•m:r, 
« 
ass* 
mi':* 
i ft 
?11% 
P» H Tir * 
it it KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 11.06 1996 
KOM(%) 217 endelig udg. 
KOMMISSIONENS MEDDELELSE UNDER FN's RAMMEKONVENTION OM KLIMAÆN­
DRINGER 
Artikel 4.2 (b) (c) (d) og artikel 12 
IH 
ift; 
•Æ1 
M1 
i-J'r 
-V * 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
RESUME 
1. INDLEDNING 
2. SÆRLIGE FORHOLD I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 
2.1 Indledning 
2.2 Det Europæiske Fællesskabs geografiske baggrund 
2.3 Klimaprofil 
2.4 Social profil 
2.5 Økonomisk profil 
2.6. Energiprofil 
3. EU's EMISSIONSOPGØRELSE 
3.1 Indledning 
3.2 Opgørelsesmetode 
3.3 Feedstocks 
3.4 Bunkers 
3.5 Usikkerheder 
4. PROGRAMMER, POLITIKKER OG FORANSTALTNINGER 
4.1 Indledning 
4.2 Fællesskabsstrategi til begrænsning af C02-emission og effektiv 
energiudnyttelse 
4.3 Fællesskabsprogrammer og -initiatiativer 
4.4 Forslaget om en energi-/kulskat 
4.5. Overvågningsmekanismen 
4.6 Sektormæssige politikker 
4.7 Kommissionens arbejdspapir om EU's klimaændringsstrategi: et 
sæt valgmuligheder 
4.8 Sammendrag 
5. NATIONALE RAPPORTER FRA MEDLEMSSTATERNE 
5.1 Indledning 
5.2 Medlemsstaternes nationale rapporter om begrænsning af emissio-
n af drivhusgasser 
5.3. Sammendrag 
6. PROGNOSER OVER C02-EMISSION I ÅR 2000 
6.1 Indledning 
6.2 Modelteknikker og scenarier 
6.3. Tendenser i C02-emissioner 
2-3 
7. SÅRBARHEDSVURDERING OG TILPASNINGSFORANSTALTNIN­
GER 
7.1 Indledning 
7.2 Klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fæl­
lesskab 
7.3 Tilpasningsaktiviteter 
8. FINANSIERING OG INTERNATIONALT SAMARBEJDE 
8.1 Indledning 
8.2 Samarbejde med tredjelande 
8.3 Samarbejde med udviklingslande 
8.4 Samarbejde med landene i Central- og Østeuropa samt det tid­
ligere Sovjetunionen 
8.5 Sammendrag 
9. FORSKNING OG UDVIKLING 
9.1 Indledning 
9.2 Det andet rammeprogram for forskning og udvikling 
9.3 Det tredje rammeprogram for forskning og udvikling 
9.4 Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling 
9.5 Resumé 
10. Almen uddannelse, eiiivervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed 
10.1 Indledning 
10.2 Information og uddannelsesprogrammer 
10.3 Spredning af forskningsresultater 
10.4 Forskningsaktiviteter inden for uddannelse og offentlighedens bevidsthed 
LITTERATURLISTE 
LISTE OVER FORKORTELSER 
BILAG 1. Opgørelser over nationale drivhusgasudledninger 
BILAG 2. Scenarier 
RESUME 
1. Indledning 
1.1. Det Europæiske Fællesskab1 underskrev FN's rammekonvention om klimaændringer 
(UN FCCC) på FN's miljø- og udviklings-konference (UNCED) i Rio de Janeiro i 
1992 og ratificerede den den 21. december 1993. 
1.2. Som deltager i konventionen har Det Europæiske Fællesskab accepteret en 
forpligtelse til at indføre politikker og træffe tilsvarende foranstaltninger med det 
formål at reducere emissionerne af drivhusgasser i år 2000 til niveauet for 1990, 
individuelt eller i fællesskab. Med hensyn til C02 satte Det Europæiske Fællesskab 
sig selv det mål at stabilisere emissionerne i år 2000 på niveauet for 1990, i henhold 
til de betingelser, der blev vedtaget på det fælles Ministerrådsmøde (energi- og 
miljøministrene) i oktober 1990. 
1.3. I nærværende rapport fra medlemsstaterne, der er udarbejdet i henhold til UN FCCC, 
gives der en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger i forbindelse med klimaæn­
dringer, som er eller vil blive truffet på fællesskabsniveau i perioden 1990 - august 
1995. Relevante oplysninger fra Finland, Sverige og Østrig, der tiltrådte Det 
Europæiske Fællesskab den 1. januar 1995, er medtaget. Det Europæiske Fællesskabs 
forpligtelser skal opfyldes gennem supplerende fælles og nationale programmer. 
Eftersom de nationale programmer er blevet detaljeret beskrevet i medlemsstaternes 
nationale rapporter i henhold til UN FCCC, er disse programmer kun refereret i denne 
meddelelse. 
2. Særlige forhold i Det Europæiske Fællesskab 
2.1. Medlemsstaterne i Det Europæiske Fællesskab varierer enormt med hensyn til 
størrelse, befolkning, og i geografisk og økonomisk henseende. Indtil januar 1995 
bestod Det Europæiske Fællesskab af følgende medlemsstater. Belgien, Danmark, Det 
Forenede Kongerige, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Luxembourg, Neder­
landene, Portugal, Spanien og Tyskland. Siden den 1. januar 1995 har også Finland, 
Sverige og Østrig været medlem af Det Europæiske Fællesskab. 
2.2. Det Europæiske Fællesskab er relativt beskedent i størrelse (3.240.153 km2). Det 
samlede antal indbyggere i Det Europæiske Fællesskab udgør 370 millioner 
indbyggere, dvs. at den gennemsnitlige befolkningstæthed er på 114 indbyggere pr. 
km2. Det Europæiske Fællesskabs område består af meget forskellige jordtyper af 
Udtrykket "Det Europæiske Fællesskab" bruges i hele teksten, eftersom dette er det 
juridiske navn, der blev registreret hos De Forenede Nationer i 1994. "Kommissionen for 
de Europæiske Fællesskaber" er det formelle navn for Europa-Kommissionen. 
varierende kvalitet, hvoraf næsten en fjerdedel er agerjord (28%), cirka en trediedel 
er skov (35%) og en væsentlig del er græsjord (18%). 
2.3. Udviklingsgraden i nationaløkonomierne i Det Europæiske Fællesskab varierer 
betydeligt medlemsstaterne imellem. BNP per indbygger for flertallet af medlemssta­
terne ligger mellem 11.500 ECU og 16.500 ECU (tal for 1992 i 1985-priser og 
valutakurser). Servicesektorerne er de vigtigste økonomiske sektorer i Det Europæiske 
Fællesskab, og fremstillingsindustrier er de næstvigtigste sektorer. Transportsektoren 
i EU har udvist en vækst i emissionerne af C02, der ligger over gennemsnittet i de 
senere år, og den er en af de væsentlige kilder til C02-emission. EU er afhængig af 
import til dækning af det meste af energiforsyningen. 
3. EU's opgørelse over emissioner 
3.1. EU's opgørelse for 1990 er blevet sammensat på grundlag af opgørelserne for de 15 
medlemsstater. I tabel E.l gives en oversigt over de skønnede emissioner af 
drivhusgasser i 1990. For at få et skøn over de samlede emissioner af drivhusgasser 
i Det Europæiske Fællesskab blev de samlede udledninger af drivhusgasser i hver af 
medlemsstaterne lagt sammen. Skønnene over emissioner kom primært fra nationale 
rapporter, som medlemsstaterne har udarbejdet i henhold til UN FCCC. Hvis disse 
ikke var tilgængelige, er de nationale programmer i henhold til EU's afgørelse om en 
overvågningsordning for C02 og andre drivhusgasser anvendt. Generelt fulgte op­
gørelserne fra de nationale rapporter IPCC's retningslinier for de nationale opgørelser 
over drivhusgasser. Hvis ingen nationalt indberettede skøn var tilgængelige, er der 
anvendt data fra CORINAIR og/eller EUROSTAT. 
3.2. De nationalt indberettede opgørelser var ikke tilgængelige for alle EU-medlemsstater, 
og CORINAIR indeholder ikke fjernelse af C02. Derfor er omfanget af emission 
og/eller fjernelse af C02 fra ændringer i arealanvendelse ikke beregnet i EF's 
opgørelse for 1990. 
3.3. De skønnede emissioner i tabel E.l er struktureret i henhold til indberetningsfor-
skrifterae i IPCC's retningslinier for opgørelser over drivhusgasser. For at opnå 
konsekvens er EUROSTAT's skøn blevet anvendt for hver medlemsstat i udregningen 
af feedstockemissioner. Disse er blevet indberettet separat i kategorien Endeligt Ikke-
Energi-Forbrug (EIEF). 
Tabel E.l. EF's opgørelse over emission af drivhusgasser. 1990. (Gg). sammenfattende tabel. 
Foreløbige skøn1. Skøn over drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab (EUR-15) - 1990 
(Gg). 
1 Al energi 
1 a Brændstofforbræn. 
Ib Flygtigt brændstof 
2 Indus, processer 
3 Brug af opløs.midler 
4 Landbrug 
5 Ændr. i arealanv. 
6 Affald co2 CI14 
3153200 5587 
3145700 793 
7700 4795 
148300 42 
300 
500 
IA2 
25850 0 
10349 
8681 N20 
157 
157 
1 
353 
6 
385 
20 NOx 
13332 
13243 
88 
154 
0 
50 
71 CO 
46184 
46092 
92 
2811 
0 
2763 
327 NMVOC 
8422 
7697 
726 
1077 
4043 
738 
93 
Samlede emissioner3 3328350 24660 922 13606 52085 14374 
I lavbunkers 
Luftfartsbunkcrs 
EIEF 113600 
56500 
243600 
(EIEF = Endeligt Ikke-Energi-Forbrug) 
IA = Ikke angivet 
3.4. Ifølge de beslutninger, der blev taget ved det niende møde i Den Mellemstatslige 
Forhandlingskomite for Klimakonventionen (INC-9), er emissionerne fra bunkers ikke 
inkluderet i de samlede emissioner i den sammenfattende tabel E. 1. Eftersom kun få 
medlemsstater opgav skøn over bunkersemissioner, er skøn over emissioner fra 
havbunkers baseret på tal fra EUROSTAT. Emissionerne fra bunkers til luftfart er 
skønnet ved at sammenholde tal for transport ad anden vej end fra EUROSTAT og 
skøn, der er indberettet til CORINAIR og/eller fra landerapporterne. 
3.5. Omfanget af usikkerheden i skønnene over emissionerne er ikke blevet opgjort, 
eftersom kvantitative skøn over usikkerheder ville være højst upålidelige. Skøn over 
emissioner af C02 fra brændstofforbrænding (baseret på tal fra energibalancen) er 
temmelig pålidelige og efter al sandsynlighed de mindst usikre (inden for cirka +/-
Skøn over udledninger af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab er baseret på skøn over udledninger i medlemsstater­
ne, opdateret frem til juni 1995. 
2 
Udledning og/eller fjernelse af C02 fra ændring i arealanvendelse er for mange lande ikke kendt og derfor ikke medtaget 
i denne tabel. Der er heller ingen skøn over udledning af ikke-C02 drivhusgasser fra ændring af arealanvendelse. 
Udledninger fra Endeligt Ikke-Energi Forbrug (inklusive feedstock) er ikke inkluderet i de samlede udledninger. Derfor er 
de samlede udledninger undervurderede sammenholdt med IPCC's metodologi. Udledninger fra Endeligt Ikke-Energi Forbrug (EIEF) er 
baseret på den samlede mængde kulstof i tilsvarende produkter. En sammenlægning af energi-udledningerne og udledningerne fra EIEF 
ville derfor give en overvurdering i sammenligning med IPCC's metoder. 
3%). Usikkerheden i skøn over emissioner af ikke-C02-gasser er stigende i følgende 
rækkefølge: CO < N0X < CH4 < NMVOC < N20, med usikkerheden stigende helt 
op til flere hundrede procent. 
4. Programmer, politikker og foranstaltninger 
4.1. I oktober 1991 fremlagde Kommissionen en overordnet strategi til begrænsning af 
C02-emissioner og forbedring af energieffektiviteten med det mål at stabilisere emiss­
ionerne af C02 i Fællesskabet i år 2000 på 1990-niveau. Fællesskabets strategi bygger 
på fire grundpiller: 
- EU's programmer for energibevaring og energiteknologi 
THERMIE I-programmet (1990-1994) sigtede mod demonstration og spredning af 
renere og mere effektive energiteknikker. JOULE Il-programmet ( 1991 -1995) vedrører 
F&U inden for dette område; det omhandler også uddybelse af FTU-strategien og 
behandler energi-økonomi-miljø-dimensionerne inden for klimaændringer. SAVE 
(1991-1995) er et program for lovgivning inden for energieffektivitet og økonomisk 
støtte til oprettelse af en energieffektiv infrastruktur i medlemsstaterne. Under 
ALTENER (1993-1997) ydes der økonomisk støtte til aktiviteter, der bidrager til an­
vendelsen af vedvarende energiteknologi, og der vil blive truffet standardiseringsfor-
anstaltninger inden for vedvarende energiudstyr. 
- Skattemæssige foranstaltninger 
I juni 1992 fremlagde Kommissionen et udkast til rådsdirektiv om afgifter på fossile 
brændstoffer, hvor afgiftsgrundlaget skulle være på 50% af energiindholdet og på 
50% af kul stof indholdet i energiproduktet. I december 1994 enedes Rådet om, at der 
er et behov for at indføre en fællesskabsramme for medlemsstaterne med henblik på 
indførelse af nationale C02- og/eller energiafgifter. Forslaget blev vedtaget med 
ændringer af Kommissionen den 10. maj 1995. Den største ændring i forslaget er, at 
der forud for indførelsen af harmoniserede afgifter skal gå en overgangsperiode, hvor 
medlemsstaterne frit kan sætte afgiftssatserne for hvert enkelt produkt, idet de dog 
stadig skal respektere harmoniserede afgiftsstrukturer, forudsat at Fællesskabets mål 
med hensyn til en begrænsning af C02-emissionerne gennem forbedret energieffektivi­
tet og skift til brændsel med lavt eller intet indhold af kulstoffer til fulde afspejles i 
de anvendte satsers struktur. 
- En overvågningsmekanisme 
Mekanismen skal overvåge de af Fællesskabets og medlemsstaternes handlinger, der 
er rettet mod at nå Fællesskabets stabiliseringsmål for C02 i år 2000. Kommissionen 
evaluerer disse programmer for at skønne, om fremskridtene i Fællesskabet som 
helhed er tilstrækkelige til at sikre stabiliseringen af C02-emissionerne i år 2000 på 
1990-niveau. Resultaterne indberettes til Europa-Parlamentet og Rådet. 
- Nationale programmer 
Fællesskabets strategi forudsætter programmer, der begrænser emissionerne af 
drivhusgasser på medlemsstatsniveau, og som supplerer de initiativer, der tages på 
fællesskabsniveau 
Siden 1. januar 1995 er THERMIE fortsat som det nye ikke-nukleare energiprogram, 
bedre kendt som JOULE-THERMIE. Dette nye program (1995-1998) samler for 
første gang JOULE's forsknings- og udviklingsaspekter og THERMIE's demonstra-
tionsinitiativer. 
Den 31. oktober 1995 vedtog Kommissionen et forslag til et nyt SAVE-program 
(SAVE-II). To andre programmer med lignende mål og aktiviteter, PACE-programmet 
for elektricitetseffektivitet og det årlige støtteprogram for regionale og bymæssige 
aktiviteter, bliver samlet under SAVE-II. Efter planen skal det iværksættes den 1. 
januar 1996 og løbe indtil den 31. december 2000. Det foreslåede budget er på 150 
mio. ECU 
4.2. Sideløbende med de politikker og foranstaltninger, der er vedtaget inden for 
rammerne af Fællesskabets strategi, medvirker visse sektorspecifikke politikker også 
til begrænsning af emissioner af drivhusgasser: 
Omstruktureringen i 1992 af den fælles landbrugspolitik indeholder 
foranstaltninger som nedbringelse af støttepriser til landbruget og indførelse 
af et braklægningsprogram for landbrugsjord, der har en begrænsende 
virkning på emissionen af drivhusgasser. Ydermere medvirker de landbrugs-
miljømæssige foranstaltninger, der er blevet vedtaget som ledsageforan­
staltninger til landbrugsreformen, til en begrænsning i emissionerne af 
drivhusgasser. 
EU's skovpolitikker, såsom finansiel støtte til skovplantning og fremme af 
skoves miljømæssige produktivitet ved hjælp af regulering, bidrager til at 
ootage CO.-emissionerne. jnv v V/J iiuij K/iiimJjigu piu 
optage C02-emissionerne 
Inden for Fællesskabet er transport en væsentlig og hastigt voksende kilde 
til emission af drivhusgasser. Fra 1991 til 1994 er en række rådsdirektiver 
blevet vedtaget, der omfatter normer for emission af CO, kulbrinter og NOx 
fra forskellige typer køretøjer. Ved hjælp af skatte- og afgiftspolitikker, der 
omfatter toldafgifter på transportbrændstoffer, harmoniseres minimumssatser­
ne, og der sigtes mod en gradvis stigning i afgifterne. 
Hvad angår affald, blev direktivet om emballager og emballageaffald og 
direktivet om deponering af affald vedtaget den 20. december 1994 
(94/62/EØF). 
4.3. Før den første konference mellem deltagerne i UN FCCC og som svar på en 
forespørgsel fra Rådet, udarbejdede og vedtog Kommissionen den 1. marts 1995 et 
arbejdsdokument om EU's strategi i forbindelse med klimaændringer: en række 
valgmuligheder (SEK 95/288/endelig udgave). I dokumentet gives en foreløbig 
analyse af de mulige politikker for C02-begrænsning i perioden 2005-2010. Det 
fremgår af dokumentet, at der blandt andet er en teknisk mulighed for at begrænse 
C02-emissionerne i 2010 op til 10%, uden eller med kun lave omkostninger, 
sammenlignet med 1990-niveauet, forudsat at de positive synergier mellem politikker 
for klimaændringer og adskillige andre af Fællesskabets politiske områder udnyttes. 
Kommissionen vil på et senere tidspunkt foretage en mere detaljeret analyse. 
4.4. Der gives en oversigt over de politikker og foranstaltninger, der er vedtaget af Rådet, 
i tabel E.2. 
10 
Tabel E.2 Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet. 
Navn Periode Budget Beskrivelse 
THERMIE I 
SAVE-program 
SAVE-lovgivning 
Energistyring på 
regionalt og 
bymæssigt plan 
ALTENER-program 
Frivillige aftaler 
Overvågn.mekanisme 
Landbrugsreform, 
prisnedsættelse 1992 
Landbrugsreform, 
braklægningsordning 
Landbrugsreform, 
ekstensivering af 
oksekødsproduktion 1990 - 1994 700 mio. ECU 
1991 - 1995 35 mio. ECU 
1992 - .... 
1992 - .... 
1994 - .... 
1990 - 1995 20 mio. ECU 
1993 - 1997 40 mio. ECU 
1993 - 2000 
1992 
1992 Økonomisk støtte til rene energiteknologier 
Økonomisk støtte til energieffektiviseringsprojekter 
Normer for energieffektivitet, nye varmtvandskedler 
Energimærkning af større husholdningsapparater, rammedirektiv 
Energimærkning af køleskabe og frysere 
Støtte til energiplaner på regionalt og bymæssigt plan 
Økonomisk støtte til vedvarende energi 
CEN/CENELEC udarbejder normer for solopvarmninganlæg. Det 
samme gælder for fotovoltaik og vindmøller 
Procedurer til overvågning af bevægelsen henimod C02-stabili-
seringsmålet 
En nedsættelse af landbrugspriserne reducerer brug af gødning og dermed N20-emissionen 
Tvungen braklægningsordning fremmer fremstilling af biobrændstof 
Bonusbetaling er knyttet til maksimalt kreaturhold, idet CH4-
emissionen fra drøvtyggerne herved reduceres 
11 
Tabel E.2. Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet (fortsat). 
Navn Periode Budget Beskrivelse 
Agromiljø­
foranstaltninger 1993 - 1997 3670 mio. ECU Økonomisk støtte til zoneprogrammer, herunder miljøforan­
staltninger 
Skovplantning 1993 - 1997 1260 mio. ECU Økonomisk støtte til skovplantning 
Beskyttelse af skove 
mod forurening 
Beskyttelse af skove 
mod brand 1992 - 1996 29,4 mio. ECU 
1992 - 1996 70 mio. ECU Foranstaltninger øger træers nettoprimærproduktivitet og dermed 
den potentielle C02-optagelse 
Foranstaltninger bidrager til C02-optagelsen 
Emissionsnormer for 
tunge erhvervs 
køretøjer 1993 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NOx 
Emissionsnormer for 
lette erhvervs­
køretøjer 1993 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, 
Emissionsnormer for 
passagerbiler 1997 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, 
Afgiftsmæssige 
foranstaltninger 
for transport­
brændstoffer 1992 Min. forbrugsafgifter på benzin og diesel 
Direktivet om 
lossepladser 1994 - .... Miljønormer for affald på lossepladser bidrager til at begrænse 
CH4-emissionen 
12 
5. Medlemsstaternes nationale programmer 
5.1. En af grundpillerne i Det Europæiske Fællesskabs strategi til begrænsning af 
emissioner af drivhusgasser er de nationale programmer, der er vedtaget af 
medlemsstaterne. Alle medlemsstater undtagen Belgien har allerede foretaget 
indberetninger i henhold til UN FCCC. Belgien har tilstillet UN FCCC sine nationale 
programmer i henhold til EU's overvågningsmekanisme for C02 og andre drivhus­
gasser. 
5.2. Alle nationale rapporter indeholder en oversigt for emissioner fra 1990, en fortegnelse 
over programmer, politikker og foranstaltninger, der er vedtaget for at begrænse 
emissionen af drivhusgasser, samt et skøn over emissionerne af drivhusgasser i 2000. 
Eftersom skønnene i de nationale rapporter er indsamlet ved hjælp af forskellige 
modeller og grundlæggende formodninger, kan de ikke lægges sammen og give et 
skøn for hele Det Europæiske Fællesskab. 
5.3. Otte medlemsstater forventer en øget emission af C02 i 2000 sammenlignet med 
1990: Finland, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Portugal, Spanien og Østrig. En 
enkelt medlemsstat forventer at opnå en stabilisering af C02-emissionerne i 2000, 
nemlig Sverige2. Fem medlemsstater forventer et fald i C02-emissionerne i 2000: 
Belgien, Danmark3, Det Forenede Kongerige, Luxembourg og Nederlandene4. 
Tyskland giver et skøn over C02-emissioner i 2005 og forventer en reduktion i C02-
emissioner på det tidspunkt. 
Elleve medlemsstater angav skøn over CH4- og N20-emissioner i 2000. To medlemsstater 
forventer en forøgelse af CH4-emissioner: Irland og Luxembourg; to andre forventer en 
stabilisering: Frankrig og Østrig; og de resterende syv medlemsstater forventer en reduktion 
af CH4-emissioner: Danmark, Finland, Det Forenede Kongerige, Grækenland, Italien, 
Nederlandene og Sverige. Seks medlemsstater forventer en forøgelse af N20-emissioner: 
Danmark, Finland, Grækenland, Irland, Luxembourg og Nederlandene; to medlemsstater 
forventer en stabilisering: Italien og Østrig; og tre andre medlemsstater forventer en 
reduktion i N20-emissioner: Det Forenede Kongerige, Frankrig og Sverige. Tyskland angav 
et skøn for 2005 og forventer en reduktion af både CH4- og N20-emissioner. 
6. Skøn over C02-emissioner i år 2000 
6.1. Som et første forsøg på at foretage et skøn over energiforbundne C02-emissioner i 
EU blev MIDAS-modellen (model, der integrerer udbud og efterspørgsel) anvendt -
en model, der benyttes til energiplanlægning og prognoser i stor målestok. Modellen 
omfatter en top down økonometrisk og en mikroøkonomisk indgangsvinkel. Der er 
anvendt adskillige scenarier i modellen. MIDAS-modellen og de anvendte scenarier 
adskiller sig, både hvad angår struktur og formodninger med hensyn til udefra 
Hvis dette er baseret på de temperaturkorrigerede C02-udledninger i 1990. Hvis tallene sammeholdes 
med de faktiske C02-udledninger i 1990, forventes der en forøgelse i C02-udledningerne på 4%. 
3 Hvis dette baseres på C02-udledningeme i 1990, korrigeret for variationer i elektricitetsimport. Hvis 
tallene sammenholdes med de faktiske C02-udledninger i 1990, forventes der en forøgelse i C02-ud-
ledningerne på 3%. 
Hvis dette er baseret på de temperaturkorrigerede C02-udledninger i 1990. Hvis tallene sammenholdes 
med de faktiske C02-udledninger i 1990, forventes der en stabilisering af C02-udledningerne. 
13 
kommende variabler, fra de modeller og scenarier, som medlemsstaterne anvender til 
at foretage prognoser over deres C02-emissioner. Resultaterne kan derfor ikke 
sammenlignes. 
Det skal dog understreges, at de simulationer, der er beskrevet i denne rapport, ikke er 
officielle simulationer, som har til formål at bedømme effekten af klimaændrings-politikker 
i EU. Resultaterne af simulationerne bringes som en første indikation af den fremtidige 
emission af drivhusgasser i EU. Der arbejdes stadig på at udvikle mere nøjagtige modeller 
og scenarier. 
6.2. I tabel E.3. vises udviklingen i energiforbundne emissioner af C02 i EUR 15. 
Tabel E.3. Udviklingen i energiforbundne emissioner af C02 i EU (15 medlemsstater). (1000 
Gg). Foreløbige resultater 
1990 2000 2010 2020 
Traditionel 
viden 3.155 3.326 3.557 3.648 
Slagmark 3.155 3.357 3.428 3.368 
Forum 3.155 3.089 2.986 2.855 
Hypermarked 3.155 3.325 3.597 3.686 
6.3. Ifølge traditionel viden-scenariet, der beskriver en verden med uændrede tilstande, og 
hvor man anlægger et traditionelt syn på den mest sandsynlige vurdering af begiven­
hederne, forventes en stigning i C02-emissionerne i EU på 5% i år 2000, 13% i år 
2010 og 16% i 2020 (sammenlignet med niveauet i 1990). Resultatet af Hypermar-
ked-scenariet, der giver en dominerende rolle til markedskræfterne, liberalisme og det 
frie marked, viser en tilsvarende stigning: en forventet stigning på 5%, 14% og 17% 
for henholdsvis år 2000, 2010 og 2020. Med Slagmark-scenariet, der blandt andet går 
ud fra, at verden vender tilbage til isolation, magtblokke og protektionisme, opnås en 
aftagende stigning i C02-emissionerne: en stigning på 6% i 2000, 9% i 2010 og 7% 
i 2020. Ifølge Forum-scenariet, hvor man blandt andet går ud fra, at verden går i 
retning af større konsensus og samarbejde i internationale strukturer, og hvor den 
offentlige administration spiller en stor rolle, forventes en reduktion i C02-
emissionerne: 2% i 2000, 5% i 2010 og 10% i 2020. 
7. Tilpasning og sårbarhed 
7.1 Eftersom Det Europæiske Fællesskab består af rigt varierede landskaber, og klimaet 
ligeledes varierer betragteligt mellem Fællesskabets forskellige dele, kan de mulige 
effekter af klimaændringer variere enormt, afhængigt af lokale eller regionale 
omstændigheder. 
7.2. Hvis der sker en fordobling af C02-koncentrationerne i atmosfæren, forventes de 
gennemsnitlige vintertemperaturer i Nordeuropa at stige med 2-5*C, mens vintrene i 
den centrale og sydlige del skulle blive 1-3*C varmere. De gennemsnitlige sommer­
temperaturer forventes at stige med 1-4"C i hele Europa. Ændringer i temperaturer og 
nedbør har enorme følgevirkninger for landbruget, og afhængigt af regionen kan disse 
indvirkninger være både positive og negative. På trods af delvis positive indvirkninger 
14 
vil de negative indvirkninger være fremherskende for landbruget under et. Stigninger 
i havniveauet er en potentiel trussel mod Det Europæiske Fællesskabs store 
kystområde (cirka 89.000 km kystlinie, og deri er ikke medregnet de små øers 
kyster), og i særdeleshed mod lavtliggende områder. Kraftige stormes betydning vil 
blive større, når havoverfladen stiger. Stormenes indvirkning vækker særlig 
bekymring i Nordsøen og Middelhavet. Af analyser af de økonomiske følgevirkninger 
fremgår det, at det overordnede resultat af den globale varmestigning efter al sandsyn­
lighed vil være økonomiske udgifter for EU, selvom nogle sektorer og regioner måske 
vil drage nytte deraf. 
7.3. Et af hovedmålene i EU's femte handlingsprogram "Mod en Bæredygtig Udvikling" 
er en integreret forvaltning af kystområder. Kommissionen er i øjeblikket ved at 
udarbejde en meddelelse om integreret forvaltning af kystområder. Ganske vist 
fandtes redskaberne, men de skulle anvendes bedre, hvilket kan ske gennem en bedre 
koordinering. Der foreslås et treårigt demonstrationsprogram, der skal have til formål 
at undersøge og påvise koordinationens betingelser, horisontalt mellem de mange 
aktivitetssektorer (integration) og vertikalt mellem de forskellige kompetenceniveauer 
(subsidiaritet). Forsknings- og udviklingsaktiviteter giver et videnskabeligt grundlag 
for fornuftig økologisk forvaltning af kystområderne. 
7.4. I juni 1994 underskrev Det Europæiske Fællesskab en afgørelse om strategier for 
europæiske skoves tilpasning til klimaændringer på langt sigt. Samtidig styrkes 
europæisk forskning i sammenhængen mellem klimaændringer og skovenes 
økosystemer. 
8. Finansiering og internationalt samarbejde 
8.1. Siden vedtagelsen af det femte handlingsprogram "Mod en Bæredygtig Udvikling" 
er der gjort fremskridt i retning af at integrere miljøkrav i samarbejdet med 
udviklingslande og lande med overgangsøkonomier. Miljømæssige forhold er nu en 
del af de fleste bilaterale samarbejdskontrakter mellem Fællesskabet og dets 
samarbejdspartnere. 
8.2. Samarbejdet med lande uden for Fællesskabet, de såkaldte "tredjelande", i forbindelse 
med blandt andet klimaændringer, foregår inden for rammerne af SYNERGY -
initiativet og Det Europæiske Energicharter (KOM(95)440). Kommissionen har fore­
slået at ændre dette initiativ i et program. Formålet med SYNERGY-initiativet er at 
forbedre verdens energisituation på langt sigt, og dermed også Fællesskabets 
energisikkerhed, ved at hjælpe andre lande til at træffe effektive energipolitiske 
beslutninger. Ved at tilskynde til energiplanlægning, rationelt energiforbrug, samt ved 
at tilbyde rådgivning og uddannelse bidrager SYNERGY til en reduktion i emiss­
ionerne af drivhusgasser. Programmet skal løbe over fem år, og det har et budget på 
50 milioner ECU. Det Europæiske Energicharter blev underskrevet i december 1994. 
Charteret indeholder en politisk erklæring, der forpligter underskriverne til at 
samarbejde inden for handels-, investerings- og andre politikker inden for alle 
energisektorer. Denne indsats skulle føre til skabelsen af et reelt energimarked i hele 
Europa. Miljøbeskyttelse og mere effektiv energianvendelse, der er resultater af 
traktater og protokoller inden for charterets rammer, får en positiv indvirkning på 
begrænsningen af emissionerne af C02 og andre drivhusgasser, især ved at øge 
markedspriserne og dermed sikre en mere effektiv energianvendelse. 
15 
8.3. Samarbejde med udviklingslande foregår inden for rammerne af generelle og mere 
specifikke samarbej dsprogrammer. De særprogrammer omfatter forskningssamarbej de, 
energi- og skovbrugsrelaterede emner. Der kræves til alle samarbejdsprojekter, der 
kan få indvirkning på miljøet, en såkalt miljøindvirkningsundersøgelse. Forsk­
ningssamarbejdet sigter gennem "Biovidenskaber og bioteknologier for udviklings­
landene" mod relevante områder inden for globale ændringer, og i særdeleshed 
områder, der vedrører brug og forvaltning af økosystemer. Samarbejdet om energi-
og skovbrugsrelaterede emner har muliggjort finansiering af projekter inden for ved­
varende energi i asiatiske og latinamerikanske lande og inden for bevaring og 
bæredygtig forvaltning af tropiske og subtropiske skove i landene i Afrika, Vestindien 
og Stillehavsområdet (AVS). 
De mest omfattende af alle generelle aftaler med udviklingslande er de, der er indgået 
med AVS-Iandene, de såkaldte Lomé-konventioner. Under Lomé IV (1990-1995) er 
miljøet blevet et af hovedsamarbejdsområderne. Inden for rammerne af den indsats, 
der gøres for at beskytte miljøet og genoprette de naturlige balancer, søges det 
gennem samarbejde at fremme specifikke initiativer i forbindelse med bevaring af 
naturlige ressourcer, vedvarende og ikke-vedvarende, beskyttelse af økosystemer og 
kontrol med tørke, ørkendannelse og skovdød. Et andet hovedsamarbejdsområde er 
energiudvikling, i særdeleshed energieffektivitet og fremme af nye og vedvarende 
energikilder. 
Siden 1976 har Fællesskabet ført en politik, der indebærer finansielt, teknisk og i 
nyere tid også økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinameri­
ka. Ifølge de nye retningslinier for fællesskabssamarbejde med disse lande er de 
langsigtede prioriteter beskyttelse af miljøet og de naturlige ressourcer, samt en 
bæredygtig udvikling. 10% af det samlede budget for perioden 1991-1995 er 
øremærket til projekter, der specifikt er rettet mod beskyttelse af miljøet, i 
særdeleshed tropiske skove. 
8.4. EU's samarbejde med de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sov­
jetunionen bygger hovedsagelig på PHARE-programmet (støtte til Polen og Ungarn 
til genopbygning af økonomien) og TACIS-programmet (teknisk bistand til Stats­
samfundet af Uafhængige Stater (SNG)). PHARE-programmet er et EU-initiativ, der 
støtter den politiske og økonomiske udvikling i landene i Central- og Østeuropa. Det 
er her især energirelaterede aktiviteter, der har betydning for spørgsmålet om 
klimaændringer. 
TACIS-programmets overordnede mål er at bidrage til overgangen til en markeds­
økonomi i de uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen. Siden 1993 har TACIS-
programmet omfattet en specifik henvisning til miljøet. Energiområdet er specificeret 
som en af de sektorer, der skal prioriteres under TACIS-programmet. Det er vigtigt 
at bemærke, at hvert projekt inden for energisektoren indeholder et element af 
energibesparelse. 
16 
9. Forskning, demonstration og udvikling 
9.1. Forskning i klimaændringer er en del af EU's rammeprogrammer for forskning og 
udvikling. Inden for disse rammeprogrammer er de specifikke forskningsprogrammer 
inden for miljøspørgsmål, ikke-nuklear energi og havforskning særligt vigtige for 
klimaændringer. Forskningsbudgetterne er på alle tre områder øget væsentligt i løbet 
af de seneste år. 
9.2. I løbet af det andet rammeprogram for forskning og udvikling (1987-1991) havde det 
europæiske program for klimatologi og naturkatastrofer (EPOCH) den tætteste 
forbindelse til klimaændringsspørgsmålet. Forskningen blev især koncentreret om 
tidligere klimaer og klimaændringer, klimaprocesser og -modeller, klimatiske 
påvirkninger og klima-relaterede farer, samt seismiske farer. 
•J 
9.3. Der blev lagt øget vægt på miljøforskningen i det tredje rammeprogram for forskning 
og udvikling (1990-1994). Miljøprogrammet bestod af følgende forskningsområder: 
deltagelse i programmer for globale ændringer, miljøteknologier og -ingeniørarbejde, 
forskning i økonomiske og sociale aspekter af miljøspørgsmål samt teknologiske og 
naturlige risici. 
9.4. Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998) indeholder et 
særprogram for miljø og klima. Programmet dækker fire temaer: det naturlige miljø, 
miljøkvalitet og globale ændringer; miljøteknologier; rumfartsteknologi anvendt til 
miljøovervågning og -forskning, og de menneskelige dimensioner af miljøforandring. 
Det Fælles Forskningscenter (FFC) vil også gennem egne aktivitetsprogrammer 
bidrage til at gennemføre Fællesskabets mål på de områder, der er dækket af miljø-
og klimaprogrammet. 
9.5. To på hinanden følgende programmer inden for nye energiteknologier, JOULE I 
(1989-1992) og JOULE II (1990-1994), er iværksat af Fællesskabet. Begge 
programmer var rettet mod udviklingen af rene og effektive energiteknologier inden 
for de tre følgende områder: rationel energianvendelse (inden for industri, transport 
og byggeri), avancerede teknologier for fossile brændstoffer og vedvarende energier; 
der pågår også en væsentlig aktivitet i forbindelse med energi-økonomi-miljø­
modeller, hvor man navnlig har fokuseret på C02-strategien. Miljødimensionen, der 
allerede var en integrerende del af JOULE I, er blevet styrket under JOULE II. 
9.6. Et særprogram med navnet JOULE-THERMIE videreføres inden for ikke-nuklear 
energi under det fjerde rammeprogram. Dette program vil for første gang integrere 
F&U og demonstrationsaktiviteter. Inden for F&U vil der bliver lagt mere vægt på 
den vedvarende energi og transport, hvorimod demonstrationsaktiviteterne støtter en 
mere rationel anvendelse af energi, fossil brændstofteknologi og -spredning. FTU-
strategien sikres væsentlig støtte, og denne vil blive fokuseret på en teknologistrategi 
for klimaændringer, samt på en internalisering af miljømæssige energiomkostninger. 
9.7. Med Det Europæiske Fællesskabs programmer for havforskning og -teknologi 
(MAST) søges den nødvendige fællesskabsdimension indført i forskellige igang­
værende forskningsaktiviteter i medlemsstaterne. Hensigten med MAST er at bidrage 
til at skabe et videnskabeligt og teknologisk grundlag for undersøgelse, udnyttelse, 
forvaltning og beskyttelse af Europas kystfarvande og havene omkring EU's 
medlemsstater, og derigennem opnå en bedre balance i det havforskningsmæssige 
potentiale i de forskellige områder i EU. 
17 
10. Almen uddannelse, erhvervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed 
10.1 Hvor vellykkede politikker og foranstaltninger vedrørende klimaændringer bliver, 
afhænger i høj grad af den brede offentligheds beslutninger og handlinger På Eli-
niveau foregår informations-, almene uddannelses- og erhvervsuddanne! sesprogram-
mer vedrørende klimaændringer og energianvendelse primært inden for (sektorspeci­
fikke) politikker og programmer såsom energiforsyning, transport, byudvikling og 
landbrug. 
10.2 Information til den brede offentlighed er et hovedelement i SAVE-, ALTENER- og 
THERMIE-programmerne, og i de aktiviteter, der foregår i forbindelse med 
energistyring på regionalt og bymæssigt niveau. THERMIE's spredningsaktiviteter 
omfatter et netværk på cirka fyrre organisationer til fremme af energiteknologi 
(OPET), der fokuserer på distribution og fremme af nyskabende energiteknologier i 
Europa, herunder de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sovjetunionen. 
10.3 EU støtter lokale myndigheders pan-europæiske miljøkampagner, der er rettet mod 
lokal bæredygtighed, eller væsentlige lokale bidrag til omfattende bæredygtighed 
såsom, Bæredygtige byer, Klubben af bilfri byer og Byer for klimabeskyttelse. 
10 4 Almen uddannelse og erhvervsuddannelse hører li I følgcforanslaltningerne under EU's 
forskningsprogrammer. Et eksempel på disse aktiviteter er de kurser, der arrangeres 
af Den Europæiske Skole for Klimatologi og Naturkatastrofer. 
18 
1. INDLEDNING 
Traktaten til oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF) trådte i kraft i 1958. Den er siden 
blevet ændret adskillige gange for at gøre det muligt for nye stater at tiltræde Fællesskabet og 
for at styrke og udbygge deres mål. De to vigtigste tekster til ændring af den oprindelige 
traktat er Den Europæiske Fællesakt, som trådte i kraft i 1987, og Traktaten om Den 
Europæiske Union, også kendt som Maastricht-Traktaten. Sidstnævnte trådte i kraft den 1. 
november 1993. Indtil 1. januar 1995 bestod Det Europæiske Fællesskab af følgende 
medlemsstater: Belgien, Danmark, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Irland, Italien, 
Luxembourg, Nederlandene, Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige. Den 1. januar 
1995 blev også Østrig, Finland og Sverige medlemmer af Fællesskabet. Skønt denne 
meddelelse hovedsagelig omhandler perioden fra 1990 til 1994, er der også medtaget relevante 
oplysninger om de tre nye medlemsstater. Desuden gives der en beskrivelse af den udvikling, 
som har fundet sted på såvel det fællesskabsmæssige som nationale plan siden 1. januar 1995. 
Det Europæiske Fællesskabs hovedformål er fastlagt i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske 
Union: "at fremme en harmonisk og afbalanceret udvikling af den økonomiske virksomhed i 
Fællesskabet som helhed, en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, som respekterer miljøet, 
en høj grad af konvergens med hensyn til de økonomiske resultater, et højt beskæftigelses­
niveau, et højt socialt beskyttelsesniveau, højnelse af levestandarden og livskvaliteten, 
økonomisk og social samhørighed samt solidaritet mellem medlemsstaterne"5. Et af de 
vigtigste mål med traktaten om Den Europæiske Union er at fremme en bæredygtig og ikke-in­
flationær vækst, som tager hensyn til miljøet. Det erkendes i traktaten, at krav om mil­
jøbeskyttelse skal integreres i fastlæggelsen og gennemførelsen af andre fællesskabspolitikker. 
Et af målene i Fællesskabets miljøpolitik er at fremme foranstaltninger på internationalt plan 
med henblik på at løse regionale eller verdensomspændende miljøproblemer. 
Det femte handlingsprogram på miljøområdet: "Mod en bæredygtig udvikling", som blev 
vedtaget af Kommissionen i 1992, samt programmets brede strategi, som rådet vedtog i 1993 
(EFT C 138/5 af 17. maj 1993), er det grundlag, som Fællesskabets miljøpolitik hviler på. Den 
af programmet omfattede strategi sigter mod at forene økonomisk udvikling og beskyttelse af 
miljøet (bæredygtighed). For første gang anerkendes behovet for en omfattende og målrettet 
indfaldsvinkel til miljøemner på fællesskabsplan. Som udgangspunkt tages der fat i behovet 
for at inddrage alle relevante samfunds-"aktører" i en atmosfære af fælles ansvar, hvor målet 
er bæredygtig udvikling. Der fokuseres på fem hovedområder, nemlig industri, landbrug, 
energi, transport og turisme, hvor de miljømæssige problemer er størst, og hvor en indsats kan 
sikre de største fordele for miljøet som helhed. Det erkendes i programmet, at den lovgivnings­
mæssige fremgangsmåde ikke er tilstrækkelig, og det anbefales at øge omfanget af instrumen­
ter, så det også omfatter økonomiske/afgiftsmæssige instrumenter, økonomiske støttemekanis­
mer samt horisontale instrumenter som f.eks. oplysning, uddannelse, forskning, udvikling og 
dataindsamling. 
De opgaver, som er pålagt Det Europæiske Fællesskab, udføres af følgende institutioner: et 
valgt Europa-Parlament, et Råd bestående af en repræsentant fra hver medlemsstat på mini­
sterplan, en Kommission bestående af uafhængige medlemmer samt en Domstol til at fortolke 
traktaten og sikre, at den finder anvendelse. 
Artikel 2. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (med senere ændringer) ved art. 
G, stk. 1 og 2 i Traktaten om Den Europæiske Union. 
19 
Med henblik på at udføre opgaverne kan Kommissionen og Rådet, der handler i fællesskab 
eller i samarbejde med Europa-Parlamentet, vedtage forordninger, udstede direktiver, træffe 
beslutninger, give henstillinger eller fremsætte udtalelser. Forordninger er gældende generelt. 
De er bindende i deres helhed og finder direkte anvendelse i alle medlemsstater. Direktiver 
er bindende i henhold til det resultat, som skal nås, men overlader valg af form og metode til 
medlemsstaterne. Det betyder, at direktiver skal omsættes til national lovgivning inden for en 
vis tidsgrænse, som er fastsat i direktivet. Beslutninger er i deres helhed bindende for dem, 
de er rettet mod. Endelig har henstillinger og udtalelser ingen bindende virkning. 
Vedtagelse af lovgivning inden for Fællesskabets rammer forudsætter under normale forhold, 
at Kommissionen fremsætter et forslag. De lovgivende organer i henhold til traktaten (Rådet 
og i nogen udstrækning Parlamentet) bistået af visse rådgivende organer handler derefter på 
grundlag af et sådant forslag og vedtager den endelige tekst. 
Handling fra Fællesskabets side i miljøspørgsmål skal bl.a. ske i overensstemmelse med sub­
sidiaritetsprincippet. Dette princip betyder, at Fællesskabet kun bør skride til handling, hvis 
og i den udstrækning målene i de foreslåede aktioner ikke i tilstrækkelig grad kan nås af 
medlemsstaterne, og som på grund af den foreslåede aktions omfang eller virkninger bedre kan 
nås på fællesskabsplan. 
Det Europæiske Fællesskab6 underskrev FN's rammekonvention om klimaændringer på FN's 
Konference om Miljø og Udvikling (UNCED-konferencen) i Rio de Janeiro i 1992. Som 
opfølgning fremsatte Kommissionen et forslag til Rådets beslutning om konklusionen fra 
FN's rammekonvention om klimaændringer i december 1992. Dette forslag var bl.a. baseret 
på artikel 22 i konventionen, som godkender staters og regionale økonomiske integrations-
organisationers ratificering, anerkendelse eller godkendelse. I det fremsatte forlag til Rådets 
beslutning hed det, at "da Fællesskabet og dets medlemsstater har fælles kompetence på de 
af konventionen omfattede områder, er det i henhold til Fællesskabet og dets medlemmer 
nødvendigt at blive kontraherende parter, således at alle forpligtelser i konventionen kan blive 
opfyldt på korrekt vis". Mere specifikt blev det betragtet som nødvendigt, at Fællesskabet blev 
kontraherende part, således at man kunne påtage sig det relevante ansvar med henblik på at 
opfylde emissionsstabiliseringsmålet i konventionen, selvom ikke alle medlemsstater var parate 
til på et individuelt grundlag at opfylde dette mål. 
I december 1993 besluttede Rådet at vedtage Kommissionens forslag til Rådets beslutning, idet 
"man anerkender betydningen for Fællesskabet af en ratificering af konventionen, inden den 
træder i kraft og på linie med medlemsstaterne, således at det bliver muligt at opfylde 
forpligtelsen til en begrænsning af C02-emissionen i Fællesskabet som helhed gennem 
handling fra Fællesskabets og medlemsstaternes side inden for disses respektive kompeten­
ceområder". Som et resultat heraf ratificerede Det Europæiske Fællesskab FN's rammekon­
vention om klimaændringer den 21. december 1993. Samme dag blev tærsklen på 50 
ratifikationer nået, hvorved konventionen kunne træde i kraft den 21. marts 1994. 
Som underskriver af konventionen forpligtede blandt andre Det Europæiske Fællesskab sig til 
at vedtage politikker og indføre tilsvarende foranstaltninger rettet mod at få emissionen af 
Termen "Det Europæiske Fællesskab" anvendes igennem hele teksten, da "Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab" i henhold til Traktaten er blevet til "Det Europæiske Fællesksab". I 
nærværende meddelelse henviser termen "Det Europæiske Fællesskab" enten enten De 12 (EUR 
12) eller De 15 (EUR 15) medlemsstater. "Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber" er det 
formelle navn for Europa-Kommissionen. 
20 
drivhusgasser ned på 1990-niveauet i år 2000, individuelt eller i fællesskab. Med hensyn til 
C02 har Det Europæiske Fællesskab selv opstillet det mål at sikre en stabilisering af 
emissionen på 1990-niveauet i år 2000 inden for de rammer, som blev vedtaget af Mini­
sterrådet den 29. oktober 1990. 
Denne meddelelse fra Det Europæiske Fællesskab i henhold til FN's rammekonvention om 
klimaændringer beskriver udtrykkeligt de klimaændringspolitikker og -foranstaltninger, som 
forfølges eller vil blive forfulgt på fællesskabsplan. Det Europæiske Fællesskabs forpligtelser 
skal imidlertid opfyldes gennem supplerende fællesskabsmæssige og nationale programmer. 
Der er kun medtaget et kort sammendrag af de nationale rapporter/programmer med henblik 
på at give en komplet oversigt over de aktiviteter, som finder sted inden for rammerne af Det 
Europæiske Fællesskab. 
21 
2. SÆRLIGE FORHOLD I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 
2.1 Indledning 
Medlemsstaterne i Det Europæiske Fællesskab er yderst forskellige med hensyn til såvel 
størrelses- og befolkningsprofil som geografisk og økonomisk profil. Dette kapitel indeholder 
en oversigt over de baggrundsoplysninger, som er relevante for denne rapport. Grundlæggende 
data og karakteristikker af medlemsstaterne, herunder data vedrørende geografi, klima, 
samfund, økonomi og energi, er ligeledes medtaget. 
2.2 Det Europæiske Fællesskabs geografiske baggrund 
Det Europæiske Fællesskab er som geografisk enhed ikke specielt stort, men på grund af det 
begrænsede område, dets situation og fordelagtige naturforhold er det en tætbefolket del af 
verden. 
Det europæiske kontinent har på et forholdsvist lille område mange forskellige typer 
landskaber. Der kan sondres mellem fire store morfologiske zoner: 
den nordeuropæiske slette med mange storbyer og frugtbare landområder 
det central- og sydeuropæiske højland, omfattende Sierra Nevada, Pyrenæerne og 
Alperne 
det gamle finlandsskandinaviske skjold og den caledoniske bjergkæde, omfattende det 
skandinaviske højland, den nordlige og vestlige del af Irland og Det Forenede 
Kongerige 
kystbæltet ved Middelhavet 
Det Europæiske Fællesskabs kystområder er en enestående miljømæssig arv med omfattende 
økologiske, kulturelle og økonomiske ressourcer. For at give et indtryk af omfanget kan det 
nævnes, at kystlinien i Det Europæiske Fællesskab er ca. 89.000 km lang, når man ser bort 
fra småøer og indsøer (KOM, 1993). 
Det Europæiske Fællesskabs territorium dækker mange forskellige arealtyper af varierende 
kvalitet, hvoraf næsten en fjerdedel er agerjord (27%), ca. en tredjedel skov (35%) og en 
væsentlig del græsarealer (18%). I tabel 2.1 gives en oversigt over anvendelsen af arealerne 
i medlemsstaterne, og fig. 2.1 viser den relative fordeling af arealanvendelsen i Det 
Europæiske Fællesskab. 
Skovarealet er ikke ligeligt fordelt, og andelen af det territorium, som det udgør, varierer fra 
land til land. Finland (69%) og Sverige (62%) har de største skovarealer, mens Irland (5%) 
og Nederlandene (8%) ligger godt under gennemsnittet i Fællesskabet (20%). Irland har det 
største landbrugsareal, nemlig 80% af landets samlede areal. 
22 
Tabel 2.1. Landbrugsareal, skovbevokset areal og andre arealer (km2) i medlemsstaterne (tal fra 
1991). 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Det Forenede 
Kongerige 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Tyskland 
Østrig 
Det Europæi­
ske Fælles­
skab Landbrugsareal 
Dyrkede arealer1 Engarcaler2 
8.270 
25.480 
25.130 
192.500 
65.910 
39.050 
9.230 
119.700 
560 
9.220 
31.730 
199.460 
27.680 
119.100 
15.060 
888.080 5.280 
2.080 
1.200 
111.040 
111.090 
52.550 
46.900 
48.750 
696 
10.640 
8.380 
102.600 
5.520 
52.430 
19.860 
579.010 Skovbevokset 
areal 
6.170 
4.450 
232.220 
148.720 
24.250 
26.200 
3.200 
67.680 
890 
3.500 
33.000 
159.150 
280.200 
104.120 
32.100 
1.125.930 Andre area 
1er 
10.798 
11.083 
79.600 
96.826 
42.880 
14.157 
10.955 
65.181 
446 
18.120 
18.876 
43.585 
136.560 
81.297 
16.700 
647.133 Snmlcl iircjil 
30.518 
43.093 
338.150 
549.096 
244.138 
131.957 
70.285 
301.311 
2.586 
41.480 
91.986 
504.759 
449.960 
356.947 
83.860 
3.240.153 
1 Agerjord og varige kulturer. 
2 Permanente engarealer og græsgange. 
Kilde: EUROSTAT. 
23 
Il ^ Legenda 
Arable land and permanent crops 
Permanent meadows and pastures 
Wooded area 
Other land 
Fig. 2.1. Arealanvendelse i Det Europæiske Fællesskab. 
Kilde: EUROSTAT 
2.3 Klimaprofil 
Dette afsnit handler om EUR 12, da det endnu ikke har været muligt at få data fra de tre nye 
medlemsstater. 
Der findes fire forskellige klimahovedtyper i Det Europæiske Fællesskab: 
- kystklima med milde vintre, kølige somre og konstant fugtighed. Denne klimatype 
dominerer den vestlige del af det europæiske kontinent. 
- semi-fastlandsklima med kolde, tørre vintre og varme, stormfulde somre. Denne 
type klima er dominerende i yderområderne mod øst. 
- middelhavsklima med milde, våde vintre, varme, tørre somre og sjældne, men 
kraftige regnbyger. Dette klima findes langs middelhavskysten. 
- klimaet i bjergområderne er afhængig af højde, solskin, vind og regn. 
24 
Gennemsnitstemperatur og -nedbør svinger betydeligt fra land til land. Se oversigten i tabel 
2.2. Det koldeste land er Belgien med en gennemsnitstemperatur på 7,2°C (minimum) og 
0,7 °C (maksimum). Det varmeste laud er Grækenland med en gennemsnitstemperatur på 
I4,!°C (minimum) og 18,2°C (maksimum). Spanien udviser den største forskel med hensyn 
til regnmængde: minimumsregnmængden er 218 mm om året og maksimumsmængden 1702 
mm. 
Tabel 2.2. Gennemsnitlig temperatur og nedbør (min. og maks.) i EUR 12. Langsigtede 
gennemsnit. 
Gennemsnitstemperatur Nedbør (mm H20) 
i løbet af året (°C) 
Min. Maks. Min. Maks. 
Belgien 7,2 9,7 824 1191 
Danmark 7,5 8,1 551 874 
Det Forenede Kongerige 8,4 10,9 496 967 
Frankrig 9,5 14,9 493 1236 
Grækenland 14,1 18,2 422 1044 
Irland 9,0 10,6 781 1502 
Italien 11.5 18,4 424 1142 
Luxembourg 8,4 856 
Nederlandene 8,5 9,7 562 777 
Portugal 13,2 17,2 527 1064 
Spanien 11,0 18,5 218 1702 
Tyskland 7,8 10,6 560 979 
Kilde: EUROSTAT: EUR 12 
En indikator for behovet for rumopvarmning er antallet af grad-dage, et mål for, hvor koldt 
det er over et fastlagt tidsrum. Antallet af grad-dage er lig med (18°C - Tm) x d, hvis Tm er 
mindre end eller lig med 15°C (opvarmningstærsklen), og nul, hvis Tm er højere end 15°C. 
Tm er middeltemperaturen og d er antallet af dage. I fig. 2.2 gives en oversigt over antallet at 
grad-dage i medlemsstaterne. Tallet viser, at størstedelen af medlemsstaterne har et relativt 
stort behov for rumopvarmning. Der findes ingen lignende data over behovet for air-
conditioning i medlemsstaterne. 
25 
2SOO 
De cg ree~da.ys 
1 £500 
, ~— \ — 
Fig. 2.2. Antal grad-dage1 i EUR 15 (1991-tal). 
Kilde: Eurostat 
1 Antallet af grad-dage er lig med: 
(18°C - Tm) x d, hvis Tm er mindre end eller lig med 15°C (opvarmningstærsklen), og 
nul, hvis Tm er højere end 15°C. 
Tm er middeltemperaturen og d er antal dage. 
2.4 Social profil 
I 1993 var der i alt 370 mio. indbyggere i Det Europæiske Fællesskabs 15 medlemsstater. Det 
er 6,5% af verdens samlede befolkning. I 1960 var tallet 9,8% . Det forventede tal for år 2020 
er 4,2% . Dette fald i andelen af verdens befolkning skyldes den relativt lave befolkningstil­
vækst sammenlignet med tilvæksten i verdens samlede befolkningstal. 
Den gennemsnitlige befolkningstæthed i Det Europæiske Fællesskab er 114 indbyggere pr. 
km2. I de tættere befolkede regioner når tallet op på 350 pr. km2. Zonerne med en høj 
befolkningstæthed er koncentreret langs en diagonal linie, som går fra den nordvestlige del 
af Det Forenede Kongerige til den nordlige del af Italien. Linien går gennem Belgien, 
Nederlandene og industriområderne i Ruhr, Tyskland. 
Den samlede befolkning, befolkningstætheden og stigningen i befolkningsstørrelsen svinger 
betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Tabel 2.3 indeholder en befolkningsstatistisk 
oversigt. Det tættest befolkede land i Det Europæiske Fællesskab er Nederlandene (401 
indbyggere pr. km2), som også har oplevet den største stigning i befolkningstallet (en stigning 
på 33% mellem 1960 og 1990). Den gennemsnitlige stigning i befolkningstallet i Det 
Europæiske Fællesskab i perioden fra 1960 - 1990 var 17%. 
I 1990 var der i alt 137 mio. husstande i Det Europæiske Fællesskab. Den gennemsnitlige 
husstand bestod af 2,7 personer. 
26 
Tabel 2.3. Befolkningsprofil i medlemsstaterne. 
Medlemsstat 
Østrig 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrig 
Tyskland 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Det Forenede 
Kongerige 
EUR 15 Samlet areal 
(km2) Befolkning 
(1000) 
1993 Befolknings­
tæthed 
1993 Befolknings­
tilvæksten i 
% 
1960-1993 
83.860 7.991 95 13 
30.518 10.084 330 11 
43.093 5.189 120 13 
338.150 5.066 15 14 
549.086 57.655 105 26 
356.947 81.179 227 12 
131.957 10.380 79 25 
70.285 3.563 51 26 
301.311 57.049 189 14 
2.586 398 154 26 
41.480 15.290 369 33 
91.986 9.876 107 11 
504.795 39.083 77 28 
449.960 8.719 19 16 
244.138 58.191 238 11 
3.240.153 369.715 114 17 
Kilde: EUROSTAT 
2.5 Økonomisk profil 
I 1993 var Det Europæiske Fællesskabs bruttonationalprodukt (BNP) (udtrykt i faste 1985-
priser) på ca. 4.400 mia. ECU. Det Europæiske Fællesskabs økonomi er en temmelig 
uensartet størrelse, som består af et begrænset antal store økonomier samt nogle mellemstore 
og små økonomier. Tabel 2.4 viser bruttonationalproduktet og den årlige vækstrate i de 
enkelte medlemsstater. Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige, de fire 
medlemsstater med det højeste bruttonationalprodukt, tegner sig for 75% af det samlede 
bruttonationalprodukt i Det Europæiske Fællesskab og er derfor drivkraften i Det Europæiske 
Fællesskabs økonomiske aktiviteter. 
Udviklingsniveauet for de nationale økonomier i Det Europæiske Fællesskab svinger betydeligt 
fra medlemsstat til medlemsstat. Fig. 2.3 viser bruttonationalproduktet pr. indbygger i 
medlemsstaterne i 1993. Bruttonationalproduktet pr. indbygger i hovedparten af medlems­
staterne ligger på mellem 11.500 ECU og 16.500 ECU (tal i 1985-priser og vekselkurser). 
Fire medlemsstater har et bruttonationalprodukt pr. indbygger, som er betydeligt lavere end 
det gennemsnitlige bruttonationalprodukt pr. indbygger i Det Europæiske Fællesskab, idet 
bruttonationalproduktet her ligger på mellem 4.200 ECU og 10.500 ECU. Tendensen med 
hensyn til væksten i bruttonationalproduktet viser imidlertid, at disse lande har den højeste 
årlige vækstrate i bruttonationalproduktet. De er således ved at indhente de andre lande i Det 
Europæiske Fællesskab. 
27 
Tabel 2.4. BNP i markedspriser i Det Europæiske Fællesskab (i 1985-priser og 1985-
vekselkurser). 
Medlemsstat BNP 1993 Årlig ændring i % 
(nlia. ECU) 1970-1993 
Belgien 125,3 2,3% 
Danmark 85,1 2,0% 
Finland 73,3 2,3% 
Det Forenede Kongerige 708,7 2,0% 
Frankrig 808,0 2,4% 
Grækenland 59,3 2,8% 
Irland 37,2 4,4% 
Italien 658,5 2,6% 
Luxembourg 7,7 4,0% 
Nederlandene 204,7 2,3% 
Portugal 41,2 3,5% 
Spanien 276,9 2,9% 
Sverige 141,3 1,5% 
Tyskland 1049,6 2,5% 
Østrig 104,6 2,7% 
EUR 15 4381,2 2,4% 
Kilde: EUROSTAT 
28 
20000 
-i sooo 
-i oooo 
^ooo 
o Wa 
DK I I I I II II III 111 
IF* I II II 
Fig. 2.3. BNP pr. indbygger i Det Europæiske Fællesskab i 1993 (i ECU i 1985-priser 
og 1985-vekselkurser). 
Kilde: EUROSTAT 
Servicesektorerne (markedsmæssige såvel som ikke-markedsmæssige tjenesteydelser) er de 
vigtigste økonomiske sektorer i Det Europæiske Fællesskab. Deres relative andel af de 
økonomiske aktiviteter stiger stadig. Fremstillingsindustrierne udgør den næststørste sektor. 
Landbrugssektorens betydning er i øjeblikket faldende. Tabel 2.5 viser bruttoværditilvæksten 
efter økonomisk sektor. 
29 
Tabel 2.5. Bruttoværditilvækstens (BVT) relative bidrag efter sektor i Det Europæiske 
Fællesskab (i løbende priser og vekselkurser (EUR12)). 
Sektor BVT 1992 BVT 1992 Årlig ændring i 
(mio. ECU) (% af samlet BVT) BVT, 1980-1992 
i%l 
Landbrug/skovbrug 131.832 2,6% 3,8% 
Energi 241.028 4,7% 6,1% 
Fremstilling 1.139.325 22,3% 5,9% 
Bygge & anlæg 312.820 6,1% 6,0% 
Markedsmæssige 
tjenesteydelser 2.520.722 49,4% 8,8% 
Ikke-markedsmæssige 
tjenesteydelser 753.758 14,8% 7,4% 
Sektorer i alt 5.099.491 100% 7,4% 
Kilde: EUROSTAT 
Transport 
Transport har ydet et stort bidrag til den økonomiske vækst i Det Europæiske Fællesskab. Den 
har muliggjort betydelige stordriftsfordele inden for produktion og ført til øget konkurrence. 
I EU tegner transportsektoren sig for ca. 7-8% af bruttonationalproduktet og for 4-5% af den 
samlede arbejdsstyrke af ansatte (hvidbogen om den fælles transportpolitik, KOM(92) 494, 
endelig udgave, 2.12.1992). Transportsektoren i EU er karakteriseret ved en stærk vækst. 
Siden 1970 har den overordnede årlige vækst i den indenlandske transport ligget på 3,1 % for 
passagerer og 2,3% for varer (hvidbogen om den fælles transportpolitik, KOM(92) 494, 
endelig udgave, 2.12.1992). Siden 1980 har væksten i flypassagertrafikken ligget på 
gennemsnitligt 6,2% om året (KOM, 1993). 
I Fællesskabet er transport er en væsentlig kilde til emission af drivhusgasser. Vejtransporten 
tegner sig for 85% af C02-emissionen og 90% af CH4-transportemissionen. Personbiler er 
ansvarlige for 45% og erhvervskøretøjer for 32% (Grønbog om transportog miljø, KOM (92) 
46 endelig udgave 20.02.92). 1 1993 var det gennemsnitlige antal biler i Det Europæiske 
Fællesskab pr. 1000 indbyggere 420 (EUROSTAT). Flytransport er den næstvigtigste kilde 
til C02-emissionen med en andel på 11%. Jernbanetransport og sejlads i indenrigsfarvand 
tegner sig for henholdsvis 1 og 3% (EUROSTAT). 
2.6. Energiprofil 
Som følge af udviklingen i den endelige energiefterspørgsel og i forsyningen til el-produktion 
var EU's indenlandske bruttoforbrug af energi i 1990 (1.239 mio. toe) 17,7% højere end i 
1974. Dette tal skjuler dog store udsving i midten af 70'erne og begyndelsen af 80'erne, der 
skyldtes de daværende oliekriser. 
30 
Tabel 2.6. Indenlandsk bruttoforbrug af energi i EU (mio. toe). 
Fast brændsel 
Olie 
Naturgas 
Andet 1974 
235 
626 
137 
56 1986 
243 
515 
193 
219 1990 
245 
532 
216 
247 1993 
247 
561 
252 
271 Gennemsnitlig 
årlig 
.2*l'JL!ll»iS 
0,3% 
0,6% 
3,3% 
8,6% 
I alt 1053 1169 1239 1331 1,2% 
Kilde: EUROSTAT 
* Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. 
Stigningen skyldes alene ikke-fossile brændsler, navnlig nuklear energi. Endvidere var 
forbruget i 1990 af fossile brændstoffer på samme niveau som i 1974 (kilde: EUROSTAT). 
Med hensyn til energiforsyning er EU afhængig af importerede produkter. Selvforsynings­
graden, dvs. den samlede indenlandske produktion divideret med det indenlandske 
bruttoforbrug af energi, steg med 37% i 1974 til 57% i 1986, hvorefter den igen faldt til 52% 
i 1992. 
Tabel 2.7 viser sammensætningen af egen energiproduktion. 
Tabel 2.7. Primærproduktion i EU (mio. toe). 
1974 1986 1990 1993* Gennemsnitlig 
årlig 
stigning 
Fast brændsel 
Olie 
Naturgas 
Atomkraft 
Vand og vind 
Geotermisk energi 
Andet 189 
15 
130 
22 
21 
2 
10 176 
150 
126 
155 
23 
2 
42 155 
115 
131 
180 
23 
2 
42 156 
125 
158 
198 
25 
3 
46 -1,0% 
11,9% 
1,1% 
12,3% 
0,8% 
1,6% 
8,3% 
I alt 389 675 647 709 3,2% 
Kilde: li-A og IUJROSTAT 
* Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. 
Tabel 2.8 viser udviklingen i energiintensiteten, målt som kvotienten mellem det indenlandske 
bruttoforbrug af energi (IBE) og bruttonationalproduktet (BNP). Desuden vises udviklingen 
i det indenlandske bruttoforbrug af energi pr. indbygger. 
31 
Tabel 2.8. Indikatorer. 
1974 1986 1990 1993' 
IBE/BNP (toe/1985 mio. ECU) 358 312 294 304 
IBE/indbygger (kgoe/indhygger) 3027 3253 3401 3600 
Kilde: IEA og EUROSTAT 
• Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. 
Fra 1974 til 1993 steg det samlede bruttonationalprodukt i EU's medlemsstater med 
gennemsnitligt 2,1% om året. Energiintensiteten faldt med gennemsnitligt 0,9% om året. Det 
indenlandske bruttoforbrug af energi pr. indbygger steg hvert år med 0,9% i gennemsnit. 
Udviklingen fra 1974 til 1993 i det endelige energiforbrug efter økonomisk sektor fremgår af 
tabel 2.9. 
Tabel 2.9. Endeligt energiforbrug efter økonomisk sektor (mio. toe). 
1974 1986 1990 1993* 
Industri 304 233 251 253 
Transport 150 208 247 271 
Husholdninger og tertiær 281 332 320 367 
I alt 736 773 817 890 
Kilde: IEA og EUROSTAT 
* Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. 
På industriområdet skete der en forbedring i energiintensiteten (endeligt energiforbrug/pro­
duktion) på 40% i perioden fra 1974 til 1993. Industriproduktionen steg med 28%, mens det 
endelige energiforbrug faldt. På transportområdeter energiefterspørgslen steget hurtigere end 
den overordnede økonomiske aktivitet. 
32 
3. EU's EMISSIONSOPGØRELSE 
3.1 Indledning 
Dette kapitel indeholder en sammenfattende oversigt over emissionsopgørelser for drivhus­
gasser i EU. Følgende gasser behandles: C02, CH4, N70, CO, NOx og NMVOC'er. 
Emissionsskøn er udregnet på grundlag al nationale opgørelser Ira de 15 medlemsstater og så 
meget som muligt ved hjælp af IPCC's retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser. En 
mere detaljeret beskrivelse af den anvendte fremgangsmåde ved udarbejdelsen af EU-
opgørelsen gives i afsnit 3.2. Emissionsopgørelser for hver enkelt af de 15 stater er medtaget 
i bilag 1. Nærmere oplysninger om aktivitetsdata og emissionsfaktorer er ikke medtaget i 
denne meddelelse, da de alle er indeholdt i de nationale rapporter eller i EUROSTAT og/eller 
CORINAIR-databaser. I bilag 1 er en oversigt over informationskilder. 
3.2 Opgørelsesmetode 
Emissionen af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab i 1990 fremgår af tabel 3.1. 
EU's opgørelse^ for 1990 er udarbejdet på grundlag af opgørelser fra hver af de 15 
medlemsstater. Følgende kilder er anvendt ved udarbejdelsen af emissionsopgørelserne for de 
enkelte medlemsstater: 
Nationale rapporter udarbejdet af medlemsstaterne i henhold til FN's rammekon­
vention om klimaændringer og/eller nationale programmer i henhold til EU's 
beslutning om overvågningsmekanismer for C02 og andre drivhusgasser. Opgørelser 
indeholdt i disse nationale rapporter fulgte generelt IPCC's retningslinier for nationale 
drivhusgasopgørelser. 
CORINAIR's opgørelsesprogram. Der er anvendt 1990-databaser, som medlems­
staterne har videregivet til Det Europæiske Miljøagentur. 
EUROSTAT. Skøn over C02-emissioner er blevet udarbejdet på grundlag af 
energiopgørelser fra EUROSTAT og harmoniserede emissionsfaktorer, udledt af 
EUROSTAT på grundlag af en analyse af de emissionsfaktorer, som medlemsstaterne 
anvendte omkring 1990. 
Den samlede emission af drivhusgasser for hver medlemsstat er lagt sammen, således at der 
udarbejdes et skøn over den samlede emission af drivhusgasser.7 Skøn over emissionen i 
medlemsstaterne er primært hentet fra de nationale rapporter. I mangel af nationalt rappor­
terede emissionsskøn anvendes tal fra CORINAIR. C02-emissionen rapporteret i nationale 
rapporter og/eller CORINAIR fra brændselsforbrænding er sammenlignet med C02-tal fra 
EUROSTAT. Nationalt rapporterede (ikke-CORONAIR) emissionsskøn er anvendt, hvor de 
har været til rådighed og i overensstemmelse med tal Ira EUROSTAT. Hvis det nationalt 
rapporterede skøn imidlertid er betydeligt lavere end EUROSTATS skøn, anvendes 
sidstnævntes skøn, da det antages, at den nationalt rapporterede værdi sandsynligvis er 
ufuldstændig. Hvor nationalt rapporterede skøn ikke var til rådighed, blev CORINAIR-tal på 
samme måde sammenholdt med tal fra EUROSTAT. 
Det skal bemærkes, at de nationale rapporter fra medlemsstaterne og/eller CORINAIR-
databaser ikke er fuldstændige. Derfor dækker emissionsopgørelserne for de enkelte med­
lemslande ikke altid alle kildekategorierne i henhold til IPCC's retningslinier for nationale 
7 
De æstimeringer, som fremgår af tabel 3.1, er foreløbige tal opdateret til juni 1995. 
33 
drivhusgasopgørelser. Følgelig er subtotalerne for de i tabel 3.1 indeholdte kategorier ikke i 
overensstemmelse med kategoritotalerne i samme tabel. Denne åbenbare uoverensstemmelse 
kan kun løses, når subtotalerne for alle medlemsstater bliver tilgængelige. 
Da ikke alle nationalt rapporterede opgørelser fra medlemsstaterne indeholdt kategorien 
"ændring af arealanvendelse", og CORINAIR ikke indeholder fjernelse af C02, er C02-
emissionen og/eller C02-fjernelse i forbindelse med nævnte kategori ikke kvantificeret i HU \s 
opgørelse. 
34 
Tabel 3.1. EU's opgørelse over emissionen af drivhusgasser. 1990. (Gg). Foreløbige skøn. 
Skøn over drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab (EUR 15) - 1990 (Gg). 
C02 CH4 NjO NO. CO NMVOC 
1 Al energi 3142840 5599 
la Forbrænding af brændsel 3134740 794 
lal Energi & omdannelse 1173200 49 
la2 Industri 606600 60 
la3 Transport 704900 206 
lal l'iliviiv/inslilulioiui .»25000 84 
la.S Moligcr 265900 286 
la6 Landbrug/skovbrug 34500 27 
la7 Andet 25400 6 
la8 Biomasse 13200 87 
Ib Flygtig brændsel 8100 4806 
Ib! Olie og gas 7800 1485 
lb2 Kulminedrift 0 2817 
2 Industrielle processer 130730 40 
2a Jern og stål 4300 9 
2b lkkc-jernholdige metaller 4800 0 
2c Uorganiske kemikalier 8700 6 
2d Organiske kemikalier 2600 5 
2e Ikke-metalliske mineraler 102400 2 
2f Andet 20000 3 
3 Anvendelse af opløsningsmidler 300 0 
3a Maling 100 0 
3b Affedtning og kemisk rensning 50 0 
3c Fremstilling/forarbejdnig af kemiske 
produkter 50 0 
3d Andet 100 0 
4 Landbrug 500 10361 
4a Tarmgæring 500 6267 
4b Animalsk affald 0 2571 
4c Dyrkning af ris 0 98 
4d Landbrugsjord 0 299 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 0 141 
4f Savanneafbrænding 0 0 
6 Affald 11050 8669 
6a Lossepladser 5400 7912 
6b Spildevand 0 233 
6c Andet 5650 90 156 
156 
66 
29 
36 
12 
12 
0 
0 
2 
1 
0 
0 
351 
0 
2 
90 
234 
0 
0 
6 
0 
0 
0 
6 
393 
0 
15 
1 
277 
64 
0 
20 
0 
9 
11 13290 
13202 
2947 
1412 
7883 
2.» I 
263 
268 
191 
29 
88 
88 
0 
151 
12 
1 
60 
0 
14 
14 
0 
0 
o 
o 
o 
50 
0 
o 
o 
o 
43 
0 
48 
5 
0 
21 46229 
46137 
1215 
3191 
»3718 
2 I 64 
4037 
1048 
227 
1711 
92 
59 
0 
2811 
1563 
398 
6 
14 
0 
224 
0 
0 
o 
o 
o 
2763 
0 
0 
o 
o 
2362 
0 
125 
58 
0 
51 8422 
7697 
105 
9<> 
652'» 
M.' 
464 
155 
61 
111 
849 
792 
0 
1060 
21 
0 
31 
584 
0 
260 
4045 
1399 
352 
470 
1327 
739 
0 
381 
0 
178 
131 
0 
109 
67 
0 
13 
Samlet emission 3285620 24671 928 13546 52006 14397 
Ilavbunkers 
Luftfartsbunkers 
Endelig ikke-energimæssigt forbrug 113600 
56500 
243600 
Bemærkninger: 
Skøn over emission af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab er baseret på skøn over emissionen i de 15 medlemsstater. 
Sidstnævnte skøn er opdateret til juni 1995. 
Subtotalerne af kategorierne (f.eks. Ibl og lb2) er ikke altid lig med den samlede emission pr. kategori (f.eks. Ib). Det skyldes, at 
emissionsopgørelser for hver enkelt medlemsstat ikke altid dækker alle de kategorier, som er fastlagt i IPCC's retningslinier for 
drivhusgasopgørelscr. 
Emission fra "endeligt ikke-energimæssigt forbrug" (herunder feedstocks) er ikke medtaget i den samlede emission. Den samlede 
emissioner derfor skønnet for lavt, hvis man sammenligner med IPCC's metode. Emissioner fra "endeligt ikke-energimæssigt forbrug" 
er baseret på den samlede kulstofmængde indeholdt i produkterne. Hvis man lægger den samlede emission til emissionen fra "endeligt 
ikke-energimæssigt forbrug", får man derfor et for højt skøn i forhold til IPCC's metode. 
C02-emissionen og/eller fjernelse ved "ændring af arealanvendelse" er ikke kendt for mange landes vedkommende og derfor ikke 
medtaget i denne tabel. Der er heller ikke foretaget noget skøn over emissionen af ikke-C02-drivhusgasser i forbindelse med "ændring 
af arealanvendelse". 
35 
3.3 Feedstocks 
De emissionsskøn, som fremgår al tabel 3.1, er opbygget i overensstemmelse med rappoi 
teringsvejledningen i IPCC 's retningslinier for drivhusgasopgørelser. M en kategorien "endeligt 
ikke-energimæssigt forbrug" blev føjet til tabellen på grund af manglende overensstemmelse 
mellem IPCC's detaljerede fremgangsmåde til beregning af energirelateret CO.-cinission og 
IPCC's rapporteringsvejledning. De nationale rapporter fra medlemsstaterne beskriver ikke 
i tydelige vendinger fremgangsmåden til beregning af emission fra feedstocks. For at sikre 
overensstemmelse har de enkelte medlemsstater anvendt skøn fra EUROSTAT til beregning 
af feedstock-emissionen. Denne emission er rapporteret separat under kategorien "endeligt 
ikke-energimæssigt forbrug". 
Det skal bemærkes, at denne fremgangsmåde medfører en lavere samlet C02-emission, end 
hvis IPCC's retningslinier følges. Sidstnævnte omfatter kulstof afgivet ved udnyttelse af feed­
stocks i de samlede skøn over C02-emission fra energikilder, mens den her anvendte 
fremgangsmåde ikke medtager emissionen fra feedstocks i den samlede emission. Den under 
kategorien "endeligt ikke-energimæssigt forbrug" rapporterede emission bør betragtes som 
potentiel emission fra feedstocks og andre ikke-energianvendelser. Denne kategori omfatter 
også det kulstof, som rent faktisk er oplagret i produkter, men som ikke afgives til atmos­
færen. Derfor er den samlede C()2-emission i tabel 3.1 skønnet for lavt i forhold til IPCC's 
metode. Hvis man derimod lægger den samlede C02-emission sammen med den "endelige 
ikke-energiemission", bliver skønnet for højt. 
3.4 Bunkers 
I henhold til de på INC-9 trufne beslutninger er emission fra bunkers ikke medtaget i den 
samlede emission i oversigtstabellen 3.1. Den samlede C02-emission fra havbunkers i Det 
Europæiske Fællesskab var i 1990 på 113.600 Gg, mens den samlede C02-emission fra 
luftfartsbunkers var på 59.100 Gg. Da kun nogle få medlemsstater har rapporteret deres skøn 
over emission fra bunkers, er skøn over emission fra havbunkers baseret på tal fra 
EUROSTAT. Skøn over luftfartsbunkers er foretaget ved at afstemme ikke-vejtransporttal fra 
EUROSTAT med skøn fra CORINAIR og/eller landerapporter. Bilag 1 viser emissions-
skønnene for hver af medlemsstaterne. 
3.5 Usikkerheder 
Usikkerhederne i emissionsskønnene er ikke kvantificerede, da kvantitative skøn over 
usikkerheden vil være særdeles upålidelige. En statistisk fremgangsmåde til kvantificering af 
usikkerhederne i emissionsskøn giver på nuværende tidspunkt ikke pålidelige tal af 
nedenstående årsager. 
Skøn over C02-emissionen fra brændselsforbrænding (baseret på energibalancetal) er ganske 
pålidelige og sandsynligvis forbundet med mindst usikkerhed (inden for ca. +/-3%). 
Usikkerheden i skøn over emissionen af ikke-C02-drivhuseasser er betydeligt større på grund 
af manglende viden om eller forståelse af nogle af kilderne og de hensigtsmæssige 
emissionsfaktorer for disse gasser. Da der stadig kan eksistere ukendte kilder for sådanne 
gasser, vil skøn overen sådan emission formodentlig blive for lave. Usikkerheden i emissions­
skøn øges i følgende orden: CO < NOx < CH4 < NMVOC < N20. Størrelsen af 
usikkerheden stiger gradvist med op til flere hundrede procent. 
36 
4. PROGRAMMER, POLITIKKER OG FORANSTALTNINGER 
4.1 Indledning 
Dette kapitel ser på de politikker og foranstaltninger, som er blevet vedtaget af Det 
Europæiske Fællesskab med det formål at begrænse emissionen af drivhusgasser. De 
politikker, som utvetydigt og primært sigter mod en begrænsning af emissionen af drivhus­
gasserne, er beskrevet i afsnit 4.2 til 4.5. Sektormæssige politikker, som omfatter særlige 
miljøforanstaltninger, og/eller som har en sideeffekt i forhold til emission af drivhusgasser, 
er beskrevet i afsnit 4.6, nemlig EU's politikker på landbrugs-, skovbrugs-, transport- og 
affaldsområdet. Hvis der foreligger vurderinger af politikkernes indvirkning på emissionen af 
drivhusgasser, er de medtaget i denne meddelelse. Afsnit 4.7 giver en sammenfattende 
oversigt over de i dette kapitel beskrevne politikker og foranstaltninger, idet der sondres 
mellem politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet, foreslået af Kommissionen og under 
udarbejdelse i Kommissionen. 
4.2 Fællesskabsstrategi til begrænsning af C02-emission og effektiv energiudnyttelse 
I oktober 1991 fremlagde Kommissionen en overordnet strategi til begrænsning af C02-
emissionen og til effektiv energiudnyttelse med det formål at stabilisere Fællesskabets emission 
af C02 i år 2000 på 1990-niveauet (SEK(91) 1744, endelig udgave). Denne såkaldte "ingen 
fortrydelsesrets"-strategi består i at lukke op for de nul- eller lavomkostningsmuligheder for 
en begrænsning af C02-emissionen, som i øjeblikket findes inden for alle økonomiens 
sektorer, og som er gavnlige for såvel luftforurenings- og energisikkerhedsområdet som for 
konkurrenceevnen og beskæftigelsen. 
I juni 1992 blev der fremlagt forslag om en gensidigt forstærkende pakke af foranstaltninger 
og programmer for Rådet (KOM(92) 246 endelig udgave). Den bygger på fire grundpiller: 
- EU's energiteknologiske programmer og transeuropæiske net. 
De nuværende fællesskabsprogrammer, THERMIE og SAVE, er blevet styrket. Siden 
1990 er et nyt program, ALTENER, og en aktion, som sigter mod at rationalisere 
energiudnyttelsen på regionalt såvel som bymæssigt plan, blevet vedtaget. THERM IE-
programmet er et energiteknologisk spredningsprogram. SAVE og ALTENER yder 
økonomisk støtte til forskellige aktioner inden for energieffektivitet og vedvarende 
energikilder, men beskæftiger sig også med udarbejdelse af lovforanstaltninger på EU-
plan. Derudover bidrager "energistyring på regionalt og bymæssigt plan" samt 
udviklingen af transeuropæiske net til målet, som er en C02-emissionsbegrænsning 
(afsnit 4.3). 
- Afgiftsmæssige foranstaltninger. 
I juni 1992 fremlagde Kommissionen et forslag til Rådets direktiv om harmonisering 
af afgift på kuldioxidemission og energiudnyttelse pålagt på medlemsstatsplan. Rådet 
har dog endnu ikke vedtaget dette (afsnit 4.4). 
- Supplerende nationale programmer. 
Fællesskabsstrategien forudsætter strategiprogrammer, som begrænser emissionen af 
drivhusgasser på medlemsstatsplan og supplerer aktionerne på fællesskabsplan. 
Medlemsstaternes nationale programmer er beskrevet i kapitel 5. 
- EU-beslutning om en overvågningsmekanisme for C02 og andre drivhusgasser. 
En del af fællesskabsstrategien består i en overvågningsmekanisme, som skal anvendes 
til at kontrollere, om C02-stabiliseringsmålet for Fællesskabet kan nås. Medlemsstaterne 
skal inden for rammerne af overvågningsmekanismen fremlægge deres nationale 
program for Kommissionen til evaluering. I juni 1993 blev beslutningen om at etablere 
37 
overvågningsmekanismen vedtaget (afsnit 4.5). Medlemsstaterne har fremlagt deres 
nationale program og/eller fremsendt deres rapport i henhold til konventionen. Den 
første evaluering blev gennemført på grundlag af de nationale programmer, som 
Kommissionen modtog i 1993. Den næste evaluering af de opdaterede nationale 
programmer/rapporter i henhold til konventionen forventes at finde sted i løbet af 
efteråret 1995. 
De fire grundpiller er det første skridt henimod målet, som består i en nedbringelse af 
emission af kuldioxid. Med udarbejdelsen af strategien er der iværksat en proces til vurdering 
af vedtagne foranstaltninger og udarbejdelse af nye politikker og foranstaltninger med henblik 
på at nå de kuldioxidmål, som Fællesskabet har forpligtet sig til. 
4.3 Fællesskabsprogrammer og -initiativer 
I dette afsnit beskrives fællesskabsprogrammerne til støtte for energiteknologi (THERMIE), 
energieffektivitet (SAVE), udnyttelse af vedvarende energikilder (ALTENER) samt initiativet 
"energistyring på regionalt og bymæssigt plan". Desuden er der medtaget en kort beskrivelse 
af frivillige ordninger og af det seneste initiativ vedrørende transeuropæiske net. 
THERMIE (energiteknologisk støtteprogram) 
Bekæmpelsen af indvirkningerne på miljøet gennem energieffektivitet og indførelse af 
vedvarende energikilder eller renere måder til at udnytte fossile brændsler på er i sidste instans 
afhængig af gennemførelsen af bedre energiteknologier. THERMIE-programmet, Rådets 
forordning 2008/90/EØF, vedrørte demonstration og spredning af renere og mere effektive 
energiteknikker med henblik på at fremme en omfattende markedsindtrængning. THERMIE 
fokuserede også på andre fællesskabsmål, nemlig energiforsyningssikkerhed, økonomisk og 
social samhørighed, forbedring af konkurrenceevnen og beskæftigelsen, det indre marked og 
samarbejde med Central- og Østeuropa samt SNG-landene (statssamfundet af uafhængige 
stater). 
Det oprindelige THERMIE-program blev afsluttet i 1994, selvom de projekter, som blev 
støttet i perioden fra 1990 - 1994, stadig overvåges og fremmes. Det overordnede budget var 
på 700 mio. ECU eller 140 mio. ECU om året (0,2% af EU-budgettet). Hovedparten af 
THERMIE-budgettet (85%) blev anvendt til innovative teknologier og projekter, som allerede 
havde passeret forsknings- og udviklingsstadiet, men som ikke var gennemført i større 
målestok på grund af tekniske og økonomiske risici. Den resterende del af budgettet (ca. 15%) 
blev anvendt til en lang række forskellige støtteaktiviteter som f.eks. markedsundersøgelser, 
overvågning, dokumentation, databaser, workshops, konferencer og uddannelse. Med henblik 
på at gennemføre den lange række af foranstaltninger etablerede Kommissionen i 1991 et net 
af organisationer (OPET) til fremme af energiteknologier. Nettet består af 49 organisationer 
fra såvel den offentlige som den private sektor i EU-medlemsstater. Organisationerne bistår 
med fremme og spredning af nyskabende energiteknologier. 
Fra 1990 til 1994 blev der ydet støtte til 726 THERMIE-projekter. En cost/benefit-analyse af 
de i perioden fra 1990 - 1993 støttede THERMIE-projekter viste, at prognoserne for Fælles­
skabets vedkommende ville føre til en reduktion i C02-emissionen på 42 mio. tons (dette tal 
ville stige til mere end 625 mio. tons ved korrekt projicering af projektresultaterne) samt 
bidrage til at nedbringe emissionen af andre forurenende stoffer, herunder syreregnsgasser, 
flygtige organiske forbindelser og kulilte. 
Ifølge en vurdering foretaget af Kommissionens generaldirektorat for energi vil hver ECU, 
som anvendes i programmet, gennemsnitligt bidrage til, at man undgår, at 1.617 kg C02 i 
38 
gennemsnit opsamles og udledes, hvis man sammenligner med en "normal" energiteknologi, 
som anvender fossile brændsler. Dette skøn er behæftet med følgende usikkerheder: 
- det er muligt, at de støttede projekter ikke er gennemført som planlagt 
- der er i vurderingen medtaget et skøn over spredningsvirkningen, dvs. den i andre 
projekter forventede brug af teknologier, som anvendes i de af THERMIE støttede pro­
jekter. 
Effekten af en sådan projicering blev anslået til ca. 15 gange den direkte effekt af de støttede 
projekter. 
Fra 1. januar 1995 fortsatte programmet som det nye ikke-nukleare energiprogram, bedre 
kendt som JOULE-THERMIE under Det Europæiske Fællesskabs fjerde rammeprogram for 
forskning og teknologisk udvikling, herunder demonstration. I dette nye program føres 
forsknings- og udviklingsaspekterne i JOULE for første gang sammen med demonstrations-
og støtteinitiativerne i THERMIE. 
Programmet er en afgørende del af EU's strategi til at klare nutidens energimæssige 
udfordringer. JOULE-THERMIE vil på grundlag af tidligere successer bidrage til at reducere 
den negative, miljømæssige indvirkning, som er forbundet med produktion og udnyttelse af 
energi, sikre vedvarende og pålidelige energikilder til overkommelige priser samt styrke det 
teknologiske grundlag for den europæiske industri. 
SAVE (særlige aktioner til effektiv energiudnyttelse) 
SAVE-programmet blev vedtaget i oktober 1991 (Rådets direktiv 91/565/EØF). Det afsluttes 
ved udgangen af 1995. Målet er ved hjælp af lovgivning om tvungne normer for energieffekti­
vitet, kvalitetsmærkning, standardisering, etablering af infrastrukturer, forsøgsaktioner, 
uddannelse og spredning af informationer at øge energieffektiviteten og således reducere C02-
emissionen. Ved at skabe en fællesskabsramme gør SAVE det muligt for medlemsstaterne at 
vedtage foranstaltninger til energieffektivisering på nationalt plan. Programmets budget er på 
35 mio. ECU for perioden 1.1.1991 - 31.12.1995. 
SAVE består af tre elementer: 
1. Et lovgivningsprogram for effektiv energiudnyttelse, som sigter mod at fjerne institutio­
nelle og administrative hindringer for investering i effektiv energiudnyttelse og etablere 
normer for energiudstyr. 
Følgende direktiver er blevet vedtaget: 
- Nye varmtvandkedlers effektivitet (Rådets direktiv 92/42/EØF) 
- Energimærkning af større husholdningsapparater (Rådets direktiv 92/75/EØF). Inden 
for rammerne af dette mærkningsdirektiv er der vedtaget et gennemførelsesdirektiv 
om energimærkning af husholdningskøleskabe og -frysere (Rådets direktiv 94/2/EØF) 
- Bygningscertificering, fakturering i henhold til reelt forbrug, tredjepartsfinansiering, 
isolering af nye bygninger, kedelinspektion og energistyring (Rådets direktiv 
93/76/EØF) 
2. Økonomisk støtte til oprettelse af infrastrukturer til effektiv energiudnyttelse i medlems­
staterne. 
Programmet omfatter projekter inden for følgende områder: almen uddannelse og 
erhvervsuddannelse, integreret ressourceplanlægning, tredjepartsfinansiering, 
kraftvarmeproduktion, overvågning og målretning, energieffektivisering inden for 
transport- og byggesektoren, og indførelse af fællesskabslovgivning i medlemsstater­
ne. Budgettet fra 1991 til 1995 for det økonomiske støtteprogram er på 35 mio. ECU. 
Støtten kan udgøre helt op til 50% af de samlede projektomkostninger. 204 projekter 
har modtaget støtte til en samlet budgetudgift på 21 mio. ECU. 
39 
3. Informationsudvekslingsnet. 
Nettet omfatter en database med foranstaltninger til effektiv energiudnyttelse og særlige 
støtteaktiviteter, såsom konferencer, symposier og workshops. 
Flere direktiver er under udarbejdelse inden for rammerne af lovgivningsprogrammet om 
effektiv energiudnyttelse: 
- Direktiver om apparatnormer for energieffektivitet. 
I henhold til Rådets afgørelse (EFT L 157) blev PACE etableret. Det er et EU-
handlingsprogram til forbedring af el-udnyttelsen. Inden for rammerne af PACE ud­
arbejdes direktiver om effektivitetsnormer for køleskabe, el-motorer, kontorudstyr og 
erhvervsbelysning. 
- Direktiv om integreret ressourceplanlægning. 
Integreret ressourceplanlægning for elektricitet og gas fremmes aktivt inden for 
rammerne af gennemførelsen af det indre energimarked. Værkerne bør derfor foretage 
en lige undersøgelse af forvaltningsmuligheder på både udbudsside og efterspørgselsside 
(energieffektivitet og vedvarende energi på forbrugerplan). Det forudsætter, at værkerne 
kan få en indtjening, ikke alene fra salg af gas eller elektricitet, men også fra 
energitjenesteydelser, som de yder i form af blandt andet energieffektivitetsinvesteringer 
i slutbrugssektorer. 
- Mærkningsdirektiver for vaske- og opvaskemaskiner samt el-pærer. 
Der foreligger ingen vurdering af SAVE-programmets indvirkning med hensyn til undgået 
emission af C02 eller andre drivhusgasser. 
Det første SAVE-program afsluttes med udgangen af 1995, men energieffektivisering forbliver 
et centralt politisk område af hensyn til miljøet og forsyningssikkerheden, og også fordi 
SAVE-programmets fremme er forbundet med vigtige mål for Det Indre Marked/konkurren­
ceevnen samt hertil knyttede mål. Kommissionen har i sit forslag om et nyt SAVE-program, 
SAVE-II (KOM(95) 225), lagt op til en sammenlægning af PACE og det regionale og 
bymæssige energistyringsinitiativ. Alle disse aktioners mål supplerer hinanden, og SAVE-II-
programmet udgør en omfattende ramme, inden for hvilken alle disse beslægtede aktioner kan 
gennemføres. 
Nedenstående ni kategorier for énergieffektiviseringsplanlægning foreslås finansieret under 
programmet: 
- undersøgelser og andre aktioner, som fører til iværksættelse og gennemførelse af 
fællesskabslovgivning om effektiv energiudnyttelse og ydelsesnormer 
- sektorspecifikke forsøgsaktioner, som sigter mod at fremme investeringerne inden for 
effektiv energiudnyttelse og/eller at forbedre forbrugerens energianvendelsesmønster, 
og som i al væsentlighed skal gennemføres af Fællesskabets omfattende net 
- målrettede sektorspecifikke forsøgsaktioner, som sigter mod at fremme investeringerne 
inden for energieffektivitet og at forbedre forbrugerens energianvendelsesmønster, og 
som i al væsentlighed skal gennemføres af offentlige og private virksomheder 
- forslag om foranstaltninger fremlagt af Kommissionen eller af tredjepart med henblik 
på at fremme udveksling af erfaringer, primært ved hjælp af informationsnet, for at 
sikre en bedre koordination mellem fællesskabsmæssige, internationale, nationale, 
regionale og lokale aktiviteter gennem etablering af hensigtsmæssige redskaber til infor­
mationsudveksling 
- en aktion, som er knyttet til en grundig sektorspecifik overvågning af fremskridt inden 
for effektiv energiudnyttelse i Fællesskabet og de enkelte medlemsstater, som også 
omfatter SAVE-programmet 
40 
- særlige aktioner til fremme af samhørigheden i medlemsstater og regioner inden for 
energieffektivitet gennem støtte til oprettelsen af infrastrukturer til effektiv energiudnyt­
telse i de medlemsstater og regioner, hvor politikker på dette område endnu ikke er 
tilstrækkeligt udviklede 
- særlige aktioner til fremme af energistyring på regionalt såvel som bymæssigt plan 
- undersøgelser og andre aktioner til fremme af initiativer på området for effektiv 
energiudnyttelse inden for andre programmer eller med det formål at gøre energief­
fektivitet til et kriterium i EU's strategiprogrammer 
- evaluering og overvågning af iværksatte aktioner. 
Det er planen, at SAVE-II skal iværksættes den 1. januar 1996 og løbe indtil den 31. 
december år 2000. Det foreslåede budget er på 150 mio. ECU. 
ALTENER (program til fremme af vedvarende energikilder) 
ALTENER-programmet blev vedtaget af Rådet i september 1993 (Rådets afgørelse 
93/500/EØF). Det overordnede mål er at etablere en ramme for særlige aktioner, der skal 
sikre en bedre markedsindtrængning for vedvarende energikilder (små hydroelektriske anlæg, 
vindkraft, solenergi, biomasse, biobrændstof, biogas og geotermisk energi). Programmet løber 
fra 1993 til 1997 og har et budget på 40 mio. ECU. Indtil nu har 114 forsøgsprojekter 
modtaget støtte til en samlet værdi af 11 mio. ECU. 
De i ALTENER fastlagte særmål for udvikling af vedvarende energikilder i medlemsstaterne 
er som følger: 
- at øge de vedvarende energikilders markedsandel fra 4% i 1991 til 8% i år 2005 
- at tredoble el-produktionen fra vedvarende energikilder 
- at opnå en markedsandel for biobrændstoffer på 5% af forbruget til motorkøretøjer 
I lighed med SAVE indeholder ALTENER følgende elementer: 
- Under forberedelse: lovgivnings- og standardiseringsforanstaltninger. 
Standardiseringsforanstaltninger er rettet mod at sikre fri spredning af udstyr til 
vedvarende energi. Der forventes en harmonisering af sikkerhedsnormer for 
vindgeneratorer og specifikationer for biodiesel som motorbrændstof. 
- Økonomiske støtteprogrammer til udvikling af tekniske normer og specifikationer, 
uddannelse og oplysningsaktiviteter, sektorspecifikke forsøgsprojekter, biobrændstof, 
integreret ressourceplanlægning og efterspørgselsstyring, tredjepartsfinansiering, garanti 
for økonomiske risici, lokale udviklingsplaner og forundersøgelser. I 1993 og 1994 er 
der ydet støtte til i alt 114 projekter. 
- Informationsudvekslingsnet. 
Informations- og støtteaktiviteterne omfatter bl.a. koordination af nationale, fælles-
skabsmæssige og internationale aktiviteter, symposier, konferencer, workshops og 
databaser. 
Der foreligger ingen vurdering af ALTENER-programmets indvirkning med hensyn til 
reduktion i emission af C02 eller andre drivhusgasser. 
Energistyring på regionalt og bymæssigt plan 
Dette initiativ, som blev iværksat i 1990, har til formål at fremme undersøgelser af 
udarbejdelse og gennemførelse af energiplaner. Desuden sigter det på at udbrede og overføre 
ekspertise på dette område til alle dele af Unionen. Et grundlæggende mål i de lokale og 
regionale projekter iværksat inden for rammerne af initiativet består i at beskytte miljøet 
gennem udvikling af energistyring, effektiv energiudnyttelse og tilvejebringelse af alternative 
41 
energiproduktionsmuligheder. Initiativet, hvis budget er på 20 mio. ECU, vil blive medtaget 
i SAVE-II-programmet. 
Under forberedelse: transeuropæiske net 
At skifte til renere brændsel med et lavere kulstofindhold kan give energi- og miljømæssige 
fordele, især i de regioner, hvor brændsel, som f.eks. naturgas, ikke tidligere har været dis­
ponibelt på grund af begrænsninger i infrastrukturen. De transeuropæiske net spiller en 
afgørende rolle med hensyn til at bringe renere brændsel til yderregionerne og at forbedre 
fleksibiliteten i det europæiske gasforsyningssystem. Jo mere effektivt og fleksibelt disse net 
kan drives, jo mindre grund er der til at bekymre sig om forsyningssikkerheden i tilfælde af 
et hurtigt skifte til naturgas. Det samme gælder for transeuropæiske el-net over hele 
Fællesskabet, som fremmer udnyttelsen af elektricitet produceret på grundlag af kilder med 
et lavt eller intet kulstofindhold. 
Frivillige ordninger 
Begrænsninger i emissionen af C02 og andre drivhusgasser kræver aktiv deltagelse og 
engagement fra alle økonomiske og sociale sektorers side. Frivillige ordninger og selvregu­
lering skal spille en vigtig rolle i fremtiden. Kommissionen har for nylig givet CEN/-
CENELEC (et internationalt standardardiseringsorgan på el-området) til opgave at udarbejde 
europæiske normer for solopvarmningsanlæg og komponenterne heri. På samme måde er 
normer for fotovoltaik og vindmøller under udarbejdelse. Spredning af omkostningseffektive 
minimumsnormer er fordelagtig set ud fra såvel et energi- som miljømæssigt synspunkt. 
Kommissionens tjenestegrene har ligeledes samarbejdet med den europæiske el-forsynings-
industri med henblik på at finde frem til omkostningseffektive måder, hvorpå C02-emissionen 
kan begrænses gennem forsynings- og efterspørgselsmulighederne på el-området. 
Der er desuden forhandlinger i gang om et frivilligt mærkningsprogram vedrørende 
energieffektivitet i edb-udstyr og andet kontorudstyr. Dette frivillige system, evt. med 
deltagelse af producenter fra USA og Japan, vil kunne skabe grundlaget for et delvis 
verdensomspændende mærkningssystem. 
4.4 Forslaget om en energi-/kulafgift 
I juni 1992 fremlagde Europa-Kommissionen et forslag til direktiv (KOM(92) 226 endelig 
udgave) om indførelse af en afgift på alle energiprodukter, med undtagelse af vedvarende 
energi, baseret for 50% vedkommende på energiindholdet og for 50% vedkommende på 
kulstofindholdet i brændslet. Målet med det var at forbedre energieffektiviteten og begunstige 
erstatning af brændsel med produkter, hvorfra en mindre eller slet ingen C02-emission finder 
sted. 
Det blev foreslået at indføre afgiften trinvist, startende med en sats på 0,21 ECU/GJ og 2,81 
ECU/t C02 det første år (lig med $ 3 pr. tønde olie). I hvert af de følgende syv år skulle 
satserne stige med en tredjedel af afgiftssatsen for det første år. Det sidste år ville satserne 
derfor være kommet op på 0,7 ECU/GJ og 9,4 ECU/t C02, lig med $ 10 pr. tønde. 
På el-området skulle el-værkernes forsyning beskattes i henhold til kulstofindholdet af det 
anvendte brændsel. I forbindelse med energidelen skulle afgiften fastsættes i ECU pr. MWh. 
Råmaterialer, dvs. energikilder anvendt som feedstocks skulle ikke beskattes. 
Gradvise reduktioner og betinget afgiftsfritagelse skulle anvendes i forbindelse med energi­
krævende virksomheder. Reduktionerne skulle være afhængige af den andel af energiom­
kostningerne i produkternes samlede værditilvækst, som kunne opnås ved at udnytte energien. 
42 
Kun de virksomheder, som anvender energikrævende produktionsprocesser, og som er meget 
afhængige af udenrigshandel, skulle kunne opnå fuld afgiftsfritagelse. 
Man anslog, at afgiftsforslaget i år 2000 ville medføre en reduktion på 3,8% af C02-
emissionen i 1990. 
Forslagets nuværende status 
Vedtagelse af en afgiftsmæssig foranstaltning kræver enstemmighed i Rådet. På topmødet i 
Essen den 9. december 1994 tog Rådet Kommissionens hensigt om at fremlægge retningslinier 
om fælles parametre for de medlemsstater, som er villige til at gøre brug af en C02-
afgift/energiafgift, til efterretning. Som opfølgning på disse konklusioner besluttede Kommis­
sionen den 10. maj 1995 at ændre sit oprindelige forslag og dermed tage hensyn til de 
indvendinger, der er fremsat under tidligere drøftelser i Rådet (KOM(95) 172). 
Den væsentligste foreslåede ændring er, at en overgangsperiode skal gå forud for gennem­
førelsen af en harmoniseret afgift. Medlemsstaterne skal i denne overgangsperiode være frit 
stillet - men skal dog stadig respektere harmoniseringsstrukturen - til at fastsætte afgiftssatsen 
for de enkelte produkter, forudsat at Fællesskabets mål med en begrænsning af C02-
emissionen gennem effektiv energiudnyttelse og skift til udnyttelse af brændsel med et lavt 
eller ingen kulstofindhold fuldt ud afspejles i den anvendte satsstruktur. 
Desuden er de minimumssatser, som blev fastsat i det oprindelige forslag (US $ 3/tønde olie 
og US $ 10), blevet revideret, således at de bliver det mål, som medlemsstaternes egne satser 
skal søge at nå på mellemlangt sigt. 
Kommissionen foretrækker ligeledes at henføre så meget som muligt til de nuværende 
bestemmelser i forbrugsafgiftsdirektiverne for overskuelighedens skyld og for at skære ned 
på de administrative omkostninger. Denne fremgangsmåde fjerner behovet for visse 
beskyttelsesbestemmelser (betinget eller midlertidig fritagelse fra afgiften), som derfor 
opgives. Ønsket om at beskytte EU-virksomheders konkurrenceevne bør desuden tilskynde 
medlemsstaterne til at gøre brug af afgiftsindtægterne til at nedbringe andre diskriminerende 
omkostninger, især på arbejdskraft. 
4.5. Overvågningsmekanismen 
Med Rådets afgørelse af 24. juni 1993 (93/389/EØF) er der skabt en overvågningsmekanisme 
for medlemsstaternes antropogene emission af C02 og andre drivhusgasser, som ikke er 
omfattet af Montreal-protokollen. 
I henhold til Rådets afgørelse skal medlemsstaterne udarbejde, offentliggøre og gennemføre 
nationale programmer til begrænsning af deres antropogene emission af C02. Programmerne 
skal ajourføres med jævne mellemrum. Kommissionen evaluerer de nationale programmer 
hvert år med henblik på at finde ud af, om fremskridtet i Fællesskabet som helhed er 
tilstrækkeligt til at nå stabiliseringsmålet. Den anden evalueringsrapport, som dækker 1994-
1995, er i øjeblikket under udarbejdelse. Den vil blive tilstillet Rådet og Europa-Parlamentet. 
I Rådets afgørelse bestemmes det, hvilke oplysninger de nationale programmer skal indeholde: 
emission i basisåret 1990, opgørelser over forskellige kilders emission og reduktion af 
emissioner efter indførelse af dræn, nærmere oplysninger om nationale politikker og 
foranstaltninger, som bidrager til at begrænse og udskille C02-emissionen, tendenser for 
nationale emissioner mellem 1994 og år 2000, iværksatte eller forventede foranstaltninger til 
gennemførelse af relevant fællesskabslovgivning og relevante politikker samt en vurdering af 
ovennævnte foranstaltningers økonomiske indvirkning. Metoden til bestemmelse af emissioner 
og reduktion af emissioner efter indførelse af dræn skal være forenelige med den af IPCC 
43 
udarbejdede metode. Den skal tage hensyn til den inden for rammerne af FN's konvention om 
klimaændringer fastlagte udvikling. 
Med hensyn til andre drivhusgasser bør medlemsstaterne sende data, som vedrører emissionen 
af disse gasser, til Kommissionen, samt en beskrivelse af de trufne eller forventede foranstalt­
ninger til begrænsning af emissioner. 
Afgørelsen omfatter et udvalg sammensat af repræsentanter fra medlemsstaterne med 
Kommissionens repræsentant som formand. Overvågningsudvalget har indtil midten af 1995 
afholdt fem møder. Det har godkendt to dokumenter (indhold og udformning af årlige 
opgørelser og metode til evaluering af fremskridt og til fastlæggelse af indholdet i nationale 
programmer). 
4.6 Sektorspecifikke politikker 
Dette afsnit omhandler politikker for de forskellige sektorer, som omfatter miljøforanstalt­
ninger, og/eller som bidrager til en begrænsning af drivhusgasserne. Der er med undtagelse 
af transportområdet ikke foretaget nogen vurdering af politikkernes kvantitative indvirkning 
på emissionen af drivhusgasser. 
Landbrugspolitik 
Gennemførelsen af den fælles landbrugspolitiske reform fra 1992 er en milepæl i EU's 
landbrugspolitik i 1990erne. Nogle af reformens foranstaltninger, som blev til primært som 
følge af økonomiske og sociale overvejelser, har indvirkning på emissionen af drivhusgasser. 
Foruden reformen blev der vedtaget en række agromiljøforanstaltninger som en del af de 
såkaldte ledsageforanstaltninger. 
Inden reformen blev direktivet om beskyttelse af have mod forurening forårsaget af nitrater 
fra landbrugskilder (676/91/EØF) og Fællesskabets drikkevandsdirektiv (778/80/EØF) vedtaget 
med det formål at reducere nitratkoncentrationen i drikkevand. Disse to direktiver har begge 
indvirkning på anvendelsen af nitratkunstgødning og kan derfor resultere i en reduktion i N20-
emissionen. Gennemførelsen af drikkevandsdirektivet fandt imidlertid sted før 1990, så man 
har allerede generelt kunnet mærke virkningen af det. EUGFL (Den Europæiske Udviklings-
og Garantifond for Landbruget) (Rådets forordning 2328/91/EØF) blev ligeledes etableret før 
reformen af den fælles landbrugspolitik. EUGFL tilvejebragte bl.a. midler til miljøbeskyttel­
sesforanstaltninger. 
En reduktion i landbrugspriserne er et af resultaterne af reformen. Denne prisreduktion gør 
brugen af mineralkunstgødning mindre rentabel og har ført til en nedgang i forbruget med ca. 
en tredjedel, hvorved der er sket et fald i den samlede emission af N20 fra nitrat- og 
ammonium kunstgødning. Desuden reducerer den tvungne braklægningsordning (1765 /92/EØF) 
hele vekseldriftsintensiteten8. Ydermere kan muligheden for at dyrke ikke-fødevareprodukter 
på braklagt jord spille en positiv rolle for nedbringelsen af emissionen af drivhusgasser, idet 
man bidrager til at erstatte fossile brændsler med biobrændstof. 
Forordning 2066/92/EØF sigter mod at ekstensivere oksekødsproduktionen ved at begrænse 
bonusbetalingen til maksimale kreaturhold. Tre er det maksimale antal kreaturer pr. hektar 
Intensiveret dyrkning af den resterende jord finder kun sted i tilfælde af en stigning i markeds­
prisen som følge af et fald i den samlede produktion. Denne prisvirkning kan næppe forventes, da 
landbrugsmarkedet stadig reguleres, hvorfor følsomheden er begrænset. 
44 
foderareal. Dette tal reduceres til to kreaturer i 1996. Herved reduceres CH4-emissionen fra 
drøvtyggere pr. ha. Medlemsstaterne er bemyndiget til at begrænse betalingen af oksekøds-
bonus til de landmænd, som overholder bestemte miljøregler (3611/93/EØF). 
Som ledsageforanstaltninger til reformen af den fælles landbrugspolitik blev forordningerne 
for EUGFL vedrørende agromiljøforanstaltninger (2078/92/EØF) og fremme af skovplantning 
(2080/92/EØF) ændret. 
Agromiljøforanstaltningerne er etableret ved hjælp af zoneprogrammer udarbejdet på 
medlemsstatsplan. Programmerne omfatter fremme af: 
ekstensive og miljøvenlige produktionsmetoder 
omlægning af agerjord til græsarealer 
reduktion i kvægtæthed 
vedligeholdelse af landbrugsjord, der ikke dyrkes 
20 års braklægning af økologiske hensyn 
offentlig adgang til landbrugsjord 
beskyttelse af genetisk forskelligartethed 
pilotprojekter og uddannelse af landmænd 
Agromiljøforanstaltningerne samfinansieres med EUGFL, som betaler 75% i de mindre 
udviklede regioner og 50% i de andre regioner. Budgettet for 1993-1997 er på 3.670 mio. 
ECU. Kommissionens evaluering af i alt 214 zoneprogrammer pågår stadig. 59 programmer 
er indtil nu blevet godkendt. 
Skovbrugspolitik 
Flere EU-forordninger virker til fremme for skovplantning i medlemsstaterne samt til skoves 
bidrag til at forbedre miljøet. EU-forordning 1610/89 om udvikling af skove i landområder 
giver mulighed for fællesskabssamfinansiering, bl.a. i forbindelse med følgende foran­
staltninger: 
skovplantning og forbedring af skove 
oprettelse af planteskoler 
genoprettelse af brandhærgede skove 
bevidsthedsskabende kampagner om skove 
Disse foranstaltninger begrænser sig til mindre udviklede områder og skal gennemføres inden 
for rammerne af regionale udviklingsprogrammer fremlagt af medlemsstaterne og godkendt 
af Kommissionen. En af de foranstaltninger, som ledsagede reformen af den fælles 
landbrugspolitik, var skovplantningsfremmeforanstaltingen (2080/92/EØF), der bidrager til en 
forbedret miljøbalance gennem etablering af skove i landbrugsområder og en øget C02-
optagelsesevne. 
Økonomisk bistand ydes på kontraktmæssig basis til dækning af omkostninger til: 
skovplantning på landbrugsjord 
tab af indkomst i forbindelse med landbrugsjord (20 år) 
vedligeholdelse af skovbeplantede arealer (5 år) 
investering i forbedring af skove (beskyttelse mod brand) 
Foranstaltningerne samfinansieres med EUGFL, som betaler 75% i de mindre udviklede 
områder og 50% i de andre regioner. Budgettet for 1993-1997 er på 1.260 mio. ECU. 
Foranstaltninger, som er udarbejdet med henblik på at beskytte skove mod luftforurening, øger 
indirekte træernes nettoprimærproduktivitet og derfor også den potentielle optagelse af C02 
45 
(3528/86/EØF og 2157/92/EØF). Foranstaltningerne omfatter jævnlige undersøgelser af 
skovforhold og pilotprojekter med henblik på at øge vor viden om virkningen af luftforu­
reningen på skove. Desuden sigter forordning 2158/92/EØF mod at beskytte skove mod brand. 
Foranstaltningen omfatter: 
medlemsstaters udarbejdelse af planer til beskyttelse af skove mod brand 
et fællesskabsinformationssystem om skovbrande 
Fællesskabsstøtte til projekter med et brandforebyggende formål 
Transportpolitik 
Transport er en væsentlig kilde til drivhusgasemissionen i Fællesskabet. Den er den største 
sektor for emission af drivhusgasser efter el-produktion. Den kommer både før husholdnings-
og tertiærsektoren og industrisektoren. Transport tegner sig i øjeblikket for ca. en fjerdedel 
af den samlede C02-emission. Hvis tingene fortsætter uforandret, forventes en betydelig 
stigning i C02-emissionen fra transport i perioden 1990-2000. Derfor er dette et centralt 
spørgsmål i enhver strategi til bekæmpelse af klimaændringer. 
Transportsektoren i EU er karakteriseret ved en stærk vækst: 
Der forventes en vækst i perioden 1990-2000 i kørte km på 17% for 
personbiler, 26% for lette erhvervskøretøjer og 13% for tohjulede køretøjer. 
Lufttrafikken i Europa (undtagen for nye uafhængige staters vedkommende) 
forventes at stige med 5,2% pr. år indtil år 2003 i henhold til ICAO (den 
internationale civile luftfartsorganisation). 
I forhold til emissionen af drivhusgasser fra transport har Fællesskabet grundlæggende to typer 
af instrumenter til rådighed: 
Lovgivningsmæssige instrumenter, dvs. fastsættelse af emissionsgrænser 
eller andre tekniske normer for køretøjer, fly osv. 
I Kommissionens direktiv, 92/226/EØF fastlægges en målemetode for C02-
emission fra personbiler. Der er dog ikke fastsat nogen normer i denne 
henseende. Kommissionen har til hensigt at fremlægge en meddelelse i 
denne forbindelse i løbet af efteråret 1995. Fællesskabet har gjort væsentlige 
fremskridt med hensyn til at reducere andre transportrelaterede drivhus­
gasser. På grundlag af tidligere lovgivning -mellem 1990 og 1994 - er 
Fællesskabets normer blevet styrket med hensyn til NOx, CO og VOC fra 
køretøjer. Normerne er juridisk bindende for medlemsstater. Nedenstående 
datoer henviser til den tvungne anvendelse af normerne i forbindelse med 
nye biler i Fællesskabet: 
* Med hensyn til tunge erhvervskøretøjer reducerer Rådets direktiv 
91/542/EØF af 1. oktober 1991 emissionsgrænserne for CO, kulbrinter 
og NOx i to trin fra 1. oktober 1993 og 1. oktober 1996. 
* Med hensyn til lette erhvervskøretøjer reducerer Rådets direktiv 
93/59/EØF af 28. juni 1993 emissionsværdierne for CO, kulbrinter og 
NOx fra 1994 og fremefter. 
* Med hensyn til personbiler reducerer Europa-Parlamentets og Rådets 
direktiv 94/12/EØF af 23. marts 1994 emissionsværdierne for CO, kul­
brinter og NOx fra 1997 og fremefter. 
* Det hedder i direktiv 92/6/EØF, at lastvogne (85 km/t), busser og 
lignende (100 km/t) skal udstyres med en fartbegrænser - til dels med 
tilbagevirkende kraft. Det anslås, at dette direktiv vil reducere energifor­
bruget og dermed C02-emissionen fra disse køretøjer med mindst 5%. 
46 
* Inden for rammerne af Fællesskabets lovgivning om teknisk kontrol af 
køretøjer fastsættes der i direktiv 92/55/EØF minimumsnormer og -
kriterier for emissionstests af alle køretøjer. I betragtning af, at en stor 
del af emissionen skyldes dårligt vedligeholdte køretøjer, vil direktivet 
sandsynligvis få en betydelig indvirkning. 
Afgiftsmæssige foranstaltninger med henblik på at påvirke transport­
efterspørgsel, valg af transportmiddel og miljømæssige brændstofkarak­
teristikker. 
Erfaringerne i forbindelse med emission fra biler har vist de muligheder, 
som ligger i det afgiftsmæssige incitament til at fremme miljømål. Flere 
medlemsstater har gjort brug af afgiftsmæssige incitamenter til at fremme 
salg af biler, som opfylder nye fællesskabsnormer, inden disse er blevet 
påbudt. Og Rådets direktiv 92/458/EØF om emission fra små biler omfatter 
en ramme for sådanne afgiftsmæssige incitamenter. Opkrævning af for­
brugsafgifter på transportbrændstoffer øger transportpriserne. Dette kan 
således anvendes til at reducere forbruget af disse produkter og dermed 
bidrage til en begrænsning af emissionen af drivhusgasser. Rådets direktiv 
92/82/EØF fastlægger minimumssatserne for forbrugsafgifterne på benzin 
og diesel som følger9: 
- ECU 337 pr. 1000 1 blyholdig benzin 
- ECU 287 pr. 1000 1 blyfri benzin 
- ECU 245 pr. 1000 1 dieselolie anvendt som drivmiddel 
- ECU 100 pr. 1000 kg for flydende naturgas og metan anvendt som 
drivmiddel 
- ECU 245 pr. 1000 1 petroleum anvendt som drivmiddel 
Indtil nu har dette instrument ikke været anvendt med det udtrykkelige 
formål at reducere C02-emissionen og andre giftige emissioner, da forbrugs­
afgifterne på fællesskabsniveau hovedsagelig er knyttet til medlemsstaternes 
nationale afgiftspolitikker samt interne markedskrav. I sin rapport over den 
halvårlige gennemgang af minimumsforbrugsafgifterne på mineralolier for 
1993 og 1994 fremhævede Kommissionen miljøpolitikkken og C02-emissio-
nen som emner, der skal overvejes i forbindelse med udarbejdelsen af en 
afgiftspolitik. 
Kommissionen behandler i øjeblikket problemet i forbindelse med de 
eksterne omkostninger ved transport, og hvordan disse kan internaliseres. 
Det er Kommissionens hensigt at fremlægge en grønbog over dette emne i 
den nærmeste fremtid. 
Med henblik på at fremme udnyttelsen af vedvarende energikilder i 
transportsektoren har Kommissionen fremlagt forslag til et direktiv om 
forbrugsafgifter på motorbrændstof fra landbrugbrugskilder (biobrændstof). 
I henhold til dette forslag skal biobrændstof ikke beskattes i samme 
udstrækning som de konventionelle brændstoffer (benzin og diesel). 
Forslaget om en energi-/kulafgift (se afsnit 4.4) får, hvis det vedtages, 
indvirkning på emissionen af drivhusgasser fra transport. 
9 Særlige (lavere) satser gælder for Luxembourg. 
47 
Hvis den nuværende situation fortsætter uændret, forventes en stigning på 24,5% i den 
samlede C02-emission fra vejtransport i perioden fra 1990 til år 2000 (GD XVII, (Energi): 
Følger af den foreslåede kul-/energiafgift, 23.10.1992). 
Med hensyn til andre drivhusgasser ser prognoserne ud som følger: 
Emission i år 2000 i forhold til 1990 
CH4 -41,3% 
N20 + 237,6% 
CO -53,3% 
NOx -37,1% 
NM VOC - 52,9% 
Affaldspolitik 
I forbindelse med emballageaffald vedtog Rådet og Europa-Parlamentet et direktiv 
(94/62/EØF), hvis mål er at harmonisere nationale foranstaltninger inden for styring af 
emballage og emballageaffald og sikre en høj grad af miljøbeskyttelse. Foranstaltningerne 
sigter i først omgang på at forhindre produktion af emballageaffald og dernæst som et 
yderligere grundlæggende princip på genbrug af emballage og andre former for genanvendelse 
af emballageaffald for derigennem at reducere den endelige bortskaffelse af sådant affald. Det 
vil således medføre en reduktion i emissioner af CO2 og CH4. Foranstaltningerne omfatter 
bl.a. en forpligtelse fra medlemsstaternes side til inden for fem år efter gennemførelsen af 
direktivet at sikre, at 50% af emballageaffaldet genanvendes10. Returprocenten skal ligge på 
mellem 25% og 45%. Rådet opstiller nye mål for yderligere en femårsperiode. Desuden 
indeholder direktivetbestemmelser om mærknings-og identifikationssystemer, standardisering, 
maksimalt tilladte koncentrationer af tungmetal, informationssystemer til harmonisering af data 
over emballageaffaldsstyring medlemsstaterne imellem, oplysninger til brugere af emballage 
samt rapporteringskrav for medlemsstaterne. 
Rådet nåede den 8. og 9. juni 1994 til enighed om en fælles holdning til et direktiv om 
lossepladser. Det ændrede direktiv indeholder krav om tilladelse, herunder krav om over­
vågnings- og kontrolprocedurer. Indholdet af tilladelsen skal kunne efterleve de såkaldte 
generelle krav for alle kategorier af lossepladser, herunder bl.a. indførelse af hensigtsmæssige 
foranstaltninger med henblik på at styre ophobning og vandring af gas fra lossepladser. Gas 
fra lossepladser skal opsamles, behandles og anvendes, medmindre andet besluttes af den 
kompetente myndighed efter en miljømæssig vurdering. Derved bliver der skabt en mere 
effektiv styring af lossepladser og en reduktion i emissionen af metan. 
4.7 Kommissionens arbejdspapir om EU's klimaændringsstrategi: et sæt valgmu­
ligheder 
Analyser har vist, at med de nuværende forventninger til energipriser og økonomisk vækst 
ville Fællesskabet mangle 5-8% i at opfylde sin C02-stabiliseringsforpligtelse. Man er derfor 
af den opfattelse, at der er brug for en en mere konsekvent gennemførelse af kravene i 
Fællesskabet og medlemsstaterne. På Rådets anmodning udarbejdede Kommissionen den 1. 
marts 1995 en foreløbig analyse af de politiske muligheder, som Rådet skal medtage i C02-
begrænsningen for perioden år 2005 til år 2010 (KOM 95/288, endelig udgave). På grundlag 
af den foreløbige analyse kan man allerede nu se, at der vil være et væsentligt teknologisk 
potentiale til begrænsning og reduktion af C02-emissionen efter år 2000. Hvis dette potentiale 
Undtagen Grækenland, Irland og Portugal. 
48 
skal udnyttes, må der træffes betydelige foranstaltninger, herunder effektiv energiudnyttelse 
og spredning af vedvarende energikilder, gennemførelse af det interne energimarked, ændring 
i transportmåde, øgede energiafgifter, større fokus på forsknings- og udviklingspotentialet samt 
øget samarbejde med tredjelande. Derudover understregede Kommissionen, at mange af disse 
foranstaltninger også kan indføres med henblik på at opnå væsentlige fordele inden for andre 
områder såsom energi, forskning og udvikling, transport, vækst, konkurrenceevne og 
beskæftigelse, som det allerede er anført i Kommissionens hvidbog fra december 1993. 
I lyset af Rådets overvejelser over arbejdspapiret og beslutningen fra den første konference 
for parterne i FN's rammekonvention om klimaændringer er Kommissionen i øjeblikket i færd 
med at udarbejde en mere detaljeret analyse. 
4.8 Sammendrag 
Nedenstående tabeller giver en sammenfattende oversigt over de programmer, politikker og 
foranstaltninger, som er beskrevet i dette kapitel. Der sondres klart og tydeligt mellem de 
programmer, politikker og foranstaltninger, som Rådet har vedtaget (tabel 4.1) og Kommissio­
nen foreslået (tabel 4.2), og programmer, som er under udarbejdelse i Kommissionen (tabel 
4.3). 
49 
Tabel 4.1. Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet. 
Navn Periode Budget Beskrivelse 
THERMIE I 
SAVE-program 
SAVE-lovgivning 
Energistyring på 
regionalt og 
bymæssigt plan 
ALTENER-program 
Frivillige aftaler 
Overvågn.mekanisme 
Landbrugseform, 
prisnedsættelse 
Landbrugsreform, 
braklægningsordning 
Landbrugsreform, 
ekstensivering af 
oksekødsproduktion 1990 - 1994 
1991 - 1995 
1992 - .... 
1992 - .... 
1994 - .... 
1990 - 1995 
1993 - 1997 
1993 - 2000 
1992 
1992 - ... 
1992 - ... 700 mio. ECU 
35 mio. ECU 
20 mio. ECU 
40 mio. ECU Økonomisk støtte til rene energiteknologier 
Økonomisk støtte til energieffektiviseringsprojekter 
Normer for energieffektivitet, nye varmtvandskedler 
Energimærkning af større husholdningsapparater, rammedirektiv 
Energimærkning af køleskabe og frysere 
Støtte til energiplaner på regionalt og bymæssigt plan 
Økonomisk støtte til vedvarende energi 
CEN/CENELEC udarbejder normer for solopvarmninganlæg med 
CEN/CENELEC-systemer. Det samme gælder for fotovoltaik og 
vindmøller 
Procedurer til overvågning af bevægelsen henimod C02-stabili-
seringsmålet 
En nedsættelse af landbrugspriserne reducerer brug af gødning og 
dermed N20-emissionen 
Tvungen braklægningsordning fremmer fremstilling af biobrændstof 
Bonusbetaling er knyttet til maksimalt kreaturhold, idet CH4-
emissionen fra drøvtyggerne herved reduceres 
50 
Tabel 4.1. Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet (fortsat). 
Navn Periode Budget Beskrivelse 
Agromiljø­
foranstaltninger 1993 - 1997 3670 mio. ECU Økonomisk støtte til zoneprogrammer, herunder miljøforan­
staltninger 
Skovplantning 1993 - 1997 1260 mio. ECU Økonomisk støtte til skovplantning 
Beskyttelse af skove 
mod forurening 1992 - 1996 
Beskyttelse af skove 
mod brand 1992 - 1996 29,5 mio. ECU 
70 mio. ECU Foranstaltninger øger træers nettoprimærproduktivitet og dermed 
den potentielle C02-optagelse 
Foranstaltninger bidrager til C02-optagelsen 
Emissionsnormer for 
tunge erhvervs 
køretøjer 1993 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO: 
Emissionsnormer for 
lette erhvervs­
køretøjer 1993 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, 
Emissionsnormer for 
personbiler 1997 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, 
Afgiftsmæssige 
foranstaltninger 
for transport­
brændstoffer 1992 Min. forbrugsafgifter på benzin og diesel 
Direktivet om 
lossepladser 1994 Miljønormer for affald på lossepladser bidrager til at begrænse 
CH.-emissionen 
51 
Tabel 4.2. Programmer, politikker og foranstaltninger foreslået af Kommissionen. 
Navn Periode Beskrivelse 
THERMIE II 1994 - 1998 
Energi-/kulafgift 
Direktiv om emballageaffald Økonomisk støtte til renere energiteknologier 
Skat på fossile brændsler, 50% på energiindhold og 50% på kulstof indhold 
Harmonisering af nationale foranstaltninger vedrørende emballageaffald. En genan-
vendelsesprocent på 50% og en returprocent på mellem 25 og 45% foreskrives 
Tabel 4.3. Programmer, politikker og foranstaltninger under udarbejdelse i Kommissionen. 
Navn Beskrivelse 
SAVE-lovgivning 
ALTENER-lovgivning 
Transeur. net 
Frivillig aftale 
C02-emissionsnormer 
for personbiler 
Afgiftsmæssige 
transport-
foranstaltninger Energieffektivitetsnormer for køleskabe, el-motorer, kontorudstyr og erhvervsbelysning 
Direktiv om integreret ressourceplanlægning 
Direktiver om mærkning af vaskemaskiner, opvaskemaskiner og el-pærer 
Harmonisering af sikkerhedsnormer for vindgeneratorer og specifikationer for biodiesel 
Etablering af infrastrukturer til transport af gas og elektricitet 
Frivillig energieffektivitetsmærkning af edb-udstyr og andet udstyr 
Nye emissionsnormer for personbiler skal omfatte C02-emissionsnormer 
En stigning i min. forbrugsafgiftssatserne for brændstof, ligestilling mellem min. forbrugsafgifssatserne for benzin 
og diesel, målsatser for en gradvis stigning i forbrugsafgifterne på mineralolier 
52 
5. NATIONALE RAPPORTER FRA MEDLEMSSTATERNE 
5.1 Indledning 
De nationale programmer, som medlemsstaterne har vedtaget, er en af grundpillerne i Det 
Europæiske Fællesskabs strategi til begrænsning af emissionen af drivhusgasser. I dette kapitel 
gives et kort resumé af medlemsstaternes nationale rapporter om begrænsning af deres 
emission af drivhusgasser. Alle medlemsstater med undtagelse af Belgien har fremsendt deres 
rapport til FN's rammekonvention om klimaændringer. De oplysninger, som er medtaget i 
disse nationale rapporter, opsummeres i dette kapitel. Da Belgien ikke ratificerede FN's 
rammekonvention om klimaændringer, gives der en kort beskrivelse af landets nationale 
program under EU's overvågningsmekanisme for emissionen af C02 og andre drivhusgasser. 
Hvert enkelt sammendrag af medlemsstaternes nationale rapporter indeholder en oversigt over 
skøn over drivhusgasemissionen, som de optræder i de nationale rapporter. Skøn over C02-
emissionen svarer til den samlede C02-emission. Fjernelse af C02 gennem udskillelse af 
kulstof i dræn er ikke fratrukket den samlede emission. Dette kapitels skøn over drivhus­
gasemissionen svarer ikke nødvendigvis til tallene i bilaget til kapitel 3 "EU's emissions­
opgørelse". Sidstnævntes tal er tilpasset IPCC's udkast til retningslinier for nationale 
drivhusgasopgørelser af sammenligningshensyn. Ud over skøn over drivhusgasemissionen i 
1990 findes der prognoser for emissionen i år 2000. 
Desuden gives der for hver enkelt medlemsstat en kort beskrivelse af de politikker og 
foranstaltninger, som er medtaget i de nationale rapporter. 
5.2 Medlemsstaternes nationale rapporter om begrænsning af emissionen af drivhus­
gasser 
Østrig 
Østrig fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer den 21. september 199411. Østrig vedtog som sit nationale mål en reduktion 
inden år 2005 på 20% af C02-emissionen i 1988. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.1 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Østrig i 1990 og år 2000. I 
henhold til en prognose fra 1991 ("referencescenario") forventes C02-emissionen at stige med 
10% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Dette scenario repræsenterer imidlertid ikke alle 
politikker og foranstaltninger, som man har gennemført eller forpligtet sig til. Disse er ikke 
fuldt ud kvantificerede og kan derfor bevirke, at Østrig evt. kan stabilisere sin C02-emission 
mellem år 2000 og år 2005. Emissionen af CH4 og N20 forventes at ville ligge på nogenlunde 
samme niveau som i 1990. 
Den østrigske forbundsregerings nationale klimarapport i overensstemmelse med forpligtelserne i 
henhold til artikel 4.2 og artikel 12 i FN's rammekonventionen om klimaændringer (Lovtidende nr. 
414/1994). Forbundsministeriet for miljø, ungdom og familie, august 1994. 
53 
Tabel 5.1. Emission af C02, CH4 og N20 i Østrig i 1990 og år 2000 (Gg). 
Î99Ô 2ÔÔÔ 
C02 59.200' 63.7002 
CH4 602,8 600 
N20 4,1 4,2 
1 Inklusive procesrelateret emission (2.100 Gg) 
2 Eksklusive procesrelateret emission 
Politikker og foranstaltninger 
Østrig nedsatte to udvalg med henblik på at få udarbejdet en effektiv klimabeskyttelsesstrategi: 
den østrigske C02-kommission og det tværministerielle udvalg til koordination af foran­
staltninger til beskyttelse af det globale klima. Med den sidste perioderapport fra sidstnævnte 
udvalg vedtog Østrig en omfattende række foranstaltninger. Strategien omfatter følgende 
hovedpunkter: 
C02 
El-produktion/-forsyningsindustri: 
- Udskiftning af brændsel på varmekraftværker (f.eks. til gas). 
Rumopvarmning og vandvarmere: 
- Forskellige foranstaltninger til skærpelse af byggeregulativer og -normer, indførelse af en 
energikoefficient, stramning af tilskudsmuligheder ved boligbyggeri, koordination af 
udvidelsen af ledningsfremført energi, udnyttelse af fjernvarme prioriteres. 
Vedvarende energi: 
- Fuld udnyttelse af mulighederne ved vedvarende energi (vind, biogas, slamgas, gas fra 
lossepladser, biomasse, sol osv.). 
Kraftvarmeværker: 
- Storstilet udskiftning af varmekraftværker uden varmeudnyttelse med kraftvarmeværker. 
Trafik: 
En omfattende række foranstaltninger (udvidelse af infrastruktur til kombineret transport, 
trafikorganisation, forskning og udvikling, vognparkens brændstofforbrug, regler osv.). 
Økonomiske instrumenter: 
- Indførelse af en omfattende energi- og C02-afgift med skyldigt hensyn til den internationa­
le konkurrenceevne. 
CH4 
Et forslag til forordning om lossepladser er udarbejdet med henblik på at fremme udnyttelsen 
af energi fra gas på lossepladser. Forskning og udvikling gennemføres for at sikre udnyttelse 
af biogas på den økonomisk bedst mulige måde. 
54 
N20 
Fremme af økologiske landbrug. Der er krav om målrettet anvendelse af gødning, som fører 
til en yderligere reduktion i N20-emissionen. 
Belgien 
Belgien ratificerede ikke FN's rammekonvention om klimaændringer. Belgien forpligtede sig 
på sit ministerrådsmøde (6. juni 1991) til inden år 2000 at reducere sin C02-emission med 5% 
i forhold til 1990-niveauet. I juni 1994 fremsendte Belgien sit nationale program i henhold til 
EU's overvågningsmekanisme12. 
Emission i 1990 og år 2000 
I 1990 var C02-emission i Belgien på 114.410 Gg. Opgørelsen blev foretaget i henhold til 
CORINAIR-metoden, som er tilpasset IPCC's udkast til retningslinier for nationale drivhus­
gasopgørelser. Hvis den samlede pakke af (foreslåede) politikker og foranstaltninger 
gennemføres, forventer Belgien inden år 2000 at kunne reducere sin C02-emission med 8-9% 
i forhold til 1990-niveauet. Dette skøn forudsætter anvendelsen af en europæisk kul-/energiaf-
gift og er baseret på en temperaturstandardisering i år 2000 i forhold til 1990. 
Politikker og foranstaltninger 
Det belgiske nationale program omfatter forskellige foranstaltninger og politikker til 
behandling af klimaændringsspørgsmålet. Det indeholder regeringsvedtagne såvel som fore­
slåede foranstaltninger. På energiområdet omfatter disse foranstaltninger etablering af 
samarbejde mellem myndigheder, erhvervsliv og energidistributører, en mere effektiv el-pro­
duktion, fremme af udnyttelsen af vedvarende energi, øget udnyttelse af naturgas samt 
investeringer til reduktion af efterspørgslen efter energi i form af elektricitet. Strukturelle 
ændringer foretages inden for jern- og stålsektoren med henblik på at reducere energifor­
bruget. Der tages afgiftsmæssige initiativer for at fremme energivenlig adfærd. Den 1. august 
indførte den belgiske regering en energiafgift baseret på det europæiske forslag om energi-
/C02-afgift. Af andre foranstaltninger kan nævnes fartgrænser på veje og motorveje, transport­
planer for ansatte i virksomheder, fremme af den offentlige transport, oplysnings- og 
bevidsthedsforøgende aktiviteter og fremme af forskning. Belgien deltager også i THERMIE, 
SAVE, PACE og ALTENER. 
Danmark 
Danmarks nationale rapport13 blev fremsendt til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer i august 1994. Det nationale C02-mål i Danmark er at reducere emissionen 
fra energiudnyttelse med 20% i år 2005 i forhold til 1988-niveauet. C02-mål for den enkelte 
sektor er opstillet for såvel energi- som transportsektoren. Bortset fra de nationale mål har 
Danmark inden for rammerne af klimakonventionen forpligtet sig til at stabilisere emissionen 
på 1990-niveauet i år 2000, samt til at reducere C02-emissionen med 5% som et bidrag til at 
stabilisere C02-emissionen i Fællesskabet som helhed inden år 2000. 
12 
Det belgiske nationale reduktionsprogram for COz-udslip. I henhold til Rådets afgørelse om en 
mekanisme til overvågning af udslippet af C02 og andre drivhusgasser i Fællesskabet. Juni 1994. 
Klimabeskyttelse i Danmark. Miljøministeriet. Miljøstyrelsen. Danmark 1994. 
55 
Emission i 1990, år 2000 og år 2005 
Tabel 5.2 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Danmark i 1990, år 2000 og år 
2005. Ifølge danske prognoser er der stor sandsynlighed for, at målet for år 2000 nås. Det 
forventes, at C02-emissionen reduceres med ca. 8% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. 
Dette skøn er baseret på en situation med ingen nettoimport af elektricitet i såvel mål- som 
basisåret. Den forventede reduktion i C02-emissionen er således baseret på korrigerede 1990-
tal for svingende import af elektricitet. Hvis importen er nul eller ændres til eksport (som det 
er tilfældet i tørre år i Skandinavien), kan emissionen overstige 1990-niveauet med op til 3% 
eller mere. Det forventes, at CH4-emissionen falder med ca. 13% i år 2000, mens det 
forventes, at N20-emissionen stiger med 10%. 
Tabel 5.2. Emission af C02, CH4 og N20 i Danmark i 1990, år 2000 og år 2005 (Gg). 
Ï99Ô 2000 2005 
C02 58.3531 53.753 52.051 
CH4 406,32 354,2 353,5 
N20 10,53 11,5 12,1 
1 C02-emissionen er korrigeret for el-import. Den faktiske emission er 52.053 Gg. 
2 CH4-emissionen er korrigeret for el-import. Den faktiske emission er 406,2 Gg. 
3 N20-emissionen er korrigeret for el-import. Den faktiske emission er 10,3 Gg. 
Politikker og foranstaltninger 
Begrænsninger i emission af drivhusgasser, især C02, blev præsenteret som eksplicitte mål 
i "energihandlingsplanen" og "transporthandlingsplanen", som blev vedtaget i 1990. En pakke 
af foranstaltninger til yderligere reduktion af emission af drivhusgasser blev lanceret i 
handlingsplanen "Energi 2000: Opfølgningen", som blev offentliggjort i november 1993. Den 
danske affaldspolitiks mål er beskrevet i den danske regerings handlingsplan for affald og 
genanvendelse 1993-1997 (1992). 
Energi 
I energihandlingsplanen er der lagt vægt på effektivitetsforbedringer i såvel endelig anvendelse 
(især elektricitet) og energiforsyning (især øget udnyttelse af kraftvarme), skift til renere 
brændsel (bl.a. biomasse og vind) samt øget energiforskning og -udvikling. Af mere 
omfattende initiativer kan nævnes: 
- sikring af en fortsat stigning i fjernvarmens og naturgassens markedsandel 
- omlægning af lokale fjernvarmeværkers produktion til kraftvarmeproduktion baseret på 
naturgas eller biomasse 
- øget udnyttelse af vedvarende energi 
- ændring af beskatning af elektricitet og brændsel, således at man får et ensartet system 
med energi- og C02-afgift 
- gennemførelse af effektivitetsnormer 
- tilskudsordninger til energibesparelser i industrien og til installation af individuelle 
målere. 
56 
Transport 
Transporthandlingsplanen fremmer et effektivt transportsystem. Eksperimenter understøttes 
af alternative offentlige transporttjenester. 
Affald 
Den danske affaldspolitik sigter mod genbrug af ca. 50% af den samlede mængde affald i år 
2000. Resten skal primært brændes og deponering på lossepladser minimeres. Energiindholdet 
i det affald, som brændes, skal anvendes til at erstatte fossile brændsler. Affaldsmålet skal nås 
ved hjælp af en række instrumenter som f.eks. aftaler med erhvervsliv og lokale myndigheder, 
øgede og differentierede affaldsafgifter samt lovgivning. 
Skovbrug 
Med hensyn til skovbrugssektoren har Folketinget besluttet, at skovområder i løbet af en 
omdriftsperiode på f.eks. 80-100 år skal fordobles og således føre til, at ca. 5% af den højest 
mulige årlige C02-emission optages. 
Finland 
Finland fremsendte sin nationale rapport14 til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer i januar 1995. I sin energirapport til parlamentet vedtog den finske regering 
det nationale mål at standse stigningen i C02-emissionen fra produktion og udnyttelse af energi 
inden udgangen af 1990'erne. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.3 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Finland i 1990 og år 2000. Det 
forventes, at C02-emissionen stiger med 30% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Dette skøn 
er baseret på den forudsætning, at al elektricitet, som forbruges i år 2000, produceres i 
Finland. Finland importerede imidlertid 17% af sin elektricitet i 1990. Dette svarer til en C02-
emission på 11.000 Gg. Det forventes, at CH4-emissionen reduceres med ca. 10% i år 2000 
i forhold til 1990-niveauet, mens der forventes en stigning på ca. 20% i N20-emissionen. 
Tabel 5.3. Emission af C02, CH4 og N20 i Finland i 1990 og år 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02' 54.200 70.2002 
CH4 252 204 
N20 23 28 
1 C02-emission fra fossile brændsler, tørv og industriprocesser. 
2 I prognoserne for C02-emissionen i år 2000 forudsættes det, at al elektricitet, som forbruges 
i Finland, også produceres i landet. Af hensyn til en sammenligning med emissionen i 1990 
bør det nævnes, at Finland importerede 17% af sin elektricitet i 1990, hvilket svarer til en 
C02-emission på 11.000 Gg. 
Finlands nationale rapport i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Miljøministeri­
et, januar 1995. 
57 
Politikker og foranstaltninger 
Hovedsigtet i Finlands klimastrategi er at forstærke de allerede eksisterende programmer med 
henblik på at reducere emissionen af drivhusgasser. Det drejer sig bl.a. om effektivisering af 
energiproduktion og udnyttelsessystem, samt om en energi- og kulafgift. Det finske 
handlingsprogram indeholder også foranstaltninger til styrkelse af kulstofreservoirer og -dræn. 
Energi 
Finland indførte en C02-afgifti 1990. Denne afgift begunstiger energikilder med lav emission, 
fremmer energibesparelser og tilskynder til udnyttelse af vedvarende energi, herunder 
biomasse som erstatning for fossile brændsler. I 1992 godkendte den finske regering et 
energispareprogram, som sigter mod en rationalisering af den endelige anvendelse af energi 
inden for individuelle sektorer. Følgende energisparemål er vedtaget for en reduktion af 
forbruget (sammenlignet med 1990-niveauet): rumopvarmning 10%, husholdninger 15%, 
service 15% og industri 10%. 
Der er truffet foranstaltninger til fremme af udnyttelse af biobrændstof. Målet er at sikre, at 
udnyttelsen af biobrændstof øges med 25 % i år 2005. Forskning i energibesparelser fortsætter, 
og der er iværksat nye energiteknologiske udviklingsprogrammer. 
Transport 
Afgiftslempelse på biler med katalysator er indført. En relativt høj afgift på nye biler har 
dæmpet væksten i bilparken. Andre foranstaltninger omfatter støtte til offentlig transport, 
investeringer i jernbanenettet, en beskæring i retten til at fratrække omkostninger ved 
forretningsrejser og en reduktion i transportstøtten til industrier i udviklingsområder. 
Skovbrug 
Skov- og træressourcerne i Finland vokser stadig betydeligt. Ifølge miljøprogrammet for 
skovbrug forventes en årlig stigning på 5-10 mio. km3, som ikke udnyttes erhvervsmæssigt 
som følge af miljøbeskyttelsesmål, herunder bevarelse af biodiversiteten. Skovens C02-dræn 
i 1990 var på ca. 31.000 Gg C02. 
Andre sektorer 
Miljøprogrammet for landområder, som blev vedtaget i 1992, og agromiljøstøtteprogrammet 
omfatter begge aktiviteter til reduktion af drivhusgasemission fra landbrug og drivhusdyrkning. 
Udviklingsprogrammet for affaldsstyring kræver en væsentlig reduktion i antallet af 
lossepladser, hvilket vil resultere i en mere effektiv styring og dermed en reduktion af 
emissionen af metan. 
Frankrig 
Frankrig offentliggjorde sin nationale rapport i februar 199513. Parallelt med de udviklede 
landes forpligtelser i forhold til FN's rammekonvention for klimaændringer og den europæiske 
strategi til stabilisering af C02-emissionen på 1990-niveauet i år 2000 har Frankrig 
bekendtgjort sin forpligtelse til at holde en årlig C02-emission pr. indbygger på under 2 t 
kulstof (7,33 î C02). 
15 Programme national de prévention du changement de climat (det nationale program til fore­
byggelse af klimaændringer), Frankrig, februar 1995. 
58 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.4 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Frankrig i 1990 og år 2000. Det 
forventes, at den energirelaterede C02-emission stiger med 9% i år 2000 i forhold til 1990-
niveauet. Den samlede C02-emission pr. indbygger forventes ikke at overstige 2 t kulstof. Det 
forventes, at C02-emissionen netto stiger med 7,5% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. 
Denne relative stigning er 4,4%, hvis skønnene korrigeres for klimasvingninger. CH4-
emissionen i år 2000 forventes at ligge på omtrent samme niveau som i 1990. For N20-
emissionen forventes en reduktion på 47% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. 
Tabel 5.4. Emission af C02, CH4 og N20 i Frankrig i 1990 og år 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02 367.000 382.0001 
CH4 2.900 2.900 
N20 177 93 
1 Energirelateret C02-emission. Den energirelaterede C02-emission var i 1990 på 350.000 Gg. 
Politikker og foranstaltninger 
Det franske nationale program lægger vægt på transportsektoren, da der forventes en stor 
stigning i emissionen inden for denne sektor. Desuden er muligheden for at reducere C02-
emissionen inden for andre sektorer begrænset, da en væsentlig reduktion i emissionen, 
26,5%, allerede blev gennemført i 1980'erne. Reduktionen blev i høj grad sikret gennem 
atomkraftprogrammet i el-sektoren. For nærværende tegner el-sektoren sig kun for ca. 10% 
af den samlede emission, hvilket er meget mindre end i andre EU-medlemsstater. 
C02 - energi 
Takstpolitikker, som ændrer el-efterspørgselsmønstret, skal øge udnyttelsen af kerneenergi. 
Generelt tilskyndes der til udnyttelse af (atomkraftproduceret) energi på bekostning af fossile 
brændsler. I isolerede områder lægges der i stigende grad vægt på udnyttelse af vedvarende 
energi som et alternativ til en dyr tilslutning til et net. I boligsektoren tilskyndes der til en 
effektiv endelig energianvendelse gennem et program for normer, mærkning og informations­
spredning. Biobrændstof er fritaget for skat, og gennem kreditter tilskyndes til teknologisk 
udvikling på dette område. 
C02 - transport 
Transportpolitikkerne er rettet mod effektiv energiudnyttelse, stimulering af transportformer 
med en gunstig indvirkning på miljøet (offentlig transport, kombineret transport på fragt-
kørselsområdet, el-biler), en forbedring af transportstrukturens effektivitet (nye teknologier 
til nedbringelse af tæt trafik, bedre koordination af vej-, jernbane- og skibstransporten), 
politikker for fragttransport (hastighedsbegrænsere, bedre håndhævelse af køretidsregler osv.) 
og tekniske foranstaltninger, som vedrører køretøjernes effektivitet. 
C02 - industri 
Frivillige aftaler ("contrats de branche") drøftes med virksomheder inden for de mest 
energikrævende industrigrene. En række støtteforanstaltninger er allerede iværksat, nemlig 
59 
tvunget energitilsyn for industrivirksomheder, økonomisk støtte, herunder forsknings- og ud­
viklingsstøtte samt afgiftsmæssige incitamenter. 
Skovbrug 
Målet på skovbrugsområdet er at sikre en skovtilplantning på 30.000 ha pr. år. 
CH4 
Den franske affaldspolitik fremmer forbrænding, kompostering og genanvendelse af affald 
med henblik på en begrænsning af CH4-emissionen. Afgiften på husholdsningsaffald øges. 
Tekniske foranstaltninger mod udslip fra gasnet er iværksat. 
N20 
Lovgivningsinitiativer og industriel standardisering ved hjælp af de bedste teknologier skal 
reducere N20-emissionen fra produktionen af adipin-, salpeter- og glyoxylsyre. En strategi til 
begrænsning af N20-emissionen fra landbruget er ved at blive undersøgt. 
Tyskland 
Tyskland fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer i september 199516. Den tyske forbundsregering vedtog at tilstræbe en 
reduktion i C02-emissionen på 25%-30% i år 2005 i forhold til 1987-niveauet. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.5 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Tyskland i 1990 og år 2005. 
Tysklands nationale rapport indeholder ikke prognoser for år 2000. Det forventes, at CH4-
emissionen falder med 48% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet og N20-emissionen med 
25%. For C02-emissionen forventes et fald på 30% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet. 
Tysklands nationale rapport angiver imidlertid ikke, hvilke foranstaltninger prognosen 
omfatter. 
Politikker og foranstaltninger 
Tysklands nationale rapport indeholder en omfattende liste over foranstaltninger. Der sondres 
mellem foranstaltninger, som er godkendt og under gennemførelse/er blevet gennemført, og 
foranstaltninger, som stadig befinder sig i godkendelsesfasen. Nedenstående giver en 
sammenfattende oversigt over nogle af de vigtigste og allerede godkendte foranstaltninger. 
Tabel 5.5. Emission af C02, CH4 og N20 i Tyskland i 1990 og år 20051 (Gg). 
1990 2005 
C02 1.012.000 —2 
CH4 6.218 3.2333 
N20 223 1674 
16 Miljøpolitik. Klimabe skytteise i Tyskland. Første rapport fra den tyske forbundssregering i henhold 
til FN's rammekonvention om klimaændringer. Et informationsdokument fra Forbundsstatens 
Miljøministerium. September 1994. 
60 
1 Tysklands nationale rapport indeholder ikke prognoser over emission af drivhusgasser i år 
2000. 
2 Det anslås i Tysklands nationale rapport, at C02-emissionen vil ligge på 980.000 Gg i år 
2005 (tabel 6.15, side 144), men ikke, hvilke foranstaltninger prognosen omfatter. 
3 Dette tal er ikke angivet i Tysklands nationale rapport, men det anføres, at det forventes, 
at CH4-emissionen falder med 48% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet. 
4 Dette tal angives ikke i Tysklands nationale rapport, men det anføres, at det forventes, at 
N20-emissionen falder med 25% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet. 
Energiforsyning 
- energispareprogrammer og incitamenter til el-besparelser 
- incitamenter til øget udnyttelse af vedvarende energikilder 
- et støtteprogram til øget kraftvarmeproduktionen (herunder skattefordele) og moderni­
sering af fjernvarmenettet i det tidligere DDR 
Trafik og transport 
- forhøjelse af mineralolieafgiften 
- investeringer i den nationale transportinfrastruktur, herunder motorveje over lange 
strækninger, jernbanenet og de nationale sejlbare farvande 
- information om energibesparende og miljøvenlige kørevaner 
Boliger og bygninger 
- ændring af forordninger om varmeisolering og varmeanlæg 
- afgiftsfordele i forbindelse med udnyttelse af vedvarende energi 
- tilskud til modernisering af varmeanlæg og varmeisolering i det tidligere DDR 
Nye teknologier 
- forskellige forskningsprogrammer vedrørende miljøvenlige teknologier, især på 
energiområdet 
Landbrug og skovbrug 
- forbedring af kreaturers effektive fordøjelse 
- fredning af eksisterende skove og støtte til skovplantning 
Affaldsstyring 
- love og forordninger til nedbringelse af den samlede mængde affald, forøget genan­
vendelse af materialer og sikring af en bedre affaldsstyring. 
Grækenland 
Grækenland offentliggjorde sin nationale rapport i februar 199517. Det græske ministerråd 
accepterede Det Europæiske Fællesskabs stabiliseringsmål på grundlag af en rimelig fordeling 
af ansvarsområder og byrder. Den græske regering mener, at et realistisk mål for landet består 
i at sikre, at den samlede stigning i C02-emissionen begrænses til 15% i år 2000 (eller 12.400 
Gg) i forhold til 1990-niveauet. 
1 7 
Klimaændring. Den græske handlingsplan til bekæmpelse af emission af C02 og andre drivhus­
gasser. Februar 1995. 
61 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.6 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Grækenland i 1990 og 
emissionsprognoserne for år 2000. Grækenland forventer, at en heldig gennemførelse af 
handlingsprogrammet kan reducere stigningen i C02-emissionen i år 2000 til 9.800 Gg eller 
12% i forhold til 1990-niveauet. Den samlede emission af metan forventes at være lavere i 
år 2000 end i 1990, mens der forventes en stigning i N20-emissionen. Den nationale græske 
rapport kvantificerer ikke den fremtidige CH4- og N20-emission. 
Tabel 5.6. Emission af C02, CH4 og N20 i Grækenland i 1990 og år 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02 82.000 91.800 
CH4 343 IKKE ANGIVET 
N20 13,7 IKKE ANGIVET 
Politikker og foranstaltninger 
Hovedelementerne i det nationale, græske program er omlægningen af energisektoren samt 
politikkerne inden for transport-, affalds- og skovbrugssektoren. 
C02 
Foranstaltningerne inden for energisektoren sigter mod energibesparelser og udskiftning af 
fossile brændsler. Foranstaltninger inden for energiforsyningssektoren omfatter øget udnyttelse 
af naturgas og vedvarende energikilder (f.eks. vind-, sol-, biomasse- og vandenergi samt 
geotermisk energi), en forbedring af de nuværende kraftværkers effektivitet, fremme af 
kraftvarmeproduktion og udnyttelse af renere teknologier til brunkulforbrænding. Foran­
staltninger på efterspørgselssiden omfatter en vurdering af gældende byggenormer, fremme 
af naturgas, vedvarende energikilder og kraftvarme i eksisterende bygninger samt indgreb i 
belysningssektoren. 
Foranstaltningerne inden for transportsektoren består i en udskiftning af gamle køretøjer, 
udvikling af offentlige transporttjenester og etablering af kontrol og normer. Skovfor-
nyelsesprogrammer er på vej inden for skovbrugssektoren. 
CH4og N20 
Grækenland vedtog følgende foranstaltninger med henblik på at reducere emissionen af CH4 
og N20: 
- fremme af udnyttelsen af biogas på kontrollerede lossepladser 
- reduktion af produktionen af fast affald ved hjælp af genanvendelsesprogrammer 
- forbedring af naturgasforsyningssystemet, så utætheder undgås 
- vedtagelse af et "regelsæt for god landbrugsskik til beskyttelse afvand", hvori der bl.a. 
tages fat på bortskaffelse af gylle og rationel udnyttelse af gødning 
- tilskud til økologisk landbrug. 
62 
Irland 
Irland fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer i oktober 199418. Som medlem af EU skal Irland medvirke til at nå 
stabiliseringsmålet i år 2000 på 1990-niveau for Unionen som helhed. Irlands nationale mål 
er at begrænse C02-emissionen, således at 36.988 Gg C02 ikke overskrides i år 2000. Dette 
udgør en stigning på 20% i forhold til 1990-niveauet eller en stigning på 11%, hvis der tages 
højde for en stigende kulstofdrænkapacitet. Ifølge Irlands nationale rapport er det nationale 
mål baseret på EU's politik i anerkendelse af, at visse medlemsstater, herunder Irland, har 
behov for mål og foranstaltninger, som er tilpasset den nødvendige økonomiske vækst. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.7 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Irland i 1990 og år 2000. Det 
forventes, at C02-emissionen i Irland stiger med 20% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. 
Der forventes en mindre stigning i CH4-emissionen i år 2000 i forhold til 1990-niveauet, mens 
der forventes en stigning for N20-emissionens vedkommende på 3%. 
Tabel 5.7. Emission af C02, CH4 og N20 i Irland i 1990 og år 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02 30.719 36.988 
CH4 795,9 798,6 
N20 42,3 43,7 
Politikker og foranstaltninger 
Irlands nationale program omfatter politikker og foranstaltninger på energi-, transport-, 
affalds- og skovbrugsområdet. 
Energi 
Der er flere programmer undervejs inden for energisektoren, herunder: 
- fremme af en mere effektiv energiudnyttelse blandt forbrugerne i husholdnings-, 
industri- og erhvervssektoren, herunder vedligeholdelse og driftnormer 
- isoleringsnormer for nybyggeri 
- etablering af et nyt energiorgan, Irish Energy Centre (det irske energicenter), til 
forvaltning af et udbygget energispareprogram 
- initiativer under EU-programmerne SAVE og ALTENER 
- fremme af udnyttelsen af naturgas og vedvarende energi. 
Transport 
Inden for transportsektoren foretages i henhold til den nationale udviklingsplan 1994-1999 og 
transportdriftsprogrammet store investeringer i en forbedring af den offentlige transport og 
trafikstyring. 
Irland. Rapport i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Udarbejdet til parternes 
konference i overensstemmelse med artikel 12 i rammekonventionen om klimaændringer. 
Miljøministeriet, Irland. Oktober 1994. 
63 
Affald 
Der er allerede offentliggjort en affaldsstrategi. Mulighederne for udvinding af CH4 fra 
lossepladser undersøges. 
Skovbrug 
Irlands årlige plautiiingsniål (skovplantning og skovfornyelse) er 30.000 ha. 
Italien 
Italien fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer den 16. januar 199519. Italien lever op til de beslutninger, som EU traf den 
29. oktober 1990 om at stabilisere C02-emissionen i år 2000 på 1990-niveauet. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.8 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Italien i 1990 og emissionspro­
gnoserne for år 2000. C02-emissionen forventes i forhold til den faktiske emission i 1990 at 
stige med 11% i år 2000. Der forventes en reduktion i CH4-emissionen på 15% i år 2000 i 
forhold til 1990-niveauet, og N20-emissionen forventes at ligge på nogenlunde samme niveau 
i år 2000 som i 1990. 
Tabel 5.8. Emission af C02, CH4 og N20 i Italien i 1990 og år 2000 (Gg). 
__ 2000' 
C02 392.213 435.710 
CH4 3.901 3.300 
N20 120 119,4 
1 Baseret på "uændrede tilstande "-scenariet. 
Politikker og foranstaltninger 
Italiens strategi til reduktion af emissionen af drivhusgasser omfatter politikker og foran­
staltninger inden for energi-, transport-, affalds-, skovbrugs- og landbrugssektoren. 
Energi 
Det nationale program består af pakkeforanstaltninger, som er rettet mod den el-producerende 
industri samt privat produktion. Der er udarbejdet programmer for varmekraftværker med 
henblik på øget udnyttelse af naturgas. Effektiv energiudnyttelse fremmes ved at øge 
kraftvarmen i den private el-industriproduktion. Italien har indført forskellige systemer for 
reduktion af energiefterspørgslen i bolig-/erhvervssektoren og boligsektoren. Et frivilligt 
system er etableret til forbedring af miljøforvaltningen inden for industrier. 
Den første italienske rapport i forbindelse med rammekonventionen om klimaændringer. Mil­
jøministeriet, januar 1995. 
64 
Transport 
Der er gennemført en investeringsplan til udvidelse af jernbanenettet og undergrundsnettet i 
byerne. Et pilotprogram er iværksat, som er rettet mod udnyttelsen af alternative brændstoffer 
i de bymæssige transportsystemer. Der er indført afgiftslempelser for alternative brændstoffer. 
Affaldsstyring 
Der indføres økonomiske incitamenter for at fremme differentieret indsamling af affald og 
sikre etablering af renovationsanlæg. Udnyttelse af biogas fra renovationsanlæg støttes. 
Skovbrug og landbrug 
Italien vedtog en national skovbrugsplan i 1987. Denne plan omfatter bl.a. incitamenter til 
fremme af skovfornyelse, forbedring af skovbrugsforvaltning samt forsknings- og støtteaktivi­
teter for træindustrien. Flere EU-forordninger er blevet gennemført, hvilket har ført til et fald 
i anvendelsen af kvælstofholdig gødning. 
Luxembourg 
Luxembourg fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer i marts 199520. Luxembourg vedtog som sit nationale mål at opnå en reduktion 
på 20% af C02-emissionen i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.9 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Luxembourg i 1990 og år 2000. 
Det forventes, at C02-emissionen i Luxembourg falder med 20% i år 2000 i forhold til 1990-
niveauet. Det forventes, at CH4-emissionen stiger med 5% og N20-emissionen med 3% i år 
2000. 
Tabel 5.9. Emission af C02, CH4 og N20 i Luxembourg i 1990 og år 2000 (Gg). 
___ 2000 
C02 11.2441 7.556 
CH4 24,62 26,1 
N20 0,6913 0,693 
1 Inklusive 105 Gg "natur"-emission. 
2 Inklusive 0,802 Gg "natur"-emission. 
3 Inklusive 0,091 Gg "natur"-emission. 
Politikker og foranstaltninger 
Energibesparelser og fremme af vedvarende energikilder er vigtige elementer i Luxembourgs 
nationale program. I 1993 vedtog man en lov om rationel udnyttelse af energi. Denne lov 
sigter mod at fremme energibesparelser og rationel udnyttelse af energi inden for alle 
økonomiske sektorer og at fremme udnyttelsen af alternative energikilder. Indtil nu er der 
20 Luxembourgs nationale rapport fremlagt på den første konference afholdt mellem parterne i FN's 
rammekonvention om klimaændringer. Miljøministeriet, marts 1995. 
65 
indført regler om udnyttelse af vedvarende energikilder og kraftvarme til energiproduktion. 
I 1991 oprettede man energikontoret til fremme af nyskabende projekter og pilotprojekter 
inden for vedvarende energikilder og rationel udnyttelse af energi. Strukturændringer i jern-
og stålindustrien med et skift fra konventionelle anlæg til elektroovne skal i væsentligt omfang 
bidrage til en begrænsning af C02-emissionen. Luxembourgs nationale program indeholder 
bl.a. følgende foranstaltninger, som er vedtaget og/eller gennemført: 
Energi 
- oprettelse af kraftvarmeværker 
- tilskud til fremme af investeringer i energispareforanstaltninger 
Transport 
- forbedring af den offentlige transport og jernbaneforbindelser 
- udvikling af kombinerede transporttjenester til fragt 
- udvikling af skibstransport gennem anlæggelsen af en kanal i samarbejde med Frankrig 
og Tyskland 
- fremme af renere teknologier til busser 
Industrisektor 
- licens til nye virksomheder, herunder forpligtelse til anvendelse af "bedst tilgængelige 
teknologier". De eksisterende virksomheder skal anvende de bedst tilgængelige 
teknologier i fremtiden 
Husholdningssektor 
- indførelse af tilskud til isolering af huse 
- undersøgelser gennemføres med hensyn til energibesparelser og udnyttelse af vedvarende 
energikilder. 
Nederlandene 
Nederlandene fremsendte den nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer den 21 september 199421. Det nationale C02-mål i Nederlandene er at stabili­
sere emissionen i 1994-1995 og at opnå en reduktion i emissionen på 3-5% i år 2000 i forhold 
til 1989-1990. Reduktionsmålet i CH4-emissionen er 10% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet, 
og N20-målet er at stabilisere emissionen i år 2000 på 1990-niveauet. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.10 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Nederlandene i 1990 og år 2000 
i henhold til IPCC's udkast til retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser. Det nationale 
C02-mål er baseret på en anden opgørelsesmetode. Derfor kan prognoserne for C02-emission 
i år 2000, beregnet i henhold til IPCC-metoden, ikke sammenlignes med det nationale C02-
mål. Ifølge Nederlandenes prognoser (baseret på IPCC-metoden) er det sandsynligt, at de 
nationale C02 og CH4-mål nås. Der forventes en reduktion i C02-emission på ca. 4% i forhold 
til 1990-niveauet i år 2000. Dette skøn er baseret på temperaturkorrigerede tal for C02-
emissionen i 1990. I forhold til den faktiske C02-emission i 1990 forventes der en stabilisering 
21 Nederlandenes nationale rapport om klimaændringspolitikker. Udarbejdet til konferencen mellem 
parterne under FN's rammekonvention om klimaændringer. Nederlandene, august 1994. 
66 
af C02-emissionen i år 2000. CH4-emissionen forventes at falde med ca. 25% i år 2000. Det 
er ikke sandsynligt, at stabiliseringsmålet for N20-emissionen nås, idet emissionen forventes 
at stige med 5% i år 2000. 
Tabel 5.10. Emission af C02, CH4 og N20 i Nederlandene i 1990 og år 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02 174.0001 167.600 
CH4 1.067 786 
N20 59,6 62,2 
1 C02-emission korrigeretfor temperaturindflydelse. Den faktiske emission i 1990 var 167.600 
Gg. 
Politikker og foranstaltninger 
Nederlandenes politiske pakke til løsning af klimaændringsspørgsmålet er udformet i en række 
memoranda og planer (som f.eks. den nationale miljøpolitikplan 2 og det andet memorandum 
om energibesparelser) og godkendt af det nationale parlament. Den omfatter en bred vifte af 
politikker og foranstaltninger inden for forskellige sektorer, herunder især energi, transport 
og affald. 
C02 
Den politiske pakke til reduktion af C02-emissionen er i høj grad rettet mod energibesparelser. 
Pakken består af frivillige aftaler (især med industrien, herunder energi- og forarbejdnings­
sektoren samt energiforsyningssektoren), normer (især boliger og bygninger), investering i 
transportinfrastruktur, økonomisk støtte til vedvarende energi og energibesparelser samt et fald 
i affaldsdeponeringen på lossepladser sammen med genindvinding af energi. Ved valget af 
hensigtsmæssige instrumenter foretrækkes det at støtte "selvregulering", dvs. frivillige aftaler. 
Det drejer sig som oftest om langsigtede aftaler mellem regeringen og formidlende 
organisationer, f.eks. brancheorganisationer. Hovedårsagen til, at man lægger vægt på 
frivillige aftaler, er, at alle relevante deltagere så kan acceptere foranstaltningerne. 
CH4 
Direkte foranstaltninger til reducering af emissionen af metan omfatter regler for affaldsstyring 
og forbedring af gasforsyningsnet. Agromiljøpolitikker og Det Europæiske Fællesskabs fælles 
landbrugspolitik medfører et fald i antal kreaturer og gylleproduktion. 
N20 
Særlige politikker, som er rettet mod en reduktion i N20-emissionen, undersøges. Enhver 
reduktion i N20-emissionen er resultatet af andre politikker end på nærværende område, 
hovedsagelig forsuringsbekæmpelsespolitikken. 
67 
Portugal 
Portugal fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændringer i slutningen af 199422. Portugals strategi til at modvirke følgerne af 
klimaændringerne er "i overensstemmelse med landets forpligtelser som medlem af Den 
Europæiske Union, ifølge princippet om fælles, men forskellige ansvarsområder." Portugal 
har vedtaget sit nationale mål for begrænsning af stigningen i C02-emissionen: 40% i år 2000 
i forhold til 1990-niveauet. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.11 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Portugal i 1990 og prognoserne 
for emissionen i år 2000. C02-emissionen fra fossile brændsler forventes at stige med 29% 
i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Portugals nationale rapport indeholder ingen prognoser 
over den fremtidige emission af CH4 og N20. 
Tabel 5.11. Emission af C02, CH4 og N20 i Portugal i 1990 og år 2000 (Gg). 
F99Ô 2000 
C02 42.148 54.2741 
CH4 227 INTET SKØN 
N20 10,6 INTET SKØN 
1 Relateret til C02-emission fra forbrænding af fossile brændsler. C02-emissionen i 1990 fra 
forbrænding af fossile brændsler var 38.686 Gg. 
Politikker og foranstaltninger 
Portugals strategi til modvirkning af følgerne af emission af drivhusgasser omfatter politikker 
og foranstaltninger inden for energi-, industri-, transport- og landbrugssektoren. 
Energi 
De væsentligste politikker, som Portugal har vedtaget inden for energisektoren, er i 
overensstemmelse med miljøbeskyttelsesmål rettet mod øget diversifikation, forbedret 
energieffektivitet, udnyttelse af rene teknologier og fremme af vedvarende energikilder. 
Politikker og foranstaltninger omfatter: 
- udnyttelse af naturgas til el-produktion og endeligt brug (med start i 1997) 
- fremme af kraftvarme inden for forskellige industrisektorer 
- fremme af vedvarende energikilder til energiproduktion 
- forbedring af effektiviteten i varmekraftværker 
- fremme af rationel energiudnyttelse inden for alle endelige brugersektorer. 
Industri 
Inden for industrisektoren har man taget økonomiske instrumenter, lovforanstaltninger og 
informationskampagner i brug til støtte for miljøbeskyttelsen. 
22 Portugals rapport i overensstemmelse med artikel 12 i FN's rammekonvention om klimaændringer. 
Ministeriet for miljø og naturressourcer, Lissabon, 1994. 
68 
Transport 
Politiske foranstaltninger inden for transportsektoren er rettet mod en styrkelse af konkurren­
ceevnen på jernbanetransportområdet. Der er foretaget store investeringer i såvel vej- som 
jernbaneinfrastrukturen. 
Landbrug og skovbrug 
Politikker og foranstaltninger inden for landbrugssektoren er knyttet til reformen af EU's 
fælles landbrugspolitik, som sigter mod at reducere landbrugsproduktionsincitamenterne. 
Støtteforanstaltninger indført inden for rammerne af reformen har ført til en reduktion i 
anvendelse af gødning og i antal kreaturer og således også til en nedgang i emissionen af CH4 
og N20. Foranstaltninger inden for skovbrugssektoren tilskynder til vedligeholdelse, udvidelse 
og beskyttelse af skove. 
Spanien 
Spanien fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for 
klimaændring i september 199423. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.12 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Spanien i 1990 og år 2000. Den 
forventede C02-emission i år 2000 er udelukkende energirelateret. C02-emission som følge 
af brændselsforbrænding forventes at stige med 24% i år 2000 i forhold til 1990. Spaniens 
nationale rapport indeholder ingen prognoser over emissionen af CH4 og N20. 
Tabel 5.12. Emission af C02, CH4 og N20 i Spanien i 1990 og år 2000 (Gg). 
_- —-
C02 260.6551 276.5042 
CH4 2.129,8 
N20 86,5 
1 Samlet C02-emission. I den nationale rapport har Spanien medtaget et skøn over den 
samlede nettoemission, herunder fjernelse af C02 gennem ændring af arealanvendelse og 
skovbrug, på 256.476 Gg. 
2 Energirelateret C02-emission. Den energirelaterede C02-emission i 1990 var på 222.908 Gg. 
Politikker og foranstaltninger 
Hovedelementet i Spaniens nationale program til reduktion af emission af drivhusgasser er den 
nationale energiplan fra 1991. Foranstaltninger er også iværksat inden for industri-, transport-, 
landbrugs-, og skovbrugssektoren. 
Spaniens rapport om FN's rammekonvention om klimaændringer. Foreløbig udgave. Det nationale 
klimaudvalg. Spanien. 
69 
Energi 
Hovedinstrumentet i den nationale energiplan fra 1991 til modvirkning af drivhuseffekten er 
energispare- og energieffektiviseringsplanen. Denne plan består af fire sæt af foranstaltninger: 
- energispareprogrammet til reduktion af det endelige energiforbrug uden at hindre den 
økonomiske aktivitet 
- energierstatningsprogrammet til øget udnyttelse af naturgas som alternativ til olie- og 
kulprodukter inden for industrien samt i bolig- og erhvervssektoren 
- kraftvarmeprogrammet til tilskyndelse af kraftvarmeproduktion. Projekter er specielt 
rettet mod energikrævende industrier (såsom raffinering og kemikalier), hoteller og 
andre overnatningssteder 
- program om vedvarende energi til øget udnyttelse af vedvarende energikilder til el­
produktion og endelig anvendelse. 
Den nationale energiplan fra 1991 omfatter også foranstaltninger inden for energiproduktions-
og energiforsyningssektoren. De vigtigste foranstaltninger på dette område er skift til naturgas 
som brændsel og fremme af rene kulteknologier. 
Industri 
Det industrielle og teknologiske miljøprogram tilskynder industrien til at leve op til stadig 
skrappere miljønormer. 
Transport 
Statsstøtte ydes til fremme af den offentlige transport. Planen om transport i storbyer, 1990-
1993, sigter mod en modernisering af det offentlige transportsystem. Der tilskyndes til jern­
banefragttransport. 
Landbrug 
Landbrugspolitikken på dette område omfatter energispareforanstaltninger, udnyttelse af 
biomasse som energikilde, information om god landbrugspraksis med hensyn til opbevaring 
af gylle og anvendelse af gødning. 
Skovbrug 
Samarbejdsaftaler mellem den spanske regering og de selvstyrende samfund, som allerede 
mellem 1990 og 1993 førte til skovfornyelse på et 63.700 ha stort område. Yderligere gøres 
der en indsats for at forhindre skovbrande og for at beskytte økosystemet mod skadedyr og 
luftforurening. 
Sverige 
Den svenske regering vedtog sin nationale rapport den 15. september 199424. Siden 1970 er 
C02-emissionen reduceret med ca. 40%. Det vedtagne nationale mål i Sverige er i henhold 
til FN's rammekonvention om klimaændringer at stabilisere C02-emissionen fra fossile 
brændsler i år 2000 på 1990-niveauet og derefter at reducere emissionen. Desuden skal CH4-
emissionen fra lossepladser reduceres med 30% mellem 1990 og år 2000. 
Sveriges nationale rapport i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Ministeriet for 
miljø og naturressourcer, september 1994. 
70 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.13 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Sverige i 1990 og år 2000. 
Sverige lægger vægt på, at skøn over C02-emissionen i 1990 er baseret på den faktiske 
emission, og at disse skøn ikke er korrigeret for temperaturindflydelse. Hvis tallene er 
korrigeret for gennemsnitlige klimaforhold, forventes C02-emissionen at ligge på samme 
niveau i år 2000 som i 1990. Sammenlignet med den faktiske emission i 1990 forventes C02-
emissionen at stige med 4% i år 2000. CH4-emissionen forventes at falde med 10% i år 2000 
i forhold til 1990-niveauet og N20-emissionen med 15%. 
Tabel 5.13. Emission af C02, CH4 og N20 i Sverige i 1990 og år 2000 (Gg). 
1990 2000 
C02 61.2561 63.800 
CH4 329 300 
N20 15,2 13 
1 Faktisk C02-emission. C02-emissionen ligger ved korrigering for temperaturindflydelse på 
64.000 Gg. 
Politikker og foranstaltninger 
En konkret strategi for Sveriges klimapolitik er udarbejdet i regeringens lovforslag fra 1993 
om aktioner til modvirkning af klimaændringer. Det væsentligste element i Sveriges strategi 
består i at begrænse efterspørgslen på fossile brændsler og at forøge de vedvarende 
energikilders bidrag sammen med en forbedret energistyring og energiudnyttelse. Beskatning 
af fossile brændsler er det centrale politiske instrument til begrænsning af C02-emissionen. 
Energi og transport 
Foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten omfatter tilvejebringelse af teknologi og 
demonstration af energimæssigt effektive produkter, processer og systemer i boliger samt 
kontor- og erhvervsbyggeri. I 1991 indførte man en C02-afgift som en del af en større 
skattereform med det formål at nedbringe indkomst- og formueskatten og øge miljøafgifterne. 
Der er vedtaget flere programmer til fremme og stimulering af effektiv energiudnyttelse og 
udnyttelse af vedvarende energikilder. Af sådanne programmer kan bl.a. nævnes programmet 
for energistyring og fremme af biobrændstof, vindkraft og solenergi. Inden for trans­
portsektoren er der iværksat flere forsknings- og udviklingsprogrammer (vedrørende udnyttelse 
af alternative brændstoffer samt hybrid- og el-biler). Da kun 5% af el-produktionen i Sverige 
er baseret på fossile brændsler er mulighederne for en reduktion i emissionen af drivhusgasser 
meget begrænset. 
Skovbrug og landbrug 
Sverige har indført forskellige foranstaltninger til nedbringelse af kulstoffrigørelsen fra jord, 
bl.a. gennem restriktioner i forberedelsen af skovområder og afvanding. Nogle af de 
elementer, som er indeholdt i den nye landbrugspolitik fra 1990, har indirekte indvirkning på 
emissionen af drivhusgasser. Disse omfatter forbedrede metoder til kvælstoftilførsel, ændring 
af arealanvendelse fra agerjord til græsarealer og skove samt øget udnyttelse af jord med 
vinterafgrøder. 
71 
Det Forenede Kongerige 
Det Forenede Kongeriges nationale rapport blev offentliggjort i januar 1994 og fremlagt på 
INC's (Intergovernmental Negotiating Committee) niende samling23. Et resumé af kommen­
tarer og minimumstabeller over emissionen af drivhusgasser i henhold til retningslinierne for 
rapporter udarbejdet af bilag I-lande (beslutning 9/2, INC/FCCC, 1994) blev fremsendt i 
august 1994. Det Forenede Kongeriges C02-program er i øjeblikket ved at blive opdateret i 
lyset af de nye energiprognoser, som blev offentliggjort i marts 1995, og anden udvikling, 
som har fundet sted, siden programmet første gang blev offentliggjort. Denne opdatering vil 
være tilgængelig i løbet af efteråret 1995. Tallene i dette dokument for C02-emissionen er 
baseret på den kommende opdatering. 
Det Forenede Kongerige accepterer forpligtelserne i FN's rammekonvention om klimaæn­
dringer om at træffe foranstaltninger til at bringe emissionen af drivhusgasser ned på 1990-
niveauet i år 2000. 
Emission i 1990 og år 2000 
Tabel 5.14 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Det Forenede Kongerige i 1990 
og prognoserne for emissionen i år 2000, idet der tages hensyn til politikkerne og foranstalt­
ningerne i det nationale program. Programmet forventes at skabe en mindre reduktion i C02-
emissionen, en reduktion på 10% i CH4-emissionen og 75% i N20-emissionen. 
Tabel 5.14. Emission af C02, CH4 og N20 i Det Forenede Kongerige i 1990 og år 2000 
(Gg). 
__ 2000 
C02 580.268 551.283 
CH4 4.844 4.400 
N20 109 30 
Politikker og foranstaltninger 
Det Forenede Kongeriges nationale rapport "Climate Change: the UK Programme" 
(Klimaændringer. Det Forenede Kongeriges program) beskriver de foranstaltninger, som sigter 
mod at få bragt emissionen af hver af de vigtigste drivhusgasser ned på 1990-niveauet i år 
2000. 
C02 
C02-programmet er baseret på indgåelse af nationale partnerskaber. Programmet blev 
udarbejdet efter en omfattende offentlig høring med deltagelse af erhvervsliv, frivillige 
grupper samt miljø- og andre interessegrupper. Foranstaltningerne fordeler sig på alle 
sektorer: 
25 Klimaændringer. Det Forenede Kongeriges rapport. Det Forenede Kongeriges rapport i henhold til 
rammekonventionen om klimaændringer. Januar 1994. 
72 
- husholdningernes energiforbrug. Bl.a. indførelse af afgift på brændsel og elektricitet til 
husholdningerne samt en energisparefond 
- erhvervslivets energiforbrug, herunder energispareråd og -oplysninger 
- den offentlige sektors energiforbrug. Mål for centralregeringen samt lokale myndigheder 
og offentlige organer 
- transport. Forøgelse af afgifterne på brændstof til køretøjer og en forpligtelse til faktiske 
stigninger på gennemsnitligt mindst 5% i fremtidige budgetter. 
CH4 
Initiativer er ved at blive iværksat med henblik på at fremme udnyttelsen af CH4 til 
energiproduktion og nedbringe emissionen fra kulproduktion. Nye retningslinier til 
begrænsning af emission fra flere industrisektorer er ligeledes under udarbejdelse. 
N20 
En reduktion på 75% forventes i år 2000 i forhold 1990-niveauet, hovedsagelig som følge af 
en reduktion i emissionen af dinitrogenoxid fra nylonfremstilling. 
5.3. Sammendrag 
Alle medlemsstaterne, med undtagelse af Belgien, har ratificeret FN's rammekonvention og 
fremsendt deres nationale rapporter til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaæn­
dringer. Ud over FN's forpligtelser har de fleste medlemsstater vedtaget nationale mål for 
nedbringelse af emissionen af drivhusgasser. Disse mål er forskellige både med hensyn til 
metoder og tidsrammer. Alle medlemsstater med undtagelse af Belgien har udarbejdet 
opgørelser over emissionen af C02, CH4og N20 i 1990. Belgien har udarbejdet et skøn over 
emissionen i 1990. De skøn over 1990-emissionen, som er indeholdt i de nationale rapporter, 
kan ikke altid sammenlignes. Generelt har man anvendt IPCC's udkast til retningslinier for 
nationale drivhusgasopgørelser, mens flere lande baserer deres skøn på CORINAIR. Nogle 
lande anvender korrigeringsfaktorer, således at man tager højde for temperaturindflydelse eller 
import/eksport af elektricitet. 
Hovedparten af medlemsstaterne udarbejder prognoser over emission af C02, CH4og N20 i 
år 2000. Det er vigtigt at bemærke, at prognoserne for emission af drivhusgasser, som er 
medtaget i de nationale rapporter, ikke kan sammenlignes og ikke lægges sammen. 
Prognoserne i de nationale rapporter er udarbejdet ved hjælp af forskellige modelværktøjer, 
nøgleinputfaktorer, forventede kilder samt foranstaltninger og politikker. Nogle medlemsstater 
har kun udarbejdet skøn over den brændselsrelaterede C02-emission, og en medlemsstat har 
udarbejdet prognoser over emissionen i år 2005 i stedet for år 2000. Desuden tages der i 
prognoserne ikke altid udelukkende hensyn til indførte foranstaltninger, også foreslåede 
foranstaltninger medtages. 
8 medlemsstater forventer, at emissionen stiger i år 2000 i forhold til 1990. Det drejer sig om 
Østrig, Finland, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Portugal og Spanien. 1 medlemsstat 
forventer at opnå en stabilisering af C02-emissionen på 1990-niveauet, nemlig Sverige26. Og 
Hvis baseret på temperaturkorrigerede C02-emissioner i 1990. Sammenlignes de forventede tal 
med de faktiske C02-emissioner i 1990, anslås stigningen i C02-emissionen til 4%. 
73 
5 medlemsstater forventer et fald i C02-emissionen i år 2000, nemlig Belgien, Danmark1, 
Luxembourg, Nederlandene2 og Det Forenede Kongerige. Tyskland har udarbejdet en 
prognose for C02-emissionen i år 2005 og forventer en reduktion i C02-emissionen i det år. 
11 medlemsstater har udarbejdet prognoser over emission af CH4 og N20 i år 2000. 2 af dem 
forventer en stigning i CH4-emissionen, nemlig Irland og Luxembourg. 2 andre forventer en 
stabilisering, nemlig Østrig og Frankrig. De resterende 7 medlemsstater forventer en reduktion 
i CH4-emissionen, nemlig Danmark, Finland, Grækenland, Italien, Nederlandene, Sverige og 
Det Forenede Kongerige. 
6 medlemsstater forventer en stigning i N20-emissionen, nemlig Danmark, Finland, 
Grækenland, Irland, Luxembourg og Nederlandene, mens 2 medlemsstater forventer en 
stabilisering, nemlig Østrig og Italien. 3 andre medlemsstater forventer en reduktion i N20-
emissionen, nemlig Frankrig, Sverige og Det Forende Kongerige. Tyskland har udarbejdet 
prognoser for år 2005 og forventer en reduktion i både CH4- og N20-emissionen. 
1 Hvis baseret på C02-emissioner i 1990 korrigeret for elektricitetsimportsvingninger. Sammenlignes de 
forventede tal med de faktiske emissioner i 1990, anslås stigningen i C02-emissionen til 3%. 
Hvis baseret på temperaturkorrigeret C02-emission i 1990. Sammenlignes de forventede tal med de 
faktiske C02-emissioner i 1990, fås en stabilisering af C02-cmissioncn. 
74 
PROGNOSER OVER COMMISSION I ÅR 2000 
6.1 Indledning 
Dette kapitel indeholder det første skøn over prognoser for fremtidig emission af drivhusgasser 
i Det Europæiske Fællesskab. Som et første forsøg på at nå frem til en prognose over 
emission af drivhusgasser anvendtes flere forskellige scenarier. Disse beskrives sammen med 
anvendte modelteknikker i afsnit 6.2. Afsnit 6.3 indeholder skøn over C02-emissionen i 1990, 
år 2000 og år 2020. 
1990-tallene i dette afsnit er forskellige fra tallene i EU's emissionsopgørelse for 1990 i 
kapitel 3, da de er beregnet ved hjælp af den samme metode, som er anvendt for tallene for 
år 2000, 2010 og 2020. 1990-tallene er kun taget med for at vise tendensen i C02-emissionen 
i Det Europæiske Fællesskab. 
Det skal understreges, at de i dette kapitel beskrevne simuleringer ikke er officielle 
simuleringer til bedømmelse af virkningen af klimaændringspolitikkerne i EU. Resultaterne 
af simuleringerne er medtaget som en første indikation af EU's fremtidige emission af 
drivhusgasser. Yderligere arbejde udføres med henblik på at udvikle mere nøjagtige model­
værktøjer og scenarier. 
De modeller og scenarier, som er anvendt til at udarbejde prognoserne over EU's emissioner, 
er med hensyn til såvel opbygning som forudsætninger i forhold til eksogene variabler 
forskellige fra de modeller og scenarier, som anvendes af medlemsstater til at prognosticere 
deres C02-emissioner (se kapitel 5). Resultaterne kan derfor ikke sammenlignes. 
Kapitel 4 indeholder de til disposition værende skøn over virkningerne af politikker og 
foranstaltninger på emissionen af drivhusgasser. 
6.2 Modelteknikker og scenarier 
Prognoser i dette kapitel over den fremtidige emission af drivhusgasser i EU er baseret på EU-
modellen MIDAS (Model Integrating Demand and Supply) og forskellige scenarier, som 
varierer med hensyn til forudsætninger vedrørende eksogene variabler. Herunder følger en 
kort beskrivelse af MIDAS og de forskellige scenarier. Bilag 2 indeholder en mere detaljeret 
beskrivelse af de anvendte scenarier. 
MIDAS 
På grundlag af midler fra EU's JOULE-program har det været muligt at udvikle en omfattende 
model for energiplanlægning og prognoseudarbejdelse. MIDAS udfører en dynamisk 
simulering af det repræsenterede energisystem ved at kombinere en teknisk procesanalyse med 
økonometriske formuleringer. Modellen anvendes til analyse og prognosticering af scenarier. 
En økonometrisk "top-down"-fremgangsmåde er kombineret med en mikroøkonomisk frem­
gangsmåde. 
MIDAS dækker hele energisystemet, herunder energiefterspørgsel afhængig af sektor og 
brændsel, el-produktion, olieraffinaderier, naturgas, produktion af fast brændsel, import samt 
energimarkedspriser. Modellen giver på årsbasis en ensartet og samtidig prognose over energi-
75 
efterspørgsel, -forsyning, -prissætning og -omkostningsopgørelse, således at systemet er i 
balance med hensyn til kvantitet og prisafhængighed. På grundlag af de eksogene prognoser 
over importpriser, makroøkonomiske indikatorer og ressourcetilgængelighed forudsiger 
MIDAS energiefterspørgslen og beregner den nødvendige kapacitetsudvidelse og drift af for­
syningssektorerne med henblik på at imødekomme efterspørgslen og den fælles energiudveks­
ling. Modellen vurderer energiproduktionsomkostningerne efter sektor og brændsel og 
fastsætter forbrugerpriserne ved også at tage hensyn til internationale energipriser, den 
nationale prisfastsættelsespolitik og regeringens skattepolitik. Forbrugerpriserne anvendes igen 
i efterspørgsels-delmodellen, som tilpasser efterspørgselsprognoserne og således også 
forsyningsaktiviteterne. Der dannes hermed en lukket sløjfe, som løber sammen hvert år for 
at sikre en ensartet simulering af energiefterspørgsel, -forsyning og -priser. Emissionsfaktorer 
pr. anlæg og brændsel er indbygget i modellen til beregning af emissioner. 
"Traditionel viden "-scenariet 
"Traditionel viden"-scenariet er betegnelsen for "uændrede forhold" med et "traditionelt" 
synspunkt på den mest sandsynlige udvikling. Den økonomiske vækst svækkes i det lange løb. 
BNP-vækstraten i EU forventes at falde fra 2,9% i perioden mellem 1995 og år 2000 til 1,8% 
i perioden mellem år 2015 og 2020. Energipolitikkerne vil fortsat være usammenhængende 
som et resultat af uløste, modstridende mål i forbindelse med konkurrenceevne, miljø, 
forsyningssikkerhed og forskellige nationale mål. Enkelte nye og mere effektive efterspørgsels-
og forsyningsteknologier forventes at slå igennem på markedet. Med hensyn til energi-
efterspørgselsemner forventes der en fortsættelse af nuværende aktioner med nogen vægt lagt 
på øget effektivitet. Energipriser stiger uden problemer. Gaspriser er relativt lave i forhold 
til oliepriser på grund af deregulering og voksende net. Udviklingen i energipriser vises i tabel 
6.1. 
Tabel 6.1. Primærenergipriser (i faste 1993-priser og vekselkurser). "Traditionel 
viden"-scenario. 
Råolie 
(ECU/toe) Naturgas 
Nordeuropa 
(ECU/toe) Naturgas 
Sydeuropa 
(ECU/toe) Dampkul 
(ECU/toe) 
1990 
1995 
2000 
2005 
2010 
2015 
2020 188,1 
128,5 
153,3 
182,5 
211,7 
219,0 
226,3 101,5 
91,5 
123,6 
139,9 
158,3 
161,8 
167,2 111,6 
100,6 
133,5 
148,2 
164,6 
164,9 
167,2 65,0 
54,8 
60,0 
63,0 
64,0 
68,0 
75,0 
"Slagmark"-scenariet 
I "slagmark"-scenariet vender verden tilbage til isolation, magtblokke og protektionisme. 
Modsigelser og ustabilitet i det overordnede system vanskeliggør økonomisk integration. 
Globalisering opfattes som for ambitiøst. Det geopolistiske system opdeles i blokke med 
76 
spændinger og gnidninger såvel mellem som internt i blokkene. BNP-vækstraten i EU 
forventes at falde fra 3,1% i perioden 1995-2000 til 1,3% i perioden 2015-2020. Energipoli­
tikker sigter mod at reducere importafhængigheden. Foranstaltninger på forsyningssiden vil 
sandsynligvis være mere heldige end foranstaltninger på efterspørgselssiden. På trods af forsøg 
på at indføre alternativt brændsel forhindrer spænding og konflikt effektivitetsfordele. Den 
stigende afhængighed af færre, større leverandører fører til et olieprischok. En vis gennem­
slagskraft forventes fra nye, mere effektive efterspørgsels- og forsyningsteknologier, dels på 
grund af statslige normer, dels som følge af erhvervsmæssig konkurrenceevne. 
"Forum "-scenariet 
Ved "forum"-scenariet bevæger verden sig mere henimod konsensus og internationale 
samarbejdsstrukturer, hvor offentlig styring og indgreb spiller en stor rolle. Den overordnede 
integrationsproces skaber en ny nødvendighed for en kollektiv offentlig indsats. Nationale, 
europæiske og internationale institutioner omdannes gradvist for på en mere effektiv måde at 
kunne tackle bredere og mere komplekse fælles problemer og interesser. BNP-vækstraten i 
EU stiger fra 2,3% i perioden 1995-2000 til 2,6% i perioden år 2010-2015. Derefter falder 
den noget. Energipolitikker berøres i høj grad af miljøspørgsmålet. Der forventes større 
politiske ændringer på grund af øget optagethed af miljøet. Herved begrænses stigningen i 
energiefterspørgslen. Energipriserne forventes at være stabile. Der vil opstå stor interessse for 
mere effektive efterspørgsels- og forsyningsstrategier samtidig med, at der vil ske betydelige 
teknologioverførsler. 
"H y permarked "-scenariet 
I "hypermarked"-scenariet er de dominerende temaer markedskræfter, liberalisme og 
frihandel. Der finder kun et minimum af indblanding sted fra regeringens og den offentlige 
forvaltnings side. Den globale, økonomiske integration er selvforstærkende og fortsætter 
løbende. Drivkraften bag dette scenario er fortsat brug af markedsmekanismen, som anses for 
at være den bedste måde til skabelse af velstand og behandling af komplekse spørgsmål og 
usikkerheder. Liberalisering og privatisering giver resultater og skaber nye konkurrenter på 
markedet, som kræver mere af det samme. BNP-vækstraten i EU forventes at falde fra 3,2% 
mellem 1995 og år 2000 til 1,9% mellem år 2015 og år 2020. Energipolitikken styres af 
ønsket om at minimere statsstyringen og maksimere det frie markeds effektivitet, idet de 
ønskede normer ikke desto mindre opnås. Der forventes en stærk vækst i energiefterspørgslen. 
Nye og mere effektive efterspørgsels- og forsyningsteknologiers indtrængning på markedet 
afhænger af markedskræfterne og den internationale konkurrence. Energipriserne stiger uden 
problemer. 
6.3. Tendenser i C02-emissionen 
Tabel 6.2 viser prognoserne over den energirelaterede C02-emission i år 2000, 2010 og 2020. 
Det skal nævnes, at disse resultater er de første skøn over den fremtidige emission af drivhus­
gasser i EU. Af sammenligningshensyn er der også skøn over C02-emissionen for år 1990, 
hvor den samme beregningsmetode er anvendt. På grund af forskellige beregningsmetoder kan 
skønnet i dette afsnit over 1990-emissionen ikke sammenlignes med EU's emissionsopgørelse 
i kapitel 3. 
Ifølge "traditionel viden"-scenariet forventes C02-emissionen i EU at stige med 5 % i år 2000, 
13% i år 2010 og 16% i år 2020 (i forhold til 1990-niveauet). Resultaterne af "hypermarked"-
77 
scenariet viser en lignende stigning. Her forventes nemlig stigninger for år 2000, 2010 og 
2020 på henholdsvis 5, 14 og 17%. "Slagmark"-scenariet medfører et fald i forøgelsen af 
C02-emissionen, hvorved stigningen i år 2000 bliver på 6%, i år 2010 på 9% og i år 2020 
på 7%. I henhold til "forum"-scenariet forventes følgende reduktion i C02-emissionen: 2% 
i år 2000, 5% i år 2010 og 10% i år 2020. 
Tabel 6.2. Tendenser i den energirelaterede C02-emission i EUR 15. (1000 Gg). 
1990 2000 2010 2020 
Traditionel viden 
Slagmark 
Forum 
Hypemarked 3.155(0) 
3.155(0) 
3.155(0) 
3.155(0) 3.326( + 5%) 
3.357( + 6%) 
3.089(-2%) 
3.325( + 5%) 3.557(+13%) 
3.428( + 9%) 
2.986(-5%) 
3.597(+14%) 3.648(+16%) 
3.368( + 7%) 
2.855(-10%) 
3.686(+17%) 
78 
7. SÅRBARHEDSVURDERING OG TILPASNINGSFORANSTALTNINGER 
7.1 Indledning 
I dette kapitel beskrives klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fællesskab 
samt de iværksatte tilpasningsaktiviteter på fællesskabsplan. Det andet, tredje og fjerde 
rammeprogram for forskning og udvikling indeholder særprogrammer til vurdering af 
klimaændringers mulige indvirkning på forskellige miljøsektorer. Programmerne om 
klimaændringer omfatter forskning i havoverfladestigning og efterfølgende indvirkning på de 
europæiske kystressourcer, samt klimaændringers indvirkning på de europæiske arealressour­
cer (landbrug og skovbrug). Forskningsprogrammerne omfatter ligeledes forskning i 
"ørkendannelsen i Middelhavsområdet" og undersøgelser i forbindelse med de socioøkonomi­
ske virkninger af og politiske svar på ekstreme begivenheder fremkaldt af klimaændringer. 
Afsnit 7.2 giver en kort oversigt over klimaændringernes mulige indvirkning på Det 
Europæiske Fællesskab. Nærmere detaljer om forskningsprogrammer vedrørende klimaæn­
dringer behandles ikke i dette afsnit, men er indeholdt i kapitel 9 "Forskning og udvikling". 
Afsnit 7.3 giver en kort oversigt over de tilpasningsaktiviteter, som er iværksat på 
fællesskabsplan. 
7.2 Klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fællesskab 
Tern peraturstigninger 
Der er stor usikkerhed omkring tidspunktet for og omfanget af en eventuel stigning i tempera­
turen som følge af den forstærkede drivhuseffekt, især på lokalt eller regionalt plan. Selvom 
resultater fra modeller, som forudsiger temperaturstigningen, kun bør opfattes som løselige 
skøn, står det klart, at temperaturstigningerne bliver større på de høje breddegrader end på 
de lave. Det forventes derfor, at temperaturstigningen i Nordeuropa bliver større end 
temperaturstigningen i Middelhavsregionen. Ved en fordobling af C02-koncentrationen i 
atmosfæren har scenarioundersøgelser vist, at gennemsnitstemperaturen om vinteren i landene 
langt mod nord vil kunne stige med op til 2-5°C, mens vintrene i den centrale og sydlige 
region kan blive op til 1-3°C varmere. For sommerens vedkommende bliver gennem­
snitstemperaturen 3-4°C højere over hele Europa (Thimbal et al., 1995 og Cabasch et al., 
1995). Aerosoler udledt i atmosfæren har netto negativ strålingsforcering. Enhver negativ 
forcering på grund af aerosoler kan imidlertid ikke betragtes som en simpel udligning af 
virkningen af drivhusgasserne, fordi det regionale mønster for forceringer er forskelligt 
(IPCC, 1994). 
Nedbør 
Der er stor usikkerhed omkring klimaændringernes indvirkning på nedbøren. Somrene bliver 
sandsynligvis mere tørre. Dette skyldes dels det forhold, at sne, som smelter tidligere, 
indvirker på jordfugtighedsreservernes årstidscyklus, dels, at højere temperaturer fører til øget 
fordampning og évapotranspiration (Warrick et al., 1990). 
IPCC (Houghton et al., 1992) skønner i henhold til deres "uændrede tilstande"-scenario, at 
drivhuseffekten kan føre til 15-20% mindre jordfugtighed om sommeren for middel­
havslandenes vedkommende. Da disse lande allerede er særdeles afhængige af vanding, kan 
dette forhold få kolossal indvirkning på de landbrugsmæssige muligheder. Øget vandfattigdom 
kan også føre til en alvorlig forringelse af jorden på grund af nedbrydning af organisk 
79 
materiale, saltoplagring og skorpedannelse. Konsekvenserne for landbrugets muligheder kan 
derfor blive endnu alvorligere. 
Vandressourcer 
Klimaændringer har også en betydelig indvirkning på vandressourcer, deres fordeling med 
hensyn til såvel tid og sted, vandmassernes hydrologiske cyklus, vandkvalitet og vandfor­
syningssystemer samt forskellige regioners krav om vandressourcer. Dette kan få alvorlige 
følger for naturressourcerne og menneskelige aktiviteter, især med hensyn til vandoplagring 
og -distribution, landbrug samt produktion af elektricitet. Et af de mest sårbare områder i Det 
Europæiske Fællesskab med hensyn til konsekvenser for vandressourcer er Middelhavsom­
rådet. 
Havoverfladestigning og ekstreme begivenheder 
Havoverfladestigning er en af de alvorligste følger af den globale opvarmning på grund af den 
termiske udvidelse af havvandet, smeltning af bjerggletschere, indlandsis og ændringer i det 
antarktiske isdække. Konsekvenserne af en havoverfladestigning svinger fra vedvarende 
oversvømmelse af lavtliggende områder til øget oversvømmelseshyppighed, ændringer i 
erosion af strande, klinter eller klitter, saltholdighed og ændringer i flodhydrologi. En ændret 
havoverflade vil sandsynligvis også få indvirkning på tidevandet gennem en ændret 
havbassinresonans. 
Det seneste bedste skøn over en drivhusgasfremkaldt stigning på 45 cm i år 2100 af den 
globale havoverflade efter "uændrede tilstande "-scenariet giver kun en generel oversigt over 
mulige ændringer i den relative havoverflade langs den europæiske kyst. Klimaændringer er 
i høj grad medvirkende til, at ekstreme begivenheder opstår og påvirker alvoren af dem. 
Konsekvenserne af en oversvømmelse som følge af et kraftigt stormvejr er sandsynligvis større 
end en havoverfladestigning efter en menneskelig tidsskala. Imidlertid er vor viden om 
mønstret og hyppigheden af storme ved europæiske kyster begrænset til nogle få områder i 
det nordvestlige Europa og dele af Middelhavsområdet. Konsekvenserne af kraftige storme vil 
blive mere udbredte efterhånden som havoverfladen stiger. Især kan virkningen af storme i 
Nordsøen og Middelhavet give anledning til bekymring. I øjeblikket tildeler EU flere kon­
trakter til beregning af risikoen ved kystoversvømmelse ved udvalgte områder langs den 
europæiske kystlinie samt til at skabe grundlaget for overvågning og kortlægning af 
kystændringer i Europa og konsekvenser af ændringerne. 
Landbrug 
Selvom der hersker usikkerhed om forskningsresultaterne, har man konstateret, at højere 
temperaturer forkorter vækstperioden for de årlige afgrøder (Harrison og Parry, 1993). Dette 
vil føre til et fald i høstudbyttet, selvom den direkte gødningsvirkning af C02-koncentrationer 
kan udligne dette for nogle afgrøders vedkommende. I Sydeuropa vil der generelt blive 
varmere og sandsynligvis også mere tørt, hvilket vil få en negativ indvirkning på høstudbyttet. 
Dele af Vesteuropa (f.eks. Nordfrankrig og Tyskland) vil evt. kunne drage fordel heraf, hvis 
der sker en gennemsnitlig stigning i nedbøren. Det kan blive nødvendigt at ændre praksis 
inden for landbruget med hensyn til såtidspunkter, vanding og brugen af forædlede sorter på 
grund af højere temperaturer og mulig tørke. 
Græsarealerne forventes at vokse over hele Europa (Jones et al., 1993). Dette vil ske som 
følge af en stimulering af C02's og den stigende temperaturs direkte gødningseffekt. Antager 
80 
vi, at der sker en tilsvarende fordobling af de præindustrielle C02-niveauer, vil græsarealpro-
duktionen i det tempererede Europa blive ca. 10-15% større end for nærværende på grund af 
den direkte gødningseffekt og yderligere 18% større end for nærværende på grund af den 
forventede temperaturstigning. 
Skovbrug 
Temperaturændringer og regnvejrsmønstre vil sandsynligvis ændre skovenes sammensætning, 
fordeling og vækstmønstre. For at forhindre ubodelig skade og skovtab er forskningsprogram­
mer ved at blive gennemført med henblik på at kvantificere klimaændringernes indvirkning 
på skovbrugssektoren. Det kan på grundlag af disse undersøgelser konkluderes, at der er tale 
om forskellige reaktioner ikke blot arter imellem, men også mellem ungt og modent væv. 
Næring er ligeledes et vigtigt parameter i plantens reaktion på forhøjede C02-koncentrationer. 
Der findes kun vejledende skøn over klimaændringernes regionale indvirkning på vegeta-
tionszoner. Modeller tyder imidlertid på en nord-nordøstlig bevægelse af vegetationszonerne 
for Europas vedkommende (Bengtsson, 1994). 
Undersøgelse af den økonomiske virkning 
Selvom usikkerheden er stor med hensyn til arten og omfanget af klimaændringernes virkning, 
erkender eksperter og politikere, at en global opvarmning vil finde sted i løbet af det næste 
århundrede. Klimaændringerne vil sandsynligvis påvirke alle økonomiske sektorer. En 
undersøgelse af de økonomiske virkninger på EUR 12 (ERM, 1992a) viser, at selvom den 
globale opvarmning sandsynligvis resulterer i en økonomisk nettoomkostning for EU som 
helhed, vil der være sektorvise og regionale forskelle. Det er f.eks. sandsynligt, at EU's 
landbrugssektor som helhed vil opleve en indtægtsstigning som følge afstigninger i Nordeu­
ropa, der udligner indtægtstabene i Sydeuropa. Inden for andre økonomiske sektorer vil der 
blive tale om økonomiske omkostninger, skønt økonomiske fordele også vil kunne optræde i 
nogle regioner, f.eks. i forbindelse med turisme i Belgien, fremstilling i Luxembourg og 
servicesektoren i Det Forenede Kongerige. 90% af de påløbne omkostninger indtræffer 
sandsynligvis i anden halvdel af det næste århundrede. 
Virkningernes pengemæssige værdi er blevet anslået efter virkningsindikator og land (ERM, 
1992b). De årlige omkostninger anslås på grundlag af en global opvarmning på 1°C og 4°C. 
Hvis man forudsætter, at der ikke gøres en indsats for at kontrollere emissionerne, kan den 
globale opvarmning komme til at ligge på mellem ca. 0,5°C og 1°C i år 2020 og på mellem 
1,75°C og 4°C i år 2100. Virkningernes pengemæssige værdi er knyttet til det globale 
opvarmningsniveau snarere end til særlige år ude i fremtiden. De år, hvor man kan forvente 
sådanne værdier, afhænger af det valgte scenario for emissionsstyring. Derfor præsenteres 
skønnene som årlige værdier, uden at der ses bort fra noget. Da virkningernes pengemæssige 
værdi ikke er tidsrelateret, er der ikke medtaget nogen forventet økonomisk vækstrate i be­
regningerne. Det forudsættes, at den nationale indkomst er konstant. 
Tabel 7.1 viser virkningernes pengemæssige værdi for EUR 12 ved 1°C og 4°C. Det ses, at 
de økonomiske skadesomkostninger sandsynligvis kommer til at udgøre en væsentlig del af 
BNP. Skønt indikatorerne, landbrugsudbytte, komforttærskel og varme- og kuldegrad-dage er 
positive, er totalen negativ. Dette skyldes de høje økonomiske omkostninger ved en 
havoverfladestigning. 
81 
Tabel 7.1 Virkningernes pengemæssige værdi for EUR 12 efter virkningsindikation pr. 
år (mia. ECU, 19891) og som % af nationalindkomsten i 1989. 
Mia. ECU, 19891 % af nationalindkomst 
Global 
temperaturstigning 1,0 4,0 1,0 4,0 
Havoverfladestigning 
Run-off 
Komforttærskel2 
Varme- og 
kuldegrad-dage 
Landbrugsudbytte -67,6 
-5,7 
4,7 
13,4 
3,2 -272,2 -1,9 
-18,4 -0,2 
27,1 0,1 
35,5 
12,2 0,4 
0,1 -7,6 
-0,5 
0,8 
1,0 
0,3 
Kilde: ERM, 1992b. 
Mia. ECU, 1989-niveau. 
Indikator baseret på temperatur, nedbør og solskin. Angiver turistattraktiviteten. 
Tabel 7.2 viser virkningernes pengemæssige værdi for EUR 12-medlemsstaterne. Det ses, at 
der er store forskelle fra land til land. For de sydlige EU-lande er den pengemæssige værdi 
oftest negativ, idet kølekravene øges og turistattraktiviteten falder på grund af de negative 
virkninger af havoverfladestigningen og manglen på vand. Landbrugsudbytteindikatoren er en 
undtagelse. Den er enten positiv eller nul for alle medlemsstaterne. Det skal nævnes, at en 
positiv indikator for landbrugsudbytte ikke indebærer, at landbrugssektoren som helhed vil 
drage økonomisk fordel af forholdene. Andre faktorer som f.eks. de samlede landbrugs­
arealmuligheder spiller også en vigtig rolle. 
82 
Tabel 7.2 Virkningernes pengemæssige værdi for medlemsstater efter virkningsindikator 
(mia. ECU, 1989-niveau)1. 
Havoverfla- Run- Komfort-
Belgien 
Danmark 
Frankrig 
Tyskland 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Luxem­
bourg 
Nederlande­
ne 
Portugal 
Spanien 
UK de­
signing 
-2,1 
-37,1 
-78,2 
-43,9 
-3,4 
-13,0 
-37,2 
0,0 
-10,7 
-1,5 
-18,4 
-26,6 off 
-0,3 
0,0 
-1,7 
-3,7 
-0,6 
0,0 
-5,4 
0,0 tærskel2 
4,0 
1,0 
6,0 
15,4 
-2,1 
0,0 
-2,9 
0,2 
0,0 1,4 
-1,5 
-5,4 
0,0 0,7 
2,8 
0,6 Varme- og 
kuldegrad­
dage 
2,4 
1,1 
4,1 
11,0 
-0,5 
0,7 
0,6 
2,3 
2,9 
-0,1 
-0,4 
11,4 Land-bru-
gsudbytte 
0,8 
1,1 
2,2 
3,0 
0,0 
0,5 
0,8 
0,0 
1,8 
0,1 
0,9 
1,1 I alt 
4,8 
-33,9 
-67,6 
-18,2 
-6,6 
-11,8 
-44,1 
2,5 
-4,6 
-2,3 
-20,5 
-13,5 
Kilde: ERM,1992b. 
1 Mia. ECU, 1989-niveau. 
2 Indikator baseret på temperatur, nedbør og solskin. Angiver turistattraktiviteten. 
7.3 Tilpasningsaktiviteter 
Kystzoner 
Et af hovedmålene med det femte handlingsprogram i EU's "mod en bæredygtig udvikling" 
(KOM , 1993) er integreret forvaltning af kystområderne. På Ministerrådets (miljø) anmodning 
i en resolution vedtaget den 25. februar 1992 er Kommissionen i øjeblikket i gang med at 
udarbejde en meddelelse om integreret forvaltning af kystzoner med henblik på at skabe en 
sammenhængende miljømæssig ramme for integrerede og bæredygtige udviklingsformer. 
Meddelelsen skal omhandle alle EU's kystzoner, herunder forstrande, kystfarvand og 
flodmundinger samt kystområder op til hav- eller kystindflydelsesgrænsen. Forsknings- og 
udviklingsaktiviteter som f.eks. programmerne "miljø og klima" samt "MAST" (se kapitel 8) 
giver et videnskabeligt grundlag for en sund økologisk forvaltning af disse zoner. Økonomisk 
støtte i hensigtsmæssige tilfælde vil kunne ydes fra eksisterende instrumenter, hvor regler og 
kriterier gør det muligt for eventuelle interesserede parter at fremlægge projekter i tråd med 
meddelelsen. 
83 
Kommissionen forventer i oktober 1995 at godkende en meddelelse, som indeholder forslag 
om et treårigt demonstrationsprogram med henblik på at undersøge og demonstrere 
koordinationsbetingelserne horisontalt mellem de mange aktivitetssektorer (integrations-
princippet) og vertikalt mellem niveauerne for territorial kompetence (subsidiaritetsprincippet). 
Dette skulle med hensyn til kystområdeeksemplet kunne vise, hvordan de styrende principper 
i det femte handlingsprogram på miljøområdet bedre kan føres ud i livet. 
De interesserede parter på de forskellige planer (lokalt, regionalt, nationalt, europæisk) skal 
udføre nedenstående opgaver: 
Beskrivelse 
miljøets tilstand 
nuværende miljøforanstaltninger 
- planlagt udvikling 
Analyse 
årsag til nuværende miljøproblemer 
mulige virkninger af planlagt udvikling 
mulige virkninger af evalueringen af det globale miljø 
fastlæggelse af forvaltningsmuligheder 
Fælles handling 
- etablering af koordinationsmekanismer eller tilpasning af eksisterende 
- evaluering af forvaltningsmuligheder 
- enighed om planer/programmer: strategier til bæredygtig udvikling af kystom­
råder. 
Kommissionen skal sikre, at programmet bliver oprettet, og at resultaterne drøftes og udbredes 
med henblik på at skabe praktiske resultater om, hvordan man hurtigere når frem til en 
bæredygtig udvikling i kystområder. Programmet skal også fastlægge behovene for yderligere 
handling på såvel europæisk som på andre niveauer. 
Skove 
På ministerkonferencen i Helsingfors i juni 1993 om beskyttelse af skove i Europa underskrev 
Det Europæiske Fællesskab resolutionen om strategier for en langsigtet tilpasning af skove i 
Europa til klimaændringer. Det Europæiske Fællesskab deltager aktivt i opfølgningen på denne 
konference og dens resolutioner. Et af målene i resolutionen om klimaændringer er at 
intensivere europæisk forskning og internationalt samarbejde med henblik på at øge forståelsen 
af forbindelserne mellem klimaændringer og skovens økosystemer, herunder tilbagemeldinger 
fra økosystemet til klimasystemet. Dette kunne hjælpe med til at tilpasse de europæiske 
skovforvaltningssystemer, således attilpasningen af skove til klimaændringer optimeres. Endnu 
et af målene i resolutionen består i at tilpasse nuværende overvågningsordninger for skove 
med henblik på at kunne vurdere eventuelle ændringer i skovene som følge af klimaændringer. 
84 
8. FINANSIERING OG INTERNATIONALT SAMARBEJDE 
8.1 Indledning 
Som part - hvilket fremgår af bilag II til FN's rammekonvention om klimaændringer - er EU 
forpligtet til at aflægge rapport om foranstaltninger truffet i henhold til artikel 4 stk. 3, 4 og 
5. 
I dette kapitel beskrives det multilaterale og bilaterale samarbejde mellem Det Europæiske 
Fællesskab og udviklingslande samt mellem Det Europæiske Fællesskab og de lande, hvis 
økonomier er inde i en overgangsfase. Som et resultat af det femte handlingsprogram er der 
gjort fremskridt med hensyn til at integrere miljøkrav i samarbejdet med lande uden for 
Fællesskabet, de såkaldte "tredjelande". Miljøspørgsmål afspejles nu ide fleste af de bilaterale 
samarbejdsaftaler, der indgås mellem Fællesskabet og partnerlandene (KOM, 1994d). 
Hovedparten af de i dette kapitel nævnte samarbejdsprogrammer og -strukturer indeholder 
elementer, som berører klimaændringer, men som ikke er rettet specifikt mod disse. Nogle 
af disse programmer og strukturer er ikke kun rettet mod udviklingslande eller mod lande, 
hvis økonomier er inde i en overgangsfase, men mod alle "tredjelande". 
På den første konference afholdt mellem parterne under FN's rammekonvention om klimaæn­
dringer, blev det bl.a. besluttet at videreføre den omstrukturerede globale miljøfacilitet - fore­
løbig i interimperioden - som international enhed for driften af konventionens finansielle 
mekanisme. Det blev ligeledes besluttet at gennemgå den finansielle mekanisme inden for fire 
år og træffe hensigtsmæssige foranstaltninger, herunder at fastlægge den globale miljøfacilitets 
endelige status inden for rammerne af konventionen (beslutning 9/CP.l). 
Europa-Parlamentet har i beslutningen om den globale miljøfacilitet (Europa-Parlamentets 
beslutning, betænkning A3-0378/93, 18.01.1994) erklæret, at man er for Det Europæiske 
Fællesskabs deltagelse i den globale miljøfacilitet, da dette kan fremme dens koordinerende 
rolle i internationale miljøspørgsmål. Den globale miljøfacilitet er den 15. juni 1995 blevet 
anmodet om at invitere Det Europæiske Fællesskab til at optræde som observatør på 
fremtidige rådsmøder i den globale miljøfacilitet. Drøftelser pågår i øjeblikket med Europa-
Parlamentet om, hvordan man skal fordele de forventede 3 mio. ECU i forbindelse med EU's 
deltagelse i den globale miljøfacilitet. 
8.2 Samarbejde med tredjelande 
Samarbejde med tredjelande på klimaændringsområdet har fundet sted inden for rammerne af 
det såkaldte SYNERGI-initiativ siden 1980, LIFE-instrumentet siden 1992 og det europæiske 
energicharter siden 1994. 
SYNERGI 
Kommissionen fremsatte den 23. maj 1995 forslag om, at Rådet skulle forlænge og ændre 
SYNERGI-initiativet til et program (KOM(95) 197, endelig udgave). 
Det er SYNERGI-initiativets mål at forbedre verdens langsigtede energisituation og dermed 
Fællesskabets energisikkerhed ved at bistå andre lande med at træffe effektive energipolitiske 
beslutninger. Gennem tilskyndelse til energiplanlægning, rationel udnyttelse af energi, 
85 
rådgivning og uddannelse bidrager SYNERGl-initiativet til en reduktionen i emissionen af 
drivhusgasser. Finansieringen af initiativet har hvert år udgjort 8 mio. ECU. 
Energisamarbejdet i henhold til dette program er rettet mod alle tredjelande. Dette er en fordel 
i forhold til de andre EU-samarbejdsprogrammer, som alle opererer inden for et begrænset 
geografisk område. 
EU har inden for rammerne af SYNERGl-initiativet bidraget til regionale planlægnings-
undersøgelser ved at stille midler og eksperter til rådighed. Virkningen af energiforbruget på 
klimaændringerne tages ligeledes i betragtning i disse undersøgelser. EU har bidraget til 
følgende planlægningsstudier: 
energiplan for staten Rio Grande do Sul, Brasilien 
undersøgelse af forbedring af værktøjer til udarbejdelse af efterspørgsels­
prognoser for Brasilien 
energiundersøgelse for Buenos Aires-provinsen, Argentina 
energimuligheder for Sydamerika 
byenergiplan for Bydgoszcz og Gliwice, Polen 
byenergiplan for Miskolc, Ungarn 
energipolitiske undersøgelser for Kina 
energiplanlægning i Maghreb-lande 
byenergiplan for Ankara, Tyrkiet 
national energiplan for Cypern. 
Med hensyn til rationel energiudnyttelse er SYNERGI-initiativets vigtigste redskaber 
overførsel af teknologi og metoder til rationel energiudnyttelse, evaluering af mulige 
energibesparelser inden for flere økonomiske sektorer eller i lande samt fremme af kraftvar­
meproduktion på energiområdet. EU har støttet følgende projekter: 
optimering af energiudnyttelse i byggeri i Brasilien 
energieffektivisering på vejtransport- og industriområdet i Brasilien 
metode til kraftvarmeproduktion i Brasilien 
fremme af kraftvarmeproduktion i Chile, Peru og Mexico 
energieffektivisering inden for kornbehandlingsindustrien i Argentina 
seminar om energisyn i Tunesien 
plan til rationel energiudnyttelse inden for industri, transport og byggeri i 
Marokko 
fremme af rationel energiudnyttelse i Israel 
energibesparelser i byggeri i Middelhavslande 
energieffektivitetssyn på industriområdet i Ungarn. 
Institutionsopbygning er ligeledes et vigtigt element i SYNERGl-initiativet. Dette mål forfølges 
gennem etableringen af energicentre i de østeuropæiske lande og udviklingslandene. Målet 
med disse centre er at tilskynde til effektive energiteknologiers indtrængning på markedet, 
sikring af en permanent repræsentation af europæiske industrifolk og eksperter på energiom­
rådet og at bistå med at etablere en effektiv infrastruktur (KOM, 1994c). Der er etableret 
energicentre i Slovenien, Ungarn, Albanien og Rumænien. Det er hensigten i den nærmeste 
fremtid at etablere energicentre i Kina, Indonesien, Senegal og Argentina. 
Kommissionen har foreslået, at programmet skal løbe over fem år med et samlet budget på 
50 mio. ECU. 
86 
LIFE 
Den 21. maj 1992 nåede Fællesskabet til enighed om LIFE-forordningen(miljølåneinstrument) 
(1992/72/EØF), hvorved der blev skabt mulighed for EU-samfinansiering af demonstrations­
aktioner, bevidsthedsforøgende kampagner og tekniske bistandsprojekter på miljøbeskyttelses­
området. Finansieringen er delt op i forskellige afdelinger. Hovedparten vedrører naturfred­
ning og den mindste del miljøkvalitet. 
Det europæiske energicharter 
Traktaten om det europæiske energicharter og energicharterprotokollen om energieffektivitet 
blev underskrevet i Lissabon den 17. december 1994 efter den vellykkede afslutning på for­
handlingerne mellem ca. 50 lande i juni 1994. Det europæiske energicharter (KOM(95)440) 
er en politisk erklæring, som forpligter underskriverne til at samarbejde om handels- og inve­
steringspolitikker og andre politikker inden for alle energisektorer. Disse bestræbelser skal 
føre til oprettelsen af et reelt energimarked for hele Europa. Miljøbeskyttelse og energieffekti­
vitet sikret ved hjælp af traktater og protokoller inden for rammerne af charteret vil få en 
positiv indvirkning på begrænsningen af emissionen af C02 og andre drivhusgasser, især 
gennem markedspristilskyndelse og dermed en mere effektiv energiudnyttelse. 
8.3 Samarbejde med udviklingslande 
Samarbejde med udviklingslande finder sted inden for rammerne af generelle og mere 
specifikke samarbejdsprogrammer. De særprogrammeromfatter forskningssamarbejde, energi-
og skovbrugsemner. 
Forskningssamarbejde 
Det Europæiske Fællesskab har siden 1982 finansieret videnskabeligt samarbejde med 
udviklingslande. Biovidenskab og -teknologi med henblik på udviklingslandene var et 
særprogram på dette område rettet mod forskningssamarbejde med udviklingslande. 
Programmet løb under det tredje rammeprogram for forskning og udvikling (1990-1994). 
Det tjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998) dækker aktiviteter, som 
specielt sigter mod at fremme det internationale videnskabelige samarbejde. Dette område har 
et budget på 540 mio. ECU (dvs. ca. 5% af det samlede budget for det fjerde rammepro­
gram). Hovedparten af budgettet vil blive anvendt til samarbejde med landene i Central- og 
Østeuropa, de uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen og udviklingslande. 
Det kommende forskningssamarbejde med udviklingslande dækker emner, som anses for at 
være fælles for alle udviklingslande og af største betydning for deres økonomiske og sociale 
udvikling. Det nye program giver adgang til nye områder, understreger begrebet bæredygtig 
udvikling og styrker den tværfaglige indfaldsvinkel. Programmet rettes mod tre sektorer: 
bæredygtig forvaltning af vedvarende energikilder 
forbedring af landbrugsproduktionen og den agroindustrielle produktion 
sundhedsforskning for udvikling. 
Områder af relevans for processerne bag en overordnet miljømæssig ændring er forskning i 
udnyttelse og forvaltning af økosystemer (f.eks. skove, kystzoner, vådområder, tørre områder, 
have, bjergområder og højland). De menneskelige drivkræfter bag ændringerne i udnyttelsen 
og forvaltningen af økosystemer vil også være omfattet. Det gælder f.eks. virkningen af de 
87 
forskellige politikker på arealanvendelsessystenierne. Mens landbrug og den agroindustrielle 
produktion er sektorer af stor betydning for udviklingslande, er der et behov for forskning i 
bæredygtige produktionssystemer, hvor der både tages socioøkonomiske og miljømæssige 
hensyn. Et eksempel herpå er forbedringen af systemer til bearbejdning og udnyttelse af 
afgrøder samt animalsk produktion. Yderligere videnskabelige områder af gensidig interesse 
kan evnetuelt også dækkes. 
Samarbejdet med udviklingslande skal ske i tæt tilknytning til andre former for samarbejde, 
for eksempel Lomé-konventionen, den nye middelhavspolitik og forordningen om økonomisk 
og teknisk bistand til og samarbejde med udviklingslande i Asien og Latinamerika. 
Samarbejde om energispørgsmål 
Energiprojekter i lande i Asien og Latinamerika finansieres inden for den økonomiske 
samarbejdsramme under budgetkonto B7-3013. Otte projekter er blevet etableret siden 1990 
inden for rammerne af denne budgetkonto, som direkte vedrører klimaændringsemner. 
Udgifterne i forbindelse med disse projekter løber op i ca. 15 mio. ECU. 
Siden 1992 har der ikke været nogen speciel budgetkonto for energiprojekter. Disse finansieres 
i henhold til "økonomisk samarbejde" eller "finansielt og teknisk samarbejde". I midten af 
1995 var der f.eks. 16 energiprojekter igang i Asien til en samlet udgift af 56 mio. ECU. 
Samarbejde om skovbrugsemner 
I forbindelse med skovbrug er det værd at nævne Fællesskabets budgetkonto "aktiviteter 
vedrørende tropiske skove" (budgetkonto B7-5.041). Denne budgetkonto skal finansiere 
projekter, som vedrører fredning og bæredygtig forvaltning af tropiske og subtropiske skove. 
Budgetkontoen blev etableret i 1990, og der blev ydet 2 mio. ECU til tropiske skovprojekter 
i 1991. Dette beløb forøgedes til 50 mio. ECU i de efterfølgende år. Ca. en tredjedel af 
budgetkontoen er afsat til projekter i Afrika, Vestindien og Stillehavslande og to tredjedele til 
projekter i Asien og Latinamerika. Forslag til en forordning om etablering af lovgrundlaget 
for budgetkontoen er fremsat for Rådet. 
Flere af de mere omfattende aktioner, som indtil dato er blevet finansieret, eller som er under 
udarbejdelse i henhold til budgetkontoen for de tropiske skove, omfatter: 
Pilotprogrammet til fredning af tropiske skove i Brasilien: Et første EU-bidrag på 11,9 mio. 
ECU blev ydet til regnskovsfonden (Rain Forest trust Fund) i 1992, og samfinansierede 
aktioner indledtes i 1993 med et bidrag til den direkte forskningskoinponent. 4 mio. ECU 
samfinansieredes til komponenten for projektdemonstrationer til støtte for lokalsamfund og 
NGO-aktiviteter på skovfrednings- og bæredygtighedsområdet. Yderligere forpligtede man sig 
i 1994 til at yde 5 mio. ECU til udvindingsreservater beregnet som hjælp til gummitapperne 
og andre traditionelle skovbrugere. Der er i 1995 foreslået indgåelse af en forpligtelse på 16,7 
mio. ECU til projektet "Natural Resources Policy" (naturressourceplanlægning). 
I Colombia har man ved hjælp af finansiering allerede fået etableret en amazon-fond for 
bæredygtig udvikling. Den har til formål at kanalisere ressourcer ud til mindre lokale initiati­
ver, som arbejder for en bæredygtig udnyttelse af skovressourcer. Der ydes ligeledes støtte 
til gennemførelsen af Alto Orinoco-biosfærereservatet i Venezuela. En sådan økonomisk støtte 
behandles i øjeblikket i forbindelse med Manu-biosfærereservatet i Peru. I 1995 kan eventuelt 
yderligere nye projekter blive iværksat i Paraguay og Mexico. 
88 
Fællesskabet yder støtte til amazonpagt-landene gennem deres Pro Tempore-sekretariat i Lima. 
Et program til institutionel styrkelse af pagten sammen med regionale projekter til planlægning 
og forvaltning af fredede områder på tværs af regionen og til konsolidering af naturområder 
er allerede iværksat. Et andet stort regionalt projekt, der skal tage fat på de grundlæggende 
årsager til skovrydningen, vedrører kontrollen med udvidelsen af landbrugsgrænsen i 
Centralamerika. 
Flere initiativer er iværksat inden for rammerne af Fællesskabets skovsektorstøtteprogram for 
Indonesien, og i 1994 forpligtede man sig til et forvaltningsprojekt for bæredygtige skove i 
den østlige del af Kalimantan. Enighed er opnået med Malaysia om et geografisk infor­
mationssystemprojekt og med Filippinerne om et nationalt parkprogram. 
Specielt i ét land, nemlig Indonesien, har aktioner i perioden mellem 1993 og 1995 til fordel 
for tropiske skove udgjort rygraden i EU's udviklingssamarbejde med fire store etablerede 
projekter og yderligere to planlagte (100 mio. ECU). Andre lande, hvortil der ydes EU-
bistand inden for skovbrugssektoren (i henhold til budgetkonto B7-3000), omfatter bl.a. 
Bangladesh, Indien, Bhutan, Laos, Vietnam, Malaysia og Filippinerne. 
Af store projekter i AVS-landene kan nævnes et regionalt skovovervågningsprojekt i 
Centralafrika (3,5 mio. ECU), Korup nationalpark i Cameroun (7,3 mio. ECU) og omfattende 
programmer i Nigeria, Tanzania, Elfenbenskysten, Guinea og Papua-Ny Guinea. 
Talrige mindre projekter gennemført af europæiske, internationale eller lokale NGO'er og 
samfundsgrupper samt organisationer af indfødte har modtaget støtte. Der er lagt stor vægt 
på de menneskelige aspekter ved skovfredningen og i forbindelse med inddragelsen i aktivite­
ter for bæredygtig udvikling på lokalt plan. Biosfærereservater har dannet en nyttig ramme 
for kombinering af en bæredygtig udnyttelse af ressourcerne med skovfredning. Ca. 10 
reservater er blevet tilgodeset eller behandles med henblik på at modtage støtte. 
Flere ikke-landespecifikke eller horisontale aktioner er blevet finansieret, og finansieringen 
af andre behandles stadig, især inden for området fremme af etablering af tømmercertifi-
ceringssystemer, bæredygtig papirproduktion, overvågning af skove, tropiske skove og 
informationressourcer vedrørende biodiversitet samt partnerskabsaftaler mellem føderationen 
af europæiske parker og fredede områder i Latinamerika og Asien. 
Andet bilateralt samarbejde 
Lande i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet (AVS-landene) 
De mest omfattende af alle Fællesskabets aftaler med udviklingslande er med landene i Afrika, 
Vestindien og stillehavsområdet (AVS-landene), de såkaldte Lomé-konventioner. Den fjerde 
konvention blev underskrevet i Lomé den 15. december 1989 (Lomé IV) og gælder fra 1990 
til 1995. Hovedformålet med konventionen er at sikre samarbejdet mellem AVS-landene og 
EU-medlemsstaterne med henblik på at fremme den økonomiske, kulturelle og sociale 
udvikling i AVS-landene og at konsolidere og udvide forbindelserne i en atmosfære af 
solidaritet og gensidig interesse (artikel 1 i konventionen). 
Miljøet er et af de vigtigste samarbejdsområder under Lomé IV. Inden for rammerne af en 
indsats til beskyttelse af miljøet og genoprettelse af naturens balance sigter samarbejdet mod 
89 
at frem me særlige tiltag til fredning afsåvel vedvarende som ikke-vedvarende naturressourcer, 
beskyttelse af økosystemer og kontrol med tørke, ørkendannelse og skovrydning. Tiltag på 
andre områder er ligeledes iværksat. Det drejer sig her især om græshoppekontrol, beskyttelse 
og udnyttelse af vandressourcer, fredning af tropiske skove og biodiversitet, fremme af en 
bedre balance mellem by- og landområder samt bymiljøet (artikel 14 i konventionen). 
Et andet hovedsamarbejdsområde er energiudvikling. AVS-landene og Fællesskabet er enige 
om at samarbejde i lyset af den alvorlige energisituation i hovedparten af AVS-landene, som 
dels skyldes mange af landenes afhængighed af importerede olieprodukter og den stigende 
mangel på brændselstræ, dels den virkning, som udnyttelsen af fossile brændsler har på 
klimaet (artikel 105 i konventionen). I samarbejdet mellem AVS-landene og EU skal der 
lægges særlig vægt på udarbejdelse af energiprogrammer, energisparetiltag og energieffektivi­
sering, undersøgelse af energimuligheder samt hensigtsmæssig økonomisk og teknisk fremme 
af nye og vedvarende energikilder. 
Udviklingslande i Asien og Latinamerika (ALA-landene) 
Siden 1976 har Fællesskabet samarbejdet med asiatiske og latinamerikanske udviklingslande 
(ALA-landene) på det finansielle, tekniske og som det seneste på det økonomiske område. I 
henhold til de nye retningslinier for Fællesskabets samarbejde med asiatiske og latinameri­
kanske lande (forordning 443/92) er beskyttelse af miljø, naturressourcer og bæredygtig 
udvikling langsigtede prioriteter. 10% af det samlede budget på 2.750 mio. ECU for perioden 
1991-1995 er afsat til projekter, som især er rettet mod miljøbeskyttelse og især de tropiske 
skove (artikel 5 i forordningen). 
Vurderinger af indvirkningen på miljøet er fuldt ud integreret i EU's aktiviteter i ud­
viklingslandene. 
De finansielle ressourcer, som er bundet til samarbejde om bæredygtig udvikling, er generelt 
steget siden 1990. I 1993 var beløbet på 770 mio. ECU, som blev ydet til projekter i ALA-, 
AVS- og Middelhavslandene på områder forbundet med gennemførelsen af Agenda 21 og 
andre aftaler fra Rio-konferencen vedrørende f.eks. energi, biodiversitet, skove, landområder, 
ørkendannelse, vand- og bymiljø. 
Mens størstedelen af udgifterne kanaliseres gennem bilaterale (eller regionale) programmer, 
findes der også to budgetkonti, som er specielt møntet på miljøet i udviklingslande og tropiske 
skove. 
Den første (B7-5040), som er rettet mod miljøet i udviklingslande (13,2 mio. ECU i 1995), 
anvendes til mindre, konkrete aktiviteter, som er knyttet til forvaltningen af natur- og 
bymiljøet, herunder luftforurening. En væsentlig del af budgetkontoen afsættes bl.a. til 
udviklingslande, således at de kan øge deres institutionelle kapacitet til behandling af mil­
jøspørgsmål, uddannelse i miljøforvaltning og udarbejdelse af lokale planer og strategier for 
bæredygtig udvikling med stor deltagelse fra lokalsamfundets side. 
Den anden budgetkonto (B7-5041) vedrører beskyttelsen af skove, hvilket er omtalt i tidligere 
afsnit. 
90 
8.4 Samarbejde med landene i Central- og Østeuropa samt det tidligere Sovjetunio­
nen 
Samarbejdet med de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sovjetunionen er 
hovedsageligt baseret på PHARE-programmet (bistand til Polen og Ungarn til omlægning af 
økonomien) og TACIS-programmet (teknisk bistand til statssamfundet af uafhængige stater). 
PHARE-programmet blev etableret i 1989. Dets hovedformål er at yde direkte bistand til 
Polen og Ungarn. Programmet er siden da blevet udvidet til at omfatte andre lande i Central-
og Østeuropa. TACIS-programmet, som er rettet mod SNG-landene, blev formelt etableret 
ved en forordning vedtaget af Ministerrådet i juli 1991 (2157/91/EØF/Euratom). En ny og 
revideret forordning blev vedtaget i 1993 (2053/93/EØF/Euratom). De tætte forbindelser 
mellem PHARE- og TACIS-programmet styrkes. 
PHARE 
PHARE-programmet er et EU-initiativ, som støtter den politiske og økonomiske udvikling i 
de central- og østeuropæiske lande. I henhold til PHARE-programmet ydes finansiel støtte til 
den økonomiske omstillingsproces og til styrkelse af de nye demokratiske samfund. I henhold 
til programmet ydes der ligeledes økonomisk støtte til lande med Europaaftaler med henblik 
på at sikre deres integration i EU. Inden for PHARE-programmet arbejder man tæt sammen 
med partnerlande om, hvordan de økonomiske midler skal anvendes inden for en af EU 
accepteret ramme. 
Den oprindelige PHARE-støtte på miljøområdet dækkede presserende aktioner som f.eks. 
levering af udstyr til overvågning af luft- og vandforurening, undersøgelser af specifikke 
problemer og hjælp til etablering af normer og lovgivning. Senere blev hovedvægten lagt på 
udvikling af en mere strategisk fremgangsmåde, herunder udvikling af politikker og 
programmer for specifikke sektorer, f.eks. inden for affaldsbehandling. 
Hovedprioriteterne for PHARE-finansieringen er fælles for alle landene, selvom de befinder 
sig på forskellige omlægningsstadier. Nøgleområderne omfatter omlægning af statslige virk­
somheder, herunder landbrug, udvikling af den private sektor, reformering af institutioner og 
den offentlige administration samt af sociale tjenesteydelser, beskæftigelse, undervisning, 
sundhed, udvikling af energi, transport- og telekommunikationsinfrastruktur samt miljø- og 
kernekraftssikkerhed. Ved afslutningen af programmets første fem driftsår havde Det 
Europæiske Fællesskab gennem PHARE-programmet stillet 4.284 mio. ECU til rådighed for 
11 partnerlande (KOM, 1994b). 
Aktiviteterne på nøgleområderne "miljø- og kernekraftssikkerhed" og "udvikling af energi" 
er af relevans for klimaændringsspørgsmålet. Andre fællesskabsprogrammer supplerer 
bistanden inden for energisektoren, f.eks. THERMIE (afsnit 4.3) og SYNERGY (afsnit 8.2). 
For alle lande i Central- og Østeuropa samt EU afspejles de fælles interesser i energisektoren 
i det europæiske energicharter. 
Støtte på miljøområdet ydes enten i form af årlige nationale eller regionale miljøsektorpro­
grammer eller gennem miljøkomponenter under de generelle tekniske bistandsfaciliteter. 
I 1991 blev der iværksat tekniske bistandsprogrammer inden for energisektoren i Polen, 
Tjekkiet, Slovakiet, Ungarn og de baltiske stater. I 1992 og 1993 udvidede PHARE sine 
91 
aktiviteter inden for energisektoren til også at dække andre paitnerlande og "flerlande" 
aktiviteter. Målet med flerlandeencrgiprograinniet er at fremme samarbejdet mellem alle 
PHARE-partnerlandene. Disse regionale projekter dækker følgende områder: 
sammenkobling af energinet 
etablering af venskabsbyer og uddannelsesprogrammer 
energi og miljø. 
Et vigtigt program er under udarbejdelse i forbindelse med "energi og miljø", nemlig 
udvikling af en koordineret strategi inden for ren og rationel udnyttelse af kul i Central- og 
Østeuropa (KOM, 1994b). 
TACIS 
TACIS-programmets overordnede mål er at bidrage til overgangen til markedsøkonomi i de 
uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen. I slutningen af 1994 omfattede TACIS-
programmet 13 partnerlande: Armenien, Aserbajdsjan, Hviderusland, Georgien, Kasakhstan, 
Kirgisistan, Moldavien, Mongoliet, Rusland, Tadsjikistan, Turkmenistan, Ukraine og Usbe­
kistan. TACIS-programmet yder støtte i form at tilskud til fremme af udveksling af viden og 
ekspertise gennem partnerskaber, forbindelser og net på alle samfundsniveauer. TACIS 
startede i 1991 med et årligt budget på 400 mio. ECU. Det blev forøget til 510 mio. ECU i 
1994 (KOM, 1994a). 
Det Europæiske Fællesskab og dets partnerlande arbejder tæt sammen om at vurdere 
reformmålene og behovene for TACIS-støtte på grundlag af den økonomiske situation og 
reformfremskridtet. De vigtigste områder, som for øjeblikket støttes af TACIS-programmet, 
er som følger: 
udvikling af menneskelige ressourcer 
omstrukturering og udvikling af virksomheder 
infrastrukturer 
energi, herunder kernekraftssikkerhed 
fødevareproduktion, forarbejdning og distribution. 
Selvom miljøet ikke nævnes som et centralt område i den første TACIS-forordning, har 
miljøspørgsmål spillet en vigtig rolle i alle TACIS-aktiviteterne lige fra programmets 
begyndelse. Kommissionen har valgt at integrere miljøet i alle sektorer snarere end at fokusere 
på rene "miljø"-projekter. Vurderinger af virkning på miljøet og miljørevisioner udgjorde en 
integreret del af alle større projekter eller en del af forundersøgelserne i forbindelse hermed. 
Den nye TACIS-forordning (1993-1995) indeholder imidlertid en særlig henvisning til miljøet. 
Artikel 4, stk. 3 i forordningen fastsætter, at "der skal tages passende hensyn til mil­
jøspørgsmål ved udformningen og gennemførelsen af programmer". 
I begyndelsen af 1995 forpligtede Det Europæiske Fællesskab sig yderligere i forhold til 
miljøet i det tidligere Sovjetunionen gennem miljøstøttefacilitets-projektet. Det er projektets 
hovedformål at etablere en ramme for en miljømæssigt sund økonomisk vækst i regionen og 
hjælpe med til at genoprette områder, som har været udsat for alvorlig miljøødelæggelse 
tidligere. Denne facilitet skal hjælpe industrien, regeringer og NGO'er med at planlægge og 
gennemføre miljøprojekter. 
92 
Energi angives som en af prioritetssektorerne i TACIS-programmet. Det er vigtigt at 
bemærke, at hvert projekt i energisektoren indeholder en energisparekomponent. Der ydes 
ligeledes rådgivning til vurdering af mulighederne i forbindelse med vedvarende energi, 
hovedsageligt vandkraft, men også sol- og vindenergi samt geotermisk energi. 
TACIS-programmet har bl.a. finansieret en række energicentre, som blev etableret under 
THERMIE-programmet (KOM, 1994a). Disse energicentre udvikler energisparestrategier, 
fremmer erhvervssamarbejde og skaber dialog mellem internationale energieksperter. Der 
udføres ligeledes en række energisyn i industrivirksomheder som et første trin i demon­
strationen af energispareteknologier. Denne tekniske bistand sigter mod at reducere energiin­
tensiteten i industri- og erhvervssektorerne og ydes direkte til specifikke energikrævende 
virksomheder gennem demonstrationsprojekter. Af nyere aktioner kan nævnes energisyn inden 
for aluminiums-, stål-, cement-, og papirindustrien (KOM, 1994d). I de næste år vil TACIS 
rådgive eksisterende institutioner på energidistributionsområdet om energibesparelser. 
8.5 Sammendrag 
Tabel 8.1 giver en sammenfattende oversigt over de budgetmidler, som er anvendt eller afsat 
til programmer inden for internationalt samarbejde. Det skal imidlertid understreges, at 
internationale samarbejdsprogrammer sædvanligvis omfatter en lang række aktiviteter. Det er 
vanskeligt at isolere miljø- eller energikomponenten i de forskellige integrerede udviklings­
projekter. Tabellen skal ses i lyset heraf. Projekter, som er relateret til klimaændringer, 
dækker kun en lille del af det samlede budget. 
Tabel 8.1 Oversigt over udgifter til EU's samarbejdsprogrammer med tredjelande, især 
udviklingslande og lande, hvis økonomi befinder sig i en overgangsfase. 
Samarbejdsprogram Tidshorisont Budget i alt (mio. ECU) 
Alle tredjelande: 
SYNERGY 
LIFE 1990-1994 
1991-1995 400 
Udviklingslande: 
Forskningssamarbejde 1990-1994 
Energisamarbejde (B7-3013) 1990-1994 
Skovbrugssamarbejde 
(B7-5041) 1990-1994 
AVS-lande 1990-1995 
ALA-lande 1991-1995 2.750 
Lande, hvis økonomi befinder 
sig i en overgangsfase: 
PHARE 
TACIS 1990-1994 
1990-1994 4.284 
1.870 
93 
9. FORSKNING OG UDVIKLING 
9.1. Indledning 
I overensstemmelse med artikel 4 stk .1 litra g, artikel 5 og artikel 12 stk. 1 litra b i kon­
ventionen indeholder dette kapitel information om forskningsindsatsen inden for de fysiske og 
menneskelige aspekter af de globale klimaændringer med henblik på at støtte den politiske 
beslutningsproces. Denne forskningsindsats beskrives i lyset af det andet, tredje og fjerde af 
Fællesskabets rammeprogrammer for forskning og udvikling (afsnit 9.2. til 9.4.). Inden for 
disse rammeprogrammer er særprogrammerne for forskning i miljø, energi og havforskning 
særligt vigtige for klimaændringen (endnu en aktivitet i forbindelse med FTU-samarbejde med 
tredjelande, der også er vigtig i spørgsmålet om klimaændringer og udviklingslande, beskrives 
i afsnit 8.3.). 
I rammeprogrammerne er der gennem tiden lagt vægt på integreringen af miljøhensyn i EU 's 
aktiviteter. M iljøbeskyttelse og forbedring af livskvaliteten var allerede vigtige mål i det tredje 
rammeprogram. Disse mål er blevet væsentligt styrket i det fjerde rammeprogram, både 
gennem den overordnede forpligtelse til at fremme en bæredygtig udvikling, og gennem den 
væsentlige forøgelse i de finansielle ressourcer, der er tildelt miljøet 
(E-K, 1994d). 
9.2. Det andet rammeprogram for forskning og udvikling 
Under det andet rammeprogram for forskning og udvikling (1987-1991) blev forskningspro­
jekter vedrørende klimaændringer medtaget i det europæiske program for klimatologi og 
naturkatastrofer (EPOCH), programmet for videnskab og teknologi til miljøbeskyttelse (STEP) 
og Det Fælles Forskningscenters fjernregistrerings-program. 
Af disse tre programmer havde EPOCH den stærkeste forbindelse til klimaændrings­
spørgsmålet. Programmet bestod af følgende forskningsområder: 
tidligere klimaer og klimaændring; 
klimaprocesser og -modeller; 
klimatiske påvirkninger og klima-relaterede farer; 
seismiske farer. 
I forskningsaktiviteterne inden for tidligere klimaer og klimaændringer fokuserede man på, 
hvordan klimasystemet fungerer (atmosfære, have, biosfære, kryosfære) ud over forandringer, 
der er forårsaget af menneskelige aktiviteter. Det overordnede mål med forskningen inden for 
klimaprocesser og -modeller var at forstå de mekanismer, der styrer de forskellige 
komponenter i klimasystemet, og deres gensidige påvirkning, med det formål at forbedre den 
fysiske formulering og beskrivelsen af parametre for klimamodeller, og dermed evnen til at 
forudsige klimaændringer. 
I forskningen inden for klimatiske påvirkninger og klimarelaterede farer sigtedes der mod at 
opnå indsigt i klimaændringers påvirkning på forskellige områder af det europæiske miljø, for 
94 
eksempel landbruget. Endelig var forskningen inden for seismiske farer rettet mod udvikling 
og forbedring af midlerne til at forudsige, forebygge og formindske de seismiske risici i 
Europa. 
EPOCH-programmetomfattede også en stor del af forskningsemnerne under det internationale 
geosfære-biosfære-program (IGBP), programmet for forskning i verdensklimaet (VVCRP) og 
programmet for påvirkning af verdensklimaet (WCIP). 
9.3. Det tredje rammeprogram for forskning og udvikling 
Det tredje rammeprogram for forskning og udvikling (1990-1994) består af 15 særprogram­
mer. Tre af disse programmer er relevante for klimaændringer, nemlig miljø, energiteknologi 
samt havforskning og -teknologi. 
Miljø 
I det tredje rammeprogram er der lagt øget vægt på miljø-forskning: 261 mio. ECU er 
bevilget til miljøprogrammet. Det Fælles Forskningscenter (FFC) bidrog over sit eget program 
med 257 mio. ECU til miljøprogrammet. 
I dette program blev opmærksomheden for første gang rettet mod socioøkonomisk 
miljøforskning. Miljøprogrammet omfattede fire forskningsområder: 
deltagelse i programmer for globale ændringer; 
miljøteknologier og -ingeniørarbejde; 
forskning inden for økonomiske og sociale aspekter af miljøspørgsmål, og 
teknologiske og naturlige risici. 
En væsentlig del af miljøprogrammet er tilegnet forskning med direkte relevans for globale 
klimaændringer. Den del af programmet, der omhandler klimatologi og naturkatastrofer, 
består af følgende forskningsområder: 
naturlige klimaændringer; 
antropogeniske klimaændringer; 
klimaændringers følgevirkninger; 
ørkendannelse i Middelhavsområdet; 
naturlige risici. 
I forskningen i naturskabte klimaændringer fokuserede man navnlig på at rekonstruere tidligere 
klimaer og miljøbetingelser. De to hovedformål med forskningen var at erhverve mere indsigt 
i det globale klimasystem, ved at analysere og lave modeller over tidligere klimaer og 
klimaændringer, og at hjælpe til med at validere og forbedre klimamodeller gennem rekon­
struktioner af høj kvalitet til sammenligning og afprøvning. 
Hovedemnerne inden for antropogeniske klimaændringer var forståelse af detnuværende klima 
og forudsigelse af klimaændring. Der fokuseredes her primært på udvikling og anvendelse af 
komplette klimamodeller til forudsigelse af fremtidens klima. 
95 
Forskningen inden for klimaændringers påvirkninger fokuserede på forudsigelse og 
kvantificering af klimaændringers følgevirkninger, herunder primære fysiske påvirkninger og 
sekundære følgevirkninger på vigtige socioøkonomiske områder. Størstedelen af forskningen 
blev koncentreret om konsekvenserne af forandringer i havniveauet og klimatiske påvirkninger 
af vandressourcer, skove og landbrug i Europa. 
For eksempel var ECOCRAFT-projektet en del af miljøprogrammet; det blev oprindeligt 
iværksat i 1991 under EPOCH-programmet. Akronymet ECOCRAFT kommer fra europæisk 
samarbejde om C02-afværgeforanstaltninger til beskyttelse af skove og træer. Projektet 
omhandlede effekten af stigende kultveilte og temperatur på træers vækstprocesser, 
anvendelsen af modeller til at projicere processernes reaktion op til skovstørrelse over flere 
tiår, og anvendelsen af variable målinger for at afprøve modellerne samt direkte at måle de 
europæiske skoves optagelse af kulstof. 
Forskning i ørkendannelse i Middelhavsområdet har til formål at skabe en dybtgående 
forståelse af ørkendannelsesfænomenet, dets oprindelse og udvikling og udarbejde retnings­
linier, både for forvaltning af områder, der har tilbøjelighed til ørkendannelse, og for 
beskyttelse og rehabilitering af sådanne områder. 
Forskningen inden for naturlige risici var opdelt i meteorologisk og tellurisk forskning på den 
ene side, og forskning i skovbrande o.l. på den anden. Meteorologisk og tellurisk forskning 
var rettet mod fysiske årsager, hyppighed, alvorsgrad og midler til at forudsige og reducere 
farer ved naturkatastrofer såsom storme, oversvømmelser, jordskred, jordskælv og vulkanud­
brud. Et hovedmål var at foretage et skøn over Europas sårbarhed over for disse naturkata­
strofer og forbedre det videnskabelige grundlag for at mindske følgerne af disse katastrofer. 
Forskning i skovbrande var rettet mod at forstå de faktorer, både naturlige og menneske­
skabte, der fremmer eller hindrer opståeisen heraf med det formål at udvikle hensigtsmæssige 
metoder til forudsigelse, forebyggelse og risikostyring. 
For at fremme og lette en koordineret forskning og for at kunne anvende denne forskning i 
forbindelse med Det Europæiske Fællesskabs forskellige politikker, har Kommissionen oprettet 
det europæiske netværk for forskning i globale ændringer (ENRICH). ENRICH's vigtigste 
rolle er at støtte målene for politikkerne ved at fungere som central for informationsudveksling 
og ved at fremme samarbejdet inden for forskning og opbygning af kapacitet. Ud over at 
fremme samarbejde i Vesteuropa bidrager ENRICH også til at udvikle de eksisterende 
forskningskapaciteter i primært, men ikke udelukkende udviklingslande i Afrika og 
Middelhavsområdet, og til at støtte relevant forskning i landene i Central- og Østeuropa og 
det tidligere Sovjetunionen. Der er oprettet et ENRICH-råd, -kontor, et forbindelseskontor og 
et afdelingskontor, der skal sikre udførelsen af netværkets funktioner. 
Energiteknologi 
To programmer inden for ny energiteknologi, JOULE I (1989-1992) og JOULE II (1990-
1994), er iværksat af Fællesskabet. Begge programmer var rettet mod udviklingen af rene og 
effektive energiteknologier inden for følgende tre områder: rationel energianvendelse (inden 
for industri, transport og byggeri), avancerede teknologier for fossile brændstoffer og 
vedvarende energier. Yderligere en aktivitet, der var relateret til udarbejdelsen af energi-miljø­
modeller og analyse af FTU-strategier, udgjorde også en del af disse programmer; en sådan 
96 
aktivitet har givet baggrundsoplysninger til Fællesskabets C02-strategi i forbindelse med en 
større undersøgelse med titlen "C02 Crash Programme", hvor man undersøgte de forskellige 
muligheders effektivitet i forhold til omkostningerne, samt beskatningens økonomiske 
indvirkning. Generelt er miljødimensionen, der allerede var en integrerende del af JOULE I, 
blevet styrket i JOULE II. Der er yderligere blevet gennemført en ledsageaktivitet, der består 
i at tilknytte hold fra østeuropæiske lande til visse forskningsprojekter under JOULE II. 
Budgettet for de to programmer var henholdsvis 122 mio. ECU og 258 mio. ECU. 
SESAME er en dokumentar-database, der indeholder oplysninger om mere end 6000 af 
Fællesskabets energiprojekter, samt 7000 energiprojekter, der forvaltes af medlemsstaterne 
og Norge. SESAM E-databasen indeholder administrative og tekniske informationer om FTU-
projekter inden for følgende områder: 
energibesparelse i bygninger, industri, transport og energiindustrien; 
fast brændsel; 
biomasse og energi fra affald; 
geotermisk energi; 
hydroelektricitet i lille målestok; 
solenergi (fotoelementer og termisk); 
vindkraft; 
kulbrinteteknologi (olie og gas). 
Havforskning og -teknologi 
Med Det Europæiske Fællesskabs programmer for havforskning og -teknologi (MAST) 
søges den nødvendige Fællesskabsdimension indført i forskellige igangværende forsknings­
aktiviteter i medlemsstaterne. Hensigten med MAST er at bidrage til at skabe et videnskabeligt 
og teknologisk grundlag for at undersøge, udnytte, forvalte og beskytte Europas kystfarvande 
og havene omkring EU's medlemsstater og derigennem opnå en bedre balance i det hav-
forskningsmæssige potentiale i de forskellige områder i EU. 
MAST II (1991-1994) har afløst det første pilotprogram MAST (1989-1992). Det geografiske 
dækningsområde for MAST II er udvidet og omfatter også Nordatlanten og polarhavet 
omkring Nordpolen. Budgettet for MAST II beløb sig til omtrent 100 mio. ECU til støtte til 
samarbejdsforskningsprojekter og forbedring af havforskningen i Europa. Det grundlæggende 
mål med MAST II er at bidrage til kendskabet til havmiljøet og dets foranderlighed, for 
dermed at kunne forbedre forvaltningen og beskyttelsen af havmiljøet og forudsige 
forandringer deri. 
MAST li-programmet var inddelt i fem områder: 
havforskning; 
videnskab og ingeniørarbejde i forbindelse med kystområder; 
havteknologi; 
støtteinitiativer; 
større målrettede projekter. 
97 
9.4. Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling 
Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998) er bygget op omkring nitten 
særprogrammer. Tre af disse programmer er direkte relevante med hensyn til klimaændringer, 
nemlig miljø og klima, rene og effektive energiteknologier samt havforskning og -teknologi. 
Særprogrammerne inden for landbrug og fiskeri, transport, Det Fælles Forskningscenter og 
samarbejdet med tredjelande og internationale organisationer er mere indirekte relateret til 
klimaændring. 
Miljø og klima 
Det fjerde rammeprogram indeholder et særprogram for forskning og teknologisk udvikling, 
herunder også demonstration, inden for miljø og klima (1994-1998). Til dette program er der 
bevilget et beløb på 532 mio. ECU. Programmet dækker fire emner: 
det naturlige miljø, miljøkvalitet og globale ændringer; 
miljøteknologier; 
rumfartsteknologi anvendt til miljømæssig overvågning og forskning; og 
menneskelige dimensioner i forbindelse med miljøforandring. 
Et første mål for programmet for miljø og klima er at forstå de grundlæggende processer for 
miljøforandring, i særdeleshed dem, der foregår i klimasystemet, herunder atmosfæren, 
havene, landoverfladerne, de kontinentale ismasser og biosfæren. Der vil blive udarbejdet 
detaljerede analyser af menneskelig og social adfærd og de mønstre inden for økonomisk 
udvikling, der har skadelige virkninger på miljøet, sideløbende med studiet af naturlige 
processer. 
Et andet mål er at forbedre skønnet over konsekvenserne af klimatiske og andre mil­
jøforandringer. Konsekvenserne for det naturlige miljø og samfundet vil blive overvejet, 
herunder også økosystemer, samfundsmæssige og økonomiske aktiviteter, energiefterspørgsel 
og -forbrug samt anvendelse og forvaltning af naturlige ressourcer, i særdeleshed vand, 
landbrug, skovbrug og kyst-ressourcer. 
Et tredje mål er at bidrage til den teknologiske udvikling, der er nødvendig for mil­
jøobservation, -overvågning og -forskning, herunder også metodologi og teknologier til 
overvågning, varsling af og kontrol med naturkatastrofer. Anvendt rumfartsteknologi vil i 
denne forbindelse blive viet særlig opmærksomhed. 
FFC vil også gennem egne programmer med direkte aktiviteter bidrage til at nå Fællesskabets 
FTU-mål inden for de områder, der er dækket af programmet for miljø og klima. Derudover 
vil FFC yde et betragteligt bidrag til oprettelsen af centeret for observation af jorden (CEO). 
EU påbegynder nu gennemførelsen af ENRICH i forbindelse med det fjerde rammeprogram. 
Med ENRICH vil man få en grundlæggende mekanisme til at lette koordineringen af 
forskningen i globale ændringer under EU's programmer, især programmerne for miljø- og 
klimaforskning, havforskning og -teknologi og særprogrammerne for samarbejde med 
tredjelande og internationale organisationer. Internationalt sigtes der med ENRICH mod et 
samarbejde mellem de forskellige internationale enheder, der er involveret i forskning i 
98 
globale ændringer. For at opnå en international forskningsindsats på dette område kræves der 
til gengæld en harmoniseret forpligtelse i forbindelse med finansielle ressourcer. 
Rene og effektive energiteknologier 
Et særprogram for ikke-nukleare energier bliver videreført under det fjerde rammeprogram. 
I dette program - rene og effektive energiteknologier (CEET) - samles for første gang både 
F&U og demonstration (det er grunden til, at programmet også kaldes JOULE-THERMIE, 
en henvisning til de tidligere programmer). Motivet for den FTU-strategi, der ligger til grund 
for det nye program, er ønsket om at sørge for energisikkerheden i bredeste forstand, dvs. at 
sikre pålidelige energiydelser til rimelige priser og på rimelige vilkår. Hoveddrivkraften bag 
teknologisk forandring er de miljømæssige virkninger af energiproduktion og -forbrug (i 
særdeleshed C02). Ydermere skal der i FTU-politikken integreres regionale dimensioner, og 
politikken skal bygge på overensstemmelse med andre Fællesskabs-politikker, herunder også 
internationalt samarbejde. 
CEET-programmets budget for perioden 1994-1998 er på 967 mio. ECU. Programmets 
hovedelement er teknologisk udvikling inden for de samme områder, som blev nævnt for 
JOULE og THERMIE; med F&U vil der blive lagt mere vægt på at indføre vedvarende 
energi (også i tredjelande), hvorimod demonstrationsaktiviteterne i højere grad skal støtte 
rationel energianvendelse og fossile brændstofteknologier. Der vil blive gennemført en lang 
række aktiviteter for få defineret FTU-strategien: global analyse, socioøkonomisk forskning, 
arbejde inden for energi-, miljø- og økonomimodeller; alle disse aktiviteter vil især blive kon­
centreret om klimaændringer og disses sammenhæng med teknologisk forandring og 
bæredygtig udvikling. Udveksling af information med tredjelande og spredning af redskaber 
og resultater vil udgøre en del af denne aktivitet. 
Havforskning og -teknologi 
I MAST Ill-programmet (1994-1998) udvides, udvikles og omrokeres de aktiviteter, der blev 
gennemført i forbindelse med de to første M AST-programmer, dvs. pilotprogrammet fra 1989-
1992 og MAST li-programmet fra 1990-1994. I den valgte periode er MAST III tænkt som 
et skridt i en langsigtet strategi, der skal gøre det muligt for Europa at yde et fuldgyldigt 
bidrag til den internationale viden om og forvaltning af havene. Det generelle mål er at 
fremme den videnskabelige viden og teknologiske udvikling, der er nødvendige for at forstå, 
hvordan havsystemer fungerer på havbassin-niveau, med henblik på at kunne forberede en 
bæredygtig udnyttelse af havene, der er i overensstemmelse med bevaringen af havmiljøets 
kvalitet, samt at bestemme disse systemers rolle inden for globale ændringer. 
Programmet omfatter fire aktivitetsområder: 
havforskning; 
strategisk havforskning; 
havteknologi; 
støtteinitiativer. 
99 
Forskningsaktiviteterne kan, hvor det er hensigtsmæssigt, indgå i samarbejde med andre 
internationale programmer såsom IGBP, WCRP og HDP, samt med visse aspekter af 
udviklingen af det globale system for havobservation (GOOS). 
EXTERNE 
1 1991 indledte EU i samarbejde med det amerikanske Energiministerium et fælles 
forskningsprojekt, der havde til formål at danne et skøn over de eksterne omkostninger ved 
brændselskredsløb. På den europæiske side bliver projektet delvis finansieret over JOULE-
programmet. Projektet er kendt som Externe-projektet. I den første fase udviklede holdene i 
fællesskab den begrebsmæssige indgangsvinkel og metodologi, og de udvekslede viden­
skabelige data med henblik på at sikre projektets anvendelse på en række brændselskredsløb. 
EU deltog med yderligere finansiering af projektets anden fase under JOULE II. Den blev 
påbegyndt i 1993 og afsluttet i 1995. Hovedmålene var at anvende metodologien på en lang 
række forskellige fossile, nukleare og vedvarende brændselskredsløb for at studere mulig­
hederne for kraftudvikling og energibevaring. Derudover blev den generelle metodologi og 
regnskabsrammerne udvidet til at omfatte en vurdering af ydre faktorer forbundet med 
energianvendelsen i transportsektoren og den hjemlige sektor. 
Projektets tredje fase er iværksat under EU's fjerde rammeprogram, og i denne fase rettes 
koncentrationen mod spredningen af resultaterne og anvendelsen af regnskabsrammerne til 
støtte for politikker og beslutningsprocesser. 
9.5. Sammendrag 
Tabel 9.1 er en oversigt over budgetter, der er brugt på eller afsat til forskningsprogrammer 
inden for klimaændringer, ikke-nuklear energi og havforskning. Det fremgår af tabellen, at 
forskningsbudgetterne inden for alle tre områder er øget væsentligt igennem de seneste år. 
Udgifterne til forskningsprojekter, der primært er rettet mod klimaændringer, er inkluderet 
i de samlede budgetter i tabel 9.1; der er ikke data til rådighed til særskilt specifikation af 
disse udgifter. 
100 
Tabel 9.1. Sammendrag over udgifter til EU's forskningsprogrammer, der er relevante for 
spørgsmålet om klimaændring. 
Forskningsprogram Tidsperiode Samlet budget 
(mio. ECU) 
Miljø og Klima: 
STEP 1989-1992 75 
EPOCH 1989-1992 40 
Miljø 1991-1994 261 
Miljø og klima 1994-1998 532 
Fælles 
Forskningscenter: 1991-1994 150 
1994-1998 320 
Ikke-nuklear energi: 
JOULE I 1989-1992 122 
JOULE II 1990-1994 258 
CEET 1994-1998 967 
Havforskning: 
MAST I 1989-1992 50 
MAST II 1991-1994 118 
MAST III 1994-1998 228 
101 
10. ALMEN UDDANNELSE, ERHVERVSUDDANNELSE OG OFFENTLIG­
HEDENS BEVIDSTHED 
10.1. Indledning 
Hvor vellykkede politikker og foranstaltninger vedrørende klimaændringer bliver, afhænger 
i høj grad af den brede offentligheds beslutninger og handlinger. Almen uddannelse, erhvervs­
uddannelse og højnelse af offentlighedens bevidsthed gennem informationskampagner er 
vigtige midler til at skabe en ændring i forbrugerholdninger og -valg. I EU's femte 
handlingsprogram "Mod en Bæredygtig Udvikling" understreges det, at det er vigtigt at give 
den brede offentlighed tilstrækkelig information om forholdet mellem den enkeltes handlinger 
og miljøforurening (ved hjælp af f.eks. bevidstgørelseskampagner) samt at give den brede 
offentlighed alternativer, så det bliver muligt at reducere miljøforureningen. Endvidere er 
ikke-statslige organisationer (N GO er), fagforeninger og professionelle sammenslutninger aktivt 
involverede i det femte handlingsprogram. 
På grundlag af den eksisterende fællesskabsret om fri adgang til miljøinformation (90/313/E-
ØF) kan lokale og regionale myndigheder gøre det lettere for offentligheden at få indflydelse 
på miljøbeskyttelsen. Målet med dette direktiv er at sikre fri adgang til og spredning af de 
offentlige myndigheders information om miljøet, og at udstikke de grundlæggende vilkår og 
betingelser, som disse informationer skal gøres tilgængelige på (artikel 1 i direktivet). 
Dette kapitel handler henholdsvis om informations-, uddannelsesprogrammer (afsnit 10.2.), 
spredning af forskningsresultater (afsnit 10.3.) og forskningsaktiviteter angående almen ud­
dannelse, erhvervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed (afsnit 10.4.). 
10.2. Informations-, almene uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer 
På EU-niveau foregår informations-, almene uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer 
angående klimaændringer og energianvendelse primært inden for (sektorspecifikke) politikker 
og programmer såsom energiforsyning, transport, byudvikling og landbrug. 
Energiforsyning 
Information til den brede offentlighed er et hovedelement i SAVE, ALTENER- og 
THERMIE/JOULE-programmerne. Disse programmer er udførligt beskrevet i kapitel 4. I 
dette afsnit beskrives kun forhold af relevans for tilvejebringelse af information. Under SAVE-
programmet er der oprettet et netværk for udveksling af information om energieffektivitet, der 
er rettet mod alle EU-niveauer, og målet er, et alle EU-borgere til sidst vil blive klar over, 
at energieffektivitet ikke alene giver økonomiske fordele, men også gavner miljøet. Der er 
også oprettet et netværk for informationsudveksling under ALTENER, og i 1994 blev der 
iværksat et større informationsprogram, og her understreges fordelene ved en større grad af 
vedvarende energi i EU's energiforsyning og deraf følgende miljøfordele, især hvad angår 
emission af C02. THERM IE's spredningsaktiviteter omfatter et netværk på cirka fyrre 
organisationer til fremme af energiteknologi (OPET), der har til formål at sprede og fremme 
nyskabende energiteknologier i Europa, herunder i de central- og østeuropæiske lande og det 
tidligere Sovjetunionen. 
102 
En væsentlig del af SYNERGY-initiativet vedrører uddannelsesaktiviteter (se også afsnit 8.2.), 
der er relateret til klimaændringer og emission af drivhusgasser. Følgende aktiviteter kan 
nævnes i denne sammenhæng: 
uddannelseskurser i Indien; 
uddannelseskurser i Kina, for eksempel om ren kulforbrændingsteknologi; 
seminar om energi og miljø i Shanghai; 
kurser om energiplanlægning og -besparelser i Latin- amerika; 
uddannelseskurser om energibesparelse i Estland. 
Transport 
Den seneste redegørelse for Det Europæiske Fællesskabs udviklingsstrategi for transport findes 
i hvidbogen om den fremtidige udvikling for den fælles transportpolitik. En omfattende strategi 
for "bæredygtig mobilitet". Strategien omfatter fremme af en miljømæssigt mere rationel 
anvendelse af privatbilen og ændringer i færdselsregler og -vaner. 
Byudvikling 
EU støtter lokale myndigheders pan-europæiske miljøkampagner, der er rettet mod lokal 
bæredygtighed, eller væsentlige lokale bidrag til omfattende bæredygtighed såsom Bæredygtige 
byer, Klubben af bilfri byer og Byer for klimabeskyttelse. 
Projektet om Bæredygtige byer blev iværksat af ekspertgruppen for bymiljø og løb fra 1993 
til 1995. Ekspertgruppen blev oprettet af Europa-Kommissionen i 1991 efter udgivelsen af 
grønbogen om byudvikling. De vigtigste mål for dette projekt er at bidrage til udviklingen af 
tankegangen om bæredygtighed i europæiske byer, at skabe en bred udveksling af erfaringer, 
at udbrede praksis i forbindelse med bæredygtighed på lokalt niveau bedst muligt, og på langt 
sigt at formulere henstillinger, der skal påvirke den politiske beslutningsproces på fællesskabs-
og medlemsstatsplan, samt også på regionalt og lokalt niveau, som påkrævet i Rådets 
resolution fra 1991 (Fudge & Mills, 1994). 
Det forventede resultat af bæredygtige byer-projektet er en rapport om politikker, en 
vejledning for god praksis og en database med relevant praksis. Udveksling af information og 
erfaringer fremmes yderligere gennem Den europæiske kampagne for bæredygtige byer, der 
blev iværksat i maj 1994 under den første europæiske konference om bæredygtige byer, som 
blev afholdt i Aalborg. Ved denne konference fik kampagnen tilslutning fra 80 europæiske 
lokalmyndigheder og 253 repræsentanter for internationale organisationer, nationale 
regeringer, videnskabelige institutter, konsulenter og enkeltpersoner, der underskrev Aalborg­
charteret. Ifølge dokumentet påtager underskriverne sig ansvaret for det globale klima. Det 
fastslås, at den betydelige risiko, som global opvarmning udgør for de naturlige og menneske­
skabte miljøer og for fremtidige menneskegenerationer, kræver et modtræk, der er 
tilstrækkeligt til at stabilisere og efterfølgende reducere emissioner af drivhusgasser i 
atmosfæren hurtigst muligt. Vedvarende energikilder nævnes som det eneste bæredygtige 
alternativ til de nuværende energikilder. 
Den anden europæiske konference om bæredygtige byer forventes at blive afholdt i 1996 i 
Lissabon, Portugal. Ved denne konference vil der blive foretaget et skøn over fremskridtet 
103 
inden for bæredygtighed, ekspertgruppen vil stille det andet udkast til en rapport om politikker 
til rådighed, og man vil sikre videreførelsen af kampagnen for bæredygtige byer (Fudge & 
Mills, 1994). 
I juni 1992 forslog kommissæren for miljøanliggender, at der oprettes et netværk af bilfri 
byer, og at der organiseres en konference om emnet. Hovedformålet med dette forslag var at 
indlede en debat om de daglige færdselsproblemer i byerne, at skabe et udgangspunkt for 
udveksling af erfaringer og at finde løsninger til forbedring af bymiljøet. Dette forslag blev 
vedtaget af Europa-Kommissionen. Konferencen om bilfri byer blev endelig afholdt den 24. 
og 25. marts 1994 i Amsterdam. Som resultat af konferencen formulerede man et udkast til 
et charter, der blev underskrevet af repræsentanter for 40 europæiske byer. Ifølge charteret 
er et af de udtrykkelige mål at stimulere en effektiv energianvendelse og at mindske emissio­
nerne fra trafikken, der bidrager til ozon-og drivhusproblemer (Klubben af bilfri byer, 1994). 
Det anses for nødvendigt at mindske brugen af private biler og at fremme anvendelsen af 
mindre skadelige transportmidler. 
I 1993 afholdt det europæiske sekretariat for International Council for Local Environmental 
Initiatives (ICLEI) en konvention om klimaændringer under Europa-Kommissionen og FN's 
miljøprogram (UNEP). Et af Konventionens resulter var kampagnen for europæiske byer for 
klimabeskyttelse. Målet med den fælles kampagne for energibesparelse og reduktion af C02-
emissionerne er at hjælpe lande med at gennemføre de mål, der blev sat ved Rio-topmødet, 
så hurtigt som muligt, og at støtte kommunerne i kampen mod årsagerne til klimaændring. 
ICLEI, der er delvis finansieret af Europa-Kommissionen, organiserede også det andet lokale 
regeringsledertopmøde om klimaændringer, der blev afholdt i Berlin i umiddelbar efterfølgelse 
af den første konference for deltagerne i UN FCCC. På dette topmøde om klimaændringer 
blev der udvekslet informationer om nyskabende lokalpolitikker og -praksis, og man under­
søgte mulige fremtidige strategier. Fra topmødet, der havde deltagelse af 159 kommunalpo­
litikere, blev der den 29. marts 1995 udsendt en meddelelse, hvor de lokale myndigheder 
blandt andet blev opfordret til at udvikle lokale handlingsplaner til reduktion af C02-emiss-
ionerne med 20% i år 2005. 
Inden for rammerne af "Energistyring i regioner og byer"-initiativet tilskyndede Kommissio­
nen til oprettelse af netværket ENERGY-CITIES, der har til formål at sikre gennemførelsen 
af en bæredygtig energianvendelse i byområder. Gennem oprettelsen af byenergiagenturer er 
det håbet, at de folkevalgte og borgerne bedre vil kunne forstå udfordringen og mulighederne 
i en god energistyring. Dette skulle bidrage til en reduktion i forbruget i byerne og fremme 
lokale og nye energier, hvilket burde have en virkning på det bymæssige og globale miljø, 
men også på livskvaliteten i by-områderne. Denne indgangsvinkel vil blive styrket i SAVE 
li-programmet. 
Landbrug 
Hvad angài landbrugsjord, er der siden 1992 gjort en indsats for at fremme "integreret 
kontrol", hvor der, især gennem uddannelsesaktiviteter, søges at opnå en ligevægt mellem 
tilførsel af næringsmidler og jordens og planternes optagelseskapacitet. Det vil i fremtiden føre 
til en reduktion af N20-emissioner fra gødningsmidler. 
104 
10.3. Spredning af forskningsresultater 
Almen uddannelse og erhvervsuddannelse er også vigtige dele af ledsageforanstaltningerne til 
Det Europæiske Fællesskabs forskningsprogram m er. Aktiviteterunder EPOCH, miljøprogram­
met og miljø- og klimaprogrammet (se kapitel 9) foregår gennem: 
Den Europæiske Skole for Klimatologi og Naturkatastrofer, gennem kurser 
hvert eller hvert andet år om udvalgte relevante emner, der afholdes i 
samarbejde med forskellige europæiske forskningsinstitutioner; 
sektorspecifikke legater til europæiske kandidater og kandidater, der er under 
videre uddannelse, inden for områder, der er relevante for klimatologi og 
naturkatastrofer; 
udgivelse af en række bøger og monografier om vigtige emner af relevans for 
programmets forskningsområder, og som imødekommer forskellige berørte 
gruppers behov. 
Den Europæiske Skole for Klimatologi og naturkatastrofer er udformet som kurser, der 
omhandler aktuelle forskningsemner inden for områderne klima og naturkatastrofer. Kurserne, 
der er organiseret i samarbejde med førende europæiske institutioner, er tilgængelige for 
kandidater eller kandidater, der er under videreuddannelse inden for relevante forskningsom­
råder. 
Relevante kurser inden for klimaændringer, organiseret af Den Europæiske Skole for 
Klimatologi og Naturkatastrofer: 
Klimaændringer og virkninger: generel introduktion, 11.-18. september 
1988; 
Klima og globale ændringer, 4.-12. april 1990; 
Risiko for og forvaltning af skovbrande, 27. maj -
4. juni 1992; 
Ørkendannelse i Europa. Fysiske og socioøkonomiske aspekter, 6.-13. 
oktober 1993; 
Statistisk analyse af klimaets foranderlighed, 30. oktober - 6. november 
1993; 
Forventet i 1995: Klimaændringers virkning på landbrugs-, skov- og 
vandressourcer. 
10.4. Forskningsaktiviteter angående almen uddannelse, erhvervsuddannelse 
og offentlighedens bevidsthed 
Generaldirektoratet for Miljø, Nuklear Sikkerhed og Civilbeskyttelse (GD XI) under Europa-
Kommissionen bestilte en undersøgelse af muligheden for forbedret almen uddannelse, 
erhvervsuddannelse og aktiviteter inden for offentlig bevidsthed i forbindelse med klimaændri­
nger (KOM, 1992). En opgørelse over aktiviteter, der pågår i de enkelte medlemsstater, fører 
til følgende konklusioner: 
105 
i deres programmer for C02-reduktion lægger mange EU-lande ikke til­
strækkelig vægt på uddannelses- og kampagneaktiviteter til støtte for lov­
givningsmæssige foranstaltninger; 
der er store forskelle i standarden af energiuddannelse mellem EU-landene; 
i alle EU-landene har man anerkendt behovet for energiuddannelser inden for 
industri, handel og uddannelsesinstitutioner. 
Undersøgelsen viste, at den mest effektive måde at behandle problemet på er en integreret 
pakke med regeringsstyret fremme af energibevaring, støttet af og forbundet med økonomiske 
incitamenter og lovgivning. 
106 
Litteraturliste 
Bengtsson, L. (1994). Climate of the 21st century. 1994. 
Agricultural and Forest Meteorology 72 (1994) 3-29. 
Car Free Cities Club (1994). Car Free Cities Charter. Brussels. 
Europa-Kommissionen (1992). Policy Measures in the Field of 
Education, Training, Public Information and Public Relations to contribute to the 
limitation of C02 emissions. GD XI, kontrakt nr. B91/B - 3046/9493. Bruxelles, 
marts 1992. 
Europa-Kommissionen (1993). Towards Sustainability: A European 
Community programme of policy and action in relation to the environment and 
sustainable development. Bruxelles, 1. februar 1993. 
Europa-Kommissionen (1994a). What is TACIS? Partnerships and 
Cooperation with the New Independent States. GD I, TACIS Informationskontor, 
Bruxelles, maj 1994. 
Europa-Kommissionen (1994b). What is PHARE? A European Union 
initiative for economic integration with central and eastern European countries. DG 
I, PHARE Informationskontor, Bruxelles, september 1994. 
Europa-Kommissionen (1994c). Evaluation of progress on integra­
tion of the environment into other areas of Commission policy and action. Detailed 
note. Bruxelles, 20. oktober 1994, XVII/A/2/MD. 
Europa-Kommissionen (1994d). Interim review of implementation of 
the European Community programme of policy and action in relation to the 
environment and sustainable development "Towards Sustainability". KOM (94) 453 
endelig udgave, Bruxelles, 30. november 1994. 
Cubasch, U., J. Waszkewitz, G.C. Hegerl, J. Perlwitz (1995). 
Regional climate changes as simulated in time-slice experiments. Max-Planck-Institut 
fur Météorologie. Hamburg. 
ERM (1992a). Development of a Framework for the Evaluation of 
Policy Options to deal with the Greenhouse Effect. Summary report: Assessment of 
strategic options. Rapport fra Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Miljø, 
Nuklear Sikkerhed og Civilbeskyttelse. Climate Research Unit and Environmental 
Resources Limited. 
ERM (1992b). Development of a Framework for the Evaluation of 
Policy Options to deal with the Greenhouse Effect. Economic valuation of impacts 
and adaptive measures in the European Community. Rapport fra Europa-Kommissio­
nen, Generaldirektoratet for Miljø, Nuklear Sikkerhed og Civilbeskyttelse. Climate 
Research Unit and Environmental Resources Limited. 
Fudge, C. og L. Mills (1994). European Sustainable Cities. First 
Report EU Expert Group on the Urban Environment. Sustainable Cities Project. 
XI/822/94-EN. Bruxelles, oktober 1994. 
Harrison, P.A. og M.L. Parry (1993). The effect of climate change 
on agricultural and horticultural potential in Europe. Environmental Change Unit. 
University of Oxford. Afhandling fremlagt ved EU's symposium om klimaændringer 
og følgerne af klimaændringer, København, 6.-10. september 1993. 
Houghton, J.T., B.A. Callander, S.K. Varney (red.)(1992). Climate 
107 
Change 1992 - The IPCC Supplementary Report on the IPCC Scientific Assessment. 
Cambridge University Press, Cambridge. 
IPCC (1994). Radiative forcing of climate change. The 1994 Report 
of the Scientific Assessment Working Group of IPCC. Resume for beslutningstagere. 
Regeiingspanelet for klimaændring. 
Jones, M.B., T. Ashenden, A.J. Parsons, H. Payer, A. Raschi, 
J.H.M. Thornley (1993). The effects of rising C02 and changing climate on grassland 
communities in Europe. Afhandling fremlagt ved EU's symposium om klimaændrin­
ger og følgerne af klimaændringer, København, 6.-10. september 1993. 
Thimbal, B. et al (1995). Sensitivity to prescribed changes in 
sea-surface temperature and sea-ice in doubled carbon dioxide experiments. Météo-
France, no. 42. 
Warrick, R.A., E.M. Barrow, T.M.L. Wigley (1990). The greenhouse 
effect and its implications for the European Community. Rapport fra Europa-
Kommissionen. Kontrakt nr.: EV4C-0098-UK. Climatic Research Unit, University 
of East Anglia, Norwich. 
108 
FORKORTELSER 
ALTENER Program til fremme af vedvarende energikilder 
BNP Bruttonationalprodukt 
CORINAIR CORINE AIR opgørelse over emissioner 
EF Det Europæiske Fællesskab 
EUGFL Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
ECOCRAFT Project on European Collaboration on C02 Responses Applied to Forests 
and Trees 
ECU European Currency Unit (Den fælleseuropæiske møntenhed) 
EIEF Endeligt ikke-energimæssigt forbrug 
ENRICH European Network for Research in global Change 
EPOCH European Programme on Climatology and Natural Hazards 
EUROSTAT De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor 
EØF Det Europæiske Økonomiske Fællesskab 
F&U Forskning og udvikling 
FTU Forskning og teknologisk udvikling 
HDP Human Dimension of global environmental change Programme 
IGBP International Geosphere-Biosphere Programm 
IPCC Intergovernmental Panel on Climate Change 
JOULE Programme on Joint Opportunities for Unconventional or Longer-term Energies 
FFC Det Fælles Forskningscenter 
OECD Organisation for Economic Cooperation and Development v 
OPET Network of Organisations for the Promotion of Energy Technologies 
PACE Handlingsprogram for forbedring af effektiviteten af energianvendelse 
PERU Planning of Energy at Regional and Urban level 
PHARE Programme on Poland and Hungary Assistance to the Restructuring of the 
Economy 
SAVE Programme on Specific Actions for Vigorous Energy efficiency 
STEP Programme on Science and Technology for Environmental Protection 
SYNERGY Program for energisamarbejde med ikke-Fællesskabslande 
TACIS Programme on Technical Assistance to the Commonwealth of Independent 
States 
THERMIE 
UNCED 
UN FCCC 
UNO 
WCIP 
WCRP Støtteprogram for energiteknologi 
United Nations Conference on Environment and Development = De 
Forenede Nationers miljø- og udviklingskonference 
United Nations Framework Convention on Climate Change = De Forenede 
Nationers rammekonvention om klimaændringer 
United Nations Organisations = De Forenede Nationers Organisationer 
World Climate Impact Programme = Program for påvirkning af verdenskli­
maet 
World Climate Research Programme = Program for forskning i verdenskli­
maet 
109 
Kemiske formler og henvisninger 
CO Kulmonoxid, kulilte 
C02 Kuldioxid, kultveilte 
CH4 Metan 
NMVOC Non-Methane Volatile Organic Compounds = Ikke-Metaii Flygtige 
Organiske Forbindelser 
N20 Kvælstofforilte, lattergas 
NOx Kvælstof-forbindelser 
Gg Gigagram (1 Gg = 1 kiloton) 
toe tonne of oil equivalent = svarende til 1 ton olie 
110 
BILAG 1 
NATIONALE OPGØRELSER OVER Emission AF DRIVHUSGASSER 
111 
Skøn over emission af drivhusgasser i Belgien -1990 (Gg). 
BELGIEN CQ, CH4 N,0 NO. CO NMVOC 
1 Al energi 106400 
la Urændstofforbræiiding 106400 
lal Energi & forarbejdning 33800 
Ia2 Industri 2SS00 
la3 Transport 20600 
la4 Erhverv/institutioner 26500 
la5 Boliger IA 
la6 Landbrug/skovbrug IA 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 0 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stil 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdigc mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 0 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kern. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 0 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 900 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 900 7200 
2600 
4600 71 # 
25 
< 1 
5 
14 
6 
IA 
IA 
46 
14 
270 8 # 
ft 
2 
3 
1 
2 
IA 
IA 330 (t 1085 # 216 tt 
330 
56 
67 
195 
12 
IA 
IA 1085 
2 
110 
918 
55 
IA 
IA 
108 
16 203 
< 1 
6 
291 
7 
IA 
IA 
13 
54 
90 
Samlede emissioner 114500 359 22 338 1219 361 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 13300 * 
2000 *#a 
10200 * 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke ingivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
Kilder: 
112 
Belgiens nationale program til nedbringelse af C02-emissioner. I henhold til Rådets 
beslutning om en overvågningsmekanisme for C02-emissioner og andre drivhusgasser 
i Fællesskabet. Juni 1994 
EUROSTAT (markeret med *) 
CORINAIR (markeret med #) 
Skønnene over C02 er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Tal for 
ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. 
Fodnoter: 
a. Afstemning af CORINAIR & EUROSTAT's skøn over transport-emissioner. 
113 
Skøn over emission af drivhusgasser i Danmark - 1990 (Gg). 
DANMARK CO, CH4 N,0 NO, CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige minérale 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kern. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 50900 
50200a 
25700 
6000 
11200 
1500 
5000 
800 
700 # b 
700 
3 
1200 
1200 
0 23 
12c 
2 
1 
3 
0 
6 
0 
11 
8 
262 
137 
125 
122 
120 
2 2 
2c 
1 
< 1 
1 
0 
< 1 
0 269 
26 c 
96 
17 
138 
1 
5 
13 770 
737c 
39 
6 
547 
1 
139 
5 
33 
0 0 129 
119 
2 
1 
106 
0 
8 
2 
10 
34 
26 
Samlede emissioner 52100 406 11 270 770 165 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 3000 
1900 
1000 * 0 0 5 1 < 1 
<1 < 1 66 17 3 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
114 
Kilder: 
Klimabeskyttelse i Danmark. Miljøministeriet. Dansk Miljøbeskyttelsesagentur. 
Danmark, 1994. (National rapport i henhold til UN FCCC). 
EUROSTAT (markeret med *) 
CORINAIR (markeret med #) 
Skøn over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. 
Fodnoter: 
a. Danmark har medtaget C02-emissioner fra olie/gas-udvinding (inklusive afbrænding) 
i skønnene. På grundlag af tallene fra CORINAIR er disse emissioner fratrukket. 
Danmark har korrigeret sine emissioner fra brændstofforbrænding for import/eksport 
af elektricitet. Denne korrektion (6300 Gg C02) er ikke medtaget af sammenlignings-
årsager. 
b. Danmark inkluderede C02-emissioner fra olie/gas-udvinding (inklusive afbrænding) 
i kategori la. Derfor er skønnene fra CORINAIR anvendt. 
c. Korrektion for import/eksport af elektricitet er ikke medtaget af sammenlignings-
årsager og for at sikre sammenhæng med andre medlemsstater. 
115 
Skøn over emission af drivhusgasser i Finlaud - 1990 (Gg). 
FINLAND C02 CH4 N20 NO, CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 52600 
52600 
19500 
13700 
11500 
IA 
5800 
2100 
100 
1200 
100 
1100 
o 19 
19 
1 
2 
8 
IA 
6 
2 
94 
83 
11 
139 
105 
34 7 
7 
1 
1 
5 
IA 
12 291 
291 
64 
41 
160 
IA 
8 
18 484 
484 
9 
32 
368 
IA 
61 
14 156 
142 
0 
0 
79 
IA 
51 
12 
14 
15 
1 
12 
2 
48 
Samlede emissioner 53900 252 22 295 487 219 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 2800 
1400' 
6000' 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
116 
Kilder: 
Finlands nationale rapport i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om 
klimaændringer. Miljøministeriet, januar 1995. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er 
angivet. 
Fodnoter: 
Skøn fra EUROSTAT og CORINAIR over transportemissioner sammenholdt. 
117 
Skøn over emission af drivhnsgaMer i Det Forenede Kongerige - 1990 (Gg). 
DET FORENEDE KONGERIGE CO, CH4 N,0 NO. CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 566000 
560400 
231300 
96700 
120600 
30200 
78900 
2700 
5700 
5700 
7400 
7400 
0 1316 
78 
5 
7 
11 
2 
46 
< 1 
3 
4 
1238 
482 
756 
5 
1141 
1004 
125 
12 
4800 b 2078 
2800 2007 
71 
2200 c 93 
13 
80 
11 
4 
7 2710 
2628 
823 
180 
1498 
56 
68 
4 
82 
82 
21 
12 
0 6317 
6284 
57 
65 
5884 
8 
269 
1 
33 
33 
220 
220 
0 1396 
1306 
13 
2 
115 
1 
37 
90 
90 
455 
417 
38 
674 
237 
61 
72 
304 
0 
19 
19 
Samlede emissioner 577000 4531 108 2740 6682 2540 f 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 7200 d 
1400 e 
36700 < 
A A = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
118 
Kilder: 
Climate Change. The UK report. Det Forenede Kongeriges Rapport i henhold til 
FN's rammekonvention om klima- ænringer. Januar, 1994. Tallene er opdateret og 
dermed i overensstemmelse med de seneste emissionsdata fra Det Forenede 
Kongerige, fra det 17. uddrag af statistikker for miljøbeskyttelse og vand. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
Medmindre andet er angivet, er skønnene for alle drivhusgasser taget fra Det Forenede 
Kongeriges nationale rapport, som er revideret af Det Forenede Kongeriges Miljøministerium 
for at opnå overensstemmelse med den opdaterede opgørelse over emissioner i det 17. uddrag 
af statistikker for miljøbeskyttelse og vand. 
Fodnoter: 
a. Ikke inkluderet i de samlede emissioner. 
b. Baseret på Det Forenede Kongeriges nationalt indberettede skøn på 2500 Gg for 
lossepladser og 6051 Gg for afbrænding. I Det Forenede Kongeriges rapport er 
sidstnævnte medtaget i kategori 2f. 
c. C02-emissionerne fra afbrænding. 
d. Det Forenede Kongeriges skøn over internationale emissioner fra havbunkers. 
e. Det Forenede Kongeriges skøn over internationale emissioner fra luftfartsbunkers. 
f. NMVOC-emissioner fra ændringer i arealanvendelse (80 Gg) er ikke medtaget i det 
samlede skøn. 
119 
Skøn over emission af drivbnsgasser i Frankrig - 1990 
(Gg). 
FRANKRIG CO, CH4 N,0 NO, CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kern. produkter 
3d Andel 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 349800 
349700 
60800 
71100 
128100 
23700 
58200 
7800 
200 
16700 
600 
500 
2500 
12700 
500 
0 495 
184 
5 
6 
23 
3 
126 
21 
311 
106 
204 
3 
8000 
1800 a 
6200 1640 
1444 
159 
10 
19 
8 
748 
716 
15 
18 2 
12 
2 
2 
4 
1 
3 
0 
103 
47 
55 
61 
61 
1 
1 1675 
1671 
163 
154 
1194 
18 
68 
74 
23 
3 
20 
4 
20 
20 10047 
10047 
29 
596 
7062 
18 
1895 
447 
668 
623 
43 
2 
223 
223 
9 1667 
1530 
6 
8 
1199 
1 
250 
67 
137 
137 
86 
3 
18 
27 
39 
640 
253 
72 
74 
240 
18 
10 
8 
13 
5 
Samlede emissioner 366500 2896 176 1722 10947 2424 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 8100 * b 
9000 * c 
39800 * 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
120 
# = Tal fra CORINAIR 
Kilder: 
Programme National de Prévention du Changement de Climat. Frankrig, februar, 
1995. 
EUROSTAT (markeret med *) 
CORINAIR (markeret med #) 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er 
angivet. 
Fodnoter: 
a. Det antages, at skønnet på 1800 Gg for lossepladser gælder emissioner fra ikke-
organiske/ikke-genanvendelige materialer. 
b. Den nationale rapport for Frankrig indeholder ikke skøn over emissioner fra bunkers. 
c. Afstemning af EUROSTAT og CORINAIR's skøn over transport-emissioner. 
121 
Skøn over emission af drivhusgasser i Grækenland • 1990 (Gg). 
GRÆKENLAND CO, CH4 NjO NO. CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 77400 369 # 
77400 6 
43800 a 1 
9700 a < 1 
15600 • b 5 
8300 * b < 1 
IA IA 
IA IA 
8100 # 
5900 
0 
363 
600 # 
600 202 8 # 
8 
7 
< 1 
1 
< 1 
IA 
IA 
364 502 # 777 # 
13 502 
111 
3 
386 
1 
IA 
IA 
34 777 
6 
< 1 
770 
1 
IA 
IA 
25 
341 189 # 
185 
1 
< 1 
184 
< 1 
IA 
IA 
22 
82 
32 
Samlede emissioner 86100 936 24 543 1143 325 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 8200 
2000 
1800 
A A = Angivet andetsteds 
IA = Ikke àii^ivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
122 
Kilder: 
Klimaændringer. Den græske handlingsplan til nedbringelse af emissioner af C02 og 
andre drivhusgasser. Februar 1995. 
EUROSTAT (markeret med *) 
CORINAIR (markeret med #) 
Skønnene over C02 er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Tallene 
for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. 
Fodnoter: 
a. Taget fra tabellen for emission af C02; opdatering af den nationale rapport fra 1992. 
b. De opgivne skøn over C02-emissioner i den græske rapport er højere end 
EUROSTAT/CORINAIR's tal. I rapporten forklares det, at skønnene for energi & 
forarbejdning er højere på grund af en højere emissionsfaktor for brunkul. Det for­
klares dog ikke, hvorfor skønnene for de andre forbrændingskategorier er højere. 
Derfor er EUROSTAT's tal anvendt. 
c. Afstemning af EUROSTAT's og det nationale programs skøn over emissioner fra 
bunkers. 
123 
Skøn over emission af drivhusgasser i Irland - 1990 (Gg). 
IRLAND CO, CH, N,0 NO, NMVOC 
1 Al energi 29100 
la Brændstofforbrænding 29100 
lal Energi & transformering 10900 
la2 Industri 5400 
la3 Transport 4900 
la4 Erhverv/institutioner 1400 
la5 Boliger 5800 
la6 Landbrug/skovbrug 700 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 0 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 1600 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
.1 Brug uf opløsningsmidler 0 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 0 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 50 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 50 15 
5 
0 
< 1 
1 
< 1 
3 
< 1 
10 
10 
< 1 
o 
644 
551 
52 
39 
2 
136 
136 2 
2 
1 
< 1 
< 1 
< 1 
1 
< 1 
40 
40 
1 111 
111 
46 
11 
45 
1 
5 
3 
0 0 
38 
0 390 
390 
3 
1 
305 
4 
76 
1 
38 74 
71 
< 1 
< 1 
63 
< 1 
8 
< 1 
21 
6 
5 
5 
5 
83 
78 
<1 
Samlede emissioner 30720 796 42 114 429 179 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 0 * a 
1100 
1500 100 160 5345 2187 364 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
124 
Kilder: 
Irland. Meddelelse i henhold til UN FCCC. Udarbejdet til deltagernes konference i 
overensstemmelse med artikel 12 i FN's rammekonvention om klimaændringer. 
Miljøministeriet, Irland. Oktober 1994. 
EUROSTAT (markeret med *) 
CORINAIR (markeret med #) 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er 
angivet. 
Fodnoter: 
a. Irlands nationale rapport omfatter ikke data fra emissioner fra havbunkers. 
Andre noter: 
Irland opgiver i den nationale meddelelse et skøn over NMVOC-emissioner fra 
ændringer i arealanvendelse og skovbrug. Da der imidlertid kun er få medlemsstater, 
som har angivet emissioner og/eller fjernelse fra ændringer i arealanvendelse og 
skovbrug, er denne kategori overhovedet ikke medtaget i EU's opgørelse over 
emissioner. 
125 
Skøn over emission af drivhusgasser i Italien - 1990 (Gg). 
ITALIEN CO, CH4 N,0 NO, CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 401400 
401400 
138400 
91300 
95600 
26300 
41200 
8100 
500 
0 
27600 
400 
1500 
2300 
0 
23000 
400 
0 413 
66 
8 
10 
27 
2 
5 
3 
10 
347 
337 
10 
4 
2 
7300 
5100 
2200 1860 
654 
887 
64 
158 
97 
1611 
1526 
34 
51 42 
42 
20 
10 
4 
3 
5 
< 1 
15 
15 
;59 
1 
57 
1 1981 
1981 
462 
377 
967 
22 
34 
109 
8 
2 
0 
<1 
<1 32 
32 
14 7155 
7155 
41 
656 
5645 
27 
55 
535 
3 
193 
0 
371 
173 
182 
2 
14 
20 
0 
1704 
1704 
29 
29 1276 
1137 
27 
19 
996 
2 
8 
69 
1 
15 
140 
140 
73 
3 
< 1 
9 
41 
538 
238 
49 
64 
187 
492 
381 
14 
97 
22 
22 
< 1 
Samlede emissioner 436300 3889 116 2034 9258 2401 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 8600 * 
4800 * a 
30200 * 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
126 
Kilder: 
Den første italienske rapport til FN's rammekonvention om klimaændringer. 
Miljøministeriet, januar 1995. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
Italiens nationale program indeholder ikke skøn i henhold til IPCC's format. De nationalt 
indberettede tabeller opgives som brændstof- og slutforbrug. Derfor er EUROSTAT's og 
CORINAIR's tal anvendt for C02-emissionerne, og for ikke-C02-gasser er CORINAIR's skøn 
anvendt. 
Fodnoter: 
a. Afstemning af EUROSTAT og CORINAIR's skøn over transport-emissioner. 
127 
Skøn over emission af drivhusgasser i Luxembourg - 1990 (Gg). 
LUXEMBOURG CO, CH. N20 NO. CO NMVOC 
1 AI energi 12600 
la Brændstofforbrænding 12600 
lal Energi & transformering 1900 
la2 Industri 6600 
la3 Transport 2900 
la4 Erhverv/institutioner 300 
la5 Boliger 800 
la6 Landbrug/skovbrug 100 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 0 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 600 
2a Jern og stål 600 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2c Ikke-metalholdigc mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 0 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 0 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 100 
6a Lossepladser < 1 
6b Spildevand 
6c Andet 100 <1 
18 
16 
2 
4 
4 
< 1 
1 <1 23 
23 
< 1 
11 
11 
0 
1 
<1 154 
154 
< 1 
98 
48 
1 
5 
1 14 
12 
< 1 
11 
0 0 17 1 
17 1 
4 
1 
< 1 
1 
2 
<1 
Samlede emissioner 13300 a 24 < 1 23 171 19 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 0 
300 b 
0 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
128 
Kilder: 
Rapport national du Luxembourg en vue de la 1ère Conférence des Parties de la 
Convention-Cadres des Nations-Unies sur les Changements Climatiques. Mil­
jøministeriet, marts 1995. 
EUROSTAT 
CORINAIR (CORINAIR 1990 - Luxembourg, endelig rapport) 
Skønnene over C02 er taget fra Luxembourgs nationale rapport, medmindre andet er angivet. 
Tal for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. 
Fodnoter: 
a. Luxembourgs nationale rapport indeholder et skøn over emissioner fra "natur". Disse 
er ikke medtaget i de samlede C02-emissioner. 
b. Afstemning af EUROSTAT og CORINAIR's skøn over transport-emissioner. 
129 
Skøn over emission af drivhusgasser i Nederlandene - 1990 (Gg). 
NEDERLANDENE CO, CH4 NjO NO. CO NMVOC 
1 Al energi 14900 
la Brændstofforbrænding 14900 a 
lal Energi & transformering 51400 
la2 Industri 33400 
la3 Transport 26900 
la4 Erhverv/institutioner 9500 
la5 Boliger 19200 
la6 Landbrug/skovbrug 8600 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 0 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2c Ikkc-metalholdigc mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug / 0 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 900 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 900 177 
28 
1900 
700 
800 
400 
0 149 
149 
508 
402 
106 
382 
377 
5 6 
6 c 
< 1 
< 1 
5 
< 1 
IA 
IA 
16 
22 
22 
15 
4 
11 d 570 
570 
92 
86 
337 
31 
IA 
24 800 
800 
6 
10 
.716 
68 
IA 
IA 
229 231 
231 
19 
1 
195 
16 
IA 
IA 
77 
145 
Samlede emissioner 151800 1067 575 1029 459 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 35900 
4500 
28600 b 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
130 
Kilder: 
Nederlandenes nationale rapport om klimaændringspolitikker. Udarbejdet til 
konferencen i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Nederlandene, 
august 1994. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er 
angivet. 
Fodnoter: 
a. Nederlandenes nationale rapport omfatter skøn over reelle feedstockemissioner 
(14.800 Gg) og statistiske forskelle (1000 Gg). For at opnå overensstemmelse med 
opgørelserne over emissioner fra andre lande er disse ikke medtaget. Desuden har 
Nederlandene anvendt en korrektion for temperaturpåvirkning. Denne korrektion er 
ikke medtaget af sammenligningsårsager. 
b. Nederlandene opgav i den nationale rapport et skøn over potentielle feedstockemis­
sioner på 28.600 Gg C02-emissioner. For at opnå overensstemmelse med op­
gørelserne over emissioner fra andre lande er dette skøn anvendt i emissioner fra 
EIEF. 
c. Nederlandene opgav i den nationale rapport et skøn over emissioner fra forurenede 
indlands- og kystfarvande. Disse emissioner er ikke medtaget her, da denne kilde 
ikke er identificeret i IPCC's udkast til retningslinier for nationale opgørelser over 
drivhusgasser, og andre lande ikke har angivet skøn. 
d. N20-emissioner fra forurenede indre farvande og kystfarvande. 
131 
Skøn over emission af drivhusgasser i Portugal - 1990 (Gg). 
PORTUGAL C02 CH4 N,0 NO. CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige" metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4c Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 38700 
38700 
19400 
6100 
9900 # a 
1000 
900 
1300 
IA 
3400 
< 100 
< 100 
300 
3100 
< 100 
0 13 
11 
2 
2 
1 
3 
3 
5 
2 
2 
<1 
400 # 
400 176 
105 
58 
13 
35 
33 
2 210 
210 
60 
18 
108 
2 
1 
21 
8 
0 
2 4 
2 
2 
2 
0 0 
4 0 1072 
1072 
68 
264 
614 
63 
54 
9 
436 
0 
11 
11 117 
109 
11 
3 
81 
6 
5 
3 
13 
8 
8 
15 
< 1 
1 
5 
9 
67 
26 
2 
6 
32 
0 
0 0 
Samlede emissioner 42500 227 11 214 1083 199 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 2100 * 
1800 b 
6600 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
132 
Kilder: 
Den portugisiske rapport i overensstemmelse med artikel 12 i De Forenede Nationers 
rammekonvention om klimaændringer. Ministeriet for Miljø og Naturressourcer, 
Lissabon, 1994. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
C02-skønnene er angivet af Portugal som svar på Ministerrådets forespørgsel, medmindre 
andet er angivet. Tal for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. 
Fodnoter: 
a. Nationalt indberettede skøn over C02-emissioner fra transport udgør 8700 Gg, mens 
EUROSTAT's skøn udgør 10200 Gg og CORINAIR's skøn 9800 Gg. Sandsynligvis 
omfatter de nationalt indberettede skøn ikke alle transportkilder, og derfor er 
CORINAIR's skøn anvendt. 
b. Afstemning af EUROSTAT's og nationalt indberettede skøn. 
133 
Skøn over emission af drivhusgasser i Spanien - 1990 (Gg). 
SPANIEN CO, CH4 N,0 NO. CO NMVOC 
1 Al energi 222900 
la Brændstofforbræuding 222900 
lal Energi & transformering 78400 
la2 Industri 52300 
la3 Transport 63300 
la4 Erhverv/institutioner 28900 
la5 Boliger IA 
la6 Landbrug/skovbrug IA 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 0 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 35300 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 900 
2c Uorganiske kemikalier 600 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 15100 
2f Andre . 18600 
3 Brug af opløsningsmidler 0 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 0 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 2500 
6a Lossepladser 1800 a 
6b Spildevand 
6c Andet 700 758 
74 
11 
6 
14 
44 
IA 
IA 
684 
4 
3 
< 1 
< 1 
0 
0 
< 1 
0 
875 
346 
426 
11 
70 
22 
494 
470 
23 21 
21 
11 
5 
2 
3 
IA 
IA 
10 
0 
0 
10 
o 
o 
o 
o 
55 
55 
0 1158 
1158 
270 
144 
723 
21 
IA 
IA 
15 
2 
0 
8 
0 
0 
5 
0 4032 
4032 
20 
401 
2721 
890 
IA 
IA 
248 
188 
60 
0 
0 
0 
< 1 
0 
29 
28 397 
397 
272 
261 
12 634 
568 
11 
9 
489 
59 
IA 
IA 
66 
70 
4 
< 1 
3 
16 
0 
48 
302 
87 
38 
38 
138 
95 
74 
22 
10 
2 
< 1 
7 
Samlede emissioner 227300 4531 94 1189 4725 1120 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 12200 * b 
4100 + c 
18800 ' 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
134 
Kilder: 
Spaniens rapport i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om 
klimaændringer. Foreløbig udgave. Det nationale klimaudvalg, Spanien. 
EUROSTAT (markeret med *) 
CORINAIR (markeret med #) 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er 
angivet. 
Fodnoter: 
a. Spanien opgav et skøn på 1800 Gg C02-emissioner. Det antages, at disse emissioner 
er fra ikke-organiske/ikke-genanvendelige materialer. 
b. Emissionen fra bunkers er ikke angivet i Spaniens nationale rapport. 
c. Afstemning af EUROSTAT's tal og tallene angivet i Spaniens nationale rapport. 
135 
Skøn over emission af drivhusgasser i Sverige - 1990 (Gg). 
SVERIGE CO, CH4 N,0 NO, CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrænding 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæ.<ng 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkninj, 
4d Landbr gsjor ? 
4c Afbrænding af i.indbrugsaffald 
4f Savanneaft xndh\g 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 55200 
55100 
7000 
13400 
23100 
11500 
IA 
IA 
IA 
<100 
< 100 
o 
5000 
1600 
700 
2500 
200 
300 
100 
50 
50 
100 
500 
500 
IA 
300 
300 33 
33 
1 
4 
17 
10 
IA 
IA 
IA 
196 
188 
8 
100 
100 4 
4 
1 
2 
1 
IA 
IA 
IA 362 
362 
20 
39 
285 
19 
IA 
IA 
IA 
0 
11 
1 
1 
2 
8 0 1606 
1606 
8 
6 
1503 
69 
IA 
IA 
IA 375 
375 
4 
11 
201 
141 
IA 
IA 
IA 
18 
18 
67 
2 
59 
98 
40 
15 
7 
36 
0 
0 0 
Samlede emissioner 61300 329 15 373 1612 540 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 4200 
AA 
5700* 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
136 
Kilder: 
Sveriges nationale rapport i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om 
klimaændringer. Ministeriet for Miljø og Naturressourcer - september 1994. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, menmindre andet er 
angivet. 
137 
Skøn over emission af drivhusgasser i Tyskland - 1990 (Gg). 
TYSKLAND C02 CH4 N,0 NO. CO NMVOC 
1 Al «iiergi 9N4000 
la Bræudstofforbræiiding 983000 
lal Energi & transformering 436000 
la2 Industri 169000 
la3 Transport 159000 
la4 Erhverv/institutioner 65000 J 
la5 Boliger 129000 
la6 Landbrug/skovbrug 5000 
la7 Andet 21000 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 1000 
Ibl Olie og gas 1000 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 29000 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 1000 
2c Uorganiske kemikalier 3000 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 25000 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 0 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 0 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald IA 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet IA b 1767 
228 
12 
16 
69 
5 
91 
1 
3 
31 
1539 
317 
1222 
11 
6 
2043 
1420 
623 
2397 
2318 
79 
IA 33 
33 
15 
4 
9 
2 
3 
0 
0 
0 
0 
o 
o 
100 
14 
86 
6 
80 
11 
69 2923 
2921 
672 
217 
1732 
35 
73 
2 
183 
7 
2 
2 
0 
21 
3 
13 
IA 10104 
10078 
921 
899 
5990 
183 
1483 
35 
224 
234 
26 
26 
0 
664 
549 
113 
2 
IA 1679 
1474 
11 
15 
1252 
10 
96 
2 
60 
28 
205 
205 
0 
129 
9 
59 
61 
1170 
480 
110 
200 
380 
0 
4 
IA IA IA IA 
IA 
Samlede emissioner 1013000 6218 223 2944 10768 2978 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF 8000 0 
11000 0 
68400 * c IA 
IA 155 
50 37 
58 16 
9 
AA = Angivet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
* = Tal fra EUROSTAT 
# = Tal fra CORINAIR 
138 
Kilder: 
Miljøpolitik. Klimabeskyttelse i Tyskland. Første rapport fra Forbundsrepublikken 
Tyskland i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer. 
September 1994. 
EUROSTAT (markeret med *) 
Skønnene er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. 
Fodnoter: 
Angivet som "småforbrugere " i Tysklands rapport. 
Tyskland opgav i den nationale rapport, at C02-emissioner fra affaldsafbrænding er 
medtaget i energi-relaterede emissioner. 
EIEF-emissioner var ikke medtaget i Tysklands nationale rapport. Derfor er 
EUROSTAT's tal anvendt. 
139 
Skøn over emission af drivhusgasser i Østrig - 1990 (Gg). 
ØSTRIG CO, CH4 N,0 NO. CO NMVOC 
1 Al energi 
la Brændstofforbrændi 
lal Energi & transformering 
la2 Industri 
la3 Transport 
la4 Erhverv/institutioner 
la5 Boliger 
la6 Landbrug/skovbrug 
la7 Andet 
la8 Biomasse 
Ib Flygtigt brændstof 
Ibl Olie og gas 
lb2 Kulminedrift 
2 Industrielle processer 
2a Jern og stål 
2b Ikke-jernholdige metaller 
2c Uorganiske kemikalier 
2d Organiske kemikalier 
2e Ikke-metalholdige mineraler 
2f Andre 
3 Brug af opløsningsmidler 
3a Maling 
3b Affedtning & kemisk rensning 
3c Fremst/forarb af kem. produkter 
3d Andet 
4 Landbrug 
4a Tarmgæring 
4b Animalsk affald 
4c Risdyrkning 
4d Landbrugsjord 
4e Afbrænding af landbrugsaffald 
4f Savanneafbrænding 
6 Affald 
6a Lossepladser 
6b Spildevand 
6c Andet 57100 
57100 
16500 
12300 
16200 
12100 
IA 
IA 
IA 
0 
2100 116 
24 
< 1 
1 
15 
8 
IA 
IA 
IA 
92 
259 
230 
28 
228 1,4 
1 
< 1 
1 
< 1 
< 1 
IA 
IA 
IA 216 
216 
12 
47 
145 
12 
IA 
IA 
IA 
0 0 
20 0 
0 0 1391 
1391 
6 
27 
582 
776 
IA 
IA 
IA 
241 
60 
<1 269 
253 
< 1 
24 
130 
99 
IA 
IA 
IA 
16 
130 
12 
26 
Samlede emissioner 59200 603 222 1692 445 
Havbunkers 
Luftfartsbunkers 
EIEF Off 
1200" 
4600< 
IA = Inkluderet andetsteds 
IA = Ikke angivet 
+ = Tal fra EUROSTAT 
ft = Tal fra CORINAIR 
140 
Kilder: 
Den østrigske forbundsregerings nationale klimarapport. I overensstemmelse med 
forpligtelserne i henhold til artikel 4.2 og artikel 12 i FN's rammekonvention om 
klimaændringer (Østrigs lovtidende nr. 414/1994). Wien, 1994. 
EUROSTAT 
CORINAIR 
Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er 
angivet. 
Fodnoter: EUROSTAT's og CORINAIR's skøn over transportemissioner sammenholdt. 
141 
BILAG 2. 
SCENARIER 
142 
Scenariet traditionel viden: energiindikatorer 
SCENARIUM TRADITIONEL VIDEN 
Generel be- "Uændrede forhold"-scenariet, der beskriver den almene 
skrivelse: opfattelse af begivenhedernes udvikling. Den økonomiske 
vækst aftager gradvist på lang sigt. Selvom der gøres visse 
fremskridt, resterer der stadig mange strukturelle, sociale 
og økonomiske problemer. Energipolitikken forbliver frag­
menteret, et resultat af uafklarede, modsatrettede målsætninger 
for konkurrenceevne, miljø og forsyningssikkerhed, såvel som 
forskellige nationale målsætninger. 
Makroøkonomi: EU's BNP vokser årligt med 2,9% fra 1995 til 2000; 2,4% til 
2005; 2,2% til 2010; 1,9% til 2015; og 1,8% til 2020. Effek­
tiv rente 8%. 
Beskatning: Ingen reform: Med de i forvejen høje skatte-satser gives der 
ikke megen plads til yder-ligere forhøjelser for at begrænse de 
offentlige underskud; eksterne omkostninger inkluderes ikke. 
Miljø: Selvom den miljømæssige indsats står højt på EU's dags­
orden, begrænses den af modsatrettede økonomiske mål. 
Der gøres fremskridt inden for en række områder, især S02, 
NOx osv. Foranstaltninger til at modvirke global opvarmning 
gennemføres på et forebyggende grundlag. 
Energipriser: Stiger jævnt. 
Råolie ($1993) Stiger i faste priser i takt med, at verdens efterspørgsel i sti­
gende grad imødekommes af Mellemøstens producenter. 
$17,6/tønde i 1995, $21/tønde i 2000, $29/tønde i 2010 og 
$31/tønde i 2020. 
Liberalisering og et voksende net betyder lavere priser i for-
Gas hold til olie efter 2000, forstærket af en øget konkurrence på 
gaspriser. 
Let stigning på internationalt plan, hvilket afspejler de for­
ventede langsigtede marginale produktionsomkostninger. Le-
Kul veringspriser uændrede, da billig import afløser dyrt nationalt 
udbud. 
Teknologi: Nogen udbredelse af nye og mere effektive udbuds-og efter-
spørgselsteknologier, delvis forårsaget af offentlighedens 
krav, og delvis af producenter, der sigter mod øget indu­
striel konkurrenceevne. 
143 
BaBBaasaxaasaEcaa—BM I III IL pass3===ssa3EssasaacxsB3agC3BSSESE=x3asEBSs=sssB=s===sBB=x^ 
Energiefterspørsel: Den nuværende Indsats fortsættes med ekstra vægt på 
forøgelse af effektiviteten. Brutto-forbruget forventes at 
Olie stige beskedent og stadig langsommere. 
Meget lille vækst forventet, i takt med at olie i højere grad 
begrænses til transport. Olie forbliver dog det generelt mest 
anvendte brændstof. 
Gas Det hurtigst voksende af alle primære brænd-stoffer med en 
øget andel i alle slutanven-delsessektorer, især kraftudvikling. 
Indtjeningen kan aftage efter 2000, da kul bliver mere attraktivt 
for kraftsektoren. 
Andelen falder frem til 2000 som et resultat af konkurrence fra 
Kul gas inden for elektri-citetsudvikling. Stadigt mere konkurrence­
dygtige priser kunne betyde senere gener-hvervelse af mar­
kedsandele i kraftsektoren. 
Elektricitet vil sandsynligvis vinde frem inden for boliger, 
erhvervs- og industri-sektoren på mellemlangt sigt, selvom 
Elektricitet markedsmætning og effektivitetsforbedringer kan bremse væk­
sten henimod 2000. 
Energiforsyning: Importafhængigheden øges og stiger potentielt fra de nu-
Olie værende 50% til to tredjedele eller mere i 2020. 
Hjemlig produktion forventes ikke at falde væsentligt før efter 
2010. Importafhængig-heden forbliver forholdsvis tæt på det 
nuværende niveau. 
Gas Selvom den hjemlige produktion sandsynligvis opretholdes, vil 
en stærk stigning i efter-spørgsel betyde en hastig importstig­
ning. Liberalisering og udvikling af infrastruktur er væsentlige 
for at øge udbredelsen af gas i Europa. 
Liberalisering og mindsket støtte vil resultere i en væsentlig 
nedgang i hjemlig EU-produktion af stenkul, samt stigende 
Kul import. 
Ingen offentlig politik for nuklear energi eller forsyningssikker­
hed for fossil brændstofimport. Ingen begrænsninger for anven­
delsen af begge primærkilder. 
Elektricitet Forsyningen kan stige stærkt, men fra et meget lile grundlag. 
Vedvarende energis samlede bidrag formodes at forblive småt. 
Vedvarende 
144 
Slagmarkscenarium : energiindikatorer 
SCENARIUM SLAGMARK 
Generel beskrivelse: Modsætninger og ustabilitet i det globale system vanskelig­
gør økonomisk integration. Globalisering ses som værende 
for ambitiøst. Det geopolitiske system polariseres og bliver 
til blokke, med spændinger og gnidninger både mellem og 
inden for blokkene. Dette fører til et "Europa à la carte". 
Energipolitikker sigter mod at reducere importafhængigheden; 
udbudsforanstaltninger såsom protektionisme inden for natio­
nale energiproduktionsindustrier vil formodent-lig lykkes 
bedre end efterspørgselsforan-staltninger. 
Makroøkonomi: EU's BNP vokser årligt med 3,1% fra 1995 til 2000; 1,1% 
til 2005; -1,8% til 2010; 1,4% til 2015 og 1,3% til 2020. 
Effektiv rente 7%. 
Beskatning: Ingen skattereform: harmonisering af moms og toldsatser 
som de er i dag, uden lige behandling af brændstoffer; eks­
terne omkostninger inkluderes delvist (transport-sektoren); 
afgiftsniveauet bliver stadig sat, så det sigter mod regeringer­
nes indtægtsniveauer. 
Miljø: Afventende holdning for C02 til 2005, men det påvises, at 
C02 medvirker til global opvarmning. Ikke desto mindre 
bliver miljøhensyn brugt som undskyldning for protektionis­
me, og effektiviteten bliver ofte tilsidesat. 
Energipriser: Øget afhængighed af færre større leverandører fører til et 
olieprischok. 
Råolie ($1993) Stiger fra $16/tønde i 1995 til $24/tønde i 2004. Prischok til 
$40/tønde i 2005, der falder til $18/tønde i 2009, og derefter 
stiger igen $28/tønde i 2020. 
Forbliver knyttet til olie, og afspejler derfor prischokket, men 
Gas med forsinket virkning. 
Internationale priser forbliver faste indtil prischokket i 2005, 
men falder dog derefter til niveauet fra før chokket. De 
Kul europæiske priser følger de internationale, men er opskruede 
på grund af omkostningerne ved opretholdelsen af den hjem­
lige produk-tion. 
Teknologi: Som traditionel viden - nogen udbredelse af nye og mere 
effektive udbuds- og efterspørgselsteknologier, delvist 
forårsaget af offentlighedens krav og delvist af producen­
ter, der sigter mod øget industriel konkurrenceevne. 
145 
Energiefterspørgsel: På trods af forsøg på at indføre alterna-tive brændstoffer, 
hæmmer spændinger og konflikter udnyttelsen af effektivi­
tet. Energiefterspørgslen formodes at stige, og derefter 
falde som følge af energiprischokket og den efterfølgende 
økonomiske lavkonjunktur, før den derefter atter stiger. 
Olie Prischokkets indvirkning forventes at være betragtelig, især 
inden for sektorer, der kan erstattes. Væksten i transport for­
ventes holdt nede, men den kunne stige igen senere, selvom 
den i stadig stigende grad vil være begrænset af sociale og 
miljømæs-sige hensyn. 
Underliggende stor vækst i efterspørgsel, men der forventes 
en afbrydelse på grund af prischokket. 
Gas Kul betragtes i stigende grad som en mere stabil og sikker 
energikilde, og det gør det muligt for kul at vinde terræn over 
for gas efter 2000, særlig inden for kraft-udvikling. 
Kul Nogen udbredelse af nye og mere effektive udbuds- og efter-
spørgselsteknologier, delvist forårsaget af offentlighedens krav 
og delvist af producenter, der sigter mod øget industriel 
konkurrenceevne. 
Elektricitet 
Energiforsyning: Politikken domineret af uafklarede konflik-ter mellem 
Olie konkurrenceevne, miljøhensyn og geopolitiske hensyn. 
Politikken rettet mod opretholdelse af den europæiske pro­
duktion på så højt niveau som muligt på grund af usikkerhed 
om forsyningssikkerheden, hjulpet på vej af stigende faste 
priser. 
Gas Som med olie er politikker såsom lave afgifter i de tidlige 
produktionsled rettet mod forøgelse og udbredelse af den 
hjemlige produktion, så importen kan minimeres. 
Produktionen falder støt, men statsstøtte reducerer nedgangens 
hastighed. 
Kul Indsats for at opretholde det nuværende niveau for nuklear 
kapacitet i Europa; grænser for anvendelse af alle primærkil-
Elektricitet der (olie, kul, gas) af sikkerhedsårsager. 
Offentlige forsøg på at udvikle vedvarende energikilder får 
kun begrænset succes. 
Vedvarende 
146 
Forum-Scenarium : energiindikatorer 
SCENARIUM FORUM 
Generel Beskrivelse: Den globale økonomiske integrationsproces skaber nye 
tilskyndelser til fælles offentlig handling. Nationale, euro­
pæiske og internationale institutioner omstruktu-reres 
gradvist, så de mere effektivt kan løse bredere, mere 
komplekse fælles problemer og varetage fælles interesser. 
Energipolitikkerne påvirkes mest mærkbart af miljøhensyn. 
Med global enighed om hensigter åbnes mulighed for positive 
indgreb over hele energispektret. 
Makroøkonomi: EU's BNP vokser årligt med 2,3% fra 1995 til 2000; 2,5% 
til 2005; -2,5% til 2010; 2,6% til 2015 og 2,4% til 2020. 
Effektiv rente 5%. 
Beskatning: Generel skattereform: harmonisering af moms og toldsatser 
og ligelig behandling af brændstoffer på energigrundlag; 
eksterne omkostninger inkluderes - på et "forsig-tigheds-
grundlag" til 2005 og under en efterfølgende C02-drevet 
verden, og det fører til generelle afgiftsstigninger for brænd­
stoffer i reelle tal. 
Miljø: Det økologiske scenarium. Påvisning af C02's effekt fra 
2005 medfører større miljøhensyn i hele samfundet, og dette 
resulterer i en større politisk holdningsændring. 
Energipriser: Stabile hele vejen igennem. 
Råolie ($1993) Fast på $16/tønde til 2020, et gennemsnit, der omfatter en 
variation inden for $10 til $20/tønde. Svag efterspørgsel 
afholder producenterne fra at kontrollere markedet. Forbru­
gere/regeringer får økonomiske fordele. Stigende i forhold til 
olie i takt med, at miljømæssigt pres medfører øget brug af 
rene brændstoffer. 
Gas Internationale priser konstante i faste tal på grund af miljø­
mæssigt pres og dermed mindre efterspørgsel. EU's gennem­
snitspriser falder væsentligt i takt med nedtrapningen af den 
Kul dyre hjemlige produktion. 
Teknologi: Kraftig udbredelse af nye og mere effektive udbuds-og 
efterspørgselsteknologier, hovedsageligt forårsaget af 
offentlighedens krav på verdensniveau - høj grad af tekno­
logioverførsel. 
147 
Energiefterspørgsel: Radikale ændringer i politikker og voldsom teknologisk 
Olie udvikling rettet mod en be-grænsning af væksten i energi­
efterspørgsel. 
Målsætningen er en hastig vækst, selvom dette er vanskeligt 
inden for transport. Målet er, at efterspørgslen på brændstof 
til transport skal stabiliseres frem til først i 2000-taIlet, og 
derefter falde med nogen vækst i den mere effektive diesel, 
nedgang i benzin og øget udbredelse af ikke-olie rene tekno­
logier mod 2020. 
Gas Miljømæssige fordele forventes at sikre en væsentlig stigning 
i andelen, selvom gene-relt lavere energikrav kunne begrænse 
stig-ningen i mængden. 
Begrænset på grund af miljømæssige ulemper, men FTU 
Kul udvikles m.h.p. at modvirke den miljømæssige udfordring. 
Under stærk indflydelse af offentlige beva-ringspolitikker og 
offentlige værkers efterspørgselsstyring. 
Elektricitet 
Energiforsyning: Grundlæggende skift i politikker og større indsats inden 
Olie for FTU for at begrænse emissioner, især C02. 
Med forbedrede indvindingsteknologier sikres mere end 
tilstrækkelige forsyninger til at dække den lavere efterspørg­
sel, men lave priser forhindrer produktionen i at tilvejebringe 
reserver til imødegåelse af højere omkostninger. 
Den hjemlige produktion er stærk, hjulpet på vej af teknolo-
Gas gien. Omdannelse til brint i forbindelse med nye energitekno­
logier indføres hen imod 2020. 
Den hjemlige produktion udfases hurtigt. 
Ingen nuklear udfasning, derimod geniværk-sættelse i visse 
Kul lande (Frankrig, Japan, nyligt industrialiserede lande); bedre 
Elektricitet muligheder for nye teknologier. 
Stærk vækst i vedvarende energis andel, der accelererer mod 
slutningen af perioden, i takt med, at nye teknologier og 
radikale forandringer i landbrugspolitikken fremskyndes. 
Vedvarende 
148 
Hypermarked-Scenarium: energiindikatorer 
SCENARIUM HYPERMARKED 
Generel beskrivelse: Global økonomisk integration er selvfor-stærkende og 
fortsætter. Drivkraften bag dette scenarium er fortsat 
anvendelse af markedsmekanismerne, hvilket anses for at 
være den bedste måde at frembringe rigdom og håndtere 
usikkerhedsskabende kompleksitet. Med liberalisering og 
privatisering frembringes resultater, og der skabes nye 
aktører på markedet, der kræver mere af det samme. En 
stærk tro på de frie markedsprincipper resulterer i en energi­
politik, der er drevet af ønsket om at mindske regeringernes 
kontrol og øge de frie markeders effektive virke, men ikke 
desto mindre opnås de ønskede standarder. 
Makroøkonomi: EU's BNP vokser årligt med 3,2% fra 1995 til 2000; 2,8% 
til 2005; 2,3% til 2010; 2,1% til 2015 og 1,9% til 2020. 
Effektiv rente 10%. 
Beskatning: Nogle skattereformer: Harmonisering af moms og toldsatser 
hen imod det nuværende niveau uden lige behandling af 
brændstoffer; eksterne omkostninger inkluderes ikke. 
Miljø: Afventende holdning for C02 indtil 2005, hvorefter C02's 
effekt påvises. Regeringerne kan ikke ignorere miljøproble­
merne, men retter i første omgang blikket mod markedet for 
at finde løsninger, og først i anden omgang mod den offent­
lige politik. Den offentlige bekymring forstærker behovet for 
oprettelsen af markeder for miljøbeskyttelse. 
Energipriser: Stiger jævnt. 
Råolie ($1993) Stiger i faste priser i takt med, at verdens efterspørgsel i 
stigende grad opfyldes af Mellemøstens producenter. 
$17,6/tønde i 1995, $21/tønde i 2000, $29/tønde i 2010 og 
$3l/tønde i 2020. 
Liberalisering og voksende net betyder lavere priser i forhold 
Gas til olie, forstærket af en øget konkurrence på gaspriser. 
Internationale priser let stigende, hvilket afspejler forventede 
langsigtede marginale produktionsomkostninger. De hjemlige 
priser uændrede, efterhånden som billig import afløser dyre 
Kul hjemlige forsyninger. 
Teknologi: Udbredelse af nyere, mere effektive udbuds-og efterspørg-
selsteknologier, der i væsent-lig grad er afhængige af 
markedskræfterne og international konkurrence; ringe 
grad af indblanding fra regeringerne. 
149 
Energiefterspørgsel: Stærk økonomisk vækst og ingen indblanding fra offentlig 
side betyder, at udvikling i effektivitet kun sker af kon­
kurrencemæssige årsager; der formodes en stærk vækst i 
Olie energiefterspørgslen. 
Olie møder stærk konkurrence fra billig gas fritaget for kon­
trol og fra importeret kul, selvom transportsektoren formo­
dentlig kun begrænses af mætningseffekten. 
Gas Eksplosiv efterspørgsel på gas, selvom der er stigende kon­
kurrence fra billige, importerede kul efter 2000. 
Formodes at falde skarpt på kort sigt, men de konkurren-
Kul cedygtige priser giver et potentiale for efterfølgende fornyet 
Stærk stigning i kraftsektoren. 
Meget lille offentlig indflydelse, hvad angår bevaringspolitik­
ker. 
Elektricitet 
Energiforsyning: Ingen særlige bekymringer for leverings-sikkerhed. Den 
hjemlige energiproduktion udvikles kun, hvor den er 
internationalt konkurrencemæssigt levedygtig og modtager 
Olie ingen særlig regeringsstøtte. 
Importen stiger, men produktionslandenes investeringer i de 
senere produktionsled mildner bekymringerne over leverings-
sikker-heden. Den hjemlige produktion udvikles som reaktion 
på de stigende priser. 
Gas Importafhængigheden stiger, men producen-ters og forbru­
geres gensidige kommercielle interesser nedsætter sikkerheds­
risici. 
Kul Ophævelse af støtteordninger og liberalisering fører til en 
udfasning af det nationale udbud. 
Ingen offentlig atompolitik. Ingen begræns-ning for anvendel-
Elektricitet se af alle primærkilder. 
Med kun begrænsede offentlige FTU-investeringer og til-
Vedvarende skyndelser begrænses vedvarende energis vækst til konkurren­
cemæssigt levedygtige muligheder. 
150 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 217 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 
Katalognummer : CB-CO-96-228-DA-C 
ISBN 92-78-04173-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
1 S^[