Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om bygningers energimæssige ydeevne"

(2002/C 36/04)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 6. juni 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 175 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Philippe Levaux til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. september 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 385. plenarforsamling af 17.-18. oktober 2001, mødet den 17. oktober 2001, følgende udtalelse med 133 stemmer for og 2 hverken for eller imod.

1. Kommissionens forslag

1.1. Det foreliggende direktivforslag har til formål at skabe en fælles ramme med henblik på at fremme bedre energimæssig ydeevne i bygninger i EU. Det præciserer, hvilke bygningskategorier, der er omfattet, nemlig boliger og den tertiære sektor, og udelukker visse andre, som f.eks. industribygninger.

1.2. I forslaget fastlægger man de krav, der stilles til medlemsstaternes udarbejdelse af en fælles metode til beregning af bygningers energimæssige ydeevne.

1.3. Forslaget forpligter medlemsstaterne til at anvende mindstenormer om energimæssig ydeevne for nye bygninger.

1.4. For nye bygninger, hvis samlede areal overstiger 1000 m2, skal medlemsstaterne sikre, at muligheden for at installere decentrale energiforsyningssystemer baseret på vedvarende energi, fjernvarme etc. gøres til genstand for en vurdering.

1.5. For eksisterende bygninger, hvis samlede areal overstiger 1000 m2, skal medlemsstaterne i forbindelse med en renovering træffe alle nødvendige foranstaltninger for at bygningernes energimæssige ydeevne højnes og når op på mindstenormerne. Dette princip anvendes i alle tilfælde, hvor de samlede omkostninger ved renoveringen er større end 25 % af bygningens aktuelle forsikringsværdi.

1.6. I forslaget stilles krav om udstedelse af højst fem år gamle energiattester i forbindelse med transaktioner (køb eller leje), og for offentlige bygninger indføres en forpligtelse til at opslå disse attester, som skal fornyes hvert femte år.

1.7. I forslaget forlanges et regelmæssigt eftersyn af kedler (med en nominel nytteeffekt på mere end 10 kW) og klimaanlæg (med en nominel nytteeffekt på mere end 12 kW).

1.8. Attesteringen af bygninger og eftersyn af varme- og klimaanlæg skal udføres af kvalificerede og uafhængige personer.

2. Holdning og anbefalinger i tidligere udtalelser

2.1. ØSU har udsendt flere udtalelser om dette emne. Fire af de seneste er omtalt nedenfor for at understrege konsekvensen i ØSU's velovervejede holdning.

2.1.1. Det vigtigste i forbindelse med mindskelse af forsyningsrisici er en så alsidig og afbalanceret anvendelse af forskellige energityper og -former som muligt.

2.1.2. Hvad angår energibesparelser i bygninger, er byggenormer et vigtigt redskab. Ensartede byggenormer i hele EU kommer dog næppe på tale på grund af forskellige klimaforhold m.v.(1)

2.1.3. Det er ØSU's vurdering, at diktat af snævre mål for elektricitet fra vedvarende energikilder kan være i modstrid med subsidiaritetsprincippet, som anvendes i forbindelse med aktioner, der har som formål at opfylde Kyoto-kriterierne(2).

2.1.4. I lovbestemmelserne om bygninger bør der foretages en klar sondring mellem nye (herunder en yderligere sondring mellem de, der modtager statsstøtte og de, der hører til i den private sektor) og eksisterende bygninger. I sidstnævnte tilfælde bør der nedfældes særlige vilkår for renovering i historiske bycentre(3).

2.1.5. Der bør gives udførlige oplysninger om både nye og gamle bygninger og såvel til køber som til lejer. Håndhævelsen af og tilsynet med overholdelse af regler om materialer, isolering og konstruktion bør styrkes i alle medlemslande(4).

2.1.6. Den forebyggende vedligeholdelse af anlæg i industrien og på bygnings- og transportområdet bør forbedres for at sikre en effektiv drift og begrænse emissionsniveauet. Der bør indføres skattefordele for investorer, som vælger energivenlige løsninger.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Kommissionens forslag bør ses i en større sammenhæng med EU's energipolitikker og især behovet for energibesparelser i betragtning af følgende forhold:

- de begrænsede muligheder for at øve indflydelse på udbuddet af importerede energiforsyninger,

- EU's afhængighed af energiimport, som i dag ligger på 50 %,

- udvidelsen vil øge EU's afhængighed af import, som vil nå op på 70 % i 2030, hvis man ikke renoverer atomkraftværkerne,

- respekt af forpligtelserne i Kyoto-protokollen,

- betydningen af bygningers energiforbrug(5).

4. Særlige bemærkninger

4.1. Mindstenormer

4.1.1. Ifølge forslaget skal nye bygninger opfylde mindstenormer for energimæssig ydeevne. Hverken i direktivet eller i bilagene hertil findes en definition af fælles mindstenormer eller normer for hver enkelt medlemsstat.

4.1.2. ØSU går ind for subsidiaritetsprincippet og støtter, at det overlades til hver enkelt medlemsstat at fastsætte mindstenormer ud fra geografiske og klimatiske betingelser. Dog mener ØSU, at der er behov for, at direktivet mere præcist erindrer om Kyoto-forpligtelserne for at tilskynde medlemsstaterne til at fastsætte rimelige og forenelige mindstenormer inden for acceptable frister.

4.1.3. Det er ligeledes ØSU's opfattelse, at det i forbindelse med udvidelsen er ønskeligt at fastlægge mål og præcise frister for opfyldelse heraf i samarbejde med hver enkelt ansøgerland og at støtte landene til at opfylde målene inden for nærmere bestemte frister ved at informere og bevidstgøre befolkningen.

4.1.4. ØSU bemærker, at direktivforslaget i relation til hver enkelt stats fastsættelse af mindstenormer udelukkende tager højde for energimæssige aspekter. ØSU foreslår Kommissionen eventuelt at undersøge, om en mere samlet tilgang, der også omfatter andre aspekter, som f.eks. lydisolering, i forbindelse med nyopførelse eller restaurering af bygninger, ikke ville være en fordel såvel på det økonomiske plan som for beboerne(6).

4.2. Undtagelsesbestemmelser

4.2.1. Forslaget giver medlemsstaterne mulighed for at undtage historiske bygninger, midlertidige bygninger, industrianlæg, værksteder og boliger, der ikke benyttes som helårsboliger, som f.eks. sommerhuse.

4.2.2. ØSU går principielt ind for disse undtagelser, idet det dog anmoder om at få landsbrugsbygninger tilføjet, men sætter spørgsmålstegn ved relevansen og rækkevidden heraf, fordi undtagelserne i så høj grad beror på skøn, som i visse tilfælde vil kunne medføre, at de anvendes forskelligt i medlemsstaterne.

4.3. Nye og eksisterende bygninger

4.3.1. Forslaget sondrer mellem nye og eksisterende bygninger, som skal opfylde mindstenormer for energimæssig ydeevne. ØSU ser gerne, at disse mindstenormer fastsættes særskilt for henholdsvis nye og eksisterende bygninger, og at de tager højde for de forskelle, der kan være, dels i ejendommens stand, dels mht. de teknikker, der kan anvendes for at forbedre ydeevnen.

4.3.2. Sondringen mellem boliger og offentlige bygninger er klar, men det er ØSU's opfattelse, at der også er behov for en utvetydig sondring mellem enfamiliehuse og flerfamiliehuse.

4.4. Tærsklernes karakter

4.4.1. I direktivforslaget fastsættes tærskelværdien i m2. Eftersom det handler om at forbedre bygningers energimæssige ydeevne, mener ØSU ikke, at overfladearealet altid udgør en passende reference.

4.4.2. Hvad angår opvarmning og klimaregulering, der har stor indflydelse på energiforbruget, er ydeevnen afhængig af rummenes størrelse, som er afhængig af to faktorer: højden af de forskellige niveauer og deres facadeareal.

4.4.3. For beboelseshuse ligger højden mellem gulv og loft generelt omkring 2,50 m. På grund af denne ensartethed kan man bibeholde tærskelværdier udtrykt i m2.

4.4.4. For offentlige bygninger, således som disse er defineret i direktivforslagets artikel 2 og hvis niveauhøjder varierer, ville det således være mere nærliggende at fastsætte tærskler i henhold til bygningernes rumfang.

4.5. Tærskelværdier for bygninger med et samlet areal på mere end 1000 m2

4.5.1. Forslaget indfører kun to tærskelværdier for bygninger med et samlet areal på mere end 1000 m2, én for nye og én for eksisterende bygninger (artikel 4 og 5).

4.5.2. For nye bygninger, hvis samlede areal overstiger 1000 m2, betyder dette en forpligtelse til, før der gives byggetilladelse, at vurdere de tekniske, miljømæssige og økonomiske muligheder for at installere decentrale energiforsyningssystemer baseret på vedvarende energi, kraftvarme, fjernvarme eller under visse omstændigheder varmepumper.

4.5.2.1. ØSU vurderer, at denne forpligtelse også bør finde anvendelse på offentlige bygninger, således som de er defineret i direktivforslagets artikel 2, idet man bør indføre en tærskelværdi på 2500 m2 for at tage højde for de synspunkter, ØSU har gjort gældende i ovenstående punkt 4.4.4.

4.5.2.2. ØSU er enig i, at denne forpligtelse ikke skal overføres på enfamiliehuse, på baggrund af tærskelværdien på 1000 m2.

4.5.2.3. Hvad angår flerfamiliehuse, er det ØSU's vurdering, at tærsklen skal sættes til 2500 m2, så kun større byggekomplekser, som kan bære disse ekstraomkostninger, omfattes.

4.5.2.4. På den anden side er ØSU af den opfattelse, at hvis direktivforslagets målsætninger for nye bygninger på tidspunktet for deres opførelse ikke kan opfyldes, bør der i byggeprojekterne indgå en forpligtelse hertil i forbindelse med mere gennemgribende renoveringer på et senere tidspunkt.

4.5.3. For renoveringsprojekter i eksisterende bygninger, fastsættes i forslaget en tærskel på 1000 m2 for opfyldelse af mindstenormer for energimæssig ydeevne.

4.5.3.1. ØSU mener stadig, at denne forpligtelse bør finde anvendelse på:

- offentlige bygninger, således som de er defineret i artikel 2, på mere end 2500 m3,

- flerfamiliehuse på op til 2500 m2.

4.5.3.2. ØSU noterer sig, at princippet i direktivets artikel 5 finder anvendelse i alle tilfælde, hvor de samlede renoveringsomkostninger er højere end 25 % af bygningens "aktuelle forsikringsværdi". Imidlertid anvender medlemsstaterne ikke samme kriterier for begrebet "aktuel forsikringsværdi" (hvad angår offentlige bygninger, er tilgangen forskellig, og kriterierne for vurdering af formueværdier er ikke sammenlignelige).

4.6. Attester (EU-mærke) vedrørende energimæssig ydeevne

4.6.1. ØSU er af den opfattelse, at betegnelsen "attest" indebærer en obligatorisk kontrol eller en erklæring om, at reglerne overholdes. For at tydeliggøre Kommissionens hensigt skal ØSU anbefale at erstatte "attest" med "EU-mærke", hvilket tillader en sondring inden for ydeevne ved indplacering på en værdiskala.

4.6.2. I direktivforslaget (art. 6.1) kræves det, at en attest (EU-mærke) vedrørende den energimæssige ydeevne, udstedt inden for de seneste 5 år, i forbindelse med opførelse, salg eller udleje forelægges køber eller lejer.

4.6.3. ØSU mener, at for nye bygninger kan denne forpligtelse, som udgør en garanti for køber eller lejer, sagtens opfyldes med virkning fra overtagelsen af bygningerne. Et overensstemmelsescertifikat og bevis på overholdelse af mindstenormer udfærdiget ved byggeriets afslutning tillader faktisk uden besvær at udstede et EU-mærke om energimæssig ydeevne uden yderligere formaliteter.

4.6.4. I relation til nye bygninger er det ØSU's vurdering, at en frist på 5 år er for kort, og den foreslås derfor forlænget til 10 år. Efter udløbet af denne frist er det alene en restaurering, der udløser en (forpligtelse til) opdatering af attesten (EU-mærket).

4.6.5. Med hensyn til eksisterende bygninger bør gyldighedsperioden ligeledes forlænges til 10 eller 15 år, hvis attesten (EU-mærket) vedrørende energimæssig ydeevne viser, at bygningen opfylder mindstenormerne. Alene en ændring af normerne foranlediger en forpligtelse til opdatering af attesterne (EU-mærkerne). Ifølge direktivforslaget er man alene forpligtet til at udstede en attest (EU-mærke) i forbindelse med køb eller udleje. Herudover er der ingen forpligtelse til at udstede en sådan attest (EU-mærke). ØSU foreslår, at man for at befordre energibesparelser bør give en overgangsfrist på omkring 15 år, hvorefter det skal være obligatorisk at udstede attester (EU-mærker) for samtlige eksisterende bygninger, som omfattes af direktivets anvendelsesområde.

4.6.6. Hvis attesterne vedrørende energimæssig ydeevne viser, at denne er utilstrækkelig, og at der kun, via anvendelse af artikel 5, kan rettes op herpå ved hjælp af omfattende renoveringer, er en gyldighedsperiode på 5 år ikke rimelig.

4.6.7. ØSU vurderer, at attesterne (EU-mærkerne) ud over referenceværdier bør fremstå som normer, som en påmindelse om bedste udnyttelsespraksis, når det drejer sig om energiforbrug eller (isolerings)varmetab.

4.6.8. ØSU forstår, at Kommissionen i direktivforslagets artikel 6.2 foreslår, at attesten (EU-mærket) følges op af anbefalinger til forbedring af den energimæssige ydeevne. ØSU mener ikke, at dette forslag er tilstrækkeligt. Hvis man virkelig skal opnå forbedringer og en varig reduktion af energiforbruget, er det vigtigt at ændre holdningen i samfundet som helhed og hos borgerne. ØSU ser derfor gerne, at direktivet forpligter staterne til at udvikle og systematisk gentage informations- og uddannelseskampagner over for offentligheden for at begrænse det samlede energiforbrug og gøre hver enkelt borger opmærksom på sit eget hjemlige energiforbrug.

4.6.9. ØSU konstaterer, at ifølge direktivforslagets artikel 9 skal attesteringen (tildelingen af EU-mærker) til bygninger og kontrol af varmesystemer og klimaanlæg udføres af kvalificeret og uafhængigt personale. ØSU mener, at personale, som har til opgave at udføre dette arbejde, ikke nødvendigvis skal være uafhængige, men at de bør være officielt godkendt ud fra deres kvalifikationer, som bør kunne erhverves under et specifikt uddannelsesforløb.

4.7. Eftersyn af kedler (artikel 7 og 8)

4.7.1. Direktivforslaget forudsætter, at man iværksætter regelmæssigt eftersyn af kedler, hvis nominelle nytteeffekt overstiger 10 kW, og af centrale klimaanlæg, hvis nominelle køleeffekt overstiger 12 kW.

4.7.2. Disse særligt lave tærskler indebærer et praktisk talt systematisk eftersyn for alle bygningstyper, herunder enfamiliehuse. ØSU bemærker, at direktivforslaget ikke indeholder nogen frist for organisering af disse første kontroleftersyn af eksisterende bygningskomplekser og heller ikke for deres gyldighedsperiode

4.7.3. ØSU ser gerne, at medlemslandene får mulighed for at organisere disse eftersyn over en periode på 15 år. De installationer, hvis nominelle nytteeffekt overstiger 70 kW, bør efterses i løbet af de første 5 år. I de følgende 10 år bør samtlige installationer med en effekt på mellem 10 og 70 kW efterses.

4.7.4. I bilaget til direktivforslaget er det præciseret, at kedler med en nominel nytteværdi, der overstiger 100 kW, skal efterses hvert andet år.

Frister for kontrol af kedler og klimaanlæg

>TABELPOSITION>

4.7.5. For mere end 15 år gamle varmeanlæg, som omfatter kedler med en nominel effekt på mere end 10 kW, skal medlemsstaterne indføre de nødvendige foranstaltninger for etableringen af et rettidigt eftersyn af anlægget som helhed, jf. bilag til direktivforslaget. ØSU ønsker, at disse eftersyn, herunder særligt dem som tager sigte på udledning af drivhusgasser, iværksættes inden for de i ovenstående pkt. 4.7.3 foreslåede frister. Disse eftersyn vil kunne udføres i forbindelse med de tilbagevendende vedligeholdelseseftersyn.

4.7.6. Med virkning fra det tidspunkt hvor det er blevet konstateret, at anbefalingerne eller forskrifterne givet i forbindelse med disse eftersyn er blevet fulgt, er attesten/EU-mærket gyldig for en periode af 10 år.

4.7.7. ØSU mener, at man i forbindelse med installation af kedler og klimaanlæg bør udstede en overensstemmelsesattest med en gyldighed på 10 år, selv om normerne skulle ændre sig.

5. Incitamenter til energibesparelser

5.1. ØSU mener ikke, at man bør udelukke nogen mulighed for forskning i energibesparelser, udvikling af brugen af vedvarende energi og begrænsning af produktion af drivhusgasser. Imidlertid lægger dette direktivforslag alene vægt på at give ejere mulighed for at overvælde omkostninger på deres lejere. Denne mulighed er i forvejen begrænset, da fastsættelse af leje i visse lande er underlagt strenge rammer.

5.2. ØSU skal erindre om, at man i sin udtalelse af 30. maj 2001(7) udtalte, at "Skattebegunstigelser, der sigter mod at fremme teknologisk innovation og lede industrielle processer i retning af større miljøvenlighed, er ligeledes hensigtsmæssige, forudsat at de ikke er markedsforvridende".

5.2.1. I denne udtalelse skal ØSU foreslå, at medlemsstaterne prioriterer tiltag og initiativer på skatteområdet, så som at:

- anvende en reduceret momssats, således som Rådets beslutning af 28.2.2000 tillader for "visse arbejdsintensive ydelser", der omfatter moderniseringer af bygninger, herunder de, der har at gøre med energimæssig ydeevne,

- tillade lejere at fratrække de udgifter, de bliver pålagt som følge af dette direktiv,

- at trække disse omkostninger fra i den skattepligtige indkomst.

6. Konklusioner

6.1. ØSU skal henlede Kommissionens opmærksomhed på de medlemsstater, der systematisk beskatter alle energiformer, særligt de fossile, som benyttes i dag. Således baserer alle politikker, hvad enten der er tale om energibesparelser eller overgang til andre energiformer (mindre drivhusgasproducerende) sig på økonomiske modeller, der ikke tager højde for skattelettelsesmuligheder. Et eksempel: 160000 boliger i Danmark, hvor udbyttet er på 13 %, reducerer skatten med en tilsvarende procentsats.

6.2. ØSU understreger sin støtte til Kommissionens initiativ og til udvikling af en fælles metode vedrørende bygningers energimæssige status, men erindrer om, at man bør have følgende in mente:

- der må ikke skabes uforholdsmæssige hindringer for medlemsstaterne af hensyn til den internationale konkurrence. EU bør derfor planlægge ud fra det udgangspunkt, at samtlige berørte lande implementer Kyoto-kriterierne,

- det må påses, at ansøgerlandene, særligt for så vidt angår nyopførelser, underlægger sig foranstaltninger, der er forenelige med medlemsstaternes målsætninger med henblik på at reducere afhængigheden af energi og hurtigt komme op på samme niveau,

- det må sikres, at man ikke lader lejere eller ejere, der selv bebor deres ejendom, afholde uforholdsmæssige udgifter, hvilket ville gøre direktivets målsætninger virkningsløse og få borgerne til at tage afstand fra Den Europæiske Union.

6.3. ØSU ser gerne, at man i direktivforslagets artikel 3 ikke overlader udviklingen af en metode til beregning af bygningers energimæssige ydeevne til et udvalg i overensstemmelse med proceduren i artikel 11, men at der i stedet opstilles et særskilt direktiv, hvis udarbejdelse vil give mulighed for en åben og mere fremadrettet debat.

Bruxelles, den 17. oktober 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) ØSU-udtalelse om "Grønbog - På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed" (KOM(2000) 769 endelig); EFT C 221 af 7.8.2001, s. 6.

(2) ØSU-udtalelse om "Fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet" KOM(1999) 279 endelig; EFT C 367 af 20.12.2000.

(3) ØSU-udtalelse om "Energieffektivitet i Det Europæiske Fællesskab - en strategi for rationel energianvendelse" KOM(1998) 246 endelig; EFT C 407 af 28.12.1998, s. 176.

(4) ØSU-initiativudtalelse om "Politikker for rationel energiudnyttelse"; EFT C 407 af 28.12.1998, s. 160.

(5) Se tabel 1 i bilaget: Endelig energiefterspørgsel i EU pr. sektor og brændselstype.

(6) ØSU-udtalelse om "Europa-Parlamentets og Rådets forslag til direktiv om vurdering og styring af ekstern støj", EFT C 116 af 20.1.2001, s. 48.

(7) ØSU-udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om fastlæggelse af Fællesskabets miljøhandlingsprogram for 2001-2010"af 30. maj 2001; EFT C 221 af 7.8.2001, s. 8.

BILAG I

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Tabel 1: Endelig energiefterspørgsel i EU pr. sektor og brændselstype i 1997 (Mtoe)((Energy in Europe - European Union Energy Outlook to 2020, særudgave, november 1999, Europa-Kommissionen - Det fælles analyseprojekt.))

>TABELPOSITION>

BILAG II

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Figur 1: Energiforbrug til boliger(1)

>PIC FILE= "C_2002036DA.002602.TIF">

Figur 2: Energiforbrug i tertiærsektoren(2)

>PIC FILE= "C_2002036DA.002603.TIF">

(1) KOM(2000) 769 endelig af 29.11.2000.

(2) KOM(2000) 769 endelig af 29.11.2000.