Regionsudvalgets udtalelse om "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om de generelle principper og krav i fødevarelovgivning, om oprettelse af Myndigheden og om procedurer i fødevaresikkerhedsanliggender"

(2001/C 357/05)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om de generelle principper og krav i fødevarelovgivning, om oprettelse af Myndigheden og om procedurer i fødevaresikkerhedsanliggender [KOM(2000) 716 endelig udg. - 2000/0286 (COD)],

under henvisning til Rådets beslutning af 22. december 2000 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, og artikel 152 at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 13. juni 2000 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 5 "Social- og Arbejdsmarkedspolitik, Sundhedsvæsen, Forbrugerbeskyttelse, Forskning, Turisme",

under henvisning til Underudvalg 5's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 64/2001 rev.), som blev vedtaget den 19. april 2001 med Pauliina Haijanen (FIN, PPE) som ordfører -

på den 39. plenarforsamling den 13.-14. juni 2001 (mødet den 14. juni) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

Regionsudvalgets synspunkter og henstillinger

1. Fødevaresikkerheden har inden for de seneste år været genstand for betydelig mistro i Europa. Kriserne i forbindelse med f.eks. dioxin og BSE har i perioder kraftigt undergravet tilliden til EU's rolle som sådan. Kommissionens forslag udgør et vigtigt grundlag for en forbedring af fødevaresikkerheden. Det er af afgørende betydning, at man i forbindelse med fødevare- og foderlovgivningen klart tager udgangspunkt i den sundhedsmæssige beskyttelse af mennesker.

2. Fælles og ensartede principper vil give en klarere foder- og fødevarelovgivning. Den nuværende lovgivning er blevet til over 40 år med delvis modstridende udgangspunkter. Derfor har EU's og medlemsstaternes lovgivning fra såvel de erhvervsdrivendes som tilsynsmyndighedernes synsvinkel ofte været vanskelig at omsætte i praksis.

3. Forordningsforslaget understreger betydningen af hele fødevarekæden fra vand og jord til bord. Fødevarelovgivningen fokuserer på grundlæggende principper og krav til afsætningen af fødevarer og skal garantere, at forbrugerne får sikre fødevarer. Det er imidlertid vigtigt, at der føres direkte tilsyn med primærproduktionen, herunder foder.

4. Oprettelsen af en europæisk fødevaremyndighed bifaldes, eftersom den vil give EU mulighed for at basere sin fødevarelovgivning på videnskabelig ekspertise. Denne myndigheds uafhængighed og gennemsigtighed må sikres.

5. Fødevareproduktionen er kendetegnet ved små enheder og aktører. I Europa er landbrugsbedrifter, forretninger og restauranter generelt set små virksomheder. Også forædling af fødevarer sker fortsat overvejende i små og mellemstore virksomheder. Derfor bør fødevarelovgivningen tage hensyn til de traditionelle produkters særlige karakter, idet de spiller en stor rolle i visse lokalsamfund og regioner. De nye regler bør ikke gennemføres på bekostning af disse produkter, som underbygger den kulturelle mangfoldighed i EU. Indsatsen på det lokale og regionale niveau spiller således en central rolle for sikringen af fødevaresikkerheden.

6. Ifølge forordningsforslaget ligger ansvaret for sikkert foder og sikre fødevarer hos producenterne. Dette er rimeligt, eftersom det er producenten, der har det bedste kendskab til de forskellige faser, fødevarerne skal igennem. Det i lovgivningen benyttede princip lader ikke den erhvervsdrivende i tvivl om dette ansvar.

7. Når man - yderst berettiget - vil lægge ensartede principper til grund for den europæiske fødevarelovgivning, bør man samtidig sikre, at de lokale og regionale aktører har et tilstrækkelig stort spillerum. Fødevareproduktion er et område, hvor Europa har rige lokale traditioner. Regionalt fremstillede fødevarer har en vigtig beskæftigelsesmæssig - og også bredere økonomisk - betydning. Der spares energi og transportomkostninger, hvis man bruger fødevarer, der er produceret i nærområdet. Desuden er kvaliteten af sådanne fødevarer bedre, fordi der ikke går tid til oplagring og transport.

8. Der er forskelle i Europa for så vidt angår risici i forbindelse med fødevarer. Dette hænger bl.a. sammen med klima, produktionsformer og -vaner samt den historiske baggrund for produktionen. I visse områder ligger der års arbejde bag udryddelsen af bestemte fødevarerisici. Det er meget vigtigt, at sådanne resultater ikke undergraves ved f.eks. at flytte dyr eller fødevarer fra ét område til et andet.

9. I fødevareproduktionen og -distributionen bør der tages hensyn til det lokale element, således at de generelle principper for fødevaresikkerheden, såsom kravet om sikre fødevarer, ikke undermineres. En sikker fødevareproduktion af høj kvalitet er også til fordel for producenten. For kvalitetsfødevarer kan der findes et marked uden for den enkelte region. Man må således ikke skabe kunstige markedsføringshindringer for regionale fødevarer, der ofte produceres i små enheder. Hvis en bestemt fødevare - også for så vidt angår produktionen - opfylder lovgivningens generelle krav, bør det pågældende produkt kunne markedsføres i hele EU.

10. Fødevaresikkerhedens lokale element og de små enheder indebærer også en vigtig udfordring med hensyn til kontrol. Uanset hvordan kontrollen foregår - i statsligt, kommunalt eller autoriseret privat regi - fungerer den kun, hvis den foregår lokalt. En troværdig praktisk gennemførelse af lovgivningen kræver regelmæssig kontrol. Lokale kontrollanter spiller her en vigtig rolle. Kommissionen har meddelt, at den i løbet af 2001 vil fremsætte et forordningsforslag om fødevarekontrol. Medlemsstaterne skal sikre grundlaget for den lokale kontrol og om nødvendigt øge ressourcerne. En ensartet kontrol kræver samtidig koordinering på det nationale niveau eller EU-niveau.

11. Det er afgørende, at alle fødevarer, der importeres fra tredjelande til såvel menneskeligt konsum som dyrefoder, overholder den europæiske fødevarelovgivning og kontrolleres på samme betingelser og måde. Dermed undgår man urimeligt skæve konkurrencevilkår til skade for de interne produkter.

12. De lokale kontrolmyndigheder er også omfattet af principperne i forordningsforslaget. Gode principper må dog ikke gøre det praktiske arbejde umuligt. Tanken om, at en videnskabelig risikovurdering skal fungere som basis for beslutningstagningen, dvs. risikostyringen, kan sjældent realiseres hundrede procent med de midler, de lokale myndigheder har til rådighed. Ved kontrol bør det være muligt at drage fordel af den sunde fornuft, som kontrollanten via sin faglige kunnen er i besiddelse af. Derfor bør den videnskabelige risikovurdering navnlig varetages af den nye europæiske fødevaremyndighed.

13. Forordningsforslaget omfatter også generelle regler for særlige fødevarerelaterede situationer, såsom madforgiftning. Den slags er normalt geografisk begrænset. Også større og måske endda grænseoverskridende epidemier eller kriser starter ofte lokalt. Derfor spiller den lokale indsats og et effektivt samarbejde mellem de forskellige myndigheder og de erhvervsdrivende på fødevareområdet en central rolle i forbindelse med forebyggelse og styring af krisesituationer.

14. Det foreslås, at man efter aftale med medlemsstaterne reviderer og harmoniserer de juridiske begreber vedrørende lovovertrædelser på fødevareområdet med henblik på at fremme kontrol og sikre ensartede konkurrencevilkår på det indre marked.

15. Fødevaresikkerhed er således i allerhøjeste grad et lokalt og regionalt anliggende. I forordningsforslaget tages der imidlertid slet ikke stilling til Regionsudvalgets rolle. Regionsudvalget bør repræsenteres i den europæiske fødevaremyndigheds bestyrelse og om nødvendigt kunne anmode myndigheden om videnskabelige udtalelser.

16. Regionsudvalget finder det endvidere vigtigt, at den europæiske fødevaremyndighed i sin virksomhed er så åben og gennemsigtig som muligt. Bestyrelsens beslutninger og dokumenter skal være tilgængelige for alle borgere.

Bruxelles, den 14. juni 2001.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget