P6_TA(2004)0066

Côte d'Ivoire

Europa-Parlamentets beslutning om Côte d'Ivoire

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sine tidligere beslutninger om Côte d'Ivoire,

- der henviser til AVS-EU-partnerskabsaftalen, der blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000,

- der henviser til Linas-Marcoussis-aftalen, der den 24. januar 2003 blev undertegnet af alle parter i den civile konflikt i Côte d'Ivoire,

- der henviser til Accra III-aftalen, der blev undertegnet af alle konfliktens parter den 30. juli 2004, og som indeholder en klar tidsplan for gennemførelsen af Linas-Marcoussis-aftalen, herunder især gennemførelsen af politiske reformer og afvæbning, demobilisering og reintegrering for at bane vejen for frie og gennemsigtige valg inden udgangen af 2005,

- der henviser til formandskabets erklæring af 7. november 2004 på Den Europæiske Unions vegne,

- der henviser til den fælles erklæring af 8. november 2004 fra Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (ECOWAS) og EU om situationen i Côte d'Ivoire,

- der henviser til pressemeddelelsen af 8. november 2004 fra den 19. samling i Den Afrikanske Unions Freds- og Sikkerhedsråd,

- der henviser til FN-generalsekretær Kofi Annans erklæring af 9. november 2004,

- der henviser til de afrikanske statschefers erklæring i Abidjan den 12. november 2004 og FN's Sikkerhedsråds resolution 1572, der blev vedtaget enstemmigt den 15. november 2004,

- der henviser til forretningsordenens artikel 115, stk. 5,

A. der henviser til, at Côte d'Ivoires regering den 4. november 2004 krænkede våbenhvileaftalen med sit luftangreb mod oprørere i Bouaké og Korhogo i den våbenfri zone mod nord,

B. der henviser til, at regeringens luftvåben den 6. november 2004 bombede franske fredsbevarende styrker i området, hvorved ni blev dræbt, og 31 blev såret; franske styrker tilintetgjorde herefter det mest af landets luftstyrke, hvilket fik regeringstro voldelige bander til at strømme ud i gaderne i Abidjan, hvor de truede og overfaldt udlændinge, satte ild til franske skoler og udplyndrede fransk ejendom,

C. der henviser til, at franske styrker og FN-styrkerne i Côte d'Ivoire, der i alt udgør ca. 10000 soldater, overvåger den våbenfri zone og har fået grønt lys til at bruge alle nødvendige midler for at standse kampene,

D. der henviser til, at 8 oppositionsaviser er blevet forbudt af de ivorianske myndigheder, at adskillige privatejede aviser er blevet udplyndret og ødelagt af regeringstro voldelige bander, og at internationale radioudsendelser er blevet saboteret, og som endvidere henviser til, at befolkningen i udsendelser via statsejede radio- og tv-sendere er blevet opfordret til etnisk vold og fremmedhad, hvilket har resulteret i en massiv udvandring af udenlandske statsborgere,

E. der minder om, at destabiliseringen af Côte d'Ivoire skyldes langvarige og dybe konflikter, som har ført til en forværring af den økonomiske og sociale situation,

F. der henviser til, at den fortsatte vold har alvorlige følger for den allerede kritiske humanitære situation i landet — hvor næsten en million ivorianere er afhængige af international humanitær hjælp — da mange humanitære missioner er indstillet, og som endvidere henviser til, at volden og den øgede risiko for ivoriansk masseflugt vil kunne destabilisere hele den vestafrikanske region, herunder især Liberia,

G. der henviser til, at utilstrækkelig international støtte ligeledes forværrer den humanitære krise,

H. der henviser til, at Accra-aftalen kræver afvæbning af oprørsstyrkerne og militserne inden den 15. oktober 2004, hvilket endnu ikke er sket,

I. der henviser til, at hverken fristerne for politiske reformer eller for afvæbning, der er fastsat i Accra III-aftalen, er blevet overholdt af konfliktens parter,

J. der henviser til, at der hverken vil kunne afholdes folkeafstemninger eller frie og retfærdige valg på et legitimt grundlag uden en genforening af landet,

K. der henviser til, at forpligtelserne med hensyn til menneskerettigheder, demokratiske principper og retsstatsprincipper, som alle er vigtige elementer i Cotonou-aftalen, ikke er blevet opfyldt,

L. der henviser til, at der takket være den sydafrikanske præsident Mbekeis medvirken er indledt en ny diplomatisk runde i Sydafrika med henblik på at finde en politisk løsning på krisen,

1. udtrykker efter de afrikanske regeringschefers erklæring den 12. november 2004 i Abidjan tilfredshed med Sikkerhedsrådets resolution om at indføre en øjeblikkelig våbenembargo, der, hvis parterne ikke forpligter sig til at overholde aftalerne, vil føre til indefrysning af finansielle tilgodehavender og begrænset udrejse for enhver, der fortsat truer fredsprocessen og en national genforening i landet; anmoder endvidere de ivorianske myndigheder om at sætte en stopper for radio- og tv-indslag, hvori der opfordres til had, intolerance og vold;

2. hædrer mindet om alle de personer, der er blevet ofre for de seneste voldshandlinger efter bruddet på våbenstilstandsaftalen, giver udtryk for sin medfølelse med ivorianske, afrikanske og europæiske voldsofres familier, herunder især kvindelige voldsofre, fordømmer voldshandlinger og manifestationer af fremmedhad, samt plyndringstogter, og opfordrer den ivorianske regering til at sætte en stopper for disse overgreb og ophøre med at lade voldsudøvere og ophavsmændene til volden slippe ustraffet fra deres gerninger;

3. opfordrer alle konfliktens parter til:

- øjeblikkeligt at indstille militære aktioner og fjendtlige handlinger,

- at sætte en stopper for de målrettede angreb mod civilpersoner, herunder humanitære hjælpearbejdere, uanset deres etniske, nationale eller religiøse baggrund,

- at afholde sig fra og gribe ind over for tilskyndelser til had og vold,

- på ny at forpligte sig til dialog og forhandlinger samt til at respektere og opfylde deres forpligtelser;

4. udtrykker tilfredshed med, at Den Afrikanske Union og ECOWAS har givet den sydafrikanske præsident, Thabo Mbeki, mandat til at mægle mellem konfliktens parter, og med inddragelsen af Den Afrikanske Union med henblik på at finde en politisk løsning på den ivorianske krise; giver Den Afrikanske Union og ECOWAS sin fulde støtte til sammen med FN at finde en hurtig og varig løsning på den aktuelle krise;

5. beklager, at sammensætningen af fredsstyrkerne ikke er tilstrækkelig multinational;

6. opfordrer Den Europæiske Unions medlemsstater til aktivt at bidrage til opretholdelse af FN's og Frankrigs fredsbevarende styrker og beklager, at Licorne-missionen, der udelukkende er blevet opretholdt ved hjælp af franske styrker, ikke har haft et fælles europæisk islæt;

7. fordømmer ødelæggelsen af ejendomme tilhørende oppositionspartier og -aviser, samt sabotage af udenlandske radiosendere;

8. opfordrer Côte d'Ivoires regering og repræsentanterne for "de nye styrker" til at gennemføre Accra III-aftalen og til at iværksætte alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at genindføre lov og orden, samt bevare og håndhæve respekten for menneskerettighederne;

9. henstiller til Rådet i dets bestræbelser på at forebygge konflikter at tage fat på de grundlæggende årsager, især af økonomisk og social art, til krisen og at støtte Den Afrikanske Unions udstationering af fredsstyrker som led i Den Europæiske Udviklingsfonds "fredsfacilitet"; opfordrer endvidere EU og det internationale samfund til at øge støtten til humanitær hjælp i Côte d'Ivoire, så snart det bliver muligt at iværksætte flere operationer, hvilket der er et presserende behov for;

10. opfordrer i den forbindelse Rådet til at overveje at indlede drøftelser mellem EU og Côte d'Ivoire i henhold til artikel 9 og 96 i Cotonou-aftalen;

11. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, Rådet, FN's, Den Afrikanske Unions og Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Staters generalsekretærer samt Côte d'Ivoires præsident og regering.

--------------------------------------------------