Femte årsberetning i henhold til punkt 8 i de operative bestemmelser i EU-adfærdskodeksen for våbeneksport

(2003/C 320/01)

INDLEDNING

Med EU-adfærdskodeksen for våbeneksport er der blevet indført en ordning for udveksling af oplysninger og konsultationer mellem medlemsstaterne, så der kan sikres konvergens mellem de nationale politikker vedrørende eksportkontrol.

Medlemsstaternes afgørelser om praksis i forbindelse med adfærdskodeksen og deres anvendelse af den optages i de efterfølgende årsberetninger. Af hensyn til gennemskueligheden ledsages denne beretning i lighed med 2002-beretningen af et kompendium over aftalt praksis, hvor samtlige afgørelser truffet af Gruppen vedrørende Eksport af Konventionelle Våben opføres systematisk. Sammen med selve kodeksen giver kompendiet et samlet overblik over kodeksen, og den måde medlemsstaterne anvender den på.

I. STATUS OVER KODEKSENS FEMTE ÅR

EU-adfærdskodeksen for våbeneksport kan med rette betragtes som det mest omfattende internationale våbenkontrolregime. Det store antal meddelte afslag og konsultationer viser den intense dialog, der foregår mellem medlemsstaterne og bidrager til konvergens mellem de nationale politikker og procedurer for våbeneksportkontrol, som anvendes i EU's medlemsstater.

Dialogen foregår ikke blot internt mellem medlemsstaterne. Den inddrager også lande uden for EU via trojkamøder, der finder sted som led i den politiske dialog i forbindelse med EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.

I den forbindelse er dialogen med de tiltrædende og de associerede lande blevet intensiveret med henblik på at forbedre gennemførelsen af adfærdskodeksen, hvis principper disse lande har tilsluttet sig. Der er behov for ændringer og tilpasninger på det lovgivningsmæssige plan og med hensyn til uddannelse af de berørte embedsmænd. Medlemsstaternes bidrag hertil er af afgørende betydning.

Den 28. maj 2003 i Prag var Den Tjekkiske Republik vært for det fjerde uformelle ekspertmøde om våbeneksportpolitikker, hvor emner som våbenmæglervirksomhed, gennemførelsen af adfærdskodeksen og håndhævelsesaspekter blev drøftet. De nationale politikker blev beskrevet og de måder, som den europæisk våbeneksportkontrol gennemføres på, blev sammenlignet. Eksperterne fik etableret de første personlige kontakter med hinanden.

Drøftelserne om en eventuelt styrkelse af adfærdskodeksens status ved at vedtage den som en fælles holdning er blevet intensiveret, efter at Rådet har vedtaget fælles holdning 2003/468/FUSP af 23. juni 2003 om kontrol med våbenmæglervirksomhed. Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik gav udtryk for samme opfattelse i begrundelsen vedrørende Rådets fjerde årsberetning om adfærdskodeksen, idet det på ny opfordrede til, at kodeksen gøres juridisk bindende og overvejede muligheden for, at den omskrives til national ret. Gruppen har gennemgået de retlige konsekvenser af en eventuel omdannelse af kodeksen til en fælles holdning og drøfter fortsat spørgsmålet.

II. STATUS OVER GENNEMFØRELSEN AF DE AKTIONER, DER VAR PRIORITERET I FJERDE ÅRSBERETNING

Harmonisering af de nationale beretninger

Processen med harmonisering af rapporteringsprocedurerne er fortsat, og der er taget yderligere skridt i retning af at skabe fuldt sammenlignelige statistiske oplysninger. Der kan tilsyneladende kun gradvis foretages ændringer i medlemsstaternes systemer til rapportering om våbeneksport. Der er gjort fremskridt med hensyn til listen over modtagerlande, som nu i større omfang dækker de forskellige bestemmelsessteder.

Med hensyn til de statistiske oplysninger har gruppen drøftet det problem, at visse medlemsstater ikke har kunnet fremlægge oplysninger hverken om udstedte tilladelser eller faktiske eksporttal.

Standardisering af slutbrugerattester

Medlemsstaterne har fastlagt, hvilke fælles elementer der skal figurere i en slutbrugerattest, når en sådan kræves af en medlemsstat, i forbindelse med eksport af varer, der er omfattet af den fælles liste over militært udstyr, men undersøger fortsat, hvordan sådanne attester kan standardiseres yderligere.

I den forbindelse er antallet af obligatoriske oplysninger blevet øget, og det er blevet drøftet, hvilke andre elementer der skal medtages.

Våbenmæglervirksomhed

Rådet vedtog i juni 2003 efter endelig godkendelse i Gruppen vedrørende Eksport af Konventionelle Våben en fælles holdning om kontrol med våbenmæglervirksomhed. Dette fælles tilsagn er en formel bekræftelse af nogle af de aftalte former for praksis, som er opstillet i bilaget til fjerde årsberetning. Den fælles holdning indeholder også en række kriterier og definitioner, som medlemsstaterne skal indarbejde i deres nationale lovgivning om mæglervirksomhed.

I forbindelse med mæglervirksomhed skal der indhentes tilladelse eller skriftligt samtykke fra myndighederne i det land, hvor mæglervirksomheden foregår, og, såfremt det er påkrævet i henhold til national lovgivning, i det land, hvor mægleren er hjemmehørende eller etableret. Medlemsstaterne vurderer ansøgninger om tilladelse eller om skriftligt samtykke til specifikke mæglertransaktioner på baggrund af bestemmelserne i EU-adfærdskodeksen for våbeneksport.

Medlemsstaterne kan også kræve, at mæglere skal have skriftligt samtykke til at drive mæglervirksomhed, og de kan oprette et register over våbenmæglere. Registrering af eller tilladelse til at drive mæglervirksomhed kan på ingen måde træde i stedet for kravet om at indhente den tilladelse eller det skriftlige samtykke, som er påkrævet ved hver transaktion.

Gruppen er endvidere nået til enighed om, at den fælles holdning skal gennemføres via den mekanisme, som er fastlagt i adfærdskodeksen. Det er dog ikke alle medlemsstater, som allerede har indført en lovgivning om mæglervirksomhed, og det foreslås derfor, at en meddelelses- og konsultationsordning kun skal være påbudt for de medlemsstater, som har indført de nødvendige love.

Forbedring af systemet til formidling af oplysninger om afslag

Et af de vigtigste midler til at nå målene for medlemsstaternes eksportkontrolpolitikker og opnå konvergens mellem disse politikker er formidlingen af oplysninger om afslag. Derfor går gruppen ind for, at der skal udarbejdes en brugervejledning, som skal klarlægge medlemsstaternes ansvar på dette område og føre til øget informationsudveksling. Vejledningen skal ikke erstatte adfærdskodeksen, men give retningslinjer for, hvordan kodeksens operative bestemmelser skal fortolkes med hensyn til definition af et afslag, meddelelsesproceduren og de oplysninger, den skal indeholde, tilbagekaldelse af en meddelelse om afslag samt konsultationsprocedurer. Den er primært rettet mod embedsmænd, der udsteder tilladelser.

Det er blevet besluttet at oprette en central database over afslag på ansøgninger om eksporttilladelse, der bliver et redskab, som alle medlemsstater kan bruge med henblik på at foretage søgninger på specifikke afslag.

Fremme af kodeksens principper og kriterier blandt ikke-medlemsstater og internationale organisationer

I den politiske dialog med ikke-medlemsstater og internationale organisationer bliver der ved enhver lejlighed gjort opmærksom på og slået til lyd for adfærdskodeksen og dens mål og procedurer.

I den forbindelse har COARM-Gruppen givet sin principielle tilslutning til at videregive oplysninger om afslag til udvalgte ikke-medlemsstater på et samlet grundlag. Der træffes afgørelse herom i hver enkelt tilfælde, og det undersøges bl.a. for øjeblikket, om der kan indgås eventuelle gensidige forpligtelser med det eller de pågældende lande.

III. ANDRE SPØRGSMÅL, DER ER BEHANDLET I COARM-GRUPPEN I FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSEN AF ADFÆRDSKODEKSEN

Fælles EU-liste over militært udstyr

Der er er blevet godkendt en ny og opdateret udgave af EU's fælles liste over militært udstyr (den sidste var fra juni 2000). I den nye udgave er der brugt det samme nummereringssystem som i Wassenaar-arrangementets liste over ammunition. Den nye udgave af EU-listen bygger på Wassenaar-listen. Medlemsstaterne er blevet enige om, at ændringer i Wassenaar-arrangementets liste over ammunition i fremtiden ikke automatisk vil medføre ændring i EU's fælles liste. Listen er blevet forelagt Rådet og vil blive offentliggjort i C-udgaven af EU-Tidende.

Gennemførelse af kriterium nr. 8 i adfærdskodeksen

Der er blevet påbegyndt en undersøgelse, som fokuserer på specifikke retningslinjer, der skal hjælpe medlemsstaterne med at anvende kriteriet, samt på de ministerier eller regeringsinstanser, som er involveret i dette arbejde. Blandt de øvrige punkter, der for tiden drøftes, er indikatorerne i den vurdering, der kræves ifølge kriterium nr. 8, hvor der både skal tages hensyn til forholdene i importlandet og eksportens mulige virkninger, samt informationskilderne.

Retningslinjer for spørgsmål, der skal lægges vægt på i den nærmeste fremtid

Efter fem års anvendelse af adfærdskodeksen kan de grundlæggende elementer i en fælles strategi for kontrol med medlemsstaternes eksport af konventionelle våben betragtes som værende på plads. Der skal dog stadig gøres en indsats på visse områder, som der ikke tidligere er blevet fokuseret på, eller på hvor der kræves en yderligere indsats for at konsolidere og bygge videre på de opnåede resultater.

Medlemsstaterne har fastlagt følgende retningslinjer for spørgsmål, der skal lægges vægt på i den nærmeste fremtid:

1. processen med harmonisering af de nationale beretninger skal fortsættes med henblik på at udarbejde klarere og mere gennemskuelige sammenfattende oversigter

2. gennemførelsen af den fælles holdning om kontrol med våbenmæglervirksomhed skal følges op, idet der tages hensyn til de forskellige situationer, som gør sig gældende i de nationale lovgivninger

3. det skal drøftes, hvordan elektronisk overførsel af software og teknologi, der er knyttet til udstyr på den fælles liste, kan kontrolleres

4. politikken om at fremme kodeksens principper og kriterier blandt tredjelande skal fortsættes

5. på anmodning herom skal der ydes praktisk og teknisk bistand til tiltrædende lande med henblik på at sikre harmonisering af politikker vedrørende kontrol med våbeneksport og fuld gennemførelse af adfærdskodeksens principper og kriterier

6. de forenklede regler i brugervejledningen skal anvendes fuldt ud, og der skal sikres fuld gennemførelse både af vejledningen og af den centrale database over afslag

7. der skal udvikles en dialog med Europa-Parlamentet

8. der skal udvikles forbindelser til tredjelande, der har tilsluttet sig adfærdskodeksen

9. adfærdskodeksen skal tages op til vurdering.

Kompendium over praksis, som medlemsstaterne har aftalt inden for rammerne af adfærdskodeksen

I. INDLEDNING

Siden vedtagelsen af adfærdskodeksen i 1998 har EU-medlemsstaterne aftalt en praksis på en række områder i forbindelse med kodeksen og dens operative bestemmelser med henblik på at afklare og præcisere og undertiden udvide anvendelsesområdet for kodeksens principper og operative bestemmelser.

I medlemsstaternes årsberetninger om deres anvendelse af adfærdskodeksen er der gjort rede for den aftalte praksis.

Dette kompendium, der giver en systematisk fremstilling af den aftalte praksis, vil blive ajourført og offentliggjort en gang om året som bilag til årsberetningen. Sammen med selve kodeksen giver kompendiet et klart og samlet overblik over adfærdskodeksen og medlemsstaternes anvendelse af den. Kompendiet består af to dele. Den første handler om generel praksis med hensyn til anvendelsen af kodeksen, og den anden del vedrører praksis med hensyn til bestemte operative bestemmelser i kodeksen. Det år, et bestemt afsnit er offentliggjort i årsberetningerne, er angivet i parentes. Kompendiet omfatter ikke spørgsmål, der er under drøftelse, eller som der skal lægges særlig vægt på i de kommende drøftelser.

II. GENEREL PRAKSIS MED HENSYN TIL ANVENDELSEN AF ADFÆRDSKODEKSEN

1. Militærudstyr, der anvendes ved humanitære operationer

COARM-Gruppen har drøftet spørgsmålet om, hvorvidt det er ønskeligt at tillade eksport af udstyr, der er underlagt kontrol, når denne eksport har et humanitært formål, også selv om der normalt på grundlag af adfærdskodeksen ville blive meddelt afslag. I visse regioner kan bestemte typer udstyr, der er underlagt kontrol, efter en konflikt bidrage væsentligt til at sikre civilbefolkningens sikkerhed og til at lette den økonomiske genopbygning. Medlemsstaterne har konkluderet, at denne type eksport ikke er uforenelig med EU's adfærdskodeks. En sådan eksport må som enhver anden behandles fra sag til sag, idet der tages fuldt hensyn til de kriterier, der fremgår af kodeksen. Medlemsstaterne vil kræve passende garantier for at undgå misbrug af det pågældende udstyr og vil eventuelt kunne træffe forholdsregler med henblik på repatriering af udstyret (2001).

2. Kontrol med våbenmæglervirksomhed

Som led i gennemførelsen af adfærdskodeksen er spørgsmålet om mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel blevet rejst og drøftet flere gange i COARM-Gruppen. Medlemsstaterne har i overensstemmelse med hensigtserklæringerne i anden årsberetning fortsat og uddybet drøftelserne om reglerne for, hvordan våbenmægleres virksomhed skal kontrolleres. I den forbindelse er de blevet enige om en række retningslinjer for kontrol med mæglervirksomhed, der kan danne grundlag for medlemsstaternes lovgivning.

Det skal forhindres, at personer og enheder hjemmehørende i EU udøver virksomhed i forbindelse med overførsel af våben og omgår en embargo, der er vedtaget på nationalt plan eller i EU, FN eller OSCE, eller kriterierne for eksport i EU's adfærdskodeks for våbeneksport; desuden er det ønskeligt at indføre de nødvendige instrumenter for udveksling af oplysninger om såvel lovlige som ulovlige mæglingsaktiviteter, hvilket vil styrke samarbejdet i EU med henblik på at forebygge og bekæmpe ulovlig våbenhandel. Kontrollen bør omfatte aktiviteter udøvet af personer og enheder, der i deres egenskab af repræsentanter, agenter eller mæglere forhandler eller organiserer transaktioner, der omfatter overførsel af våben og militært udstyr mellem forskellige lande. Disse foranstaltninger udgør ligeledes en klar ramme for udøvelsen af lovlige mæglingsaktiviteter.

For at undgå de svagheder, der følger af forskellene i national praksis, og for at lette arbejdet for de medlemsstater, der ønsker at udforme eller udvikle nationale regler, er der foretaget en vurdering af visse forslag vedrørende kontrollen med våbenmæglere. Konklusionerne på dette punkt følger nedenfor.

For så vidt angår transaktioner, hvori der indgår aktiviteter med køb og salg (våbenmægleren bliver den lovlige ejer af våben eller militært udstyr) eller formidling (mægleren erhverver ikke selv materiellet), bør der udstedes en licens eller skriftlig tilladelse af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor mæglingsaktiviteterne foregår, eller hvor mæglerne er hjemmehørende eller lovligt etableret. Ansøgninger om licens eller tilladelse skal behandles fra sag til sag ud fra kriterierne i EU's adfærdskodeks for våbeneksport.

Desuden bør medlemsstaterne seriøst overveje at oprette registre, hvor mæglerne opføres, eller at gøre det obligatorisk for mæglerne at indhente skriftlig tilladelse fra de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende eller etableret. Når en ansøgning om tilladelse til at udøve mæglervirksomhed skal behandles, bør der tages hensyn til eventuel tidligere deltagelse i ulovlige aktiviteter. En sådan ordning med registre eller tilladelser skal ikke fortolkes som en officiel godkendelse af mæglingsaktiviteterne, hvilket i øvrigt klart fremgår af, at ordningen med individuelle eller samlede tilladelser til transaktioner opretholdes.

Den lovhjemlede kontrol på dette vigtige område bør ledsages af effektive sanktioner. Medlemsstaterne vil kunne udveksle oplysninger om lovgivning, registrerede mæglere og mæglere, der tidligere har deltaget i ulovlige aktiviteter, og de kunne fortsætte drøftelserne om dette spørgsmål i COARM-Gruppen, således at der bl.a. kan sikres en nærmere definition af eventuelle evalueringskriterier for ansøgninger om registrering som mægler eller om tilladelse til at udøve mæglervirksomhed (2001).

Inden for COARM-Gruppen har medlemsstaterne indsamlet og drøftet relevante oplysninger om bestemmelser om kontrol med mæglervirksomheder i deres respektive nationale lovgivning. Medlemsstaterne har drøftet, hvordan det politiske tilsagn om at kontrollere mæglervirksomhed i forbindelse med forsvarsmateriel både blandt medlemsstaterne og i en bredere sammenhæng kan styrkes (2002).

COARM-Gruppen er nået til enighed om et udkast til fælles holdning om kontrol med våbenmæglervirksomhed, som Rådet vedtog den 23. juni 2003 (fælles holdning 2003/468/FUSP om kontrol med våbenmæglervirksomhed (2003).

3. Immaterielle teknologioverførsler

COARM-Gruppen har erkendt, at der er behov for at lade myndighederne føre en effektiv kontrol med elektroniske overførsler af software og teknologier, der er knyttet til udstyr på den fælles liste, hvilket allerede er tilfældet i nogle medlemsstater. Gruppen blev enig om at fortsætte behandlingen af dette spørgsmål under hensyn til det arbejde, der er blevet gjort vedrørende produkter med dobbelt anvendelse (2001).

4. Transit

Hvis medlemsstaterne kræver tilladelse til transit eller omladning af udstyr på den fælles EU-liste, bør de, når de tager stilling til ansøgninger om sådanne tilladelser, tage behørigt hensyn til kriterierne i EU-adfærdskodeksen for våbeneksport (2002).

5. Fremstilling af militært udstyr i henhold til tilladelse

EU er bekymret over følgerne af de ukontrollerede strømme og den destabiliserende ophobning af våben og andet militært udstyr og den kraftige udbredelse af teknologi og andre hjælpemidler til fremstilling af dette udstyr og har derfor vedtaget foranstaltninger til at konsolidere og styrke kontrollen med våbeneksport og for at fremme det internationale samarbejde på området samt som et bidrag til konfliktforebyggelse. I den forbindelse erkender EU, at der påhviler de våbeneksporterende stater et særlig ansvar. Under henvisning til EU-adfærdskodeksen for våbeneksport af 8. juni af 1998 er medlemsstaterne enige om, at der ved behandlingen af ansøgninger om eksporttilladelser for teknologi eller udstyr, der er underlagt kontrol, og som skal benyttes ved fremstilling i den tredje verden af udstyr på den fælles liste over militært udstyr, skal tages hensyn til den potentielle anvendelse af det færdige produkt i fremstillingslandet samt til risikoen for, at produktet vil kunne anvendes til ulovlige formål eller eksporteres til en uønsket slutbruger (2002).

III. PRAKSIS MED HENSYN TIL ADFÆRDSKODEKSENS OPERATIVE BESTEMMELSER

Punkt 3 i de operative bestemmelser

Medlemsstaterne udsender gennem diplomatiske kanaler nærmere oplysninger om tilladelser, der er nægtet i overensstemmelse med adfærdskodeksen for militært udstyr tillige med en forklaring på, hvorfor tilladelsen er blevet nægtet. De oplysninger, der skal meddeles, følger i form af et udkast til formular opført i bilag A. Inden en eller flere medlemsstater udsteder en tilladelse, som er blevet nægtet af en anden medlemsstat for en i det væsentlige identisk transaktion inden for de seneste tre år, skal den først høre den eller de medlemsstater, som nægtede tilladelsen. Hvis medlemsstaten efter konsultationer alligevel beslutter at udstede en tilladelse, skal den underrette den eller de medlemsstater, der oprindeligt nægtede at give tilladelse, og give en udførlig begrundelse for sin beslutning. Beslutningen om at overdrage eller nægte at overdrage militært udstyr vil fortsat ligge hos den enkelte medlemsstat. Der er tale om et "afslag på tilladelse", når medlemsstaten har afslået at tillade det egentlige salg eller den egentlige fysiske eksport af det pågældende militære udstyr, hvis der ellers ville have fundet et salg sted, eller hvis den relevante kontrakt ellers ville være blevet indgået. Et anmeldelsespligtigt afslag kan i overensstemmelse med nationale procedurer også omfatte en nægtelse af tilladelse til at indlede forhandlinger eller et negativt svar på at foretage en formel indledende undersøgelse angående en konkret ordre.

1. Meddelelser om afslag og konsultationer

Der indføres et serienummer, der angiver oprindelseslandet, og afslagets nummer med henblik på meddelelser om afslag (ledsaget af EF-akronymet for den pågældende medlemsstat og angivelse af året).

Afslag, der stadig kan appelleres efter nationale procedurer, vil blive meddelt i henhold til adfærdskodeksen med en angivelse heraf.

Beslutninger om at ophæve gældende tilladelser behandles på samme måde som afslag på ansøgninger om tilladelser.

Meddelelser om afslag, der er udsendt efter de internationale eksportkontrolregimer, vil også blive udsendt som meddelelser om afslag i henhold til adfærdskodeksen, hvis de er relevante for kodeksens anvendelsesområde.

Der fastsættes en periode på to til fire uger fra datoen for modtagelsen af anmodningen om konsultationer til den konsultationsprocedure, der er fastsat i punkt 3 i kodeksens operative bestemmelser, medmindre parterne aftaler en anden periode.

Når en våbenembargo hæves, udløber afslag, der udelukkende er baseret på embargoen, medmindre det land, der har givet afslaget, inden en måned forlænger det på grundlag af andre kriterier i kodeksen.

Meddelelser om afslag skal indeholde følgende oplysninger:

- modtagerland

- detaljeret beskrivelse af det pågældende udstyr (med angivelse af dets nummer på den fælles liste)

- køber (med specifikation af, om køberen er en regeringsinstitution, politi, hær, flåde, luftvåben, halvmilitære styrker, eller om køberen er en privatperson, fysisk eller juridisk, og hvis afslaget bygger på kriterium nr. 7, den fysiske eller juridiske persons navn)

- beskrivelse af den endelige anvendelse

- begrundelse for afslaget (der bør anføres ikke blot nummer (eller numre) på kriterierne, men også de elementer, vurderingen bygger på)

- dato for afslaget (eller oplysning om datoen for dets ikrafttræden, hvis det endnu ikke er trådt i kraft).

Et afslag på tilladelse til en transaktion, der betragtes som i det væsentlige identisk med en transaktion, der allerede er blevet afslået af en anden medlemsstat, skal ligeledes meddeles.

Den stat, der har indledt konsultationen, skal systematisk underrette den meddelende stat om sin endelige beslutning, hvad enten denne går ud på at udstede eller meddele afslag på en tilladelse.

Afslag, der er meddelt for mere end tre år siden, bliver ikke forældet, men der kan udveksles oplysninger derom, selv om kravet om konsultation bortfalder efter tre års forløb (2000).

2. Dialog om "undercuts"

De tilfælde, hvor konsultationerne i forbindelse med afslag på tilladelse munder ud i en positiv afgørelse, kunne med fordel anvendes til at støtte dialogen om fortolkningen af kriterierne i kodeksen og således fremme konvergensen i forbindelse med eksport af konventionelle våben.

Disse tilfælde kan være forårsaget af udviklingen i situationen i det pågældende modtagerland og/eller afsløre forskellige fortolkninger af kriterierne. På denne baggrund accepterer de medlemsstater, der beslutter at foretage "undercut", i det omfang det er foreneligt med nationale hensyn, fortroligt at meddele oplysningerne om "undercut" ikke blot til den stat, der har meddelt afslaget (som fastsat i de operative bestemmelser), men også til samtlige medlemsstater inden for rammerne af COARM-drøftelser (2001).

3. Begrebet "i det væsentlige identiske transaktioner"

Drøftelser i COARM-Gruppen har ført til følgende fælles indstilling:

Det er ved dagligt at anvende afslagsmekanismen i kodeksen, at man vil få den erfaring, der skal gøre det muligt at afklare, hvad der skal forstås ved "en i det væsentlige identisk transaktion".

Denne fremgangsmåde vil blive lettet gennem vedtagelsen af en samlet model for evaluering af transaktionerne og i første omgang af en bred fortolkning af begrebet "i det væsentlige identisk". Den efterfølgende konsultation vil give mulighed for at opnå den nødvendige erfaring for gradvis at fastlægge en mere præcis definition af begrebet.

For yderligere at fremskynde processen skal den medlemsstat, der har indledt konsultationen, i forbindelse med arbejdet i COARM-Gruppen udveksle oplysninger med de øvrige EU-medlemsstater om de tilfælde, hvor konsultationerne har vist, at to transaktioner ikke var i det væsentlige identiske, dog kun i det omfang denne udveksling af oplysninger er i overensstemmelse med nationale hensyn og foregår fortroligt. Efter logikken i konsultationsmekanismen betragtes disse tilfælde ikke som "undercuts" (2000).

Punkt 4 i de operative bestemmelser

Den Europæiske Unions medlemsstater holder sådanne afslag og konsultationer fortrolige og anvender dem ikke til kommercielle formål.

1. Fortrolighed i konsultationerne

Medlemsstaterne har behandlet reglerne for konsultationsprocedurerne og især problemerne med, at drøftelserne nødvendigvis er fortrolige, hvilket dog ikke skulle stride imod det mål om gennemsigtighed, der ligger til grund for kodeksen (2000).

Punkt 5 i de operative bestemmelser

EU-medlemsstaterne arbejder for snarlig vedtagelse af en fælles liste over militært udstyr omfattet af adfærdskodeksen, der skal udarbejdes på grundlag af tilsvarende nationale og internationale lister. Indtil den fælles liste er vedtaget, vil anvendelsen af kodeksen blive baseret på nationale kontrollister, suppleret, hvor dette er relevant, med elementer fra internationale lister.

1. Den fælles liste

Den fælles liste over militært udstyr blev vedtaget af Rådet den 13. juni 2000 og offentliggjort i EFT den 8. juli 2000. Rådet har således i overensstemmelse med princippet om bred gennemsigtighed, der ligger til grund for kodeksens iværksættelse, besluttet at offentliggøre denne liste.

Fremover vil medlemsstaterne bruge den fælles listes referencer ved meddelelse af afslag (med tilbagevirkende kraft for allerede meddelte afslag), hvilket giver mulighed for klarhed og forenkling i kommunikationen mellem landene på dette område.

Afslag vedrørende udstyr, der er underlagt medlemsstaternes nationale kontrol, men som ikke er med på ovennævnte liste, vil fortsat blive meddelt til alle medlemsstater. Medlemsstater, der ikke kontrollerer dette udstyr, underretter andre.

Den fælles liste over militært udstyr har status af et politisk tilsagn inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Alle medlemsstaterne har således givet politisk tilsagn om at sikre, at deres nationale lovgivning giver dem mulighed for at kontrollere eksporten af alt udstyr på listen. Den fælles liste over militært udstyr skal fungere som reference for medlemsstaternes nationale lister over militært udstyr, uden at den dog direkte erstatter dem.

Da det er meningen, at listen skal videreudvikles, vil medlemsstaterne fortsat regelmæssigt ajourføre den i COARM-Gruppen.

Medlemsstaterne har desuden oplyst, at de vil støtte enhver bestræbelse på, at udstyr på den fælles liste, der ikke står på Wassenaar-militærlisten, forslås undersøgt inden for rammerne af Wassenaar-arrangementet (2000).

COARM-Gruppen besluttede, at formandskaberne med jævne mellemrum skal indkalde til særlige møder (tekniske eksperter) med henblik på at tage stilling til, om EU's fælles liste skal ajourføres for at tage hensyn til ændringer af WA-listen og koordinere medlemsstaternes holdninger samt blive enige om eventuelle fælles forslag til ændringer af WA-listen (2002).

COARM-Gruppen nåede til enighed om en opdateret udgave af den fælles liste, som vil blive offentliggjort i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende, og som tager hensyn til de ændringer, der er sket i Wassenaar-arrangementet siden offentliggørelsen af EU's fælles liste i juli 2000 (2003).

2. Kontrol med eksporten af ikke-militært udstyr, der bruges til sikkerheds- og politimæssige formål

COARM-Gruppen er begyndt at udarbejde en fælles liste over ikke-militært udstyr, der bruges til sikkerheds- og politimæssige formål, og hvis eksport bør kontrolleres i medfør af kodeksens kriterium nr. 2, "Respekten for menneskerettighederne i det endelige bestemmelsesland". Kommissionen har bebudet et forslag til fællesskabsordning for kontrol med eksport af ikke-militært udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse (2001).

Kommissionen har forelagt et forslag til Rådets forordning om handel med anordninger og produkter, der kan anvendes til henrettelse, tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf (KOM(2002) 770 endelig af 30. december 2002). Forslaget gennemgås for øjeblikket i Handelsgruppen (2003).

Punkt 7 i de operative bestemmelser

For at gøre denne kodeks så effektiv som muligt arbejder Den Europæiske Unions medlemsstater inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik for at styrke deres samarbejde og fremme konvergensen med hensyn til eksport af konventionelle våben.

1. Appelprocedurer

COARM-Gruppen drøftede de mulige appelprocedurer i forbindelse med eksport af militært udstyr (2001).

2. Slutbrugerattester

Medlemsstaterne er nået til enighed om en række fælles elementer, der skal figurere i en slutbrugerattest, når en sådan kræves af en medlemsstat, i forbindelse med eksport af udstyr, der er omfattet af den fælles liste over militært udstyr. De har endvidere peget på flere andre elementer, der muligvis også vil være påkrævet i henhold til deres nationale lovgivning.

En slutbrugerattest skal mindst indeholde følgende oplysninger:

- oplysninger om eksportøren, i det mindste navn, adresse og firmanavn

- oplysninger om slutbrugeren, i det mindste, navn, adresse og firmanavn. I tilfælde af eksport til et firma, der videresælger udstyret på det lokale marked, vil firmaet blive betragtet som slutbruger

- endeligt bestemmelsesland

- en beskrivelse af det eksporterede udstyr (type, karakteristika) eller henvisning til den kontrakt, der er indgået med myndighederne i det endelige bestemmelsesland

- det eksporterede udstyrs mængde og/eller værdi

- slutbrugerens underskrift, navn og stilling

- dato for udstedelse af slutbrugerattesten

- slutbrugsklausul og/eller ikke-genudførsels-klausul (2002)

- angivelse af udstyrets endelige anvendelsesformål (2003).

Endvidere kan medlemsstaterne i overensstemmelse med deres nationale lovgivning bl.a. kræve:

- en klausul med forbud mod genudførsel af udstyr, der er omfattet af slutbrugerattesten. En sådan klausul kunne bl.a.

- omfatte et udtrykkeligt forbud mod genudførsel

- omfatte bestemmelse om, at genudførsel kræver skriftligt samtykke fra det oprindelige eksportlands myndigheder

- tillade genudførsel uden forudgående samtykke fra eksportlandets myndigheder til bestemte lande, der er angivet i slutbrugerattesten

- hvor det er relevant, et tilsagn om, at det eksporterede udstyr ikke vil blive anvendt til andre formål end det angivne

- hvor det er relevant, et tilsagn om, at udstyret ikke vil blive anvendt til udvikling, fremstilling eller brug af kemiske, biologiske eller nukleare våben eller til missiler til fremføring af sådanne våben

- komplette oplysninger om en eventuel mellemmand.

- Hvis slutbrugerattesten kommer fra bestemmelseslandets regering, skal eksportlandets myndigheder legalisere attesten for at kontrollere underskriftens ægthed og underskriverens beføjelse til at indgå forpligtelser på sin regerings vegne (2002).

3. Medlemsstaternes koordinering

Koordinationen inden for EU var eksemplarisk i forbindelse med FN's konference om ulovlig handel med hånd- og mandbårne våben, der fandt sted den 9.-20. juli 2001 i New York, idet EU var den eneste gruppe af stater, der forelagde en samlet handlingsplan.

EU gjorde sig endvidere meget synlig under møderne i de forberedende udvalg i forbindelse med konferencen, idet man ikke veg tilbage for at tale med én stemme, nemlig formandskabets, for klart at bekræfte EU's ambitioner på dette område (2001).

Punkt 8 i de operative bestemmelser

Hver af Den Europæiske Unions medlemsstater sender de andre EU-partnere en fortrolig årsberetning om sin eksport af forsvarsmateriel og om anvendelsen af adfærdskodeksen. Disse beretninger drøftes på et årligt møde inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. På dette møde vurderer man også, hvordan kodeksen virker, indkredser de forbedringer, der eventuelt skal foretages, og fremsender en samlet beretning, som bygger på bidrag fra medlemsstaterne til Rådet til godkendelse.

1. Harmonisering af de nationale beretninger

Medlemsstaterne er nået til enighed om, at den offentlige beretning skal indeholde eventuelt foreliggende oplysninger, fordelt efter modtagerland, om antallet af og beløbet for de udstedte tilladelser samt de faktiske eksporttal. Den skal også oplyse om det samlede antal afslag, den enkelte medlemsstat har givet, det samlede antal afslag fra samtlige medlemsstater for hvert modtagerland og de kriterier, der er blevet anført som begrundelse for afslag, samt angive det antal gange, disse kriterier er blevet benyttet (2002).

Punkt 9 i de operative bestemmelser

Den Europæiske Unions medlemsstater vurderer i givet fald inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik situationen i de lande, der modtager eller ønsker at modtage våbeneksport fra Den Europæiske Unions medlemsstater, ud fra adfærdskodeksens principper og kriterier.

1. Konsultationer i COARM-Gruppen

Delegationerne kan tage en hvilken som helst sag vedrørende våbeneksport op til drøftelse i COARM-Gruppen, såfremt dette anses for at være hensigtsmæssigt i forbindelse med overvejelser vedrørende tildeling af våbentilladelse på nationalt plan (1999).

Medlemsstaterne udveksler fortsat oplysninger om, hvordan embargoer, der er dekreteret af FN, EU eller OSCE skal fortolkes på nationalt plan.

Medlemsstaterne fører også samråd om de nationale politikker for kontrol med eksport af våben til visse lande eller regioner, som ikke er omfattet af embargo, men er genstand for særlig overvågning (intern eller ekstern konflikt, menneskerettighedssituation osv.) (2000).

2. Udbygningen af udvekslingen af oplysninger om de nationale politikker for kontrol med eksport af våben til visse lande eller regioner, der skal betragtes med særlig årvågenhed

En betydelig samling af afslag, der er meddelt i medfør af kodeksen, udgør det materielle grundlag for disse drøftelser. Disse er desuden udbygget med en udveksling af synspunkter og oplysninger mellem alle medlemsstaterne, der afholdes regelmæssigt og systematisk inden for COARM, og som vedrører specifikke lande og regioner (2001).

Punkt 11 i de operative bestemmelser

EU-medlemsstaterne gør alt for at tilskynde andre våbeneksporterende stater til at tiltræde principperne i denne adfærdskodeks.

1. Tredjelande

Ikke-EU-lande, der har erklæret, at de tilslutter sig kodeksens principper og kriterier, og som nu deltager i omstruktureringen af den europæiske forsvarsindustri, skal orienteres om fortolkningen af kodeksens principper og kriterier. Dette indebærer ikke adgang til oplysninger, der stilles til rådighed under de procedurer, der er fastsat i kodeksens operative bestemmelser.

Den Europæiske Union og medlemsstaterne tilskynder fortsat andre våbeneksporterende stater til at tiltræde kodeksens principper (2001).

Adfærdskodeksen har været et hovedemne for alle konsultationer under den politiske dialog med ikke-medlemsstater.

Der føres konsultationer med USA om, hvordan EU's og USA's erklæring fra december 2000 om staternes ansvar og gennemsigtighed på våbeneksportområdet kan følges op (2002).

2. Inddragelse af tredjelande

Medlemsstaterne er nået til enighed om at videregive oplysninger om afslag til de associerede lande på et samlet grundlag og at opfordre disse lande til ligeledes at give medlemsstaterne meddelelse om deres afslag. Disse oplysninger vil blive videregivet af formandskabet og skal indeholde følgende nærmere enkeltheder: Bestemmelsesland, kort beskrivelse af udstyret og en vurdering af det på grundlag af listen over militært udstyr, klassifikation af slutbrugeren som offentlig myndighed eller privat organ og grundene til afslaget (EU-adfærdskodeksens kriterier) (2002).

BILAG

OPLYSNINGER OM MEDLEMSSTATERNES EKSPORT AF KONVENTIONELLE VÅBEN OG GENNEMFØRELSE AF ADFÆRDSKODEKSEN I TIDSRUMMET 1. JANUAR TIL 31. DECEMBER 2002.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>