KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 617 endelig udg. - SYN 466 - 467 
Bruxelles, den 22. november 1993 
AFLEDT RET FOR DEN ØKONOMISKE OG MONETÆRE UNIONS ANDEN FASE 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) SYN 466 
om fastlæggelse af definitioner med henblik på gennemførelse af forbuddene 
i traktatens artikel 104 og artikel 104 B, stk. 1 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) SYN 467 
om fastlæggelse af definitioner med henblik på gennemførelse af forbuddet mod 
priviligeret adgang i traktatens artikel 104 A 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholds­
mæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab 
Ændret forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om de statistiske data, der er nødvendige for fastlæggelse af fordelingsnøglen for 
Det Europæiske Monetære Instituts finansielle midler 
Ændret forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
om medlemsstaternes høring af Det Europæiske Monetære Institut 
om udkast til retsforskrifter 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189 A, stk. 2) 
Begrundelse 
I^forlængelse af opfordringen fra Det Europæiske Råds mode i 
København den 21. og 22. juni sendte Kommissionen udkast til 
forslag til sekundær lovgivning for anden fase af Den 
Økonomiske of Monetære Union til Rådet og Europaparlamentet i 
juli og september (dokumenterne KOM(93)371 endelig - SYN 466 -
SYN 467 af 22.7.93 og KOM(93)436 endelig af 22.9.93). 
Disse udkast til forslag blev bekræftet som formelle forslag 
af Kommissionen med virkning fra 1. november, 1993, ved breve 
fra Næstformand Christophersen til Formanden for Rådet og 
Formanden for Parlamentet. 
Europaparlamentet afgav sin mening den 16. november. 
Efterfølgende har Kommissionen accepteret en række ændringer 
foreslået af Europaparlamentet, hvilke er indarbejdet i 
indeværende reviderede forslag. Kommissionen har også taget 
højde for arbejdet i Rådet. 
A 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) SYN 466 
om fastlæggelse af definitioner med henblik på gennemførelse af forbuddene 
i traktatens artikel 104 og artikel 104 B, stk. 1 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104, 
artikel 104 B, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, ' 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, " og 
ud fra følgende betragtninger: 
Traktatens artikel 104 og artikel 104 B, stk. 1, finder direkte anvendelse; begreberne i disse 
artikler kan om nødvendigt fastlægges; 
navnlig bør der ske en præcisering af begreberne "overtræk" og "andre former for 
kreditfaciliteter" bl.a. med hensyn til hvorledes fordringer, som består den 1. januar 1984, skal 
behandles; 
det er ønskeligt, at de nationale centralbanker, der deltager i Den Økonomiske og Monetære 
Unions tredje fase (ØMU), ved indledningen til denne besidder omsættelige fordringer, der 
opfylder markedsbetingelserne, især med henblik på at tilføre den monetære politik, som føres 
af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), den ønskede fleksibilitet og tillade de 
forskellige nationale centralbanker, der deltager i Den Monetære Union, at yde et normalt 
bidrag til den monetære indkomst, som skal fordeles mellem dem; 
for de centralbanker, der fortsat efter den 1. januar 1994 besidder fordringer på den offentlige 
sektor, som ikke er omsættelige, eller for hvilke der gælder andre vilkår end markedsvilkår, 
* Det oprindelige udkast til forslag (COM(93)371 endelig - SYN466- SYN467 af 22.7.93 blev bekræftet som formelt 
forslag med virkning fra 1.11.93 
1) EFTnr.C 
"tø EFT nr. C og afgørelse af (endnu ikke offentliggjort i EFT). 
skal det kunne tillades senere at omlægge disse fordringer til omsættelige værdipapirer, der 
opfylder markedsbetingelserne; 
punkt 11 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige 
Storbritannien og Nordirland bestemmer, at "Det Forenede Kongeriges regering kan opretholde 
sin "Ways and Means"-facilitet hos Bank of England, såfremt og så længe Det Forenede 
Kongerige ikke går over til tredje fase i ØMU"; der bør tillades en konvertering af 
beholdningen under denne facilitet til omsættelige værdipapirer med fast løbetid, der opfylder 
markedsbetingelserne, hvis Det Forenede Kongerige går over til tredje fase; 
protokollen vedrørende Portugal bestemmer, at "Portugal gives tilladelse til at opretholde den 
facilitet, der er stillet til rådighed for de autonome regioner Azorerne og Madeira, for at disse 
områder kan benytte sig af en rentefri kreditfacilitet i Banco de Portugal i henhold til de vilkår, 
der er fastsat i gældende portugisisk lovgivning", og at "Portugal forpligter sig til at gøre sit 
yderste for at ophæve ovennævnte facilitet hurtigst muligt"; 
medlemsstaterne bør træffe de fornødne foranstaltninger til, at forbuddene i traktatens 
artikel 104 gennemføres effektivt og uden begrænsninger; især bør køb på det sekundære 
marked ikke bruges til at omgå målsætningen i artikel 104; 
hvis en centralbank i en medlemsstat, inden for de i denne forordning fastsatte grænser, 
foretager direkte køb af omsættelige gældsinstrumenter udstedt af den offentlige sektor i en 
anden medlemsstat, er dette ikke medvirkende til, at den offentlige sektor unddrager sig 
markedsordningernes regler, hvis sådanne køb alene sker som led i forvaltningen af 
valutareserverne; 
uanset den rolle, som Kommissionen er tillagt i traktatens artikel 169, tilkommer det Det 
Europæiske Monetære Institut, og senere Den Europæiske Centralbank, i medfør af traktatens 
artikel 109 F, stk. 9, og artikel 180 at sikre, at de nationale centralbanker opfylder deres 
forpligtelser ifølge traktaten; 
centralbankernes dagskreditter kan anvendes til at sikre, at betalingssystemerne fungerer, 
hvorfor dagskreditter i den offentlige sektor er forenelige med målsætningerne i traktatens arti­
kel 104, forudsat at forlængelse til næste dag er udelukket; 
der er intet til hinder for, at centralbankerne fungerer som fiskale agenter; selv om 
centralbankernes indløsning af checks udstedt af tredjemand til den offentlige sektor 
lejlighedsvis kan indebære et tilgodehavende, forbyder traktatens artikel 104 ikke disse trans­
aktioner, da de ikke totalt medfører en fordring på den offentlige sektor; 
de nationale centralbankers beholdninger af mønter udstedt af den offentlige sektor og 
krediteret denne udgør en form for rentefri fordring på den offentlige sektor; hvis der kun er 
tale om begrænsede beløb, er denne praksis ikke i strid med princippet i traktatens artikel 104, 
hvorfor den kan tillades inden for den i denne forordning fastsatte grænse i betragtning af de 
vanskeligheder, som et fuldstændigt forbud af denne form for kredit ville medføre; 
Forbundsrepublikken Tyskland har som følge af genforeningen særlige vanskeligheder ved at 
overholde den begrænsning, der skal gælde for de pågældende aktiver, og det er derfor 
rimeligt, at der for dens vedkommende fastsættes en højere procentsats i et begrænset tidsrum; 
centralbankernes finansiering af forpligtelser, som den offentlige sektor har over for Den 
Internationale Valutafond, eller som skyldes iværksættelsen af mekanismen for mellemfristet 
finansiel støtte i Fællesskabet, indebærer fordringer på udlandet, som udgør reserveaktiver eller 
lignende aktiver; det forekommer derfor hensigtsmæssigt at tillade dem; 
offentlige foretagender er omfattet af forbuddet i artikel 104 og 104 B, stk. 1; de er defineret i 
Kommissionens direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de 
økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder ' -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. I traktatens artikel 104 forstås ved: 
a) "overtræk" enhver rådighedsstillelse af midler til fordel for den offentlige sektor, som 
resulterer eller kan forventes at resultere i en debetsaldo; 
b) "andre former for kreditfaciliteter": 
i) enhver fordring på den offentlige sektor, som bestod den 1. januar 1994, bortset fra 
fordringer med fast løbetid, som er erhvervet inden denne dato, 
ii) al finansiering af den offentlige sektors forpligtelser over for tredjemand, 
1) EFT nr. L 195 af 29.7.1980, s. 35. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 93/84/EØF (EFT nr. L 254 af 
12.10.1993, s. 16). 
iii) med forbehold af traktatens artikel 104, stk. 2, alle transaktioner med den 
offentlige sektor, som resulterer eller kan forventes at resultere i en fordring på 
denne. 
2. Som gældsinstrumenter efter traktatens artikel 104 betragtes ikke værdipapirer, der er 
erhvervet hos den offentlige sektor for at sikre omlægning til omsættelige værdipapirer med 
fast løbetid, der opfylder markedsbetingelserne: 
- fordringer med fast løbetid, der er erhvervet inden den 1. januar 1994, og som ikke opfylder 
markedsbetingelserne og ikke er omsættelige, dersom disse værdipapirers løbetid ikke er 
længere end de nævnte fordringers; 
- beholdningen under Det Forenede Kongeriges "Ways and Means"-facilitet hos Bank of 
England, indtil Det Forenede Kongerige eventuelt går over til ØMlPens tredje fase. 
Artikel 2 
1. I anden fase af ØMU'en anses der ikke at foreligge direkte køb efter traktatens artikel 104, 
når en centralbank i en medlemsstat køber omsættelige gældsinstrumenter af den offentlige 
sektor i en anden medlemsstat, forudsat at købet alene sker som led i forvaltningen af 
valutareserverne. 
2. I tredje fase af ØMU'en anses der ikke at foreligge direkte køb efter artikel 104, når der 
alene som led i forvaltningen af valutareserverne 
- af centralbanken i en medlemsstat, der ikke deltager i ØMlPens tredje fase, købes 
omsættelige gældsinstrumenter af den offentlige sektor i en anden medlemsstat; 
- af Den Europæiske Centralbank eller af en centralbank i en medlemsstat, der deltager i 
ØMU'ens tredje fase, købes omsættelige gældsinstrumenter af den offentlige sektor i en 
medlemsstat, der ikke deltager i ØMUens tredje fase. 
Artikel 3 
I denne forordning forstås ved "den offentlige sektor" fællesskabsinstitutioner eller -organer, 
centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for 
den offentlige sektor eller offentlige foretagender i medlemsstaterne. 
Ved "nationale centralbanker" forstås medlemsstaternes centralbanker samt Institut monétaire 
luxembourgeios. 
Artikel 4 
De dagskreditter, som Den Europæiske Centralbank eller de nationale centralbanker yder til 
den offentlige sektor, betragtes ikke som kreditfaciliteter efter traktatens artikel 104, hvis de er 
begrænset til den pågældende dag, og forlængelse ikke er mulig. 
Artikel 5 
Når Den Europæiske Centralbank eller de nationale centralbanker fra den offentlige sektor 
modtager checks udstedt af tredjemand til indløsning, og krediterer disse den offentlige sektors 
konto, før trassatbanken debiteres, betragtes dette ikke som en kreditfacilitet efter artikel 104, 
hvis der efter modtagelsen af checken er forløbet et tidsrum svarende til den sædvanlige 
indløsningsfrist for centralbanken i den pågældende medlemsstat, forudsat at en eventuel 
gevinst er en undtagelse, er af ubetydelig størrelse og udlignes over en kort periode. 
Artikel 6 
Den Europæiske Centralbanks eller den eller de nationale centralbankers beholdninger af 
mønter udstedt af den offentlige sektor og krediteret denne, betragtes ikke som en kredit­
facilitet efter artikel 104, dersom de ikke udgør mere end 10% af det samlede møntomløb. 
Indtil den 31. december 1996 er dette tal 15% for Tyskland. 
Artikel 7 
Den Europæiske Centralbanks og de nationale centralbankers finansiering af forpligtelser, som 
den offentlige sektor har over for Den Internationale Valutafond, eller som skyldes 
iværksættelsen af den mekanisme for mellemfristet finansiel støtte, der er indført ved 
forordning (EØF) nr. 1969/88 \ betragtes ikke som en kreditfacilitet efter artikel 104. 
Artikel 8 
1. I traktatens artikel 104 og artikel 104 B, stk. 1, forstås ved "offentlige foretagender" enhver 
virksomhed, som staten eller andre lokale administrative myndigheder direkte eller indirekte 
kan udøve en bestemmende indflydelse på som følge af ejerskab, kapitalinteresser eller de reg-
1) Rådets forordning (EØF) nr. 1969/88 af 24. juni 1988 om indførelse af en enhedsmekanisme for mellemfristet 
betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (EFTnr. L 178 af 8.7.1988, s. 1). 
ler, der gælder for den pågældende virksomhed. 
Bestemmende indflydelse antages at foreligge, når staten eller andre lokale administrative 
myndigheder direkte eller indirekte i relation til en virksomhed 
a) besidder majoriteten af virksomhedens tegnede kapital, eller 
b) råder over mere end halvdelen af de stemmer, der er knyttet til kapitalandele, som 
virksomheden har udstedt, eller 
c) kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne i virksomhedens administrations-, 
ledelses- eller tilsynsorgan. 
2. Ved anvendelse af traktatens artikel 104 og artikel 104 B, stk. 1, anses Den Europæiske 
Centralbank og de nationale centralbanker ikke for at indgå i den offentlige sektor. 
Artikel 9 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1994. 
Den er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) SYN 467 
om fastlæggelse af definitioner med henblik på gennemførelse af forbuddet mod 
priviligeret adgang i traktatens artikel 104 A 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 104 A, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen ', 
i samarbejde med Europa-Parlamentet **, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Forbuddet i traktatens artikel 104 A mod privilegeret adgang til finansielle institutioner er et 
vigtigt middel til at sikre, at den offentlige sektors finansiering underkastes 
markedsmekanismernes disciplinerende virkninger og bidrager dermed til at undgå ufor­
holdsmæssigt store budgetunderskud; forbuddet ligestiller desuden medlemsstaterne for så vidt 
angår den offentlige sektors adgang til finansielle institutioner; 
Rådet bør fastlægge definitioner med henblik på gennemførelse af forbuddet; 
medlemsstaterne og Fællesskabet skal handle under hensyntagen til princippet om en åben 
markedsøkonomi med fri konkurrence; 
især kan denne forordning ikke vedrøre struktureringen af de markeder, som er i 
overensstemmelse med nævnte princip; 
denne forordning har ikke til formål at hindre driften af offentlige finansielle institutioner, når 
dette sker i overensstemmelse med dette princip; 
ifølge traktatens artikel 104 A er foranstaltninger, hvorved der gives privilegeret adgang, 
forbudt; det bør præciseres, hvilke former for handlinger der omfattes af dette forbud; 
forpligtelser, som finansielle institutioner frit aftaler inden for kontraktforhold, kan ikke være 
Det oprindelige udkast til forslag (COM(93)371 endelig - SYN466- SYN467 af 22.7.93 blev bekræftet som formelt forslag med 
virkning fra 1.11.93 
1) EFTnr. C 
1) EFT nr. C og afgørelse af (endnu ikke offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende) 
3 
omfattet; 
ifølge nævnte artikel kan tilsynsmæssige hensyn begrunde undtagelser fra dette principielle 
forbud; tilsynsmæssige hensyn kan imidlertid ikke påberåbes med det sigte at indføre en skjult 
privilegeret adgang ad lovgivningsvej eller administrativt; 
offentlige foretagender er omfattet af forbuddet; disse er defineret i Kommissionens direktiv 
80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem 
medlemsstaterne og de offentlige virksomheder '; 
finansielle institutioner, navnlig kreditinstitutter, kan af pengepolitiske hensyn være nødt til at 
ligge inde med tilgodehavender hos Den Europæiske Centralbank og/eller de nationale 
centralbanker; 
Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan ikke som offentlige 
myndigheder træffe foranstaltninger, der giver privilegeret adgang; regler for tilvejebringelse 
eller pantsætning af gældsinstrumenter, som er udstedt af Den Europæiske Centralbank eller de 
nationale centralbanker, må ikke anvendes til at omgå forbuddet mod privilegeret adgang; 
for at forhindre enhver omgåelse af forbuddet skal definitionerne i fællesskabsretten af de 
forskellige former for finansielle institutioner suppleres med en angivelse af de institutioner, 
der beskæftiger sig med finansielle aktiviteter, men som endnu ikke har været genstand for 
harmonisering på fællesskabsplan som feks. tredjelandes filialer, holding- eller 
factoringselskaber, ikke samordnede investeringsinstitutter, pensionsfonde -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. I traktatens artikel 104 A forstås ved "enhver foranstaltning, hvorved der gives privilegeret 
adgang" enhver lov eller administrativ bestemmelse eller enhver bindende retsakt vedtaget som 
led i udøvelsen af offentlig myndighed, som 
- pålægger finansielle institutioner pligt til at erhverve eller ligge inde med fordringer på 
fællesskabsinstitutioner eller -organer, centralregeringer, regionale, lokale eller andre 
offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige 
foretagender i medlemsstaterne (i det følgende benævnt "den offentlige sektor"), eller 
- medfører skatte- eller afgiftsmæssige fordele, som kun kan komme finansielle institutioner 
til gode, eller medfører økonomiske fordele, som ikke stemmer overens med 
1) EFT nr. L 195 af 29.7.1980, s. 35. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 93/84/EØF (EFT nr. L 254 af 
12.10.1993, s. 16). 
markedsøkonomiske principper, med sigte på at begunstige finansielle institutioners er­
hvervelse eller besiddelse af fordringer af nævnte art. 
2. Følgende betragtes ikke som foranstaltninger, hvorved der gives privilegeret adgang: 
- finansieringsforpligtelser på særlige vilkår i forbindelse med socialt boligbyggeri, som bl.a. 
kan omfatte en forpligtelse til at centralisere midler hos offentlige finansielle institutioner, 
når vilkårene for finansiering af det sociale boligbyggeri i den offentlige sektor er de samme 
som dem, der gælder for samme former for finansiering, som til samme formål ydes til 
private låntagere; 
- forpligtelsen til at centralisere midler hos et offentligt kreditinstitut, for så vidt dette krav pr. 
1. januar 1994 er en integrerende del af et særligt net af kreditinstitutter, eller en op­
sparingsordning, der specifikt henvender sig til private husholdninger og har til formål at 
skabe finansiel sikkerhed for hele nettet eller ordningen. Anvendelsen af sådanne centra­
liserede midler skal være underlagt det pågældende offentlige kreditinstituts ledende organer 
og skal ske i overensstemmelse med princippet om markedsøkonomi med fri konkurrence; 
- finansieringsforpligtelser i forbindelse med lån til udbedring af skader forårsaget af 
katastrofer, såfremt vilkårene for finansiering heraf ikke er bedre, når skaderne er lidt af den 
offentlige sektor, end når de er lidt af den private sektor. 
Artikel 2 
I traktatens artikel 104 A forstås ved "tilsynsmæssige hensyn" de hensyn, som danner 
grundlaget for de nationale love og administrative bestemmelser eller foranstaltninger, der er 
baseret på eller er forenelige med fællesskabsretten, og som tager sigte på at fremme de enkelte 
finansielle institutioners soliditet for derved at styrke stabiliteten i det finansielle system som 
helhed og beskytte de finansielle institutioners kunder. 
Artikel 3 
1. I traktatens artikel 104 A forstås ved "offentlige foretagender" enhver virksomhed, på 
hvilken staten eller andre lokale administrative enheder direkte eller indirekte kan have en 
bestemmende indflydelse som følge af ejerforhold, kapitalindskud eller de regler, der gælder 
for den pågældende virksomhed. 
Bestemmende indflydelse antages at foreligge, når staten eller andre lokale administrative 
enheder direkte eller indirekte i relation til en virksomhed: 
a) besidder majoriteten af virksomhedens tegnede kapital; eller 
b) råder over mere end halvdelen af de stemmer, som er knyttet til kapitalandele, som 
4* 
virksomheden har udstedt, eller 
c) kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne i virksomhedens administrations-, 
ledelses- eller tilsynsorgan. 
2. Ved anvendelse af bestemmelserne i artikel 104 A anses Den Europæiske Centralbank og de 
nationale centralbanker ikke for at indgå i den offentlige sektor uanset deres pligt til som 
offentlige myndigheder at undlade at træffe foranstaltninger, som indebærer en privilegeret 
adgang. 
3. Ved "nationale centralbanker" forstås medlemsstaternes centralbanker samt Institut 
monétaire luxembourgeois. 
Artikel 4 
1. I traktatens artikel 104 A forstås ved "finansielle institutioner": 
- kreditinstitutter som defineret i artikel 1, første led, i direktiv 77/780/EØF, ' 
- forsikringsselskaber som defineret i artikel 1, litra a) i direktiv 92/49/EØF, ^ 
- forsikringsselskaber som defineret i artikel 1, litra a), i direktiv 92/96/EØF, *) 
- investeringsinstitutter som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 85/61 l/EØF, *' 
- investeringsselskaber som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 93/22/EØF, ' 
- alle andre foretagender eller institutioner med aktiviteter af tilsvarende art som de selskaber, 
der er nævnt i de ovenstående led, eller hvis hovedvirksomhed består i erhvervelse af be­
holdninger af finansielle aktiver eller omdannelse af finansielle fordringer. 
2. Følgende institutioner indgår ikke i ovenstående definition af finansielle institutioner: 
- Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker 
1) Rådets direktiv 77/780/EØF af 12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve 
virksomhed som kreditinstitut (EFF nr. L 322 af 17.12.1977, s. 30). Direktivet er senest ændret ved direktiv 89/646/EØF (EFT 
nr.L 386 af 30.12.1989, s. 1). 
2) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte 
forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (tredje skadesforsikringsdirektiv)(EFTnr. L 228 af 11.8.1992, s. 1). 
3) Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte 
livsforsikringsvirksomhed (tredje livsforsikringsdirektiv)(EFT nr. L 360 af 9.12.1992, s. 1). 
<t) Rådets direktiv 85/61 l/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter 
for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter)(EFT nr. L 375 af 31.12.1985, s. 3). Direktivet er ændret ved 
direktiv 88/220/EØF (EFT nr. L 100 af 19.4.1988, s. 31). 
5) Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer (EFT nr. L 141 af 11.6.1993, 
s. 27). 
/* 
- postvæsenets finansielle tjenester, såfremt de indgår i det offentlige som defineret i Det 
Europæiske Nationalregnskabssystem, eller såfremt deres hovedaktivitet er at virke som 
finansiel agent for det offentlige, samt 
- institutioner, som er en del af det offentlige som defineret i Det Europæiske 
Nationalregnskabssystem, eller hvis passiver i deres helhed udgør en statsgældspost. 
Artikel 5 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1994. 
Den er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
/S 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholds­
mæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104 C, 
stk. 14, tredje afsnit, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen ', 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og 
ud fra følgende betragtninger: 
Definitionen al'ordene ollentlig, undciskud tig mveslcimg ci lasllagl i protokollen om pioeeduicn i 
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud med henvisning til Det Europæiske 
Nationalregnskabssystem (ENS) (3); disse definitioner kan revideres i forbindelse med den nødvendige 
harmonisering af de nationale statistikker eller af andre grunde; det er nødvendigt med præcise 
definitioner med henvisning til klassifikationskoderne i ENS; revisioner af ENS besluttes af Rådet efter 
traktatens kompetence- og procedureregler; 
den definition af gæld, der er fastlagt i protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt 
store underskud, bør specificeres ved henvisning til klassifikationskoderne i ENS; 
Rådets direktiv 89/13 O/EØF, Euratom af 13. februar 1989 om harmonisering af fastlæggelsen af 
bruttonationalindkomsten i markedspriser '(4) giver en passende detaljeret definition af 
bruttonationalproduktet i markedspriser; 
i henhold til protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud skal 
Kommissionen tilvejebringe de statistiske data, der skal benyttes i forbindelse med denne procedure; 
det er nødvendigt med detaljerede regler, således at medlemsstaterne straks og regelmæssigt kan 
•Det oprindelige udkast til forslag (COM(93)371 endelig - SYN466- SYN467 af 22.7.93 blev bekræftet som formelt forslag med 
virkning fra 1.11.93 
1) l-ITnr.C 
2) Udtalelse afgivet den (endnu ikke oHeiilliggjorl i EFT). 
3) De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor, Det Europæiske Nationalregnskabssystem - ENS, anden udgave. 
4) EFTnr. L 49 af 21.2.1989, s. 26. 
li 
underrette Kommissionen om deres forventede og faktiske underskud og om niveauerne for deres gæld; 
i henhold til traktatens artikel 104 C, stk. 2 og 3, overvåger Kommissionen udviklingen i 
medlemsstaternes budgetsituation og i deres offentlige gæld og undersøger, om budgetdisciplinen 
overholdes på grundlag af kriterierne for det offentlige underskud og den offentlige gæld; hvis en 
medlemsstat ikke opfylder kravene i forbindelse med et af eller begge disse kriterier, skal 
Kommissionen tage hensyn til alle relevante forhold; Kommissionen skal undersøge, om der er risiko 
for et uforholdsmæssigt stort underskud i en medlemsstat -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Afsnit 1 
Definitioner 
Artikel 1 
1. Med henblik på protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud og 
denne forordning defineres begreberne i stk. 2-5 i overensstemmelse med Det Europæiske National­
regnskabssystem (ENS). Koderne i parentes henviser til ENS, anden udgave. 
2. "Offentlig" betyder sektoren det offentlige (S60), der er underopdelt i undersektorerne det centrale 
offentlige (S61), det lokale offentlige (S62) og de sociale kasser og fonde (S63), bortset fra 
handelsmæssige transaktioner som defineret i ENS. 
Udelukkelsen af handelsmæssige transaktioner indebærer, at sektoren det offentlige (S60) alene 
omfatter de institutionelle enheder, hvis væsentligste funktion er at frembringe ikke-handelsmæssige 
tjenesteydelser. 
3. "Det offentlige underskud" (overskud) er den offentlige sektors (S60) nettolåntagning 
(nettolångivning)(N5) som defineret i ENS. Det rentebeløb, der indgår i det offentlige underskud, er de 
faktiske renter (R41) som defineret i ENS. 
4. "Offentlige investeringer" er det offentliges (S60) faste bruttoinvesteringer (P41) som defineret i 
ENS. 
5. "Den offentlige gæld" er den samlede nominelle værdi af alle det offentliges (S60) udestående 
forpligtelser pr. 31. december med undtagelse af forpligtelser, for hvilke de hertil svarende aktiver 
beror hos det offentlige (S60). 
Den offentlige gæld består af det offentliges forpligtelser af følgende art: sedler og mønt samt indlån 
(F20 og F30), kortfristede værdipapirer (F40), obligationer (F50), andre kortfristede lån (F79) samt 
// 
andre mellem- og langfristede lån (F89) som defineret i ENS. 
Den nominelle værdi af en forpligtelse, der er udestående pr. 31. december, er den pålydende værdi. 
En indeksreguleret forpligtelses nominelle værdi svarer til den pålydende værdi justeret med den 
indekserede kapitalforøgelse pr. 31. december. 
Forpligtelser i udenlandsk valuta omregnes til national valuta til den repræsentative markedskurs på 
årets sidste arbejdsdag. 
Artikel 2 
Bruttonationalproduktet er bruttonationalproduktet i markedspriser (BNPmp), som defineret i artikel 2 
i direktiv 89/130/EØF,Euratom. 
Artikel 3 
1. Tallene for det forventede offentlige underskud er de tal, som medlemsstaterne udarbejder for det 
indeværende år i overensstemmelse med deres budgetpolitiske myndigheders seneste beslutninger. 
2. Tallene for det faktiske offentlige underskud og for niveauet for den faktiske offentlige gæld er de 
anslåede, foreløbige eller endelige resultater for et afsluttet år. 
Afsnit 2 
Fremsendelse af oplysninger 
Artikel 4 
1. Fra begyndelsen af 1994 underretter medlemsstaterne to gange om året Kommissionen om deres 
forventede og faktiske offentlige underskud og om niveauet for deres faktiske offentlige gæld, første 
gang inden den 1. marts i det indeværende år (år n) og anden gang inden den 1. september i år n. 
2. Inden den 1. marts i år n skal medlemsstaterne: 
- underrette Kommissionen om deres forventede offentlige underskud i år n, om det seneste skøn over 
deres faktiske offentlige underskud i år n-1 og om deres faktiske offentlige underskud i årene n-2, 
n-3 og n-4; 
- samtidig for årene n, n-1 og n-2 underrette Kommissionen om de tilsvarende budgetunderskud, 
opgjort efter den definition, som er mest sædvanlig i hver enkelt medlemsstat, og om de tal, som for-
U 
klarer sammenhængen mellem dette budgetunderskud og det offentlige underskud. De tal, som 
meddeles Kommissionen til forklaring af sammenhængen, skal navnlig omfatte tallene for 
nettolåntagningen i undersektorerne S61, S62 og S63; 
- underrette Kommissionen om det forventede niveau for deres faktiske offentlige gæld ved udgangen 
af år n-1 og om niveauet for deres faktiske offentlige gæld i årene n-2, n-3 og n-4; 
- samtidig for årene n-1 og n-2 underrette Kommissionen om de tal, der forklarer, hvorledes deres 
offentlige underskud og andre relevante faktorer har bidraget til variationen i niveauet for deres 
offentlige gæld. 
3. Inden den 1. september i år n skal medlemsstaterne: 
- underrette Kommissionen om deres ajourførte forventede offentlige underskud i år n og om deres 
faktiske offentlige underskud i år n-1, n-2, n-3 og n-4 samt opfylde kravene i stk. 2, andet led; 
- underrette Kommissionen om niveauet for deres faktiske offentlige gæld i år n-1, n-2, n-3 og n-4 
samt opfylde kravene i stk. 2, fjerde led. 
4. De tal for det forventede offentlige underskud, der meddeles Kommissionen efter stk. 2 og 3, 
angives i national valuta og i finansår. 
Tallene for det faktiske offentlige underskud og for niveauet for den faktiske offentlige gæld, der 
meddeles Kommissionen efter stk. 2 og 3, anføres i national valuta og i kalenderår bortset fra de 
ajourførte skøn for år n-1, som kan anføres i finansår. 
Hvis finansåret ikke er sammenfaldende med kalenderåret, meddeler medlemsstaterne også 
Kommissionen tallene for deres faktiske offentlige underskud og for niveauet for deres faktiske 
offentlige gæld i finansår for de to finansår, der er gået forud for det indeværende finansår. 
Artikel 5 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen tallene for deres offentlige investeringer og renter på samme 
betingelser som fastsat i artikel 4, stk. 1, 2 og 3. 
Artikel 6 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen en prognose vedrørende deres bruttonationalprodukt for år n 
og de faktiske tal for deres bruttonationalprodukt for år n-1, n-2, n-3 og n-4 efter samme tidsfrister som 
fastsat i artikel 4, stk. 1. 
n 
Artikel 7 
I tilfælde af revision af ENS, vedtaget af Rådet efter traktatens kompetence- og procedureregler, 
tilpasser Kommissionen ENS-klassifikationskoderne i artikel 1 og 4. 
Artikel 8 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1994. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den ; 
På Rådets vegne 
Formand 
Ændret forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om de statistiske data, der er nødvendige for fastlæggelse af fordelingsnøglen for 
Det Europæiske Monetære Instituts finansielle midler 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 16.1 og 
16.2 i den til traktaten knyttede protokol om statutten for Det Europæiske Monetære Institut, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen *', 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet **', 
under henvisning til udtalelse fra Centralbankchefkomitéen, 
under henvisning til udtalelse fra Det Monetære Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Det Europæiske Monetære Institut, i det følgende benævnt "EMI", oprettes den 1. januar 1994; 
EMI skal have sine egne midler; 
EMTs midler fastlægges af Rådet for EMI; 
EMTs midler tilvejebringes gennem bidrag fra de nationale centralbanker efter den 
fordelingsnøgle, der er henvist til i artikel 16.2, i statutten for EMI; 
fordelingsnøglen for EMTs finansielle midler fastlægges, inden anden fase påbegyndes; 
de statistiske data, der er nødvendige for fastlæggelsen af fordelingsnøglen, tilvejebringes af 
Kommissionen i overensstemmelse med de regler, der vedtages af Rådet; 
Det oprindelige udkast til forslag (COM(93)371 endelig - SYN466- SYN467 af 22.7.93 blev bekræftet som formelt forslag med 
virkning fra 1.11.93 
1) EFTnr.C 
1) Udtalelse afgivet den (endnu ikke offentliggjort i EFT). 
<*7 
de regler, som Rådet vedtager i denne afgørelse, skaber ikke præcedens for andre retsakter, som 
Rådet måtte vedtage på andre områder; 
det er nødvendigt at definere, hvilke data der skal anvendes, samt fastlægge metoden til 
ved Rådets direktiv 89/130/EØF,Euratom af 13. februar 1989 om harmonisering af 
fastlæggelsen af bruttonationalindkomsten i markedspriser ' indføres der en procedure for 
medlemsstaternes vedtagelse af data vedrørende bruttonationalindkomsten i markedspriser -; 
under hensyntagen til at medlemsstaterne tager alle nødvendige foranstaltninger til sikring af at 
dataene overføres til Kommissionen; 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
De statistiske data, der er nødvendige for fastlæggelse af fordelingsnøglen for de nationale 
centralbankers bidrag til EMTs finansielle midler, tilvejebringes af Kommissionen efter reglerne 
i nedenstående artikler. 
Artikel 2 
Befolkningen og bruttonationalproduktet i markedspriser, i det følgende benævnt "BNPmp", 
defineres efter det gældende europæiske nationalregnskabssystem (ENS). Ved BNPmp forstås 
BNPmp som defineret i artikel 2 i direktiv nr. 89/130/EØF,Euratom. 
Artikel 3 
Befolkningsdataene vedrører 1992. Der anvendes et gennemsnit af den samlede befolkning i 
årets løb i overensstemmelse med anbefalingen i ENS. 
1) EFTnr.L49af21.2.19§9,s.26. 
Artikel 4 
BNPmp-dataene vedrører hvert af årene 1987-1991. En medlemsstats BNPmp-data udtrykkes i 
dens nationale valuta i løbende priser. 
Artikel 5 
Kommissionen (Eurostat) indsamler befolkningsdataene hos medlemsstaterne. 
Artikel 6 
For årene 1988-1991 anvendes de BNPmp-data, der fremkommer ved anvendelsen af direktiv 
89/130/EØF,Euratom. Kommissionen (Eurostat) indsamler BNPmp-dataene for 1987 hos 
medlemsstaterne, der skal have bragt dem i overensstemmelse med BNPmp-dataene for 1988-
1991. 
Artikel 7 
1. En medlemsstats andel af Fællesskabets befolkning er dens procentvise andel af 
medlemsstaternes samlede befolkning. 
2. BNPmp-data for hvert enkelt år og hver enkelt medlemsstat udtrykt i national valuta 
omregnes til ecu-data. Den vekselkurs, der anvendes til dette formål, er gennemsnittet af 
vekselkurserne for alle arbejdsdage i et år. Dagsvekselkursen er den kurs, der beregnes af 
Kommissionen og offentliggøres i C-udgaven af De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
3. En medlemsstats andel af Fællesskabets BNPmp er dens procentvise andel af 
medlemsstaternes samlede BNPmp over fem år. 
Artikel 8 
En national centralbanks vægt i fordelingsnøglen er det aritmetiske gennemsnit af den 
pågældende medlemsstats andele af Fællesskabets befolkning og BNPmp. 
Artikel 9 
1 de forskellige beiegningNfHsei skal «1er anvende« lihlnekke% mange decimaler til at sitre 
nøjagtigheden. De nationale centralbankers vægt i fordelingsnøglen angives med fire decimaler. 
Artikel 10 
» 
Kommissionen giver inden den 1. januar 1994 EF's Centralbankschefkomité meddelelse om de 
data, der er omhandlet i denne afgørelse. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
ti 
Ændret forslag til 
RÂDETS BESLUTNING 
om medlemsstaternes høring af Det Europæiske Monetære Institut 
om udkast til retsforskrifter 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109 F, stk. 6, 
samt artikel 5.3, i protokollen om statutten for Det Europæiske Monetære Institut, der er vedføjet som 
bilag til traktaten, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen 1}, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet^, 
under henvisning til udtalelse fra chefkomitéen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Det Europæiske Monetære Institut, i det følgende benævnt "EMI", oprettes den 1. januar 1994; 
ifølge traktaten høres EMI af myndighederne i medlemsstaterne om ethvert udkast til retsforskrift 
inden for dets kompetenceområde; Rådet fastsætter rammerne og betingelserne for denne høring; 
medlemsstaternes myndigheders høringspligt berører ikke de nationale myndigheders ansvar på de 
områder, som de pågældende udkast vedrører; 
de afgørelser, som de nationale myndigheder træffer som led i gennemførelsen af den monetære 
politik, er ikke omfattet af denne beslutning; 
høring af EMI må ikke unødigt forlænge medlemsstaternes vedtagelsesprocedurer for udkast til 
retsforskrifter; dog skal de frister, som gælder for EMI's afgivelse af udtalelse, give EMI mulighed for 
at behandle de tekster, der forelægges instituttet, med den fornødne omhu; i særlig hastende tilfælde, 
der er behørigt begrundede, f.eks. p.g.a. markedernes følsomhed, kan medlemsstaterne fastsætte en 
frist på under en måned; navnlig i sådanne tilfælde bør der finde en dialog sted mellem de nationale 
myndigheder og EMI, så begge parters interesser kan blive tilgodeset -
Det oprindelige udkast til forslag (COM(93) 436 endelig af 22.9.1993 blev bekræftet som formelt forslag med 
virkning fra 1.11.1993 
1) EFT nr. C 
1) EFT nr. C 
H 
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
1. Medlemsstaternes myndigheder hører EMI om ethvert udkast til retsforskrifter på områder, hvor 
EMI i henhold til traktatens artikel 109 F er kompetent, og særlig med hensyn til, 
- monetær lovgivning, ecu'ens stilling samt betalingsmidler, 
- de nationale centralbankers vedtægter og kompetence samt instrumenterne i den monetære politik, 
- indsamling, udarbejdelse og udgivelse af monetære og finansielle statistikker samt bank- og 
betalingsbalancestatistikker, 
- clearing- og betalingsordninger, især vedrørende grænseoverskridende transaktioner, 
- regler for finansieringsinstitutter, for så vidt de påvirker disses eller finansmarkedernes stabilitet. 
2. Straks efter modtagelsen af et udkast til retsforskrifter underretter EMI de nationale myndigheder, 
som hører instituttet, om udkastet efter instituttets opfattelse er omfattet af dets kompetenceområde. 
Artikel 2 
1. Ved "udkast til retsforskrifter" forstås udkast til bestemmelser af bindende karakter, som finder 
generel anvendelse på en medlemsstats område, som regulerer et ubegrænset antal tilfælde, og som er 
rettet til et ubegrænset antal fysiske eller juridiske personer. 
2. Udkast til retsforskrifter i den i stk. 1 anvendte betydning omfatter ikke udkast til bestemmelser, 
der udelukkende har til formål at gennemføre fællesskabsdirektiver i medlemsstaternes lovgivning. 
Artikel 3 
Medlemsstaterne træffer hver især de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at denne 
beslutoing efterkommes i praksis. De skal herved påse, at EMI høres så betids, at den myndighed, der 
tager initiativ til et udkast til retsforskrifter, er i besiddelse af EMI's udtalelse, inden den træffer en 
substansafgørelse; tilsvarende påser de, at EMI's udtalelse forelægges for den myndighed, der skal 
vedtage de pågældende retsforskrifter, hvis der er tale om en anden myndighed end den, der har 
udarbejdet udkastet. 
ti 
Artikel 4 
De nationale myndigheder, som udarbejder et udkast til retsforskrifter, kan, hvis de finder det 
nødvendigt, give EMI en frist til at afgive udtalelse, som, undtagen i særlig hastende tilfælde, skal 
være på mindst en måned fra det tidspunkt, hvor formanden for EMI modtager meddelelse om, at en 
udtalelse ønskes. Afgives der ikke udtalelse inden fristens udløb, kan der ses bort fra en udtalelse. 
Modtages EMI's udtalelse efter fristens udløb, sørger medlemsstaterne ikke desto mindre for, at de i 
artikel 3 nævnte myndigheder gøres bekendt med den. 
Artikel 5 
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
lf 
C bill: UUO. 
DOKUMENTER 
DA 06 01 
Katalognummer : CB-CO-93-646-DA-C 
ISBN 92-77-61812-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
u