1. Baggrund

Strategien for Den Europæiske Unions internationale samarbejde om forskning og innovation, der blev offentliggjort i 2012, understøtter målsætningerne om at styrke EU's forsknings- og innovationsekspertise, tiltrækningskraft og økonomiske og industrielle konkurrenceevne, om at overvinde globale samfundsmæssige udfordringer og om at støtte EU's eksterne politikker. Det er en byggesten i EU's forsknings- og innovationspolitik "Åben for verden".

Disse målsætninger finder anvendelse på forskellige måder alt efter det pågældende internationale partnerland eller den pågældende region. For EØS- og EFTA-lande og EU-udvidelseslande er fokus på at fremme integration i det europæiske forskningsrum. For lande, der er del af EU's naboskabspolitik, er målsætningen at støtte et fælles videns- og innovationsrum ved at samle forsknings- og innovationssamarbejde, øge mobiliteten for akademikere og opbygge kapacitet på området. For industrialiserede lande og udviklingsøkonomier omfatter målsætningerne øget konkurrenceevne, fælles håndtering af globale udfordringer og øget deltagelse i internationale værdikæder. For udviklingslande er fokus på at fremme deres bæredygtige udvikling og håndtere globale samfundsmæssige udfordringer. I alle tilfælde er samarbejdsområderne fastsat på grundlag af forsknings- og innovationskapaciteter, muligheder for markedsadgang, bidrag til internationale forpligtelser og allerede gældende rammevilkår for forskning og innovation.

Strategien er bygget op omkring seks vigtige indsatsområder, nemlig at i) åbne EU's flagskibsprogram for forskning og innovation, Horisont 2020, op for forskere og innovatører fra hele verden og støtte målrettede aktiviteter på grundlag af prioritetsområder for samarbejde med internationale partnerlande og -regioner, ii) forbedre de rammevilkår, som understøtter internationalt samarbejde, iii) spille en ledende rolle i multilaterale fora og arbejde sammen med internationale organisationer, iv) styrke partnerskabet med medlemsstaterne, v) intensivere synergier med EU's eksterne politikker og vi) udvide kommunikationen og styrke overvågningen.

Nærværende dokument er den anden toårige rapport om gennemførelsen af strategien, og dokumentets struktur er den samme som strategiens. Konklusionerne i den første rapport var følgende: Det internationale samarbejde skal integreres bedre i den strategiske programmering og udvikling af arbejdsprogrammer under Horisont 2020, arbejdet for at fjerne hindringer for samarbejdet skal fortsætte, globale tilgange er nødvendige for at kunne håndtere globale udfordringer på en mere effektiv måde, fortsat fokus på forbedring af synergier med medlemsstaterne og med EU's eksterne politikker er nødvendig, kommunikationsstrategien bør raffineres, og kvantitative indikatorer bør understøtte overvågningen af, hvordan strategien virker. I nærværende rapport redegøres der for de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på disse konklusioner, for så vidt angår konkrete resultater som f.eks. den nye samfinansieringsmekanisme, der blev iværksat af EU og Kina til støtte for forsknings- og innovationsprojekter på strategiske områder af fælles interesse.

2. Prioriteter for samarbejde

I løbet af de seneste to år har regeringer og virksomheder i forbindelse med deres strategiske planlægning sat mere skub i det globale forsknings- og innovationssamarbejde. En af Europa-Kommissionens topprioriteter er at gøre EU til "en stærkere global aktør", og det at være "åben over for verden" er i centrum af EU's politik på videnskabs-, forsknings- og innovationsområdet. Europa-Kommissionen stræber efter at bruge Unionens styrker inden for videnskab og teknologi til at få en førende stemme i globale debatter og engagere sig mere i forskningsdiplomati med henblik på at øge EU's globale rækkevidde. Dette indebærer brugen af videnskabens universelle sprog til at bibeholde åbne kommunikationskanaler og sikre, at EU holder trit med globaliseringen ved at forbedre det internationale samarbejde inden for forskning og innovation for på den måde at kunne løse globale udfordringer.

Udfordringer på områder som f.eks. sundhed, fødevarer, energi, vand, klimaforandringer og den cirkulære økonomi er globale, og Europa-Kommissionen fører an med en række multilaterale forsknings- og innovationspartnerskaber for at få håndteret disse spørgsmål på den mest effektive måde. Europa-Kommissionen opfordrer kraftigt til internationalt samarbejde, da det fører til ny viden, øger den videnskabelige kvalitet og forbedrer forsknings- og innovationssystemernes konkurrenceevne. Samtidig styrker internationalisering produktiviteten for investeringerne i forskning og innovation ved at gøre det muligt for virksomheder at få større viden på de internationale markeder, deltage i nye værdikæder og få større fordele ud af de voksende markeder uden for EU.

Den erfaring, der er opnået i forbindelse med gennemførelsen af politikker for opbyggelsen af det europæiske forskningsrum, anvendes til at skabe dialog og interaktion i en international kontekst samt til at hjælpe Europa-Kommissionen med at udarbejde en vision om et "globalt forskningsområde", hvor forskere og innovatører nemmere kan arbejde sammen på tværs af landegrænser, og hvor forskere, videnskabelig viden og teknologi kan cirkulere så frit som muligt.

Europa-Kommissionen har fortsat ført regelmæssige samarbejdsdialoger om videnskab og teknologi med sine vigtigste internationale partnere samt politiske dialoger på højt plan med de vigtigste regioner i verden. Disse dialoger udgør et vigtigt bidrag til den systematiske identificering af samarbejdsmuligheder, som i kombination med differentiering pr. land/region understøtter fastsættelsen af prioriteter. Prioriteterne afspejles i opdateringen af de flerårige køreplaner for målrettet internationalt samarbejde med tolv lande og seks regioner, som fremgår af det ledsagende arbejdsdokument.

3. Styrkelse af den internationale dimension i Horisont 2020

Opdateringen af køreplanerne for internationalt samarbejde er blevet synkroniseret med den strategiske programlægningscyklus for Horisont 2020. Som et resultat heraf opfordres det i arbejdsprogrammerne for Horisont 2020 kraftigt til international deltagelse i konsortier, og antallet af emner, der er udpeget som særlig relevante for internationalt samarbejde, er steget fra 12 % af emnerne i det syvende forskningsrammeprogram (RP7) til mere end 27 % i arbejdsprogrammerne for 2014-2017.

Hovedparten af det internationale samarbejde gennemføres gennem deltagelse i projekter under Horisont 2020, men også gennem fælles indkaldelser og sammenkoblede projekter finansieret af internationale partnere med det formål at udveksle viden og udnytte synergier. Mange af emnerne i arbejdsprogrammerne bidrager desuden til gennemførelsen af multilaterale programinitiativer, som er udformet med henblik på at håndtere samfundsmæssige udfordringer med deltagelse af Europa-Kommissionen og nationale og regionale finansieringsorganer.

Til trods for det stigende antal emner, som udpeges til internationalt samarbejde, viser resultaterne fra de første to år af Horisont 2020, at antallet af enheder fra ikkeassocierede internationale partnerlande, der deltager i tilskudsaftaler om samarbejdstiltag, er faldet fra 4,9 % under RP7 til kun 2,4 % under Horisont 2020. Kun 11,7 % af tilskudsaftalerne under Horisont 2020 omfatter en eller flere partnere uden for EU eller lande associeret med Horisont 2020, sammenlignet med 20,5 % under RP7. EU-bidraget til enheder fra lande uden for EU eller associerede lande er faldet fra 2,0 % af budgettet under RP7 til 0,7 % under Horisont 2020. Det samlede beløb, der er investeret af enheder fra internationale ikkeassocierede partnerlande i Horisont 2020-projekter, er ligeledes faldet fra 60 mio. EUR til 29 mio. EUR om året.

Det fald i den internationale deltagelse i tilskudsaftaler, som er oplevet mellem RP7 og Horisont 2020, kan til dels forklares som en kombination af de ændrede finansieringsregler for Brasilien, Rusland, Indien, Kina og Mexico, nylige konflikter og den socialpolitiske udvikling i EU's nabolande, samt at Ukraine blev associeret med Horisont 2020, mens det ikke var med i RP7. En anden vigtig forskel med hensyn til RP7 er, at der til trods for det øgede antal emner, der er udpeget til internationalt samarbejde, kun er meget få, for hvilke international deltagelse er obligatorisk. Endelig har programmets øgede fokus på aktiviteter tættere på markedet krævet en hensigtsmæssig balance mellem internationalt samarbejde og beskyttelse af EU-virksomhedernes interesser.

Med hensyn til mobilitetsniveauet for de enkelte forskere er 2,6 % af alle de vigtigste forskere ved Det Europæiske Forskningsråd kommet til EU-medlemsstaterne eller associerede lande fra ikkeassocierede internationale partnerlande. En række unge karriereforskere har fået støtte fra finansieringsorganer uden for medlemsstaterne eller de associerede lande til midlertidigt at blive en del af forskningsgrupper, som ledes af personer, der har fået støtte via Det Europæiske Forskningsråd gennem gennemførelsesaftaler, som nu er på plads med syv lande. Som led i de individuelle stipendier under Marie Skłodowska-Curie-aktiviteterne (MSCA) har ikkeassocierede internationale partnerlande modtaget 280 forskere fra EU-medlemsstaterne eller de associerede lande, mens 521 forskere fra disse lande har modtaget stipendier i Europa, hvilket svarer til 20 % af alle modtagere af individuelle stipendier. Desuden deltager enheder fra ikkeassocierede internationale partnerlande 459 gange i international og tværsektoriel personaleudveksling inden for forskning og innovation, hvilket svarer til 29 % af den samlede deltagelse, og 209 gange i innovative uddannelsesnetværk, hvilket svarer til 5 % af den samlede deltagelse.

Internationalt samarbejde forbliver et vigtigt aspekt af alle Euratomaktiviteter og gennemføres fortsat i henhold til de forskellige multilaterale rammeaftaler (f.eks. OECD/NEA, IEA, IAEA og GIF) og gennem de bilaterale Euratomsamarbejdsaftaler med tredjelande. En ny fremgangsmåde for fusionsforskning fremmer øget integration mellem EU-medlemsstaterne og de associerede lande med henblik på at sikre ITER's succes.

4. FORBEDRING af rammeVILKÅRENE for deltagelse i internationalt samarbejde

Europa-Kommissionen har fortsat været proaktiv i sin håndtering af hindringerne for verdensomspændende samarbejde inden for forskning og innovation.