12.10.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 261/3 
II 
(Forberedende retsakter) 
REVISIONSRETTEN 
UDTALELSE Nr. 2/85 
fra Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber om forslag til Rådets forordning (EØF, 
Euratom, EKSF) om forlængelse af Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 om 
anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle 
bidrag med Fællesskabernes egne indtægter på egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften 
(85/C 261/04) 
REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 78h, 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 209, 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 183, 
under henvisning til Rådets afgørelse 70/243/EKSF, 
EØF, Euratom af 21. april 1970 angående udskiftning af 
medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabets 
egne indtægter ('), i det følgende benævnt »afgørelsen af 
21. april 1970«, særlig artikel 6, stk. 2, 
under henvisning til Rådets afgørelse 85/257/EØF, Eu­
ratom af 7. maj 1985 om Fællesskabernes ordning med 
egne indtægter (2), i det følgende benævnt »afgørelsen af 
7. maj 1985«, særlig artikel 3, stk. 1, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen (3), og 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådet traf den 10. maj 1985 afgørelse om at høre Revisi­
onsretten om dette forslag; 
i artikel 14 i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) 
nr. 2892/77 (4), herefter benævnt »forordningen«, senest 
ændret ved forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 3625/ 
83 (5), bestemmes det, at forordningen anvendes fra den 
C) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 19. 
O EFT nr. L 128 af 14. 5. 1985, s. 15. 
O EFT nr. C 125 af 22. 5. 1985, s. 16. 
O EFT nr. L 336 af 27. 12. 1977, s. 8. 
O EFT nr. L 360 af 23. 12. 1983, s. 1. 1. januar 1978 i en overgangsperiode, der udløber den 
31. december 1985; 
ifølge forordningen skulle Kommissionen inden den 31. 
december 1984 forelægge forslag til en ensartet metode 
til fastlæggelse af opkrævningsgrundlaget; 
Kommissionen foreslår nu, at indførelsen af de definitive 
ensartede regler udsættes, og at overgangsperioden for­
længes indtil den 31. december 1988 — 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
FØRSTE DEL 
Baggrund 
1.1. Ifølge afgørelsen af 21. april 1970 var det målsæt­
ningen fra den 1. januar 1975 at anvende en sats for 
egne momsindtægter på et beregningsgrundlag, som 
skulle fastlægges ensartet for medlemsstaterne i henhold 
til fællesskabsregler. 
1.2. Ordningen for de egne momsindtægter blev imid­
lertid først gennemført i 1979, og selv da kun i form af 
en overgangsordning. Forordningen gav medlemsstaterne 
mulighed for at vælge enten angivelsesmetoden (A-meto­
den) eller indtægtsmetoden (B-metoden) for tiden indtil 
den 31. december 1982. Det var tanken, at man på dette 
tidspunkt ville gennemføre definitive ensartede regler. 
1.3. I 1982 påberåbte Kommissionen sig, at den på 
grund af forsinkelser med hensyn til gennemførelsen af 
reglerne om egne momsindtægter ikke havde et tilstræk­
keligt erfaringsgrundlag for at fremsætte forslag til en 
ensartet metode til fastlæggelse af beregningsgrundlaget. 
Rådet forlængede overgangsperioden med yderligere tre 
år indtil den 31. december 1985. Kommissionen skulle 
fremsætte forslag inden den 31. december 1984. 
Nr. C 261 /4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.85 
1.4. I udtalelse 3/82 (') beklagede Retten, at over­
gangsperioden blev videreført. Retten udtrykte håb om, 
at Kommissionen ville anvende den forlængede periode 
til at sikre sig, at en endelig ordning uden yderligere for­
sinkelser kunne indføres pr. 1. januar 1986. 
ANDEL DEL 
Bemærkninger til forslaget 
2.1. I den begrundelse, der ledsager det nu fremsatte 
forslag, udtaler Kommissionen, at det efter dens opfat­
telse stadig er for tidligt at foreslå en definitiv metode til 
beregning af grundlaget for de egne momsindtægter. De 
tre grunde, Kommissionen i det væsentlige anfører til 
støtte for forslaget, giver Retten anledning til følgende 
bemærkninger: 
i) Når Kommissionen anfører, at den kun er i besid­
delse af en meget spredt viden om anvendelsen af 
den nye udgave af forordningen, tager den ikke hen­
syn til, at forordningen i den oprindelige version har 
været anvendt fra den 1. januar 1979, og at de senere 
ændringer i den har mindre betydning i den nu fore­
liggende sammenhæng. De fleste af de problemer, de 
gældende overgangsordninger giver anledning til, er 
beskrevet i Kommissionens omfattende beretning om 
anvendelsen af forordningen (2). Efter Rettens opfat­
telse er de oplysninger, Kommissionen allerede råder 
over, et tilstrækkeligt grundlag for at udarbejde en­
delige regler. 
ii) Kommissionen henviser også til foreliggende forslag 
om ændringer i en række forordninger og andre 
retsakter. Efter Rettens opfattelse har de omtalte for­
slag kun ringe betydning for anvendelsen af de to 
gældende overgangsmetoder for beregningen af de 
egne momsindtægter og for fastlæggelsen af en en­
kelt, definitiv metode. Tværtimod mener Retten, at 
fastlæggelsen af én definitiv metode kunne forenkle 
O EFT nr. C 151 af 9. 6. 1983, s. 6. 
O Dok. KOM(85) 170 endelig udg. af 19. 4. 1985. ordningen for egne momsindtægter. De grunde, der 
taler for denne målsætning, må tillægges så meget 
større vægt, som yderligere tre medlemsstater for 
fremtiden skal deltage i Fællesskabets ordning for 
egne indtægter. 
iii) Det er ganske vist korrekt, at otte medlemsstater nu 
anvender indtægtsmetoden (B-metoden) og ikke an-
givelsesmetoden (A-metoden), som både Kommissio­
nen og Parlamentet gerne så anvendt, men dette kan 
ikke rokke ved målsætningen om én enkelt, definitiv 
og ensartet metode. 
2.2. Hertil kommer, at der er vedvarende problemer i 
forbindelse med de gældende overgangsordninger. Under 
en finansiel synsvinkel er der betydelig forskel mellem 
A-metoden og B-metoden og mellem de måder, hvorpå 
hver enkelt medlemsstat foretager sine beregninger i hen­
hold til B-metoden. 
TREDJE DEL 
Konklusioner 
3.1. Efter Rettens opfattelse er forslaget ikke i over­
ensstemmelse med det ansvar, der er pålagt Kommissio­
nen ved artikel 14, stk. 3, i forordning (EØF, Euratom, 
EKSF) nr. 2892/77, som ændret, eller med målsætningen 
i afgørelserne af 21. april 1970 og 7. maj 1985. Kommis­
sionen skulle have fremsat forslag om en ensartet metode 
til fastlæggelse af beregningsgrundlaget, men den fore­
slår nu, at de to overgangsmetoder forlænges for yder­
lige tre år. Retten skal gentage, at den beklager, at man 
viderefører ordninger, der har karakter af overgangs­
foranstaltninger. 
Vedtaget af Revisionsretten den 26. juni 1985. 
Udfærdiget i Luxembourg, den 3. juli 1985 
På Revisionsrettens vegne 
Marcel MART 
Formand