AEndret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV om en faelles ramme for digitale signaturer

(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 189 B, stk. 2)

RESUMÉ

Europa-Parlamentet vedtog den 13. januar 1999 et forslag til lovgivningsmaessig beslutning med Europa-Parlamentets godkendelse - med visse aendringsforslag, som er indeholdt i denne beslutning - af Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om en faelles ramme for elektroniske signaturer (KOM(1998)297 endelig udg. - C4-0376/98 - 98/191(COD)), og det opfordrede Kommissionen til at aendre sit forslag i overensstemmelse hermed.

Maalet med direktivet er at sikre, at det indre marked for saa vidt angaar digitale signaturer kan fungere korrekt, idet der skabes en harmoniseret og hensigtsmaessig retlig ramme for brugen af elektroniske signaturer i Faellesskabet. Det indfoerer en raekke kriterier, som danner grundlag for den retlige anerkendelse af elektroniske signaturer. EF-traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A danner retsgrundlaget for forslaget.

Direktivet etablerer en retlig ramme for visse certificeringstjenester, som offentligheden kan anvende. Det fokuserer navnlig paa certificeringstjenester og stiller faelles krav til certificeringstjenesteudbydere og certifikater i Det Europaeiske Faellesskab. Direktivet foelger en teknologi-neutral strategi, idet det omfatter et bredt spektrum af elektroniske signaturer. Direktivet er baseret paa et dobbeltkoncept: certificeringsudbydere har generelt frihed til at udbyde deres tjenester uden krav om forudgaaende autorisation. Samtidig har medlemsstaterne ret til at indfoere frivillige akkrediteringsordninger baseret paa faelles krav for at skabe et hoejere sikkerhedsniveau. Dette direktivs formaal er at medvirke til at skabe en harmoniseret retlig ramme i Faellesskabet ved at sikre, at elektroniske signaturer anerkendes retligt. Forslaget fastsaetter regler om erstatningsansvar for certificeringstjenesteudbydere med det formaal at skabe stoerre tillid hos baade forbrugere og virksomheder, der anvender certifikaterne. Direktivet omfatter samarbejdsordninger med tredjelande med det formaal at bidrage til global anerkendelse af certifikater.

Af de 32 aendringsforslag, som Europa-Parlamentet vedtog ved foerstebehandlingen, har Kommissionen godkendt 22 fuldt ud (aendringsforslag 3, 11, 12, 14, 18, 20, 27, 30, 31, 32, 33 og 34), delvist eller i princippet (aendringsforslag 2, 4, 5, 9, 13, 16, 17, 21, 22 og 25).

Kommissionen kan ikke godkende 10 af de fremsatte aendringsforslag af retlige aarsager (aendringsforslag 1, 10, 24, 28 og 29), fordi de indeholder overfloedige bestemmelser (aendringsforslag 6 og 7), eller fordi de skaber problemer i forbindelse med gennemfoerelsen (aendringsforslag 15, 23 og 26).

BEGRUNDELSE

Hermed forelaegger Kommissionen et aendret forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om en faelles ramme for elektroniske signaturer. Det aendrede forslag indeholder de af Europa-Parlamentets aendringsforslag fra foerstebehandlingen, som Kommissionen har godkendt.

1) INDLEDNING

a)Baggrund

Som et foerste skridt paa vejen forelagde Kommissionen den 8. oktober 1997 en meddelelse med titlen "Sikkerhed og tillid i elektronisk kommunikation - Imod europaeiske rammer for digitale signaturer og kryptering" (KOM(97)503 endelig udg. - C4-0648/97), hvori behovet for en sammenhaengende strategi paa dette omraade skitseredes. Den 1. december 1997 udtrykte Raadet sin glaede over meddelelsen og opfordrede Kommissionen til at forelaegge forslag til et direktiv om digitale signaturer saa hurtigt som muligt. I sin beslutning af 17. juli 1998 (A4-0189/98) understregede Europa-Parlamentet behovet for at skabe en retlig ramme paa EU-plan med henblik paa at sikre en gensidig tillid til elektroniske signaturer og fremme udviklingen af elektronisk handel og elektronisk kommunikation.

Den 13. maj 1998 vedtog Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om elektroniske signaturer med titlen "En faelles ramme for elektroniske signaturer" (KOM(98) 297 endelig udg. - C4-0376/98 - 98/191(COD)). Forslaget til direktiv er udarbejdet i forventning om, at en raekke EU-medlemsstater vil tilskynde til udarbejdelse af en retlig ramme for elektroniske signaturer. Direktivet betragtes derfor som en praeventiv foranstaltning til at skabe en harmoniseret ramme for autentifikationstjenester i Europa. Direktivet tager ogsaa den elektroniske kommunikations globale karakter i betragtning. EF-traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A danner retsgrundlaget for forslaget.

Forslaget blev formelt forelagt Europa-Parlamentet og Raadet den 16. juni 1998. Det OEkonomiske og Sociale Udvalg afgav sin udtalelse den 2.-3. december 1998, og Regionsudvalget den 13.-14. januar 1999. Europa-Parlamentet vedtog en positiv beslutning ved sin foerstebehandling den 13. januar 1999 og stillede 32 aendringsforslag til Kommissionens forslag.

b) Maalet med direktivet

Maalet med direktivet er at sikre, at det indre marked for saa vidt angaar digitale signaturer kan fungere korrekt, idet der skabes en harmoniseret og hensigtsmaessig retlig ramme for brugen af elektroniske signaturer i Faellesskabet. Det indfoerer en raekke kriterier, som danner grundlag for den retlige anerkendelse af elektroniske signaturer. Global elektronisk kommunikation og handel er afhaengige af loebende tilpasning af national og international lovgivning til en teknologisk infrastruktur i hastig udvikling. Det er noedvendigt, at disse emner behandles, saa forbrugerne og erhvervslivet i EU kan faa fuldt udbytte af mulighederne inden for elektronisk kommunikation.

c) Direktivets hovedprincipper

- Anvendelsesomraade

Direktivet etablerer en retlig ramme for visse certificeringstjenester, som offentligheden kan anvende. Den fokuserer navnlig paa certificeringstjenester, og opstiller faelles krav til certificeringstjenesteudbydere og certifikater i Det Europaeiske Faellesskab. Der er aabenbare anvendelser for digital signatur-teknologi i lukkede miljoeer, f.eks. en virksomheds lokalnet eller et banksystem. Certifikater og elektroniske signaturer anvendes ogsaa til bemyndigelsesformaal, f.eks. adgang til private konti. Paa disse omraader ser Kommissionen ikke noget indlysende behov for harmonisering.

- Teknologi-neutralitet

Det forventes, at der vil blive udviklet en raekke autentifikationssystemer. Direktivet boer derfor vaere bredt nok til at omfatte hele spektret af "elektroniske signaturer". Skoent elektroniske signaturer, der genereres under anvendelse af krypteringsteknikker, paa nuvaerende tidspunkt anses for at vaere en vigtig type elektronisk signatur, maa en europaeisk regulativ ramme vaere fleksibel nok til at omfatte andre teknikker, som maatte blive anvendt til autentifikation.

- Dobbelt indfaldsvinkel

Direktivet er baseret paa et dobbeltkoncept: Hovedformaalet er at stimulere udbuddet af certificeringstjenester via aabne net i Faellesskabet. I betragtning af antallet af tjenester og deres anvendelsesmuligheder boer certificeringsudbydere generelt kunne udbyde deres tjenester uden krav om forudgaaende autorisation. Paa dette omraade skal markedet kunne udvikle sig frit. Samtidig boer det vaere tilladt for medlemsstaterne at indfoere frivillige akkrediteringsordninger baseret paa faelles krav for at skabe et hoejere sikkerhedsniveau. Disse ordninger tilbyder certificeringstjenesteudbyderne hensigtsmaessige rammer til at udvikle deres tjenester yderligere og opnaa det tillids-, sikkerheds- og kvalitetsniveau, som kraeves af markedet, forbrugerne og borgerne.

- Vaesentlige krav

I direktivforslaget fastsaettes der vaesentlige krav til certifikater og certificeringstjenester, saaledes at der skabes en harmoniseret ramme for autentifikationstjenester i Europa. Kravene er ikke saerlig detaljerede, og de er udelukkende forbundet med den retlige anerkendelse af elektroniske signaturer.

- Retlig anerkendelse af elektroniske signaturer

Dette direktivs formaal er at medvirke til at skabe en harmoniseret retlig ramme i Faellesskabet ved at sikre, at elektroniske signaturer anerkendes retligt. Retlig anerkendelse betyder, at signaturer, der er baseret paa et autoriseret certifikat udstedt af en certificeringstjenesteudbyder, som opfylder kravene i bilag II, dels anerkendes som opfyldende de retlige krav vedroerende en haandskreven underskrift, dels kan godtages som bevis ved retshandlinger paa samme maade som haandskrevne underskrifter.

- Regler om erstatningsansvar

Forslaget fastsaetter regler om erstatningsansvar for certificeringstjenesteudbydere med det formaal at skabe stoerre tillid hos baade forbrugere og virksomheder, der anvender certifikaterne. Certificeringstjenesteudbyderne vil paa grundlag af forslaget navnlig haefte for gyldigheden af certifikatets indhold.

- International dimension

{0>Co-operation mechanisms with third countries are embodied in the Directive to contribute to the global recognition of certificates.Direktivet omfatter samarbejdsordninger med tredjelande med det formaal at bidrage til global anerkendelse af certifikater.This is important to the development of international electronic commerce.Dette er vigtigt for udviklingen af den internationale elektroniske handel.