Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/M.2547 - Bayer/Aventis Crop Science

(udarbejdet i henhold til artikel 15 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21))

(2004/C 91/03)

(EØS-relevant tekst)

Beslutningsudkastet baseret på artikel 8, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4064/89 (fusionsforordingen) giver anledning til følgende bemærkninger angående retten til at blive hørt:

1. Kommissionen sendte en klagepunktsmeddelelse til Bayer AG ("Bayer") den 15. februar 2002. Den blev efterfulgt af en kort supplerende meddelelse den 25. februar 2002. Parterne svarede på begge meddelelser. De fremsatte ikke begæring om en mundtlig høring.

2. Parterne rejste en enkelt procedurespørgsmål over for høringskonsulenten. Den 28. marts 2002 skrev Bayer til mig angående svarene fra tredjeparter som led i den undersøgelse, Kommissionen havde gennemført for at teste markedets reaktion på de tilsagn, parterne havde fremsat forslag om den 15. marts 2002. Markedstesten resulterede i en række negative svar for visse markeders vedkommende. Bayer blev underrettet om dette og modtog et udførligt resumé af samtlige svar. Resuméet indeholdt ikke navnene på de virksomheder, der havde svaret. I brevet af 28. marts anmodede Bayer om oplysninger om, hvem der havde afgivet de forskellige svar. Bayer hævde, at disse oplysninger var vigtige for at kunne foretage en ordentlig vurdering af bemærkningerne fra tredjeparter, eftersom der sandsynligvis ville være en sammenhæng mellem deres svar og deres stilling, således at svarene måske varierede mellem f.eks. konkurrenter, der var interesseret i at overtage nogle af de aktiver, der skulle afhændes, og kunder.

Som svar på denne anmodning blev Bayer informeret om, at udleveringen af anonyme svar (i form af et resumé) er i overensstemmelse med Domstolens og Førsteinstansrettens faste retspraksis, som har anerkendt behovet for fortrolighed (se især sag 310/93, BPB Industries og British Gypsum mod Kommissionen, Sml. 1995 I, s. 865, og sag T-229/95, Endemol mod Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 1299). Fusionsparternes mulighed for at træffe gengældelsesforanstaltninger må ikke undervurderes. Med hensyn til det specifikke argument fra Bayers side må det slås fast, at Kommissionens selv er i stand til at afsløre potentielle særinteresser, hvis det er nødvendigt. Det, der er vigtigt, er, at partner underrettes om de kendsgerninger og problemer, som tredjeparter gør Kommissionen opmærksom på, således at de kan kommentere disse.

I denne sag stillede mange af respondenterne udtrykkeligt krav om fortrolighed i større eller mindre grad. Under givne omstændigheder og i betragtning af tidspresset forbundet med at gennemføre og analysere resultaterne af markedstesten var det korrekt ikke at afsløre respondenternes identitet og at træde varsomt ved ikke at afsløre navnet på bestemte respondenter (med undtagelse af en enkelt) for derved at undgå risikoen for, at afsløringen af nogle af respondenternes identitet resulterede i, at også andre respondenters identitet blev afsløret. Det er i denne forbindelse særlig relevant, at der forekommer en høj grad af koncentration på de markeder, der er berørt af denne sag.

Der blev imidlertid sendt en ikke-fortrolig version af en enkelt virksomheds svar til parterne. Denne virksomhed stillede ikke krav om anonymitet, og der var ingen risiko for, at andre tredjeparters identitet ville blive afsløret ved at udlevere navnet på denne ene virksomhed.

I lyset af ovenstående konkluderer jeg, at parternes ret til at blive hørt er blevet tilgodeset i fuldt omfang. Beslutningsudkastet beskæftiger sig kun med de klagepunkter, som parterne har haft lejlighed til at kommentere.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. april 2002.

Karen Williams