Nr.-C 176/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 83 
Udtalelse om forslag til Rådets resolution om De europæiske Fællesskabers andet 
handlingsprogram vedrørende sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 308 af 25. november 1982, side 11. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 4. november 1982, i medfør af artikel 117, 118 og 198 i traktaten 
om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og 
sociale Udvalg om det nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 207. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 27. og 28. april 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 117, 118 og 198, 
under henvisning til Rådets beslutning af 4. novem­
ber 1982 om at anmode om Udvalgets udtalelse om 
»forslag til Rådets resolution om De europæiske 
Fællesskabers andet handlingsprogram vedrørende 
sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen«, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 24. november 1982 om at pålægge 
Afdelingen for sociale anliggender at udarbejde 
udtalelsen og beretningen, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
Vercellino, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelin­
gen for sociale anliggender på det 161. møde den 
14. april 1983, 
under henvisning til forhandlingerne på den 207. 
plenarforsamling den 27. og 28. april 1983 (mødet 
den 28. april), og 
ud fra følgende betragtninger: 
Trods betragtelige fremskridt på nogle punkter mun­
dede det første program ud i en ufuldstændig og alt for langsommelig handlingsplan, som ikke var til­
strækkelig præcis og målrettet, selvom det hastede 
med at få løst de afgørende problemer, som der var 
tale om; 
af hensyn til bedre og hurtigere gennemførelse af 
foranstaltningerne i det andet program bør der fast­
sættes en strammere arbejdsplan; endvidere bør de 
områder, hvor der i første række skal sættes ind, 
defineres tydeligere, ligesom der bør laves et over­
slag over omkostninger og fordele; 
ved at forbedre sikkerheden og sundheden på 
arbejdspladsen på passende vis og ved hjælp af de 
muligheder, som moderne videnskab og lægeviden­
skab giver, kan man i høj grad mindske de negative 
følgevirkninger for arbejdstagerne og virksomhe­
derne, med en nedgang i de produktionsmæssige og 
samfundsmæssige omkostninger til følge; 
aktivere og mere afbalanceret medvirken fra 
arbejdsmarkedsparternes og det offentliges side vil 
medvirke til at få forbedret og samordnet en række 
mere effektive og rationelle normer og foranstaltnin­
ger vedrørende arbejdstagernes sikkerhed og sund­
hed, hvilket er til gavn for både selve produktionen 
og samfundet som helhed; 
bredere debat på europæisk plan og en omfattende 
oplysningskampagne vil kunne medvirke til at 
styrke og understøtte sådanne foranstaltninger; 
ligesom inden for andre vigtige sektorer i EF er det 
blevet nødvendigt, at der også på dette for erhvervs-
4. 7. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 176/17 
og samfundslivet så vigtige område sørges for hurtig 
og effektiv kontrol på EF-plan med det formål at 
lette gennemførelsen af direktiverne om sundhed og 
sikkerhed på arbejdspladsen — 
enstemmigt, idet dog 4 undlod at stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
0. Baggrund 
0.1. Kommissionens forslag til det andet hand­
lingsprogram vedrørende sikkerhed og sundhed på 
arbejdspladsen berører mange millioner EF-borgere. 
I handlingsprogrammet fastholdes de samme gene­
relle målsætninger som i de Kommissionsforslag og 
den beslutning, der blev truffet af Rådet i forbin­
delse med det første program i 1978. 
Udvalget konstaterer med tilfredshed, at man har 
bekræftet disse målsætningers generelle gyldighed 
og har udmøntet disse i 20 aktioner. Det finder det 
nødvendigt, at Kommissionens og Rådets bestræ­
belser på dette vigtige område inden for EF's social­
politik bør bestyrkes via det andet handlingspro­
gram. 
0.2. Dette er i særlig grad nødvendigt i betragtning 
af de store problemer, der opstod i løbet af det før­
ste programs fireårige forløb, de uhyre forsinkelser og 
de få, omend vigtige, direktiver og foranstaltninger, 
som er blevet gennemført, hvilket bevirker, at der 
kræves en større indsats fra såvel EF's som de 
enkelte medlemsstaters side, hvis det andet program 
skal kunne gennemføres i løbet af de fastsatte seks 
år. 
0.3. De nævnte problemer eller forsinkelser hver­
ken kan eller bør undskylde, at bestræbelserne for at 
skabe sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen 
trækker i langdrag. Der bør tværtimod udfoldes alle 
mulige bestræbelser for snarest at få løst disse pro­
blemer. Det er derfor nødvendigt med en hensigts­
mæssig udnyttelse af de til rådighed værende finan­
sielle, teknologisk specifikke og menneskelige res­
sourcer, at fremme udviklingen af disse ressourcer 
og at fastlægge mål og prioriterede aktioner. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Den hastige udvikling på det teknologiske 
område og i ændringerne af arbejdets organisation kræver også en øget indsats fra EF's side, hvis sund­
heden og sikkerheden på arbejdspladsen skal garan­
teres, og man må i vid udstrækning netop udnytte 
de teknologiske og videnskabelige fremskridt med 
det formål at begrænse de erhvervsmæssige risici 
gennem en forebyggende kortlægning af de mulige 
skadesårsager. 
1.2. Udvalget mener, at gennemførelsen af det 
foreliggende program i denne anden etape vil for­
løbe langt lettere, hvis det lykkes at fremme og sikre 
en aktiv medvirken, en øget ansvarsfølelse og et 
samarbejde mellem de offentlige myndigheder, virk­
somhedslederne og arbejdstagerne, og der skal her 
tages udgangspunkt i fælles interesser og mål, som 
både kan være specifikke og produktionsbetingede, 
men også af mere generel miljø og samfundsmæssig 
karakter. Det er derfor også vigtigt, at Kommissio­
nen på EF-plan samordner de forskellige aktioner 
og de heri indeholdte målsætninger i et stadig snæv­
rere samarbejde med repræsentanterne for de for­
skellige erhverv og fagforeninger. 
1.3. En af de nødvendige forudsætninger for at 
opnå et velafbalanceret samarbejde mellem de for­
skellige parter er også en saglig cost-benefit analyse 
af den primære forebyggende aktion, som kan give 
mulighed for bedre at fastlægge principperne og 
rækkefølgen for indgreb, for så vidt angår teknologi­
ske processer, maskiner og anlæg. Kun på denne 
måde vil det være muligt at nå frem til et forhold 
mellem omkostninger til beskyttelse af sundheden, 
tekniske moderniseringer og øget produktivitet, som 
kan accepteres af alle. 
1.4. Som det fremgår af de hidtil indvundne erfa­
ringer kræves en kortlægning og den nødvendige 
fjernelse af risikoårsagerne, at man bestandig er 
opmærksom på de vigtigste elementer, som tilsam­
men er med til at ændre arbejdssituationen, nemlig 
mennesket, maskinerne, redskaberne, miljøet og 
arbejdsorganiseringen. En undersøgelse af disse for­
skellige faktorer vil kunne bidrage til udformningen 
af en tværfaglig basismetodologi, hvori også læger, 
ingeniører, psykologer og andre typer teknikere er 
inddraget. 
1.5. Nogle af de foreslåede aktioner i det nye pro­
gram er i overensstemmelse med denne strategi og 
drejer sig om et endnu ikke tilstrækkeligt påagtet 
område, som vil få allerstørste betydning, nemlig 
arbejdsmedicin, hvori også indgår psykologiske og 
ergonomiske aspekter, dvs. interaktionen mellem 
mennesket, miljøet og maskinerne. Andre har deri­
mod at gøre med arbejdets organisering. 
Nr. C 176/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 83 
Udvalget finder det her passende kraftigt at under­
strege den aktualitet og værdi, der ligger i den opfor­
dring, som i sin tid fremsattes i Det økonomiske og 
sociale Udvalgs udtalelse af 1978 (EFT nr. 283 af 
27. 11. 1978), hvori det bl.a. fastslås, at det i denne 
forbindelse spiller »en afgørende rolle, at der indfø­
res fælles regler for sikkerhedsgodkendelse og/eller 
en på en anden vis tilrettelagt kontrolprocedure for 
særligt farlige apparater og maskiner. Når disse byg­
ges, skal retningslinjerne for konstruktionen fortsat 
afstikkes ud fra de i ergonomien indhøstede erfarin­
ger og fastsatte principper. Disse er allerede i sig 
selv afgørende for strategien for sikkerhed og fore­
byggelse«. 
1.6. Den rette strategi i bekæmpelsen af ulykker og 
arbejds- eller erhvervssygdomme forudsætter kend­
skab til fænomenet, hvilket kan opnås, enten gen­
nem en statistisk undersøgelse, som fastlægger fre­
kvensen, (f), og skadens omfang, (m), og dermed 
risikoen (r = m x f); eller på grundlag af en »a pri­
ori-kortlægning af de mulige risikoårsager baseret 
på en række forudgående analyser og undersøgelser 
af de tekniske processer og — som nævnt i foregå­
ende punkt — maskinerne. Det er derfor vigtigt på 
grundlag af ensartede kriterier at foretage statistiske 
undersøgelser af ulykker og erhvervssygdomme og 
at analysere maskiners og anlægs driftssikkerhed. 
1.7. Medlemsstaternes lovgivninger vedrørende 
beskyttelse af sikkerhed og sundhed på arbejdsplad­
sen er meget forskellige. De offentlige myndigheder 
benytter forskellige instrumenter i deres kontrol med 
gennemførelsen af de nationale og EF's bestemmel­
ser. Der er ikke ensartede kriterier for anmeldelse af 
arbejdsulykker og -sygdomme og ejheller for opgø­
relse af antallet af beskæftigede for de enkelte 
erhverv. 
Dette vil forsinke gennemførelsen af programmet i 
sin helhed og af de særdirektiver, som indtil nu er 
blevet godkendt og omsat i de nationale lovgivnin­
ger. 
1.8. Udvalget mener, at specifikke nationale for­
hold kan bevirke, at EF's direktiver gennemføres på 
meget forskellig og uensartet måde. Usikkerhed i de 
enkelte medlemslande med hensyn til sådanne for­
skelle bremser eller kan bremse vedtagelsen og 
iværksættelsen af EF's direktiver. Der foreslås der­
for oprettet en EF-kontrolinstans (et EF-arbejdsin-
spektorat), som er blevet absolut påkrævet, med det formål at sikre, at direktiverne får ensartet virkning i 
medlemsstaterne. Det skal ikke være et tungt appa­
rat; det skal primært og effektivt kunne varetage 
nogle af de klart definerede funktioner på dette 
område og imødekomme de ovenanførte samfunds­
interesser. En sådan løsning på EF-plan vil tillige 
kunne bidrage til at fremme en harmonisering af de 
eksisterende lovgivninger og kontrolmekanismer i 
medlemsstaterne. 
1.9. En hurtig gennemførelse af det foreslåede pro­
gram forudsætter efter Udvalgets opfattelse, at EF 
supplerer de finansielle og menneskelige ressourcer 
på dette område. Udvalget understreger ligeledes 
betydningen af, at der lægges stadig større vægt på 
en bedre koordinering af arbejdet i de tjenestegrene 
ved Kommissionen, som beskæftiger sig med miljø­
spørgsmål, således at man uden unødvendige forsin­
kelser kan udnytte de allerede indhøstede erfaringer 
og opnåede resultater. 
1.10. Det er derfor nødvendigt, at programmet 
indeholder en budgetoversigt, som forpligter Rådet, 
samt en arbejds- og tidsplan for Kommissionen, 
med angivelse af de forskellige målsætninger og eta­
per for programmets gennemførelse i løbet af de 
fastsatte seks år. 
1.11. Som allerede nævnt kræver iværksættelsen af 
de mange aktioner og programmet som helhed et 
konstruktivt samarbejde mellem arbejdsgivere, 
arbejdstagere og de offentlige myndigheder. Dette 
kunne fremhjælpes hvis der på EF-plan oprettedes 
paritetiske udvalg eller trepartsudvalg for i det 
mindste nogle af de risikobehæftede erhvervssekto­
rer med den opgave at følge og kontrollere udviklin­
gen med de forskellige aktioner. 
1.12. En øget sikkerhed på fabrikkerne, de mindre 
virksomheder og i landbrugserhvervet samt inden 
for de forskellige aktivitetsområder generelt kræver 
øget information af arbejdstagerne, men også af 
arbejdsgiverne, om de specifikke forhold vedrø­
rende maskiner, produkter bl.a. gødningsstoffer og 
pesticider, og produktionsanlæg af betydning for 
sikkerhed og sundhed. Informationen og dermed 
forebyggelsen af ulykker vil kunne forbedres meget, 
hvis det forebyggende apparat på virksomhederne 
yderligere udbygges på basis af de allerede eksiste­
rende strukturer såsom sikkerheds- og hygiejneud­
valg, arbejdsmedicinske foranstaltninger eller andre 
organer. 
4. 7. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 176/19 
1.13. Udvalget foreslår mere generelt — og i anled­
ning af, at OECD i dette år slår til lyd for øget infor­
mation — en bredt anlagt EF-kampagne med det 
formål at informere og engagere såvel de berørte 
parter som offentligheden i spørgsmål vedrørende 
sikkerhed på arbejdspladsen og navnlig i bekæmpel­
sen af arbejdsulykker og erhvervssygdomme. Udval­
get mener at det vil kunne yde et bidrag på dette 
område ved at tage initiativ til en debat om, hvorle­
des arbejdsmedicin fungerer og kan forbedres i EF. 
1.14. De 20 foreslåede aktioner i det 2. program er 
inddelt i VII kapitler. Det første drejer sig om speci­
fikke risici i forbindelse med anvendelse af kemiske 
stoffer eller produkter som på kortere eller længere 
sigt kan være skadelige for personer, ting eller miljø. 
Kapitel to omhandler almindelige risici i forbindelse 
med erhvervsudøvelsen eller maskiner og anlæg 
inden for alle industrisektorer (fald fra stilladser 
eller stiger, ulykker i forbindelse med elektricitet 
eller bevægelige maskindele); de er meget hyppige 
og vedrører i gennemsnit en til to personer. I samme 
kapitel to citeres direktiv 82/501/EØF angående 
store potentielle risici, der skyldes usædvanlige 
omstændigheder, der medfører eksplosion eller 
udslip af giftige eller brændbare gasarter og forvol­
der skade på store områder i og uden for virksomhe­
den. Sådanne ulykker er meget sjældne og medfører 
meget alvorlige skader. De store potentielle risici, 
som er blevet defineret udmærket i det nævnte 
direktiv, forekommer ikke at høre hjemme blandt 
programmets øvrige aktioner. Det bør derfor ikke 
behandles i denne udtalelse. 
1.15. Uden i øvrigt at foretage en prioritering af de 
20 aktioner kan der sondres mellem tre grupper akti­
oner, der kan føre til en virkelig fremskyndelse af 
hele programmets gennemførelse, nemlig aktionerne 
i kapitel I (1 til 6) om specifikke risici, hvorom der i 
forvejen foreligger rammedirektivet 80/1107/EØF 
af 27. november 1980 samt nogle særdirektiver; akti­
onerne i kapitel IV (13 til 15) om uddannelse og 
information af arbejdstagerne og aktionerne vedrø­
rende harmonisering af principperne for den kon­
trol, der i medlemsstaterne varetages af de offentlige 
myndigheder, (aktion 10) og lovgivningen om fore­
byggelse af ulykker (aktion 7). 
1.16. Udvalget mener endvidere, at programmet 
bør omfatte en specifik aktion med det formål at 
ajourføre henstillingen af 1966 vedrørende erhvervs­
sygdomme og den liste, der er vedføjet dertil som 
bilag. Der foreligger intet, som kan retfærdiggøre, at visse erhvervssygdomme anerkendes i nogle med­
lemslande, men ikke i andre. 
2. Særlige bemærkninger 
I. BESKYTTELSE MOD FARLIGE AGENSER 
2.1. Aktion 1 
Der må i de særdirektiver, som er omtalt i rammedi­
rektiv 80/1107/EØF, nærmere angives, hvilke infor­
mationsmidler der må anvendes for at lette »adgang 
(eller medvirken på dette område) for arbejdstagere 
og/eller deres repræsentanter på arbejdspladsen til 
passende oplysninger, der vil kunne forøge deres 
kendskab til de farer, de er udsat for« (artikel 5, 
stk. 5 —80/1107/EØF). 
2.2. Aktion 2 
Det vil tage tid at fastlægge en generel »metodologi« 
for vurdering af sundhedsfarer, der skyldes nye 
agenser (eller produkter) eller kombinationen af 
flere agenser (synergi). Denne aktion bør endvidere 
indgå i det igangværende arbejde i internationale 
organer, f.eks. OECD, hvor man er i færd med at 
undersøge »risk assessment« for miljøforurenende 
stoffer. Der bør derfor udformes en metodologi for 
vurdering af risici på arbejdspladsen. Det er derfor 
nødvendigt, at der i første omgang fastlægges en 
metodologi for agenser, for hvilke der foreligger tok­
sikologiske data, og som har været genstand for epi­
demiologiske undersøgelser. 
2.3. Aktion 3 
Udvalget kan fuldt og helt godkende hovedmålsæt­
ningen om fastlæggelsen af ens grænseværdier i 
medlemsstaterne. Hvis de analytisk konstaterbare 
miljødata skal omsættes til data for arbejdstagerens 
eksposition må der gøres nærmere rede for, hvordan 
der er foretaget stikprøveundersøgelser på arbejds­
stedet, for den anvendte målemetode, for den stati­
stiske bearbejdelse af de registrerede data på et kro­
nologisk grundlag og for evalueringen af ekspositio­
nens varighed. 
Nr. C 176/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 83 
2.4. Aktion 4 2.6. Aktion 6 
Denne aktion vil kun i ringe grad bevirke en 
begrænsning af den enkeltes eksposition, fordi en 
sådan begrænsning i hovedsagen beror på arbejdets 
tilrettelæggelse og de arbejdsmetoder, som i reglen 
forhandles eller aftales direkte af arbejdsgiverne og 
de faglige organisationer. Aktionen kunne også udvides til at omfatte andre 
former for ikke-ioniserende stråling, som f.eks. 
mikrobølge-stråling og laser. 
II. BESKYTTELSE MOD ULYKKER OG FARLIGE 
HÆNDELSER 
2.5. Aktion 5 
2.5.1. De steder, hvor man kommer i berøring med 
kræftfremkaldende produkter, kan der henvises til 
rammedirektivet og de allerede fastsatte foranstalt­
ninger i særdirektivet om asbest. Når der er tale om 
produkter, der vides at være kræftfremkaldende eller 
meget giftige, må det undgås, at arbejdstagerne 
udsættes for disse enten gennem indførelse af for­
skrifter for omgang med produkterne og særlige for­
anstaltninger på virksomhedsplan, der kan hindre 
eller i størst muligt omfang begrænse en emission af 
sådanne produkter, eller om nødvendigt ved at for­
byde det pågældende produkt. 2.7. Aktion 7 
2.7'.1. Målet med denne aktion, som er en af de 
vigtigste bør være en harmonisering af medlemssta­
ternes lovgivning om forebyggelse af ulykker og en 
forbedring af de gældende bestemmelser vedrørende 
de erhvervsgrupper, som hyppigst er udsat for ulyk­
ker. 
2.7.2. Der foreslås følgende nye affattelse: »Der 
indledes en harmonisering af medlemsstaternes 
bestemmelser vedrørende forebyggelse af ulykker og 
udarbejdes forslag om sikkerhedsbestemmelser med 
henblik på at skaffe mere ensartede bestemmelser i 
hele Fællesskabet for de erhvervsgrupper, der hyp­
pigst er udsat for ulykker.« 
2.5.2. Dette kræver en særlig procedure, hvorefter 
de kompetente myndigheder skal underrettes om 
påtænkte aktiviteter, og samtidig tilstilles oplysnin­
ger, på grundlag af hvilke, det er muligt via pålide-
lighedsanalyser af produkterne at vurdere produkti­
onsanlæggets sikkerhed. Med henblik på gennemførelsen af denne aktion 
samt aktion 8 og 9 kunne der eventuelt overvejes 
udarbejdet et rammedirektiv om maskiners og 
arbejdsredskabers sikkerhed såvel med hensyn til 
deres beskyttelse som deres anvendelse. Dette direk­
tiv skulle ledsages af særdirektiver. 
2.5.3. Udvalget slår til lyd for, at der oprettes en 
databank for erhvervsbetingede kræftsygdomme i de 
forskellige erhvervssektorer, også landbruget, og at 
der udarbejdes et EF-program med henblik på 
bekæmpelsen af disse. Man har en meget begrænset 
viden om de skadelige virkninger af de henved 
50 000 kemiske produkter, som er registreret i for­
bindelse med gennemførelsen af den 6. ændring. 
(EF-direktiv om klassificering, etikettering og 
emballering) ('). Der er således behov for en 
EF-aktion, der i første instans kunne bestå i udar­
bejdelsen af en EF-fortegnelse over prioriterede 
kemiske produkter udvalgt under hensyntagen til 
formodet grad af skadelighed og antallet af arbejds­
tagere, som kommer i berøring med produkterne. 
Disse produkter skulle undersøges, for så vidt angår 
skadelige virkninger, forebyggende foranstaltninger, 
gældende bestemmelser, uddannelse og information 
af brugerne. 
(') EFTnr. L 259 af 15. 10. 1979. 2.8. Aktion 8 
Formuleringen og målsætningerne ville være mere 
entydige, hvis man undlod at henvise til direktiv 
82/501/EØF. 
2.9. Aktion 9 
2.9.1. Aktionen tilsigter at beskytte mennesket i 
interaktionen med maskiner og arbejdsmiljøet gene­
relt. I en sådan aktion bør også de ergonomiske 
principper gøre sig gældende både med det formål 
at korrigere arbejdsprocedurer og ændre maskiner 
(»Korrektionsergonomi«) og navnlig i forbindelse 
med produktionstilrettelæggelsen og maskinernes 
udformning (»planlægningsergonomi«). 
2.9.2. Der foreslås følgende nye affattelse: »Der 
foreslås gennemført en typegodkendelse og ensartet 
kontrol i medlemsstaterne af særligt farlige maskiner 
og apparatur af hensyn til sikkerheden og for at 
4. 7. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 176/21 
sikre ergonomien, således at den påvirkning, der fin­
der sted af visse grupper af arbejdstagere gennem 
udformningen af udstyr, gennem arbejdsopgaven og 
gennem arbejdsomgivelserne, ikke er skadelig for 
deres helbred og sikkerhed.« 
2.10. Aktion 10 
Denne aktion henhører snarere under kapitel III. 
Det må tilstræbes at give sikkerhedsuddannelsen et 
så ensartet præg som muligt, som også foreslået, 
men samtidig må der sikres en gradvis ensretning af 
de principper, hvorpå kontrollen i de forskellige 
medlemslande er baseret. 
III. PLANLÆGNINGSASPEKTER — 
OVERVÅGNING 
2.11. Aktion II 
For at sikre arbejdsmedicinen og de foranstaltnin­
ger, der træffes på dette område, størst mulig aner­
kendelse og udbredelse, bør det tilstræbes, at den 
offentlige sikkerheds- og sundhedstjeneste hjælper 
de små og mellemstore virksomheder med at nå op 
på dette sikkerhedsniveau, i de tilfælde, hvor virk­
somhedens tekniske tjeneste ikke slår til. 
2.12. Aktion 12 
Virksomhedens ledelse bør sørge for de fornødne 
sikkerhedsforanstaltninger og gennem drøftelser 
finde frem til, hvilke arbejdsprocedurer der er sikrest 
for de arbejdstagere, der er beskæftiget med vedlige­
holdelsesarbejder, reparationer og kontraktarbejder 
(eller er midlertidigt beskæftiget), således at man 
begrænser de specifikke risici, som vedligeholdelses-
og kontraktansat personale meget ofte ikke har 
kendskab til. 
IV. UDDANNELSE OG INFORMATION 
2.13. Aktion 13 
Der må opfordres til overholdelse af direktivet om 
sikkerhedsskiltning på arbejdspladsen (EFT nr. L 
229 af 7. 9. 1977). 
2.14. Aktion 14 
Med henblik på en fyldestgørende information af 
arbejdstagerne og for i højere grad at opnå deres medvirken ved løsningen af sikkerhedsproblemer 
har man i nogle lande fundet det nødvendigt at 
udarbejde et miljødataregister for arbejdstagere, som 
udsættes for. kemiske, fysiske og biologiske stoffer, 
samt et datakort for virksomheden med angivelse af 
risikotyper (specifikke, almindelige og større risici). 
2.15. Aktion 15 
Uddannelsen inden for sikkerhed og forebyggelse 
bør indgå som et integreret led i den faglige uddan­
nelse. EF og de enkelte medlemsstater bør fremme 
sådanne foranstaltninger via målrettede initiativer 
og særlige kurser, som finansieres over Socialfon­
den. Der må lægges størst mulig vægt på uddannel­
sen af arbejdstagerne, de unge og navnlig indvan­
drerne for at lette forståelsen af bestemmelser og 
regler med hensyn til beskyttelse og sundhed. Det er 
i samme grad vigtigt at styrke arbejdstagernes viden 
og uddannelse i forbindelse med deres første ar­
bejdsplads. 
V. STATISTIK 
2.16. Aktion 16 
Den påbegyndte indsamling af statistisk materiale 
på EF-plan om dødelighed og erhvervssygdomme 
bør snarest intensiveres bl.a. for at få fjernet de bar­
rierer, der på nationalt plan hindrer den nødvendige 
information. Det bør ske i følgende tre etaper: a) 
Det statistiske Kontor publicerer (endnu ikke sam­
menlignelige) statistiske data for de enkelte lande og 
sektorer; b) der udarbejdes en standardiseret 
EF-anmeldelse af erhvervsulykker og -sygdomme; 
c) der udarbejdes sammenlignelige statistikker. 
2.17. Aktion 17 
Epidemiologer vil kunne udføre dette nyttige 
arbejde, hvis der tilvejebringes de nødvendige for­
udsætninger for en korrekt udnyttelse af de medicin­
ske data. 
VI. FORSKNING 
2.18. Aktion 18 
Det er ikke tilstrækkeligt at tilrettelægge et fælles 
forskningsprogram, man må ligeledes se på de 
Nr. C 176/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 83 
metoder og instrumenter, der er bedst egnede til 
udvikling af denne forskning, til at inddrage de for­
skellige berørte personer og til at sikre den bedst 
mulige udnyttelse af de opnåede resultater. De nu 
disponible ressourcer, blandt andet centret i Ispra, 
vil kunne udnyttes mere rationelt. 
VII. SAMARBEJDE 
2.19. Aktion 19 
En koordinering af de forskellige videnskabelige 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 99, 100 og 198, 
under henvisning til anmodning af 30. juli 1982 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udval-forskningsorganers aktiviteter kræver den fornødne 
videnskabelige kompetence, så man undgår, at de 
enkelte forskningsorganers særinteresser får indfly­
delse. 
2.20. Aktion 20 
Her kan fremføres de samme bemærkninger, som 
under pkt. 2.19. 
gets udtalelse om »forslag til Rådets 13. direktiv om 
harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om 
omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebe­
taling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, 
der ikke er etableret på Fællesskabets område« ('), 
(') EFTnr. C 223 af 27. 8. 1982, s. 5. Udfærdiget i Bruxelles, den 28. april 1983. 
Francis CEYRAC 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets 13. direktiv om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af 
merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 223 af 27. August 1982, side 5. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 30. juli 1982, i medfør af artikel 99, 100 og 198 i traktaten om 
oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og soci­
ale Udvalg om det nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 207. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 27. og 28. april 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: