KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 10.02.1998 
KOM(1998) 10 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
OM DE GRÆSKE ANMODNINGER 
IBOMULDSSEKTOREN 

1. INDLEDNING 
I en erklæring fra Rådets møde i juni 1997 blev det på græsk anmodning præciseret, at 
Rådet opfordrer Kommissionen til inden årets udgang at forelægge en beretning om 
støtteordningen for bomuld, der er baseret på fire specifikke ønsker : 
- betaling af støtte direkte til producenten 
- en regionaliseret sanktionsordning 
- forhøjelse af produktionsprognosen med 7,5% 
- oprettelse af juridiske rammer, som gør det muligt at revurdere produktionen i 
løbet af året. 
For at undgå enhver uklarhed bør det præciseres, at beretningen udelukkende vedrører 
ovennævnte anmodning, og at den altså ikke træder i stedet for den beretning, der er 
fastsat i forordning (EF) nr. 1553/95, om den samlede anvendelse af støtteordningen 
for bomuld, som skal sendes til Rådet og Europa-Parlamentet senest inden 
begyndelsen af produktionsåret 1999/2000. 
Beretningen om den græske anmodning kan derfor ikke udgøre en samlet 
undersøgelse af denne sektors økonomi. Den skal betragtes som en grundig 
undersøgelse af ovennævnte fire punkter og de deraf følgende fordele og ulemper, idet 
støtteordningens øvrige regler forbliver uændret. Beretningen ledsages ikke på dette 
tidspunkt af forslag om ændring af gældende bestemmelser. 
De ønskede ændringer er blevet vurderet med henblik på at opretholde eller om muligt 
at skærpe kontrolforanstaltningerne og deres effektivitet. Der er taget hensyn til de 
bemærkninger, som Revisionsretten har fremsat i sine årlige beretninger1. 
Revisionsretten har påvist, at den fælles markedsordning for bomuld lider under 
alvorlige kontrolproblemer, og den har fremført, at både Rådet og Parlamentet har 
krævet, at Kommissionen sørger for, at der iværksættes effektive 
kontrolforanstaltninger. 
2. OVERSIGT OVER NUVÆRENDE ORDNING 
De af den græske delegation fremsatte anmodninger vedrører støttemodtageren, 
stabilisatorordningen og udbetalingen af forskud og restbeløb. Den øjeblikkelige 
o situation på disse punkter kan opsummeres som følger : 
ni 
O) 
00 
•* _ 
o 
§ * EFTC309af 16.11.1993, s. 1. 
^ EFT C 340 af 17.11.1996, s. 1. 
o 
2.1 Støtte- og prisordning 
Selv om bomuld ikke er anført i traktatens bilag II, er landbrugskarakteren af denne 
produktion udtrykkeligt blevet anerkendt i protokol nr. 4 til akten vedrørende 
Grækenlands tiltrædelse, og der er indført en producentstøtte. Protokol nr. 14 til akten 
vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse har siden suppleret protokollen. 
En af de vigtigste strukturer i støtteordningen for bomuld er den såkaldte "deficiency 
payment". En støtte svarende til forskellen mellem den af Rådet fastsatte målpris og 
den verdensmarkedspris, som Kommissionen fastsætter mindst hver måned, udbetales 
til egreneringsvirksomhederne, som til gengæld skal betale producenterne en 
minimumspris. Støtten har således til formål at supplere producenternes indkomster, 
men anvendelsen af ordningen påhviler egreneringsvirksomhederne. Der ydes også 
støtte til ikke-egreneret bomuld, idet beløbet dog justeres i forhold til 
egreneringsudbyttet af fibre. 
Målprisen og minimumsprisen for ikke-egreneret bomuld af standardkvalitet er indtil 
produktionsåret 1999/2000 blevet fastsat til henholdsvis 106,30 og 100,99 ECU/100 
kg. Disse institutionelle priser omfatter ikke-egreneret bomuld af sund og sædvanlig 
handelskvalitet, med et vandindhold på 10% og et indhold af urenheder på 3%, og 
med de egenskaber, der er nødvendige for efter egrenering at opnå 32% fibre af 
kvalitet nr. 5 ("white middling") og med en længde på 28 mm (1-3/32"). 
Produktionsåret strækker sig fra 1. september til 31. august. 
2.2 Stabilisatorordning 
På Rådets møde i december 1993 forpligtede Kommissionen sig til at vurdere de 
særlige problemer i bomuldssektoren med henblik på en rimelig forvaltning, og på 
den baggrund forelagde Kommissionen i marts 1995 Rådet en samlet beretning om 
anvendelsen af støtteordningen, herunder stabilisatorordningen. 
For at afhjælpe vanskelighederne i forbindelse med, at den stigende produktion i en 
medlemsstat medførte de samme sanktioner i to andre medlemsstater, indførte Rådet 
fra produktionsåret 1995/96 nationale garantimængder (NGM) med henblik på at 
gøre producenterne i hver medlemsstat mere ansvarlige. Til gengæld blev grænsen for 
den maksimale nedsættelse afskaffet, og der blev åbnet mulighed for at overføre en 
del af nedsættelserne fra år til år. 
To betingelser skal være opfyldt, for at der kan anvendes en nedsættelse: 
I. den faktiske produktion i EF skal overstige den maksimale garantimængde i 
EF (MGM på 1 031 000 tons) 
II. fordelingen af ovennævnte produktion mellem de to medlemsstater skal føre 
til en faktisk produktion på over 249 000 tonnes (NGM) for Spanien eller 
o over 782 000 tonnes (NGM) for Grækenland. 
o 
Hvis der endvidere anvendes en nedsættelse for en enkelt medlemsstat, skal denne 
ikke være baseret på overskuddet af dens produktion i forhold til NGM, men snarere 
ud fra EF-overskuddet i forhold til MGM. 
Der erindres om, at nedsættelsen anvendes på målprisen, svarende til en nedsættelse 
på 0,5% hver gang referencemængderne overstiges med 1%. 
2.3 Forskud og restbeløb 
Et af formålene med reformen i 1995/96 var at anvende sanktioner i løbet af det 
Samme produktionsår for de producenter, der er ansvarlige for overskridelserne i det 
pågældende år. Det var derfor nødvendigt at indføre en ordning med udbetaling af 
forskud i årets løb og udbetaling af et restbeløb ved årets slutning. 
2.3.1 Forskud 
Beregning af forskud 
Inden produktionsårets begyndelse fastlægger Kommissionen ved forvaltningskomité­
proceduren den anslåede produktion i hver medlemsstat. I henhold til Rådets 
forordning (EF) nr. 1554/95 om fastsættelse af almindelige regler for støtteordningen 
vedrørende bomuld forhøjes de anslåede produktionsmængder med 15%, der 
betragtes som en sikkerhedsmargen for beregningen, via stabilisatorordningen og en 
foreløbig nedsættelse. 
Ud fra de svingende priser på verdensmarkedet beregnes forskudsbeløbene således i 
årets løb: 
Målpris 
- Foreløbig nedsættelse 
- Verdensmarkedspris 
= Forskud 
Da den nuværende ordning går ud på, at den anslåede produktion kun skal fastsættes 
én gang, er de foreløbige nedsættelser konstante i løbet af samme år, men forskellige 
fra medlemsstat til medlemsstat afhængigt af overskridelsen af medlemsstatens NGM. 
Det medfører forskellige forskudsbeløb fra medlemsstat til medlemsstat ved den 
samme verdensmarkedspris. 
q Den nævnte forhøjelse på 15% udgør et sikkerhedsnet, der skal garantere, at 
forskuddene ved årets slutning ikke viser sig at være større end den støtte, der faktisk 
skal ydes. Procentsatsen blev fastsat i 1996/97 (andet år for anvendelse af reformen), 
idet der blev taget hensyn til de historiske statistiske oplysninger for de foregående 9 
produktionsår og til den konstaterede forskel mellem den anslåede produktion inden 
LU 
o 
årets begyndelse og den faktiske produktion fastsat ved årets slutning (jf. bilag I). De 
statistiske oplysninger viser, at de 15% ikke udgør en tilfældig og overdrevet 
procentdel. 
Anvendelsen af forskud 
Når egreneringsvirksomhederne har modtaget den ikke-egrenerede bomuld 
(anbringelse under kontrol), yder medlemsstaterne fra den 16. oktober efter 
produktionsårets begyndelse de egreneringsvirksomheder, der ansøger herom, et 
forskud på støtten, såfremt der stilles en sikkerhed på mindst 110% af 
forskudsbeløbet. Når bomulden anbringes under kontrol, kan virksomheden anføre, 
om den støtte, der ansøges om forskud på, svarer til den støtte, der gælder den dag, 
hvor bomulden anbringes under kontrol (dagens støttesats) eller den støtte, der gælder 
på en senere dag (efterfølgende fastsættelse). Sikkerheden inddrives i øvrigt for det 
beløb, med hvilket det udbetalte forskud overstiger den endelige støtte, der skal 
udbetales. 
Den egreneringsperiode, i hvilken ikke-egreneret bomuld kan anbringes under kontrol 
og vejes, slutter den 31. marts. Med virkning fra 1997/98 kan medlemsstaten dog 
fastsætte en senere frist, hvis denne bestemmelse ikke forstyrrer handelsaktiviteterne i 
den pågældende sektor. I så fald fastsætter medlemsstaten den nye frist senest tredive 
dage, inden den pågældende frist træder i kraft, og underretter straks Kommissionen 
herom. 
Den månedlige fordeling af de kontrollerede mængde i de seneste produktionsår er 
vist i bilag II. Det bør nævnes, at afsætningsperioden for høsten er længere i 
Grækenland end i Spanien, og at den mest aktive periode ligger i oktober og 
november. De kontrollerede mængder udgør indtil slutningen af oktober og november 
henholdsvis 43 og 66% af den samlede mængde i Grækenland og 77 og 96% af den 
samlede mængde i Spanien. 
Den periode, i hvilken de erhvervsdrivende kan ansøge om forskud på støtten, udløber 
den 31. marts, men medlemsstaten kan ikke fastsætte en senere trist som for 
egreneringsperioden. 
2.3.2 Restbeløb 
Ved årets slutning er det ved hjælp af den endelige produktion i hver medlemsstat, der 
fastsættes inden udgangen af juni, muligt at fastlægge den endelige nedsættelse, der 
skal gælde for hver medlemsstat. 
Jj For hver periode, for hvilken der er fastsat en verdensmarkedspris for ikke-egreneret 
g bomuld, beregnes støtten som følger : 
Q 
Q Målpris 
< 
LU 
O - Endelig nedsættelse af målprisen (endelig nedsættelse) 
o 
LU 
O 
00 - Verdensmarkedspris 
= Støtte 
De således beregnede støttebeløb kan dog i henhold til artikel 2, stk. 4, i Rådets 
forordning (EF) nr. 1553/95 forhøjes, hvis følgende tre betingelser er opfyldt ved årets 
slutning : 
- en vægtet verdensmarkedspris på over 30,2 ECU/100 kg 
- budgetudgifter på under 770 mio. ECU 
- medlemsstatens produktion er større end dens NGM2. 
De endelige støttebeløb beregnes som følger : 
Støtte 
+ Forhøjelse af støtten 
= Endelig støtte 
Det restbeløb, der skal udbetales til egreneringsvirksomheden ved årets slutning, 
svarer derfor til forskellen mellem den endelige støtte og det udbetalte forskud. 
Restbeløbet er forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat, men er reelt det samme året 
igennem og afhænger ikke af den periode, for hvilken verdensmarkedsprisen er 
fastsat. Det kan beregnes således : 
Endelig nedsættelse 
- Foreløbig nedsættelse 
+ Forhøjelse af støtten. 
På grundlag af den ovenfor beskrevne ordning blev der udbetalt følgende restbeløb for 
produktionsåret 1996/97 : 
32,315 ECU/100 kg i Grækenland 
0,744 ECU/100 kg i Spanien. 
Det restbeløb, der skal udbetales til de græske egreneringsvirksomheder er derfor nået 
op på et ikke ubetydeligt beløb (ca. 50% af den endelige støtte), fordi den faktiske 
produktion i Grækenland var langt lavere end anslået (- 24%). Det restbeløb, der skal 
udbetales til de spanske egreneringsvirksomheder, er derimod beskedent, fordi den 
faktiske produktion i Spanien var lidt højere end anslået (+ 13,6%), dvs. tæt på de 
15%, hvormed den anslåede produktion forhøjes. 
Forhøjelsen må dog ikke medføre, at støtten bliver højere end de to lofter, der 
^ er nævnt i den pågældende forordning. Det ene loft svarer til støtten uden 
§ nedsættelse og det andet til støtten efter forhøjelse af NGM (270 000 tons for 
"i Spanien og 850 000 tons for Grækenland). 
2.4 Branchens aktører 
De vigtigste aktører i den egentlige landbrugsproduktion af bomuld er 
producentorganisationerne og egreneringsvirksomhederne. I denne beretning gives der 
en kort oversigt over de to kategorier, og der ses bort fra den efterfølgende 
tekstilindustri (spinding og vævning). 
2.4.1 Producentorganisationer 
I firserne tilskyndede EF til oprettelse af producentorganisationer i bomuldssektoren. 
Der blev fastsat igangsætningsstøtte og investeringsstøtte, især til køb af 
høstmaskiner. 
Anvendelsen af høstmaskiner er nu generel både i Grækenland og Spanien. 
Producentorganisationerne skal fortsat forvalte denne maskinpark. De synes derimod 
ikke videre aktive i arbejdet med at koncentrere og tilpasse producenternes udbud. Det 
må dog erkendes, at dette arbejde kan udføres af de efterfølgende virksomheder 
(kooperativer eller ikke). De spanske producentorganisationer er ikke videre 
organiserede og omfatter kun 12% af producenterne. 
2.4.2 Egreneringsvirksomheder 
Af de omkring 90 virksomheder i Grækenland udgør kooperativerne omkring 1/3 med 
en egreneringskapacitet på ca. 40% for tiden. I sektoren som helhed er der ingen 
særlige problemer på grund af den samlede produktionsmængde. 
Af de atten virksomheder i Spanien udgør kooperativerne 1/3. For sektoren generelt 
bør det nævnes, at egreneringsvirksomhederne har en overkapacitet i forhold til 
producenterne og navnlig i de senere produktionsår fra 1993/94 til 1995/96, hvor den 
vedholdende tørke viste sig at være en vigtig begrænsende faktor. Hvis den stigning i 
arealerne, der blev konstateret i 1996/97 og 1997/98, fortsætter, er en bedre balance 
mellem udbud og efterspørgsel dog ikke udelukket. 
2.4.3 Finansielle forbindelser mellem egreneringsvirksomheder og producenter 
Der ydes kun støtte til de egreneringsvirksomheder, der ansøger herom, og som har 
indgået kontrakter, der indebærer, at producenterne mindst får udbetalt den 
institutionelle minimumspris. Kontrakten skal indeholde en klausul om, at den aftalte 
pris, hvis støtten nedsættes eller forhøjes, tilpasses i forhold til virkningerne af disse 
q reguleringer på den endelige støtte. 
S? Når ikke-egreneret bomuld anbringes under kontrol, udbetaler 
< egreneringsvirksomheden producenten et første beløb, idet der naturligvis tages højde 
< for de forskud, som virksomheden har modtaget. Egreneringsvirksomheder overfører 
LU 
6 
LU 
O derefter den usikkerhed, der hersker om den endelige støtte, som vil blive udbetalt i 
årets slutning, på producenterne. Når egreneringsvirksomhederne har modtaget 
restbeløbet ved årets slutning, kan de foretage en anden udbetaling til producenterne, 
som derved har fået udbetalt den samlede minimumspris som fastsat i 
bestemmelserne. 
Udbetalingen til producenterne i to etaper udgør en finansiel sikkerhedsforanstaltning 
for egreneringsvirksomhederne. Hvis de foretog en enkelt udbetaling, kunne den ved 
årets slutning vise sig at være for stor, hvad der kunne give vanskeligheder med 
tilbagebetalingen af det for meget udbetalte beløb. Hvis de udbetalte forskud derimod 
er for høje i forhold til den endelige støtte, kan det for meget udbetalte beløb inddrives 
ved hjælp af sikkerheden på 110%. Det skal endvidere nævnes, at der i perioden fra 1. 
september til 15. oktober ikke straks kan udbetales forskud for ikke-egreneret bomuld, 
som er anbragt under kontrol. 
Denne ordning for ydelse af EF-tilskud i to etaper i form af forskud og restbeløb har 
påvirket bomuldsbranchen i medlemsstaterne på følgende måde : 
De græske egreneringsvirksomheder har faktisk udbetalt støtten i to etaper til 
producenterne, som utilfredse med det første beløb har tilbageholdt deres høst af ikke-
egreneret bomuld i håbet om bedre priser i årets løb. Dette sammenfald af 
omstændigheder har påvirket afsætningen af høsten og dermed tempoet for bomuldens 
anbringelse under kontrol. Den egentlige egreneringsperiode er dermed også blevet 
forstyrret. 
I Spanien er situationen en anden, fordi egreneringsvirksomhederne har overkapacitet 
i forhold til producenternes udbud. På denne konkurrencebaggrund foretog 
producenterne i 1996/97 en enkelt udbetaling til producenterne, som viste sig at være 
langt større end den endelige minimumspris. 
3. DIREKTE BETALING TIL PRODUCENTERNE 
3.1 De græske anmodninger og begrundelsen herfor 
Samtidig med at princippet om "deficiency payment" opretholdes og støtten ydes i 
forhold til den producerede mængde, skal støtten udbetales direkte til producenten via 
producentorganisationerne (PO), som der ikke er mange for øjeblikket, men som 
burde være på 300-400 enheder for at kunne dække hele produktionen. 
Denne nye ordning for ydelse af EF-midler, der i øvrigt allerede findes i visse fælles 
o markedsordninger (f.eks. tobak), vil også gøre det muligt at bevare princippet om, at 
S producenterne skal modtage minimumsprisen, hvilket vil kunne ske gennem PO. 
Foruden at modtage EF-støtten og udbetale minimumsprisen til producenterne skal 
PO vælge en af følgende to optioner for afsætningen af fibre: 
a) afsætning gennem PO 
Med denne option forbliver PO ejere af fibrene, og de vil derfor have ansvaret for 
afsætte dem på markedet. I denne situation vil PO kunne have deres egne 
egreneringsanlæg (evt. som kooperativ) eller leje anlæg hos egreneringsvirksomheder 
eller lade den ikke-egrenerede bomuld forarbejde for egen regning. 
I de to sidstnævnte tilfælde vil egreneringsvirksomhederne til gengæld fra PO 
modtage enten et fast beløb pr. egreneret mængde (en slags lønarbejde) eller et beløb 
som betaling for leje af egreneringsanlæggene. 
Med denne option vil de private egreneringsvirksomheder ikke spille en så stor rolle, 
de vil fungere som mellemmænd og miste deres kommercielle betydning. Situationen 
for de enkelte producenter vil være uændret. De græske myndigheder skønner, at 
denne option på kort sigt vil kunne omfatte 40% af den samlede produktion via 
kooperativerne. Den foreslåede anden option beskrives i det følgende. 
b) afsætning gennem egreneringsvirksomhederne 
Med denne option er egreneringsvirksomhederne ejere af fibrene, og de har derfor 
ansvaret for at afsætte dem på markedet, hvad der svarer til den nuværende situation. I 
stedet for at udbetale minimumsprisen som for øjeblikket, skal de til 
producentorganisationerne udbetale et beløb, der svarer til forskellen mellem 
minimumsprisen og støtten. De græske myndigheder ønsker i den forbindelse, at 
denne forpligtelse fastlægges i en EF-forordning. 
Et af resultaterne af denne ændring af støttemodtageren vil være, at 
egreneringsvirksomhedernes stilling vil blive svækket i forhold til producenterne med 
hensyn til kontrakt og pris. De græske myndigheder ønsker en procedure i to etaper. I 
første omgang vil ovennævnte option a) og b) blive anvendt sideløbende. På længere 
sigt vil den første option overtage hele produktionen og derefter blive den eneste 
tilladte. 
3.2 Analyse af de planlagte ændringer 
For producenterne vil afsætningen af fibre gennem PO indebære følgende fordele : 
- PO vil blive tilskyndet til at forbedre strukturerne 
- det forhold, at producenterne bliver direkte modtagere af støtten, skulle gøre dem 
mere ansvarlige med hensyn til produktionens størrelse og dermed også størrelsen 
q af sanktioner som følge af overskridelser af NGM 
LU 
I - det forhold, at EF-støtten udbetales direkte og uden om 
I egreneringsvirksomhederne, vil kunne fremskynde udbetalingen af 
< minimumsprisen til producenten 
LU 
o 
- eventuelle fortjenstmargener fra forvaltningen af støtten vil kunne udbetales til 
medlemmerne af PO. 
Afsætningen af fibre gennem PO medfører til gengæld, at disse får ansvaret for 
ansøgninger om anbringelse under kontrol og især ansøgninger om udbetaling af 
forskud og støtte og dermed for de efterfølgende fastsættelser, fordi de nu er 
modtagere af støtten. PO vil også blive omfattet af kravet om sikkerhedsstillelse for de 
forskud, de vil modtage. 
Forvaltningen af ansøgninger om anbringelse under kontrol indebærer reelt kun 
administrative problemer og anskaffelse af infrastrukturer i form af vejningsmateriel. 
Forvaltningen af forskud og støtte (herunder den efterfølgende fastsatte støtte) er 
derimod en vanskelig sag, fordi den kræver ikke blot et godt kendskab til 
verdensmarkedet, men også i visse tilfælde en korrekt forudsigelse af forskydningerne 
i verdensmarkedspriserne. Indgivelse af sikkerhedsstillelse forudsætter bankfaciliteter. 
De fleste PO i Grækenland og især i Spanien synes med deres nuværende drift ikke at 
være i stand til at overvinde de nævnte vanskeligheder og begrænsninger. 
Kontrol med produktionen vil fremover med hensyn til ikke-egreneret bomuld foregå i 
PO, dvs. at kontrollen foretages på dette stadie. Der vil derfor være 300-400 
kontrolpunkter mod nu 90. Kontrollen med egreneret bomuld skal derimod foregå på 
egreneringsstadiet, og kontrol af de producerede fibermængder vil altid være 
nødvendig, fordi støtten ydes for de mængder ikke-egreneret bomuld, der anbringes 
under kontrol, justeret med egreneringsudbyttet af fibre. Med undtagelse af PO, der er 
oprettet som egreneringskooperativer, vil denne dobbelte kontrol af to forskellige 
stadier i branchen åbenlyst indebære endnu en komplikation i forhold til den 
nuværende ordning. 
Hvis den egrenerede bomuld afsættes af PO (option a), vil disse senere få ansvaret for 
at indgå kontrakter om salget af deres fibre på verdensmarkedet og finde potentielle 
kunder. 
Hvis en kombination af de to ordninger (støtteansøgninger og kontrakter om salg af 
fibre på verdensmarkedet) ikke gør det muligt at opnå 95% af målprisen, vil det være 
umuligt for PO at udbetale minimumsprisen til deres medlemmer, uden at de bringer 
deres finansielle status i fare. 
Hvis en egreneringsvirksomhed fortsat har ansvaret for at afsætte fibrene på 
verdensmarkedet (option b), er der ingen sammenhæng i at yde PO en støtte, der netop 
er stærkt afhængig af forskydningerne i den verdensmarkedspris, som slet ikke har 
nogen betydning for organisationen. 
Med denne option vil det endvidere være nødvendigt i en EF-forordning at fastsætte 
forpligtelse for egreneringsvirksomheden til at betale PO en bestemt pris, der svarer til 
forskellen mellem minimumsprisen og støtten. En erhvervsdrivende, som ikke 
w modtager EF-tilskud, skal altså pålægges en finansiel begrænsning. Denne forpligtelse 
I vil juridisk set kunne anvendes i det omfang, at egreneringsvirksomheden fortsat er 
< inddraget i anvendelsen af støtteordningen. 
< o 
LU 
o 
10 
Egreneringsprocessen vil så altid være en forudsætning for, at der kan ydes støtte, for 
så vidt den støtteberettigede mængde ikke-egreneret bomuld fortsat skal bestemmes 
ud fra egreneringsudbyttet af fibre. Egreneringsvirksomheden vil desuden altid have 
mulighed for at erhverve ikke-egreneret bomuld fra EF til en pris i nærheden af 
verdensmarkedsprisen, hvad der ville være umuligt uden EF-støtteordningen. 
Denne forpligtelse vil dog i praksis støde på en betydelig vanskelighed, for så vidt 
denne forskel mellem minimumsprisen og støtten varierer i løbet af hele året. 
Egreneringsvirksomheden skal derfor løbende justere den pris, der udbetales til PO, 
hvilket synes særlig vanskeligt, når støtten fastsættes efterfølgende. 
Hvis man skal kende egreneringsudnyttet i en sådan ordning, skal man kontrollere de 
fibre, der produceres af egreneringsvirksomhederne. Af samme grunde som nævnt 
ovenfor vedrørende de finansielle begrænsninger er der juridisk set ingen hindringer 
for at pålægge en erhvervsdrivende, som ikke modtager EF-støtte, en sådan kontrol. 
Med en sådan ordning synes kontrol og sanktioner dog vanskelige i tilfælde af 
manglende overholdelse af EF-bestemmelserne. Man kunne fastsætte nationale 
sanktioner eller indførelse af princippet om godkendelse af virksomhederne med den 
deraf følgende mulighed for tilbagekaldelse af godkendelsen. 
På baggrund af denne kontrol og disse sanktioner vil egreneringsvirksomhederne 
kunne foretage deres køb af ikke-egreneret bomuld uden for EF. 
3.3 Konklusioner 
Ud fra de fremlagte argumenter vil option a) med afsætning af egreneret bomuld 
gennem PO kunne foreslås for nogle af dem, mens option b) ikke synes at være 
gennemførlig. 
Nogle PO, der er oprettet som egreneringskooperativer, er allerede omfattet af den 
nuværende ordning for opkrævning af støtten i form af option a). Den kooperative 
egreneringssektor gennemfører faktisk allerede afsætningen af fibrene. Den modtager 
støtte i den sammenhæng og overfører derfor minimumsprisen til medlemmerne. 
Det er dog ikke videre sandsynligt, at alle PO (og især ikke dem, der senere skal 
oprettes), vil råde over tilstrækkelig ekspertise til at kunne forvalte både ansøgninger 
om anbringelse under kontrol, ansøgninger om forskud og støtte og selve salget af 
fibrene på verdensmarkedet. Alle PO vil derfor ikke straks og fuldstændigt kunne 
omfattes af option a). Visse PO ville kunne opnå en tilstrækkelig organiseringsgrad, 
mens der for andre ville være risiko for, at de lægger større vægt på den finansielle 
fordel ved at være støttemodtager end iværksættelsen af passende og effektive 
infrastrukturer. 
g For Spaniens vedkommende vil den nuværende procentdel af producenter, der er 
S medlemmer af PO, også være en ulempe for iværksættelsen af denne dobbelte 
g struktur, der ønskes af de græske myndigheder. 
LU 
O 
11 
Alt i alt foreslås det at bevare den nuværende støtteordning via 
egreneringsvirksomhederne som fastsat i protokol nr. 4 for at lette forvaltningen af og 
kontrollen med ordningen. I den forbindelse vil artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 
1554/95 kunne tilpasses. Det fastsættes nu i bestemmelsen, at hvis en 
egreneringsvirksomhed egrenerer for en privat eller sammensluttet producent, skal den 
pågældende virksomhed afgive en erklæring med oplysning om de betingelser, på 
hvilke egreneringen foretages, og støtten overføres til producenterne. I så fald drejer 
det sig om støtten og ikke minimumsprisen. Det kunne præciseres i Rådets nye 
bestemmelser, at hvis støtten tilbageføres til PO, skal denne sørge for, at 
minimumsprisen udbetales til de individuelle producenter, for at protokollens 
forpligtelser vedrørende minimumsprisen er overholdt. 
Som led i de fremtidige overvejelser af den samlede anvendelse af støtteordningen for 
bomuld, der vil kunne vedrøre mere væsentlige ændringer end dem, der er planlagt i 
denne beretning, vil man kunne drøfte, om det er hensigtsmæssigt med en fast støtte 
(pr. ha eller pr. ton), der udbetales direkte til producenten og uden om PO. Denne 
mulighed vil, som den for tiden anvendes for tobak og olivenolie, afskaffe 
mimmumsprisen og vanskelighederne i forbindelse med forvaltningen af ansøgninger 
om efterfølgende fastsat støtte. Den vil dog kunne medføre store forskydninger i 
producenternes indkomster, fordi verdensmarkedspriserne er så foranderlige. 
4. REGIONALISERING AF SANKTIONERNE 
4.1 Redegørelse for den græske anmodning og dens begrundelse 
Den oprindelige græske anmodning gik ud på, at der skulle være mulighed for at 
fordele den nuværende nationale garantimængde til Grækenland efter de forskellige 
produktionsregioner, landet består af. 
Endvidere skulle det være muligt at anvende en klausul svarende til den, der er 
indrømmet Tyskland i forbindelse med ordningen for olieafgrøder, nemlig at den 
sanktion, der gælder på nationalt plan som følge af stabilisatorordningen, kan tilpasses 
på regionalt plan efter medlemsstatens ønske. 
Målet var at kunne regulere de regionale sanktioner, forudsat de tilsammen svarer til 
den samlede nationale sanktion. Derved ville man kunne hæmme de producenter, der 
er etableret i ikke-traditionelle områder, og støtte producenterne i de traditionelle 
områder, hvor der tidligere er gennemført store investeringer. Et andet mål var at 
fremme vekseldriften af afgrøder og dermed opnå en bedre miljøforvaltning af 
vandreserverne og en bedre bevarelse af jordbunden. 
Da denne første option ville kunne føre til store sanktioner for visse regioner, ændrede 
uj de græske myndigheder i betydeligt omfang deres annmodning, idet de nu anmodede 
§ om, at der blev fastsat en særskilt produktionskvote for hver producent. 
Q < O < 
LU 
O 
12 
Efter denne ordning skulle der ydes fuld støtte for den til kvoten svarende produktion 
uden sanktioner, mens der ikke skulle ydes støtte til produktionen over kvoten, som 
skulle afsættes på det frie marked. 
De individuelle kvoter skulle fastsættes under hensyn til forskellige kriterier såsom 
areal og regional investering. De skulle endvidere revideres en gang om året. 
Summen af de individuelle kvoter skulle logisk set svare til den nuværende nationale 
garantimængde, der ydes Grækenland (782 000 tons). De græske myndigheder mener 
dog, at denne garantimængde bør forhøjes. 
4.2 Analyse af planlagte ændringer 
4.2.1 Oprindeligt forslag 
Den regionale fordeling af den samlede nationale garantimængde for Grækenland 
skulle afhængigt af overskridelserne af produktionen i hver region føre til forskellige 
nedsættelser for hver region, forskellige støttebeløb for hver region og dermed også 
forskellige minimumsbeløb for hver region. Det ville så også være nødvendigt at 
fastsætte forskellige forskudsbeløb for hver region afhængigt af de regionale 
produktionsoverslag. 
Den budgetmæssige fordeling, der skal anvendes, når udgifterne er på under 770 mio. 
ECU, ville også nødvendiggøre en regional fordeling. 
De nævnte begrænsninger komplicerer forvaltningen af støtteordningen. De er opstået, 
fordi de regionale referencer vedrører produktionsmængderne og ikke 
arealstørrelserne. En regional fordeling i forhold til produktionsmængderne kan 
desuden føre til overførsel af produktionen fra en region til en anden. 
4.2.2 Nyt forslag 
En ordning med individuelle kvoter indebærer de samme risici for overførsel af 
produktionen som mellem regionerne, men denne gang mellem producenterne. 
Endvidere vil der nok opstå den samme type vanskeligheder som dem, der er 
konstateret for mælk og hård hvede, nemlig en tung individuel forvaltning og 
indviklet kontrol. 
I støtteordningen for hård hvede er der fastsat individuelle rettigheder, som er 
tilknyttet arealet. På grund af de store vanskeligheder med anvendelsen besluttede 
Rådet for nylig at ophæve denne ordning med individuelle rettigheder efter arealet og 
at erstatte den med en ordning på basis af et maksimalt garantiareal. 
q Hvis man anvender individuelle kvoter og yder støtte til producentorganisationer, vil 
det skabe problemer for sammenhængen, men også for kontrollen, fordi der er en 
åbenlys risiko for overførsel af produktionen mellem producenterne i samme PO eller 
mellem PO. 
LU 
O 
13 
o 
LU 
O) 
CO 
"tf 
§ 
Q 
< 
LU 
O Det vil blot være en ekstra komplikation, hvis man hvert år skal revidere de 
individuelle kvoter efter tildelingskriterier, som på nuværende tidspunkt ikke er særlig 
præcise. 
Den individuelle fordeling af produktion vil indebære, at der opstår to typer bomuld 
(subventioneret bomuld og ikke-subventioneret bomuld) for både producenter og 
egreneringsvirksomheder. Det vil ikke være let at kontrollere ordningen, og hver 
erhvervsdrivende skal føre særskilte regnskaber efter bomuldstype. Den nuværende 
ordning med tilpasning efter stigende eller faldende mængder støtteberettiget 
egreneret bomuld i forhold til egreneringsudbyttet af fibre vil ikke være mere effektiv 
i bestemte tilfælde. En opadgående tilpasning vil ikke kunne gennemføres, hvis 
resultatet overstiger den kvote, der er indrømmet. 
Denne ordning med to kategorier af bomuld (den første med fuld støtte og uden 
sanktioner og den anden uden støtte) indebærer desuden en væsentlig ændring af 
ordningen, fordi det ikke mere vil være nødvendigt at foretage et overslag over 
produktionen eller at udbetale forskud på og restbeløb af støtten. 
4.3 Konklusioner 
Den oprindelige option med en regional fordeling af NGM er en kilde til 
komplikationer for forvaltningen af og kontrollen med støtteordningen. Den fører 
uundgåeligt til forskellige støtte- og betalingsbeløb fra region til region. Den kan også 
resultere i regionale overførsler af produktionen. 
På baggrund af de fremførte argumenter forekommer det berettiget helt at afvise 
optionen med individuelle kvoter, der tildeles hvert år, for at undgå, at kontrollen 
bliver mere kompliceret, hvad der i modstrid med Revisionsrettens, Rådets og 
Parlamentets ønsker ville svække dens effektivitet. 
En enklere mulighed for at undgå en udvidelse af dyrkningen af bomuld i hele 
Grækenland kunne være delvis at anvende den ordning, der for tiden gælder for hård 
hvede. Man skal fastlægge de traditionelle produktionsområder, hvor støtteordningen 
skal anvendes fuldt ud, og de ikke-traditionelle produktionsområder, hvor 
støtteordningen slet ikke skal anvendes. 
Hvis en sådan ordning vedtages, bør den indebære en skærpet kontrol af 
bomuldsarealerne og de arealanmeldelser, som ledsager den bomuld, der leveres til 
egreneringsvirksomhederne. Hvis sådanne bestemmelser skal vedtages, er det 
nødvendigt at tilpasse grundforordningen. 
Hvis man vil opnå en vis regionalisering og samtidig undgå overførslerne af 
produktion mellem regionerne, kunne løsningen være at regulere støtten i forhold til 
arealerne. Det ville dog være en option, der ikke svarer til den af de græske 
myndigheder ønskede ordning, og som ikke kan gennemføres uden at ændre 
grundprincipperne i den nuværende ordning. 
14 
For Spaniens vedkommende indebærer regionaliseringen af sanktioner naturligvis 
ikke de samme følger, da 95% af bomuldsproduktionen i Spanien allerede er 
koncentreret i Andalusien. 
5. MEDREGNING AF DEN ANSLÅEDE PRODUKTION 
De græske myndigheder mener med rette, at deres nye anmodning vedrørende 
regionaliseringen af sanktioner (individuelle kvoter) annullerer deres tredje og fjerde 
ønske. For så vidt sanktionen i forbindelse med nedsættelsen nu er uden betydning, er 
det ikke mere nødvendigt at beregne forskuddene ud fra den anslåede produktion, som 
derfor ikke mere har nogen eksistensberettigelse. 
De sidste to punkter er dog svære at skille fra hinanden, da de vedrører 
gennemførelsesbestemmelserne for udbetaling af forskud. De behandles i det 
følgende. 
5.1 Redegørelse for den græske anmodning og dens begrundelse 
Den oprindelige græske anmodning gik ud på, at der skulle tillades en større 
smidighed for de to faktorer, som påvirker beregningen af forskud. Dels skal der 
fastlægges juridiske rammer, som gør det muligt at revurdere produktionen i løbet af 
produktionsåret, dels skal man nedsætte den procentdel, hvormed den anslåede 
produktion forhøjes (7,5% i stedet for 15%). 
Grækenland ønsker, at revurderingen af produktionen sker senest i løbet af de sidste ti 
dage af oktober, og at der i givet fald kan fastsættes en produktion, der er højere end 
den første vurdering. 
Hovedformålet er i løbet af produktionsåret at komme så tæt som muligt på den 
faktiske endelige produktion, så at der kan ydes støttemodtageren en betaling, som 
ligger så tæt som muligt på den, som han i sidste ende vil fa ret til. 
5.2 Analyse af de planlagte ændringer 
Hvis man vurderer og revurderer produktionen i løbet af produktionsåret (i tilfælde af 
en nedgang) og anvender en lavere forhøjelse (7,5%), vil det bidrage til at begrænse 
forskellen mellem den foreløbige nedsættelse og den endelige nedsættelse. 
Forskudsbeløbene vil derfor blive højere i løbet af produktionsåret, og restbeløbet ved 
årets slutning vil blive lavere. 
o Forskudsmodtagerne vil derfor hurtigere kunne overføre minimumsprisen til 
w producenterne, navnlig hvis de pågældende modtagere er producentorganisationer, 
3 som ønsket af de græske myndigheder. 
< 
Q 
< 
LU 
O 
15 
Ved den første vurdering, der foretages inden produktionsårets begyndelse, indebærer 
en margen på 7,5% dog en ikke ubetydelig budgetrisiko, for så vidt de udbetalte 
forskud vil kunne vise sig at være større end den endelige støtte ved produktionsårets 
slutning. 
I slutningen af oktober er egreneringen i fuld gang, og en vurdering af den endelige 
produktion kan ikke være særlig pålidelig. Det vil være en uacceptabel budgetmæssig 
risiko, hvis man anvender en margen på 7,5%. Man bør derfor bevare en margen på 
15% for denne anden vurdering, hvad der vil begrænse virkningen af de nye forskud. 
I en sådan ordning vil støttemodtagerne : 
- fra den 16. oktober modtage et forskud, der er baseret på den første vurdering af 
produktionen, forhøjet med 15% (gennemført inden produktionsårets begyndelse) 
- i begyndelsen af november modtage et forskud (omtrent samme beløb), der er 
beregnet ud fra revurderingen af produktionen og stadig forhøjet med 15%, og for 
så vidt angår de i første led nævnte forskud, med et beskedent tilbagevirkende 
tillæg 
- modtage et restbeløb ved produktionsårets slutning. 
Denne række af forskellige udbetalinger udgør dog en alvorlig kilde til 
komplikationer og administrative fejltagelser for en række forskud, som i de fleste 
tilfælde er små. 
5.3 Konklusioner 
For at begrænse budgetrisikoen mest muligt kunne man forestille sig, at forskuddene 
beregnes i to etaper : 
- første etape går ud på, at man bevarer den produktion, der er anslået inden 
produktionsårets begyndelse, og at man beholder forhøjelsen på 15% 
- anden etape går ud på, at man revurderer produktionen på et tidspunkt, hvor den 
vigtigste periode for bomuldens anbringelse under kontrol sædvanligvis er langt 
fremskreden (slutningen af november), fordi den nye vurdering af produktionen 
giver en større garanti, forhøjet med et lavere tillæg. 
Det forhold, at den anden vurdering af produktionen udskydes til slutningen af 
november, vil gøre det muligt at opnå bedre betalingsbetingelser for de 
erhvervsdrivende i både Grækenland og Spanien, samtidig med at der tages hensyn til 
budgettet. Komplikationerne i forbindelse med betalingen af to forskud består dog 
0 fortsat. 
LU 
1 For at undgå udbetaling af flere forskud og de deraf følgende administrative 
< komplikationer, kunne man overveje at udbetale et enkelt forskud fra den 16. 
< 
LU 
O 
16 
december (og ikke fra den 16. oktober som for tiden) på grundlag af den anslåede 
produktion i slutningen af november, forhøjet med en procentsats på under 15%. 
Med disse ændringer vil det være nødvendigt at tilpasse Rådets forordning (EF) nr. 
1554/95 om fastsættelse af almindelige regler for støtteordningen vedrørende bomuld. 
6. GENERELLE KONKLUSIONER 
Formålet med denne beretning er at sætte Rådet i stand til at vurdere virkningerne af 
de af de græske myndigheder ønskede fire ændringer i forhold til den nuværende 
situation, idet alle øvrige bestemmelser i støtteordningen i øvrigt forbliver uændrede. 
Andre ændringer af ordningen vil kunne undersøges med henblik på i højere grad at 
inddrage producenterne i ydelsen af EF-støtte. Sådanne ændringer vil dog være 
fundamentale og indebære en omlægning til fast støtte (pr. ha eller pr. ton), som får 
betydelige følger for indkomsterne, som vil variere meget i forhold til 
markedspriserne, og for kvalitetskontrollen og produktionskvaliteten. Disse optioner 
vil blive undersøgt som led i overvejelserne af ordningens samlede anvendelse, med 
hensyn til hvilken der skal forelægges Rådet og Parlamentet en beretning inden den 1. 
august 1999. 
Hvad angår støtten til producentorganisationerne, synes et flertal de nuværende 
organisationer i Grækenland og Spanien ikke straks at kunne imødekomme de krav, 
der uundgåeligt stilles til støttemodtagerne med hensyn til forvaltningen af 
anbringelsen under kontrol, forskud og den egentlige støtte. 
Den option, der går ud på, at afsætningen af fibrene, inden producentorganisationerne 
modtager støtten, påhviler egreneringsvirksomhederne, vil til gengæld indebære en 
forpligtelse til at udbetale en pris til producentorganisationen. Den bør frarådes, fordi 
den vil medføre kontrol- og sanktionsproblemer, men også problemer for 
overensstemmelsen med grundprincippet om deficiency payment. 
Den anden option, hvorefter afsætningen af fibrene påhviler 
producentorganisationerne selv (som den allerede gennemføres i Grækenland af de 
producentopganisationer, der er oprettet af egreneringskooperativer) vil kunne støttes. 
Man bør i så fald styrke de nuværende bestemmelser, hvorefter 
egreneringsvirksomheden overfører støtten til en privat eller sammensluttet producent, 
når den egrenerer for vedkommendes regning. I Rådets nye bestemmelser skal der 
derfor, for at skabe overensstemmelse med de i protokollen fastsatte betingelser for 
betaling af minimumsprisen, indføjes en forpligtelse for producentorganisationerne til 
at udbetale minimumsprisen til medlemmerne. Under disse omstændigheder vil 
producentorganisationerne kunne undgå alle begrænsninger i forbindelse med den 
2 forvaltning af støtten, der foretages af egreneringsvirksomhederne. De 
8 producentorganisationer, der selv foretager egrenering, vil desuden kunne fortsætte 
§ med at modtage og forvalte støtten. 
o < 
LU 
o 
17 
o 
LU 
O 00 
O < 
< 
LU 
O Indføres der en ordning med individuelle kvoter for at opretholde dyrkningen i de 
traditionelle produktionsområder, vil det skabe mange kontrol- og 
forvaltningsproblemer, som er uforenelige med principperne i den nuværende 
støtteordning. Regionaliseringen af den nationale garantimængde medfører mange 
støtteniveauer og dermed kontrolproblemer for de regionale overførsler af 
produktionen. Man kunne dog overveje at anvende det princip, der for tiden anvendes 
for hård hvede. De ikke-traditionelle produktionsområder, hvor der ikke skal ydes 
støtte, skal fastlægges i en rådsforordning. 
Hvad angår bestemmelserne om udbetaling af forskud, forudsætter en forbedring af 
vurderingen af produktionen, at der foretages en revurdering på et tidspunkt, hvor den 
vigtigste periode for bomuldens anbringelse under kontrol sædvanligvis er langt 
fremskreden (mod slutningen af november). Hvis der sker en forhøjelse med under 
15%, kan den revurderede produktion anvendes ved beregningen af forskuddet på 
støtten, uden at det medfører en risiko for budgettet. For at undgå udbetaling af flere 
forskud og de deraf følgende administrative komplikationer bør det fastsættes, at den 
egentlige udbetaling af forskuddene udsættes i to måneder. Disse ændringer gør det 
nødvendigt at ændre Rådets almindelige regler. 
Alt i alt indebærer de konklusioner, der er fremlagt i denne beretning, følgende: 
- støtten skal fortsat udbetales til egreneringsvirksomheden (privat eller 
sammensluttet), og mulighederne for at udbetale minimumsprisen i tilfælde af 
egrenering for producentorganisationers regning skal præciseres 
- det frarådes at indføre individuelle produktionskvoter, og der skal være mulighed 
for at foretage en geografisk koncentration af retten til støtte 
- der skal kunne udbetales et enkelt forskud på støtten, som beregnes ud fra en bedre, 
men senere vurdering af produktionen, hvilket vil berettige til at forhøje denne med 
under 15%. x 
I lyset af Rådets drøftelser af denne beretning vil der på grundlag af disse overvejelser 
kunne fremsættes forslag til bestemmelser, som skal anvendes fra produktionsåret 
1998/99. De medfører ikke i sig selv yderligere udgifter for EF-budgettet. 
18 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 10 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 10 17 
Katalognummer : CB-CO-98-006-DA-C 
ISBN 92-78-30056-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
13