8. 3. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/5 
4. Særlige bemærkninger 
4.1. Artikel 1 affattes således: 
» d) for små enkeltportioner af konsumis og konfekt 
på betingelse af, at partiet er angivet på gruppeem­
ballagerne. « 4.2. Artikel 2 (ny): 
» Denne undtagelse gælder kun for et tidsrum af fire 
år at regne fra datoen for dette direktivs offentliggø­
relse. « 
Bryssel, den 18. december 1990. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om: 
— forslag til Rådets forordning (EØF) om indførelse af en EF-toldkodeks, og 
— forslag til Rådets forordning (EØF) om fastlæggelse af de tilfælde, hvor proceduren for 
midlertidig indførsel med fuldstændig fritagelse for importafgifter kan benyttes, og om 
de særlige betingelser herfor (*) 
(91/C 60/03) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 2. april 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikler 8, 100 A og 113 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om de ovennævnte emner. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Jens Peter Petersen til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 5. december 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 282. plenarforsamling den 18. december 
1990 enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Med forslaget om indførelse af en toldkodeks 
tilgodeses et stærkt ønske om en ensartet EF-toldret, 
som Det økonomiske og sociale Udvalg de seneste år 
gentagne gange har fremsat over for de lovgivende 
myndigheder. Dette lovkompleks træder i stedet for de 
tilsvarende nationale bestemmelser og afskaffer dem 
således principielt. Dette at indføre retsregler via en 
kodificering kan også tjene som eksempel for andre 
retsområder end toldretten. 
(!) EFT nr. C 128 af 23. 5. 1990, s. 1. 1.2. Ved sammenfatning af bestemmelser, som hidtil 
har været spredt på mange særskilte retsakter, i én 
tekst, ved revision både af deres udformning og indhold 
samt ved harmonisering af love, der ikke hidtil har 
været reguleret på EF-plan, vil kodeksen antage form 
af en grundlov for toldunionen. Samtidig understreger 
kodeksen toldunionens betydning i sammenhæng med 
det indre markeds udenrigsøkonomiske aspekter. 
1.3. Man bør ikke overse det faktum, at gennemfø­
relsen af et så omfattende og enestående projekt indebæ­
rer betydelige vanskeligheder. Derfor bør den klare og 
systematiske udformning samt den tydelige formulering 
fremhæves som et positivt element. Denne klarhed letter 
Nr. C 60/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
den nødvendige forståelse af lovgivningen og befordrer 
en større respekt for loven. Dog kan der i mange hense­
ender først tages endelig stilling til konsekvenserne af 
kodeksens bestemmelser, når gennemførelsesbestem­
melserne foreligger. Derfor bør disse forelægges snarest 
muligt. 
1.4. En analyse af en så kompleks og banebrydende 
retsakt fordrer et tidskrævende studium af alle toldretli­
ge bestemmelser, hvilket forudsætter en omfattende 
juridisk viden. Navnlig bør de almindelige bestemmel­
ser i afsnit I på grund af deres generelle betydning 
underkastes en særlig kritisk analyse. Dermed være 
naturligvis ikke sagt, at det ikke også er nødvendigt 
med en nøjagtig, indholdsmæssig vurdering af de øvrige 
afsnit. Det bør fra starten bemærkes, at visse retsfor­
skrifter indtil mindste detalje er inkorporeret i kodek­
sen, hvilket er i strid med selve kodeksbegrebet, hvor­
imod en lang række andre bestemmelser er så kortfatte­
de, at de skal fortolkes. Visse versioners mangelfulde 
oversættelser forværrer problemet yderligere. 
1.4.1. Lovgivers intention om på grund af deres ana­
loge indhold at sammenfatte bestemmelser, som hidtil 
har været gældende for visse toldprocedurer under af­
snittet »Almindelige bestemmelser«, må hilses velkom­
men. Det kan dog ikke udelukkes, at disse bestemmelser 
netop i kraft af deres almene sigte også får konsekvenser 
for procedurer og beslutninger, som hidtil ikke har 
været omfattet. 
1.4.2. Med denne udvidelse af EF-toldretten øges 
faren for indblanding i den almindelige forvaltningsret 
og retssystemerne i de enkelte medlemsstater, da told­
myndighedernes beslutninger ikke kun er af specifik 
afgiftsretlig, men også af forvaltningsretlig karakter. De 
henhører således under den almindelige forvaltningsret. 
Det er ligeledes et spørgsmål, hvilke domstole der skal 
behandle toldsager, og hvorledes dette retssystem skal 
inkorporeres i en ensartet national klageordning. Juri­
disk set betræder man her jomfruelig jord, og det bør 
der tages hensyn til ved fastsættelsen af klagefristen. 
Der er ingen tvivl om, at det med henblik på at gennem­
føre EF-retten er nødvendigt med ensartede procedurer, 
og at det også er hensigtsmæssigt med en ensartet 
ordning for toldtvistigheder. Ikke desto mindre bør det 
overvejes, om 
— EF er kompetent til at gennemføre harmonisering 
på retsområder, der ikke udtrykkeligt er omfattet 
af EF-traktaten samt 
— om det set fra brugerens side er hensigtsmæssigt at 
opsplitte retssystemer, der hidtil har været reguleret 
ensartet på nationalt plan. 1.4.3. Bestemmelserne vedrørende toldkodeksudval­
get (artiker 253-255) har grundlæggende betydning, og 
derfor er det rimeligt allerede nu at behandle dette 
spørgsmål: Ifølge disse bestemmelser har medlemssta­
terne i forbindelse med vedtagelse af gennemførelsesbe­
stemmelser kun ret til at blive hørt, men ingen aktiv 
medbestemmelsesret. Da også gennemførelsesbestem­
melser ofte griber ind i forvaltnings- og organisations­
strukturer, som stadigvæk henhører under national 
kompetence, bør medlemsstaterne ikke nægtes medbe­
stemmelsesret. At medlemsstaterne fratages indflydelse 
fører nødvendigvis til, at Kommissionens indflydelse 
øges, og dennes handlinger ikke er underlagt nogen 
kontrol — hverken fra Rådets eller Europa-Parlamen­
tets side. Det er naturligvis stadigvæk muligt at gå 
til EF-domstolen, men denne fremgangsmåde er, ikke 
mindst på grund af den normalt meget lange sagsbe­
handling, et yderst omstændeligt og langsommeligt al­
ternativ. 
2. Særlige bemærkninger 
Betragtningerne 
2.1. Henvisningen til de erhvervsdrivendes ret til at 
opnå ligebehandling (i syvende betragtning) bør præci­
seres således, at det klart fremgår, at alle toldmyndighe­
dernes foranstaltninger skal respektere princippet om 
ret og rimelighed. 
2.1.1. Derudover er det hensigtsmæssigt allerede i 
betragtningerne at fastslå, at toldlovgivningen ikke må 
stå hindrende i vejen for anvendelsen af moderne kom­
munikationsteknikker. 
Artikel 1, stk. 1, andet afsnit 
Denne undtagelse gælder først og fremmest de straffe­
retlige bestemmelser på toldområdet, som ikke hidtil 
har været harmoniseret. 
Artikel 2, stk. 1 
2.2. ØSU beder Kommissionen om at præcisere, i 
hvilke tilfælde bestemmelser hidtil har været anvendt 
efter sædvaneret. Denne passus kan eventuelt slettes 
helt. 
2.2.1. Man kunne eventuelt også overveje at begræn­
se de autonome fællesskabsforanstaltninger tidsmæssigt 
for at undgå en eventuel udhuling af toldkodeksen. 
Artikel 4 
2.3. Denne bestemmelse bør slettes på baggrund af 
de ændrede forhold. 
8. 3. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/7 
Artikel 5, punkt 16 
2.4. Toldfri indførsel nævnes ikke eksplicit. Da der 
her i reglen er tale om en brugsbegrænsning af toldfri 
varer under toldopsyn bør også dette instrument næv­
nes under »toldprocedurer«. Der er heller ikke fastsat 
bestemmelser om proviantering af skibe og fly. 
Efter artikel 5 (ny artikel) 
2.5. ØSU anbefaler at tilføje en ekstra artikel med 
følgende ordlyd: 
»I visse tilfælde kan der træffes aftale med klarerer­
ne med henblik på at forenkle toldproceduren. Dette 
skal dog kun være tilladt, når det ikke ændrer de 
samlede importafgifter, og når konkurrencen ikke 
påvirkes.« 
Artikel 6 
2.6. Bestemmelsen om, at enhver person i forbindelse 
med foretagelse af de toldmæssige formaliteter kan 
lade sig repræsentere over for toldmyndighederne, må 
bifaldes. Dog bør de told- og skatteretlige konsekvenser 
af en sådan repræsentation afklares. 
Artikel 6, stk. 1 
2.7. Forbeholdet i relation til afsnit VII, kapitel 3, 
kræver efter ØSU's opfattelse en forklaring. Problemet 
kunne klares ved en eksplicit henvisning til artikel 249. 
Artikel 7, stk. 2, første sætning 
2.8. Følgende sætning bør tilføjes: »... og meddeles 
ansøgeren.« For ansøgeren er det ikke kun vigtigt, at 
afgørelsen foreligger, men også at den meddeles ham. 
Artikel 7, stk. 2, anden sætning 
2.9. For at forhindre, at der kun træffes mundtlig 
afgørelse — eventuelt uden oplysning om klageadgang 
— på en skriftligt indgivet anmodning, bør følgende 
sætning tilføjes: » ... og meddeles ansøgeren skriftligt. « Artikler 9-11 
2.10. For at sikre en ensartet anvendelse af loven er 
det principielt hensigtsmæssigt at indføre en for alle 
medlemsstater bindende ordning angående ugyldighed, 
annullation og tilbagekaldelse af toldafgørelser. ØSU 
henleder dog opmærksomheden på, at en sådan ordning 
griber endnu mere ind i medlemsstaternes skatte- og 
forvaltningsret end f.eks. forordningerne (EØF) nr. 
1430/79 (godtgørelse og fritagelse) og nr. 1697/79 (efter­
opkrævning), hvorved hidtil ensartede nationale rets­
regler opsplittes. For de personer eller myndigheder, 
der skal anvende bestemmelserne, kan en generel ord­
ning om de retlige virkninger af toldmyndighedernes 
administrative handlinger gøre retssituationen vanskeli­
gere i stedet for at lette den. 
Artikel 10, stk. 1, litra b) 
2.11. Der sondres ikke mellem en myndigheds saglige 
og geografiske kompetence. Da man må gå ud fra, at 
det her i modsætning til artikel 9 gælder en myndigheds 
stedlige kompetence, bør der før begrebet » kompeten­
ce « indføres ordet » stedlig «. 
Artikel 11, stk. 3 
2.12. Dette stykke bør slettes: Det bør ikke være op 
til toldmyndighederne at skønne, hvorvidt en afgørelse 
er økonomisk begrundet. Den økonomiske begrundelse 
er en afgørelse, der primært bør ligge hos erhvervsvirk­
somhederne. 
Artikel 12, stk. 1, andet afsnit 
2.13. En afvisning må kun ske efter samråd med 
toldmyndighederne. I den forbindelse er det af største 
betydning, at begrebet »påtænkt handelstransaktion« 
fortolkes bredt. 
Artikel 12, stk. 2, anden sætning 
2.13.1. De udgifter til oplysninger, der kan pålægges 
ansøgeren, skal konkretiseres og indskrænkes til f.eks. 
omkostninger til analyser, ekspertudtalelser o.l. Ellers 
bliver toldmyndighedernes spillerum næsten ube­
grænset. 
Artikel 13, stk. 3 
2.14. Disse bestemmelser kan stride imod de generel­
le principper om ugyldighed i artikel 9. Ifølge artikel 9 
kan en bindende toldoplysning, som er givet på grund-
Nr. C 60/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
lag af urigtige eller ufuldstændige oplysninger, ikke 
være ugyldig. Ifølge artikel 10 kan denne oplysning 
kun annulleres; annullationen gælder således fra det 
tidspunkt, hvor den annullerede afgørelse er truffet. 
2.14.1. Kommissionen går i sit forslag helt rigtigt ud 
fra, at en afgørelse kun er ugyldig og dermed uden 
retsvirkninger, når det under visse omstændigheder 
viser sig, at myndigheden ikke var beføjet til at træffe 
afgørelse. At der gives en bindende toldtarifoplysning 
på grundlag af urigtige eller ufuldstændige oplysninger 
kan dog ikke opfattes som en sådan omstændighed, da 
den toldpligtige ikke altid er klar over, at oplysningerne 
er urigtige eller ufuldstændige. Han kan derfor i første 
omgang gå ud fra, at den bindende toldtarifoplysning 
har gyldighed. 
Artikel 13, stk. 5, andet afsnit 
2.15. Denne passus bør slettes. I modsat fald kan 
der opstå stærk juridisk usikkerhed omkring de seks 
måneders beskyttelse af aftaler indgået i god tro. Tredje 
afsnit bør følgelig også ændres. 
Artikel 14, 1. afsnit 
2.16. Kravet om kontrol bør bero på objektive krite­
rier og ikke overlades til toldmyndighedernes subjektive 
skøn. Det bør således være tilstrækkeligt udelukkende 
at henvise til alle » nødvendige « kontrolforanstaltninger 
og lade relativsætningen »..., de skønner nødvendige 
...« udgå. 
Artikel 17 
2.17. Fastsættelsen af en ensartet opbevaringsperio-
de hilses velkommen. 
Artikler 22-27 » Oprindelse « 
2.18. Disse bestemmelser accepteres principielt, dog 
med forbehold af følgende bemærkninger. 
Artikler 23 og 24 
2.19. På grund af forslagets struktur er det her lidet 
hensigtsmæssigt at opsplitte den hidtil i en enkelt artikel 
(forordning (EØF) nr. 802/68, artikel 4) behandlede fuldstændige fremstilling på to særskilte artikler. Det 
anbefales derfor, at artikel 24 ændres til at være artikel 
23, stk. 2, og at den nuværende artikel 23, stk. 2, bliver 
til artikel 24. 
Artikel 24, litra i) 
2.20. Principielt bør en kodeks ikke give anledning 
til indholdsmæssige ændringer. Alligevel forekommer 
det hensigtsmæssigt at bringe proceduren til bestemmel­
se af oprindelsen af varer ude af brug nærmere praksis. 
I øjeblikket anerkendes oprindelsen af varer ude af brug 
udelukkende hvis de » kun kan anvendes til genindvin­
ding af råmaterialer;«. Dette gør det i praksis næsten 
umuligt at bestemme oprindelsen af bildæk, der bruges 
til slidbanepålægning, eller afmonterede bildele, der 
senere skal anvendes som reservedele. Det anbefales 
således enten at slette sidste sætning fuldstændig eller i 
det mindste ordet » kun « i sidste sætningsled. 
Artikel 27, andet afsnit, litra b) 
2.21. Fastsættelsen af oprindelsesregler efter ud­
valgsproceduren for varer omfattet af autonomt ind­
rømmede præferencer er på grund af disse reglers han­
delspolitiske karakter ikke særlig hensigtsmæssig. Da 
toldkodeksudvalget — efter Kommissionens ønske — 
fremover kun skal have rådgivende beføjelser, betyder 
dette, at EF-kommissionen kan drive handelspolitik 
uden medvirken af et politisk ansvarligt EF-organ. EF's 
præferenceordninger kan kun sættes i kraft gennem 
rådsforordninger. Noget tilsvarende må også gælde for 
de dertil hørende oprindelsesregler. 
Artikler 28-36 » Varers toldværdi« 
2.22. Bestemmelserne vedrørende varers toldværdi 
svarer til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1224/ 
80 (toldværdiforordning). Bestemmelserne er visse ste­
der overtaget uændret, andre steder er de omformuleret, 
bedre struktureret eller affattet mere forståeligt og kon­
cist. Kommissionen har i den forbindelse begrænset sig 
til at formulere de grundlæggende værdiansættelsesreg­
ler; de specifikke bestemmelser skal tydeligvis behandles 
i en gennemførelsesforordning. Denne fremgangsmåde 
bør hilses velkommen, eftersom en ordret inkorporering 
af den nuværende toldværdiforordning ville gøre ko­
deksen uoverskuelig. Det bør dog ikke glemmes, at Den 
almindelige overenskomst om Told og Udenrigshandel 
(GATT)-medlemslandene i 1980 valgte at overtage 
8. 3. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/9 
GATT-toldværdikodeksen ordret for at undgå afvigel­
ser hidrørende fra ændrede nationale bestemmelser. 
Artikel 29 
2.23. Denne artikel svarer til den hidtidige artikel 3 
i toldværdiforordningen; i stk. 2, litra a) og b) er ordet 
»importør« erstattet med »klarereren«. Denne defini­
tion er tydeligere og angiver bedre denne persons rets­
stilling. 
Artikel 30 
2.24. Sammenfatningen af toldværdiforordningens 
artikler 2-7 giver en mere forståelig lovtekst. Artikel 6 
i toldværdiforordningen er stærkt forkortet; der kan 
først tages endelig stilling til, om dette er hensigtsmæs­
sigt, når de dertil knyttede gennemførelsesbestemmelser 
foreligger. 
Artikel 31, stk. 1,1. led 
2.25. Det bør hilses velkommen, at der som rettesnor 
henvises til artikel VII i GATT-overenskomsten. 
Artikel 33 
2.26. Her er alle de omkostninger, der ikke indgår i 
toldværdien, sammenfattet fra de tidligere artikler 3, 8 
og 15. Resultatet er en større overskuelighed og en 
tydeligere formulering. 
Efter ØSU's opfattelse er følgende tilføjelse derudover 
nødvendig: Indførelsesstedet. 
2.27. Der mangler en definition svarende til den, der 
findes i artikel 14 i toldværdiforordningen. En sådan 
definition er ikke desto mindre nødvendig, eftersom de 
kontraherende parter ifølge Den almindelige overen­
skomst om Told og Udenrigshandel (GATT)-toldvær-
dikodeksen er frit stillet til at afgøre, om og i hvilket 
omfang de vil lade leveringsomkostningerne indgå i 
toldværdien. Da EF er autonom på dette område, bør 
der vedtages en retlig definition desangående. 
Artikel 43, første afsnit 
2.28. Følgende sætning bør tilføjes sidst i første af­
snit: 
»Til dette formål kan et internationalt anerkendt 
handelsdokument anvendes.« 
Artikel 43, andet afsnit 
2.29. Det er slet ikke nødvendigt, at listen over de 
varer, der skal frembydes for toldvæsenet, indeholder de oplysninger, der er nødvendige for at angive varernes 
nøjagtige beskaffenhed. Det er tilstrækkeligt, hvis blot 
varerne kan identificeres på grundlag af listen. 
Artikel 60 
2.30. ØSU foreslår at tilføje et stk. 3 med følgende 
ordlyd: 
» Den skriftlige angivelse må kun udfyldes og indgi­
ves af ansøgeren eller dennes repræsentant. Angivel­
sen må ikke udfyldes eller forsynes med supplerende 
oplysninger af toldmyndighederne.« 
Artikel 63, l. afsnit 
2.31. Det forekommer overflødigt at overlade det til 
toldmyndighedernes skøn, om der kan foretages en 
berigtigelse af angivelsen, eftersom alle afslagsgrunde 
allerede er anført i andet afsnit. Derfor bør første 
sætningsled formuleres således: »Klarereren skal efter 
anmodning have tilladelse til ...« 
Artikel 68, stk. 1 
2.32. ØSU foreslår at tilføje følgende sætning: » Re­
sultaterne af undersøgelsen skal nedfældes i en skriftlig 
toldattest«. En sådan tilføjelse øger retssikkerheden, da 
det på et senere stadium kun er et skriftligt dokument, 
der af såvel toldmyndighederne som de toldpligtige kan 
gøres gældende i kontrol- eller bevisøjemed. 
Artikel 85, andet led 
2.33. Teksten slettes og erstattes med: »hvis der er 
økonomisk behov for det.« 
2.33.1. Den nuværende formulering tager kun hen­
syn til toldmyndighedernes interesser. I begge parters 
interesse bør der vedtages en formulering, ifølge hvilken 
det udelukkende er de økonomiske behov, der afgør, om 
der meddeles bevilling. Med den foreslåede formulering 
bevarer myndighederne fuldt ud deres kontrolbefø­
jelser. 
Artikler 90-94 » Ekstern forsendelse « 
2.34. Toldkodeksen behandler kun grundprincipper­
ne i forsendelseslovgivningen; derfor er der ingen grund­
læggende ændringer i forhold til de gældende bestem­
melser. Dette forhold rejser følgende bemærkninger. 
Nr. C 60/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
Artikel 90, stk. 3 
2.35. For at gøre denne bestemmelse mere forståelig 
bør det eksplicit anføres, at der med » en anden procedu­
re« sigtes til proceduren i artikel 83, punkt 1, andet til 
femte led. Man kunne yderligere overveje at supplere 
bestemmelsen med følgende sætning: »I visse tilfælde 
kan varerne alternativt også transporteres ifølge forsen-
delsesproceduren.« 
Artikel 91 
2.36. Teksten i den italienske version skal tilpasses 
til de andre versioner. 
Artikel 92, stk. 1 
2.37. Bestemmelsen om obligatorisk sikkerhedsstil­
lelse bør i visse tilfælde kunne falde bort. Stykket bør 
derfor indholdsmæssigt formuleres på linje med Rådets 
forordning (EØF) nr. 2726/90 af 17. september 1990 
om fællesskabsforsendelse, som træder i kraft den 1. 
januar 1993. 
Artikler 111-160 »Forædling, forarbejdning, indførsel« 
2.38. Det ligger i selve kodeksbegrebet, at der kun 
er tale om regulering af grundprincipperne i disse told­
procedurer. Derfor kan der principielt ikke påpeges 
nogen afvigelser fra gældende ret. Med henblik på 
anvendelsen af disse bestemmelser er udformningen af 
gennemførelsesbestemmelserne i sagens natur af særlig 
stor betydning; følgende bemærkninger kan dog allere­
de nu fremsættes: 
Artikel 117, stk. 1 
2.39. Den anvendte formulering kan føre til den mis­
forståelse, at der ikke eksisterer nogen undtagelser fra 
kravet om, at varer i uforandret stand eller forædlings­
produkter skal udføres. For fra starten at forebygge 
denne misforståelse bør der i kodeksen eksplicit nævnes, 
at varer uden særlig tilladelse fra toldmyndighederne 
kan overgå til fri omsætning, såfremt der betales told 
og afgifter samt udligningsrenter for den toldskyld, der 
er givet henstand for. 
Artikel 117, stk. 3 
2.40. Afgørelsen af, »i hvilke tilfælde og på hvilke 
vilkår varer i uforandret stand eller forædlingsproduk­
ter anses som overgået til fri omsætning « bør ikke ske 
efter udvalgsproceduren; reglerne bør derimod fastsæt­
tes i selve kodeksen. Artikel 137, 1. afsnit 
2.41. Passusen »... de finder, at ...« bør slettes. Vur­
deringen af, om der er tale om en umulighed, bør 
snarere bero på objektive kriterier. Derudover er det 
tvivlsomt, om der i praksis overhovedet forekommer 
tilfælde, hvor det er umuligt at sikre identifikationen 
af varer. Selv i vanskelige tilfælde kan identifikationen 
sikres gennem detaljerede varebeskrivelser, fotos, osv. 
Artikel 163, »Intern forsendelse« 
2.42. Udformningen af den interne forsendelsespro-
cedure afhænger i afgørende grad af, hvor langt man 
er nået med gennemførelsen af det indre marked, når 
kodeksen træder i kraft. Det kan således ikke på basis 
af de foreliggende oplysninger udelukkes, at det også 
fremover vil være nødvendigt med en procedure, der 
kan sammenlignes med den nuværende T 2 procedure, 
i den interne EF-handel. Først når der er taget stilling 
hertil, kan det fastlægges, hvilken rolle og betydning en 
intern forsendelsesprocedure i toldkodeksen vil have. 
Artikel 163, stk. 1 
2.43. For at tage højde for de særlige transportbetin­
gelser inden for søfarten (kontrol finder ikke sted i det 
gængse omfang), bør det præciseres i en yderligere 
bestemmelse, at varer, der transporteres ad søvejen 
mellem havne inden for EF's toldområde, anses som 
ikke-fællesskabsvarer, undtagen når deres karakter af 
fællesskabsvarer er blevet fastslået. 
Artikel 164 
2.44. I analogi med den gældende forordning (EØF) 
nr. 2504/88 om frizoner og frilagre bør litra a) formule­
res således: 
»... ikke-fællesskabsvarer opfattes med henblik på 
anvendelse af importafgifter og handelspolitiske for­
anstaltninger i forbindelse med import som værende 
uden for EF's toldområde, såfremt de på de i dette 
stykke fastsatte betingelser ikke er overført til fri 
omsætning eller henført under en anden toldproce­
dure; « 
Det bør derudover i et ekstra stykke fastslås, at der i 
frizoner eller på frilagre ikke gælder andre toldformali­
teter eller -kontrolforanstaltninger ved oplæg, oplagring 
eller fraførsel af varer end de i dette stykke nævnte. 
8. 3. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/11 
Artikler 186-197 »Sikkerhedsstillelse for toldskyld« 
2.45. Kodeksens bestemmelser er for udførlige i be­
tragtning af den begrænsede betydning, sikkerhedsstil­
lelse har. Det bør overvejes at overføre de fleste af disse 
bestemmelser til gennemførelsesbestemmelserne. 
Artikel 192, tredje afsnit 
2.46. Pengeinstitutter eller et forsikringsselskab bør 
ikke kunne afvises som kautionister. 
Artikel 193, andet afsnit 
2.47. Analogt med bemærkningen til artikel 192 bør 
toldmyndighederne heller ikke her kunne afvise den 
foreslåede form for sikkerhedsstillelse, når denne stam­
mer fra pengeinstitutter eller forsikringsselskaber. 
Artikler 214-218 » Bogføring af afgiftsbeløbet« 
2.48. Bestemmelserne svarer stort set til den gælden­
de lovgivning og giver ikke anledning til indholdsmæssi­
ge indvendinger. Det har dog i praksis vist sig, at de 
hidtil gældende frister, som er inkorporeret i kodeksen, 
meget ofte (f.eks. ved periodiske opgørelser) har været 
for korte til, at der har kunnet indgives korrekte og 
fuldstændige angivelser til toldstedet, og til at disse 
angivelser har kunnet kontrolleres. 
2.48.1. Man kan fremover forvente en større udnyt­
telse af muligheden for at indgive periodiske eller 
sammenfattede angivelser. ØSU foreslår derfor, at det 
atter undersøges, om disse frister kan fungere i praksis. 
Artikler 233-239 » Godtgørelse af og fritagelse for af­
gifter« 
2.49. De nugældende forskrifter i forordning (EØF) 
nr. 1430/79 af 2. juli 1979 er inkorporeret i kodeksen i 
en kortere og klarere form. Man bør dog sikre sig, at 
den samlede henvisning til de forskellige godtgørelses-
grunde i artikel 237, stk. 1, også omfatter de i samme 
forordning anførte individuelle grunde (især i artikler 
10 til 12). 
Artikler 241 til 252 » Klageadgang « 
2.50. Forslaget til toldkodeksen indeholder normalt 
kun bestemmelser, som allerede er harmoniseret, men 
i artikler 241 til 252 behandles et retsområde, som skal 
harmoniseres via kodificeringen for første gang. Det 
særlige ved harmoniseringen af klageadgangen ligger 
ikke kun i de undertiden store forskelle mellem de nationale klageordninger, men også i, at disse ordninger 
i vidt omfang gælder ensartet for hele den nationale 
forvaltnings- og skatteret. Problemet er således, at 
denne harmonisering, som udelukkende gennemføres 
med henblik på toldlovgivningen, vil opsplitte de hidtil 
homogene nationale klageadgangsordninger. Der bør 
ved fastsættelsen af fristerne for klageadgang tages 
højde for EF's geografiske udstrækning og dets sprogli­
ge mangfoldighed. 
Artikel 242, stk. 3 
2.51. Spørgsmålet er, om det giver mening at fastsæt­
te klagefrister for afgørelser, som ikke er blevet offent­
liggjort eller meddelt. Hvis der skal kunne klages over 
en afgørelse, skal den være offentliggjort eller meddelt. 
Derfor bør fristen for indgivelse af klager også bero på 
disse præmisser. Efter ØSU's opfattelse bør det således 
overvejes at slette stk. 3. 
Artikel 243, andet afsnit 
2.52. Denne fakultative bestemmelse bør ændres til 
en obligatorisk bestemmelse. Det ville i øvrigt være 
hensigtsmæssigt at indføre en bestemmelse om, at udfø­
relsen udsættes i de tilfælde, hvor der for de af afgørel­
sen berørte parter opstår urimeligt hårde konsekvenser, 
som ikke kan begrundes i tungtvejende samfundsmæssi­
ge interesser. 
Artikler 250 til 252 » Andre bestemmelser om klagead­
gang« 
2.53. Det forekommer nødvendigt at indføre en be­
stemmelse om, at national lovgivning fortsat skal gælde 
under hensyntagen til bestemmelserne i artikler 241 til 
249. Hvis ikke dette anføres eksplicit, vil det betyde, at 
national lovgivning ikke længere gælder på grund af 
restriktionerne i artikel 1, stk. 1, andet afsnit. 
Artikler 253 til 255 » Toldkodeksudvalget« 
2.54. I og med deres afgørende betydning har ØSU 
allerede i punkt 1.4.3 i de generelle bemærkninger taget 
stilling til disse bestemmelser. 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om fastlæggelse af 
de tilfælde, hvor proceduren for midlertidig indførsel 
med fuldstændig fritagelse for importafgifter kan benyt­
tes, og om de særlige betingelser herfor. 
Nr. C 60/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
De vigtigste bestemmelser i de nugældende forordninger 
er i vidt omfang inkorporeret i sammenfattet form. ØSU 
ønsker dog en forklaring på, hvorfor disse undertiden 
Bryssel, den 18. december 1990. 
1. Indledning 
1.1. ØSU bifalder det foreliggende forslag til forord­
ning som et led i de forholdsregler, der skal træffes med 
henblik på at sikre varers frie bevægelighed — som i 
dette tilfælde er tæt knyttet til personers frie bevægelig­
hed — inden for et område uden indre grænser, hvilket 
her vil sige enhedsmarkedet, der skal være gennemført 
senest den 31. december 1992 i medfør af artikel 8 A i 
EØF-traktaten som ændret ved Fællesakten. 
På det fremtidige enhedsmarked skal sådanne bevægel­
ser i princippet kunne foregå på samme måde og på 
samme vilkår som inden for en medlemsstats grænser. 
I tråd med de kontakter, der etableres, og de bestræbel­
ser, der udfoldes med henblik på at oprette et stort 
europæisk økonomisk område, ville det endda være 
hensigtsmæssigt, om EF indledte forhandlinger med 
Den europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA)-
landene om tilsvarende ordninger, så størstedelen af meget detaljerede bestemmelser skal placeres i en råds­
forordning, da de ifølge deres natur snarere bør sidestil­
les med gennemførelsesbestemmelser. 
Fran?ois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Europas borgere kunne blive befriet for de undertiden 
tilfældige trakasserier, de udsættes for under bagage­
kontrollen, og som de ofte har god grund til at klage 
over. Det er ikke mindst berettiget at udvide afskaffel­
sen af bagagekontrollen til at omfatte EFTA-landene i 
betragtning af, at passagerer på relativt korte 
strækninger inden for EF ofte er tvunget til at benytte 
flyafgange eller overfarter, som har oprindeligt afgangs­
sted og endeligt bestemmelsessted i luft- eller søhavne 
uden for Fællesskabet, eller som mellemlander i en 
lufthavn/anløber en havn uden for EF. 
1.2. Dette forslag bifaldes i særlig grad af ØSU, 
da det mere end nogen anden foranstaltning vil gøre 
befolkningen i EF opmærksom på de fordele, der er 
knyttet til et stort marked uden grænser. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Det forholder sig imidlertid sådan, at sø- og 
lufthavne inden for enhedsmarkedet indtager en særlig 
stilling, da de — afhængigt af det enkelte tilfælde — Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om afskaffelse af kontrol og formaliteter 
gældende for håndbagage og indchecket bagage tilhørende passagerer, der foretager en 
flyvning inden for Fællesskabet, samt for bagage tilhørende passagerer, der foretager en 
overfart ad søvejen inden for Fællesskabet 
(91/C 60/04) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. september 1990 under henvisning 
til EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk hog 
tjenesteydelser, som udpegede Camille Giacomelli til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 5. december 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 282. plenarforsamling, den 18. december 
1990, enstemmigt følgende udtalelse.