Nr. C 326/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 12. 82 
Udtalelse om EF-Kommissionens XI. beretning om konkurrencepolitikken 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen besluttede den 12. maj 1982, i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om den 
nævnte beretning. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 201. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles den 27. og 28. oktober 1982. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til anmodning af 12. maj 1982 fra 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber om 
Udvalgets udtalelse om 11. beretning om konkurrence­
politikken, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 26. januar 1982 om at pålægge Afdelin­
gen for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser at 
udarbejde udtalelse om den 11. beretning om konkurren­
cepolitikken, 
under henvisning til forhandlingerne på Industriafdelin­
gens 85. møde, den 8. september 1982, 
under henvisning til Udvalgets initiativudtalelse om Fæl­
lesskabets konkurrencepolitik set i lyset af den nuværende 
økonomiske og sociale situation af 30. april 1981 (*), 
under henvisning til Udvalgets udtalelse om den 10. 
beretning om konkurrencepolitikken af 24. februar 
1982 (2), 
under henvisning til Udvalgets beslutning truffet den 
28. oktober 1982 om at udpege Evain til hovedordfører i 
overensstemmelse med forretningsordenens artikel 18, 
under henvisning til forretningsordenens artikel 46, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af ord­
føreren, Evain, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 201. plenar­
forsamling, den 27. og 28. oktober (mødet den 
28. oktober 1982) -
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget fastlår med tilfredshed, at Kommissio­
nen efter indførelsen af den nye procedure, hvorefter 
0) EFT nr. C 322 af 10. 12. 1981, s. 3. 
(2) EFT nr. C 112 af 3. 5. 1982, s. 23. Udvalget skal høres hvert år, omtaler dets udtalelser i 
konkurrenceberetningen. Endvidere udtrykker Udvalget 
tilfredshed med at Kommissionen udtrykkeligt erkender, 
at udvalget er et privilegeret forum for information og 
samråd mellem samtlige erhvervs- og samfundsgrupper, 
hvorved Kommissionen følger henstillingerne i initia­
tivudtalelsen om konkurrencepolitikken af 30. april 1981 
og udtalelsen af 24. februar 1982 om den 10. konkur­
renceberetning. 
1.2. Det økonomiske og sociale Udvalg understregede 
i initiativudtalelsen af 30. april 1981 i ganske særlig grad, 
at de økonomiske og sociale aspekter tillige med de 
regionale faktorer udgør Rom-traktatens allervigtigste 
målsætninger, og at der i konkurrencepolitikken derfor 
også skal tages højde for den økonomiske og sociale 
situation. 
Kommissionen erkender i indledningen til den 11. kon­
kurrenceberetning, at krisen og de økonomiske vanske­
ligheder varer ved, og at EF er overmåde følsom over for 
krisens virkninger. 
Denne konstatering bekræfter, at de anvisninger, som 
Udvalget gav i udtalelsen af 30. april 1981, stadig er 
aktuelle. 
1.3. Af denne årsag bør Kommissionen søge at 
befordre det fornødne samarbejde mellem virksomheder­
ne i EF ved hjælp af passende anvendelse af EØF-trakta-
tens artikel 85, stk. 1 og 3 - samtidig med at konkur­
rencefordrejninger inden for det fælles marked undgås og 
illoyal adfærd forebygges. 
2. Procedure for konkurrencereglernes gennemførelse 
2.1. Kommissionen bør roses for sine bestræbelser 
på at forbedre situationen på dette punkt, som behandles i 
et større afsnit i den 11. konkurrenceberetning. 
2.2. Udvalget har altid ytret ønske om at få de 
eksisterende procedurer forenklet og gjort hurtigere. I 
13. 12. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 326/7 
ovennævnte initiativudtalelse pegedes på betydningen af 
konkurrencereglernes gennemførelsesbestemmelser. 
Gennemførelsesbestemmelserne har nemlig direkte ind­
virkning på virksomhedernes omkostninger - idet gen­
nemførelsesbestemmelserne kan føre til forsinkelser til 
skade for virksomhedernes drift; dette kan få indirekte 
konsekvenser for de endelige brugere og forbrugere. 
2.3. Efter at have gennemgået de forbedringer, som 
enten er foretaget, som er under gennemførelse eller som 
forventes på dette område, skal Udvalget give udtryk for 
det håb, at Kommissionen vil videreføre sine initiativer 
og/eller uddybe sine undersøgelser med henblik på: 
— at forbedre gennemsigtigheden og retssikkerheden for 
erhvervslivet. I denne forbindelse bemærker Udvalget 
med interesse, at Kommissionen - uden at det dog 
må afstedkomme skadevoldende forsinkelser - vide­
refører den praksis, som består i at afslutte nogle sager 
ved administrative skrivelser (»comfort letters«). 
Giver Kommissionen på forhånd offentligt udtryk for 
sine hensigter, får tredjemand desuden mulighed for 
at gøre sine synspunkter gældende; 
— at fremskynde beslutningstagningen mest muligt; 
— at sikre fair behandling under dens tjenestegrenes 
forundersøgelse af konkurrencesager. 
I lyset af disse generelle målsætninger skal Udvalget: 
— opfordre Kommissionen til at overveje at udnævne 
behørigt befuldmægtigede tjenestemænd eller andre 
ansatte til at varetage formandskabet under høringer­
ne; de pågældende befuldmægtigede skal være helt 
uafhængige og tilsikres direkte adgang til det kompe­
tente kommissionsmedlem; 
— forbeholde sig ret til senere at udtale sig om de 
muligheder, som Kommissionen i øjeblikket er ved at 
undersøge med henblik på: 
— at indføre to retsinstanser, således at en domstol af 
første instans skal tage stilling til såvel retsspørgs­
mål som sagens faktiske omstændigheder, mens 
en domstol af anden instans, dvs. EF-domstolen, 
kun skal foretage ny behandling af retsspørgs­
mål; 
— at udbygge proceduren med en uvildig person, 
som skal spille en afgørende rolle lige fra forun­
dersøgelserne til den endelige beslutning tages. 
2.4. Udvalget bemærker imidlertid, at nogle af oven­
nævnte procedurer nok kan medvirke til at give de berørte 
virksomheder større garantier, men at de ikke altid er 
tilstrækkelige til at bortvejre usikkerheden om, hvorvidt 
de pågældende virksomheders planer er i overensstem­melse med konkurrencepolitikken. Der er derfor behov 
for, at Kommissionen regelmæssigt lægger sine syns­
punkter offentligt frem samt oplyser, hvilke konsekven­
ser den agter at drage af EF-domstolens kendelser set i 
relation til den seneste udvikling i erhvervslivet i EF. 
2.5. Man bør også huske på, at det ikke alene er 
konkurrencepolitikkens opgave at straffe overtrædelser 
eller give dispensation. Konkurrencepolitikken har også 
en positiv side, idet den giver virksomhederne retnings­
linjer, som naturligvis ikke må anses for ufravigelige 
forskrifter. Situationen på dette område er jo i bestandig 
udvikling. Kommissionen kunne derfor med regelmæssi­
ge mellemrum (f.eks. hvert halve år og/eller i den årlige 
konkurrenceberetning) give udtryk for sine synspunkter 
på basis af de senest indhøstede erfaringer. 
Dette ville ligeledes sætte skub i dialogen med erhvervs-
og samfundsgrupperne. 
2.6. Udvalget ser med beklagelse på, at Kommissio­
nen, som er enebeføjet til at meddele dispensation i 
henhold til artikel 85, stk. 3, for tiden har 4 000 
ansøgninger under behandling samtidig med at der årligt 
indgår ca. 200 nye ansøgninger (jf. s. 55 i den XI. 
beretning). 
For hovedparten af disse sager vil en afgørelse blive fundet 
via de bestemmelser om gruppefritagelser, som er under 
udarbejdelse, Desuden vil ny retspraksis og vedtagelse af 
nye forordninger formentlig gøre det muligt at få afviklet 
puklen af sager hurtigere. Tilbage står imidlertid en 
række sager, som det bliver nødvendigt at behandle 
individuelt. 
Udvalget ser derfor gerne, at godkendelsesproceduren 
tages op til revision, så tempoet kan blive sat kraftigt i 
vejret til gavn for erhvervslivet, som herved skulle få 
mulighed for at træffe de fornødne beslutninger, ikke 
mindst vedrørende investeringer, med fuldt kendskab til 
reglerne; dette vil i sidste instans også komme forbrugerne 
til gavn. 
3. Reglernes anvendelse uden for EF 
3.1. Udvalget bemærker med tilfredshed, at Kommis­
sionen i indledningen til konkurrenceberetningen på ny 
understreger, at der i konkurrencepolitikken skal tages 
højde for EF's åbning over for tredjelande og for den 
indbyrdes afhængighed mellem EF og de øvrige regioner i 
verden i handelsmæssig og økonomisk henseende. 
3.2. Kommissionen har hidtil gennemført sine kon­
kurrenceregler på tredjelandes virksomheder uden at 
støde på specielle vanskeligheder; det gælder både med 
hensyn til meddelelsen af procedureakter, tredjelande­
virksomheders prisfastsættelse og inddrivelse af bøder. 
Nr. C 326/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 12. 82 
3.3. Disse resultater er ikke alene opnået over for 
tredjelandevirksomheder med datterselskaber eller virk­
somheder i EF, men ligeledes over for et selskab uden 
datterselskab i EF (et selskab fra et ikke-EF-land har efter 
domsafsigelse måttet betale en bøde i en sag oms farve­
stoffer). 
3.4. Når der imidlertid dukker nye sager op, som kan 
få følgevirkninger for alle en virksomheds aktiviteter, 
ville det være ønskeligt, om Kommissionen foretog en 
nyvurdering af alle de midler, som den har til sin 
rådighed, og efter gensidigt samråd og konsultation 
bragte dem i overensstemmelse med de midler, der 
benyttes i andre industrilande, herunder ikke mindst 
USA. 
3.5. Udvalget skal i denne forbindelse henvise til den 
tidligere nævnte udtalelse af 30. april 1981, hvori der 
gives udtryk for ønsket om, at der ved mellemstatsligt 
samråd tages initiativer til at hindre, at monopolreglerne i 
sig selv giver anledning til konkurrencefordrejninger. 
4. Anvendelse på små og mellemstore virksomheder 
4.1. I den nævnte udtalelse af 30. april 1981, pegede 
Udvalget på, at de små og mellemstore virksomheder i høj 
grad kan medvirke til at sikre faktisk konkurrence inden 
for EF. 
4.2. Udvalget bemærker med tilfredshed, at Kommis­
sionen bestræber sig på at tilvejebringe juridiske og 
økonomiske rammevilkår, under hvilke små og mellem­
store virksomheder om ikke på lige fod, så dog i det 
mindste med et maksimum af muligheder kan konkurrere 
med private og offentlige, nationale og multinationale 
storforetagender, som driver virksomhed på samme 
marked. Udvalget noterer sig endvidere, at Kommissio­
nen søger at forebygge, at der alt for hurtigt gennemføres 
voldsomme strukturændringer i nogle sektorer til skade 
for små og mellemstore virksomheder. 
4.3. Endelig anser Udvalget det for glædeligt, at 
Kommissionen ser med positive øjne på medlemsstaternes 
initiativer til at få overvundet de specifikke problemer, 
som små og mellemstore virksomheder støder på med 
hensyn til finansiering, forskning, innovation, ledelse og 
afsætning. Særlige hensyn bør tages til små og mellem­
store virksomheder i ugunstigt stillede områder i EF (jf. 
Udvalgets udtalelse om fremme af små og mellemstore 
virksomheder i EF) (x). 
5. Distributionsaftaler 
5.1. Udvalget understregede i udtalelsen om den 
10. konkurrenceberetning, at der måtte skabes større 
(!) EFT nr. C 205 af 9. 8. 1982, s. 16. juridisk klarhed over, hvilke vilkår distributionsaftaler 
skulle opfylde for at være i overensstemmelse med 
konkurrencereglerne. 
5.2. Med hensyn til fornyelsen og ændringen af 
forordning 67/67/EØF tvivler Udvalget på det rimelige i 
sondringen mellem eneforhandling og eneforsyning, idet 
Udvalget dog mener, at det er nødt til at undersøge 
spørgsmålet mere i dybden. Eneforsyning kan omhandles 
i en ad hoc-forordning, hvorimod det ikke er muligt at 
behandle distributionsaftaler uden at tage hensyn til de 
købsforpligtelser, som en producent måtte forlange som 
modydelse for at tildele eneforhandling. 
5.3. Udvalget mener ligesom Kommissionen, at paral­
lelimport er med til at øge konkurrencen og til at beskytte 
forbrugerne. Man må imidlertid huske på, at overdreven 
parallelimport i nogle sektorer og/eller for nogle varers 
vedkommende kan komme forbrugerne til skade, da der 
ikke altid er knyttet service eller garantier til denne form 
for import. 
5.4. Med hensyn til forordningsforslaget om anven­
delse af artikel 85, stk. 3, på distributionsaftaler om 
motorkøretøjer skal Udvalget henlede opmærksomheden 
på udtalelsen om den 10. konkurrenceberetning, hvori 
det henstilles, at Kommissionen er varsom med at benytte 
særforordninger for givne erhvervssektorer. Man kan 
mene, at der kun bør benyttes forordninger, når der er 
tale om gruppeaftaler. 
6. Statsstøtte 
6.1. Udvalget skal henvise til udtalelsen om den 10. 
konkurrenceberetning (*), hvor der detaljeret redegøres 
for holdningen til statsstøtte. Udvalget deler Kommissio­
nens bekymring over de stadig flere tilfælde af statsinter­
vention. 
6.2. Udvalget henstiller til Kommissionen, at den i 
ganske særlig grad undersøger og styrker konkurrence­
politikkens anvendelse på dette område. Udvalget fastslår 
med tilfredshed, at Kommissionens vilje til at virke aktivt 
på dette punkt allerede er kommet til konkret udtryk, idet 
der er sket en kraftig stigning i antallet af indledte 
procedurer og i antallet af afslag på ansøgninger i 1981 i 
forhold til årene før. Det er nemlig mere end nogensinde 
før nødvendigt at undgå en voldsom stigning i nationale 
foranstaltninger, som i sidste instans bevirker, at én 
medlemsstats økonomiske og beskæftigelsesmæssige van­
skeligheder overføres til en anden. 
(>) EFT nr. C 112 af 3. 5. 1982, s. 23. 
13. 12. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 326/9 
6.3. Endvidere bemærker Udvalget, at Kommissio- tigheden i de finansielle forbindelser mellem staten og de 
nen som følge af en nylig afsagt domstolskendelse er i offentlige virksomheder; Udvalget mener, at der her er 
stand til hurtigt at gennemføre direktivet om gennemsig- tale om en positiv udvikling. 
Bruxelles, den 28. oktober 1982. 
Franfois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Det europæiske Fællesskabs transportpolitik i 1980'erne 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 189. plenarforsamling af 1. til 3. juli 1981 på forslag fra sit præsidium 
at afgive en udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale udvalg vedtog sin udtalelse på sin 201. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles den 27. og 28. oktober 1982. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til sin beslutning truffet på den 
189. plenarforsamling af 1. til 3. juli 1981 om i henhold 
til forretningsordenens artikel 20, stk. 4, og artikel 22 at 
pålægge Afdelingen for transport og kommunikation at 
udarbejde en initiativudtalelse om ovennævnte emne, 
under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet 
om videreudvikling af den fælles transportpolitik af 
24. oktober 1973 og udvalgets udtalelser herom af 28. 
marts 1974 (J) og 25. september 1975 (2), hvoraf sidst­
nævnte særlig behandlede de energi- og regionalpolitiske 
samt finansielle aspekter, 
under henvisning til Udvalgets initiativudtalelser om: 
— transportsektorens problemer i forholdet til statshan­
delslandene af 24. november 1977 (3) og 
— aktuelle EF-søfartspolitiske problemer, og i særdeles­
hed sikkerheden til søs, de nye søfartsnationers 
voksende rolle, den voksende brug af billigflag og 
diskrimineringen af visse flag af 4. april 1979 (4), 
H EFT nr. C 126 af 17. 10. 1974, s. 26. 
(2) EFT nr. C 286 af 15. 12. 1975, s. 2. 
(3) EFT nr. C 59 af 8. 3. 1977, s. 10. 
(4) EFT nr. C 171 af 9. 7. 1979, s. 34. under henvisning til andre udtalelser fra årene 1975 til 
1982 om emner inden for landevejs-, flod- og kanal-, 
jernbane-, sø- og lufttransport, 
under henvisning til Rådets resolution af 26. marts 1981 
vedrørende Rådets arbejde på transportområdet indtil 
udgangen af 1983 (5); til det heraf foranledigede fælles­
møde mellem Afdelingen for transport og kommunika­
tion og Europa-parlamentets transportudvalg den 
23. april 1981, og til opgøret med denne resolution i 
Udvalgets initiativudtalelse af 30. april 1981 (6),-
under henvisning til beretning forelagt af ordføreren, 
Loccufier, på afdelingens 144. møde, afholdt den 14. til 
15. september 1982, 
under henvisning til afdelingens afgørelse af 15. septem­
ber 1982 om på grund af sagens hastende karakter og 
afslutningen af mandatperioden den 18. september 1982 
at anbefale Udvalget at udnævne en hovedordfører for 
sagen, 
under henvisning til Udvalgets afgørelse af 28. oktober 
1982 om udnævnelse i henhold til forretningsordenens 
artikel 18 af hr. Rouzier til hovedordfører, 
(5) EFT nr. C 171 af 11. 7. 1981, s. 1. 
(«) EFT nr. C 185 af 27. 7. 1981, s. 35.