Forslag til Rådets retsakt om udarbejdelse af konventionen om reglerne for tredjelandsstatsborgeres tilladelse til indrejse i medlemsstaterne (97/C 337/03) (EØS-relevant tekst) KOM(97) 387 endelig udg. - 97/0227(CNS)

(Forelagt af Kommissionen i medfør af artikel K.3, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union den 30. juli 1997)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -

som henviser til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel K.3, stk. 2, første led, litra c),

som henviser til forslag fra Kommissionen,

som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

som tager i betragtning, at medlemsstaterne med henblik på virkeliggørelsen af Unionens målsætninger betragter indvandringspolitikken og særlig betingelserne for tredjelandsstatsborgeres ophold på medlemsstaternes område, herunder betingelserne for familiesammenføringer og adgang til beskæftigelse, som spørgsmål af fælles interesse, som henhører under det samarbejde, der er indledt i henhold til traktatens afsnit VI,

FASTSLÅR, at den hertil knyttede konvention, som repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer har undertegnet dags dato, hermed er udarbejdet, og

ANBEFALER medlemsstaterne at vedtage denne konvention i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.

KONVENTION om reglerne for tredjelandsstatsborgeres tilladelse til indrejse i Den Europæiske Unions medlemsstater

DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER i denne konvention, Den Europæiske Unions medlemsstater -

SOM HENVISER til Rådet for Den Europæiske Unions retsakt af . . .,

1. SOM TAGER I BETRAGTNING, at indvandringspolitikken og især betingelserne for tredjelandsstatsborgeres ophold på medlemsstaternes område, herunder betingelserne for familiesammenføringer og adgang til beskæftigelse, i medfør af artikel K.1, stk. 3, litra a) og b), i traktaten om Den Europæiske Union, er spørgsmål af fælles interesse, som henhører under det samarbejde, der er indledt i henhold til traktatens afsnit VI, uden at dette i øvrigt berører Det Europæiske Fællesskabs beføjelser,

2. SOM TAGER I BETRAGTNING, at reglerne for opholdsbetingelser, herunder betingelserne for adgang til beskæftigelse, for unionsborgere og andre, der er omfattet af fællesskabsretten, henhører under traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, samt at denne konvention fastlægger reglerne for personer, der ikke er omfattet af fællesskabsretten,

3. SOM TAGER I BETRAGTNING, at der allerede er vedtaget en række resolutioner, som indeholder regler om tilladelse til indrejse, samt en resolution om fastboende tredjelandsstatsborgeres rettigheder, og at det vil være hensigtsmæssigt at udnytte disse politiske resultater gennem et udvidet samarbejdet, som skal resultere i fastsættelsen af fælles retsregler for indvandringspolitikken under hensyn til den offentlige orden og sikkerhed,

4. SOM TAGER I BETRAGTNING, at disse regler, samtidig med at de tager hensyn til alle medlemsstaternes interesser, især skal præcisere betingelserne for tilladelse til indrejse med henblik på lønnet beskæftigelse eller udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed,

5. SOM TAGER I BETRAGTNING, at disse regler ligeledes har til formål at bevare medlemsstaternes åbenhed over for resten af verden og omfanget af deres udvekslinger med andre lande, bl.a. på det kulturelle, videnskabelige og økonomiske område, gennem fælles bestemmelser for tilladelse til indrejse med henblik på uddannelse, herunder erhvervsuddannelse,

6. SOM TAGER I BETRAGTNING, at disse regler skal gøre det muligt at udøve retten til at leve sammen som en familie ved at fastlægge rammerne for gennemførelsen af familiesammenføringer,

7. SOM TAGER I BETRAGTNING, at disse fælles regler skal suppleres med fastlæggelsen af rettigheder, som tilkommer tredjelandsstatsborgere, der har lovlig bopæl i en medlemsstat, herunder særlig dem, der har fået status som fastboende, samt at de betingelser, på hvilke de kan nyde godt af sådanne rettigheder i en anden medlemsstat end den, hvor de har fået status som fastboende, bør fastlægges,

8. SOM TAGER I BETRAGTNING, at disse fælles regler skal være i overensstemmelse med de fælles internationale forpligtelser, særlig den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder af 4. november 1950 og Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967, samt gunstigere forfatningsmæssige bestemmelser om asyl,

9. SOM TAGER I BETRAGTNING, at disse fælles regler om tilladelse til indrejse, bortset fra reglerne om familiesammenføring og reglerne for personer, der er anerkendt som fastboende, ikke skaber ret til ophold, samt at medlemsstaterne bevarer deres skønsmæssige beføjelser med hensyn til den faktiske beslutning om tilladelse til indrejse for tredjelandsstatsborgere -

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER:

KAPITEL I DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE

Artikel 1 Definitioner

I denne konvention forstås ved:

a) Tilladelse til indrejse: Mulighed for en tredjelandsstatsborger for at få adgang til en medlemsstats område og opholde sig dér i en periode på over tre måneder.

b) Opholdstilladelse: Beslutning truffet af en medlemsstat, udformet i henhold til dennes lovgivning, hvorved den giver en person tilladelse til at tage ophold på dens område i en periode på over tre måneder, men ikke midlertidige tilladelser, som medlemsstaterne i visse tilfælde kan udstede.

Artikel 2 Anvendelsesområde

1. Konventionen finder anvendelse på tredjelandsborgere, men indebærer ingen begrænsning af gunstigere bestemmelser, der måtte følge af:

a) bilaterale og multilaterale aftaler mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater og tredjelande, som er trådt i kraft inden undertegnelsen af denne konvention

b) aftaler mellem en eller flere medlemsstater og tredjelande, som er trådt i kraft inden undertegnelsen af denne konvention.

Den finder ikke anvendelse på:

a) personer, der har indgivet ansøgning om anerkendelse af flygtningestatus i en medlemsstat i henholdt til Genève-konventionen fra 1951

b) fordrevne personer, der har fået tilladelse til at opholde sig i en medlemsstat som en midlertidig beskyttelsesforanstaltning

c) personer, der undtagelsesvis har fået tilladelse til at opholde sig på en medlemsstats område, navnlig af humanitære grunde.

2. Bestemmelserne i denne konvention finder ikke anvendelse på unionsborgere eller tredjelandsstatsborgere, der har opholdstilladelse i en medlemsstat i henhold til fællesskabsretten.

KAPITEL II ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 3 Behandling af den første ansøgning om tilladelse til indrejse

1. Den første ansøgning om tilladelse til indrejse i en medlemsstat kan kun behandles af medlemsstatens kompetente myndigheder, hvis tredjelandsstatsborgeren opholder sig uden for medlemsstaternes område på det tidspunkt, hvor ansøgningen indgives, og indtil han underrettes om afgørelsen.

2. Den medlemsstat, som ansøgningen er indgivet til, gennemgår ansøgningen nøje, bl.a. under hensyn til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed. Fælles regler for behandling af ansøgningerne fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 4 Rejsedokumenter

En tredjelandsstatsborger skal for at få adgang til den medlemsstat, som han har tilladelse til at opholde sig i, være i besiddelse af de nødvendige rejsedokumenter. Den pågældende medlemsstat udsteder eventuelt de nødvendige visa.

De øvrige medlemsstater udsteder i givet fald transitvisa, der gør det muligt for tredjelandsstatsborgeren at begive sig til den medlemsstat, der har givet tilladelse til indrejse.

Artikel 5 Mulighed for afbrydelse af opholdet

1. En tredjelandsstatsborger, der har fået tilladelse til indrejse i en medlemsstat, kan afbryde opholdet i denne medlemsstat i en periode, der ikke overstiger i alt 13 hele uger pr. helt kalenderår, samt så længe de lovhjemlede ferier varer.

Hvis opholdet afbrydes af de samme grunde, der berettigede til tilladelsen til indrejse for den pågældende, finder de i første afsnit anførte tidsfrister ikke anvendelse.

2. Uanset stk. 1 kan tredjelandsstatsborgere, der er blevet godkendt som fastboende i henhold til artikel 32 og 33, afbryde opholdet i den medlemsstat, hvor de er blevet godkendt som fastboende, i en periode, der ikke overstiger 26 uger i træk. Denne periode kan overskrides, når de afbryder opholdet for at skifte bopælsmedlemsstat, på de vilkår, der er fastsat i artikel 35.

3. Varigheden af det i stk. 1 og 2 omhandlede tilladte fravær kan forlænges:

a) når en ansøgning fra den pågældende herom, som støtter sig på seriøse grunde, og som er indgivet inden afrejsen, er blevet godkendt

b) når en ansøgning fra den pågældende herom, som støtter sig på exceptionelle grunde, og som er indgivet efter afrejsen, er blevet godkendt.

Listen over disse grunde fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 6 Fornyelse af opholdstilladelsen

1. Medmindre andet gælder ifølge Genève-konventionen fra 1951, kan en tredjelandsstatsborger ved opholdstilladelsens udløb på det pågældende sted ansøge om at få den fornyet, hvis de betingelser, der lå til grund for tilladelsen til indrejse, stadig er opfyldt.

2. Medmindre andet gælder ifølge artikel 31, kan en tredjelandsstatsborger kun indgive ansøgning om tilladelse til indrejse med anden begrundelse end den, som lå til grund for den foregående tilladelse, hvis han befinder sig uden for medlemsstaternes område. Den nye ansøgning om tilladelse til indrejse kan kun behandles, hvis tredjelandsstatsborgeren opholder sig uden for medlemsstaternes område ved indgivelsen af ansøgningen, og indtil han bliver underrettet om afgørelsen.

3. Ansøgninger om tilladelse til indrejse på det pågældende sted med anden begrundelse end den, der berettigede til den foregående tilladelse til indrejse, efterkommes uanset stk. 2 i følgende tilfælde, der angives udtømmende efter proceduren i artikel 36:

a) personer, der har fået tilladelse til indrejse i henhold til artikel 7 og 8, og som ønsker at opholde sig i medlemsstaten i henhold til bestemmelserne i kapitel IV

b) personer, der har fået tilladelse til indrejse i henhold til bestemmelserne i kapitel IV, og som ønsker at opholde sig i medlemsstaten i henhold til bestemmelserne i artikel 7 og 8.

4. Som undtagelse fra stk. 2 og 3 har tredjelandsstatsborgere, der er anerkendt som fastboende i henhold til artikel 32 og 33, ikke pligt til at forlade medlemsstaternes område for at indgive ansøgning om fornyelse af deres opholdstilladelse.

KAPITEL III INDREJSE MED HENBLIK PÅ LØNNET BESKÆFTIGELSE

Artikel 7 Principper

1. Trejdelandsstatsborgere kan få tilladelse til at indrejse på en medlemsstats område med henblik på lønnet beskæftigelse, når en ledig stilling i medlemsstaten ikke kan besættes på kort sigt:

a) med unionsborgere

b) eller med tredjelandsstatsborgere, som har lovlig bopæl i den pågældende medlemsstat, og som allerede befinder sig på medlemsstatens lovlige arbejdsmarked

c) eller med tredjelandsstatsborgere, der er godkendt som fastboende.

2. Gennemførelsesforanstaltningerne til stk. 1 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 8 Betingelser for tilladelse til indrejse

1. Ved den første indrejse med henblik på lønnet beskæftigelse skal tredjelandsstatsborgeren på forhånd have opnået en arbejdskontrakt med en løbetid, der ikke må være på under et år, og tilladelse til at beklæde den pågældende stilling på medlemsstatens område. Når disse betingelser er opfyldt, og der er givet tilladelse til indrejse, får tredjelandsstatsborgeren udleveret en opholdstilladelse, hvis løbetid er mindst lige så lang som arbejdskontraktens. Varigheden af den første opholdstilladelse kan dog ikke overstige fire år.

2. En opholdstilladelse med henblik på udøvelse af lønnet beskæftigelse kan fornyes, hvis betingelserne i artikel 7, stk. 1, stadig er opfyldt ved indgivelsen af ansøgningen.

3. Gennemførelsesforanstaltningerne til stk. 2 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 9 Sæsonarbejdere

1. I denne konvention forstås ved »sæsonarbejder« en tredjelandsstatsborger, der bevarer sin faste bopæl i et tredjeland, men som har kontrakt på at udføre et sæsonbestemt, nærmere fastsat arbejde på en medlemsstats område i en nærmere fastsat periode.

2. En tredjelandsstatsborger kan få tilladelse til at indrejse i en medlemsstat som sæsonarbejder for en periode på højst seks måneder pr. kalenderår, efter hvilken han skal vende tilbage til et tredjeland.

3. Hvis der er udstedt en opholdstilladelse for en periode på mindre end seks måneder, kan der på det pågældende sted gives tilladelse til at forlænge opholdets varighed for at give sæsonarbejderen mulighed for at afslutte det arbejde, som den oprindelige tilladelse til indrejse vedrørte. Arbejdsgiveren skal indgive en ansøgning om forlængelse, der skal være vedlagt en begrundelse, senest en måned før udløbet af den første tilladelse.

4. Ved meddelelse af tilladelse til indrejse til sæsonarbejdere giver medlemsstaterne forrang til tredjelandsstatsborgere, som allerede har arbejdet som sæsonarbejdere i den pågældende medlemsstat, frem for tredjelandsstatsborgere, der for første gang indgiver ansøgning om tilladelse til indrejse med henblik på sæsonarbejde.

Artikel 10 Grænsegængere

1. I denne konvention forstås ved »grænsegænger« en tredjelandsstatsborger, som har bopæl i det pågældende tredjelands grænseområde, men arbejder i en tilgrænsende medlemsstats grænseområde og dagligt eller mindst en gang om ugen vender tilbage til tredjelandets grænseområde.

2. En grænsegænger, der er tredjelandsstatsborger, kan uanset principperne i artikel 7 få tilladelse til at udføre lønnet beskæftigelse i en tilgrænsende medlemsstats grænseområde.

KAPITEL IV INDREJSE MED HENBLIK PÅ UDØVELSE AF SELVSTÆNDIG ERHVERVSVIRKSOMHED

Artikel 11 Definition

I denne konvention forstås ved »tilladelse« til indrejse med henblik på selvstændig erhvervsvirksomhed indrejse af en fysisk person, der er tredjelandsstatsborger, på en medlemsstats område med henblik på udøvelse af erhvervsvirksomhed, uden at der foreligger nogen form for underordningsforhold over for en arbejdsgiver.

Artikel 12 Betingelser for tilladelse til indrejse

Der kan gives tilladelse til indrejse på en medlemsstats område til en tredjelandsstatsborger, der ønsker at etablere sig i denne medlemsstat for at udøve selvstændig erhvervsvirksomhed, hvis følgende betingelser er opfyldt, og den pågældende overholder reglerne for udøvelse af denne virksomhed:

a) tredjelandsstatsborgeren skal have tilstrækkelige midler til i denne medlemsstat at påbegynde den virksomhed, hans ansøgning om tilladelse til indrejse vedrører

b) den erhvervsaktivitet, der udøves af den person, der har fået tilladelse til indrejse, skal i den periode, der svarer til gyldigheden af hans første opholdstilladelse, have en positiv indflydelse på beskæftigelsen i den medlemsstat, hvor han opholder sig.

Gennemførelsesforanstaltningerne til stk. 1 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 13 Opholdstilladelse

1. Den opholdstilladelse, der udstedes til den tredjelandsstatsborger, som er omhandlet i artikel 12, med henblik på udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed, meddeles for en periode på mindst to år.

2. Der kan indgives ansøgning om fornyelse på det pågældende sted for den samme erhvervsvirksomhed, som den oprindelige tilladelse vedrørte, eller for en erhvervsvirksomhed, som udgør fortsættelsen eller videreudviklingen heraf.

Ved indgivelse af ansøgning om fornyelse skal tredjelandsstatsborgeren:

a) reelt have udøvet den erhvervsvirksomhed, med henblik på hvilken der blev givet tilladelse til indrejse

b) fortsat kunne udøve den pågældende erhvervsvirksomhed lovligt

c) opfylde betingelserne i artikel 12, litra b).

Artikel 14 Levering af tjenesteydelser

Tredjelandsstatsborgeres tilladelse til indrejse i medlemsstaterne med henblik på at udøve erhvervsvirksomhed, som består i levering af tjenesteydelser, fastsættes uden at fællesskabsbestemmelserne berøres heraf efter proceduren i artikel 36.

KAPITEL V INDREJSE MED HENBLIK PÅ STUDIER OG ERHVERVSUDDANNELSE

Artikel 15 Indrejse med henblik på studier

Tilladelse til indrejse med henblik på studier på en medlemsstats område kan gives til tredjelandsstatsborgere, der er blevet optaget på en statslig eller statsanerkendt højere læreanstalt med henblik på at:

a) deltage i forberedende kurser forud for en bestemt videregående uddannelse

b) gennemføre en uddannelse

c) udarbejde et speciale eller en doktorafhandling

d) udøve forskningsvirksomhed som led i uddannelsen eller den faglige videreuddannelse, efter at de har afsluttet en videregående uddannelse og fået eksamensbevis herpå, når denne virksomhed ikke har til hovedformål at sikre dem en indtægt.

Artikel 16 Opholdstilladelse

1. Opholdet skal være begrænset til varigheden af det valgte studium. Den udleverede opholdstilladelses løbetid svarer til varigheden af tilmeldingen til den pågældende undervisningsinstitution.

2. Opholdstilladelsen kan forlænges med et år ad gangen; den forlænges, hvis indehaveren godtgør, at han stadig opfylder de krav, der gjaldt for udstedelsen af den oprindelige tilladelse samt kravene i forbindelse med de former for kontrol, som den højere læreanstalt kræver.

3. Efter første studieår kan den studerende ikke længere skifte til et andet studium. Hvis den studerende skifter til et andet studium efter det første år, skal han ansøge om en ny tilladelse til indrejse med henblik på studier.

4. Gennemførelsesforanstaltningerne til stk. 1, 2 og 3 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 17 Arbejdstilladelse for studerende

Tredjelandsstatsborgere, der har fået tilladelse til at indrejse på en medlemsstats område med henblik på studier, må ikke tage lønnet beskæftigelse eller udøve selvstændig erhvervsvirksomhed. Arbejde af begrænset omfang eller af kortere varighed er fortsat muligt, for så vidt som dette ikke påvirker studieforløbet, navnlig som undtagelse til artikel 9, sæsonarbejde.

Artikel 18 Afslutning af studierne

1. Hvis tredjelandsstatsborgeren ved afslutningen af sine studier under en af kategorierne i artikel 15, ønsker at blive i medlemsstaten som studerende i en anden af de nævnte kategorier, kan han ansøge om en ny opholdstilladelse på det pågældende sted.

2. Hvis tredjelandsstatsborgeren ved afslutningen af sine studier ønsker at blive i medlemsstaten af andre årsager, skal han underkaste sig proceduren for tilladelse til første indrejse.

Artikel 19 Praktikanter

1. I denne konvention forstås ved »praktikant« en arbejdstager, hvis ophold på en medlemsstats område hænger nøje sammen med hans ønske om at forbedre sine færdigheder og sine kvalifikationer inden for det erhverv, han har valgt, med henblik på at udøve det pågældende erhverv i et tredjeland.

2. En tredjelandsstatsborger skal for at få tilladelse til indrejse på en medlemsstats område som praktikant opfylde følgende to betingelser:

a) han skal have en uddannelsesaftale med værtsorganet, som sikrer ham et vederlag, der er tilstrækkeligt til hans underhold

b) han skal have en social sikring, som dækker de risici, der måtte opstå i værtslandet.

3. Opholdstilladelsen for praktikanter er begrænset til et år. Hvis den periode, der er nødvendig for at erhverve de pågældende faglige kvalifikationer, overstiger et år, kan opholdstilladelsen forlænges med et år ad gangen. Der kan under ingen omstændigheder ske en forlængelse med henblik på at give den pågældende mulighed for at tage arbejde.

Artikel 20 Særprogrammer

Medlemsstaterne skal lette meddelelse af tilladelse til indrejse til studerende, praktikanter og forskere fra tredjelande, der deltager i samarbejdsprogrammer, hvortil der ydes fællesskabsstøtte.

Med henblik herpå fastsættes der gennemførelsesforanstaltninger efter proceduren i artikel 36.

Artikel 21 Begrænsning af anvendelsesområdet

Bestemmelserne i dette afsnit finder ikke anvendelse på:

a) elever på primær- og sekundærtrinnet

b) lærlinge.

KAPITEL VI INDREJSE MED ANDET FORMÅL

Artikel 22 Betingelser for tilladelse til indrejse

En tredjelandsstatsborger, som ikke falder ind under bestemmelserne i kapitel III, IV, V og VII, kan få tilladelse til at indrejse på en medlemsstats område, hvis følgende betingelser er opfyldt:

a) han skal have tilstrækkelige midler til at kunne forsørge sig selv, uden at udøve en af de former for indtægtsgivende virksomhed, der er omhandlet i kapitel III og IV

b) han skal have en social sikring, som er gyldig i den stat, han ansøger om tilladelse til indrejse i

c) han skal kunne dokumentere, at han har erhvervet sine midler på lovlig vis

d) han skal have en bolig i den medlemsstat, hvor han indgiver sin ansøgning.

Gennemførelsesforanstaltninger til stk. 1 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 23 Opholdstilladelse

1. Den første opholdstilladelse meddeles tredjelandsstatsborgeren for en periode på mindst et år.

2. Opholdstilladelsen kan fornyes med en periode på mindst et år. Ved indgivelsen af ansøgningen om fornyelse skal tredjelandsstatsborgeren godtgøre, at han fortsat opfylder betingelserne i artikel 22.

KAPITEL VII INDREJSE MED HENBLIK PÅ FAMILIESAMMENFØRING

Artikel 24 Principper

1. En tredjelandsstatsborger, der har haft lovlig bopæl i en medlemsstat i mindst et år, og som ved indgivelsen af den ansøgning, der er omhandlet i artikel 28, har en opholdstilladelse i den pågældende medlemsstat, som er gyldig mindst et år endnu, kan benytte sig af sin ret til familiesammenføring.

2. Uanset stk. 1 kan en tredjelandsborger, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 15, indgive en ansøgning i henhold til artikel 28, når han har haft lovlig bopæl i en medlemsstat i mindst to år og har opholdstilladelse i denne medlemsstat endnu et år.

Artikel 25 Situationen for familiemedlemmer til unionsborgere, der ikke udnytter deres ret til fri bevægelighed

Uanset nærværende kapitel er familiesammenføring af tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, som er bosiddende i den medlemsstat, hvis nationalitet han har, underlagt samme betingelser som betingelserne i artikel 10, 11 og 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om fri bevægelighed for arbejdstagere inden for Fællesskabet (1) og i de øvrige relevante fællesskabsbestemmelser.

Artikel 26 Kategorier af personer, der kan familiesammenføres

1. Der gives tilladelse til indrejse med henblik på familiesammenføring til følgende personer, for så vidt som ægteskabet er foreneligt med de grundlæggende principper i medlemsstatens retsorden:

a) den herboende persons ægtefælle

b) børn af den herboende og dennes ægtefælle, herunder børn, der er adopteret i overensstemmelse med en afgørelse, der er truffet af den kompetente myndighed i medlemsstaten, eller en afgørelse, som er anerkendt af denne myndighed

c) børn, herunder adoptivbørn, af den herboende eller dennes ægtefælle, når en af disse alene har forældremyndigheden over disse børn, har dem i sin varetægt og rent faktisk forsørger dem.

2. For at opfylde betingelserne for indrejse med henblik på familiesammenføring skal børnene være under den myndighedsalder, der er fastsat i den pågældende medlemsstat, og må ikke være gift.

3. Medlemsstaterne ser velvilligt på familiesammenføring med slægtninge i opstigende linje og andre efterkommere, som den pågældende har forsørgerpligt overfor, for så vidt som betingelserne i artikel 28 er opfyldt.

Artikel 27 Svig

1. Medlemsstaterne nægter ægtefællen eller et adoptivbarn tilladelse til indrejse med henblik på familiesammenføring eller inddrager den pågældendes opholdstilladelse, når det fastslås, at tilladelsen til indrejse er opnået ved svig eller falsk.

2. Medlemsstaterne kan nægte at lade ægtefællen eller et adopteret barn få tilladelse til indrejse med henblik på familiesammenføring eller inddrage opholdstilladelsen, når det fastslås, at ægteskabet eller adoptionen udelukkende har fundet sted for at gøre det muligt for den pågældende at få tilladelse til at indrejse i en medlemsstat.

Artikel 28 Bolig og midler til familiens underhold

1. Tredjelandsstatsborgeren skal for at kunne udøve sin ret til familiesammenføring indgive en ansøgning i den medlemsstat, hvor han har ophold, og samtidig godtgøre, at han har en passende bolig og tilstrækkelige midler til den sammenførte families underhold. Denne ansøgning kan indgives seks måneder efter hans indrejse i den medlemsstat, hvor han opholder sig.

2. Gennemførelsesforanstaltningerne til stk. 1 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 29 Opholdstilladelse

Når en medlemsstat efterkommer en ansøgning om familiesammenføring, udsteder den opholdstilladelser til medlemmerne af den familie, der skal sammenføres, med en varighed, der svarer til den varighed, der er tilbage af den herboendes opholdstilladelse.

Artikel 30 Adgang til beskæftigelse for personer, der har fået tilladelse til indrejse efter reglerne om familiesammenføring

1. Personer, der har fået tilladelse til indrejse efter reglerne om familiesammenføring, kan ikke få tilladelse til at tage lønnet beskæftigelse eller udøve selvstændig erhvervsvirksomhed inden udløbet af en frist på seks måneder regnet fra deres ankomst.

2. Uanset stk. 1 kan der ses bort fra fristen på seks måneder, hvis uforudsete ændringer i familiens sammensætning eller med hensyn til dennes indtægter gør det nødvendigt, at der åbnes mulighed for udøvelse af erhvervsaktivitet for de personer, der har fået tilladelse til indrejse efter reglerne om familiesammenføring.

Artikel 31 Erhvervelse af selvstændig status for personer, der har fået tilladelse til indrejse efter reglerne om familiesammenføring

1. Ved ægtefællens død, skilsmisse, separation, forældrenes død eller opnåelse af myndighedsalderen, kan personer, der har fået tilladelse til indrejse efter reglerne om familiesammenføring, indgive ansøgning om opholdstilladelse på et nyt grundlag, som vil blive behandlet i den medlemsstat, de har opholdstilladelse i.

2. De pågældende skal indgive ansøgning senest tre måneder før udløbet af deres opholdstilladelse. Hvis opholdstilladelsen udløber mindre end tre måneder efter bortfaldet af det forhold, der lå til grund for tilladelsen til indrejse, forlænges denne frist dog til i alt tre måneder.

Mens ansøgningen behandles, udsteder den pågældende medlemsstat om nødvendigt en midlertidig opholdstilladelse, som er gyldig, indtil afgørelsen er blevet meddelt den pågældende.

KAPITEL VIII FASTBOENDE TREDJELANDSSTATSBORGERE

Artikel 32 Definition

En tredjelandsstatsborger anerkendes som fastboende i en af medlemsstaterne, når han opfylder følgende to betingelser:

a) han har haft fast og lovlig bopæl i en medlemsstat i mindst fem år

b) han har en tilladelse, der giver ret til et ophold af en samlet varighed på mindst ti år regnet fra den første tilladelse til indrejse.

Artikel 33 Opholdstilladelse

1. Når en tredjelandsstatsborger er anerkendt som fastboende, anføres dette på opholdstilladelsen.

2. Ved udløbet af en opholdstilladelse i henhold til artikel 32, litra b), har den fastboende tredjelandsstatsborger ret til en opholdstilladelse, der svarer til den maksimale varighed, der gælder i den medlemsstat, han har bopæl i, og som ikke kan have en varighed på under ti år.

Artikel 34 Rettigheder i bopælsmedlemsstaten

1. I den medlemsstat, hvor en tredjelandsstatsborger, der er anerkendt som fastboende, har taget ophold, har han, uden at dette berører fællesskabsbestemmelserne:

a) adgang til hele medlemsstatens område

b) ret til at udøve enhver form for virksomhed, der er omhandlet i kapitel III, IV og V

c) ret til at opholde sig af alle de grunde, der er omhandlet i kapitel VI og VII

d) ret til øget beskyttelse mod udsendelse med forbehold af hensynet til den offentlige orden og den indre sikkerhed

e) ret til samme behandling som unionsborgerne med hensyn til:

i) adgang til beskæftigelse som lønmodtager eller selvstændig erhvervsdrivende

ii) uddannelse

iii) retten til at være medlem af en fagforening

iv) retten til at være medlem af foreninger

v) adgang til bolig i både den private, den offentlige og den halvoffentlige sektor

vi) social sikring

vii) skolegang.

2. Gennemførelsesforanstaltningerne til stk. 1 fastsættes efter proceduren i artikel 36.

Artikel 35 Rettigheder i de andre medlemsstater

1. En tredjelandsstatsborger, der er anerkendt som fastboende, kan:

a) søge en stilling ved at svare på et stillingstilbud, han har kendskab til, i en anden medlemsstat under overholdelse af principperne i artikel 7

b) søge om tilladelse til at studere i en anden medlemsstat i overensstemmelse med artikel 15.

I de i første afsnit omhandlede tilfælde giver den pågældende medlemsstat, hvis tredjelandsstatsborgeren får en arbejdskontrakt eller bliver optaget på en højere uddannelsesinstitution, den pågældende tilladelse til indrejse samt alle de nødvendige tilladelser, herunder opholdstilladelse.

2. En tredjelandsstatsborger, der på de i stk. 1 anførte betingelser har ophold i en anden medlemsstat end den, hvor han er anerkendt som fastboende, anerkendes også som fastboende efter i en periode på to år at have haft ophold i en anden bopælsmedlemsstat. Dette fastslås ved udstedelsen af en opholdstilladelse, hvis varighed svarer til den, som gav ham mulighed for at blive anerkendt som fastboende i den foregående medlemsstat.

3. En tredjelandsstatsborger, der er anerkendt som fastboende i en medlemsstat, anerkendes ikke længere som sådan i denne medlemsstat fra det tidspunkt, hvor han anerkendes som fastboende i en anden medlemsstat efter bestemmelserne i stk. 2.

KAPITEL IX AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 36 Procedure for vedtagelse af gennemførelsesforanstaltninger

1. Med forbehold af stk. 2 og 3 vedtages de gennemførelsesforanstaltninger, der er foreskrevet i denne konvention i Rådet med et flertal på to tredjedele af de høje kontraherende parter.

2. De gennemførelsesforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, artikel 7, stk. 2, artikel 8, stk. 3, artikel 12 og 34 vedtages efter fælles aftale mellem de høje kontraherende parter inden for en frist på to år regnet fra offentliggørelsen af retsakten om udarbejdelsen af denne konvention i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Efter udløbet af den i første afsnit fastsatte frist fastsættes gennemførelsesforanstaltningerne i henhold til stk. 1.

3. De gennemførelsesforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 14 og artikel 22 samt de gennemførelsesforanstaltninger, der ikke udtrykkeligt er nævnt i denne konvention, vedtages efter fælles aftale mellem de høje kontraherende parter.

4. De gennemførelsesforanstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, 2 og 3 offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 37 De Europæiske Fællesskabers Domstols kompetence

1. Tvister mellem medlemsstaterne eller mellem en medlemsstat og Kommissionen vedrørende fortolkningen eller anvendelsen af denne konvention i første omgang skal behandles i Rådet med henblik på at nå til enighed. Såfremt det efter udløbet af en frist på seks måneder ikke har været muligt at bilægge tvisten, indbringer en part i tvisten spørgsmålet for De Europæiske Fællesskabers Domstol.

2. De Europæiske Fællesskabers Domstol har kompetence til at træffe præjudiciel afgørelse om fortolkningen af denne konvention. Enhver ret i en medlemsstat, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres, anmoder De Europæiske Fællesskabers Domstol om at afgøre et præjudicielt spørgsmål, som rejses under en retssag ved den pågældende ret, og som vedrører fortolkningen af denne konvention, når den skønner, at en afgørelse af dette spørgsmål er nødvendig, før den afsiger sin dom

Artikel 38 Forbindelser med tredjelande

En medlemsstat, som påtænker at indlede forhandlinger med et tredjeland om fastlæggelsen af præferenceregler for tilladelse til indrejse til statsborgere fra det pågældende tredjeland, underretter i god tid de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.

Ingen medlemsstater kan indgå sådanne aftaler med et eller flere tredjelande uden Rådets forhåndsgodkendelse.

Artikel 39 Beskyttelsesklausul

Bestemmelserne i denne konvention er ikke til hinder for, at en medlemsstat i henhold til bestemmelserne i artikel K.2, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union kan gøre undtagelse fra bestemmelserne i denne konvention. En sådan undtagelse gøres kun i særlige tilfælde, og dens varighed skal begrænses til det strengt nødvendige.

Den medlemsstat, der benytter sig af denne mulighed, tager hensyn til de øvrige medlemsstaters interesser og holder både dem og Kommissionen nøje underrettet.

Artikel 40 Forbehold

Der kan ikke tages forbehold med hensyn til denne konvention.

Artikel 41 Vedtagelse og ikrafttrædelse

1. Denne konvention skal vedtages af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser. Hver medlemsstat påbegynder den nationale vedtagelsesprocedure senest seks måneder efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende af retsakten om udarbejdelse af denne konvention.

2. Medlemsstaterne giver depositaren notifikation om afslutningen af de procedurer, der efter deres forfatningsmæssige bestemmelser kræves for at vedtage konventionen.

3. Konventionen træder i kraft den første dag i den måned, der følger udløbet af en periode på to måneder efter, at den i stk. 2 omhandlede notifikation er foretaget af den af Den Europæiske Unions medlemsstater på tidspunktet for Rådets vedtagelse af retsakten om udarbejdelse af denne konvention, der som den sidste opfylder denne formalitet.

4. Bestemmelserne i denne konvention finder anvendelse fra den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på to måneder efter konventionens ikrafttræden.

Uanset første afsnit finder bestemmelserne i artikel 36 om proceduren for vedtagelse af gennemførelsesforanstaltninger anvendelse fra offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende af retsakten om udarbejdelse af konventionen.

Gennemførelsesforanstaltningerne træder tidligst i kraft på datoen for konventionens ikrafttræden.

Artikel 42 Ændring af konventionen

1. Forslag til ændringer af denne konvention og gennemførelsesforanstaltningerne til denne kan fremsættes af enhver medlemsstat, der er en høj kontraherende part, samt af Kommissionen. Alle ændringsforslag fremsendes til Rådet og om nødvendigt til Kommissionen.

2. Ændringer af denne konvention vedtages med enstemmighed af Rådet, som anbefaler medlemsstaterne at vedtage dem i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser. Når Rådet har vedtaget ændringer af denne konvention, offentliggøres de i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Hver medlemsstat påbegynder den nationale vedtagelsesprocedure senest seks måneder efter offentliggørelsen af ændringerne i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

3. Ændringer, der er vedtaget i overensstemmelse med stk. 2, træder i kraft efter bestemmelserne i artikel 41, stk. 3.

4. Ændringer af gennemførelsesforanstaltningerne til denne konvention vedtages af Rådet efter procedurerne for vedtagelse af de pågældende gennemførelsesforanstaltninger. Medmindre andet er fastsat i Rådets retsakt om vedtagelsen heraf træder sådanne ændringer i kraft den første dag i den måned, som følger udløbet af en periode på to måneder efter deres vedtagelse i Rådet.

Artikel 43 Tiltrædelse af nye medlemsstater

1. Denne konvention er åben for tiltrædelse af enhver stat, der bliver medlem af Den Europæiske Union.

2. Den af Rådet fastlagte tekst til konventionen på den tiltrædende stats sprog er autentisk.

3. Tiltrædelsesinstrumenterne deponeres hos depositaren.

4. Denne konvention træder i kraft over for den tiltrædende medlemsstat den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på to måneder efter datoen for deponeringen af den pågældende medlemsstats tiltrædelsesinstrument eller på datoen for konventionens ikrafttræden, hvis den endnu ikke er trådt i kraft ved udløbet af ovennævnte periode.

Artikel 44 Depositar

1. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union er depositar for denne konvention.

2. Depositaren offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende situationen med hensyn til notifikationer, tiltrædelser, ændringer, ikrafttrædelse og alle andre meddelelser vedrørende denne konvention.

Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention.

Udfærdiget i . . ., den . . ., i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, hvilke tekster alle har samme gyldighed og deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union

(1) EFT L 257 af 19. 10. 1968, s. 2.