ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 304 
 
 
 
Vol. 1983/0 124 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN  FOR DE  EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(83)  304 endelig udg. 
Bruxelles  den 27  juli  1983 
RAFFINADERIINDUSTRIEN I FÆLLESSKABET 
(meddelelse  fra Kommissionen til Rådet) 
KOM(83)  304 endelig udg. 

Meddelelse  fra Kommissionen til  RSdet.om 
raffinaderi industrien i Fællesskabet 
I. Ind ledning: 
1. I en meddelelse til Rådet i oktober 1981  (K0MC81)  534 endelig, udg..) gjorde 
Kommissionen  opmærksom på problemerne inden for raffinaderiindustri en, 
i særdeleshed hvad angik dens dårlige  rentabilitet  i det meste af perioden 
1974-80. 
2. Kommissionen  fandt,  at den væsentligste årsag til industriens utilstræk­
kelige avancer, som samtidig var et forhold, der ville kunne afhjælpes, 
lå i det store raffineringskapacitetsoverskud, der hovedsagelig var op­
stået som et resultat af faldet i olieforbruget efter olieprisstigning­
erne i 1973/74 og 1979/80 (tendenserne vedrørende kapacitet og  efter­
spørgsel fremgår af bilag 1). Kommissionen var af den opfattelse, at 
den kapacitet, som var nødvendig for at opfylde et  forventet  efterspørg-
selsbehov  på omkring 500 mio t, lå i en størrelsesorden på 600 mio t pr. 
år, eller 25% mindre end den mængde, der var til rådighed i januar 1981. 
3. Vanskelighederne inden for denne industri i Fællesskabet forøgedes af en 
lignende udvikling andre steder i verden, der førte til overkapacitet på 
alle  områder. Især begrænsede nedgangen i  USA's  importbehov og nedgangen 
på andre traditionelle EF-eksportmarkeder EF-raffinaderiernes afsætnings­
muligheder på et tidspunkt, da den nordafrikanske eksport øgede sin andel 
af EF's hjemmemarked. I bilag 2  vises  ændringen i kapacitetsefterspørg-
seIsforhoIdet i de vigtigste områder i verden siden 1973. 
4. Under  disse  ugunstige forhold var der endvidere en anden omstændighed, 
der gav anledning til bekymring, nemlig industriens behov for at fore­
tage større investeringer med henblik på at tilpasse industriens pro­
duktion til et hastigt skiftende produktefterspørgselsmønster, der var 
præget af et  brat  fald i anvendelsen af  tung  fuelolie til elektricitets­
fremstilling og et tilsvarene«?  brat  fald i anvendelsen heraf inden for 
visse  andre større industrigre, . 
•5. Kommissionen henstillede til Rådet, at  disse  problemer kunne og burde 
løses af virksomhederne  selv,  idet hver enkelt virksomhed tilpassede sine 
aktiviteter inden for EF til det anslåede produktbehov under forudsætning 
af, at man hverken bragte forsyningssikkerheden eller den  frie  konkurrence 
i fare i forbindelse hermed. Kommissionen påtog sig for sit vedkommende den 
opgave  at overvåge udviklingen og at underrette Rådet herom i fornødent 

2. 
omfang.  Dette skete sidst i en meddelelse til Rådet i  juli  1982  (K0MC82 
360 af 15.6.1982). 
6. Kommissionen har bestræbt sig på a,t medvirke indirekte i omlægningsproces­
sen ved at tilvejebringe en vis gennemsigtighed inden for denne industri, 
Jer ikke tidligere fandtes, og ved at udarbejde prognoser over industriens 
sandsynlige  fremtidige kapacitetsbehov. I forbindelse med de bilaterale 
samråd,  der har  fundet  sted gennem nogle år med  seks  måneders mellemrum, 
har virksomhederne fremlagt oplysninger vedrørende den nuværende kapacitet, 
planlagte investeringer og desinvesteringer samt om raffinaderiproduktio­
nen,  således at Kommissionen har været i stand til at give en ret nøjagtig 
beskrivelse  af industriens forhold og vilkår og af dens fremtidige udvik­
ling.  De således fremkomne kapacitetsanalyser er derefter blevet sammen­
lignet med den forventede tendens og efterspørgseIssammensætning, og 
resultaterne heraf er blevet fremlagt for industrien i en samlet frem­
stilling, således at de enkelte virksomheder kunne anvende den som 
referencemateriale i forbindelse med iværksættelsen af aktioner. 
7. Kommissionen har netop  afsluttet  en ny runde samråd med industrien og med 
medlemsstaterne.  Formålet med nærværende dokument er at informere Rådet 
om den nuværende situation og om industriens fremtidsudsigter samt at 
udvirke, at Rådet  tilslutter  sig en række retningslinjer for fremtiden. 

3. 
II. RåoLiedestiLLation: kapacitet og behov 
8. Mængden af  raffineret  råolie fra Fællesskabets raffinaderier  faldt  med 
yderligere 7,5% i 1982 til 422 mio t, en tredjedel mindre end i 1973, 
hvilket  skyldtes et lavere forbrug, en højere  nettoimport  af færdige pro­
dukter samt  forbrug  af lagre. Denne tendens og medlemsstaternes og indu­
striens prognoser for  fremtiden  fremgår af nedenstående oversigt. 
E0F - De Ti: Olieraffineringsbehovet i Fællesskabet 1973-90 (mio t) 
1973 1981 1982 1990 
Industrien (1) MS (2) 
Forbrug 603 475 452 425 - 455 465 
Nettoimport (-) +25 -15 -24* -70 - -30 -30 
Ændringer i lagre + 8 - 5 - 6 - - -
RaffinaderitiIførsel 636 455 422 355 - 425 435 
Kapacitet  ved årets midte 
- nuværende/i henhold til 
virksomhedernes  planer 755 770 720 630 
- den nødvendige kapacitet 
ved 80% udnyttelse (3) 800 570 525 440 530 540 
- Udnyttelse i  % 84 59 58 
* Efter modregning. Det oplyste tal, 35, omfatter  visse  fødelagre. 
(1) Højeste og laveste talberegninger foretaget af ti virksomheder v 
februar/marts 1983. 
(2) Medlemsstaternes samlede anslåede forbrug pr. september 1982; netto-
importen er Kommissionens skøn. 
(3) En udnyttelse på 80%  anses  sædvanligvis for tilfredsstillende for  ren­
tabel drift  og tilstrækkelig til at dække udsving i efterspørgslen. 
Forbrug 
9. De nuværende skøn over behovet for olieraffinering på Fællesskabets raffina­
derier i 1990 svinger således llem 355 mio t og 435 mio t. Hvis man tager 
80% som et acceptabelt niveau for den gennemsnitlige udnyttelse af anlæggene, 
bliver de tilsvarende afrundede tal for den nødvendige samlede kapacitet på 
450-550  mio t årligt. Kommissionen anbefaler, at den kapacitet, der  skal 
stå til rådighed for Fællesskabet,  skal  være så høj, at den dækker det højst 
mulige efterspørgseIsniveau, og at planlægningen derfor bør  baseres  på 550 mio 
t årligt for året 1990. Endvidere er Kommissionen af den opfattelse, at 
virksomhedernes  skøn herover er for lavt sat, fordi: 

4. 
- de blev udregnet ud fra den antagelse, at oliepriserne,  udtrykt  i 
faste•pr  i ser, ville forblive pS det niveau, der var gældende ved ud­
gangen  af 1982, dvs. over 30$ pr. tønde. Der er alvorlig grund til at 
frygte, at tallene p3 grund af de seneste måneders begivenheder vil være 
lavere.  Skønt virksomhederne hævder, at energiefterspørgslen i  stort 
omfang ikke følger priserne, er Kommissionen af den opfattelse, at den 
tværtimod vil blive påvirket af de faldende priser, på samme måde som 
den blev påvirket af den tidligere prisstigning. 
- hvis skønnet over Fællesskabets energibehov skulle vise sig at være for 
lavt, ville resultatet blive en uforholdsmæssig stor stigning i  for­
bruget af olie, da olie er den mest variable  form  for brændstof. En 
5% stigning i energiforbruget i 1990 ville således bevirke, at  efter­
spørgslen efter olie steg med  11% i 1990, hvis bidraget fra de øvrige 
brændstoffer forblev uforandret. 
- Fællesskabets skøn over de energimængder, som kernekraft og måske kul 
bidrager med, ligger snarer i over- end i underkanten, og skulle der 
opstå et underskud, ville det i  hvert  fald delvis blive dækket ved 
hjælp af energi fra olie. 
Import  af mineralolieprodukter 
10. Man finder også store udsving i beregningerne over den fremtidige netto-
import  af færdige produkter, der er en af de afgørende faktorer i forbin­
delse  med fastsættelsen af behovet for raffinering i Fællesskabet; bereg­
ningerne svinger således fra 30 mio t til 70 mio t i 1990.  Siden  1973 
har handelsbalancen over for tredjelande ændret sig fra et overskud på 
25 mio t til et anslået underskud på 24 mio t i 1982, hvorved behovet for 
anvendelse  af raffinaderier i Fællesskabet er blevet nedsat med 50 mio t 
årligt eller 8%. Forværringen skyldes delvis nedgangen i eksporten på  linje 
med den almindelige nedgang i den internationale handel (en nedgang på 
10% i perioden 1973-1981), men først og fremmest en øget  import  fra for­
skellige  lande, som f.eks. USA, Spanien og Algeriet og især Sovjetunionen, 
hvis leverancer til Fællesskabet er tre gange så store som leverancerne 
fra den leverandør, der ligger på pladsen efter  dette  land. 
11. Stigningen i nettoimporten af olieprodukter fra 15 mio t i 1981 til om­
kring 24 mio t (anslået) i 1982 skyldtes delvis den store forskel, der 
i 1982 he ''.ede mellem priserne på råolie og priserne på de øvrige olie­
produkter. Mange producenter, både fra  OPEC-landene  og fra andre lande, 
var ivrige efter at øge salget på et vigende marked og  tilbød  derfor 
olieprodukter, der var fremstillet på deres egne raffinaderier eller på 
raffinaderier uden for  OPEC,  til priser, som svarede til en værdi på 
råolie,  der lå langt under den officielle pris. Raffinaderierne i Fælles­
skabe-i  fandt  det derfor  givtigt  at raffinere mindre råolie og at forøge 
opkøbet af olieprodukter, der var blevet fremstillet i udlandet. 

5. 
12. Det forekommer usandsynligt, at det usædvanlige forhold mellem priserne i 
1982 og begyndelsen af 1983 vil blive et varigt, karakteristisk træk ved 
markedet (selv om det kan forekomme en gang imellem),  fordi  lavpriser på 
olieprodukter i sidste instans vil underminerede officielle råoliepriser -
således som det var tilfældet i første kvartal af 1983. Ved beregningen af 
den fremtidige tendens i importen af olieprodukter er Kommissionen derfor 
gået ud fra, at  tallet  for 1982 var usædvanligt højt, og den har således 
baseret  sine beregninger på gennemsnittet for 1980-82 på omkring 20 mio t. 
Det må imidlertid indrømmes, at der er endnu større usikkerhed end sædvanlig 
i forbindelse med enhver beregning heraf,· og at det derfor vil være nødven­
digt  at holde nøje øje med udviklingen. 
13. Skønt man ikke kan udelukke muligheden for øgede leverancer fra andet hold, 
især Sovjetunionen, er den væsentligste  faktor,  der bestemmer den fremtidige 
udvikling af Fællesskabets olieimport, sandsynligvis den stigning, der vil 
finde sted  midt  i 80'erne i  OPEC-landenes  eksportkapacitet, især  Saudi 
Arabiens.  Kommissionens skøn over  OPEC-landenes  olieeksportmængde fremgår 
af bilag 3, men det  skal  understreges, at der er store udsving i de enkelte 
skøn.  Kapacitetsanalysen  omfatter  kun de OPEC-raffinaderier, der for øje­
blikket vides at være under opførelse eller som er planlagte. Der er derfor 
tale om et  forsigtigt  skøn, især med hensyn til den sidste del af 80'erne, 
fordi  man endnu ikke kan lave nogen beregninger over kapaciteten i de nye 
anlæg i  Iran  eller  Irak  der utvivlsomt vil blive- opført senere hen.  Bereg­
ningerne over  OPEC-landenes  hjemmeforbrug er foretaget af  OPEC-sekretariatet 
frem til 1985, og  disse  er ekstrapoleret til 1988, hvilket giver en årlig 
gennemsnitlig stigning på 8,5%. 
14. Sætter man kapacitetsudnyttelsen til 85%, hvilket er et meget højt gennem­
snitstal,  kan man på baggrund af ovenstående skøn anslå, at eksportmængden 
af olieprodukter vil stige med 30 mio t pr. år til 120 mio t pr. år mellem 
1980 og 1985-86. Det forekommer  rimeligt  at antage, at skønsmæssigt en 
tredjedel af denne stigning vil blive eksporteret til Fællesskabet, hvilket 
stort  set svarer til Fællesskabets andel af  OPEC-landenes  råolieeksport. 
Fællesskabets  nettoimport  vil derfor stige fra mindre end 20 mio t pr. år 
i 1980/81 til omkring 30 mio t pr. år i 1985/86. 
III. Nedbringelse af råoliedesti l la ..nskapaciteten. 
15. Efter Fællesskabets kapacitet to. 'de med ca.830 mio t pr. år i 1977, er 
ca.155  mio t pr. år blevet trukke. tilbage, hvilket bringer den samlede 
installerede mængde ned på omkring 675 mio t pr. år (720 mio t pr. år 
ved årets  midte)  ved udgangen af 1982. I perioden 1977/82 lukkedes 18 
raffinaderier, heraf alene 14 i 1981 og 1982, og der afmonteredes et be­
tydeligt  antal enheder i raffinaderier, som  fortsat  var i  drift.  Efter 
gennemførelsen af allerede vedtagne planer for 1983-90, herunder yderligere 
5 fuldstændige nedlægninger af anlæg, 

6: 
vil kapaciteten blive nedbragt til omkring 630 mio t pr. år, hvilket er 
200 mio t pr. år under det samlede tal for 1977 og 80 mio t pr. år over 
den beregning af den nødvendige kapacitet, som er nævnt i afsnit 9. Det 
vil derfor være nødvendigt, at industrien gør 'en betydelige ekstraindsats 
for at nedbringe kapaciteten med yderligere 80 mio t pr. år for at nå ned 
det af Kommissionen foreslåede tal på 550 mio t pr. år. 
16. Kapacitetsnedskæringer har altid været drøftet ud fra et fællesskabssyns-
punkt,  fordi  det ville have været, uigennemførligt,  ineffektivt  og skadeligt 
at søge at gennemføre ens og samtidige nedskæringer i alle medlemsstater. 
I perioden 1977-86 forventes der imidlertid ikke at være store forskelle 
mellem de kapacitetsmængder, der  skal  inddrages i lande, hvor der foregår 
en betydelig raffinaderivirksomhed. Som det fremgår af bilag 4, udgør de 
beregnede  procentvise nedskæringer, bortset fra Grækenlands og Irlands 
vedkommende,  mellem 20 og 30% pr. ar, undtagen for  Belgien  og Nederlandene, 
hvis  særligt eksportorienterede industrier har  lidt  mest  under nedgangen i 
efterspørgslen i FæLlesskabet og i tredjelande, og hvor over 30% af  kapa­
citeten vil blive inddraget. 
17. Virksomhederne har  ofte  i detaljeret  form  fremsat kommentarer til  resul­
taterne af de anstrengelser, der blev  gjort  for at genbeskæftige de personer, 
der var ansat ved raffinaderier, som var blevet lukket eller som skulle 
lukkes.  Det stod  klart,  at antallet af ansatte, der ville blive arbejdsløse 
eller  førtidspensionerede i de fleste af de 15 forekomne tilfælde, ville 
blive ringe. I værste tilfælde, hvor det drejede sig om et eller to 
gamle raffinaderier med forholdsvis store arbejdsstyrker, som lå i områder 
med høj arbejdsløshed, ville antallet blive nogle få hundrede. Antallet 
af ansatte  ved de 15 virksomheder udgjorde oprindeligt ca. 7.000, omkring 
10% af arbejdskraften inden for industrien; omkring 1.00 vil sandsynligvis 
blive arbejdsløse  eller  førtidspensionerede. Virksomhederne understregede 
den gang betydningen af planlægning og  tidlig  indgriben for at begrænse 
virkningerne af lukningerne for det ansatte personale. I adskillige til­
fælde var man ophørt med ansættelser længe før lukningen  rent  faktisk 
fandt  sted,  både ved det pågældende anlæg og ved andre anlæg, som tilhørte 
den samme koncern med det resultat, at den naturlige afgang i stor omfang 
mindskede  arL Jds løshedsproblernet. Skøn over den sekundære arbejdsløshed 
i virksomhede.'-, der er underleverandører af varer og tjenesteydelser til 
raffinaderier, er ikke tilgængelige. Virkningerne er  tydeligt  mindst i 
de tilfælde,  hvor  anlægggene  fortsat  er i  drift  som terminaler, og hvor 
anGre  arbejdsgiveres investeringer er i gang i det pågældende område. 

7. 
18. Det blev understreget, at selv i de tilfæLde, hvor der kun var tale om få 
mistede jobs, var lukningen af anlæg vanskelig, langsommelig og kostbar. 
Ifølge adskillige virksomheder kunne  disse  høje "udtrædelsesomkostninger 
virke afskrækkende på ejerne, hvorved de undlod at nedlægge anlæg, især når 
forpligtelsen til at opretholde tvungne lagre gjorde det  umuligt  at realisere 
den potentielle arbejdskapitalsbesparelse, som lukningen ville frigive. 
19. Det ser endvidere ud til, at den vedvarende olieforsyning af de omrader, 
som de nu nedlagte raffinaderier tidligere betjente, kun har  voldt  få 
problemer. I  Irland  har regeringen imidlertid  fundet  det nødvendigt at 
erhverve og genåbne det eneste raffinaderi, der findes, som var blevet 
lukket af dets tidligere ejere,  fordi  regeringen finder det nødvendigt at 
sikre  opretholdelsen af olieforsyninger. Der er i øjeblikket både i 
Kommissionen  og ved domstolene, en undersøgelse i gang af  visse  forhold 
omkring de foranstaltninger, der blev  truffet  for at sikre  dette  raffi­
naderis  fortsatte  drift. 
Di* flfast«? af de andre anlæg hor  fortsat  varet i  drift  som terminaler og 
modtaget leverancer af olieprodukter fra et andet af firmaets raffinaderier 
via de tidligere råolierørledninger eller via skib. I et par tilfælde er 
der blevet indgået aftaler mellem virksomhederne, ifølge hvilke de leverer 
særlige olieprodukter til hinanden efter raffinaderi lukningerne. Sådanne 
aftaler er i sig selv ikke i modstrid med  traktaten  under forudsætning af, 
at den  frie  konkurrence på markedet ikke påvirkes heraf. 
20. Adskillige virksomheder gav  udtryk  for det synspunkt, at den overskydende 
destillationskapacitet ikke længere var en væsentlig årsag til den dårlige 
rentabilitet.  De gjorde gældende, at under forudsætning af, at forholdet 
mellem priserne på råolie og priserne på de færdige produkter forblev  ufor­
andret, forelå der ikke nogen kommerciel tilskyndelse for raffinaderiejerne 
i EF, som raffinerede OPEC-råolie, til at anvende overskydende primærkapaci­
tet, medmindre den kunne forbedre kvaliteten af de primære destillations-
produkter. Dette var årsagen til, at forekomsten af ekstra destillations-
anlæg ikke havde nogen virkning på markedspriserne. Kommissionen er ikke enig 
heri.  Skønt raffinaderiejerne i Fællesskabet ikke ser nogen fortjeneste i den 
primære råoliedestillation, befinder  OPEC-producenterne,  der ønsker at  for­
øge deres  salg  af billig råoli sig tydeligvis i en anden situation, og de 
raffinerede da også i 1982 ret -e mængder råolie på europæiske raffi­
naderier til destillationspris . . kan derfor ikke lade overskydende top­
kapacitet ude af betragtning, især ikke i Middelhavsområdet, og Fællesskabet 
bør fortsat  bestræbe sig på at bringe den samlede kapacitet i overensstem­
melse  med efterspørgslen på hjemmemarkedet. 

21. ta gsudbudet af mange af de raffinaderier, der var blevet lukket af større 
-internationale virksomheder, har  rejst  spørgsmålet om, hvorvidt tilsyne­
ladende  nedskæringer i driftskapaciteten vil vise sig at være illusoriske, 
fordi  raffinaderianlæg videresælges til virksomheder, hvis leveranceomkost­
ninger er mindre. Kommissionen har tidligere fremført, at  dette  sandsyn­
ligvis ikke ville finde sted i særligt  stort  omfang,  fordi  producenternes 
samlede  fortjeneste på produktion og raffinering næppe ville overstige  for— 
tjenesten på salget af råolie, ja, faktisk kunne den blive mindre end denne. 
I 1982 ophørte imidlertid 

8. 
muligheden for erhvervelse af økonomiske interesser i virksomheder i de 
efterfølgende produktions  led på grund af den omstændighed, at  visse  produ­
center ikke kunne sælge så meget råolie til de officielle priser som de 
ønskede eller havde tilladelse til i henhold t,i l  OPEC-kvotaaf  ta lerne. 
Under  disse  omstændigheder er der kun én måde, hvorpå producenterne kan øge 
råolieproduktionen, samtidig med at de overholder deres  OPEC-forpligtelser, 
nemlig ved at øge salget af produkter enten fra deres egne raffinaderier 
eller  fra raffinaderier, der tilhører  tredjepart,  i henhold til indgåede 
aftaler vedrørende raffinering. Erhvervelse af økonomiske interesser i 
virksomheder i de efterfølgende produktions  led vil afgjort  vise sig at være 
den fornuftigste  og mindst ødelæggende måde at sikre sig et  varigt  afsæt­
ningsmarked for produkter, der sælges til forbruger-, snarere end til spot­
priser. I det omfang nye raffinaderiejere erhverver raffineringskapacitet 
ud over den markedsandel, de har erhvervet, vil de blive udsat for det  sam­
me økonomiske pres som de tidligere ejere med hensyn til at lukke dele af 
vi rksomheden. 
22. Samtidig med at efterspørgslen efter OPEC-råolie stiger, er det sandsynligt, 
at producenternes tilskyndelse til at investere i efterfølgende produktions-
led vil aftage. Det er imidlertid for  tidligt  at bedømme, i hvilket omfang 
kapaciteten  blot  vil skifte ejer snarere end  helt  at forsvinde, og den 
fremtidige udvikling inden for  dette  område må derfor nøje overvåges. 
IV. Strukturelle og driftsmæssige markedsændringer 
23. Inden  for de seneste år har der således  fundet  adskillige betydningsfulde 
markedsændringer  sted,  således følgende: 
- Fællesskabets olieraffinaderier har øget opkøbene/importen af produkter 
og fødelagre og har tilsvarende nedsat de indkøbte mængder råolie. 
- producentlandene i Fællesskabet og raffinaderierne i tredjelande har øget 
raffineringen af råolie. 
- producenterne har erhvervet økonomiske interesser i virksomheder i de 
efterfølgende produkt  ionsled  i Fællesskabet. 
24. Den udvikling, der  fandt  sted inden for de to førstnævnte områder, skyldtes 
nedsættelsen af produktpriserne i forhold til den officielle råoliepris; 
sådanne udviklingstendenser er ^versible og kan være kortvarige. De havde 
en gavnlig virkning, idet de tv;." råoliepriserne ned på et niveau, der næi— 
mede sig markedets clearingsnive de var skadelige, for så  vidt som de 
skabte  nye uligheder mellem de forskellige importørers  anskaf  fe Isesomkost-
ninger til skade for de selskaber, der var låst fast på råolieleveringskon­
trakter  til officielle priser. Raffineringsafta lerne gavnede raffinaderierne 
i Fællesskabet og skabte ikke uro på markedet, når produkterne blev opkøbt af 
etablerede raffinaderier og markedsførende virksomheder og  fordelt  gennem 
deres  net; de havde imidlertid en ugunstig virkning på markedspriserne, når 

9. 
25. "Kuwait Petroleum Corporation", hvis opkøb af nogle af de raffinaderier 
og markedsføringsvirksomheder, der findes blandt "US Gulf Corporation"1 s 
europæiske datterselskaber og saudi-arabiske olieinteressers tilsvarende 
opkøb af "Standard of Indiana"-virksomheder i  Italien  er en udvikling, 
der har en større og mere varig betydning. Det samme gælder "Petroven'"s 
og "Veba"'s  indgåelse af en risikobetinget samarbejdsaftale med henblik 
på at raffinere svære råolier fra  Venezuela. 
26. Alle sådanne investeringer, som de producerende lande foretager, giver 
Fællesskabet potentielle fordele. For de pågældende producenter er der 
tale om en varig interesse i at opretholde regelmæssige forsyninger til 
Fællesskabet og at opnå førstehåndskendskab til de faktiske forhold på 
markedet. Det skulle herigennem være  muligt  at øge forståelsen og  sam­
arbejdet mellem de producerende og importerende lande. I det omfang 
opkøb af raffinaderier mindsker producenternes behov for at bygge raffi­
naderikapacitet på stedet, fremmer de en generel nedgang i den tyngende 
overskudskapacitet.  I sådanne tilfælde som f.eks.  "Petroven/Veba"-
aftalen,  hvor investeringer i avancerede og nye raffineringsmetoder gør 
det muligt  at raffinere meget svære råolier i Fællesskabet, skaber  dette 
igen et mere varieret leveranceudbud og en overførsel af teknologi til 
producenten. 
27. Det er naturligvis  vigtigt,  at producenterne leverer råolie til raffi­
naderierne i deres datterselskaber til samme pris som til tredjemand, 
således at de kan konkurrere på lige vilkår på markedet. Kommissionen er 
af den opfattelse, at nye virksomheder sandsynligvis vil tage hensyn til 
dette. 
28. Overførslen af raffinaderi virksomheder til de producerende lande kan 
imidlertid under  visse  omstændigheder have en ugunstig virkning på 
udbudet og dermed på forsyningssikkerheden. Hvis f.eks. en betragtelig 
del af Fællesskabets industri ejedes af nogle få producerende lande, 
kunne enhver standsning af eksporten fra  disse  lande få alvorlige  virk­
ninger for Fællesskabet. 

10. 
V. Konverterings kapacitet 
29. Samtidig med at virksomhederne har søgt at Løse problemet vedrørende den 
overskydende  primærkapacitet, har de samtidig været  tvunget  til at 
iværksætte store investeringsprogrammer for at tilpasse raffinaderiernes 
produktion til det skiftende efterspørgselsmønster og især til den kraftige 
nedgang  i afsætningen af svære restbrændselsolier, som ikke forventes at 
ville kunne konkurrere med andre energiformer, især ikke kul. Skønnene 
over  de ændringer, man må forvente i den relative efterspørgsel efter de 
forskellige produkter, varierer betydeligt fra selskab'til  selskab,  men 
ved hjælp af en gennemsnitlig beregning kan man dog opstille følgende 
prognose: 
EØF - De Ti: Forbruget inden for de vigtigste produktgrupper; 1973-90 
1973 1981 1990 
mio t % mio t l_ mio t % 
Benzin 72 12.0 79 16 .6 83 18 .0 
Gasoli  e/pet roleum 201 33.3 170 35, .8 180 38 .0 
Svær brændselsolie 205 34.0 126 26, .5 103 22, .0 
Andre  produkter/eget  forbrug 125 20.7 100 21. .1 104 22. .0 
I alt 603 100.0 475 100. .0 470 100. .0 
30. Mens  forbruget  af motorbenzin og gasolie/petroleum formodes at stige svagt, 
regner man med, at  forbruget  af svær brændselsolie vil falde med yderligere 
20% frem til 1990, hvorved der nås et forbrugsniveau, der kun udgør 50% af 
forbruget  i 1973. Dette ville i så fald udgøre 22% af en tønde råolie 
sammenlignet med 34% i 1973. "Andre produkter", der  omfatter  det petro­
kemiske  føde produkt nafta, og andre ikke-energiprodukter, forbliver  nogen­
lunde uforandret med hensyn til mængde, men forøger samtidig deres  andel. 
31. Industriens fremgang med hensyn til udvidelsen af konverteringskapaciteten 
samt de nuværende kontraherede projekter fremgår af nedenstående oversigt: 

11. 
EØF - De Ti: KonvertenngsanLæggenes tiLførse Iskapacitet;  IVfl-oo 
(mio t. pr. år) , 
73 . 81 82 86 
katalytiske krakkere 43.0 59.0 66.5 68.7 
Termiske  krakkere ) 11 .2 11 .2 11 .8 
Vi sbreakeranlæg 5 21 .0 36.7 45.0 48.0 
Forkoksningsanlæg ; 8.5 8.5 11 .0 
Hyd rok rakkere 4.0 6.7 7.0 12.5 
I alt 68.0 122.1 138.0 152.0 
Ækvivalent katalytisk 
krakkerkapacitet * 60.0 100.0 110.0 125.0 
% af destil lerings-
kapaci  teten 8 13 15 23 
% af den samlede 
behandlede  råoliemængde 9 22 26 28 
For at få en løs beregning af stigningen i den samlede konverterings-
kapacitet af restprodukter til destiLlater er kapaciteten for de anlægs­
typer, der har en  helt  anderledes funktion, blevet udregnet efter konver-
teringsgraden set i forhold til katalytiske krakningsanlæg, der er de 
hyppigst forekommende former for anlæg. På grundlag af en sådan udregning 
fremgår det, at konverteringskapaciteten næsten er fordoblet siden 1973, 
og at den sandsynligvis vil stige med yderligere 14% frem til 1986. I 1986 
skulle  det være  muligt  at forbedre kvaliteten af 28% af den i Fællesskabet 
destillerede råolie sammenlignet med 9% i 1973. 
32. Gennemføres de nuværende programmer, mener Kommissionen, at den kapacitet, 
som vil være til rådighed, i  hvert  fald vil være tilstrækkelig til at imøde­
komme et hvilket som helst produktefterspørgselsmønster i 1990, især når 
man tager udvidelsen af konverteringskapaciteten på de  spanske  raffinaderier 
i betragtning. 
ΚβΙδΐΐ'Γ.  0Θ5Ϊ1  ί ΐ6Γΐη95/άθ  ί5θ : Κ3Ϊ3 ί/ΐ  Τ 5Κ Ι< Γ3 ΚΙ<βΓ  1.00,  \/ΐ50ΓΘ3ΐ<6Γ  0.33, 
ΐθΓΓΓΠΒ^  Κ  Γ 3 !< (ί,β Γ  0.65, Ηγά  ΓΟΚΓ3ΚΚ6Γ  1.50, 0θΙ<6Γ 1.50. * 

12. 
VI. Konklusion 
33. Virksomhedernes  frivillige  aktioner nedbragte industriens primære kapacitet 
med 100 mio t  årligt  (13%) i 1981/82,  hvilken  bevirkede,  at den  samlede 
kapacitet  ved  udgangen  af 1982  udgjorde  675 mio t pr. år.  Yderligere  plan­
lagte lukninger skulle endvidere nedbringe kapaciteten  til 630 mio t pr. 
år. Byrdefordelingen  i forblindelsen  med  kapacitetsbegrænsningen bæres  af 
alle  større medlemsstater  og af  alle større raffinaderisammenslutninger. 
Den løsning  af  overkapacitetsproblemet,  som  Rådet vedtog  i oktober  1981, 
synes  derfor  at  have været virkningsfuld  og bør  ifølge Kommissionens  op­
fattelse fortsættes. 
34. Det  kapacitetsbehov,  man  foreslog Rådet  i 1981, var på 600 mio t pr. år. 
Den senere nedgang  i forbruget  og de  lave beregninger  for 1990, som de 
fleste  nu er  enige  i,  synes  at  angive,  at  kapacitetsbehovet  for det år 
sandsynligvis  ikke  vil  overstige  550 mio t pr. år. Det vil  derfor være 
nødvendigt,  at  virksomhederne yderligere bestræber  sig på at  nedbringe 
kapaciteten  fra de  nuværende  675 mio t pr. år til 550 mio t pr. år så 
hurtigt  som  muligt. 
35. Den  beskæftigelsesmæssige virkning  af  raffinaderi lukningerne  i 1981/82 er 
i de  fleste tilfælde ubetydelig,  og  antallet  af  arbejdsløse eller pensio­
nerede  tidligere ansatte udgør omkring  1000 i alt som  følge  af  disse  luk­
ninger.  Det er  derfor  for  øjeblikket ikke nødvendigt  at  iværksætte nogen 
særlige hjælpeforanstaltninger  fra  Fællesskabets  side. 
36. I  henhold  til pkt. 19  ovenfor  er der  intet  der  tyder  på, at  lukningerne  har 
medført nogen problemer,  med  hensyn  til  opretholdelsen  af  varige  og  sikre 
forsyninger.  I  nogle enkelte tilfælde  har  virksomheder lavet indbyrdes 
aftaler, hvorved  de  leverer forskellige produkter  til  hinanden.  Som 
allerede  anført  er  sådanne aftaler ikke  i sig  selv  i modstrid  med  trak­
taten  under forudsætning  af, at den  frie  konkurrence  på  markedet ikke 
påvirkes heraf. 
37. Den  stigende tendens  i Fæl le  ~~'<abets  nettoimport  af  færdige produkter ligger 
endnu inden  for  rimelige  gran,:  men den  fremtidige udvikling inden  for  dette 
områder  er  stadig usikker. 
38. De  opkøb,  som  statslige organisationer  i de  producerende lande foretager  af 
økonomiske interesser  i de  efterfølgende produkt ions led,  der  begyndte  i 1982 
og som  sandsynligvis  vil  fortsætte  i 1983, er en  udvikling,  der har  stor 
betydning,  og som kan  medføre ændringer  i de  fastlagte forsyningsmønstre. 

13. 
39. Kommissionen agter at overvSge udviklingen i nettoimporten af mineral­
olieprodukter og de olieeksporterende landes investeringer i Fællesskabets 
raffinaderier og markedsføringsvirksomhedert Den vil fortsætte samrådene 
med regeringer, virksomheder og fagforeninger og vil i fornødent omfang 
aflægge rapport herom til Rådet. 
Aktioner, som Kommissionen anmoder Rådet om at iværksætte : 
40. Rådet anmodes om at give sin tilslutning til, at: 
a) den nuværende fællesskabspolitik over for industri som søger at løse 
sine  problemer gennem virksomhedernes fri villige aktioner overvåget 
af Kommissionen, fortsættes. 
b) yderligere bestræbelser på at nedbringe Fællesskabets destillations-
kapacitet til 550 mio t pr. år og til at samle  driften  på færre, 
højt avancerede raffinaderier, er nødvendige og derfor bør fremmes. 

Eur 10: PRIMARY  DISTILLATION  CAPACITY CONSUMPTION 
AND REFINERY THROUGHPUT 
850 mt/y 
Nominal Capacity 
Usable Capacity 
at857oNom. 
Capacity According 
to Present Plans 
Refinery Throughput Consumption Commission  Estimate! 
[of Capacity Required 
Net Imports 
Highest  likely  Level 
of Refinery  Intake 

NUTZUNG  PER  DESTILLATIONSKAPAZITAT 
IN PER  WESTLICHEN  WELT 
Mio/t 
Verbrauch Netto-Exporte 
von Raffinerie-Gesamtnach-
frage  bei Kapazitat 
zur % Nutzung 
ohne 
produkten den 
Raffineri  en* Jahresmitte Berucksi  chti-
gung  von 
Lager— 
bewegungen 
EWG 1973 603 • ' 25 628 755 83 
1981 475 - 15 460 770 60 
USA 1973 818 - 140 678 695 97 
1981 743 - 56 687 910 75 
JAPAN 1973 269 - 35 234 230 100 
1981 224 - 23 ~ 201 282 71 
REST 1973 653 + 118 771 905 85 
1981 828 + 54 882 1318 67 
TOTAL 1973 2343 - 32 2311 2585 89 
1981 2270 - 40 2230 3280 68 
* ohne Vorratsanderung 
Quelle:(ausgenommen  EWG)  BP Statistical-Review  of  World  Industry. 

ΟΡΕΟ : Ε5ΐίηη3ΐΘϋ  οοίβηΙΪ3ΐ  οτοόνοΧ ΘΧΡΟΓΪ  ο^ρ^αίν  1980Μ988 
[ΜΗΙΙΟΜΜ ΙΟΛΠΜ ΜΤ «ΜΙ 'ΖηΐίΓΠΓΤΖΛΤΤΖΠΓΤΓΤ'^Ί 
.90ηηΙ/γ 1.6 
Γηοη 
,120 ηπΐ/γ 2.4 ΓΤϊΟ> 
90 
πηΐ/ν 16 ΓΠΩ 

OPEP  : Estimation  de la  capacite  de  distillation 1980-1988 (Millions  de b/j)  
OPEC  : geschatzte DestiIlationskapazitat 1980-88  (in  Tausend  Fass/Tag) 
1980 1981 1982 1983 1984 1985 | 1986-90 
S. Arabia 750 850 1050 1050 1300 1800 2^30 
Kuwait 594 594 594 594 594 594 594 
U.A.E. 15 135 135 195 220 220 2>0 
Qatar 11 61 61 111 111 111 111 
Iraq 305 305 305 305 305 305 305 
Iran 530 530 530 530 530 530 530 
M.E. 2205 2475 2675 2785 3060 3560 37!0 
Alg. 436 611 611 611 611 611 761 
Libye 130 130 350 350 350 350 350 
Gabon 44 44 44 44 44 44 44 
Nigeria 260 260 260 260 260 260 260 
Africa 870 1045 1265 1265 1265 1265 141r, 
M.E / Africa 3075 3520 3940 4050 4325 4825 5^75 
Latin  America 1540 1540 1540 1540 1623 1623 16'3 
Far East 470 470 470 470 870 870 
i 8"J 
1 5085 5530 5950 6060 6818 7318 1 "i 668 OPEC  : Estimated  Distillation  Capacity  1980-88  (Thousands  of b/d) 

EEC-10  : Closures  carried out or planned 1977 - 90 
(millions of tonnes/year) 
Capacity Closed Fi rm Total actual/ 
Projects Firm 
•'iiijLii 1/77 1/83 77-82 1983- 90 1977-90  , •'iiijLii 
B 55.3 36.3 19.0 -
t>K 10.9 8.1 . 2.8 -
• ' • ;/•$<• ••• .?;**• 
D 152.6 120.2 32.4 1.7 34.1 : :'p ; 
E* 17.9 18.7 (0.8) - <0.8) • «t 
F 171 r 142.5 29.0 8.0 37.0 *2 
Ire 2.9 2'. 9** - -
I 182.0 155.0 i 27.0 13.4 . 40.4 22 
N 102.4 78.4 24.0 8.8 32.8 32 
UK 136.6 111.1 25.5 12.5 38.0 28 
EEC-10  832.1 673.2 158.9 44.4 203.3 24 Probab le 
1983-90 Total  actual>  
firm, probable 
1977-90  " 
50.6 253.9 
* Future capacity under review by government. 
** of which the  Irish  government only intends to use  half. 
Source  : company estimates of  Feb/Mar  1983 and comment*  ^y/itftfr  «el*er  governments. 
April  1983 X 
30