22. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 347/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om offentlig kontrol af levnedsmidler (x) 
(87/C 347/01) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 15. januar 1987 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgs­
mål, som udpegede G.H.E. Hilkens til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 29. 
september 1987. 
ØSU vedtog på sin 249. plenarforsamling, den 21. oktober 1987, enstemmigt følgende 
udtalelse: 
1. ØSU godkender Kommissionens forslag, dog med 
forbehold af følgende bemærkninger: 
Selv om Kommissionen på en række punkter har taget 
hensyn til ØSU's udtalelse om den nye levnedsmiddel­
politik (2), ønsker ØSU særligt at henlede opmærk­
somheden på de afsnit i denne udtalelse, der omhandler 
konkurrence og levnedsmiddelkvalitet samt levneds­
middelkontrollen (pkt. 4 og 5). 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Et rammedirektiv 
2.1.1. Der er tale om et rammedirektiv, der på for­
skellige punkter må konkretiseres nærmere. 
2.1.2. Virkningen af det foreslåede direktiv vil derfor 
i høj grad være afhængig af den efterfølgende lovgivning 
på nogle af de vigtigste områder, som direktivet dækker. 
ØSU mener, at det er nødvendigt at fastsætte yderligere 
bestemmelser om organiseringen af inspektion og prø­
veudtagning samt om kriterierne for de hygiejnisk-sani-
tære betingelser. Her må der i nær fremtid gennemføres 
EF-ordninger. 2.2. Anvendelsesområde 
2.2.1. Kommissionens forslag har til formål gennem 
en harmonisering af kontrolforanstaltningerne i så vidt 
omfang som muligt at mindske eller helt udelukke risici 
for den offentlige sundhed og svig i forbindelse med 
ukorrekt mærkning. 
2.2.2. ØSU antager, at der ved begrebet offentlig 
sundhed også forstås sundhed. Ved begrebet svig forstås 
enhver forsætlig elier uforsætlig overtrædelse af natio­
nale eller EF-bestemmelser, herunder også mærknings­
bestemmelserne. De sanktioner, der omtales i pkt. 2.4, 
må holdes klart adskilt herfra. Ordet »svig« burde 
erstattes med »vildledende og/eller fejlagtig beskrivelse« 
for at undgå eventuelle juridiske forviklinger i forbin­
delse med direktivets gennemførelse. 
2.2.3. ØSU henleder Kommissionens opmærksom­
hed på, at bestemmelserne om mærkning og præsenta­
tion af produkter stadig varierer meget fra medlemsstat 
til medlemsstat, og at denne kendsgerning kunne volde 
betydelige vanskeligheder i forbindelse med iværksæt­
telsen af dette direktiv. ØSU lægger derfor vægt på, at 
harmoniseringen af medlemsstaternes mærkningsbe­
stemmelser hurtigt skrider fremad. 
(!) EFT nr. C 20 af 27. 1. 1987, s. 6. 
(2) EFT nr. C 328 af 22. 12. 1986. 2.2.4. I henhold til direktivforslaget skal medlems­
staterne foretage samme kontrol af produkter, der er 
Nr. C 347/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 12. 87 
bestemt til markedsføring i en anden medlemsstat, som 
af dem, der er bestemt for deres eget marked. 
2.2.5. I betragtning af de utallige og meget forskellige 
mærkningsbestemmelser, der gælder i de enkelte med­
lemsstater, bør kontrollen foregå i det land eller den 
region, hvortil importen sker. 
2.2.6. Normerne ved eksport til tredjelande skal være 
i overensstemmelse med importlandets importbestem­
melser, især hvad angår sundheden. Såfremt det endeli­
ge importland ikke er kendt, eller der ikke eksisterer 
tilsvarende regler, udgør EF-reglerne minimumskravet. 
2.2.7. ØSU er enig med Kommissionen i, at kontrol­
len bør udstrækkes til at dække alle produktions- og 
distributionsstadier. ØSU opfordrer endvidere udtryk­
keligt til, at råvarer underkastes en kontrol. Desuden 
må det sikres, at kontrollen (dvs. inspektion og prø­
veudtagning) foretages uden forudgående varsling. 
2.2.8. ØSU opfordrer Kommissionen til at undersø­
ge, om det ville være hensigtsmæssigt at udarbejde 
vejledende bestemmelser om levnedsmiddelproduktion, 
levnedsmidlers kvalitet og præsentationsform eller 
andre kriterier, som er af betydning for, om levnedsmid­
lerne må markedsføres. Disse vejledende bestemmelser 
ville i medlemsstaterne udgøre et vigtigt instrument for 
de offentlige varekontrolorganer og for levnedsmiddel­
branchen en rettesnor for god og loyal praksis i produk­
tion og handel. Der må ske en udveksling af de erfarin­
ger, der indhøstes på området, og dette må føre til 
retningslinjer, der fastlægges i et samarbejde mellem 
forskningen, levnedsmiddelkontrollen, forbrugerne og 
levnedsmiddelbranchen. 
2.2.9. Endelig anmodes Kommissionen om at under­
søge spørgsmålet om en præventiv fremgangsmåde i 
forbindelse med levnedsmiddelkontrol. I den forbindel­
se kunne det overvejes at pålægge ledende kompetente 
institutter jævnt fordelt over hele Fællesskabet at 
gennemføre forskning inden for metodologi i levneds­
middelkontrollen og bestemte delaspekter inden for 
levnedsmiddelområdet. 
2.3. Kontrolpersonale 
2.3.1. En effektiv kontrol vil i høj grad være afhæn­
gig af, om kontrolpersonalet er kompetent og disponi­
belt. Det bør derfor ligeledes overvejes at indføre EF-
bestemmelser om grunduddannelse og videreuddannel­
se til de personer, der skal udføre kontrollen, samt 
disses opgaver og uafhængighed. Kriterierne herfor bør 
på EF-plan fastlægges i et direktiv. 
2.3.2. De involverede laboratoriers kvalitet er af 
grundlæggende betydning for en effektiv levnedsmid­
delkontrol. Det hører til EF's opgaver at fastlægge klare 
fælles kriterier herfor, således som dette allerede er 
foreslået af Kommissionen i andre tilfælde (god labora­toriepraksis i forbindelse med ikke-klinisk afprøvning 
af kemikalier) (1). 
2.3.3. ØSU ønsker at gøre opmærksom på den mulig­
hed at oprette en europæisk inspektionstjeneste, som 
koordinerer og harmoniserer de nationale kontrol­
organer. 
2.3.4. I alle tilfælde anses det for ønskeligt, at de 
enkelte medlemsstaters levnedsmiddelkontrolcertifika­
ter fuldt ud anerkendes. Der bør indføres et tæt system 
med kodetal for hvert område og for hver virksomhed 
samt et kontrollaboratorium, således som det foreslås 
i Kommissionens arbejdsdokument om et forslag til 
rådsdirektiv vedrørende beskrivelse eller mærkning til 
identifikation af en given gruppe levnedsmidler. 
Kun således kan man i sidste ende sikre en kontrol af 
de ansvarlige producenter. I andre sektorer har et sådant 
kodesystem allerede stået sin prøve. Særlig i tilfælde, 
hvor der består en sundhedsrisiko, er hurtig handling 
påkrævet. Informeringen af de nationale kontrolorga­
ner kunne ske hurtigt via et sådant kodesystem. 
2.4. Sanktioner 
Direktivet bør kræve, at medlemsstaterne iværksætter 
passende sanktioner ved overtrædelse af sundheds- og 
mærkningsbestemmelserne. 
2.5. Sundhedsoplysning og -lære 
2.5.1. Ud over en effektiv kontrol tillægger ØSU 
ligeledes forbrugeroplysning og -uddannelse stor betyd­
ning, idet man derigennem kan hjælpe folk med at 
foretage sikre, sunde og velovervejede valg af fødevarer. 
2.5.2. Det ser ud til, at sundhedsoplysningen ikke er 
tilstrækkelig effektiv og næppe kan overbevise folk om 
det vigtige i en fornuftig og sund levevis. Sektionen 
foreslår derfor, at der indføres et fag Sundhedslære i 
undervisningsplanen, og at der gøres brug af moderne 
undervisningsmetoder. Lærerne bør have en specialud­
dannelse til at undervise i faget. 
2.6. ØSU Opfordrer Kommissionen til at udarbejde 
en systematisk oversigt over alle gældende levnedsmid­
delbestemmelser til gavn for samtlige berørte parter. 
3. Særlige bemærkninger 
Artikel 1, stk. 4 
ØSU fastslår, at der findes et EF-direktiv om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om metro­
logiske kontrolmetoder. 
(») EFTnr. C 232 af 31. 8. 1987. 
22. 12. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 347/3 
Mål og vægt er et væsentligt aspekt af en levnedsmiddel­
politik. Derfor må kontrol med vægt of mængde af 
udbudte levnedsmidler prioriteres lige så højt som den 
indholdsmæssige og sundhedsmæssige kontrol. På dette 
område burde metodologien organiseres og koordineres 
på EF-niveau. Også i denne forbindelse er en omfatten­
de information af de berørte kontrolorganer og en 
gensidig støtte i uddannelsen af stor nytte. 
ØSU understreger, at en effektiv metrologisk kontrol 
er af betydning for mærkningskontrollen. Direktivet 
bør indeholde en bestemmelse om, at levnedsmiddel­
kontrolmyndighederne skal underrette justervæsenet 
om enhver uregelmæssighed, der forekommer på dette 
område. 
Artikel 3 
Bestemmelsen i stk. 1, litra a, om at kontrollen gennem­
føres »regelmæssigt« må formuleres mere præcist (jf. 
pkt. 2.2.8 under de generelle bemærkninger). 
Artikel 4 
Hvad angår artikel 4 og 5, er ØSU af den opfattelse, at 
nok er den kontrol, som virksomhederne selv foretager, 
vigtig, og at den derfor altid skal udføres i tilstrækkeligt 
omfang, men den kan ikke erstatte eller føre til en 
mindskelse af den offentlige kontrol. 
Artikel 5, stk. 1 
Emballeringsmateriale bør føjes til de punkter, der om­
fattes af kontrol. 
Artikel 5, stk. 2 
ØSU fortolker dette stykke således, at der kan foretages 
en høring af alle medarbejdere, der på nogen måde er 
ansvarlige for fabrikationsprocessen, og som kan give 
relevante oplysninger herom. 
Artikel 6 
I stk. 1 bør medtages emballeringsmateriale. 
Bruxelles, den 21. oktober 1987. Desuden bør der indføres en bestemmelse om, at der 
ved prøveudtagningen efter ønske tages en ekstra prøve, 
der efterlades i forseglet stand i virksomheden, således 
at virksomheden om nødvendigt kan lade en autoriseret 
instans foretage en kontrolundersøgelse. 
Artikel 7 
Denne artikel må kunne udformes tydeligere. Andet 
afsnit bør formuleres således, at personaleundersøgel­
sen omfatter 
a) medicinske aspekter (lægeerklæring). I betragtning 
af dette spørgsmåls betydning bør der inden for en 
overskuelige fremtid gennemføres EF-bestemmelser 
herom; 
b) personlig hygiejne og påklædning. 
Artikel 8 
Det er af stor betydning, at kontrollanterne bevarer 
retten til at få fortrolig indsigt i dokumenter, der vedrø­
rer fremstillingsprocessen. I den forbindelse gælder na­
turligvis den i artikel 10 nævnte tjenstlige tavshedspligt. 
Artikel 11 
ØSU godkender bestemmelserne i artikel 11 om årlige 
prøveudtagningsprogrammer. 
ØSU ville dog gerne vide, hvad Kommissionen agter at 
gøre med de indsamlede prøveudtagningsprogrammer. 
Kommissionen bør af sundheds- og sikkerhedsmæssige 
hensyn lade medlemsstaternes levnedsmiddelkontrol­
myndigheder få adgang til de indsamlede oplysninger. 
Artikel 11, stk. 2 
Den 1. maj, som direktivet fastsætter som frist for 
indlevering af rapporter om prøveudtagningsprogram-
mernes gennemførelse, er urealistisk. ØSU foreslår i 
stedet den 1. juli. 
Artikel 12 
ØSU ser med glæde, at Kommissionen vil offentliggøre 
fortegnelsen over godkendte laboratorier if EF-Tidende. 
ØSU opfordrer til at udbygge kommunikationen mel­
lem laboratorierne i EF, således at de hurtigt kan 
komme i direkte kontakt med hinanden. 
ØSU mener, at man her bør anvende de moderne kom­
munikationsmidler. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg