Nr. C 248/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 29.10.  75 
1. Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  konstaterer, 
at Rådets  forordningsforslag  om åbning,  fordeling  og 
administration  af et fællesskabstoldkontingent  på 
30 000 stykker  kvier  og køer  af visse  bjergracer,  ikke 
bestemt  til slagtning,  under  position  ex 01.02.  A II b) 
2 i den fælles  toldtarif  i virkeligheden  kun  tilsigter  en 
forlængelse  af Rådets  forordning  (EØF)  nr. 1844/74 
og (EØF)  nr. 1845/74  af 15. juli 1974  (*), hvorom  Det 
økonomiske  og sociale  Udvalg  udtalte  sig i sin tid (2). 
2. Udvalget  minder  om,  at det ved  den  lejlighed  af 
hensyn  til vanskelighederne  på kødmarkedet  anmo-
dede  Fællesskabets  instanser  om at overholde  de afta-
ler, der var indgået  på dette  område  inden  for ram-
merne  af GATT-forhandlingerne,  og til igen  at be-
H EFT  nr. L 194  af 17. 7. 1974. 
(2) EFT  nr. C 125  af 16. 10. 1974. nytte  det  oprindelige  kontingent  på 20 000 stykker 
med et toldkontingent  på 6 %, mens  Kommissionen 
foreslog  4 %. 
Ligeledes  med  henblik  herpå  anmodede  Udvalget  om, 
at den  tidsfrist,  inden  for  hvilken  importerede  dyr 
ikke kunne  slagtes,  blev  forlænget  fra 2 til 6 måneder. 
3. Udvalget  konstaterer,  at den  sidste  anmodning, 
det fremsatte,  delvis  er imødekommet  af Rådet,  som 
har forlænget  den nævnte  tidsfrist  til 4 måneder. 
4. Imidlertid  er situationen  på oksekødsmarkedet 
stort  set ikke  blevet  bedre  i forhold  til foregående  år, 
og Udvalget  mener  stadig,  at forslaget  om åbningen 
af toldkontingenterne  kunne  få uheldige  virkninger 
på den  allerede  truede  ligevægt  på dette  marked. 
Udvalget  anmoder  derfor  om,  at den  ændrede  forord-
ning strengt  overholdes,  så at det importerede  kvæg 
udelukkende  anvendes  til avisformål. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 23. april  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om  udkast  til Rådets  beslutning  om  bemyndigelse  til Kommissionen  til at 
udstede  Euratom-lån  med  henblik  på et bidrag  fra Fællesskabet  til finansieringen  af 
atomkraftværker 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 35 side  6 af 14. februar  1975. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 3. februar  1975  i medfør  af artikel  170  i Traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  Atomenergifællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 129.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxel-
les, den 23. og 24. april  1975  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
29.10.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 248/9 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 4. febraur  1975,  hvori 
Rådet  for  De  europæiske  Fællesskaber  anmodede 
Udvalget  om at fremsætte  en udtalelse  om »Udkast  til 
Rådets  beslutning  om bemyndigelse  til Kommissionen 
til at udstede  Euratom-lån  med  henblik  på et bidrag 
fra Fællesskabet  til finansieringen  af atomkraftvær-
ker«; 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af 
Euroatom,  særlig  artikel  170, 
under  henvisning  til den  beslutning,  dets  præsidium 
traf den  28. januar  1975  om at pålægge  Afdelingen 
for energi  og nukleare  anliggender  at udarbejde  en 
udtalelse  og beretning  herom, 
under  henvisning  til den udtalelse,  der blev  fremsat  af 
Afdelingen  for  energi  og nukleare  anliggender  på 
mødet  den 7. marts  1975; 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af ord-
føreren,  hr. O'Ceallaigh; 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  129.  ple-
narforsamling  den  23. og 24. april  1975  (mødet  den 
24. april);  og ud fra følgende  betragtninger: 
de mål,  som  ministrene  på Rådsmødet  den  17.  de-
cember  1974  godkendte  for en ny energistrategi,  der 
skulle  mindske  Fællesskabets  afhængighed  af energi 
udefra,  vil kræve  en betydelig  udvikling  af kerne-
kraftskapaciteten  i tidsrummet  indtil  1985; 
en sådan  udvikling  vil lægge  betydelige  byrder  på 
værker  inden  for kernekraftsektoren  med  hensyn  til 
finansiering  af disse  investeringer; 
Fællesskabet  kan  få en vigtig  rolle  ved  at stille  lang-
fristede,  finansielle  midler  til rådighed  på passende 
vilkår; 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med 75 stemmer  for  og 14 stemmer  imod,  mens 
9 undlod  at stemme: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Ministrene  godkendte  på  Rådsmødet  den 
17. december  1974  en resolution,  hvori  der var opført 
en række  mål  for  Fællesskabets  fremtidige  energi-
politik.  Det  centrale  i disse  forslag  var planen  om en nedsættelse  (fra  63 % til 50 %) af Fællesskabets  af-
hængighed  af indførte  energiforsyninger  frem  til 1985; 
(selv  om Rådet  også  anerkendte  Kommissionens  ønske 
om at nå frem  til en nedsættelse  på 40 %). 
1.2. Rådet  anerkendte,  at denne  strategi  forudsatte, 
at ca. 45 % af Fællesskabets  elektricitetsbehov  i 1985 
skulle  dækkes  gennem  kerneenergi.  Dette  svarer  til 
tallene  16 % og 35 % for henholdsvis  kerneelektrici-
tetens  og den  samlede  elektricitets  andel  i Fællesska-
bets samlede  energibehov  det år. 
1 
1.3. Det  foreliggende  udkast  til Rådets  beslutning 
har udelukkende  til formål  at behandle  visse  finansie-
ringsvanskeligheder,  der  kan  tænkes  at opstå  ved 
gennemførelsen  af et fremskyndet  kerneenergipro-
gram  inden  for Fællesskabet. 
1.4. Det  må understreges,  at denne  udtalelse  ude-
lukkende  beskæftiger  sig med  disse  finansieringsfor-
slag.  Den  får derfor  på ingen  måde  indflydelse  på 
Udvalgets  synspunkter  i forbindelse  med  den  samlede 
politik  og de generelle  principper  for en hurtig  over-
gang  til fremstilling  af elektricitet  ved kernekraft,  som 
er sigtet  med  disse  forslag.  Udvalget  havde  gerne  og 
vil fortsat  gerne  drøfte  denne  samlede  politik.  Den 
regner  med  at behandle  dette  problem  i den  supple-
rende  udtalelse,  som  for tiden  bliver  udarbejdet  om 
meddelelsen  og forslagene  til Rådet  fra Kommissio-
nen »Mod  en ny strategi  for Fællesskabets  energipoli-
tik«. 
1.5. Ifølge  Kommissionen  vil forsyningen  af halv-
delen  af elektricitetsbehovet  ved  hjælp  af kerneenergi 
kræve  anlæg  på 180  GWe  i tidsrummet  indtil  1985 
udover  de 20 GWe,  der skal  fuldføres  frem  til slutnin-
gen af 1975. 
1.6. Investeringerne  til atomkraftværker  er på 350 
millioner  RE/GWe.  Det  vil derfor  være  nødvendigt 
med følgende  årlige  udgiftsforpligtelser  for  at nå 
Kommissionens  mål: 
1975:  5 285 millioner  RE, 
1976:  4 410 millioner  RE, 
1977:  7 455 millioner  RE, 
1978:  8 750 millioner  RE, 
1979:  9 450 millioner  RE, 
1980:  10 850 millioner  RE. 
Nr. C 248/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 29.10.  75 
1.7. Normalt  varer  anlæggelsen  6  år;  de 
ovennævnte  forpligtelser  kan  således  omsættes  i føl-
gende  faktiske  udgifter  til atomkraftanlæg: 
1975: 2 600 millioner RE, 
1976: 3 500 millioner RE, 
1977: 5 000 millioner RE, 
1978: 7 000 millioner RE, 
1979: 8 650 millioner RE, 
1980: 10 100 millioner RE, 
1981: 11 150 millioner RE, 
1982: 12 600 millioner RE, 
1983: 13 700 millioner RE, 
1984: 14 800 millioner RE, 
1985: 15 750 millioner RE. 
1.8. For  kernebrændstof  sektorens  vedkommende 
vil der ifølge  Kommissionen  være  behov  for følgende 
investeringer: 
Miner:  1 500 millioner  RE, 
Berigning:  5 000  millioner  RE, 
Oparbejdning:  1 000 millioner  RE. 
Udvalget  finder  det væsentligt,  at udvidelsen  af kerne-
kapaciteten  modsvares  af en tilsvarende  vækstforø-
gelse  inden  for brændselskredsløbsanlæggene.  Det  må 
indrømmes,  at der er en hel del at indhente  på dette 
område,  så Kommissionen  burde  medvirke  til, at der i 
samme  omfang,  om ikke  med  særlig  vægt,  finansiere-
des industrielle  brændselskredsløbsanlæg.  Ved  finan-
siering  heraf  bør  de kriterier,  der skal  gælde  for den 
nødvendige  sikkerhed,  afspejle  brændselskredsløbets 
særlige  karakteristika.  Det  skulle  også  være  muligt, 
hvis det er hensigtsmæssigt,  at benytte  selve  anlægget 
som sikkerhed  for  de bevilgede  lån.  Kommissionen 
burde  udover  at tilbyde  fordelagtige  rentesatser 
tilstræbe,  at der  ydes  langfristet  finansiering  (f.eks. 
forlængelsesklausuler).  Brændselskredsløbsanlæg  har 
en lang  indkøringstid,  i visse  tilfælde  op til 10 år, og 
er derfor  særligt  afhængige  af længere  finansierings-
frister. 
1.9. Udvalget  foreslår  endvidere,  at  det  for 
brændselskredsløbsanlæg  samt  for  atomkraftværker 
skulle  være  muligt  at fravige  lånegrænsen  på 30 % af 
det samlede  beløb,  således  som  Kommissionen  som 
en tommelfingerregel  har fastsat. 
1.10.  Finansiering  på området  brændselskredsløb 
skulle  begrænses  til nogle  få foretagender  med  åben-
bare finansielle  vanskeligheder  af alvorlig  karakter. 
Det foreliggende  dokument  opfattes  som  et doku-ment,  der  navnlig  koncentrerer  sig om  elektricitets-
producenternes  finansieringsproblemer  og  om  en 
motivering  af de foreslåede  løsninger.  Udvalget  havde 
imidlertid  også  gerne  set,  at Kommissionen  havde 
foretaget  en mere  dybtgående  analyse  af brændstof-
kredsløbsanlæggenes  finansielle  problemer. 
1.11.  Det  hævdes,  at elektricitetsproducenternes 
finansieringsvanskeligheder  opstår  som  følge  af den 
klassiske  knibtangseffekt,  der skyldes  stigende  råvare-
priser  samt  lovbestemte  reguleringer  af elektricitets-
priserne.  I nogle  tilfælde  har resultatet  været,  at selv-
finansiering  af yderligere  investeringer  er blevet  ladt 
ude af betragtning,  og at nogle  værker  endda  er ble-
vet påført  underskud.  Under  sådanne  forhold  benyt-
ter man  sig normalt  af kapitalmarkederne.  Af mange 
forskellige  årsager  (som  det  ligger  uden  for  denne 
udtalelses  rammer  nøjere  at behandle)  har  imidlertid 
både  omkostningerne  og de til rådighed  stående  mid-
ler på de nationale  og internationale  kapitalmarkeder 
i den  senere  tid gjort  en sådan  mulighed  uhensigts-
mæssig  for  flertallet  af virksomheder  medens  der 
kan forventes  forbedrede  forhold  med  hensyn  til til-
vejebringelse  af finansielle  midler  og kapitalmarke-
dernes  struktur,  så vil den  fortsatte  inflations  virknin-
ger på de samlede  omkostninger  sandsynligvis  ikke  i 
særlig  grad  lette  finansieringsproblemerne  i den 
nærmeste  fremtid. 
1.12.  Hvis  man  giver  Ministerrådet  medhold  i, at 
en hurtig  omlægning  fra konventionel  energi  til ker-
neenergi  pricipielt  er korrekt  under  de nuværende 
omstændigheder  (dVs.  en omlægning  fra olie  til uran), 
er der især  to spørgsmål,  der trænger  sig på: 
— hvor  store  investeringer  kræves  der; 
— hvordan  kan  finansieringen  bedst  finde  sted  under 
hensyntagen  til værkernes  behov. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  1 
2.1.1.  Kommissionen  mener,  at et årligt  beløb  på 
500 millioner  RE ville  betyde  et væsentligt  bidrag  til 
finansiering  af kerneenergi:  Dette  beløb  kunne  finde 
anvendelse  som  supplerende  lån,  der  normalt  ikke 
overstiger  30 % af de midler,  der  iøvrigt  er lånt  til 
det enkelte  projekt.  (Det  bør  fremhæves,  at denne 
begrænsning  ikke  er omtalt  særskilt  i udkastet  til be-
slutning).  Udvalget  mener  imidlertid,  at et årligt  be-
løb på 500  millioner  RE  ikke  er tilstrækkeligt  set i 
forhold  til det program,  Fællesskabet  må iværksætte, 
hvis det  virkelig  skal  yde  et væsentligt  bidrag  til 
finansieringen  af det mål  på 160  GWe  til 200  GWe 
installeret  kernekapacitet  i 1985,  som  Ministerrådet 
allerede  har vedtaget. 
29.10.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 248/11 
2.1.2.  Når  man  lægger  inflationens  indvirkning  på 
omkostningerne  oven  i de parallelt  løbende  omkost-
ninger  i forbindelse  med  miner,  berigning  og opar-
bejdning  samt  miljøfaktorerne  og de  nødvendige 
udgifter  til sikring  af værkets  sikkerhed,  kan  man  sta-
dig tvivle  på, om de midler,  der foreslås  af Kommis-
sionen,  er tilstrækkelige.  Det  er selvfølgelig  muligt,  at 
elektricitetsværker  benytter  sig  af de traditionelle 
markeder,  hvis  de økonomiske  forhold  berettiger  der-
til, idet  disse  supplerende  lån,  der rejses  gennem  kil-
der, som  Euratom,  men  ikke  værkerne,  normalt  har 
adgang  til.  Det  kan  imidlertid  ikke  undgås,  at et 
spørgsmål  stadig  står  ubesvaret,  og tallet  på 500  mil-
lioner  RE  burde  opfattes  som  en foreløbig  retnings-
linje,  der senere  kan  ændres  i lyset  af de indhøstede 
erfaringer. 
2.1.3.  Midlerne  ville  blive  rejst  i henhold  til artikel 
172 (4)  i Euratom-Traktaten:  Kommissionen  har 
bekræftet,  at denne  artikel  retsligt  giver  mulighed  for 
at låne  på de internationale  kapitalmarkeder  både  in-
denfor  og  udenfor  Fællesskabet  (undtagen  i de 
tilfælde,  hvor  dette  ville  medføre  en ikke  acceptabel 
fordrejning  af en medlemsstats  nationale  kapitalmar-
ked). 
2.2. Artikel  2 
2.2.1.  Da  Euratom  ikke  er underlagt  de samme 
krav  om reservebeholdninger  som  andre  institutioner, 
som f.eks.  EIB,  ville  Euratom  blive  i stand  til at 
udlåne  midler  på meget  gunstige  vilkår.  Disse  vilkår 
er med  vilje  ikke  særligt  nøje  defineret  i betragtning 
af ønsket  om at drage  mest  mulig  nytte  af svingninger 
på kapitalmarkederne. 
2.2.2.  Der  er imidlertid  visse  problemer,  man  skal 
være  opmærksom  på.  Det  er karateristisk  i forbin-
delse  med  investeringer  i kernekraftværker,  at der 
ikke er nogen  kapitalbevægelse  før anlæggene  udlici-
teres  —• derfor  må man  give  et moratorium  eller  en 
frist,  i løbet  af hvilken  der  ikke  skal  betales  afdrag 
eller renter.  Som  følge  heraf  er det nødvendigt  at be-
nytte  langfristede  lån (15 til 20 år). 
2.3. Artikel  3 
2.3.1.  Skønt  Kommissionen  (ligesom  for EKSF-låns 
vedkommende)  foreslår,  at lånene  sikres  gennem  ga-
rantier,  pantstiftelse  eller  panteret  i fast  ejendom  og 
anlæg,  er det ganske  klart,  at visse  offentlige  myndig-
heder  ikke  vil hilse  det med  glæde.  I disse  tilfælde 
måtte  man  anvende  kriteriet  anvendelse  af ressour-
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  24. april  1975. cerne  under  de bedst  mulige  rentabilitetsforhold  i 
installationer  af optimal  størrelse«.  Der  kan  ikke  være 
tvivl  om,  at vurderingen  af den  relative  rentabilitet 
og den  optimale  størrelse  ikke  er praktisk  mulig  i 
et prisreguleringssystem  — dette  sidste  er et af 
Kommissionens  væsentligste  argumenter  for  denne 
supplerende  finansiering.  Udvalget  er af den  opfat-
telse,  at Kommissionen  først  og fremmest  burde 
opstille  en række  finansielle  kriterier,  der  ville  tage 
hensyn  til regulerede  priser,  de samlede  omkostninger 
for økonomien,  en formindskelse  af afhængigheden 
af energiforsyninger  udefra  og i hvor  høj  grad  Fæl-
lesskabsmarkedet  åbnes.  Samtidig  burde  Kommissio-
nen også  opstille  endnu  en række  kriterier  til vurde-
ring af omkostningerne  ved  foranstaltninger,  der 
navnlig  tager  sigte  på sundhedsvæsen  og miljøbeskyt-
telse,  problemerne  omkring  reaktorsikkerhed,  de 
meget  store  anlæg  og transport  af fissilt  materiale. 
2.4. Artikel  4 
2.4.1.  Udvalget  erklærer  sig enig  i, at den  foreslå-
ede hjælp  til finansiering  burde  opføres  som  for-
sknings-  og investeringsudgifter  på Fællesskabets  bud-
get, da dette  ville  være  en form  for garanti,  der kan 
accepteres  af pengeinstitutter,  og som  i betydeligt 
omfang  ville  lette  problemerne  ved  finansieringen  af 
kerneanlæg.  Samtidig  ønsker  Udvalget  d6g  ikke,  at 
udgifterne  forsvinder  i det  samlede  beløb  for  for-
sknings-  og investeringsudgifter  i Fælleskabets  bud-
get, og foreslår  derfor,  at det burde  opføres  særskilt 
under  dette  punkt  på budgettet. 
2.5. Artikel  5 
2.5.1.  Den  fremgangsmåde,  der  skal  bruges  ved 
overdragelsen  af midlerne,  bør  sikre  kontinuiteten, 
således  at effektiviteten  ikke  forringes  på et senere 
tidspunkt  på grund  af skiftende  holdninger  inden  for 
de fællesskabsinstitutioner,  der er med  i beslutnings-
processen. 
2.5.2.  Bestemmelserne  i forslaget  burde  ikke  ude-
lukke  muligheden  for  ekstern  finansiering  gennem 
andre  kanaler  end  kapitalmarkederne  (f.eks.  EAIM-
Bank).  Endvidere  bør  anvendelsen  af midlerne  ikke 
være  underkastet  den  nationale  industripolitiks  krav, 
men burde  stå  i overensstemelse  med  tanken  om 
åbningen  af markederne  inden  for Fællesskabet.  Disse 
to momenter  ville  øge  konkurrenceevnen  på energi-
sektoren. 
Henri  CANONGE 
Formand 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg