Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsafgifter og told og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter« () (1999/C 101/08)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 28. juli 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede José Bento Gonçalves til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. december 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 360. plenarforsamling af 27.-28. januar 1999, mødet den 27. januar 1999, følgende udtalelse med 119 stemmer for, 1 stemme imod og 4 stemmer hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Forslagets anvendelsesområde

Hovedformålet med meddelelsen og det ledsagende forslag til direktiv er bl.a. at ændre Rådets direktiv 76/308/EØF og 79/1071/EØF for at forbedre procedurerne for gensidig bistand mellem medlemsstaterne ved inddrivelse af dels fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der indgår i EUGFL's finansieringssystem, dels:

- landbrugsafgifter og toldafgifter,

- merværdiafgift,

- import- og eksportafgifter,

- visse punktafgifter,

- indkomst- og formueskatter,

- renter og omkostninger i forbindelse med inddrivelse af disse fordringer.

1.2. Målsætning og retsgrundlag

Kommissionen finder, at forslaget er vigtigt for at sikre et normalt fungerende indre marked som fastsat i traktatens artikel 7 og for at imødegå den trussel, som unddragelse af skatteforpligtelser og svig i stigende omfang udgør mod Fællesskabets og medlemsstaternes finansielle interesser. Retsgrundlaget er traktatens artikel 100 A.

2. Resumé af meddelelsen og af direktivforslaget

2.1. Kommissionen redegør for vanskelighederne med at implementere procedurerne for gensidig bistand mellem medlemsstaterne ved inddrivelse af fordringer. Den opregner nogle af disse vanskeligheder, heriblandt:

- vanskeligheder med at opspore skyldnere i Fællesskabet,

- store forskelle mellem medlemsstaternes inddrivelsesbeføjelser,

- manglende ligestilling mellem nationale fordringer og andre medlemsstaters fordringer,

- langsomme, omstændelige og vanskeligt forståelige ordninger vedrørende gensidig bistand,

- ingen administrativ prioritering af fordringer fra andre medlemsstater.

2.1.1. Ordningerne var oprindelig bestemt for inddrivelse af landbrugsafgifter og toldafgifter som ganske vist beskedne kilder til Fællesskabets egne indtægter. Problemerne begyndte af dukke op, da de blev udvidet til at omfatte rent nationale afgifter såsom moms og punktafgifter.

2.2. Ordningerne, der indførtes i 1976, er blevet ændret fire gange. Et af forslagene om ændring blev fremsat i 1990, men blev aldrig vedtaget og erstattes nu af nærværende forslag.

2.3. Endnu en gang foreslås der en række løsninger med henblik på at opfylde Kommissionens og Rådets mål om at gøre inddrivelse af fordringer mere effektiv.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Kommissionen begrunder sit forslag med data indsamlet fra en detaljeret analyse af udviklingen på området siden 70'erne. Der berettes stadig oftere om tilfælde, hvor skatteunddragere udnytter svagheder i systemet ved at anvende mere avancerede metoder, hvorved omfanget af svig til stadighed øges. Det erkendes også, at de beløb, der inddrives hos skatteunddragere, ikke overstiger 3-5 % af fordringernes værdi.

3.1.1. Desuden er samarbejdet mellem de nationale administrationer om gensidig bistand ineffektivt eller ikke-eksisterende. Dette betyder, at mange fordringer forældes, og at andre ikke kan inddrives, fordi skyldnerfirmaerne ingen aktiver har, hvortil kommer at deres korte levetid også medfører tab af skatteindtægter. Det nuværende system er således ikke holdbart pga. de skattemæssige uretfærdigheder, konkurrenceforvridninger og uligheder, det skaber mellem medlemsstater og mellem virksomheder.

3.1.1.1. Kommissionen foreslår, at gamle fordringer undtages fra direktivets anvendelsesområde.

ØSU forstår Kommissionens begrundelse, men finder, at den løsning er uacceptabel og uretfærdig i skattemæssig henseende, idet den præmierer skatteunddragere og straffer dem, der opfylder deres forpligtelser. Endvidere vil det gå ud over nogle medlemsstaters skatteindtægter, mens andre vil nyde godt heraf.

3.1.1.2. Medlemsstaternes regeringer må sætte mere resolut ind på at effektivisere inddrivelsen af fordringer og således bekæmpe svig.

3.2. Kommissionen understreger, at moms og direkte skatter er de områder, der giver anledning til de største problemer som følge af de store beløb, der er involveret.

3.3. Foranstaltninger til forbedring af systemet

3.3.1. Der opregnes en række strategier til effektivisering af systemet:

- en integreret strategi til forbedring af den måde, aftalerne om inddrivelse af fordringer fungerer på, og foranstaltninger til ajourføring af lovgivningen og dens gennemførelse,

- iværksættelse af administrative hjælpesystemer i FISCALIS-programmets regi, især for moms og punktafgifter,

- løbende uddannelse af det administrative personale kan bidrage til at forbedre den nuværende situation. I betragtning af den negative udvikling, der er registreret på dette område, er det imidlertid berettiget at rejse tvivl om effektiviteten af denne uddannelse. Man kan også stille det spørgsmål, om problemet skal løses her, eller om der ikke snarere skal træffes politiske beslutninger herom på højeste plan.

3.4. Forsinkelser i gennemførelsen af det endelige momssystem:

- Et andet berettiget spørgsmål vedrører årsagerne til, at det ikke lykkedes at indføre det system, som i løbet af 1996 skulle have afløst det foreløbige momssystem fra 1993.

- Det endelige system, som skulle være trådt i kraft i 1996, byggede på princippet om beskatning i oprindelseslandet, hvilket kunne være en bedre måde at løse det nuværende problem.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Artikel 1

De 25 artikler i det tidligere forslag er kogt ned til 4.

Der foretages følgende ændringer:

4.1.1. Direktivets titel affattes således: »Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse afgifter, skatter og andre foranstaltninger«.

4.1.2. Forslaget går i alt væsentlig ud på følgende:

4.1.2.1. »Importafgifter«: begrebet er blevet udvidet til at omfatte toldafgifter, landbrugsafgifter og andre afgifter på importen, som er pålagt inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik eller som led i særlige ordninger, der er gældende for visse varer, som er frembragt ved forarbejdning af landbrugsprodukter (forslagets artikel 1, stk. 3, første led).

4.1.2.2. Idem for »eksportafgifter« (forslagets artikel 1, stk. 3, andet led).

4.1.2.3. »Indkomst- og formueskat« (forslagets artikel 1, stk. 3, tredje led).

4.1.3. Stk. 4, litra a), i forslaget om ændring af direktiv 76/608/EØF udvider omfanget af de oplysninger, der kan gives den medlemsstat, som anmoder om bistand, for at sætte den i stand til at identificere skyldneren (ændring af artikel 4, stk. 2, i direktiv 76/308/EØF).

4.1.4. I medfør af stk. 4, litra b), udgår stk. 3, litra b), i artikel 4 i direktiv 76/308/EØF, hvorved den medlemsstat, der anmodes om bistand, fratages muligheden for ikke at give den myndighed, der anmoder om bistand, oplysninger om skyldneren, som vil afsløre en industriel, handelsmæssig eller erhvervsmæssig hemmelighed (ændring af artikel 4, stk. 3, i direktiv 76/308/EØF).

Efter ØSU's mening vil denne ændring ikke bidrage til at forbedre bekæmpelsen af svig. Hvad der er behov for er en retlig ramme, som kan fjerne hindringer for udlevering af oplysninger, når dette er nødvendigt for at bekæmpe svig.

4.1.5. ØSU støtter i princippet den ændring, der foreslås i stk. 6 i direktivforslaget. Den myndighed, der anmodes om bistand, må dog respektere det tidspunkt, hvor den modtager anmodningen om bistand, således at tvangsfuldbyrdelsen ikke bremses.

4.1.6. ØSU godkender forslaget i stk. 12 om at lade artikel 14 udgå, idet dette vil betyde en forbedring af procedurerne for gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer.

4.1.7. Forslagene vedrørende artikel 22 og 25 (stk. 15 og 16 i direktivforslaget) tager sigte på en forbedring af såvel procedurerne for gensidig bistand mellem medlemsstaterne som informationen om udviklingen i situationen, idet Kommissionen skal oplyse Europa-Parlamentet og Rådet om de opnåede resultater.

4.2. Artikel 2 og 3

Disse artikler omhandler de love og administrative bestemmelser, medlemsstaterne skal vedtage for at efterkomme det foreslåede direktiv, og datoen for direktivets ikrafttræden. De giver ikke anledning til nogen kommentarer fra ØSU's side.

5. Konklusioner

5.1. ØSU godkender forslaget, som ligger på linje med, hvad det selv har slået til lyd for i sine udtalelser om beskatning generelt i EU, hvor det allerede forudså de fleste af de problemer, der er dukket op på beskatningsområdet, og de påviste, men uafklarede tilfælde af svig ().

5.1.1. Alle de partielle og midlertidige foranstaltninger, der er blevet truffet på beskatningsområdet, har medført et stigende antal tilfælde af svig og skabt alvorlige konkurrenceforvridninger til gavn for nogle medlemsstater og til gene for andre.

5.1.2. Denne udvikling er i modstrid med de retningslinjer og forpligtelser, der blev fastsat ved skabelsen af det indre marked, hvor der indførtes et foreløbigt system, som skulle gælde indtil 1996. Der blev opstillet retningslinjer som forberedelse til en EU-ramme for beskatning, der skulle gøre det muligt for alle økonomiske aktører og medlemslandene at udøve deres aktiviteter uden bureaukratiske bånd og under gennemsigtige og lige vilkår på skatteområdet.

5.1.3. ØSU er ikke overbevist om, at Kommissionens forslag er tilstrækkeligt til at sikre inddrivelse af skyldige beløb, som er blevet svigagtigt tilbageholdt. ØSU mener således, at problemet har sin rod i medlemsstaterne, og at alle foranstaltninger til bekæmpelse af følgerne af svig er dømt til at mislykkes, så længe medlemsstaterne fortsat prioriterer inddrivelsen af nationale fordringer. EU står på tærsklen til det 21. århundrede med et skattesystem, som ikke en gang ville have egnet sig til det 19. århundrede!!...

5.2. Revisionsretten siger bl.a. følgende i sin årsberetning for regnskabsåret 1997 ():

- Der er generelt ingen integreret strategi for medlemsstaternes bekæmpelse af svig.

- Instrumenterne for samarbejde mellem medlemsstaterne udnyttes ikke fuldt ud.

- Træge procedurer, sågar ukendskab til eksisterende instrumenter, især hos de lokale myndigheder, er ofte forklaringen på denne ringe udnyttelse.

- I mangel af et realistisk alternativ videreføres det nuværende »foreløbige« system nogle år endnu.

Under disse omstændigheder mener ØSU, at problemet med svig kun kan løses gennem politiske beslutninger på højeste plan.

5.3. Af ovennævnte skal fremhæves følgende:

- Revisionsretten konstaterer, at de nationale myndigheder ikke evner effektivt at bekæmpe det stadig stigende antal tilfælde af svig.

- Revisionsretten bekræfter, at det foreløbige skattesystem videreføres.

- De europæiske borgere har en voksende erkendelse af deres respektive regeringers og EU-instansernes manglende politiske evne til sammen at løse problemet.

- Det indre marked og Den Monetære Union vil kun fungere effektivt, hvis EU får en decideret skattesøjle.

- Medlemsstaternes regeringer må gå resolut til værks for at få løst de sociale, økonomiske og politiske problemer, denne situation rejser, og skabe forudsætninger for, at de europæiske borgere og økonomiske aktører frit kan operere på et marked med gennemsigtige og lige vilkår.

Bruxelles, den 27. januar 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 269 af 28.8.1998, s. 16.

() EFT C 237 af 12.9.1988; EFT C 82 af 19.2.1996; EFT C 204 af 13.7.1996; EFT C 296 af 29.9.1997.

() EFT C 349 af 17.11.1998.