P6_TA(2006)0380

Kommissionens hvidbog om forsyningspligtydelser

Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens hvidbog om forsyningspligtydelser (2006/2101 (INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse med titlen "Hvidbog om forsyningspligtydelser" (KOM(2004)0374),

- der henviser til Kommissionens meddelelse med titlen "Iværksættelse af Fællesskabets Lissabon-program Socialydelser af almen interesse i Den Europæiske Union" (KOM(2006)0177),

- der henviser til Kommissionens beslutning 2005/842/EF af 28. november 2005 om anvendelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, på statsstøtte i form af kompensation for forsyningspligtydelser til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse [1],

- der henviser til artikel 36 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som vedrører adgangen til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse,

- der henviser til artikel 2, 5, 16, 73, 86, 87, 88 og 295 i EF-traktaten,

- der henviser til sine tidligere beslutninger om forsyningspligtydelser, især sin beslutning af 13. november 2001 om Kommissionens meddelelse "Forsyningspligtydelser i Europa" [2] og sin beslutning af 14. januar 2004 om Kommissionens grønbog om forsyningspligtydelser [3] og sin beslutning af 22. februar 2005 om statsstøtte i form af kompensation for levering af forsyningspligtydelser [4],

- der henviser til sin holdning af 16. februar 2006 om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tjenesteydelser i det indre marked [5],

- der henviser til formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Lissabon den 15. og 16. marts 2000, Det Europæiske Råd i Nice den 7., 8. og 9. december 2000, Det Europæiske Råd i Laeken den 14. og 15. december 2001 og Det Europæiske Råd i Barcelona den 15. og 16. marts 2002 om forsyningspligtydelser,

- der henviser til EF-Domstolens retspraksis vedrørende forsyningspligtydelser, især dom af 19. maj 1993 i sag 320/91, Corbeau [6], af 27. april 1994 i sag C-393/92, Almelo [7], af 18. november 1999 i sag C-107/98, Teckal [8], af 3. juli 2003 i de forenede sager C-83/01 P, C-93/01 P og C-94/01 P, Chronopost [9], af 24. juli 2003 i sag C-280/00, Altmark [10], af 27. november 2003 i de forenede sager C-34/01 — C-38/01, Enirisorse [11], og af 11. januar 2005 i sag C-26/03, Stadt-Halle [12],

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Økonomi- og Valutaudvalget og udtalelser fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, Kultur- og Uddannelsesudvalget, Retsudvalget, Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, Transport- og Turismeudvalget, Udvalget om International Handel, Udvalget om Industri, Forskning og Energi og Regionaludviklingsudvalget (A6-0275/2006),

A. der henviser til, at traktaterne foreskriver en åben social markedsøkonomi, og at bl.a. følgende principper er referencerammer og vigtige i denne sammenhæng:

- solidaritet, som fører folk sammen og er baseret på målene om social, økonomisk og territorial samhørighed og bæredygtig udvikling,

- samarbejde, som skal muliggøre en iværksættelse af de transnationale og europæiske bestræbelser i EU-traktaterne og -programmerne,

- åbne grænser og et indre marked med fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital med henblik på økonomisk og samfundsmæssig integration samt øget velstand og social velfærd blandt de europæiske borgere,

- konkurrence, som skal muliggøre en fuldførelse af det indre marked på grundlag af reglerne om social markedsøkonomi, og som reguleres af konkurrenceretten, som udgør en væsentlig demokratisk ret og frem for alt for at forhindre misbrug af monopoler og økonomisk magt og sikre innovation, høj kvalitet til overkommelige priser, diversifikation af forbrugernes valg og forbrugerretlig beskyttelse,

- subsidiaritetsprincippet, der bygger på artikel 5 i EF-traktaten, med henblik på at respektere demange medlemsstater og de forskellige traditioner i EU, effektivisere EU's beslutningsprocesser og bringe dem så tæt på borgerne som muligt, når — og kun når — det fører til bedre resultater end nationale eller regionale aktioner,

- proportionalitet, som skal sikre, at Fællesskabet kun handler i det omfang, der er nødvendigt for atnå traktatens mål, og

- demokratiet, som gennem den almindelige valgret bemyndiger de nationale og lokale offentlige myndigheder, der fastlægger og tilrettelægger behovet for og tildelingen af forsyningspligtydelser, samt finansieringen af dem,

B. der henviser til, at forsyningspligtydelser ikke kun er en væsentlig del af den sociale og økonomiske samhørighed, men også i høj grad bidrager til den europæiske økonomis konkurrenceevne,

C. der henviser til, at konkurrencen, der skal muliggøre etableringen af det indre marked på grundlag af reglerne om en social markedsøkonomi, og som reguleres via konkurrencelovgivning, er en væsentligdemokratisk rettighed, der ikke kun begrænser bureaukratiets magt, men frem for alt hindrer misbrug af økonomisk magt og beskytter forbrugernes rettigheder,

D. der henviser til, at EF-domstolens retspraksis er blevet temmelig omfattende, at den er i konstant udvikling, og at den vedrører forskellige aspekter af tjenesteydelser af forsyningspligtydelser, herunder statsstøtte, ligebehandling og/eller konkurrenceforvridning,

E. der henviser til udviklingen i de retssager, der indbringes for Domstolen om foreneligheden af forsyningspligtydelser og reglerne for det indre marked og den europæiske konkurrence, og nødvendigheden af at reagere på disse med en afklaring af den gældende EU-ret på området,

F. der henviser til, at markederne og den måde, samfundene organiserer sig på, gennemgår en dynamiskudvikling, som er forskellig fra medlemsstat til medlemsstat, og at anvendelsen af strenge regler og definitioner ville hindre opfyldelsen af optimale økonomiske og samfundsmæssige resultater,

G. der henviser til, at det i et samfundsmæssigt og økonomisk miljø, der er så forskelligartet som EU, er umuligt at fastlægge ensartede forsyningspligtydelser,

H. der henviser til, at det at have rådighed over effektive forsyningspligtydelser er en fast bestanddel af de økonomiske, samfundsmæssige og sociale systemer i alle medlemsstater, og at de i de enkelte medlemsstater er udformet særdeles forskelligartet, og at målet om en vellykket fuldførelse af det indre marked skal give medlemsstaterne mulighed for at indføre effektive forsyningspligtydelser, der fuldt ud respekterer borgerens rolle som både forbruger af tjenesteydelser og skatteyder såvel som medlemsstaternes forpligtelser og ikke urimeligt griber ind i de lokale og regionale myndigheders frihed til atgennemføre tjenesteydelser og sikre, at disse er af høj kvalitet, hyppige, prismæssigt overkommelige og let tilgængelige,

I. der henviser til, at forsyningspligtydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse skal leveres ligeligt i alle dele af EU; der henviser til, at målet med den økonomiske og sociale samhørighed er at nedbringe forskellene i regionernes udviklingsniveauer og fremme den overordnede harmoniske udvikling af EU, navnlig i de nye medlemsstater,

J. der henviser til, at det under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet i artikel 5, stk. 2 i EF-traktaten alene er medlemsstaternes og deres lokale myndigheders opgave at definere deres forsyningspligtydelser og at bestemme, hvilke tjenesteydelser der bør være omfattet, og hvordan de tilrettelægges, finansieres, leveres, evalueres og kontrolleres, og at dette skal respekteres fuldt ud ved udarbejdelse af yderligere lovgivning,

K. der henviser til, at der med hensyn til foreneligheden af regler om det indre marked og konkurrence med et velfungerende system af forsyningspligtydelser skal skabes mere retssikkerhed for at give de nationale, regionale og lokale myndigheder det nødvendige spillerum til at træffe beslutninger og undgå konflikter og retssager under behørig hensyntagen til det indre marked og Parlamentets ovennævnte holdning om tjenesteydelser i det indre marked såvel som en klar gennemførelse af det indre marked og konkurrenceregler,

L. der henviser til, at de sektorspecifikke EF-direktiver for tjenesteydelser af almen økonomisk interesse inetbundne brancher og i andre sektorer, hvor der er opnået eller indledt en åbning af markedet, har været vellykkede og har ført til bedre tjenesteydelser og lavere priser og udgør en pålidelig ramme,

M. der henviser til, at de mange sektorspecifikke initiativer med henblik på at åbne det indre marked inden for tjenesteydelser og Parlamentets holdning om tjenesteydelser i det indre marked øger mulighederne for konkurrence og bedre tjenesteydelser, herunder på området for tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, hvilket understreger behovet for retlig klarhed, hvad angår forsyningspligtydelser,

N. der henviser til, at tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse har direkte indvirkning på det indre marked for tjenesteydelser, og at en række sektorer, som udbyder tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, med succes er blevet moderniseret og integreret i disse markeder for tjenesteydelser; der henviser til, at denne integrering blev opnået på en kontrolleret måde og ledsaget af beskyttelsesforanstaltninger for den almene interesse, navnlig begrebet "forsyningspligtydelser",

O. der henviser til, at EF-traktaten i artikel 16 og artikel 86, stk. 2, anerkender betydningen af tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, der henviser til, at EF-traktatens artikel 43-49 udgør retsgrundlagetfor udarbejdelse af Fællesskabets indsats med hensyn til fri udveksling af tjenesteydelser, derhenviser til, at EF-traktatens artikel 86 og 87 og Domstolens retspraksis klart indikerer, hvordan statsstøtte, ordninger og niveauer for finansiering af tjenesteydelser af almen økonomisk interesse skal behandles, der henviser til, at EF-traktatens artikel 95 er det hensigtsmæssige retsgrundlag for at behandle spørgsmål om procedurer for offentlige indkøb og relaterede spørgsmål,

P. der henviser til, at EF-traktaten i artikel 16 og artikel 86, stk. 2 ganske vist henviser til tjenesteydelser afalmindelig økonomisk interesse, men at EF-traktaten ikke giver en definition på begrebet; der henviser til, at forsyningspligtydelser ikke omtales i EF-traktaten, men blev indført af Kommissionen inden forrammerne af en meddelelse, og at tjenesteydelser af almen økonomisk interesse ifølge Europa-Parlamentets holdning om tjenesteydelser i det indre marked bør være undtaget fra anvendelsesområdet for artikel 16 i forslaget til servicedirektiv, og at forsyningspligtydelser helt undtages fra det foreslåede direktiv,

Q. der henviser til, at de forskellige former for administration og partnerskab mellem de økonomiske operatører, som har fået til opgave at tage sig af disse ydelser, bør fremmes, og at dette bør ske under overholdelse af medlemsstaternes kompetence vedrørende levering og tildeling af disse tjenesteydelser med henblik på at sikre effektive kvalitetsbaserede tjenesteydelser,

R. der henviser til, at Fællesskabets målsætning om et højt forbrugerbeskyttelsesniveau samt en nøje overholdelse af subsidiaritetsprincippet her bør stå stærkere i fokus,

S. der henviser til, at Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender og respekterer adgangen til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse med henblik på at fremme den sociale og territoriale samhørighed i Unionen,

1. fastslår, at dets tidligere ovennævnte beslutninger om forsyningspligtydelser af 13. november 2001, 14. januar 2004 og af 22. februar 2005 stadig er gældende i betragtning af

- subsidiaritetsprincippet,

- deregulering og

- indførelsen af det indre marked og behovet for at sikre tjenesteydelser af høj kvalitet;

minder om, at det ikke er afgørende, hvem der leverer forsyningspligtydelserne, men snarere at kvalitetsstandarder og en rimelig samfundsmæssig balance opretholdes, og at kriterierne baseres på pålidelighed i leveringen og kontinuitet; minder om, at Parlamentet mener, at tjenesteydelser af almen økonomisk interesse omfatter et meget bredt spektrum af brancher;

2. bemærker, at det især er vigtigt med henblik på at sikre et maksimalt udbytte af fordelene ved det indre marked, at de betingelser og bestemmelser, der vedrører liberaliseringen af markederne, sikrer en loyal, gennemsigtig og effektiv konkurrence samtidig med opretholdelse af den sociale samhørighed og tjenester, der er tilgængelige for alle, og forhindrer misbrug af en dominerende stilling, samt at de ikke skaber nye monopoler, som vanskeliggør adgangen for nye markedsdeltagere;

3. understreger, at forsyningspligtydelser bør være af høj kvalitet, almindelig udbredt tilgængelige, leveres til optimal pris, respektere den sociale balance og leveres på grundlag af vedvarende forsyningssikkerhed; understreger, at hovedparten af forsyningspligtydelser kan udføres under forhold med loyal konkurrence, hvorved private og offentlige virksomheder principielt skal behandles ligeværdigt;

4. anmoder om, at Kommissionen forelægger det en omfattende analyse af konsekvenserne af den hidtidige liberalisering, navnlig af situationen for forbrugerne og de berørte ansatte;

5. understreger, at tjenesteydelser af almen økonomisk interesse leveres i et indre marked og derfor er underlagt bestemmelserne om det indre marked, offentlige indkøb, konkurrence og statsstøtte samt Kommissionens kontroller med misbrug for så vidt anvendelsen af denne lovgivning, som det fremgår af artikel 86, stk. 2, i traktaten, ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem; understreger, at Fællesskabet og medlemsstaterne i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 16 vedrørende tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse er ansvarlige for inden for deres respektive kompetenceområder at sikre, at leveringen af sådanne tjenester overholder principper og betingelser, der muliggør en gennemførelse af målet med disse tjenester;

6. mener, at legitime krav i almenhedens interesse ikke bør anvendes som et påskud for, at markeder for tjenesteydelser på urimelig vis lukkes for internationale operatører, som påtager sig at respektere de legitime krav og er i stand til at gøre det;

7. fremhæver, at der navnlig efter udvidelsen af Den Europæiske Union må sikres samhørighed i forbindelse med tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, og at medlemsstaternes infrastrukturer for tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, der er baseret på netværker, bør sammenkobles som led i strukturpolitikken, ligesom det grænseoverskridende samarbejde bør intensiveres for at skabe et virkeligt indre marked og fremme standardisering;

8. tager hensyn til den økonomiske betydning af disse tjenesteydelser og deres betydning for fremstillingen af andre varer og ydelse af andre tjenesteydelser; understreger, at den måde, hvorpå tjenesteydelserne af almen økonomisk interesse tilrettelægges, kan påvirke det indre marked, f.eks. ved et forbud mod etablering i det land, hvor tjenesteydelserne ydes;

9. er af den opfattelse, at målet med konkurrencereglerne bør være at forbedre kvaliteten, hvad angår tjenesteydelser og forbrugervalg, sikre overkommelige priser og opfylde andre målsætninger af almen interesse, herunder bæredygtig udvikling;

10. opfordrer Kommissionen til at afklare sondringen mellem forsyningspligtydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse ved at udvikle gennemførlige kriterier, som tager hensyn til medlemsstaternes nationale traditioner på grundlag af karakteren af kollektive goder og offentlig finansiering af forsyningspligtydelservia solidaritetsmekanismer; understreger, at det for mange forsyningspligtydelser er ekstremt vanskeligt at skelne mellem økonomiske og ikke-økonomiske aspekter på grund af disse tjenesteydelsers dynamiske karakter og deres hurtige udvikling; glæder sig derfor over, at Kommissionen i sin hvidbog omforsyningspligtydelser anfører, at det "i tilfælde af tvist er den faktiske udførelse af en forsyningspligtopgave, der har forrang frem for anvendelsen af traktatens bestemmelser"; anerkender, at en lang række af forsyningspligtydelser ikke bør udelukkes fra anvendelsesområdet for bestemmelserne vedrørende det indre marked og konkurrence i et forsøg på at definere forsyningspligtydelser; bemærker, at en præcis definition af tjenesteydelser af almen økonomisk interesse og forsyningspligtydelser vil være i modstrid med medlemsstaternes ret til at fastsætte deres forsyningspligtydelser;

11. mener, at traktatens artikel 86, stk. 2, rummer garantier for, at medlemsstaterne kan sikre, at der leveres tjenesteydelser af almen økonomisk interesse i overensstemmelse med de forsyningspligter, der er fastsat i fællesskabsretten eller af medlemsstaterne; tilslutter sig Domstolens fortolkning, ifølge hvilken der er en sammenhæng mellem denne vurdering og vurderingen af proportionalitet som et led i EF-traktatens artikel 49;

12. minder om, at EF-Domstolens retspraksis og Kommissionen via dens fortolkning i enkelte sager fastsætter de gældende regler for dette område, og at der derfor endnu ikke er blevet skabt den nødvendige retssikkerhed;

13. anmoder endvidere om en afklarende meddelelse fra Kommissionen om navnlig to spørgsmål: konsekvenserne af EF-Domstolens retspraksis på baggrund af en sektororienteret tilgang og anvendelse af konkurrenceretten på forsyningspligtydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, navnlig med hensyn til finansiering af disse tjenesteydelser;

14. konstaterer, at de lokale og regionale myndigheder, som er ansvarlige for forsyningspligtydelser tæt på borgerne har levet op til forventningerne, og at de også i fremtiden i forbindelse med disse ydelser er i stand til at sikre medbestemmelsesret, forbrugerbeskyttelse og almenvellets vel; mener, at der på EU-plan må bidrages til, at leveringen af sådanne ydelser på kommunalt og regionalt plan ikke kommer i fare;

15. er derfor af den opfattelse, at det er:

- i de lokale, regionale og nationale myndigheders interesse, at de, hvor det er nødvendigt, i alle borgeres interesse kan tilbyde og sikre egnede tjenesteydelser med behørig respekt af det indre marked og Parlamentets holdning om tjenesteydelser i det indre marked,

- i de (offentlige, profit-orienterede eller ikke-profitorienterede) virksomheders interesse, som leverer sådanne tjenesteydelser eller tilbyder at levere dem, at disse ved, hvilke betingelser og forpligtelser der kan pålægges dem af myndighederne efter gældende lovgivning vedrørende det indre marked som følge af den forsyningspligt, de er blevet pålagt, og

- i tjenesteydelsesbrugernes interesse, at de kan have sikkerhed for, at de tjenesteydelser, som er fastsat og udviklet af medlemsstaterne og deres lokale myndigheder i overensstemmelse med lokale forhold, kan leveres under behørige betingelser med hensyn til konkurrence og om nødvendigt tilgængelighed, kvalitet, overkommelighed, innovation, tilpasning, kontinuitet, varighed, ligebehandling, langsigtet planlægning, sikkerhed og universalitet, etc.,

og at Kommissionen derfor bør forelægge forslag til retlige præciseringer, retningslinjer og principper for en række problematiske emner, herunder anvendelsen af reglerne for det indre marked og konkurrence i forbindelse med forsyningspligtydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, samtidig med at det sikres, at medlemsstaterne, de regionale og lokale myndigheder har det demokratiske ansvar for anvendelsen af reglerne på forsyningspligtydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse; bemærker, at der er behov for at præcisere, hvordan ansvaret er fordelt mellem EU og medlemsstaterne, og mener, at den sektorspecifikke tilgang, som tager hensyn til de særlige forhold i de enkelte sektorer, bør være et vigtigt element i denne forbindelse; understreger i denne forbindelse, at forsyningspligtydelser efter en behørig evaluering af traktaten og Domstolens retspraksis stadig skal defineres af medlemsstaterne; bemærker endvidere, at der ikke er noget retsgrundlag for et forslag om ikke at anvende de pågældende bestemmelser i EF-traktaten på visse tjenester;

16. understreger behovet for eksisterende eller fremtidige sektorspecifikke bestemmelser, som bygger det indre markeds regler og overholdelse af subsidiaritetsprincippet, og understreger at der ikke skal sættes spørgsmålstegn ved sektorspecifikke bestemmelser; minder om succesen med disse sektorspecifikke regler og opfordrer til, at den sektorspecifikke tilgang udvides til andre sektorer;

17. opfordrer Kommissionen til for området social- og sundhedsforsyningspligtydelser at skabe mere retssikkerhed og fremlægge et forslag til sektorspecifikke direktiver fra Rådet og Parlamentet og for de områder, hvor den skønner dette nyttigt;

18. opfordrer derfor Rådet til så hurtigt som muligt at nå frem til en fælles holdning om en ændring af forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje [13];

19. foreslår, at når en kompetent myndighed definerer en levering af en tjenesteydelse som en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, bør den offentlige forsyningspligt pålægges enten gennem en retfærdig og åben udbudsprocedure, som er baseret på lige muligheder for alle konkurrenter eller gennem en passende retsakt, der opfylder gennemsigtighedskriterierne;

20. glæder sig over forslaget til Fællesskabets retlige rammer for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste og beslutningen om at revidere Kommissionens direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder [14];

21. foreslår, at en kompetent myndighed, hvis den påtænker at finansiere forsyningspligtydelser på anden vis end ved en direkte finansiering via dens almindelige budget, bør vælge en finansieringsform i overensstemmelse med bestemmelserne i EF-traktaten, særligt artikel 86, stk. 2, især ved tildeling af eksklusive og særlige rettigheder, tildeling af kompensation for levering af offentlige tjenesteydelser eller oprettelse af en fond til levering af offentlige tjenesteydelser; bemærker, at i alle disse tilfælde vil dette forudsætte etablering af et gennemsigtigt prissystem såvel som hensigtsmæssige og gennemsigtige finansieringsformer;

22. foreslår, at — hvis en kompetent myndighed overvejer at yde en kompensation for levering af offentlige tjenesteydelser for at sikre finansieringen af en forsyningspligtydelse — bør denne kompensation ikke betragtes som statsstøtte i medfør af artikel 87 i EF-traktaten, forudsat at:

- modtageren overdrages en klart defineret offentlig tjenesteydelsesopgave;

- parametrene til beregning af kompensationen fastsættes på forhånd på objektiv og gennemsigtig vis;

- niveauet for kompensation ikke overstiger omkostningerne ved udførelsen af de offentlige tjenesteydelsesforpligtelser, idet der tillades en rimelig fortjeneste;

- modtageren vælges ved en offentlig udbudsprocedure eller hvis kompensationen ikke overstiger omkostningerne i en velfungerende virksomhed, der er udstyret med de midler, der skal til for at yde tjenesten;

- der er igangsat en udbudsprocedure;

understreger dog, at kompensationens størrelse ikke må overstige det beløb, der er ødvendigt for at udføre tjenesteydelsen, og at det ikke må bruges til at finansiere aktiviteter uden for rammerne af den pågældende tjenesteydelse (krydssubsidiering); påpeger, at kompensation skal kunne ydes til alle operatører, der er blevet pålagt at yde forsyningspligtydelser, uanset deres juridiske status;

23. minder om vigtigheden af at bestemmelserne i afgørelse 2005/842/EF anvendes med klarhed; understreger dog, at betalingen af ren kompensation for offentlige tjenesteydelsesforpligtelser bør anses for statsstøtte, og at reguleringen derfor bør ændres;

24. understreger, at det er op til den kompetente myndighed at påtage sig den direkte levering af en forsyningspligtydelse gennem dens enhed eller tildele leveringen til eksterne profit- eller non-profit tjenesteydere, der er underlagt tilsvarende kontrol som for de direkte leverede tjenesteydelser; hvis den kompetente myndighed beslutter sig til at tildele levering af tjenesteydelserne til en ekstern leverandør, skal der igangsættes en udbudsprocedure; mener endvidere, at princippet om lokalt eller regionalt selvstyre bør respekteres, og at dette giver de kompetente myndigheder ret til under hensyntagen til almenvellet at vælge, hvordan den enkelte tjenesteydelse skal leveres;

25. er af den opfattelse, at den eksterne levering af en forsyningspligtydelse normalt skal medføre for myndigheden, at denne tjenesteydelse tildeles på grundlag af en offentlig tjenesteydelseskontrakt efter en udbudsprocedure; mener imidlertid, at dette princip for at tildele en offentlig tjenesteydelseskontrakt stadig bør gøre det muligt for en kompetent myndighed at tildele en offentlig tjenesteydelseskontrakt i presserende tilfælde; opfordrer Kommissionen til sammen med medlemsstaterne og Europa-Parlamentet i en forordning eller i direktiverne om offentligt udbud at fastlægge de relevante kriterier; bekræfter i den forbindelse, at lokale myndigheder bør kunne tildele tjenesteydelsesopgaver direkte til interkommunale virksomheder eller tilsvarende former for fælles foretagender eller til virksomheder, som de ejer eller kontrollerer, hvis disse enheder udfører den væsentligste del af deres aktiviteter for den eller de kontrollerende myndigheder, og hvis de ikke konkurrerer på eksterne markeder, men kun er del af national organisatorisk praksis, og at der må findes en løsning, som ikke kategorisk udelukker privat deltagelse fra starten;

26. kræver i denne sammenhæng og med henblik på at opnå effektivitetsfordele ved at inddrage nye leverandører og former for levering af forsyningspligtydelser, at der meget hurtigt skabes mere retssikkerhed for de forskellige organisationsformer mellem myndigheder (interkommunalt samarbejde, offentlig-privat partnerskab, tildeling af koncessioner), og opnås en afklaring på anvendelsesområdet for den europæiske konkurrence-, tildelings- og statsstøttelovgivning samt alment og i hele Europa gældende kriterier; understreger, at der bør være en juridisk afklaring af outsourcing af offentlige tjenesteydelser, der ikke svarer til offentlige udbud; anmoder Kommissionen om at præcisere reglerne for indgåelse af disse aftaler og utvetydigt adskille dem fra reglerne for offentlige udbud;

27. er af den opfattelse, at den kompetente myndighed bør sikre, at der i de sektorer, hvor den har fastlagt en ordning for forpligtelser for almenheden eller universalydelsesforpligtelser eller særlige mål, bliver anvendt de for den pågældende sektor egnede reguleringsformer og -instrumenter på grundlag af gennemsigtige regler;

28. er desuden af den opfattelse, at retningslinjer på nationalt og regionalt plan er nødvendige på følgende områder: af hensyn til gennemsigtighed og forbrugerbeskyttelse:

- fastlæggelse af adgang til de eksisterende net, såfremt adgangen er nødvendig for at levere tjenesteydelsen

- fastlæggelse af pris- og/eller takstbetingelser for levering af tjenesteydelsen

- sikring af konkurrence og muligheder for nye virksomheder, såfremt det er muligt

- ordning for udenretslig bilæggelse mellem leverandøren af tjenesteydelsen og brugeren uanset muligheden for at gøre brug af retsmidler og

- konsultation og evt. involvering af de myndigheder med ansvar for konkurrencespørgsmål, med enhver detalje, som kunne tyde på en overtrædelse af de nationale konkurrenceregler eller de konkurrenceregler, som er fastsat i EF-traktaten;

29. foreslår desuden med henblik på at få effektive forsyningspligtydelser af høj kvalitet på frivillig basis at fremme benchmarking og kvalitetsmålinger på nationalt og europæisk plan; mener, at udveksling af erfaringer og fremme af bedste praksis bør støttes og omfatte alle berørte parter; foreslår, at disse foranstaltninger tager hensyn til følgende aspekter:

- udvikling af omfattende evalueringsmetoder, herunder økonomiske, sociale og miljømæssige kriterier

- beskyttelse og sikkerhed for brugerne af tjenesteydelsen,

- rimelighed og proportionalitet for standarden i forhold til de mål og omkostninger, som er knyttet til tjenesteydelsen,

- størst mulig udbredelse og offentliggørelse af standarden og

- en let og effektiv kontrol af, om standarden er overholdt; hvilket kunne fastlægges på grundlag af et charter eller en adfærdskodeks;

30. understreger betydningen af at forbedre medlemsstaternes tilsynsmuligheder for at sikre, at målsætningerne for den offentlige politik rent faktisk nås, nemlig prismæssig overkommelighed og kvalitet; fremhæver desuden, at de relevante offentlige myndigheder nødvendigvis bør råde over hensigtsmæssige midler og ekspertise for at kunne håndhæve konkurrencen og sikre forbrugerbeskyttelse;

31. opfordrer Kommissionen til på grundlag af sin ovennævnte beslutning af 14. januar 2004, sin beslutning af 9. marts 2005 om en midtvejsevaluering af Lissabon-strategien [15] og nærværende beslutning at fremlægge forslag til egnede lovinitiativer, som der henvises til i denne beslutning, og minder om, at retten til fælles beslutningstagning, som fastsat i traktaten, bør udøves fuldt ud af alle berørte parter i forbindelse med forsyningspligtydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse;

32. minder om, at de internationale aftaler, som EU har indgået, og de dertil knyttede forpligtelser, skal være forenelige med Fællesskabets interne politikker og regler;

33. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.

[1] EFT L 312 af 29.11.2005, s. 67.

[2] EFT C 140 E af 13.6.2002, s. 153.

[3] EUT C 92 E af 16.4.2004, s. 294.

[4] EUT C 304 E af 1.12.2005, s. 117.

[5] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0061.

[6] Sml. 1993, I-2533.

[7] Sml. 1994, I-1477.

[8] Sml. 1999, I-8121.

[9] Sml. 2003, I-6993.

[10] Sml. 2003, I-7747.

[11] Sml. 2003, I-14243.

[12] Sml. 2005, I-1.

[13] EFT L 156 af 28.6.1969, s. 1.

[14] EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35. Senest ændret ved direktiv 2005/81/EF (EUT L 312 af 29.11.2005, s. 47).

[15] EUT C 320 E af 15.12.2005, s. 164.

--------------------------------------------------