7. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 114/7 
strege nødvendigheden af at udnytte de naturlige res­
sourcer, der findes i området, ligesom det ligger Udval­
get stærkt på sinde, at mulighederne for at bevare og 
skabe nye arbejdspladser inden for land- og skovbrug, 
turisme, fiskeri og fiskeindustrien ikke bliver overset. 
3. Udvalget anbefaler derfor følgende: 
3.1. De to regeringer bør som hastesag gennemføre 
det, som er foreslået i »Cross-Border Study«, men 
inden for 5 år. 
3.2. Især bør projekter, som prioriteres af begge rege­
ringer, straks tages op med henblik på finansiering 
inden for Den europæiske Regionalfonds eksisterende 
rammer. 
3.3. Når Regionalfondens ikke-kvotabestemte del 
tages i brug, bør der især tænkes på at anvende den i det 
undersøgte område; det anbefales derfor, at London-
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 1978. 
Basil de FERRANTI 
Udtalelse om iværksættelsen af Lomé-konventionen — indgåelse af en ny konvention 
Udvalgets udtalelse har ingen tekst som grundlag. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalgets præsidium besluttede den 4. juli 1977 i overensstemmelse med artikel 20, stk. 3, i 
forretningsordenen at afgive et tillæg til udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 161. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles 
den 12. og 13. juli 1978, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: derry/Donegal gøres til genstand for en særlig EF-regio-
naludviklingsforanstaltning under anvendelse af den 
reviderede fondsforordnings artikel 13. Der kan således 
øjeblikkelig bidrages med midler til finansieringen af de 
projekter, som anbefales i »Cross-Border Study«, og 
som der endnu ikke har kunnet skaffes tilstrækkelig 
finansiering til fra anden side. 
3.4. For at imødekomme det store behov i området 
bør Kommissionen behandle åbningen af et informa­
tionskontor i Nordirland som hastende. 
3.5. Som nævnt i informationsberetningen bør »The 
Steering Group« spille en positiv rolle som katalysator 
for den økonomiske og sociale udvikling, og til at bistå 
denne gruppe, bør der nedsættes en »Area Liaison 
Committee« (regional forbindelseskomité) bestående af 
repræsentanter for lokale myndigheder og de økonomi­
ske og sociale interessegrupper således at meningsfuld 
lokal medvirken sikres og lokal viden og erfaring ind­
drages. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Nr. C 114/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 5. 79 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til art. 20, stk. 3, i dets forretnings­
orden, 
under henvisning til beslutning truffet den 4. juli 1977 
af dets præsidium om at pålægge afdelingen for forbin­
delser med tredjelande at udarbejde en udtalelse om 
»Iværksættelse af Lomé-konventionen — Indgåelse af 
en ny konvention, 
under henvisning til tidligere udtalelser af 26. juni 1974 
og 26. november 1975 om Lomé-konventionen (1), 
under henvisning til dets årlige udtalelser om Det euro­
pæiske Fællesskabs ordning med generelle toldpræfe­
rencer, 
under henvisning til studien over »Fællesskabets politik 
for forholdet mellem industri- og udviklingslande« 
under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen for 
forbindelse med tredjelande på mødet den 13. juli 
1978, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, hr. 
Soulat, 
under henvisning til forhandlingerne på den 161. ple­
narforsamling den 12. og 13. juli 1978, (mødet den 
12. juli 1978) — 
enstemmigt, idet dog 6 undlod at stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Indledning 
1.1. På trods af, at Lomé-konventionen kun har været 
i kraft i forholdsvis kort tid, mener Det økonomiske og 
sociale Udvalg, at de indvundne erfaringer i løbet af de 
sidste to år, AVS-staternes forhåbninger og Fællesska­
bets interesser på mellemlang og lang sigt taler for en 
konsolidering og udbygning af det samarbejde, der blev 
indledt med denne konvention. 
1.2. Udvalget er af den opfattelse, at Lomé-konventio­
nen kan yde et væsentligt bidrag til skabelsen af en ny 
international orden, så at AVS-landene kan opnå en 
egentlig økonomisk og social udvikling under fuld 
(!) EFT nr. C 116 af 30. 9. 1974 og C 35 af 16. 2. 1976. udøvelse af deres suverænitet på grundlag af egne planer 
og aftaler, som er indgået frit af de parter, som er berørt 
af og har undertegnet konventionen. Denne nye interna­
tionale orden, hvis hovedmålsætning er at tilfredsstille 
befolkningernes væsentligste behov, bør være baseret på 
en udvikling af de nationale økonomier. Den skal des­
uden muliggøre en udbygning af det regionale samar­
bejde (I dette dokument vedrører det regionale samar­
bejde forbindelserne mellem enten to eller flere AVS-sta-
ter eller mellem en eller flere AVS-stater på den ene side 
og en eller flere nabolande på den anden side. Det inter­
regionale samarbejde vedrører forbindelserne mellem 
enten to eller flere regionale organisationer som AVS-
staterne tilhører eller mellem en eller flere AVS-stater og 
en regional organisation.) med det sigte at skabe større 
markeder. En sådan ny orden forudsætter en række 
økonomiske og sociale målsætninger, og disse skal fast­
lægges i nøje overensstemmelse med de berørte landes 
befolkning. 
1.3. Udvalget understreger, hvor vigtigt det er, at der 
er overensstemmelse mellem AVS-staternes og medlems­
staternes økonomiske og sociale målsætninger. Opnåel­
sen af denne overensstemmelse kræver en udtømmende 
og åben udveksling af oplysninger samt vilje og perma­
nente høringsprocedurer. Man kan ikke forvente, at en 
spontan udveksling vil ændre de nuværende skævheder 
bl.a. i handelsmønstret. 
1.4. På den anden side mener Udvalget, at en fortsæt­
telse af samarbejdspolitikken, sådan som den kommer 
til udtryk i Lomé-konventionen, ikke bør stå i vejen for 
en fælles udviklingspolitik over for andre udviklings­
lande end AVS-staterne. 
I denne ånd vil Fællesskabet ikke kunne tilsidesætte 
hverken sine moralske eller juridiske forpligtelser over 
for hele den tredje verden. 
1.5. Det er ønskeligt, at alle EF-lande virkelig overhol­
der det fastsatte mål for den offentlige bistand (0,7 % af 
BNP) og tilstræber en bedre harmonisering af deres 
udviklingspolitik. 
1.6. Ligeledes bør man både under forhandlingerne om 
og gennemførelsen af den nye konvention aktivt til­
stræbe overensstemmelse mellem de forskellige aspekter 
af EØF-AVS-samarbejdet. 
1.7. Gennemførelsen af dette kræver inddragelse af de 
økonomiske og sociale kredse i AVS og i EØF, hvilket 
Det økonomiske og sociale Udvalg har understreget 
gentagne gange. 
7. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 114/9 
2. Lomé-konventionen: Status 
2.1. Med hensyn til handelsafsnittet ser Udvalget med 
tilfredshed på, at man har kunnet opretholde den frie 
adgang til Fællesskabets marked for AVS-produkter 
uden anvendelse af beskyttelsesklausulen, selv om der 
opstår problemer for visse produkter, som der allerede 
nu er ved at være overskud af. Ikke desto mindre melder 
spørgsmålet sig, om det ikke ville være hensigtsmæssigt, 
om den fremtidige konvention åbnede mulighed for en 
selektiv anvendelse af beskyttelsesklausulen, når enhver 
forhandlingsløsning havde vist sig umulig. 
Selv om man i de to første år, hvor handelsbestemmel­
serne har været gældende (1975 og 1976), har kunnet 
konstatere et mindre fald i AVS-staternes andel af Fæl­
lesskabets udenrigshandel, synes oplysning vedrørende 
1977 at vise en ændring af denne tendens. Det skal dog 
understreges, at ikke alle AVS-staterne har øget deres 
individuelle andel, og at det generelle handelsmønster 
fortsat er meget skævt. Dette bør de berørte parter 
vedvarende have for øje under de kommende forhand­
linger. 
2.2. Stabex har indtil nu været af ikke ringe betyd­
ning for flere AVS-stater. Disse beklager sig imidlertid 
over det begrænsede antal produkter, der er omfattet af 
ordningen, selvom AVS/EØF-Rådet til dels har kunnet 
imødekomme disse indvendinger. 1 øvrigt synes mange­
len på en vis pristalsregulering af overførslerne at være 
en svaghed i systemet. 
2.3. Udvalget konstaterer, at der endnu ikke er kom­
met rigtig gang i det industrielle samarbejde, således 
som det er fastlagt i konventionen. Et positivt aspekt er 
de retningslinier, Centret for industriel Udvikling lægger 
til grund for valget af projekter, nemlig fremme af 
»joint ventures«, særlig vægt på små og mellemstore 
virksomheder, tilskyndelse til udvikling af industrier, 
der anvender lokalt forekommende råstoffer, samt 
støtte til udviklingen af landbruget. Udvalget er dog 
betænkelig ved den forholdsvis høje pris på de arbejds­
pladser, der er blevet skabt ved projekter, som centret 
har iværksat. Hvis den forhåndenværende kapital skal 
få nogen reel indvirkning på de eksisterende problemer, 
er det ønskeligt, at den fordeles på et stort antal arbejds­
intensive aktiviteter. 
2.4. Udvalget beklager imidlertid, at de økonomiske og 
sociale kredse ikke er blevet hørt (i henhold til artikel 
10 i beslutning 1/76 truffet af AVS-EØF-Ministerrådet) 
om disse målsætninger ej heller mere generelt om cen­
trets arbejdsmåde. 
2.5. Udvalget konstaterer, at det finansielle og tekniske 
samarbejde alt i alt har fungeret tilfredsstillende. Visse 
nye aspekter af dette samarbejde, nemlig det regionale 
samarbejde, udviklingen af små og mellemstore virk­somheder, mikroprojekter, planlægning samt oprettelse 
af delegationer synes allerede nu at ville kunne gøre 
Fællesskabets samlede udviklingspolitik mere effektiv. 
2.6. Oprettelsen af institutionerne er forløbet normalt. 
Udvalget beklager imidlertid, at man endnu ikke har 
anvendt artikel 74, stk. 6, i konventionen, hvori det 
hedder, at »Ministerrådet kan træffe alle egnede foran­
staltninger med henblik på at sikre effektive kontakter 
og konsultationer samt et effektivt samarbejde mellem 
de økonomiske og sociale grupper i medlemsstaterne og 
AVS-staterne«. Udvalget understreger den indsats, der 
er blevet gjort af Kommissionen og Den rådgivende 
AVS/EØF-Forsamling, hvilket har ført til et indledende 
møde mellem medlemmer af Det paritetiske Udvalg 
under Den rådgivende AVS/EØF-Forsamling og repræ­
sentanter for de økonomiske og sociale grupper i AVS-
staterne og i EØF. 
2.7. Endelig beklager Udvalget også, at der ved gen­
nemførelsen af konventionen har været: 
a) utilstrækkelig samordning mellem AVS-staterne og 
EØF, bl.a. lader den gensidige udveksling af oplys­
ninger samt procedurerne for gensidige konsultatio­
ner tilsyneladende meget tilbage at ønske, samt 
b) utilstrækkelig sammenhæng mellem de forskellige 
samarbejdsformer, der er fastlagt i konventionen. 
F. eks. er det nødvendigt at nå til enighed om en 
planlægning af industri- og infrastrukturinveste­
ringerne. 
3. Indgåelse af en ny konvention 
3.1. Samarbejdet mellem EØF og AVS-staterne bør 
udbygges og på visse områder suppleres som følge af 
den krise, som har medført væsentlige ændringer i ver­
densøkonomien og i de internationale forbindelser, især 
ved en forøgelse af forskellene både inden for og mellem 
de enkelte lande. 
3.2. Handelssamarbejde og Stabex 
3.2.1. Udvalget mener, at produkter fra udviklingslan­
dene og især AVS-staterne fortsat bør have fri adgang til 
Fællesskabets marked. Desuden bør de ikke-toldmæs-
sige hindringer, herunder kvantitative restriktioner, af­
skaffes hurtigst muligt. 
3.2.2. Udvalget mener, at princippet om ikke-gensidig-
hed bør fastholdes og gentager, at AVS-staterne ikke må 
Nr. C 114/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 5. 79 
behandle Fællesskabet mindre gunstigt end et andet 
udviklet land. Man kan i øvrigt formode, at AVS-sta-
terne hidtil ikke har opnået de fordele i tredjelande, som 
Fællesskabets opgivelse af gensidighedsprincippet gav 
dem mulighed for at anmode om. 
3.2.3. Der bør gradvist skabes større balance i han­
delsstrømmene mellem Fællesskabet og AVS-staterne. 
Især bør AVS-staternes import af levnedsmidler mind­
skes og importen af kapitalgoder øges. Det er klart, at 
disse målsætninger ikke kan nås udelukkende ad han­
delspolitisk vej, og at hele AVS/EØF-samarbejdspolitik-
ken bør være afstemt herefter. Fornuftige handelsfrem-
mende foranstaltninger kunne dog lette omstrukture­
ringen af samhandelen. 
3.2.4. Skulle der i visse sektorer og for visse følsomme 
produkter opstå problemer eller være risiko herfor, til­
slutter Udvalget sig Kommissionens forslag om tvungne 
regelmæssige konsultationer mellem E(Z)F og AVS-sta­
terne med deltagelse af de økonomiske og sociale 
kredse. Disse konsultationer skal muliggøre en forbedret 
udveksling af oplysninger om udviklingstendenserne 
både med hensyn til produktionskapaciteten, markedet 
og samhandelen for således at skabe en stabil vækst i 
handelen inden for disse sektorer og for disse produkter 
og for at planlægge de nødvendige strukturændringer. 
Men det ville være ønskeligt, om denne form for »ad 
hoc« konsultationer i fremtiden blev erstattet af en 
global høringsproces på det sektorpolitiske plan. 
Men konsekvenserne og de samfundsøkonomiske 
omkostninger af aftalerne skal under ingen omstændig­
heder udelukkende bæres af de berørte sektorers 
arbejdstagere, men bør fordeles ligeligt over hele EF. 
3.2.5. Sagt mere generelt bør udvidelsen af parternes 
interne og regionale markeder være en integrerende del 
af målsætningerne for den fremtidige konvention, og 
udviklingen af AVS/EØF-handelen bør ikke hindre 
dette. 
3.2.6. På grund af de multinationale selskabers betyd­
ning for AVS-staternes og Fællesskabets samhandel og 
produktion anser Udvalget det for ønskeligt, at konven­
tionens parter indtager en fælles holdning over for disse 
både med hensyn til den gensidige anerkendelse af og 
udveksling af oplysninger om deres aktivitet samt kon­
trol med deres virksomhed. 3.2.7. Udvalget understreger værdien af Stabex-ord-
ningen. Det kræver imidlertid, at man forbedrer ord­
ningen under hensyntagen til inflationens virkninger 
(både på overførslerne og tilbagebetalingerne), til AVS-
staternes interesse i at eksportere forædlede produkter 
snarere end råstoffer, samt nødvendigheden af at ud­
vikle deres regionale handel. Man bør foretage en grun­
dig undersøgelse af, hvordan Stabex-ordningen harmo­
nerer med de forslag, der er ved at blive udarbejdet på 
internationalt plan. 
3.2.8. Denne forbedring af Stabex-ordningen bør også 
omfatte en udvidelse af listen over berørte produkter. 
Desuden kunne man måske tænke sig, at visse AVS-sta-
ter gradvist kom til at bidrage til finansieringen af ord­
ningen i en periode med højkonjunktur, og ordningen 
skulle så administreres af alle parter. 
3.2.9. Hvad angår anvendelsen af overførte beløb 
inden for Stabex mener Udvalget, at de først og frem­
mest bør gå til de berørte sektorer og befolkninger i 
overensstemmelse med den berørte AVS-stats udviklings­
politik, samt til diversificeringsprojekter, der tager sigte 
på at afhjælpe de eksisterende vanskeligheder inden for 
disse sektorer. 
3.3. Industrielt og teknisk samarbejde 
3.3.1. Udvalget understreger endnu engang den betyd­
ning, det hidtil har tillagt dette spørgsmål. Det beklager, 
at den i konventionen fastlagte nye form for industrielt 
samarbejde endnu ikke reelt er kommet igang. Det 
mener derfor, at det industrielle samarbejde bør udbyg­
ges i den nye konvention. 
3.3.2. Med hensyn til prioriteterne inden for dette 
industrielle samarbejde mener Udvalget,, at hovedmålet 
bør være at skabe et diversificeret industrinet, der kan 
bidrage til AVS-staternes udvikling gennem: 
— vareproduktion, der først og fremmest tilfredsstiller 
befolkningens væsentlige behov, sådan som de 
kommer til udtryk på de nationale og regionale 
markeder; 
— gradvis forbedring af AVS-staternes eksportevne, 
især igennem en udnyttelse af deres råstoffer for at 
skabe bedre balance i handelsforbindelserne; 
?• 5. 79 De Europæiske Fællesskabers lidende Nr. C 114/11 
forbedring af AVS-staternes teknologiske kapacitet; 
skabelse af det størst mulige antal arbejdspladser; i en udtalelse fra februar 1974, hvor det principielt 
tilsluttede sig ideen om en fællesskabsgarantiord-
ning for private investeringer og krævede, at der 
blev taget sociale hensyn (dermed forpligtelse til i 
projekterne at overholde ILO's regler); 
en bedre balance i den økonomiske aktivitet både på 
nationalt og regionalt plan; 
en industrialisering, der ikke medfører en forringelse 
af miljøet og leve- og arbejdsvilkårene; i en udtalelse fra november 1975, hvor det gav 
udtryk for, at indførelsen af en garantiordning ville 
medføre investeringer i AVS-staterne, og at man 
kunne tage spørgsmålet op til behandling med dem, 
der er interesseret i en udbygning af private EF-virk-
somheders aktivitet på deres territorium. 
integrering af industrien i den samlede udviklings­
politik og især udviklingspolitikken for landbruget; 
oprettelse af reparationsselskaber, der kan varetage 
vedligeholdelser af det eksisterende udstyr; 3.3.6. Udvalget mener, at der i den nye konvention bør 
være et kapitel om ovennævnte emne. Det mener, at det 
bl.a. på grundlag af Kommissionens meddelelse til 
Rådet af 21. januar 1978 kunne afgive en særlig udta­
lelse om dette spørgsmål (især på grundlag af Kommis­
sionens meddelelse til Rådet af 21. januar 1978). 
koordinering af infrastrukturerne og etableringen af 
virksomheder. 
3.3.3. Udvalget understreger kraftigt problemerne i 
forbindelse med overførelse og tilpasning af teknologi. 
Hvis AVS-staterne skal opnå en udvikling, som tager 
hensyn til deres særlige omstændigheder og opfylder de 
mål, de selv har fastlagt, må man også ved overførselen 
af teknologi fra industrilandene undersøge, udvælge og 
anvende den form for teknologi, der er afstemt efter de 
enkelte landes behov, muligheder og forhåbninger. 
3.3.4. Spørgsmålet om investeringsgarantier behandles 
ikke i den nuværende konvention, men Kommissionen 
mener, at den nye konvention bør indeholde bestemmel­
ser, der fremmer og beskytter investeringer. Disse bør 
dels tage hensyn til værtslandenes suveræne rettigheder, 
idet disse fortsat selv kan bestemme, om de vil tilskynde 
udenlandske investeringer eller ej, dels til de udenland­
ske investorers behov for at være beskyttet mod ikke-
handelsmæssige risici, samt vished om, at de betingelser, 
deres virksomheder arbejder under, ikke ændres. 3.3.7. Udvalget tillægger det særlig betydning, at man 
bevarer og udvikler dynamiske små og mellemstore 
virksomheder i AVS-staterne. 
Det mener, at der er rige muligheder for en industriali­
sering af de sma og mellemstore virksomheder inden for 
adskillige sektorer som f.eks. byggeri, maskinbygning, 
elektricitet, levnedsmiddelindustri, metalvareindustri, 
snedkeri osv. I henhold til konventionen kan der på alle 
de områder, hvor AVS-staterne ønsker det, gennemføres 
et effektivt samarbejde inden for sådanne virksomheds­
typer mellem beslutningstagere i EØF og i AVS-staterne 
uden hensyntagen til virksomhedernes juridiske form 
(private eller halvoffentlige virksomheder, stats­
virksomheder, kooperativer osv.). 
I samarbejdsaftalerne kan man nærmere beskrive 
samarbejdets art som f.eks. udveksling af teknologi, 
patenter eller know how, fælles benyttelse af distribu­
tionsnet, skabelse af fælles filialer osv. 
Det, at der findes investeringskodekser i flere AVS-stater, 
understreger deres vilje til at skabe den nødvendige 
ramme om udenlandske investorer. Det er især ønske­
ligt, at denne vilje kommer til udtryk i praksis, således 
at forbindelserne mellem disse investorer og værtslan­
dets administration lettes. 3.3.8. Udvalget understreger, at hele det industrielle og 
teknologiske samarbejde på alle niveauer bør være 
præget af en intens og samordnet indsats for teknisk, 
faglig, administrativ og handelsmæssig uddannelse, som 
regelmæssigt skal ajourføres, således at det fulde ansvar 
selv på de højeste niveauer i forskellige sektorer og virk­
somheder hurtigst muligt kan overtages af statsborgerne 
fra AVS-staterne. 
3.3.5. Udvalget minder om, at det på grund af den 
særlige betydning, det tillægger dette spørgsmål, alle­
rede har behandlet det gentagne gange og bl.a.: 3.3.9. Udvalget mener, at de eksperter, assistenter og 
teknikere, der på AVS-staternes anmodning udsendes til 
Nr. C 114/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 5. 79 
disse, har væsentlig indflydelse på iværksættelsen af det 
industrielle og tekniske samarbejde. 
Derfor er det nødvendigt, at man er særlig opmærksom 
på, at de udsendte personer opfylder kravene til faglige 
kvalifikationer, pædagogiske evner, og at de får til­
strækkelig forudgående uddannelse eller omskoling. 
Dette bør effektivt bidrage til, at AVS-statsborgere 
erhverver den viden, der vil sætte dem i stand til selv at 
administrere deres lands økonomiske, handelsmæssige 
og industrielle aktivitet. 
Desuden bør de udsendte personer under deres rejse og 
ophold have fri bevægelighed og tilstrækkelig retssik­
kerhed. 
3.3.10. Udvalget mener derfor, at man må udvide den 
rolle, man har tiltænkt centeret for industriel udvikling, 
især hvad angår det vigtige spørgsmål om tilpasning af 
teknologien. Det bør også kunne spille en aktiv rolle 
som bindeled mellem og tilrettelægger af det konkrete 
samarbejde mellem EØF og de eksisterende eller fremti­
dige nationale eller regionale centre i AVS-staterne. 
3.4. Landbrugssamarbejde 
3.4.1. Udvalget mener, at den nye konvention bør 
indeholde et særligt kapitel om landbrugssamarbejdet. 
Sigtet med dette samarbejde bør især være: 
— bistand til diversificering af landbruget, således at 
man prioriterer AVS-staternes selvforsyning med 
levnedsmidler; 
— forædling af landbrugsprodukter; 
— tilvejebringelse og gennemførelse af passende land­
brugsmetoder med henblik på en forbedring og 
modernisering af landbruget; 
— skabelse af den nødvendige infrastruktur for land­
bruget; 
— foranstaltninger til løsning af så fundamentale pro­
blemer som tørken og dens følgevirkninger, af­
vandring fra landbruget og vandbygning; 
— problemer i forbindelse med fødevarehjælpen; 
— søgen efter gensidig supplering snarere end konkur­
rence under hensyntagen til situationen på verdens­
markedet. 3.4.2. Udvalget mener, at He mange problemer, som 
rejser sig i forbindelse med udviklingen af AVS-staternes 
landbrug, skal ses som led i Fællesskabets ansvar over 
for hele den tredje verden, især over for landene i Mid­
delhavsområdet. I det særlige kapitel i konventionen om 
landbrugssamarbejdet bør man derfor understrege be­
tydningen af en regelmæssig udveksling af oplysninger 
mellem repræsentanter for landbrugskredse i alle part­
nerlande. 
3.5. Finansielt samarbejde 
3.5.1. Udvalget mener, at det finansielle samarbejde 
kan bruges til direkte at underbygge konventionens 
forskellige former for politik, hvor det støtter det han­
delsmæssige, industrielle og teknologiske aspekt. 
Det finansielle samarbejde bør især koncentreret om 
følgende: 
— støtte til regionale og interregionale projekter, hvad 
enten det drejer sig om landevejs-, jernbane- eller 
luftfartsinfrastruktur, udvikling af kommunika­
tionsmidlerne, vandbygning eller områder som 
uddannelse, sundhed eller teknologisk forskning; 
— udvikling af en diversificeret landbrugsproduktion 
og af en industriproduktion, der tager sigte på at 
forædle råstoffer og lokale produkter, på de små og 
mellemstore virksomheder, hvor der skal satses på 
produktioner, der har en afsmittende virkning på 
økonomien, på beskæftigelsen samt en aktiv fort­
sættelse af erfaringerne med mikroprojekter. 
3.5.2. Rent generelt mener Udvalget, at man fortsat 
skal prioritere de mindst udviklede lande, landene uden 
søkyst og øststaterne. Som led heri bør der gøres en 
særlig indsats over for signatarlandene i det sydlige 
Afrika, der lider alvorligt under konsekvenserne af deres 
indsats imod apartheid i Sydafrika og situationen i dette 
område. 
Den indsats, der allerede er gjort som led i det finansi­
elle samarbejde (særlig bistand, EØF/AVS-programmet 
for Namibia), er positiv, og det er ønskeligt, at den 
udbygges især med infrastruktur, der bidrager til at 
ophæve landenes isolering, med fødevarehjælp og læge­
hjælp. 
7. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 114/13 
3.5.3. Udvalget mener, at de finansielle bidrag, der er 
blevet ydet til de gennemførte projekter, især infrastruk­
turprojekter, bør suppleres med kreditter, der gør det 
muligt at fortsætte disse projekter i det mindste i en vis 
periode (vedligeholdelse, levering af materiel til vedlige­
holdelse og reparation, uddannelse af personale osv.). 
3.5.4. Udvalget mener, at den måde, hvorpå bistanden 
og kreditterne planlægges under konventionen, bør 
forbedres under hensyntagen til AVS-staternes målsæt­
ninger, således at disse kan spille en mere aktiv rolle ved 
administrationen af hjælpen og kreditterne. 
3.5.5. Man ville således kunne mindske den tid, der 
går mellem bevillingen af midlerne og den reelle over­
førsel, betydeligt. 
3.5.6. Udvalget anser det for vigtigt, at man mest 
muligt udvikler samfinansieringerne mellem EØF og 
AVS på den ene side og finansieringsorganer uden for 
signatarlandene på den anden, især for at gennemføre 
projekter, der vedrører flere lande. 
3.5.7. Udvalget ønsker at understrege, hvilken vigtig 
rolle EØF's delegationer spiller i AVS-staterne. Det støt­
ter Kommissionens forslag om, at udgifterne til EF-dele-
gationerne i AVS-staterne skal dækkes via fællesskabs­
budgettet. 
3.5.8. Sluttelig kræver Udvalget en forhøjelse af EUF's 
budget og de lån, EIB yder til AVS-staterne. Dette er 
nødvendigt som følge af inflationens virkninger og 
AVS-staternes øgede behov. 
3.6. De økonomiske og sociale kredses medvirken ved 
konventionens gennemførelse 
3.6.1. Siden Yaoundé-konventionen har arbejdsgiver-
og arbejdstagerorganisationerne både i Fællesskabet og i 
AVS-staterne tilkendegivet levende interesse for udar­
bejdelsen og gennemførelsen af konventionerne. 
3.6.2. Denne interesse skyldes, at den økonomiske og 
sociale situation i de enkelte partnerlande har stadig 
større indflydelse på samarbejdet. Hvis man i konven­
tionerne skal tage større hensyn til de samfundsgruppers 
interesser, der repræsenteres af de socio-økonomiske 
organisationer, kræver det høring af disse på flere nive­
auer. 
3.6.3. Ifølge Lomé-konventionen er en sådan konsulta­
tion mulig især p4 grundlag af artikel 74,'stk. ^6 ogv9, 
artikel 80, stk. 5. Hidtil er der kun blevet afholdt en konsultation på grundlag af artikel 80, stk. 5, på initi­
ativ af det paritetiske udvalg under Den rådgivende 
AVS/EØF-Forsamling. 
3.6.4. Med hensyn til den nuværende konvention 
kræver Udvalget påny, at der på grundlag af artikel 74, 
stk. 6 og 9, nedsættes en snæver ad hoc-gruppe under 
Rådet bestående af repræsentanter for de økonomiske 
og sociale kredse AVS/EØF, der skal høres om generelle 
spørgsmål i forbindelse med konventionen og især de 
spørgsmål, der vedrører det industrielle samarbejde. 
3.6.5. Udvalget håber inderligt, at den næste samling i 
den rådgivende AVS/EØF-Forsamling på ny vil kunne 
danne rammen om et møde med repræsentanterne for 
de økonomiske og sociale kredse som en fortsættelse af 
det, der blev afholdt i Luxembourg i juni 1977. 
Det forekommer Udvalget utænkeligt, at man af poli­
tiske eller finansielle grunde kan modsætte sig høringen 
af de økonomiske og sociale kredse. 
3.6.6. Udvalget anmoder om, at der i den nye konven­
tion træffes bestemmelse om følgende: 
— en konsultativ konference af repræsentanter for de 
økonomiske og sociale kredse AVS/EØF, der skal 
afholde møde en gang om året og have fælles møde 
med det paritetiske udvalg under Den rådgivende 
AVS/EØF-Forsamling; 
— et snævert udvalg under AVS/EØF-Ministerrådet, 
der skal høres to gange om året om problemer, som 
konventionenes gennemførelse giver anledning til. 
3.6.7. Som det allerede er blevet understreget i denne 
udtalelse har Det økonomiske og sociale Udvalg, der 
består af repræsentanter for Fællesskabets økonomiske 
og sociale liv, gentagne gange givet udtryk for sine 
tanker vedrørende Lomé-konventionen og forbindel­
serne mellem EF og udviklingslandene. 
Udvalget har til hensigt energisk at fortsætte ad denne 
vej både under den resterende del af iværksættelsen af 
Lomé-koventionen og under udarbejdelsen og iværksæt­
telsen af den kommende konvention i samarbejde med 
de organisationer, der repræsenterer de økonomiske og 
sociale kredse. 
3.7. forskellige problemer 
3.7.1. Det økonomiske og sociale Udvalg skal over for 
forhandlingsparterne understrege nødvendigheden af, at 
Nr. C 114/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 5. 79 
der i den ny konvention indsættes et kapitel om sociale 
problemer, der er fælles for AVS og EF. 
3.7.2. Udvalget opfordrer til, at der indtages en dyna­
misk social holdning til spørgsmålet om vandrende 
arbejdstagere fra AVS-staterne og deres familie, og det 
ønsker, at dette spørgsmål bliver gjort til genstand for 
særlige bestemmelser i den nye konvention. 
Bestemmelserne bør garantere, at der ikke finder for­
skelsbehandling sted i forhold til medlemsstaternes egne 
borgere bl.a. på følgende områder: 
— gennemførelse af bestemmelserne om aflønning, 
arbejdsvilkår, forfremmelse, sikkerhed i ansættelsen, 
arbejdsret, organisationsret, boligforhold og sund-
hedsbetingelser; 
— retten til at modtage de samme sociale garantier 
som EF-borgere, herunder sociale sikrings- og pen­
sionsordninger og familieydelser; 
— rettten til at sammenlægge pensionsbidrag, de har 
betalt i forskellige medlemsstater, og varigheden af 
deres ophold i disse lande ved beregningen af deres 
rettigheder ved pensionering; 
— retten til frit at overføre pension, livrente og ydelser, 
som de har erhvervet ret til ved ophold i EF, til 
deres hjemland. 3.7.3. Udvalget henleder ligeledes opmærksomheden 
på det ønskelige i, at der i modtagerlandene gives AVS-
statsborgere almen og faglig uddannelse, der fremmer 
deres reintegration i deres hjemland og deres deltagelse i 
udviklingen af deres land. 
3.7.4. Udvalget mener, at man i den nye konvention 
bør bekræfte parternes vilje til at gøre alt for at respek­
tere de mest fundamentale menneskerettigheder. Denne 
vilje udspringer ikke af ønsket om at indblande sig i 
parternes interne anliggender, men af et fælles ansvar 
for forsvaret og respekten af retfærdigheden, friheden 
og menneskets elementære rettigheder. 
3.7.5. Udvalget kræver, at ILO's minimumskrav for 
arbejdsvilkårene overholdes, samt konventionerne om 
især organisationsretten, forhandlinger, tvangsarbejde 
og ikke-diskriminering. Hvad angår kontrollen med 
normernes overholdelse, kunne et snævert samarbejde 
med ILO vise sig yderst nyttigt, da denne institution 
råder over de nødvendige instrumenter. 
3.7.6. Endelig insisterer Udvalget på, at man søger at 
finde procedurer, som gør det muligt at anvende kon­
ventionen hurtigt efter undertegnelsen, således at man 
undgår de lange forsinkelser, som den nuværende ratifi-
ceringsprocedure medfører. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 1978. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Basil de FERRANT1 
BILAG 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag, der blev fremsat i henhold til forretningsordenens bestemmelse, blev for­
kastet under debatten. 
Pkt. 3.2.6. 
Dette afsnit udgår. 
7. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 114/15 
Begrundelse 
Problematikken omkring de multinationale selskaber melder sig ikke som noget specifikt problem i 
Lomé-konventionen. Den er genstand for behandling i andre instanser, f.eks. i OECD og FN. At foreslå, 
som det gøres i pkt. 3.2.6, »kontrol« med de multinationale selskaber som led i Lomé-konventionen, 
kan kun føre til en afdæmpning i udviklingen af det industrielle samarbejde inden for hvilket de multi­
nationale selskaber, små som store, er den nødvendige drivkraft. 
Resultat af afstemningen 
42 stemte for, 49 stemte imod, 6 undlod af stemme. 
Efter pkt. 3.2.9. 
Indsættes et nyt punkt med følgende ordlyd: 
»Stabex-ordningen bør desuden udbygges med en pristalsregulering til sikring af værdien af de 
ydede midler og til stabilisering af produktpriserne for at afbøde følgerne af inflationen og den 
internationale valutauro.« 
Resultat af afstemningen 
22 stemte for, 45 stemte imod, 6 undlod at stemme. 
Pkt. 3.5.2. 
Eksemplet med apartheidpolitikkens konsekvenser i det sydlige Afrika som kriterium for hjælp til 
Lomé-meldemsstater udgår. 
Begrundelse 
Det tilkommer ikke Udvalget at inddrage rent politiske kriterier for anvendelse af Lomé-konventionen. 
Resultat af afstemningen 
37 stemte for, 54 stemte imod, 9 undlod at stemme. 
Udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemsstaternes ved lov eller 
administrativt fastsatte bestemmelser om ansvar for mangelfulde produkter« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De europæiske Fælles­
skabers Tidende nr. C 241 side 9 af 14. oktober 1976. 
A. UDTALESENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 5. oktober 1976 i medfør af artikel 100 i Traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fælleskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne.