MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET - Forberedelse af de vestlige Balkanlandes deltagelse i Fællesskabets programmer og agenturer

1. Indledning

I Thessaloniki-dagsordenen for det vestlige Balkan: På vej mod europæisk integration, som Det Europæiske Råd godkendte den 20. juni, fastsættes det, at "fællesskabsprogrammerne åbnes for SAP-landene på samme måde som for kandidatlandene", og at "SAP-landene vil kunne få mulighed for at deltage i Fællesskabets agenturer på samme måde som kandidatlandene".

Det Europæiske Fællesskab har en betydelig erfaring med at åbne sine programmer for associerede europæiske lande, f.eks. for kandidatlandene [1] og landene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). I Agenda 2000 konstaterede Kommissionen, at de central- og østeuropæiske landes deltagelse i programmerne for gennemførelse af den gældende EU-ret "vil være nyttig som forberedelse til tiltrædelsen, da det giver ansøgerlandene og deres borgere lejlighed til at stifte bekendtskab med EU's politikker og arbejdsmetoder", og at det vil styrke deres evne til at anvende EU-retten og ikke blot overtage den. Der er imidlertid ikke tale om et instrument, der er forbeholdt den endelige forberedelse af tiltrædelsen. EØS-landene er et eksempel på, at deltagelsen i Fællesskabets programmer også kan have fordele for lande, der sandsynligvis vil forblive associerede i en længere eller ikke nærmere defineret periode (f.eks. Norge og Island). En sådan deltagelse fremmer også udvekslinger af erfaringer, der navnlig kan være nyttige, når der er behov for en tværeuropæisk indfaldsvinkel.

[1] For kandidatlandenes vedkommende blev idéen om at knytte dem til Fællesskabets programmer allerede fremsat på Det Europæiske Råds møde i København i juni 1993, og arbejdet med at føre denne idé ud i livet blev påbegyndt i 1997. På Det Europæiske Råds møde i Luxembourg i 1997 blev dette arbejde til et instrument i førtiltrædelsesstrategien. I en meddelelse til Rådet af 20. december 1999, der vedrørte de 13 kandidatlande, stillede Kommissionen forslag til nye retningslinjer for at styrke dette instrument, udvide det til at omfatte Cypern, Malta og Tyrkiet og forenkle de gældende procedurer. Der kan hentes flere oplysninger på Europa-serverens webside om udvidelsen på adressen: http://europa.eu.int/comm/enlargement/pas/ ocp/index.htm.

Der bør anvendes en tilsvarende fremgangsmåde for de vestlige Balkanlande, idet alle SAP-landene før eller senere vil blive associerede lande (stabiliserings- og associeringsaftalerne) og endvidere anerkendes som mulige kandidatlande. Med deres deltagelse i visse fællesskabsprogrammer og -agenturer vil de få et fast symbolsk, praktisk og konkret fodfæste i EU. Dette vil give EU mulighed for at støtte deres europæiske integrationsindsats ved at fremme overførslen af knowhow og god praksis, især på de områder af EU-retten, der vil fungere som et centralt udgangspunkt for reformprocessen i de vestlige Balkanlande.

I Thessaloniki-dagsordenen udstikker Rådet retningslinjerne for gennemførelsen af denne beslutning [2] og opfordrer Kommissionen til at forelægge "specifikke forslag i den henseende, herunder udkast til rammeaftaler om åbning af fællesskabsprogrammer under hensyn til hvert enkelt lands behov og muligheder, herunder finansielle begrænsninger (Cards-bidrag og national finansiering), og den nødvendige administrative kapacitet". I denne meddelelse beskriver Kommissionen, hvilke retningslinjer der bør fastlægges for åbningen af Fællesskabets programmer og agenturer for de fem vestlige Balkanlande i stabiliserings- og associeringsprocessen [3]. Kommissionen anbefaler en gradvis og selektiv fremgangsmåde for at tage hensyn til landenes behov og prioriteter.

[2] Fællesskabsprogrammerne åbnes på følgende vis: "Fællesskabet og hvert enkelt SAP-land undertegner en rammeaftale om principiel adgang til sådanne programmer, og Kommissionen gennemfører aftalen gradvis ved at træffe beslutning om, hvilke særprogrammer der skal åbnes i hvert tilfælde, og aftale de nærmere regler med det respektive land (ved indgåelse af et aftalememorandum). Som prioriterede områder for åbningen af fællesskabsprogrammer kan bl.a. nævnes uddannelse og erhvervsuddannelse, kultur, forskning, energi, miljø, civilsamfund, støtte til SMV'er og samordnet bekæmpelse af svig."

[3] Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) samt Serbien og Montenegro.

Denne meddelelse er også et forsøg på at beskrive en proces, der er temmelig kompliceret, for de berørte myndigheder og borgere i SAP-landene og andre berørte parter, herunder at præsentere retningslinjer og metoder, fremlægge tidsplanen og beskrive processens administrative og finansielle følgevirkninger. Endelig skal det bemærkes, at når de fem SAP-lande indleder deres gradvise deltagelse, vil sammensætningen af de associerede europæiske lande, der deltager i fællesskabets programmer, samtidig blive ændret, idet de ti tiltrædende lande får en ny status under programmerne, når de indtræder i EU den 1. maj 2004. Der er således tale om et vigtigt trin, der er en god anledning til at følge op på den tidligere meddelelse fra december 1999.

2. Gradvis og selektiv gennemførelse af de vestlige Balkanlandes deltagelse i fællesskabsprogrammerne

2.1. Beskrivelse af fællesskabsprogrammerne

Formålet med fællesskabsprogrammerne [4] er at støtte EU's interne politiske foranstaltninger. Det drejer sig om handlingsprogrammer, der først og fremmest skal støtte EU's og medlemsstaternes egne mål, og som finansieres over interne budgetposter.

[4] En udførlig liste over de fællesskabsprogrammer, som kandidatlandene kan deltage i, kan findes på: http://europa.eu.int/comm/enlargement/pas/ ocp/programmes/.

Midlerne under disse budgetposter kan kun bruges til at finansiere EU-statsborgeres deltagelse i programmerne. Derfor kan kandidatlandene (og snart SAP-landene) kun deltage i programmerne, hvis de betaler et finansielt bidrag til fællesskabsbudgettet, der svarer til de forventede omkostninger ved deres borgeres deltagelse. Denne deltagelse bør desuden ske gradvis og selektivt, da målene og prioriteterne i et fællesskabsprogram kan ligge forholdsvis langt fra SAP-landenes egne interesser og behov.

Det skal endvidere bemærkes, at de vestlige Balkanlande allerede har adgang til en række internationale programmer og til fællesskabsprogrammer med eksterne komponenter, bl.a. Tempus-programmet (mobilitet og støtte inden for videregående uddannelse), den del af Life-programmet [5], der vedrører tredjelande, og handlingsprogrammet til støtte for ngo'er på miljøområdet, som alle er finansieret over eksterne budgetposter. De vestlige Balkanlande har desuden adgang til den internationale del af sjette rammeprogram for forskning, selv om det finansieres over det interne budget. EU's ungdomsprogram er også finansieret med interne midler, men åbner mulighed for visse samarbejdsordninger med tredjelande som de vestlige Balkanlande.

[5] Life-Tredjelande er i princippet åbent for de lande, der grænser op til Adriaterhavet, men der lægges især vægt på Middelhavsområdet og Østersøen.

Adgangen til fællesskabsprogrammerne omfatter ikke instrumenter som Ispa, Interreg, Phare og Sapard.

2.2. De vigtigste trin i proceduren

Indgåelse af bilaterale rammeaftaler

De central- og østeuropæiske landes deltagelse i programmerne var baseret på Europaaftalerne, men i SAP-landenes tilfælde skal der fastlægges et retsgrundlag, der kan give dem mulighed at deltage i fællesskabsprogrammerne, selv om der ikke er indgået en stabiliserings- og associeringsaftale (SAA) [6]. EU må derfor anvende den samme fremgangsmåde for Vestbalkan som for Cypern, Malta og Tyrkiet, dvs. at indgå rammeaftaler, når der ikke findes nogen bestemmelser om fællesskabsprogrammer i landenes associeringsaftaler [7].

[6] De to SAA, der er indgået med Kroatien og FYROM, men som endnu ikke er trådt i kraft, indeholder ingen bestemmelser om deltagelsen i programmer. Der er indledt forhandlinger om en SAA med Albanien, og det undersøges i øjeblikket, om det vil være muligt at indlede forhandlinger om en SAA med Bosnien-Hercegovina og Serbien og Montenegro.

[7] Der blev fulgt en anden fremgangsmåde for de central- og østeuropæiske lande, fordi princippet om at deltage i fællesskabsprogrammer allerede indgik i Europaaftalerne, og associeringsrådene derfor havde beføjelse til ved rammeafgørelser at fastlægge regler og generelle betingelser for deltagelsen i fællesskabsprogrammerne.

Kommissionen vil i begyndelsen af 2004 forelægge Rådet et udkast til henstilling med henblik på forhandlingsdirektiver vedrørende en sådan rammeaftale med hvert af de fem SAP-lande. For at sikre, at personer og virksomheder fra Kosovo kan deltage i programmerne, vil der blive indført en ordning, der tager højde for den særlige situation i Kosovo [8].

[8] Jf. FN's Sikkerhedsråds resolution 1244.

Disse rammeaftaler vil blive indgået i henhold til artikel 300 i EF-traktaten og under henvisning til de interne retsgrundlag for de forskellige fællesskabsprogrammer.

De vil fastsætte de generelle principper for hvert lands deltagelse i fællesskabsprogrammerne, bl.a. kravene til den administrative og finansielle kapacitet og herunder bestemmelser om finanskontrol. Målet er at indgå disse rammeaftaler inden udgangen af 2004.

SAA-konsolidering

Selv om de bilaterale aftaler i første omgang skal indgås uafhængigt af SAA, vil det senere kunne blive aktuelt at indgå en særlig SAA-protokol om dette spørgsmål. Deltagelsen i fællesskabsprogrammerne bør med tiden forankres i associeringsprocessen, og de fælles institutioner bør have de relevante beføjelser, selv om dette ikke i første omgang vil være en betingelse for denne deltagelse.

Bestemmelse om åbning af fællesskabsprogrammerne

For kandidatlandene var åbningen af et fællesskabsprogram betinget af, at der var indsat en bestemmelse herom i den retsakt (som regel en rådsafgørelse), der etablerede programmet. Derfor fandt åbningen af programmerne for disse lande sted over flere år, i takt med at der blev truffet afgørelser om at etablere eller fornye disse programmer. Hvis denne fremgangsmåde blev anvendt for SAP-landene, ville de ikke kunne deltage i ret mange programmer før 2007. Selv om otte programmer vil blive etableret eller fornyet inden 2005, som er det år, hvor rammeaftalerne med de vestlige Balkanlande forventes gennemført, er der allerede etableret 16 programmer, som mindst vil løbe til 2007 og derfor ikke vil kunne åbnes inden da.

Kommissionen foreslår derfor en særlig fremgangsmåde, som kan lette adgangen for SAP-landene og give resultater fra og med 2005:

- De eksisterende fællesskabsprogrammer åbnes ved en generel bestemmelse, der indsættes i de bilaterale rammeaftaler med SAP-landene (og som omfatter alle de programmer, der er under gennemførelse på rammeaftalernes ikrafttrædelsesdato).

- For de kommende fællesskabsprogrammer (der etableres eller fornyes efter rammeaftalernes ikrafttræden) bør man imidlertid følge den samme fremgangsmåde som for kandidatlandene og indsætte en bestemmelse, der giver SAP-landene adgang til deltagelse, i de retsakter (afgørelser eller forordninger), der etablerer eller fornyer disse programmer.

Aftaleprotokoller

Der vil blive anvendt den samme fremgangsmåde for SAP-landene som for kandidatlandene. Det vil sige, at Kommissionen for hvert program indgår en aftaleprotokol direkte med hvert enkelt land, der ønsker at deltage i programmet. Denne aftaleprotokol vil fastlægge de nærmere vilkår for deltagelsen, navnlig med hensyn til den administrative kapacitet, det finansielle bidrag, betingelserne for at deltage i forvaltningen af programmet og bestemmelserne om finanskontrol.

Målet er at indgå aftaleprotokoller for en første gruppe af programmer inden første kvartal af 2005, så SAP-landene reelt kan deltage i disse programmer fra og med 2005 (dvs. indkaldelse af forslag i 2005).

2.3. Administrative og finansielle virkninger af åbningen af fællesskabsprogrammerne

Generel fremgangsmåde

Kommissionens tjenestegrene vil koordinere deres arbejde, så deres erfaringer med kandidatlandene kan udnyttes bedst muligt i praksis.

De vestlige Balkanlande skal selv beslutte, hvilke programmer de gerne vil anmode om deltagelse i, og hvor mange administrative og budgetmæssige ressourcer de vil afsætte til at finansiere deres statsborgeres deltagelse i de forskellige programmer.

Ikke alle de nuværende 28 fællesskabsprogrammer vil nødvendigvis være umiddelbart egnede for SAP-landene. Formålet med disse programmer er at støtte visse interne politikker i EU, og derfor stemmer målene i disse programmer ikke altid overens med Balkanlandenes egne prioriteter. I den forbindelse kan det konstateres, at der i øjeblikket er 16 programmer, som de fleste kandidatlande kan deltage i, og at kun 11 af disse programmer har modtaget anmodninger om deltagelse fra samtlige kandidatlande.

Det skal også bemærkes, at deltagelsen i en række af disse programmer er betinget af, at landene opfylder visse krav:

- De skal etablere specifikke administrative strukturer (f.eks. forvaltes programmerne Socrates, Leonardo da Vinci og Ungdom indirekte af specifikke organer i hvert deltagerland. Der skal træffes foranstaltninger til at forberede etableringen af disse organer, og den eventuelle åbning af programmerne afhænger af en forudgående kontrol af de indførte strukturers kapacitet til at anvende reglerne i programmerne og sikre en sund finansiel forvaltning).

- De skal have tilpasset deres lovgivning til gældende EU-ret eller anvende EU-retten i praksis (f.eks. Media-programmet og visse programmer på området for beskæftigelse og sociale anliggender).

Myndighederne i de vestlige Balkanlande opfordres derfor til at være selektive, når de vælger, hvilke programmer de ønsker at deltage i, og de bør have mulighed for at gennemføre denne deltagelse gradvis i overensstemmelse med deres forvaltnings- og absorptionskapacitet. De bør fortrinsvis vælge følgende former for programmer:

- generelle programmer med tværeuropæisk relevans

- programmer, der stemmer overens med de prioriteter, der er fastlagt under SAA

- programmer, der opfylder SAP-landenes egne behov.

Visse programmer vil sikkert først kunne medføre reelle fordele for SAP-landene på et senere trin og kan forudsætte, at der træffes forberedende foranstaltninger, fordi de er koncentreret om aspekter, der er helt specifikke for EU's interne politikker eller for den gældende EU-ret, eller fordi de er udarbejdet med henblik på at støtte det politiske samarbejde mellem medlemsstaterne på et bestemt område [9].

[9] Det skal også bemærkes, at visse programmer nærmer sig deres afslutning, og at de derfor ikke kan få nævneværdige virkninger for de vestlige Balkanlande. De bør derfor vente med at deltage i disse programmer til efter deres fornyelse.

Med hensyn til de internationale programmer eller internationale dele af fællesskabsprogrammer, som de vestlige Balkanlande allerede har adgang til (Tempus, sjette rammeprogram for forskning, Life-Tredjelande [10] og Ungdom), bør det undersøges, hvornår landene vil kunne deltage i det tilsvarende fællesskabsprogram, og hvordan man bedst kan sikre overgangen fra det ene program til det andet.

[10] Life-Tredjelande vil skulle udvides til at omfatte alle lande, der grænser op til Adriaterhavet.

Der bør ligeledes tages hensyn til de områder, der prioriteres højt under Cards-programmet, som f.eks. toldsamarbejde og retlige og indre anliggender. SAP-landene bør vurdere de eventuelle fordele ved at deltage i programmerne på disse områder i forhold til, hvordan de supplerer Cards-foranstaltningerne, og hvilken ekstra værdi de tilfører.

Kommissionen vil indlede en dialog med SAP-landene for at drøfte fællesskabsprogrammerne særlige kendetegn og hjælpe dem med at vælge de programmer, der passer til deres behov.

SAP-landenes finansielle bidrag, absorptionskapacitet og administrative ressourcer

Myndighederne i SAP-landene må gøres opmærksomme på, at deres konkrete deltagelse i fællesskabsprogrammerne først og fremmest afhænger af, hvor mange finansielle midler de er villige til at afsætte, og hvilken administrativ kapacitet de råder over.

Alle lande vil skulle yde et årligt finansielt bidrag til Fællesskabets budget, der svarer til de forventede omkostninger ved deres statsborgeres deltagelse i et givent program. Størrelsen af dette bidrag vil blive fastsat efter forhandlinger med Kommissionen og fremgå af de aftaleprotokoller, der er nævnt i punkt 2.3. Dette bidrag vil indgå i en flerårig programmering (på tre år) og vil kunne blive delvis finansieret under Cards-programmet (se nedenfor).

Erfaringerne med kandidatlandene bør benyttes til at vurdere hvert enkelt SAP-lands absorptionskapacitet og fastlægge passende betalingsbestemmelser. Det er vigtigt at sikre, at hele det nationale bidrag forbruges, idet overskydende beløb, som ellers kunne være kommet andre prioriterede områder til gode, ikke tilbagebetales til det bidragydende land.

Det skal desuden indledningsvis sikres, at SAP-landene afsætter tilstrækkelige administrative ressourcer, der kan mobiliseres i praksis.

Regler om finansielle bidrag fra Cards-programmet

Retningslinjerne for Cards-programmet vil blive ændret, så de omfatter principperne og de nærmere bestemmelser for Cards-programmets medfinansiering af SAP-landenes bidrag i forbindelse med deltagelse i et fællesskabsprogram. Der vil i store træk blive tale om følgende ændringer:

- Medfinansieringen vil komme fra de nuværende budgetter for de nationale Cards-programmer.

- Medfinansieringen af fællesskabsprogrammerne må ikke overstige 5 % af det samlede årlige budget for det pågældende nationale Cards-program. For at fremme en gradvis og selektiv deltagelse i fællesskabsprogrammerne kan der under Cards-programmet højst medfinansieres 3-5 nye programmer for hvert programmeringsår. Medfinansieringen må ikke overstige 75 % af det nationale bidrag til det pågældende program, og denne andel skal være faldende over den treårige programmeringsperiode.

- Medfinansieringen af deltagelsen i et fællesskabsprogram tager form af et finansielt bidrag over tre år, der udbetales til modtagerlandet ved periodens begyndelse. SAP-landet anvender disse beløb til at betale det årlige bidrag til Fællesskabets budget for hvert enkelt program.

Den flerårige programmering for perioden 2005-2006 og de årlige nationale programmer for perioden fra og med 2005 vil blive tilpasset i overensstemmelse hermed.

2.4. Vejledende tidsplan for gennemførelsen

Der skal foretages en første udvælgelse af programmer i 2005 for at leve op til den politiske målsætning om at være operationel inden for to år efter vedtagelsen af Thessaloniki-dagsordenen. Kommissionen må også overveje, hvordan foranstaltningen kan passes ind i de nuværende finansielle overslag, så der kan tages højde for en senere øget deltagelse, og sikre en gnidningsløs administrativ overgang i de generaldirektorater, der forvalter programmerne, fra de ti tiltrædende lande til de fem SAP-lande.

Der er tale om en forholdsvis stram tidsplan, der forudsætter at:

- udkastet til forhandlingsdirektiverne for rammeaftalerne forelægges for og godkendes af Rådet i første kvartal af 2004, så aftalerne kan indgås inden udgangen af 2004

- den flerårige programmering for 2005-2006 vedtages inden udgangen af 2004, og at retningslinjerne for Cards samtidig ajourføres

- der forhandles om og indgås en første række af aftaleprotokoller inden foråret 2005.

3. De vestlige Balkanlandes deltagelse i Fællesskabets agenturer

3.1. Generel fremgangsmåde

Fællesskabets agenturer [11] er organer, der er oprettet i kraft af rådsforordninger, og som fungerer på en selvstændig måde. Formålet med dem er dels at yde en sektorspecifik sagkundskab og standardiserede faglige oplysninger til såvel EU som medlemsstaterne, dels at udøve en beføjelse med hensyn til officiel anerkendelse af informationer inden for en given sektor.

[11] En udførlig liste over de fællesskabsagenturer, som kandidatlandene vil kunne deltage i, kan findes på: http://europa.eu.int/comm/enlargement/pas/ ocp/agencies/. I den forbindelse bør man også tilføje Europol og Eurojust til listen, selv om der ikke er tale om egentlige fællesskabsagenturer, men om EU-agenturer (der er etableret på grundlag af afsnit VI i EU-traktaten). Rådet har bemyndiget Europol til at føre forhandlinger om aftaler med landene i Vestbalkan.

Thessaloniki-dagsordenen fastsætter, at "SAP-landene vil kunne få mulighed for at deltage i Fællesskabets agenturer på samme måde som kandidatlandene". For kandidatlandenes vedkommende antog denne deltagelse i første omgang flere forskellige former, lige fra en deltagelse af orienterende og informativ karakter i seminarer, særlige møder i tilknytning til bestyrelsesmøderne, blandede arbejdsgrupper, udstationering af nationale eksperter osv. til fuld deltagelse, dog uden stemmeret, i agenturet og dets bestyrelse. Indtil videre har det i praksis kun været muligt at optage kandidatlandene i Det Europæiske Miljøagentur (EEA) [12], mens de fleste kandidatlande har indledt forhandlinger om at deltage i Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN).

[12] Siden den 1. januar 2002 for alle kandidatlande med undtagelse af Tyrkiet, der kun har deltaget i EEA siden 26. marts 2003.

Spørgsmålet om SAP-landenes deltagelse i Fællesskabets agenturer giver anledning til lignende overvejelser som deres deltagelse i fællesskabsprogrammerne:

- Deltagelsen må nødvendigvis være selektiv, da kun fem agenturer umiddelbart egner sig til et samarbejde med SAP-landene [13], fordi de har et mandat, deres arbejde gør det relevant med en tværeuropæisk indfaldsvinkel, og de beskæftiger sig med nogle af de problemstillinger, som SAP-landene også står over for. Det drejer sig om Det Europæiske Miljøagentur (EEA), Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN), Det Europæiske Observatorium for Racisme og Fremmedhad (EUMC), Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA) og Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA).

[13] De andre agenturer egner sig ikke til at blive åbnet for SAP-landene, enten fordi de gennemfører bistandsprogrammer for hele eller en del af Vestbalkan, som f.eks. Det Europæiske Genopbygningsagentur (EAR) og Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF), eller fordi deres mandat eller tekniske funktion vedrører EU's interne politikker og indre marked, som f.eks. Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse, Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene, Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur, EF-Sortsmyndigheden og Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer.

- Deltagelsen bør ske gradvis, som det var tilfældet for kandidatlandene. Der bør som et første trin i 2005-2006 etableres samarbejdsprogrammer under det regionale Cards-program for at give SAP-landene lejlighed til at stifte bekendtskab med agenturernes arbejde. Der vil navnlig være tale om forberedende foranstaltninger, hvis landene først vil skulle overtage EU-retten, og/eller deres administrationer vil skulle forbedres. Først på det næste trin vil det på basis af erfaringerne fra samarbejdsprogrammerne blive undersøgt, om der bør indgås en aftale om at deltage i de forskellige agenturer.

- Som det er tilfældet med fællesskabsprogrammerne finansieres Fællesskabets agenturer som regel med midler fra interne budgetposter. Derfor kan tredjelande kun deltage fuldt ud i et agentur, hvis de betaler et bidrag til Fællesskabets budget [14].

[14] Disse lande bidrager selv finansielt med et gradvis stigende beløb gennem de første tre år i takt med deres tiltagende, rent faktiske deltagelse i agenturernes aktiviteter. Der kan være tale om medfinansiering fra Cards-programmet (de nationale programmer) på samme måde som for fællesskabsprogrammerne.

- Med hensyn til de forskellige procedurer bør det på baggrund af disse agenturers store forskelligartethed og landenes forskellige interesser vurderes i fællesskab med hvert land, på hvilket tidspunkt dets deltagelse i agenturerne vil være formålstjenlig, hvorefter der bør indledes forhandlinger om en bilateral aftale.

3.2. Det Europæiske Miljøagentur (EEA)

Siden 2002 er der under Cards-programmet ydet støtte til et samarbejdsprojekt mellem EEA og landene i Vestbalkan som led i det regionale miljøgenopretningsprogram.

Desuden skrev de ansvarlige ministre i Vestbalkan et fælles brev til EU's miljøkommissær, Margot Wallström, den 6. juni 2003, hvori de anmoder om at blive optaget i EEA. Margot Wallström skrev i sit svar den 23. juli 2003, at deres anmodning ikke kunne komme i betragtning på nuværende trin. Hun tilføjede, at Thessaloniki-dagsordenen åbner mulighed for en stigende deltagelse i EEA's arbejde, i takt med at landene udvikler den nødvendige kapacitet til at påtage sig forpligtelserne og de finansielle omkostninger ved en sådan deltagelse.

Der vil i taskforcen for det regionale miljøgenopretningsprogram kunne føres yderligere tekniske drøftelser om, hvornår og hvordan landene i Vestbalkan kan deltage i EEA's arbejde. Målet på kort sigt må være at fortsætte og styrke det nuværende samarbejde mellem EEA og SAP-landene.

3.3. Vejledende tidsplan

Det er endnu for tidligt at fastsætte en samlet tidsplan for SAP-landenes deltagelse i Fællesskabets agenturer. En sådan tidsplan vil skulle baseres på resultaterne af de drøftelser om de forskellige agenturer, der vil blive ført mellem Kommissionen og hvert enkelt SAP-land.

For Cards-programmet kan der fastsættes følgende tidsplan:

- Retningslinjerne vil kunne ændres, samtidig med at de ændres for deltagelsen i fællesskabsprogrammerne, dvs. i løbet af 2004.

- Fra og med 2005 vil samarbejdsprogrammer og forberedende foranstaltninger kunne indgå i det regionale program.

Liste over forkortelser

Cards // Programmet for fællesskabsbistand til genopbygning, udvikling og stabilisering (Community Assistance for Reconstruction, Development and Stabilisation)

EU // Den Europæiske Union

EØS // Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde

Interreg // EU-initiativ under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (ERDF) til fremme af samarbejdet mellem EU's regioner

ISPA // Strukturpolitisk førtiltrædelsesinstrument

Life // Det finansielle instrument for miljøet

Media // Handlingsprogram for forbedring af den europæiske audiovisuelle industris konkurrenceevne

Ngo // Ikke-statslig organisation

SAA // Stabiliserings- og associeringsaftale

SAP // Stabiliserings- og associeringsprocessen

Sapard // Førtiltrædelsesprogram for landbrug og udvikling af landdistrikter

Socrates // Fællesskabets handlingsprogram for almen uddannelse

Tempus // Program for tværeuropæisk mobilitet inden for de videregående uddannelser