11, 
'•£;• 
• -t' , KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 09.07.1997 
KOM(97)361 endelig udg. 
V,' Demografisk rapport 1997 
H ?A 
h ., (forelagt af Kommissionen) 

Demografisk rapport 1997 
Del 1 - Befolkningsudviklingens indvirkning på arbejdsmarkedet. 
Del 2 - Den regionale dimensions betydning 12 
Del 3 - Demografiske tendenser i ansøgerlandene 17 
/ C\ 
Meddelelse til læserne: 
Samtlige statistikker i denne rapport er leveret af De Europæiske 
Fællesskabers Statistiske Kontor. 
Ib 
Indledning 
Befolkningsudviklingen får voksende betydning, 
idet den langsommere befolkningstilvækst og 
befolkningens aldring medfører stadig hurtigere 
ændringer i aldersfordelingen. Konklusionen i den 
seneste rapport1 var, al hvis de nuværende 
tendenser fortsætter, er det tænkeligt, al 
befolkningen på 60 ar og derover i de næste M) ar 
vil vokse med 50%, mens antallet af unge (0-19 år) 
og voksne (20-59 år) i samme periode vil falde 
med henholdsvis 11 % og 6%. 
Dette tydelige skift til en meget ældre befolkning 
vil fa virkninger helt frem til midten af næste 
århundrede. 
Befolkningens aldring påvirker allerede 
socialbeskyttelsesområdet, navnlig 
arbejdsophørspensionerne, men også 
sundhedsområdet. Dette vil i høj grad belaste de 
fremtidige socialbeskyttelsesbudgettcr, som er 
meget afhængige af bidragene fra den arbejdende 
befolkning. Tendensen går i retning af cl fald i 
antallet af personer i den arbejdsdygtige alder og 
en stigning i antallet af ældre. Efterhånden som 
antallet af ældre vokser, vil opmærksomheden 
blive rettet mod den rolle, som ældre spiller i 
samfundet. Befolkningsudviklingen er således 
allerede ved at blive en afgørende faktor, som der 
må tages hensyn til ved moderniseringen af den 
sociale beskyttelse. 
Befolkningsudviklingen vil også påvirke den 
arbejdende befolknings profil. Hvilke demografiske 
ændringer vil arbejdsstyrken opleve? Hvorledes vil 
disse ændringer påvirke arbejdsmarkedet? Og vil 
de demografiske ændringer stille krav om en særlig 
indsats? Disse spørgsmål vil blive undersøgt i 
rapportens første del. 
Situationen på unionsplan vil også få konsekvenser 
for den regionale socioøkonomiske ligevægt. Dette 
vil blive behandlet i rapportens anden del. Vil den 
demografiske udvikling bidrage lil en mindskelse 
af de regionale forskelle, eller vil skævhederne tage 
til i visse regioner? Hvorledes vil man på lokalt 
plan kunne tilpasse arbejdskraft udbuddet til 
efterspørgslen? Vil rammerne for indsatsen være 
forskellige fra region til region? 
Se « Den demografiske situation i Den 
Europæiske Union - 1995 », Europa-
Kommissionen, Generaldirektorat V. Rapportens tredje del vil indeholde en redegørelse 
for de væsentligste demografiske tendenser i de 12 
ansøgerlande". Denne gennemgang skal oge 
forståelsen al befolkningsudviklingens betydning 
for denne gruppe af lande, som er midt i store 
økonomiske omvæltninger. 
Hvad enten der er tale om social beskyttelse, 
beskæftigelse eller strukturpolitik, kan den 
demografiske variabel ikke undgå at lå afgørende 
betydning for problemanalysen og fastlæggelsen af 
en egnet politik. Det er bydende nødvendigt, al 
Unionens politik fastsættes i et mere langsigtet 
perspektiv. 
Kommissionen fremlægger derfor 'Demografisk 
rapport 1997" som et oplæg til videre overvejelser, 
som kan danne grundlag for EU-politikcrncs 
beslutninger. 
Malta er medtaget, selvom landet for tiden 
har fastfrosset sin ansøgning om 
medlemsskab. 
C 
DIX 1 
Befolkningsudviklingens 
indvirkning pa arbejdsmarkedet 
Befolkningsudviklingen og arbejdsmarkedet er 
forbundet på mange punkter, hvoraf tre fortjener 
særlig opmærksomhed: 
1. Befolkningsudviklingen ændrer 
arbejdsmarkedets beskaffenhed. Ved at ændre 
på størrelsen og sammensætningen af den 
disponible arbejdskraft påvirker 
befolkningsudviklingen de vilkår, hvorunder 
arbejdsmarkedet fungerer; 
2. Befolkningsudviklingen påvirker også 
arbejdsmarkedet ved at lægge pres på 
socialbcskyttelscssystcmcrnc. En manglende 
ligevægt mellem antallet af erhvervsaktive og 
ikkc-erhvcrvsaklive påvirker ikke alene 
finansieringen og tilrettelæggelsen af den 
sociale beskyttelse, men også selve 
arbejdsmarkedets funktion; 
3. Det er ikke alene befolkningens alders- og 
kønsstruktur, der påvirker den erhvervsaktive 
befolkning. Også familie- og 
husstandsstrukturcn spiller ind. Parforholds 
indgåelse og opløsning, tilbøjelighed til at få 
børn, børnepasningsforhold og 
levearrangementer for unge og ældre er alle 
faktorer, som kan have indflydelse på, om folk 
tager et arbejde eller lader være. Til gengæld 
påvirker de muligheder, som arbejdsmarkedet 
tilbyder, de enkelte borgeres og husstandes 
planer for fremtiden. 
Kommissionen fremhævede disse sammenhænge i 
sin sidste rapport om den demografiske situation, 
som indeholder et første kvantitativt skøn over 
aldringens indvirkning på den sociale beskyttelse. 
Befolkningsudviklingens eventuelle indflydelse på 
arbejdsmarkedet har dog ligeledes betydning. I 
dette kapital vil vi søge at skitsere de vigtigste 
sandsynlige resultater af befolkningsudviklingen på 
dette område. 
Det må ej heller glemmes, at 
befolkningsudviklingens følger blot er én side af 
sagen, idet andre faktorer nødvendigvis spiller ind, 
f.eks. økonomisk vækst og produktivitet. Dette 
ligger imidlertid uden for denne rapports rammer. 
Alligevel vil rapportens analyser tage sigte på at 
øge forståelsen af, hvilke følger befolkningsudviklingen vil lå. og hvilkel ladeiiuu 
(Ici vil være inden loi de forskellige 
befolkningsgrupper. 
Grunden tit, at den arbejdsdygtige 
alder sættes til 20-64 år. 
I 1995-rapporten blev "befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder" defineret som personer på 
mellem 20 og 59 år. Siden har vi undersøgt, 
hvorledes balancen mellem erhvervsaktive og 
ikke-erhvervsaktive muligvis vil blive forrykket, 
såfremt den nuværende tendens, der går i 
retning i længere studieperioder og tidligere 
pensionering, fortsætter. Dette har gjort det 
muligt for os at skønne, hvad det vil koste at 
opretholde statua quo. Det bemærkes dog, at 
aktivitetsmønsterct synes at bevæge sig væk fra 
det stereotype "ung-uddannclsc, voksen-arbejde, 
ældre-pensionering". Dette gør valget af 
aldersgrupper meget vanskeligt. 
Til brug for denne analyse af de fremtidige 
scenarier blev gruppen af 20-64-årige valgt, da 
man mente, at det ville give et mere korrekt 
billede. For det første er det sandsynligt, at den 
nuværende tendens til, at folk først kommer i 
arbejde efter en længere studieperiode, 
fortsætter - navnlig i betragtning af, at de 
økonomiske aktiviteter har skiftet karakter, 
hvilket indebærer, at det fremtidige 
arbejdsmarked vil kræve en stadig mere 
kvalificeret arbejdsstyrke. For det andet føler 
den erhvervsaktive befolkning allerede vægten 
af de arbejdsophørspensioner, de skal 
finansiere. Disse tendenser kræver, at der føres 
en politik, som tager sigte på at øge den 
nuværende erhvervsfrekvens. 
Valget af denne aldersgruppe giver en 
yderligere fordel for så vidt angår de 
demografiske fremskrivninger. Da 
undersøgelsen omfatter årene 1995-2015, er de 
personer, som bliver 20 i 2015, allerede født. 
Fremskrivningerne påvirkes derfor ikke af 
hypoteser vedrørende de 20~64~åriges 
fremtidige fertilitet. En sådan 
usikkerhedsfaktor ville have mindsket 
prognosernes pålidelighed. 
d 
Generelle ændringer i hefalkmpggn 14m arbejdsdygtige alder 
I figur 1 sammenlignes udviklingen i Unionens 
samlede befolkning med udviklingen i 
aldersgruppen 20-64 år, idet der opereres med tre 
scenarier3. 
Tre perioder kan udpeges : 
• i de seneste 20 år er befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder vokset hurtigere end den 
samlede befolkning; 
• i de næste 15 år vil befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder stabilisere sig på et 
forholdsvis konstant niveau, mens den samlede 
befolkning fortsat vil vokse, 
• efter ca. 15 år vil der indtræffe et væsentlig fald 
i befolkningen i den arbejdsdygtige alder, mens 
det samlede befolkningstal vil falde i et 
langsommere tempo. 
Kort sået: 
Efter en vækstperiode stabiliserede 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder sig; om 
ca. 15 år vil der indtræffe et fald. 
Beslægtede spørgsmål: 
Den langsommere vækst og det efterfølgende 
fald i befolkningen i den arbejdsdygtige alder 
vil kunne lette det pres, der udøves af 
arbejdskraftudbuddet på 
arbejdskrafteftcrspørgslen, såfremt 
erhvervsfrekvensen fortsætter uændret På den 
anden side vil de demografiske tendenser i den 
samlede befolkning øge den 
soctalbe&yttetøesfcyrde, der Ugger på den 
arbejdende befolkning* 
1 bilag A præsenteres i alt fem scenarier. 
De tre, der her er tale om (Ung, Basislinjc 
og Gammel) og yderligere to (Højt og 
Lavt). Figur 1 
Ændringer i den samlede befolkning og i 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder (20-64 
år). 
1995 = 100 for tre demografiske scenarier 
Mmimum>*ldfjnj| 
Fortsættelse af nuværende trend» 
Maksimumsaldnnq 
Samtal befolkning 
Befolkning I d.n arbejdsdygtig* alder 
Kilde: liuroslat, iagttagelser indtil 1995, derefter 
fremskrivninger. 
Ses der alene på befolkningsudviklingen, kan den 
afhængighedsgrad, der vises i figur 2, give et godt 
billede af spændingen inden for den sociale 
beskyttelse som følge af de demografiske tendenser 
og konsekvenserne heraf for arbejdsmarkedet: 
• Den samlede afhængighed er i de seneste 20 år 
faldet af to grunde. For det første er baby-boom­
generationerne blevet erhvervsaktive, for det 
andet er fertilitetsgraden faldet siden 1975; 
• Den samlede afhængighed vil atter begynde at 
stige, først fordi tilgangen til gruppen af 
personer i den arbejdsdygtige alder bliver 
mindre, og senere, efter 2010, fordi baby-boom-
gencrationerne bliver pensioneret. Væksten i 
antallet af ældre vil være hovedårsagen til 
stigninger i udgifterne til social beskyttelse. 
• Selv om fertilitctstcndcnscrnc vender, som 
illustreret i minimumsaldringsccnarict 
(scenario « c »), vil dette på længere sigt ikke 
være tilstrækkeligt til at forhindre den 
forholdsmæssige stigning i 
afhængighedsgraden på grund af den voksende 
andel af ældre. Definitioner; 
Afhængighed i alt (Al) -
[0-19 år + 65 år og +) * |20-64 årj 
Ældres afhængigbed (AM) = 
h55årag+l*r2<Maår| 
Unges afhængighed (AU) ~ 
|0-I9 År) * P0-44 årj 
AI«AÆ + AU 
Kort sagt: 
Udviklingen i afhængighedsgraderne peger i 
retning af stigende sociale udgifter til fordel for 
ældre. 
Beslægtede spørgsmål: 
Ændringen i afhængighedsniveauerne og 
faldet i antallet af unge i forhold til antallet 
af ældre er faktorer, der vil påvirke 
omkostningerne ved og organiseringen af det 
sociale beskyttelsessystem» Hvor stærk 
påvirkningen bliver vil også i høj grad 
afhænge af andre faktorer som f.eks. vækst, 
produktivitet og jobskabelse**. 
Figur 2. EUR15 
Måling af den demografiske afhængighed 
Afhængighedsgrad i alt (%) Forholdet mellem unge og ældre 
2,5 
1,5 
0,5 a scenarier : 
b c 
_. 
1975 1995 2015 2015 2015 1975 1995 2015 2015 2015 
Scenarier : a = fortsættelse af nuværende trend, b maksiniumsaldring, c minimiimsaldring 
Kilde: l'.urostat, demografiske frcnisknvnmyyr IWf> 
** .II. "Visse økonomiske implikationer aide deinof-i aliske tendenser hem III 2020", Kiiropiuisk Okoiiomi V> ( \')')-\) 
i î den ernvervsaktive befotkmog 
En nærmere analyse gør det muligt at anslå, 
hvorledes alderspyramideforskydningcrnc påvirker 
den erhvervsaktive befolkning. Hvorledes har 
ændringerne i størrelsen af hver enkelt 
aldersgruppe påvirket væksten i den erhvervsaktive 
befolkning i tidligere tider, og hvorledes vil de 
påvirke væksten i fremtiden? Resultaterne fremgår 
af figur 3. 
I denne analyse søger vi på grundlag af visse 
hypoteser at finde frem til, hvilke faktorer der fører 
til en ændring i den erhvervsaktive befolknings 
størrelse for hver af de tre årtier (se modellen i 
bilag B og forklaringen om datakilder). Ændringen kan opdeles i to faktorer: 
• den "demografiske" faktor, nemlig alene 
ændringen i befolkningens aldcrs-
/kønsfordcling og størrelse (dvs. med uændrede 
erhvervsfrekvenser); 
• "adfærds"-faktorcn, nemlig det forhold, al 
erhvervsfrekvensen pr. aldersgruppe og køn 
ændres med liden (dvs. forskellen mellem den 
"reelle" erhvervsaktive befolkning og den, der 
opnås med uændrede erhvervsfrekvenser). 
Figur3-EUR12ogEUR15 
Den demografiske faktors og den adfærdsmæssige faktors respektive roller i forbindelse med 
ændringerne i den erhvervsaktive befolknings størrelse. 
Erhvervsaktiv bef. : +9 400 000 
Erhvervsaktiv bef.: +6 900 000 
Erhvervsfr. stigning 
+3 100 000 
Demog. stigning 
+3 800 000 
(+2,2%) Erhvervsfr. stigning 
+1 250 000 
Erhvervsaktiv bef..: -2 150 000 Faldende demog 
-3 400 000 
(-1,8%) 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
m Demografisk virkning Adfærdsmæssig virkning 
Kilder: liurostat, demografiske fremskrivninger 1996. liasislinfescenario, liurostat, undersogel.se af arhejdsstvrken 
(lil IH 12 I9H5-I995, HUHI5 efter 1995), liurostat, fremskrivninger af'erhvervsfrekvenser 
En analyse af tidligere data forer til følgende 
konklusioner: 
• i EU 124 voksede den erhvervsaktive befolkning 
med 9,4 millioner personer mellem 1985 og 
1995, dvs. 7%. I samme periode ville 
befolkningsudviklingen have fremkaldt en 
stigning på 9,6 millioner, såfremt den havde 
været den eneste faktor, dvs. 200.000 mere end 
den registrerede tilgang. Dette tal viser, hvor 
kraftigt erhvervsfrekvensen er faldet. 
• ligeledes mellem 1985 og 1995 voksede antallet 
af arbejdspladser med kun 8.5 millioner. Da 
antallet af erhvervsaktive voksne voksede mere 
end antallet af arbejdspladser, repræsenterer 
forskellen den absolutte stigning i 
arbejdsløsheden, dvs. at der i 1995 var 900.000 
flere arbejdsløse end i 1985s. 
Den samme fremgangsmåde er anvendt lil at 
opstille fremtidige scenarier. 
Bortset fra indvirkningen på beskæftigelsen -
arbejdsløsheden forventes følgende udvikling med 
hensyn til den erhvervsaktive befolkning: 
• den erhvervsaktive befolkning kan forventes at 
vokse med ca. 6,9 millioner inden år 2005, dvs. 
en lavere vækstrate end i den forudgående 
periode. Befolkningsudviklingen vil bidrage 
mindre til denne stigning, hvoraf 50% vil 
kunne tilskrives øgede erhvervsfrekvenser; 
• i de følgende 10 år - 2005 lil 2015 - kan den 
erhvervsaktive befolkning tænkes at falde med 
så meget som 2,15 millioner personer. El 
forventet demografisk betinget fald på 3,4 
millioner personer vil blive delvis opvejet af, al 
1,25 millioner flere vil komme i arbejde. 
Indvandringen vil kunne påvirke de fremtidige 
tendenser for befolkningen i den arbejdsdygtige 
alder væsentligt6. I de seneste ti år har 
indvandringen i nogen grad bidraget til væksten i 
Data vedrørende den erhversaktive 
befolkning i EUR 15 foreligger kun for 
tiden efter 1995 
Mellem 1985 og 1995, hvor 
arbejdsløsheden toppede, voksede det 
samlede antal arbejdsløse fra ca. 15 
millioner til 16,8 millioner, hvoraf 900 
000 findes i de nye "Lander", som ikke er 
med i denne simulering. 
Se Eurostat-scenarier i bilag A. gruppen af personer i den arbejdsdygtige alder og 
til den langsommere aldring i samme gruppe. 
Kort sagt: 
Befolkningsudviklingen har i de seneste 10 
år lagt et yderligere pres på 
arbejdsmarkedet på grund af en kraftig 
stigning i arbejdskraftudbuddet. Sammen 
med stigningen i kvindernes 
erhvervsfrekvens var resultatet en stigning i 
den erhvervsaktive befolkning. 
Selv om erhvervsfrekvensen stiger, vil 
spændingerne på arbejdsmarkedet snart 
aftage på grund af det demografisk 
betingede fald; 
Ændringer i erhvervsfrekvenserne vil spille 
en større rolle i forbindelse med 
arbejdstyrkens fremtidige vækst. 
Også de økonomiske resultater, 
produktivitetsstigningen og de fremtidige 
migrationstendenser vil kunne spille en 
væsentlig rolle. 
Beslægtede spørgsmål: 
Øe fremtidige tendenser i écn erhvervsaktive 
befolkning bliver et afgørende parameter for 
beslutningstagerne. De to mål, at mindske 
arbejdsløsheden og sørge for økonomisk 
afbalancerede sociale beskyttelsessystemer 
kræver en ramme, som stimulerer og øger 
erhvervsfrekvensen blandt de potentielle 
arbejdstagere (navnlig kvinder og personer over 
55, der stadig er i den arbejdsdygtige alder), og 
en indsats for at stimulere den 
arbejdskraftintensive vækst 
Størtikttir&a i gruppen af 20-64-årige 
I ovenstående gennemgang synes tendenserne for 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder og den 
erhvervsaktive befolkning at være nøje forbundet. 
Men hvad er situationen inden for denne gruppe? 
Figur 4 viser, at aldersstrukturen i gruppen vil 
blive væsentligt ændret: 
• De seneste 20 år har været kendetegnet ved 
baby-boom-generationernes indtræden i 
gruppen af personer i den arbejdsdygtige alder. 
Dette har medført en større stigning i alle 
aldersgrupper, navnlig den mellemliggende 
gruppe af 30-49-årigc; 
• I de næste 20 år vil vi derimod opleve en meget 
skæv fordeling i bidragene fra de forskellige 
aldersgrupper. Gruppen af 20-29-årigc, som er 
nytilkomne på arbejdsmarkedet, vil falde med 
11 millioner. Størrelsen af den mellemliggende 
gruppe vil forblive uændret, og den ældste 
gruppe (50-64-årigc) vil stige med 16,5 
millioner, dvs. mere end 25%. Kort sagt: 
Befolkningen i den arbejdsdygtige alder vil i de 
kommende 20 år blive præget af meget 
forskelligartede stigninger inden for de 
forskellige aldersgrupper, således at den 
balance, der er opnået i de seneste 20 år, bliver 
brudt. 
Beslægtede spørgsmål: 
Det stigende antal ældre arbejdstagere vil 
kræve en ny holdning til alt, Û^r vedrører 
forbindelserne mellem alder, arbejdsmarked og 
arbejdstilrettelæggelse. Arbejdsvilkår, 
produktivitet og livslang læring vil få afgørende 
betydning. 
Figur4-EUR15 
Stigning i visse aldersgrupper mellem 1975-1995 og 1995-2015 
30% 
25% 
20% 
15% 
10% 
5% 
0% 
-5% 
-10% 
-15% 
-20% 18 000 000 
(+20%) 
6 000 000 
(+12%) 
2J 7 800 000 
(+14%) 
60 000 
(+0%) 
• fortid : 1975-1995 
m fremtid : 1995-2015 
Kilde: Eurostat, iagttagelser indtil 1995, derefter fremskrivninger. Basislinjescenano 
Aldringen af befolkningen i den arbejdsdygtige alder 
En yderligere analyse er nødvendig, da 
aldringsindikatorcrne viser, at kurven knækker to 
steder. 
1995, det første "knæk" 
Størrelsen af det forventede fald i antallet af 
personer mellem 20 og 29 år kombineret med 
stigningen i gruppen af 50-64-årigc vil resultere i 
en markant aldring af den disponible arbejdskraft. 
Ændringen i gennemsnitsalderen for befolkningen 
mellem 20 og 64 år, se figur 5, peger i denne 
retning. 
• Gennemsnitsalderen ændrede sig så at sige ikke 
i årene 1975-1995, hvor den var på godt 40 år; Siden 1995 har der været en klar tendens til en 
stigning i denne gennemsnitsalder, hvilket 
tydeligt fremgår af en sammenligning af 
kurvernes hældningsgrader; 
Efter at have været stabil i de seneste 20 år vil 
gennemsnitsalderen inden år 2015 være steget 
med 2,5 år i gennemsnit, hvilket er meget 
Kort sagt: 
Fra 1995 til 2015 og derefter vil 
gennemsnitsalderen for befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder stige kraftigt og uafbrudt. 
Figur5-EUR15 
Ændringer i gennemsnitsalderen for befolkningen i den arbejdsdygtige alder (20-64 år) 
0) 
73 43 
42 
41 
40 ** *• m •* '*" 
39 -+-+H—I—f-4-+-f—1-+-1—(—è—H+H-f -t-t I-+-MK I I I -I I l I I t-+-+-+-(—1-+ 
l^l^l*»OOOOOOOOOO0)O>0>0>O)OOOOO^*-i— o>ø)(no)0)0)o>o)<no>o>o>a>oooooooo t-T-T-T-T-t-^-T-T-T-T-T-i-NCMCMMïMCMCMCM 
Kilde: liurostat, iagttagelser indtil 1995, derefter fremskrivninger, liasislinjescenario 
2010, det andet "knæk" 
Det andet punkt vedrører forholdet mellem dem, 
der forventes at blive erhvervsaktive for første 
gang, dvs. aldersgruppen 20-29 år, og dem, der 
slår for at forlade de erhvervsaktives rækker, dvs. 
de 55-64-årigc. Figur 6 viser følgende: 
• De 20-29-årigcs andel er faldet uafbrudt siden 
begyndelsen af 1990erne, mens den ældste 
gruppes andel vil begynde at vokse omkring år 
2000; 
• I 2010 vil de lo grupper være lige store, idet de 
hver udgør en femtedel af befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder; 
• Efter 2010 vil den ældste gruppe af 
erhvervsaktive tegne for en stadig større del af 
den erhvervsaktive befolkning i forhold til 
gruppen af 20-29-årige. Samtidig vil 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder som 
helhed begynde at blive mindre. 
Kort sagt: 
Fra år 2010 vil de ældre arbejdstagere tegne 
sig for en større del af befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder end de yngre 
arbejdstagere, hvis andel efterhånden bliver 
mindre. Den mellemliggende gruppe (30-54 år) vil 
først vokse, derefter stabilisere sig og senere 
begynde at blive mindre på grund af den 
kædereaktion, som disse ændringer 
fremkalder. 
#Mt$tâ$fcmrw™*l: 
* Virksomhederne vil komme til at opleve en 
ny aldersfordeling i arbejdsstyrken. Dette 
betyder, at den aktive beskæftigelsespolitik 
vil stå over for nye udfordringer i 
bestræbelserne på at maksimere værdien af 
de menneskelige ressourcer; 
* Ben yngste og den ældste gruppe af 
arbejdstageres procentvise andel af den 
samlede befolkning i den arbejdsdygtige 
alder vil ændre sig ligesom andelen af 30-54-
årige, søm følgelig vil stå over for lignende 
problemer. 
Figur6-EUR15 
De 20-29-åriges og de 55-64-årigcs respektive andel af befolkningen i den arbejdsdygtige alder (20-64 år) 
CO oo oo O) O) O) Ol UÎ oo o o o o o o 
CM CM CM O 
CM O 
CM 
Kilde: Eurostat, iagttagelser indtil 1995, derefter fremskrivninger. Basislinjescenano 
Befolkningsudviklingen* indvirkning på udskiftningen i befolkningen 
i den arbejdsdygtige alder 
Tidligere har udskiftningen i befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder, hvor de ældre generationer 
afløses af de yngre, tjent følgende formål: 
• at forsyne sektorerne med den højeste vækst; 
• at bidrage til systemets produktivitet, idet unge 
har et lavere omkostnings-
/produktivitetsforhold; 
• at bringe nye kvalifikationer og fleksibilitet ind 
i alle sektorer. 
For at illustrere denne fornyelse er der to yderligere 
indikatorer, der har interesse. Den første viser 
balancen mellem tilgang og afgang (figur 7-a). 
Dette giver et godt billede af ændringen i størrelsen 
af befolkningen i den arbejdsdygtige alder. Den 
anden, mere kvalitative indikator viser, hvor 
mange tilgange der er pr. 100 afgange (figur 7-b); 
denne indikator viser udskiftningsgraden 
• I absolutte tal vil det fald, der begyndte i 1990, 
føre til flere afgang end tilgange omkring år 
2009. 
• Forholdsmæssigt vil udskiftningsgraden falde 
med 35% over 20 år: I 1995 var der 140 
tilgange pr. 100 afgange; i 2015 vil der være 90 
tilgange pr. 100 afgange, dvs. et 
nettounderskud. Kort sagt: 
• Der vil efterhånden blive færre muligheder 
for at tilpasse arbejdsmarkedet ved hjælp af 
strømmen af tilgange og afgange; 
• Befolkningsudviklingen vil føre til flere 
afgange og færre tilgange for så vidt angår 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder. 
Mulighederne for at opnå en fornyelse af 
kvalifikationerne alene gennem tilgangen af 
unge vil blive begrænsede. 
Beslægtede spørgsmål: 
Aktiveringen af den disponible 
arbejdskraftreserve må ledsages af 
foranstaltninger, der sikrer en bedre generel 
uddannelse af arbejdsstyrken og en større 
motivering og sikkerhed, og mm samtidig 
indforer større fleksibilitet. 
Figur7-EUR15 
7-a : Befolkning i den arbejdsdygtige alder - forskel 7-b : Befolkning i den arbejdsdygtige alder - antal 
mellem tilgang og afgang tilgange pr. 100 afgange 
2.000.000 
1.500.000 
1.000.000 
500.000 ra 
o 160 
140 
120 
100 
80 
60 
40 
20 
0 
1975 -500.000 
Kilde: Eurostat, iagttagelser indtil 1995, derefter fremskrivninger. Basislinjescenano 1995 2015 
Den demografiske effekt og aktivitetsforskcllcnc mellem mænd og kvinder 
Er del muligt nærmere at fastslå, hvorledes 
befolkningsudviklingen vil påvirke den 
erhvervsaktive befolkning? Ved at sondre mellem 
den demografiske effekts og den adfærdsmæssige 
effekts indvirkning på antallet af erhvervsaktive 
fordelt på køn og aldersgruppe opnås nogle 
interessante resultater. 
Der er markante forskelle mellem generationerne 
og navnlig mellem kønnene: 
• Stigningen i den samlede erhvervsaktive 
befolkning mellem 1985 og 1995 er ikke 
ligeligt fordelt mellem kønnene, mens del 
demografiske bidrag, som er ens for de to køn, 
ikke er det samme for alle aldersgrupper; 
• Mellem 1985 og 1995 faldt tilgangen lil 
arbejdsmarkedet med 200.000. Faldet skyldtes 
navnlig nedgangen blandt mændene, særlig de 
unge. Beskæftigelsen blandt alle unge mellem 
20 og 29 år uanset køn faldt i denne periode. 
Dette kan til dels skyldes de tidligere 
generationers kraftige demografiske bidrag, 
som kan have blokeret unges adgang til 
arbejdsmarkedet, og tendensen på længere sigt 
til, at de yngre generationer i højere grad 
deltager i uddannelser og erhvervsuddannelser; 
• Beskæftigelsen blandt kvinder over 30 år er 
vokset markant i denne periode. I den 
mellemliggende gruppe (30-49 år) skyldes over 
50% af stigningen i antallet af erhvervsaktive 
kvinder mellem 1985 og 1995 kvindernes 
højere erhvervsfrekvens; 
• Blandt ældre kvindelige arbejdstagere var 
adfærd (øget erhvervsfrekvens) årsag til stort 
set hele aktivitetsstigningen; 
• Det demografiske bidrag blandt de yngste 
arbejdstagere er begyndt at falde, og efter år 
2005 vil det alene være de ældste arbejdstagere, 
der tegner sig for stigninger som følge af 
befolkningsudviklingen; 
• For så vidt angår adfærd vil kvindernes 
erhvervsfrekvens - stadig på grundlag af hypoteserne vedrorende udviklingen i den 
erhvervsaktive befolkning - fortsat slige, selv 
blandt de yngre generationer. Derimod vil der 
mellem 2005 og 2010 være et fald i mændenes 
erhvervsfrekvens i alle aldersgrupper. 
Kort sagt: 
Sondringen mellem adfærdsmæssig effekt og 
demografisk effekt viser den ændring af 
arbejdskraftreservernes størrelse, som den 
demografiske effekt har medført; 
Navnlig blandt unge vil det ikke længere 
være muligt at udligne det demografisk 
betingede fald gennem en højere 
erhvervsfrekvens; 
Bortset fra de muligheder, der ligger i faglig 
og geografisk mobilitet, er kvinder 
hovedkilden til væksten i beskæftigelsen, 
især unge kvinder, som, når de bliver ældre, 
vil medføre en højere erhvervsfrekvens og 
beskæftigelsesgrad. 
Beslægtede spørgsmål: 
Hvis ældre kvinder skal kunne \tndR tilbage 
til arbejdsmarkedet efter nogle års pause, vil 
det kræve, at der under hensyntagen til 
deres særlige situation træffes egnede 
tilpasningsforanstaltninger, ikke alene med 
hensyn til arbejdstilrettelæggelse, men også 
med hensyn til det sociale miljø. 
Arbejdets stadig større betydning for 
kvioder bevirker, at spørgsmålet om lige 
muligheder mere end nogensinde er en 
grundlæggende dimension i de økonomiske 
og sociale ændringer, der finder sted. 
Alle former for mobilitet, navnlig faglig 
mobilitet, vil spille en større rolle i de 
kommende år* 
Figur8-EUR 12ogEUR15 
Den demografiske faktors og den adfærdsmæssige faktors respektive roller i forbindelse 
med ændringerne i den erhvervsaktive befolknings størrelse, fordelt på aldersgruppe og 
køn, i tre perioder 
Mænd 20-29 år Kvinder 20-29 år 
2 
0 
-2 
-4 
-6 
-8 
-10 
-12 1 
Erh. bef -3 000 000 
Dem vir - 360 000 
Adf vir -2 640 000 .1 Erh bef : 
Dem vir 
Adf. vir. Erh bef 
Dem vir 
Adf vir. 
-3 950 000 
-3 600 000 
- 350000 1 000 000 
800 000 
200 000 2 
0 
-2 
-4 
-6 
-8 
-10 
-12 1 l 
Erh bef 
Dem vit 
Adl vir 480 000 
/10 000 
• ?:«) (HK) 
Erh bef -2 750 000 
Dem vir. - 3 050 000 
Adf vir + 300 000 
Erh bef : 
Dem vir 
Adf. vir -1 400 000 
- 650 000 
750 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
Demografisk virkning • Adfærd, virkning 1985-1995 1995-2005 2005-2015 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 1985-1995 1995-2005 2005-2015 
| Mænd 50-64 år 
10 — 
8 
6 
4 
2 
0 
-2 
-4 Erh bef + 2 600 000 
Dem vir +2 500 000 
Adf. vir +100 000 Erh bef +2 900 000 
Dem vir +3 100 000 
Adf vir - 200 000 
Erh bef: - 1 000 000 
Dem. vir. + 500 000 
Adf. vir. -1 500 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 Kvinder 50-64 år 
10 
-4 \ rh bef * 2 200 000 
Dem vir » 1 SK)0 000 
Adf vir + 300 000 
Erh bef +1800 000 
Dem. vir + 1 700 000 
Adf vir + 100 000 
Erh bef.: +1300 000 
Dem vir +100 000 
Adf vir + 1 200 000 
1985-1995 1995-2005 2005-2015 
id b'is 
En yderligere dimension: familie oj>^arfcejde 
En række undersøgelser har vist, at der er en forbindelse mellem erhvervsfrekvens og liunilie- ou 
huMtand-uUriåktur7. For mange kvinder betyder et barns fadsel, at de holder op med at arbejde, eller i visse tilfælde 
at de søger alternativ deltidsbeskæftigelse. Afhængig af landet kan denne forandring, som skyldes et barns fodsti, 
undertiden blive permanent Det er der mange grunde til, lige fra manglende pasningsmuligheder til kulturelle 
faktorer. 
På grund af stigningen i den forventede levetid er det ikke usædvanligt at finde tre eller fire generationer, som lever 
på samme tid. Og befolkningens stadig hurtigere aldring vil gore dette endnu mere almindeligt. Inden for 
familiestrukturen er det sædvanligvis kvinden, der passer de ældre, når de bliver afhængige. I fremtiden vil denne 
ansvarsbyrde formentlig vokse, da mindre familier betyder, at opgaven spredes ud på færre personer. 
Selve husstanden har en afgørende indflydelse på medlemmernes livscyklus. Beskatning, børnetilskud, politikker til 
styring af beskæftigelsen og andre faktorer vil alle påvirke familiemedlemmers adfærd væsentligt. 
Under disse omstændigheder vil tendenserne i familie- og hnsstandsstrukturen påvirke evnen til at aktivere 
arbejdsstyrken, navnlig den kvindelige arbejdsstyrke, mens beskæftigelsespolitikkerne på den anden side påvirker 
familietendenser øg kvinder. 
KONKLUSION 
En analyse af ændringerne i befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder viser, i hvor høj grad den 
fremtidige økonomiske vækst vil afhænge af 
kvantitative og kvalitative ændringer i 
arbejdsstyrken. 
Stabiliseringen og del efterfølgende fald i 
størrelsen af befolkningen i den arbejdsdygtige 
alder kan blive en gunstig faktor, der vil mindske 
ubalancen mellem arbejdskraftudbud og 
arbejdskraftefterspørgsel. Det vil dog også blive 
nødvendigt at løse problemet med aldringens 
voksende pres pa den sociale beskyttelse, navnlig 
"pay-as-you-go^-pensionssystemerne (ydelserne 
betales, efterhånden som de forfalder, uden at der 
er foretaget hensættelser). Det vil bidrage 
væsentligt til i hvert fald en delvis løsning af dette 
problem, hvis man kan få ældre arbejdstagere til at 
blive længere på arbejdsmarkedet. 
Men hvis ældre arbejdstagere bliver længere pa 
arbejdsmarkedet, vil det forstærke et andet 
problem, der er knyttet til arbejdsstyrkens 
demografi, nemlig arbejdsstyrkens interne aldring. 
Tilpasningen til ændringer i 
arbejdskraftefterspørgslcn vil således snarere 
påhvile de personer, der allerede er i arbejdsstyrken, end nye grupper af personer, der 
kommer ind på arbejdsmarkedet. Aktive 
foranstaltninger som f.cks. omskoling, livslang 
læring og foranstaltninger til sikring af 
arbejdsstyrkens • bcskæftigclscscgncthcd vil være 
nødvendige for at tilpasse kvalifikationerne og 
sikre økonomisk konkurrenceevne. 
En stærkere økonomisk vækst er ved al blive en 
grundlæggende faktor til fremme af den sociale 
beskyttelse, forudsat al væksten udmøntes i et 
stigende antal arbejdspladser og slørre udnyttelse 
af den eksisterende arbejdskraft. Navnlig for 
kvinders vedkommende stiller denne større 
udnyttelse visse krav. Fornyelser vil være 
nødvendige, herunder foranstaltninger til fremme 
af adgangen til det traditionelle arbejdsmarked 
(forening af arbejde og familieliv), 
markedsøkonomiens overtagelse af aktiviteter, der 
hidtil har været betragtet som frivillige 
(nærdemokratiske fællesaktioner, løsning af plcjc-
og pasningsproblemer gennem skatteincitamenter 
osv), og en mere fleksibel måde at tilrettelægge 
arbejdet på. Alle former for mobilitet vil spille en 
større rolle i de kommende år. 
Se bl.a. « The new role of women - Family formation in Modern Societies » redigeret afHans-Pclci 
Blossfcld, Social inequality series, Wcstvicw Press, 1994 eller « Familles, travail et politiques 
familiales en Europe », L. Hanlrais og M-T. Letablier, Cahier du Centre d'Etudes de l'Emploi. PUF, 
19% 
DEL 2 
Den regionale dimensions 
betydning 
Af det forudgående kapital fremgår del, al der er 
tætte forbindelser mellem befolkningsudviklingen 
og arbejdsmarkedet. Men anskues disse 
forbindelser under et, overser man Icl visse 
elementer. Bl.a. egner metoden sig ikke til at forslå 
de meget forskellige tendenser på regionalt plan. 
De meget afvigende situationer i de forskellige 
regioner indikerer, at befolkningsudviklingen også 
kan fortolkes som et regionalt fænomen. 
Dette bekræftes af den regionale gennemgang i 
denne del. 
Geografiske områder 
Af årsager, der forst og fremmest har 
forbindelse med, hvilke statistikker der er til 
rådighed, er der i dette kapital anvendt en 
NUTS 2-opdcling, undtagen for Det Forenede 
Kongerige, hvor NUTS 1 er anvendt. Irland, 
Danmark, Østrig, Sverige og Finland er 
behandlet på nationalt plan. 
Disse opdelinger sætter visse begrænsninger for 
gennemgangen. De gør det ikke muligt at tage 
hensyn til de reelle mekanismer, der spiller ind i 
visse regioner, hvis grænser fastsættes på 
grundlag af faktorer som f.cks. de lokale 
arbejdskraftressourcer eller særlige 
aktivitetsområder. Derfor har vi afholdt os fra 
en specifik fortolkning af resultaterne af vor 
gennemgang. Befolkningsvækst i regionerne 
Unionens regionale mangfoldighed kan illustreres 
på grundlag af mange kriterier. Blandt de niesl 
synlige aspekter er den ujævne fordeling al 
befolkningen, hvoraf en stor del er koncentreret på 
en forholdsvis lille del af området. Også den 
mulige befolkningsudvikling, jf korl I, har særlig 
interesse. Den gør del bl.a. muligt al belyse 
forskelle i de fremtidige bcfolkningsmonstre i de 
enkelte regioner. 
Delle har særlig interesse, fordi en situation 
kendetegnet ved en konstant og alba lanceret 
demografisk betinget stigning i antallet af personer 
i den arbejdsdygtige alder som nævnt i kapital 1 nu 
er ved at blive afløs! af en situation med 
"demografisk neutralitet", som snart vil blive fulgt 
af en negativ vækst. 
Kort I viser vækstindeksel for hver enkelt region 
sammenlignet med befolkningen i 1995. 
Regionerne kan på grundlag af, hvor langt de er 
kommet med den demografiske vækst, inddeles i 
tre større grupper: 
• Regioner, som allerede har nået stadiet med 
negativ vækst, nemlig det tidligere Østtyskland, 
Saarland og en del af Wcslphalcn, Norditalien. 
Aslurias og Aragon i Spanien og Lorraine i 
Frankrig; 
• Langt størstedelen af regionerne forventes al nå 
en periode med demografisk neutralitet mellem 
1995 og 2015; 
• Endelig er ca. en femtedel af regionerne, som er 
beliggende i større byområder og i Sydspanien. 
Frankrig, Italien, Tyskland, Det Forenede 
Kongerige, Belgien og Grækenland, præget af 
vedvarende vækst. 
Kort sagt: 
• Den fremtidige demografiske vækst i de 
fleste af EU-landene følger et ujævnt 
regionalt mønster; 
• I samme land kan der være forskellige 
situationer for så vidt angår den 
demografiske dynamik; 
• Regioner, der ligner hinanden, er tilbøjelige 
til at gå sammen med naboregionerne. 
12 
Kort 1 
Befolkningsvækst mellem 1995 og 2015 
EUR-15 
NUTsaonctmnrso) 
( AU.PI.SB: NUTS0) ,-$/• -'V" 
BASIS 1995 = 100 • <975 
§| 97.51*102.5 
• 102.5* HO 
H > HO 
Eurostat, demografiske fremskrivninger 1996. Middelscenario 
Il 0Î 
Beslægtede spørgsmål: 
Polariseringseffekten i forbindelse med væksten 
i regionernes befolkning er en ny dimension, 
som kan påvirke de økonomiske,, sociale og 
miljømæssige tendenser på nationalt og endog 
på fællesskabsplan. 
Selv om der er stor forskel mellem regionerne for 
så vidt angår det demografiske udviklingstrin, er 
aldring et fænomen, der er fælles for dem alle. 
Siden 1995 er andelen af personer over 65 år 
vokset i alle områder. Resultaterne af denne vækst 
i den ældre befolkning vises på Kort 2a og 2b, som 
illustrerer, hvilken andel af den samlede 
befolkning der udgøres af personer over 65 år. 
Situationen forventes at være følgende i 2015: 
• Som forventet varierer aldringsgradcn og frem 
for alt de aktuelle befolkningsstrukturer fra 
region til region; 
• Andelen af ældre vil være særlig stor i det 
nordlige og centrale Italien, hvor de vil tegne 
sig for en fjerdedel af befolkningen, 
• Der vil også, men i mindre grad, være en 
overvægt af ældre i det nordlige Spanien og lidt 
mere spredt i det nordlige og østlige Tyskland, i 
Grækenland og i visse regioner i det centrale 
Frankrig; 
• De regioner, som stadig vil have en forholdsvis 
ung befolkning, vil være få og mere 
lokaliserede. De pågældende områder findes i 
Sydspanien og det centrale Portugal, i Irland, 
Puglia og Campagnia i Syditalien, 
Nordfrankrig og Flcvoland. East Midlands i 
Det Forenede Kongerige og Alsace udgør mere 
isolerede lommer. Kort satrt: 
Selv om befolkningens aldring er tydelig alle 
vegne, slår den igennem med varierende 
styrke og hastighed og påvirker befolkninger 
med vidt forskellige alderstrukturer som 
udgangspunkt. Resultatet om 20 år vil være 
større forskelle i aldersfordelingen i 
regionerne. 
Aldring fører ikke nødvendigvis til et fald i 
befolkningens størrelse. I 2015 vil markante 
stigninger i befolkningstallet være ledsaget 
af en aldring. 
Et væsentligt fald i befolkningstallet samtidig 
med en markant aldring, som f.eks. i 
Norditalien og Spanien og i det tidligere 
Østtyskland, peger i retning af en væsentlig 
demografisk tilbagegang. 
Som nævnt i kapitel 1 vil udsigterne også 
kunne påvirkes af de økonomiske resultater 
og indvandringen på regionalt plan. 
Beslægtede spørgsmål: 
• En aldrende befolkning ledsages ofte af et 
fald i andelen af unge. Følgelig vil 
tendenserne for afhængighedsgraderne 
oftere resultere i endnu større forskelle 
mellem regionerne. Disse forskelle er 
afgørende for den nye regionale virkelighed 
med hensyn til arbejdsmarked og bolig-, 
sundheds- og plejebehov. 
• Denne polarisering vil muligvis fore til øgede 
omkostninger og vanskeliggøre udviklingen i 
visse regioner. Problemerne kan være ikke 
alene økonomiske, men også miljømæssige, 
navnlig hvis urbaniseringen og affolkningen 
af landområderne fortsætter, Dette kan 
komme til at påvirke strukturpolitikken på 
europæisk plan og bestræbelserne for at 
fjerne de territoriale skævheder i Unionen 
som Kelhed. 
13 
Kort 2 a 
Forholdet mellem gruppen af 65-årige og derover og den samlede befolkning i 1995 
EUR-15 
NUTS2 (UK: NUTS 1) 
(AU, FI et SK: NUTS«) 
' tEtifåfr* 
Eurostat, demografiske fremskrivninger 1996. Middelscenario 
)3 OL 
Kort 2 b 
Forholdet mellem gruppen af 65-årigc og derover og den samlede befolkning i 2015 
EUR-15 
NUTS2 (UK:NUTS 1) 
(AU, Flat SE: NUTS«) 
Eurostat, demografiske fremskrivninger 1996. Middelscenario 
)3> b 
Den regionale udvikling i den erhvervsaktive 
befolkning 
Som vi har set, vil den ældre befolkning vokse 
væsentligt i de fleste europæiske regioner i de 
kommende årtier. Dette bliver problemalisk, da 
den befolkning, der skal bære disse ekstra 
omkostninger, samtidig skrumper ind. Kort 3 viser 
for de forskellige regioner det år, hvor det 
forventede fald i den erhvervsaktive befolkning, 
som kan tilskrives demografiske forhold, vil 
begynde. Kortet viser med andre ord, hvornår de 
demografiske faktorers nettobidrag til den 
erhvervsaktive befolkning vil ophøre. Som 
grundlag er anvendt den samme metode som ved 
den globale analyse i første del (se bilag B). 
• Flere geografiske områder, herunder hele 
Sydtyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede 
Kongerige, vil opleve, al den naturlige 
befolkningsudvikling i de næste tyve år vil 
reducere arbejdsstyrken. 
• Tre større - geografisk set kompakte - områder 
vil befinde sig i nøjagtig den modsatte situation 
med en kraftig reduktion af den potentielt 
disponible arbejdskraft inden udgangen af 
århundredet. De regioner, der er tale om, er 
hele den del af Italien, der ligger nord for 
Molise, hele den del af Nordspanien, der ligger 
mellem Katalonien og Galicien, den nordligste 
del af Tyskland, Nordrhcin-VVcstphalcn, 
Saarland, Lorraine og Flandern. 
• Analysen af det år, i hvilket et demografisk 
betinget fald i den erhvervsaktive befolkning vil 
sætte ind, viser to forskellige højdepunkter. 
Dels vil mange regioner opleve, at tendenserne 
vender for eller lige efter århundredeskiftet. 
Dels vil mange regioner opleve dette efter 2010. 
Meget få regioner vil opleve at se tendenserne 
vende i perioden 2000-2010. Kort saut: 
Der er en tiårig forskel mellem regionerne 
for så vidt angår formindskelsen af den 
potentielt disponible arbejdskraft. 
Flere grupper af regioner har allerede 
oplevet et fald i det demografiske bidrag til 
den erhvervsaktive befolkning. Dette øger i 
visse områder faren for arbejdskraftmangcl. 
Beslægtede spørgsmål: 
• Udsigten tik at de demografiske tendenser, 
der skiller Europas regioner, vender, rejser 
naturligt spørgsmålet nm mobilitet 
• Den demografiske situation øger behovet for 
at fortsætte strukturpolitikkerne på 
nationalt og EU-plan for at opnå den mest 
effektive udnyttelse af de disponible 
ressourcer ved at oge arbejdsstyrkens 
kvalifikationer og fremme produktive 
investeringer og produktionsfaktorernes 
mobilitet 
• Mobiliseringen af de« potentielt disponible 
arbejdskraft vil indebære en opgradering af 
kvalifikationerne. "Oct vil derfor være 
nødvendigt at overveje, hvilken 
uddannelsespolitik 4et egner sig for de 
regionale økonomier og deres specialisering. 
14 
Kort 3 
År, i hvilket der vil indtræde et fald i den erhvervsaktive befolkning 
af demografiske årsager 
EUR-15 
NUTS î( UK: NUTS I) 
(AU. Wet MS: NUTS«) 
År i hvilket falder indtræder 
fi mellem 1995 og 1999 
f§§ mellem 2000 og 2004 
• mellem 2005 og 2009 
mellem 2010 og 2014 i-1> 
<$f64-
.--.-Ir,.-
t^^y0 
Eurostat, demografiske fremskrivninger 1996. Middelscenario 
|*i bi.s 
Aldring af befolkningen I den erhvervsaktive 
Et andet af aldringens aspekter har konsekvenser 
for arbejdsmarkedet, nemlig aldringen af den 
potentielle arbejdsstyrke. I dette afsnit bygger 
skønnene på befolkningen mellem 15 og 64 år, idet 
disse aldersgrupper er de eneste, for hvilke der 
foreligger statistikker. 
Kort 4 viser aldringstaktcn. Mellem 1995 og 2015 
stiger vækstindckscl for gruppen af 50-64-årigc i 
forhold til den samlede befolkning i den 
arbejdsdygtige alder fra 105% lil 160%: 
• I de franske, nederlandske, belgiske og irske 
regioner sker der en meget hurtig aldring af 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder. 
• I de regioner, der har en ældre befolkning som 
udgangspunkt (Tyskland, Norditalien) sker 
aldringen af den erhvervsaktive befolkning i et 
mere moderat tempo. 
• Uanset aldringstakten viser en analyse af 
aldersstrukturen for den erhvervsaktive 
befolkning (personer på 45 år og derover i 
forhold lil hele gruppen af 15-64-årigc), at det 
er i de tyske regioner, man om 20 år vil finde 
Unionens ældslc befolkning i den 
arbejdsdygtige alder. Over 40% af de 45-årige 
og derover i gruppen af 15-64-årigc vil kunne 
findes i disse regioner. 
• 1 næsten alle andre regioner vil aldersgruppen 
45-64 år udgøre over en tredjedel af 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder. 
• En lavere andel, ca. 25%, vil kun kunne findes 
i fire isolerede områder i 2015, nemlig 
Sydspanien, Irland, Bretagne, Nord-Pas-dc-
Calais og halvdelen af Benelux-områdcrnc. Kort sagt: 
Den generelle aldring af befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder kombineret med faldet 
i det demografiske bidrag forstærker dette 
fænomens regionale betydning for 
arbejdsmarkedet. 
I Tyskland og Italien er aldringen af 
befolkningen i den arbejdsdygtige alder 
generelt mere udtalt. 
Med undtagelse af visse isolerede områder 
påvirker dette fænomen alle Europas 
regioner, dog ikke på samme tid. 
Beslægtede spørgsmål: 
Da aldringen af befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder vil få de mest akutte 
økonomiske følger på regionalt plan, vil det 
eventuelt være nødvendigt med specifikke 
aktioner på grundlag af den regionale 
specialisering og de regionale 
arbejdsmarkedsvilkår. 
På det mere generette socialpolitiske område 
kan det afhængig af de demografiske forhold 
blive nodvendigt med specifikke politikker 
for at opfylde regionale behov på f.eks. bolig-
Og sundhedsområdet 
15 
Kort 4 
Vækst i befolkningen mellem 50 og 64 år fra 1995 til 2015 
EUR-15 
NUT8J 
(AU.FIrtSE; WJT5«) 
1995 = 100 
• < 107.5 
JJP 107.5 m ns 
|125 ti 142.5 
• > 142.5 
Eurostat, demografiske fremskrivninger 1996. Middelscenario 
f bis 
Der er påvist tre underliggende tendenser i forbindelse med de demografiske effekter; 
1. Den store forskel mellem det regionale billede og den nationale situation; 
2. Polariseringen af visse demografiske og økonomiske tendenser med konsekvenser for 
konvcrgensproccsscn, 
3. Den potentielle demografiske uligevægt, som kan underminere arbejdsmarkedets funktion som følge af 
arbcjdskraftmangcl. 
Ganske vist vil ethvert scenario vedrørende befolkningens fremtidige udvikling i legionerne være behæftet med 
nogen usikkerhed, men det forekommer sandsynligt, al Unionen vil slå over for nye demografiske udfordringer 
i næste århundrede. Medlemsstaterne og Unionen må fore en politik, der sikrer, al arbcjdskraflressoureerne 
udnyttes optimalt i de regioner, hvor der er knaphed på dem, og samtidig søger at sikre, at der skabes nye 
jobmuligheder, hvor der er overskydende arbejdskraft, og hvor arbejdsløsheden konstant er høj. Man kan ikke 
komme uden om en vis geografisk mobilitet i en markedsøkonomi, men hovedudfordringen i fremtiden vil være 
at sikre arbejdsstyrkens faglige mobilitet på baggrund af den hurtige teknologiske udvikling ved at sørge for 
den nødvendige uddannelse. 
DEL 3 
Demografiske tendenser i ansøgerlandene 
Unionens udvidelse er en af hovcdmilepælenc på 
vej til den europæiske integration. I de kommende 
år vil mindst nogle af de nuværende 12 
ansøgerlande kunne blive optaget i Den europæiske 
Union (se fodnoten vedrørende Malta i 
indledningen). 
Del er derfor passende at afslutte redegørelsen for 
de væsentligste demografiske udfordringer, som 
Unionen står overfor, med en kort gennemgang af 
den demografiske fremtid, der venter disse lande. 
Hensigten er ikke at foretage en detaljeret analyse, 
men at påvise punkter, på hvilke disse lande 
konvergerer eller divergerer, såvel indbyrdes som i 
forhold til de nuværende EU-landc, på grundlag af 
de udfordringer, som deres respektive 
demografiske udvikling kan medføre. Samlede demografiske tendenser 
Hvilket demografisk billede frembyder disse lande, 
der er midi i en økonomisk overgangsperiode? Fin 
første indikator, jf figur 9, miller 
befolkningsvækslindeksct mellem 1995 og 2015 
Del fremgår, at der generelt næslen ikke har været 
nogen vækst i denne periode: 
• Mens Unionens befolkning mellem 1995 og 
2015 vil vokse I rods den demografiske 
opbremsning, gælder del samme kun for fire af 
ansøgerlandene, nemlig Polen og Slovakiet. 
Cypern og Malta. 
• Boriset fra Cypern og Malta, hvis stigning ikke 
kan sammenlignes med de øvrige landes på 
grund af den lille befolkning, vil alle 
ansøgerlande opleve en befolkningstilvækst, der 
er mindre end Unionens. 
Figur 9 - Ansøgerlande 
Vækst i den samlede befolkning mellem 1995 og 2015 
(1995= 100) 
130 
120 
in 
§ 100 
-i M 
1 80 
1 70 > 
60 10011998 
fit 
1 
Kilder: FN, World Population Prospect 1996 (ansøgerlande) - liurostat, demografiske fremskrivninger 1996. 
Basislinjescenano (lil IH 15) 
Befolkningen i den arbejdsdygtige alder 
Hvorledes vil befolkningsudviklingen påvirke 
arbejdsmarkedet i ansøgerlandene? Som ved de 
forudgående analyser kan hovedkonklusionerne 
udledes af lo indikatorer: afhængighedsgrad og 
væksten i befolkningen i den arbejdsdygtige alder 
Resultaterne, der er vist i figur !(), fører lil 
følgende konklusioner: Nogle af de lande, hvis samlede befolkning 
forventes at falde i de næste 20 år, vil også 
opleve el væsentligt fald i befolkningen i den 
arbejdsdygtige alder i samme periode. 
Polen og Slovakiet vil opleve en befolkning i 
den arbejdsdygtige alder, der vokser hurtigere 
end den samlede befolkning 
17 
Afhængighedsgraderne giver cl mere detaljeret 
billede af forskellene mellem landene for så 
vidt angår befolkningens aldring. Ældres 
afhængighed er i alle ansøgerlandene mindre 
end i Unionen. Alligevel har fem af dem 
forholdsvis flere ældre end yngre indbyggere, 
hvilkel giver en forholdsvis høj afhængighedsgrad (Estland. Ungarn, 
Slovenien, Bulgarien og Tjekkiel). 
Blandt landene med en yngre 
bcfolkningslruklur er Polen og Slovakiet værd 
at fremhæve. 
Figur 10 - Ansøgerlande 
Udviklingsindikatorer for befolkningen i den arbejdsdygtige alder (15-64 år) mellem 1995 og 2015 
10a - Vækstindeks for befolkningen i den arbejdsdygtige alder ( 1995 loo) 
130 
£ 120 
1 110 
O) 
Z 100 
90 f 
« 80 
70 
60 = 100 i 1995 
60% 
50% 
40% 
30% 
20% 
10% 
0% 10b - Afhængighcdsgradcr i 2015 
aæ = afh. ældre (65+/15-64); au=afh. unge (0-14/15-64); ai=afh i alt (aæ+au) 
0,71 H 0,9 |l 1,05 j|_1_,03 ][ 1,23_]j 0,69 J[j),89 )] 0,98 || 1,12 )| 1,12 || 1,19_ IL^LIlJ^Zi 
J--_-_7T= O 
illlllllllnii 
4— Antal personer over 65 år pr. 0-14-årig person 
Kilder: FN, World Population Prospect 1996 (ansagerlande) - liurostat, demografiske fremskrivninger 1996. 
Basislinjescenano (lil IH 15) 
hike kendetegn 
Den konstaterede lavere befolkningsvækst i de 
fleste af de østeuropæiske lande skyldes den lave 
fertilitet, den høje dødelighed og den store 
udvandring i de seneste år. Den samlede fertilitet 
er faldet væsentligt i de sidste ti år og ligger nu i 
nogle af disse stater på et niveau, der er lavere end 
EU-genncmsnittct. 
Befolkningens aldring er dog ikke så langt 
fremskredet i disse lande på grund af deres relativt 
højere dødelighed. 
Denne rammer børn under et år (høj 
børnedødclighed) og de ældste medlemmer af 
befolkningen. I figur 11 er hverl enkelt land indtegnet ved hjælp 
al lo variabler, der generelt tjener som 
udviklingsindikator. 
• Ser man bort fra atypiske tilfælde som Malta og 
Cypern, der har haft en helt anden social og 
økonomisk udvikling end de ti andre 
ansøgerlande, kræves en stor indsats for at 
nedbringe denne dødelighed. 
• Slovenien og Tjekkiet synes at have gjort 
fremskridt i så henseende, idet deres 
børnedødclighed er under 10 pr. F000. 
• Rumænien har en mcgcl høj børnedodelighed 
og en forholdsvis lav forvente! levetid. 
Rumænien har sammen med de baltiske lande 
og Ungarn klaret sig dårligst med hensyn til 
forventet levetid. 
25 
20 Figur 11 - Ansøgerlande 
Børncdødelighed og forventet levetid ved fødslen i 1995 
•o 
» •o 
Q 
•o 
9) 
E 
m 15 
10 
5 4 
04 Letland • Rumænien 
Ungarn 
î Bulgarien 
I • 
Poten 
• i# 
• Litauen I • 
Estland i Slovakiet 
Tjekkiet Slovenien Malta 
• 
• 
EUR15 Cypern 
68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 
Forventet levetid 
Kilder: FN, World Population Prospect 1996 (ansøgerlande) - Eurostat, befolkningsstatistikker!997 (EUH15) 
.nnklusion 
Befolkningens aldring vil også berøre de østeuropæiske lande, selvom den indtræffer senere og har et mindre 
omfang. I halvdelen af disse lande har de demografiske tendenser allerede åbnet op for et øget pres på det 
sociale beskyttelsessystem, som allerede nu har vanskeligheder. 
Disse lande vil også opleve et undertiden væsentligt fald i befolkningen i den arbejdsdygtige alder, hvilket kan 
ses som et varsel om problemer svarende lil dem, som Den Europæiske Union vil slå over for efter 2010. For al 
opnå en vedvarende vækst må de eksisterende arbcjdskraftrcscrvcr aktiveres. Del er muligt, at situationen 
udvikler sig anderledes i Polen og Slovakiet. I disse lande kræves en vedvarende økonomisk vækst og 
jobskabelse. Det store svælg mellem by- og landområder kan stille disse lande over for særlige udfordringer 
Disse lande vil også skulle tage andre udfordringer op, navnlig på sundhedsområdet, for at forbedre deres 
dødelighedstal. 
19 
BILAG 
A. SCENARIER FOR DEN FREMTIDIGE UDVIKLING I EU'S BEFOLKNING (1995-2015) 
Højt 
Lavt 
Basislinje 
Gammel 
Ung 1995 
1,50 
1,42 
1,45 
1,42 
1,50 Gennemsnitligt antal børn pr 
2000 
1,75 
1,40 
1,55 
1,40 
1J5 2005 
1,87 
1,40 
1,60 
1,40 
1,87 kvinde 
2010 
1,91 
1,40 
1,63 
1,40 
1,91 2015 
1,92 
1,41 
1,64 
1,41 
1,92 
Højt 
Lavt 
Basislinje 
Gammel 
Ung 1995 
74,3 
73,5 
73,9 
74,3 
73,5 Forventet levetid ved fødsel 
2000 
75,5 
73,9 
74,7 
75,5 
73,9 2005 
76,9 
74,3 
75,6 
76,9 
74,3 (mænd) 
2010 
78,1 
74,7 
76,4 
78,1 
74,7 2015 
79,2 
75,0 
77,2 
79,2 
75,0 
Højt 
Lavt 
Basislinje 
Gammel 
Ung 1995 
80,7 
80,1 
80,4 
80,7 
80,1 Forventet level 
2000 
81,7 
80,5 
81,1 
81,7 
80,5 Jd ved fødsel ( 
2005 
82,7 
80,9 
81,9 
82,7 
80,9 kvinder) 
2010 
83,7 
81,3 
82,5 
83,7 
81,3 2015 
84,4 
81,5 
83,1 
84,4 
81,5 
Højt 
Lavt 
Basislinje 
Gammel 
Ung År 
1995-1999 
934 
527 
719 
527 
934 ig nettoindvandring (i 1.000) 
2000-2004 
977 
391 
654 
391 
977 2005-2009 
840 
388 
605 
388 
840 2010-2014 
788 
396 
592 
396 
788 
AD 
B. METODE TIL BEREGNING AF DEN DEMOGRAFISKE OG ADFÆRDSMÆSIGE EFFEKT 
(ERHVERVSFREKVENSEFFEKT) I FORBINDELSE MED ÆNDRINGER I DEN ERHVERVSAKTIVE 
BEFOLKNING 
På baggrund af befolkningen mellem 15 og 64 år, fordelt på antal leveår og køn i 1995, og 
demografiske fremskrivninger til år 2015 af befolkningen mellem 15 og 64 år fordelt på antal leveår og 
køn, har vi for hvert køn: 
hvor Bt = befolkning i alderen mellem 15 og 64 år i året t 
Bj,t = befolkning med alderen i i året t (i ligger i intervallet mellem 15 og 64 år) 
olt = forholdet mellem i-aldcrskomplementct og 15-64-alderskomplcmcntet i året t i 
procent, hvor vektoren (a)S, aM)t definerer aldersfordelingen i året t, således at 
Bj,t / Bt = rjj.t hvor £ CT, = I i året t 
og hvor ef ,,t = erhvervsfrekvensen for befolkningen med leveår i i året t 
EABjt= erhvervsaktiv del af befolkningen med alderen i i året t 
EABt = erhvervsaktiv befolkning i alt ( 15-64 år) i året t 
følgende: 
EABjit= cfj,i x B,,i = cfj.t x CFjt x Bt 
EABt = £ i (cfj.t x Oj,t x Bt) 
og variationen af den erhvervsaktive del af befolkningen mellem to forskellige datoer som følger: 
AEAB = Z j (ef, x as x AB) + I, (ef j x Aa; X B) + 2 j (Aef j x o, x B) + 8 
demografisk effekt erhvervsfrekvens- rest 
effekt 
som udgør summen af to effekter: 
• erhvervsfrekvenseffekten, udtrykt ved variationen i den erhvervsaktive befolkning med et konstant 
I5-64-aldersgruppekomplement og en konstant aldersfordeling. Dette udtrykker graden af deltagelse 
i arbejdsmarkedet for et givet komplement; 
• den demografiske effekt, udtrykt ved variationen i den erhvervsaktive del af befolkningen med en 
konstant erhvervsfrekvens pr. leveår og konstant aldersfordeling. Denne demografiske effekt forener 
en effekt, der afhænger af komplementet, og en effekt, der afhænger af dettes aldersfordeling 
Da metoden blev afprøvet på hvert enkelt EU-land, overskred restfaktoren e, der grunder i 
tidsopdelingens diskrete natur, på intet tidspunkt 2,5% af den samlede variation. Der blev set bort fra 
denne ved analysen af resultaterne. 
ol 

ISSN 0254-1459 
KOM(97)361 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 16 
Katalognummer : CB-CO-97-361-DA-C 
ISBN 92-78-22716-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
R2