Nr. C 75/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 3. 77 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  vedrørende  samordningen  af de ved  lov eller 
administrativt  fastsatte  bestemmelser  om institutter  for kollektive  investeringer  i værdi-
papirer 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 171  af 26. juli 1976,  side  1. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  12. maj  1976  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  146.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 23. og 24. februar  1977,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til anmodning  om  udtalelse  fra 
Rådet  for  De europæiske  Fællesskaber  den  12.  maj 
1976, 
under  henvisning  til artikel  198  i traktaten  om opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  13. maj  1976  om at pålægge  Afdelin-
gen for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser 
at udarbejde  udtalelse  og beretning, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  på 
mødet  den  2. februar  1977, 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. de Bruyn,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  146.  ple-
narforsamling  den  23.  og 24.  februar  1975,  mødet 
den 23. februar  1977  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
énstemmigt: 
Udvalget  godkender  direktivforslaget,  men  har  føl-
gende  bemærkninger  at fremføre: 1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. I  øjeblikket  varierer  bestemmelserne  for insti-
tutter  for kollektiv  investering  betragteligt  fra det ene 
fællesmarkedsland  til det  andet.  Lande  som  Tysk-
land,  Belgien,  Frankrig,  Irland  og Det  forenede  Kon-
gerige  har særlig  lovgivning  vedrørende  den  retlige  og 
organisatoriske  struktur  af IKIV.  Selv  om  der  i 
Luxembourg  ikke  findes  en egentlig  lovgivning,  er 
IKIV  i dette  land  underkastet  cirkulæremæssige  be-
stemmelser  af en vis egenart,  men  dog  inspireret  både 
af tysk  og belgisk  lovgivning.  Nederlandene,  der har 
en lang  tradition  bag  sig, har ikke  nogen  særskilt  lov-
givning  på dette  område;  dette  gælder  også  Danmark 
og Italien. 
1.1.1.  Det  skal  i øvrigt  bemærkes,  at udenlandske 
IKIV  i Tyskland  er underkastet  en særlig  lovgivning. 
1.1.2.  Direktivforslaget  vedrørende  samordningen 
af de ved lov eller  administrativt  fastsatte  bestemmel-
ser om institutter  for kollektive  investeringer  i værdi-
papirer  tjener  et dobbelt  formål:  På den  ene  side  be-
skyttelse  af sparerne  og på den  anden  side  tilnær-
melse  af de konkurrencevilkår,  som  institutterne  for 
kollektive  investeringer  arbejder  under  inden  for 
Fællesskabet.  På baggrund  af direktivforslaget  vil det 
utvivlsomt  være  muligt  at tage  et skridt  henimod  en 
realisering  af disse  målsætninger.  Imidlertid  gør afde-
26. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 75/11 
lingen  visse  forbehold  gældende  med  hensyn  til 
muligheden  for at realisere  visse  af de principper,  der 
er opstillet  i forslaget. 
1.2. Medlemsstaterne  kan  pålægge  IKIV,  hjemme-
hørende  i deres  område,  bestemmelser,  der  er stren-
gere end  dem,  der  er fastsat  i artikel  5 ff i direkti-
vet, og  desuden  supplerende  bestemmelser,  under 
forudsætning  af at bestemmelserne  har  almen  gyldig-
hed og ikke  strider  mod  bestemmelserne  i direktivet. 
Problemet  knytter  sig  til udtrykket  »hjemmehøren-
de«. Følgen  er nemlig,  at de IKIV,  som  ikke  er hjem-
mehørende  i et land,  udelukkende  er underkastet  de 
nationale  bestemmelser,  der  gælder  i oprindelseslan-
det. Af hensyn  til forståelsen  bør  det  anføres,  at en 
fond  er »hjemmehørende«  i det land,  hvor  den  fak-
tisk administreres. 
1.2.1.  Hvis  man  endvidere  betænker,  at et IKIV 
godkendt  i et land,  hvor  det er hjemmehørende,  auto-
matisk  godkendes  i samtlige  medlemsstater  (artikel  5, 
stk. 1), er det klart,  at IKIV,  hjemmehørende  i et land 
med et minimum  af regler,  begunstiges  i forhold  til 
nationale  fonds  i et land,  som  opererer  med  strengere 
eller  supplerende  bestemmelser.  Hvis  denne  bestem-
melse  anvendes  i for  stort  omfang  af én eller  flere 
medlemsstater,  vil den  utvivlsomt  medføre  fordrejnin-
ger i principperne  om  lige  konkurrencevilkår,  således 
som de er nedfældet  i direktivet.  Under  disse  omstæn-
digheder  vil  det  givetvis  ikke  være  muligt  at yde 
samtlige  sparere  beskyttelse  på fællesskabsplan  og 
sikre  dem  mere  ensartede  regler. 
1.2.2.  Udvalget  håber,  at myndighederne  vil gøre 
mindst  mulig  anvendelse  af denne  mulighed,  således 
at en vis  selvharmonisering  mellem  ordningerne  for 
IKIV  i de forskellige  lande  i Fællesskabet  kan  finde 
sted. 
1.2.3.  Det  er derfor  ikke  givet,  at en samordning  af 
lovgivningen  i de enkelte  lande  fører  til ensartede  og 
sundere  konkurrencevilkår  og dermed  et større  sam-
kvem  mellem  EFs  kapitalmarkeder. 
1.3. Selv  om  man  gennem  direktivet  opnåede  en 
fuldstændig  fri udveksling  af værdipapirer  gennem 
lige konkurrenceregler,  kan  man  ikke  se bort  fra,  at 
andre  nationale  regler  og ordninger,  f.eks.  valutabe-
stemmelser  og beskatningsregler,  kan  hæmme  denne 
fri udveksling.  Dette  betyder,  at man  kun  kan  få det 
fulde  udbytte  af direktivet,  hvis  der samtidig  gennem-
føres  et direktiv  om  liberalisering  af kapitalbevægel-
serne. 
1.3.1.  Udvalget  forstår,  at et sådant  direktiv  er un-
der udarbejdelse,  og det er dets  håb,  at det bliver  sat i kraft  samtidig  med  det  foreliggende  direktiv,  således 
at disse  to direktiver  tilsammen  kan  sikre  den  fri 
udveksling  af værdipapirer,  som  Fællesskabet  lægger 
så stor  vægt  på. 
1.4. Afvigelserne  mellem  de  konkurrencebestem-
melser,  der anvendes  i de forskellige  EF-lande,  vil sta-
dig eksistere  i ubegrænset  omfang,  fordi  de IKIV,  der 
markedsfører  deres  andelsbeviser  i de forskellige  EF-
lande,  underkastes  de gældende  regler  i hvert  enkelt 
af disse  lande.  For  hvert  enkelt  medlemsland  burde 
udarbejdes  en oversigt  over  ikke  alene  de markedsfø-
ringsregler,  der  gælder  for  de egentlige  IKIV,  men 
også  over  mere  generelle  regler,  som  i en større  sam-
menhæng  gælder  for  salg  af værdipapirer.  Offentlig-
gørelsen  af en sådan  oversigt  er af allerstørste  vigtig-
hed for de implicerede,  som  herigennem  får mulighed 
for at bedømme  de gældende  regler,  ligesom  den  vil 
dæmme  op for en diskrimination  af IKIV  hjemmehø-
rende  i andre  mellemsstater.  Udvalget  så gerne,  at 
Kommissionen  overvejede  muligheden  for  at 
fremsætte  et forslag  til direktiv  om salg  af værdipapi-
rer uden  naturligvis  at forsinke  gennemførelsen  af det 
foreliggende  direktiv. 
1.5. Forsøget  på at få medtaget  flest  mulige  typer 
IKIV  har givet  anledning  til en vis dobbelthed  i direk-
tivet;  man  har  således  ikke  blot  måttet  tage  hensyn 
til de  særlige  karakteristika  ved  IKIV  af lovgiv-
ningsmæssig,  men  også  af vedtægtsmæssig  type;  des-
uden  har  man  desværre  også  anset  det  for ønskeligt, 
at visse  IKIV  af blandet  type  skulle  være  omfattet  af 
dette  direktiv.  Det  gør  afgjort  direktivet  mindre  klart, 
at denne  sidste  kategori  medtages. 
1.5.1.  Udvalget  konstaterer,  at direktivforslaget 
ikke  til fulde  formår  at realisere  de målsætninger, 
Kommissionen  har  opstillet,  hvilket  navnlig  hænger 
sammen  med,  at medlemsstaterne  tilbydes  en lang 
række  muligheder  for at udforme  særlige  regler,  lige-
som der  indrømmes  dem  talrige  undtagelser  i medfør 
af direktivets  bestemmelser. 
1.5.2.  Når  Udvalget  fremsætter  disse  bemærknin-
ger er det  på den  anden  side  ikke  uvidende  om  de 
vanskeligheder,  der har  været  forbundet  med  udform-
ningen  af det  foreliggende  direktivforslag,  fordi  der 
skulle  tages  hensyn  til de forskellige  situationer.  Et 
direktiv,  som  så bort  fra  sådanne  kendsgerninger, 
ville  uundgåeligt  fremkalde  forvridninger  i de bestem-
melser  og den  praksis,  man  i årenes  løb  er nået  frem 
til. På denne  baggrund  har  Udvalget  indskrænket  sine 
særlige  bemærkninger,  men  tillader  sig dog  samtidig 
at fremlægge  synspunkter,  som  efter  dets  mening 
skulle  kunne  bidrage  ideelt  til at realisere  princip-
Nr. C 75/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 3. 77 
perne  om den  frie  udveksling  og om de lige  konkur-
rencevilkår,  som  tilstræbes. 
2. Særlige  bemærkninger 
Artikel  1, stk. 3 
2.1. Udvalget  henviser  til de almindelige  bemærk-
ninger  vedrørende  denne  artikel  ovenfor. 
Artikel  2, stk. 1 
2.2. Den  omstændighed,  at der er fastsat  en mini-
mumsprocentsats,  åbner  mulighed  for,  at et investe-
ringsinstitut,  som  ikke  ønsker  at komme  ind  under 
reglerne  i direktivet,  kan  holde  sig på denne  side  af 
procentsatsen.  På denne  baggrund  foreslår  Udvalget, 
at man  undlader  at anvende  en nærmere  fastsat  pro-
centsats. 
2.2.1.  Udvalget  er overbevist  om,  at det  forelig-
gende  direktiv  udelukkende  burde  have  omhandlet 
IKIV,  der investerer  i værdipapirer  og likvide  midler, 
og at alle  former  for blandede  investeringsinstitutter 
burde  omfattes  af et senere  direktiv.  Udvalget  tager 
Kommissionsrepræsentantens  erklæring  til efterret-
ning om,  at den  fri udveksling,  selv  om det forelig-
gende  direktiv  straks  fra begyndelsen  medtager  blan-
dede  fonds,  ikke  vil gælde  for disse  under  en første 
etape. 
Artikel  2, stk. 2, litra  b) 
2.3. Udvalget  tager  til efterretning,  at dette  litra 
kun drejer  sig om  investeringsinstitutter,  som  indi-
rekte  er ejendomsselskaber. 
Artikel  3 
2.4. Denne  artikel  skal  sammenholdes  med  arti-
kel 7, stk. 1. 
2.4.1.  Disse  to bestemmelser  set under  ét betyder, 
at vedtægten  for  administrationsselskabet  er under-
lagt investeringsinstituttet;  subsidiært  at administra-
tionsselskabet,  i tilfælde  hvor  selskabet  ikke  er etable-
ret i den  medlemsstat,  hvori  investeringsinstituttets 
administration  faktisk  udøves,  under  alle  omstæn-
digheder  skal  have  en afdeling  i dette  land. 
2.4.2.  Dette  giver  anledning  til fortolkningsproble-
mer. Da en klar  og utvetydig  bestemmelse  imidlertid 
er at foretrække,  foreslår  Udvalget,  at artikel  3 
ændres  således: 
»Ved  anvendelsen  af dette  direktiv  anses  et inve-
steringsinstitut  som  hjemmehørende  i den  med-
lemsstat,  hvori  det selskab,  hvem  administratio-
nen af investeringsfonden  påhviler,  eller  investe-
ringsselskabet  har sit vedtægtsmæssige  hjemsted«. Artikel  6 
2.5. For  at gøre  teksten  klarere  og helt  utvetydig 
foreslås  artiklen  affattet  således: 
»En investeringsfond  består  af tre af hinanden 
uafhængige  elementer:  den  tilvejebragte  kapital, 
administrationsselskabet  og depotselskabet.  Ved 
anvendelsen  af dette  direktiv  kan  betegnelsen  in-
vesteringsfond  efter  omstændighederne  anvendes 
på hvert  af disse  elementer«. 
Artikel  7, stk. 2 
2.6. Udvalget  forstår,  at visse  minimumsregler  vil 
blive  gennemtvunget  af de nationale  myndigheder. 
Artikel  10 
2.7. Administrationsselskabet  har til opgave  at for-
valte  fondsformuer:  det betragtes  som  kompetent  på 
området;  det skal  tage  stilling  til, om en investering 
opfylder  fondens  formål  eller  ej. Henvender  det sig til 
andre  institutter  eller  personer  for at få råd og vejled-
ning,  bærer  det alligevel  i sidste  ende  ansvaret  for de 
beslutninger,  det træffer. 
2.7.1.  Det  tilkommer  ikke  depotselskabet  at tage 
en af administrationsselskabet  valgt  investering  op til 
vurdering.  Den  omstændighed,  at depotselskabets 
opgaver  også  omfatter  forvaltning  og administration 
af investeringsfondens  formue,  kunne  opfattes  som  en 
krænkelse  af administrationsselskabets  beslutnings-
autonomi. 
2.7.2.  Med  de  begrænsninger,  der  ligger  i de 
nuværende  strukturer,  er det Udvalgets  ønske,  at ad-
ministrationsselskabet  gøres  reelt  uafhængigt  i fremti-
den. 
2.7.3.  De  seneste  opgaver,  der skal  udføres  af de-
potselskabet,  er dem,  der vedrører  deponerede  værdi-
papirer,  dvs.  pligter  knyttet  til de værdipapirer,  det 
har til opbevaring. 
2.7.4.  De  opgaver,  der  er beskrevet  i artikel  10, 
stk. 2, litra  b) og c), er i fuld  overensstemmelse  med 
dette  synspunkt;  det forhold,  at depotselskabet  skal 
nægte  at udføre  administrationsselskabets  ordrer,  når 
disse  er i strid  med  loven  eller  fondsbestemmelserne, 
er logisk,  eftersom  denne  opgave  har  sin oprindelse 
deri,  at depotinstituttet  sammen  med  administrations-
selskabet  og andelshaverne  tager  sit udgangspunkt  i 
forvaltningskontrakten. 
2.7.5.  For  at lette  læsningen  og fortolkningen  af 
artikel  10, stk.  2, og i særdeleshed  artikel  10, stk.  2, 
litra a), foreslår  Udvalget  at ændre  numeringen  ved at 
26. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 75/13 
erstatte  litra  b) til f) med  litra  a) til e), anbringe 
litra a) under  litra  f) og omredigere  det  som  følger: 
»f) at træffe  enhver  foranstaltning  i øvrigt  vedrø-
rende  varetagelsen  af den  løbende  administra-
tion af den  del af investeringsfondens  formue, 
som det har  ansvaret  for,  i overensstemmelse 
med de administrativt  og ved  lov fastsatte  be-
stemmelser«. 
2.7.6.  Under  litra  f) i den  tyske  version  (Kommis-
sionens  tekst)  bør  »Dividenden«  erstattes  med  ordet 
»Ausschuttungen«  (udlodning). 
Artikel  15 
2.8. Ifølge  artikel  15 er det  kun  administrations-
selskabet  og andelshaverne,  der  har  mulighed  for  at 
fremsætte  krav  over  for investeringsfondens  formue; 
imidlertid  bør  andre  selskaber  eller  personer,  såsom 
f.eks.  depotselskabet  (opbevaringsafgift)  og vekselerer 
(kurtage),  have  mulighed  for  at få dækket  deres 
udgifter  eller  modtage  vederlag.  Udvalget  foreslår 
derfor  artikel  15 redigeret  således: 
»En investeringsfonds  formue  kan  ikke  gøres  til 
genstand  for  noget  krav,  med  mindre  disse 
fremsættes  på  grundlag  af forpligtelser,  der 
udtrykkeligt  er knyttet  til formuen  i medfør  af 
loven,  fondsbestemmelserne  eller  offentlige  for-
skrifter«. 
Artikel  19 
2.9. I  artikel  19 beskrives  de opgaver  og det  an-
svar,  der  påhviler  depotselskabet,  som  opbevarer  de 
værdier,  der  indgår  i et investeringsselskabs  formue. 
Udvalget  er opmærksom  på den  særlige  situation,  in-
vesteringsselskaberne  befinder  sig  i, men  ser  dog 
gerne,  at artikel  19 bringes  i overensstemmelse  med 
bestemmelserne  i artikel  10, således  at der tilvejebrin-
ges den  størst  mulige  parallelisme  mellem  depotsel-
skabernes  opgaver  og ansvarsforpligtelser  — hvad 
enten  der  er tale  om en investeringsfond  (artikel  10) 
eller  om et investeringsselskab  (artikel  19). 
Artikel  25,  stk.  1, litra  c) 
2.10.  Det  må indrømmes,  at der må tages  visse  for-
behold  overfor  børser  i tredjelande,  og Udvalget 
foreslår  på den  ene  side,  at kravet  om de kompetente 
myndigheders  godkendelse  af børsen  opretholdes, 
men på den  anden  side,  at investering  i nyemitterede 
værdipapirer  — udover  dem,  der  allerede  optages  til 
offentlige  notering  — kan  ske  på betingelse  af, at det 
påvises,  at der  anmodes  om  optagelse  til offentlig 
notering  indenfor  3 måneder.  Dette  kan  blandt  andet ske ved,  at der forevises  et emissionsprospekt.  Artikel 
25, stk.  1, litra  c), bør derfor  kompletteres  således: 
»....  kompetente  myndigheder  samt  nyemitterede 
værdipapirer,  udover  dem,  der allerede  er optaget 
til offentlig  notering  på en anerkendt  børs,  under 
forudsætning  af at der  fremsættes  begæring  om 
optagelse  til offentlig  notering  af de nye  værdipa-
pirer  inden  for 3 måneder  efter  emissionen«. 
Artikel  26,  stk.  3 
2.11.  Det  er ønskeligt,  at investeringer  i statsfonds, 
emitteret  af medlemslandene  eller  af internationale 
organer,  som  medlemslandene  er repræsenteret  i, ikke 
begrænses  automatisk.  Det  foreslås  derfor,  at stykket 
affattes  således: 
»De i stk.  1 og 2 i denne  artikel  fastsatte  grænser 
gælder  ikke  for værdipapirer  . ..«. 
Artikel  30 
2.12.  Selv  om der  allerede  i de foregående  artikler 
åbnes  mulighed  for en række  fravigelser  fra de almin-
delige  investeringsprincipper,  som  fremstilles  i begyn-
delsen  af artiklerne  25, 26, 27 og 29, fastsættes  der nu 
ydermere  i artikel  30 undtagelser  vedrørende  visse  af 
de ovennævnte  artikler.  Man  må  derfor  spørge,  i 
hvilket  omfang  det foreliggende  direktiv  fører  til en 
reel harmonisering  af reglerne  om  forvaltning  af et 
investeringsinstitut. 
2.12.1.  Alt  for  ofte  henvises  der  til de beføjelser, 
som de kompetente  nationale  myndigheder  tillægges 
gennem  dette  direktiv  — uden  at der  dermed  lægges 
op til alt for stive  retningslinjer  for den  udvikling,  in-
vesteringsinstitutterne  i en medlemsstat  skal  følge. 
Ikke  desto  mindre  er der grund  til at minde  om de alt 
for talrige  tilfælde,  hvor  en dispensation  fra  grund-
regler  overlades  til medlemsstaternes  nationale  myn-
digheders  skøn.  På denne  baggrund  siger  det sig selv, 
at den  forretningsmæssige  tiltrækningskraft,  som  en 
investeringsfond  øver  på investorerne  ofte  vil komme 
til at afhænge  af de kompetente  myndigheders  hold-
ning.  Gennem  deres  dispensationspraksis  kan  myn-
dighederne  udvirke,  at de investeringsfonds,  som  er 
underkastet  deres  myndighed,  opviser  meget  forskelli-
ge investeringskarakteristika,  som  vil bevirke,  at de i 
vidt omfang  adskiller  sig fra investeringsinstitutter  i 
andre  medlemsstater. 
2.12.2.  Som  følge  heraf  foreslår  Udvalget,  at hen-
visningen  til artikel  26, stk.  2, hvori  der i forvejen  fin-
des en bestemmelse  om dispensation  fra princippet  i 
artikel  26, stk.  1, udgår. 
2.12.3.  Endvidere  skal  det påpege,  at 10 %-reglen  i 
slutningen  af denne  artikel  vitterligt  ikke  er den  bed-
ste løsning.  Det  foreslår  derfor  artiklen  omredigeret 
således: 
Nr. C 75/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 3. 77 
»1. De  ved  artikel  25, stk.  2, artikel  26, stk.  1, 
og artikel  27, stk.  1 og 2, fastsatte  grænser  kan 
overskrides,  under  forudsætning  af at sådanne 
overskridelser  følger  af en ændring  af investe-
ringsinstituttets  formueværdi  eller  af instituttets 
udøvelse  af de tegningsretter,  som  er tilknyttet 
værdipapirer,  der indgår  i dets  formue,  eller  af en 
nedtrapning  af investeringsinstituttet. 
2. Sålænge  der foreligger  overskridelser  i hen-
hold  til stk.  1 ovenfor,  kan  investeringsinstituttet 
ikke erhverve  sig  nye  værdipapirer,  for  hvilke 
grænserne  er overskredet. 
3. Hvis  overskridelser  i henhold  til stk.  1 er 
resultatet  af en nedtrapning  af investeringsinstitut-
tet, må disse  bringes  til ophør  inden  for en rimelig 
frist«. 
Artikel  31,  stk. 3 
2.13.  I  artikel  31, stk.  3, bestemmes  det,  at investe-
ringsinstituttet  ikke  er forpligtet  til at offentliggøre  en 
halvårsberetning,  hvis  årsberetningen  for  det pågæl-
dende  regnskabsår  offentliggøres  inden  for en frist  af 
2 måneder.  Da der  unægteligt  er knyttet  et tidskræ-
vende  administrativt  arbejde  til offentliggørelsen  af 
denne  årsberetning  foreslås  det,  at man  af praktiske 
grunde  forlænger  fristen  fra 2 til 3 måneder. 
Artikel  34 
2.14.  I  henhold  til artikel  34 indrømmes  der fra de 
kompetente  myndigheders  side  investeringsinstituttet 
mulighed  for fritagelse  for at offentliggøre  oplysnin-
gerne  i skema  a og b. 
2.14.1.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at der for så 
vidt angår  oplysningerne  ikke  bør  kunne  gives  dis-
pensation.  Følgelig  foreslås  artikel  34, a og b ophæ-
vet. 
Artikel  38 
2.15.  For  så vidt  angår  offentliggørelsen  af årsbe-
retningen  i en medlemsstats  statstidende  og for  at 
undgå  en akkumulering  af udgifter  til offentliggørelse 
— offentliggørelse  gennem  brochurer  eller  gennem  en 
statstidende  — foreslås  det,  at statstidende  om nød-
vendigt  drager  omsorg  for beretningens  offentliggø-
relse  samt  for  på hvilket  sted  årsberetningen  kan 
erhverves.  Den  bør derfor  indføjes  i et stk.  3: 
»De kompetente  myndigheder  i medlemslandene 
kan forpligte  de investeringsinstitutter,  der driver 
forretning  inden  for  deres  land,  til at drage omsorg  for  offentliggørelse  af årsberetningen 
samt  fastlægge  det sted,  hvor  denne  beretning  kan 
erhverves,  i statstidende  i hvert  af de medlems-
lande,  hvor  investeringsinstituttets  formueandele 
udloddes«. 
Artikel  46 
2.16.  I  den tyske  version  af denne  artikel  bør ordet 
»Anteile«  anvendes  i stedet  for »Anteilscheine«. 
Artikel  47,  stk. 2 
2.17.  I  artikel  47, stk.  2, fastsættes  det,  at de kom-
petente  myndigheder  som  undtagelse  fra stk.  1 kan 
give tilladelse  til, at et investeringsinstitut  yder  virk-
somheder  kortfristede  lån,  som  dog  højst  må andrage 
5 % af dets  formue.  Udvalget  mener,  at sådanne  for-
retninger  ligger  uden  for investeringsinstituttets  aktivi-
tetsområde,  hvorfor  artikel  47,  stk.  2, bør  udgå. 
Kortfristede  placeringer  og andre  lignende  transaktio-
ner er naturligvis  uberørt  heraf  i medfør  af artikel  25, 
stk. 1, litra  d). 
Artikel  48 
2.18.  Artikel  48,  der  omhandler  transaktioner  af 
særlig  spekulativ  karakter,  er uklar  og kan  give  an-
ledning  til fortolkningsproblemer.  Det  er således 
meget  vanskeligt  at definere  »transaktioner  af særlig 
spekulativ  karakter«.  Det  havde  været  ønskeligt  med 
en opregning  af de transaktioner,  som  det er investe-
ringsinstituttet  forbudt  at foretage.  En sådan  opreg-
ning  er imidlertid  praktisk  umulig.  For at undgå  for-
virring  foreslås  det,  at artiklen  affattes  således: 
»Et investeringsinstitut  kan  ikke  foretage  transak-
tioner  som  udækket  køb  og salg  af værdipapirer«. 
Artikel  49,  stk. 2 
2.19.  Denne  bestemmelse  åbner  mulighed  for han-
del uden  for de i stk.  1 omhandlede  markeder,  hvis 
der her  kan  handles  til en »mere  fordelagtig  pris«; 
det ville  være  logisk,  hvis  man  også  gav  andelshavere 
tilladelse  til at handle  til en »lige  så fordelagtig  pris«. 
2.19.1.  Stk.  2 bør derfor  affattes  således: 
»... hvis  der herved  handles  til en for andelsha-
verne  ligeså  eller  mere  fordelagtig  pris  ...«. 
Artikel  54,  stk. 2 
2.20.  I  denne  artikel  bestemmes  det,  at et investe-
ringsinstitut,  som  markedsfører  sine  formueandelsbe-
viser  i en anden  medlemsstat,  i denne  anden  med-
lemsstat  må  have  en uubenlingsafdeling,  over  for 
26. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 75/15 
hvilken  andelshaverne  kan  udøve  deres  rettigheder. 
For at lette  forståelsen  af denne  artikel  bør  det 
bemærkes,  at udtrykket  »udøve  deres  rettigheder« 
ikke skal  opfattes  snævert  juridisk,  men  derimod  som 
udøvelse  af de finansielle  rettigheder,  der knytter  sig 
til investeringsinstituttets  formueandele,  såsom  retten 
til dividende  eller  til indløsning  af andele. 
Artikel  57 
2.21.  I  denne  artikel  bestemmes  det,  at de doku-
menter  og oplysninger,  som  offentliggøres  i en med-
lemsstat  af et investeringsinstitut,  der er hjemmehø-
rende  i en anden  medlemsstat,  skal  offentliggøres 
efter  de regler  og betingelser,  der  gælder  i investe-
ringsinstituttets  oprindelsesstat.  Sammen  med  adskil-
lige andre  grundlæggende  regler  i direktivet,  kan 
dette  forhindre  en egentlig  integration  og ligebehand-
ling med  hensyn  til investeringsinstitutternes  mar-
kedsføring  i de forskellige  EF-lande. 
2.21.1.  For  tillige  at sikre  en harmonisering  af de 
distribuerede  dokumenter  foreslås  det,  under  henvis-
ning  til Udvalgets  bemærkninger  til artikel  34, at arti-
kel 57, stk.  1 og 2, affattes  således: 
»Dersom  et investeringsinstitut  markedsfører  sine 
formueandele  i en anden  medlemsstat  end  den, 
hvori  det cr hjemmehørende,  skal  det bekendtgøre 
de prospekter,  årsberetninger  og halvårsberetnin-
ger, der er omhandlet  i artikel  32, stk.  1 til 3 på 
mindst  et af disse  medlemsstaters  nationale 
sprog«. 
2.21.2.  Hvis  den  ny version  af artikel  57 vedtages, 
bør ordlyden  af artikel  1, stk.  2, i dette  direktivfor-
slag ændres  til: 
»Under  forbehold  af bestemmelserne  om kapital-
bevægelser  samt  af artikel  55, stk.  1, artikel  57 og 
artikel  61, stk.  2, ...«. 
Artikel  60 
2.22.  Da  der ikke  blot  til andragender  om godken-
delse,  men  også  andre  andragender,  kan  være  knyttet 
betragtelige  økonomiske  interesser,  bør  denne  for-
skrift  udvides  til at omfatte  samtlige  andragender,  som 
kræver  godkendelse.  Der  foreslås  derfor,  at man  slet-
ter ordene  »andragende  om godkendelse«  i artikel  60, 
stk. 1, og ordene  »andragende«  i samme  artikels 
stk. 3. 
Artikel  63,  64 og 65 
2.23.  Disse  artikler  indeholder  særlige  bestemmel-
ser om  de investeringsselskaber,  der  udelukkende 
markedsfører  deres  formuebeviser  over  en eller  flere 
fondsbørser.  Alt i alt har man  indføjet  disse  bestem-
melser  for  at kunne  udvide  anvendelsesområdet  i direktivet  til også  at omfatte  investeringsselskaber, 
som markedsfører  deres  formueandelsbeviser  gennem 
én eller  flere  fondsbørser. 
2.23.1.  Udvalget  hilser  det velkommen,  at direkti-
vet kan  finde  anvendelse  på flest  mulige  investerings-
institutter,  men  konstaterer  på den  anden  side,  at 
man dermed  skaber  en særlig  tredje  kategori  af inve-
steringsinstitutter,  for  hvilke  der  opstilles  specielle 
regler,  som  adskiller  sig væsentligt  fra de regler,  som 
gælder  for  andre  investeringsinstitutter  både  af den 
vedtægtsmæssige  og af den  lovgivningsmæssige  type. 
2.24.  Prospektskema  A 
Rubrik  3.2.  (oplysninger  vedrørende  depotselskabet) 
2.24.1.  Indholdet  af kontrakter  med  depotinstitut-
ter har ingen  interesse  for sparerne  (jf. ovenfor).  Ge-
nerelt  er sparerne  ikke  i stand  til at vurdere  kontrak-
ter med  depotinstitutter,  som  i øvrigt  er underkastet 
disses  kontrol  og revision.  Oplysninger  om depotsel-
skabet  bør derfor  udelades. 
Rubrik  4.2 
2.24.2.  Udvalget  noterer  sig erklæringen  fra Kom-
missionens  repræsentant  om,  at kun  de eksterne  råd-
givere,  der er kontraktlig  knyttet  til et IKIV,  omfat-
tes af denne  rubrik. 
2.25.  Prospektskema  B 
I. a) Værdipapirer 
2.25.1.  Udvalget  konstaterer,  at kun  et eller  flere 
kriterier  er nødvendige,  uden  at en kombination  af 
alle de kriterier,  der er nævnt  i I a), er påkrævet. 
3. Konklusion 
3.1. Selv  om  det  foreliggende  direktivforslag  kan 
betragtes  som  et skridt  henimod  en samordning  af 
den gældende  lovgivning  i Fællesskabet,  beklager 
Udvalget,  at det ikke  helt  opfylder  de målsætninger, 
der er opstillet  i begrundelsen:  forbedrede  konkur-
rencevilkår  og den  videst  muligt  ensartetgørelse  af de 
forpligtelser,  der påhviler  disse  organer,  fjernelse  af 
faktorer,  der begrænser  den  fri bevægelighed  af an-
delsbeviser  og sikring  af større  samkvem  på kapital-
markederne. 
3.2. Disse  målsætninger  ville  være  vanskelige  at 
realisere  gennem  dette  direktivforslag  i dets  nuvæ-
rende  udformning. 
Nr. C 75/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 3. 77 
3.3. De  tre væsentligste  hindringer  er: 
1. Reglen  i artikel  1, stk.  3, om  at de kompetente 
myndigheder  efter  forgodtbefindende  kan  pålægge 
investeringsinstitutter  hjemmehørende  på  deres 
område  strengere  bestemmelser  end  dem,  der  er 
fastsat  i det foreliggende  direktiv; 
2. Bestemmelserne  i direktivet  afsvækkes  gennem  den 
omstændighed,  at de kompetente  myndigheder  ind-
rømmes  mulighed  for  at fravige  grundreglerne.  I 
den forbindelse  er det  tilstrækkeligt  at henvise  til 
artiklerne  25 til 30 i direktivforslaget; 
3. Markedsføringsreglerne  vedrørende  offentliggø-
relse  er ikke  gjort  ensartede  for  de investeringsin-
stitutter,  der  markedsfører  deres  formueandelsbe-viser  i et EF-land  (sammenlign  artikel  57,  stk.  1, i 
dens  nuværende  affattelse). 
3.4. Sammenfattende  konstaterer  Udvalget: 
1. At begrænsningerne  i den  fri  udveksling  af for-
mueandelsbeviser  i stort  omfang  vil blive  fjernet, 
hvis andre  hindringer,  f.eks.  på det  valutapolitiske 
plan,  fjernes; 
2. At direktivet  endnu  ikke  til fulde  opfylder  betin-
gelserne  for  en ensartetgørelse  af de forpligtelser, 
der påhviler  investeringsinstitutterne. 
3.5. Udvalget  anmoder  om,  at direktivet  sættes  i 
kraft  hurtigst  muligt  og mener,  at man  på baggrund 
af den  indvundne  erfaring  af dette  direktiv  eventuelt 
kunne  omarbejde  det,  for  at man  inden  for  det 
pågældende  område  kan  opnå  den  mest  omfattende 
integration. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  23.  februar  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne: 
Der indføjes  et nyt punkt  mellem  pkt.  2.11  og pkr.  2.12: 
»Artikel  27 
Efter  Udvalgets  opfattelse  er bestemmelsen  i artikel  27 ikke  specielt  i sparernes  interesse. 
Når et investeringsinstitut  kan  investere  en del af sin formue  i formueandele  i et andet 
investeringsinstitut,  er der samtidig  risiko  for,  at resultatet  bliver  en uønsket  koncentration 
af den  økonomiske  magt.  Udvalget  finder  det derfor  ønskeligt,  at man  forbyder  investe-
ringsinstitutter  at investere  i andre  investeringsinstitutter«. 
Begrundelse 
Generelt  tillader  direktivet  allerede  for  mange  undtagelser  fra  de almindelige  regler.  Denne 
artikel  er et eksempel  herpå. 
På grund  af risikoen  for  økonomisk  magtkoncentration  og  manipulation  med  sparernes 
interesser  er det ønskeligt,  at investeringsinstitutterne  holdes  adskilt  fra hinanden.« 
Resultatet  af afstemningen 
20 stemte  for,  53 stemte  imod  mens  3 undlod  at stemme.