[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 9.9.2005

KOM(2005) 415 endelig

KOMMISSIONENS RAPPORT

OM MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE AF RÅDETS DIREKTIV 99/36/EF OM TRANSPORTABELT TRYKBÆRENDE UDSTYR

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. DIREKTIV 99/36/EF 3

2. ARTIKEL 4 I DIREKTIV 99/36/EF 4

3. MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE AF ARTIKEL 4 4

4. MEDLEMSSTATERNES GENNEMFØRELSE AF ARTIKEL 4 4

5. KONKLUSIONER OG HENSTILLINGER 5

BILAG: SAMMENFATNING AF MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE OG GENNEMFØRELSE AF ARTIKEL 4 I DIREKTIV 99/36/EF

KOMMISSIONENS RAPPORT

OM MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE AF RÅDETS DIREKTIV 99/36/EF OM TRANSPORTABELT TRYKBÆRENDE UDSTYR

1. DIREKTIV 99/36/EF

Rådets direktiv 99/36 af 29. april 1999[1] om transportabelt trykbærende udstyr med senere ændringer[2] handler om certificering af dette udstyr efter den 'nye metode' for produktregulering. Direktivet har til formål at øge det transportable trykbærende udstyrs sikkerhed under intern transport af farligt gods og at sikre dette udstyrs frie bevægelighed i Fællesskabet, herunder markedsføring, ibrugtagning og gentagen anvendelse i Fællesskabet.

I bilag IV og V til direktiv 99/36/EF fastsættes der særlige certificeringsprocedurer for nyt og eksisterende udstyr. De omfatter:

- overensstemmelsesvurdering af nyt transportabelt trykbærende udstyr

- overensstemmelsesvurdering og periodiske undersøgelser af eksisterende transportabelt trykbærende udstyr.

Direktivet fastsætter videre, at kun særlige inspektionsorganer, der er akkrediteret af medlemsstaternes kompetente myndigheder, må certificere udstyr i henhold til disse certificeringsprocedurer. Normalt skal overensstemmelsesvurderinger og fornyede overensstemmelsesvurderinger udføres af et bemyndiget organ . Men overensstemmelsesvurderinger for at markedsføre nyt udstyr på en given medlemsstats nationale marked og periodiske undersøgelser kan også udføres af et godkendt organ . I direktivets bilag I, II og III fastsættes der minimumskriterier, som bemyndigede og godkendte organer skal opfylde.

Direktivets bilag VII fastsætter, at der som tegn på certificering skal anbringes et pi-mærke på udstyret.

Direktivet forpligter medlemsstaterne til at vedtage og offentliggøre deres retsregler til efterkommelse af direktivet senest den 1. december 2000. De skulle desuden vedtage de nødvendige bestemmelser til anvendelse af direktivet senest den 1. juli 2001, men denne frist blev udsat for nogle typer udstyr. For fade, flaskebatterier og tanke blev gennemførelsesdatoen udsat til 1. juli 2005 ved kommissionsbeslutning af 18. juli 2003[3].

2. ARTIKEL 4 I DIREKTIV 99/36/EF

I direktiv 99/36/EF, artikel 4, fastsættes der særlige bestemmelser om markedsføring af nyt transportabelt trykbærende udstyr på det nationale marked i en given medlemsstat.

I medfør af denne artikel 4 kan medlemsstaterne tillade, at beholdere, hvis overensstemmelsesvurdering er foretaget af et godkendt organ , markedsføres, transporteres og ibrugtages på deres område.

I artikel 4, stk. 5, står der, at Kommissionen skal overvåge virkningerne af artikel 4 fra den 1. juli 2004 og aflægge rapport til Rådet og Europa-Parlamentet. Til den ende blev der gennemført et rundspørge blandt medlemsstaterne i juli 2004. Medlemsstaterne blev bedt om at forelægge Kommissionen oplysninger om anvendelsen og gennemførelsen af artikel 4 på deres område. Alle medlemsstaterne indsendte de ønskede oplysninger, undtagen Grækenland.

Hovedpunkterne i rundspørget var to spørgsmål om anvendelse og gennemførelse af artikel 4:

1. "Tillader [medlemsstaten], at beholdere, hvis overensstemmelsesvurdering er foretaget af et godkendt organ , markedsføres, transporteres og ibrugtages på [dens] område, sådan som det er tilladt i henhold til artikel 4, stk. 1? Hvis ja, bedes De fremsende den relevante artikel i Deres lovgivning og anføre, hvilke moduler for overensstemmelsesvurdering disse godkendte organer har ret til at bruge, hvis det ikke er alle dem, der er anført i artikel 4, stk. 4."

2. "Har nogen organisation søgt anerkendelse som godkendt organ med henblik på national markedsføring af ovennævnte beholdere? Hvor mange af disse organisationer er blevet anerkendt som godkendte organer med dette formål?"

Medlemsstaternes svar på disse spørgsmål er sammenfattet i bilaget til denne rapport.

3. MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE AF ARTIKEL 4

Svarene på spørgsmål 1 viser, at mange medlemsstater ikke har benyttet sig af den mulighed, der ligger i artikel 4. Ti medlemsstater (Belgien, Frankrig, Irland, Italien, Litauen, Ungarn, Malta, Nederlandene, Slovenien og Det Forenede Kongerige) har vedtaget at udnytte muligheden. Fjorten andre har derimod fravalgt den (Grækenland har ikke svaret).

4. MEDLEMSSTATERNES GENNEMFØRELSE AF ARTIKEL 4

Svarene på spørgsmål 2 viser, at den praktiske gennemførelse af artikel 4 knap nok er kommet i gang. Mens ti medlemsstater har besluttet at udnytte muligheden i artikel 4, har kun Litauen, Ungarn og Slovenien fået ansøgninger om anerkendelse som godkendt organ. Ingen af ansøgerne har dog endnu fået anerkendelsen.

5. KONKLUSIONER OG HENSTILLINGER

Et flertale af medlemsstaterne har besluttet ikke at udnytte muligheden i artikel 4 i direktiv 99/36/EF, i deres nationale lovgivning. Et flertal tillader med andre ord ikke godkendte organer at udføre overensstemmelsesvurderinger med henblik på national markedsføring af nyt transportabelt trykbærende udstyr.

Dertil kommer, at i de medlemsstater, der har udnyttet muligheden i artikel 4, er den praktiske gennemførelse næppe begyndt endnu. Kun i Litauen, Ungarn og Slovenien er der ansøgninger om anerkendelse som godkendt organ under behandling, men ingen er endnu godkendt.

Da direktivet endnu og frem til den 1. juli 2005 kun er delvis gennemført, bør endelige konklusioner og anbefalinger om artikel 4 først fremsættes efter den dato, dvs. når direktivet har fundet fuld anvendelse for alt transportabelt trykbærende udstyr (herunder også fade, flaskebatterier og tanke).

Kommissionen vender tilbage til spørgsmålet, når medlemsstaterne har fået erfaringer med at anvende direktivet i sin helhed.

BILAG

SAMMENFATNING AF MEDLEMSSTATERNES ANVENDELSE OG GENNEMFØRELSE AF ARTIKEL 4 I DIREKTIV 99/36/EF

MEDLEMSSTATER | Svar på spørgsmål 1 | Svar på spørgsmål 2 |

BELGIQUE – BELGIË (Belgien) | JA | NEJ |

ČESKÁ REPUBLIKA (Tjekkiet) | NEJ | NEJ |

DANMARK (Danmark) | NEJ | NEJ |

DEUTSCHLAND (Tyskland) | NEJ | NEJ |

EESTI (Estland) | NEJ | NEJ |

ELLAS (Grækenland) | - | - |

ESPAÑA (Spanien) | NEJ | NEJ |

FRANCE (Frankrig) | JA | NEJ |

IRELAND (Irland) | JA | NEJ |

ITALIA (Italien) | JA | NEJ |

KYPROS (Cypern) | NEJ | NEJ |

LATVIJA (Letland) | NEJ | NEJ |

LIETUVA (Litauen) | JA | JA (ingen godkendt endnu) |

LUXEMBOURG (Luxembourg) | NEJ | NEJ |

MAGYARORSZÁG (Ungarn) | JA | JA (ingen godkendt endnu) |

MALTA (Malta) | JA | NEJ |

NEDERLAND (Nederlandene) | JA | NEJ |

ÖSTERREICH (Østrig) | NEJ | NEJ |

POLSKA (Polen) | NEJ | NEJ |

PORTUGAL (Portugal) | NEJ | NEJ |

SLOVENIJA (Slovenien) | JA | JA (ingen godkendt endnu) |

SLOVENSKO (Slovakiet) | NEJ | NEJ |

SUOMI (Finland) | NEJ | NEJ |

SVERIGE (Sverige) | NEJ | NEJ |

UNITED KINGDOM (Det Forenede Kongerige) | JA | NEJ |

[1] EFT L 138, 1.6.1999, s. 20.

[2] Direktiv 99/36/EF er ændret for at tilpasse bilagene til den tekniske udvikling ved Kommissionens direktiv 2001/2/EF af 4. januar 2001 (EFT L 5, 10.1.2001, s. 4) og ved Kommissionens direktiv 2002/50/EF af 6. juni 2002 (EFT L 149, 7.6.2002, s. 28).

[3] EUT L 183, 22.7.2003, s. 45.