30. 8.76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 204/13 
møder,  men  i første  række  eksperter  i farlige  arbejds-
stoffer.  Det  foreslår  endvidere,  at det  planlagte  ud-
valg suppleres  på hensigtsmæssig  måde  med  eksper-
ter fra de implicerede  erhvervskredse  for at inddrage 
producenter,  handlende  og forbrugere  af gødnings-
stoffer  i tilpasningen  af direktivbestemmelserne. 2.9. Bilag  I 
Udvalget  foreslår,  at fremgangsmåde  for  typebe-
stemmelse  beskrives  mere  indgående.  Samtidig  bør 
der gives  en metodebeskrivelse  af »varmecyklen«. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 30. juni  1976. 
Henri  CANONGE 
Formand 
for Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  andet  direktiv  om samordning  af de administrativt  og 
ved lov  fastsatte  bestemmelser  vedrørende  anden  direkte  forsikringsvirksomhed  end 
livsforsikring  samt  bestemmelser,  der kan  lette  den  frie udveksling  af tjenesteydelser 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 32 af 12. februar  1976,  side  2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  22.  januar  1976  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om  opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  140.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  30. juni  og 1. julli 1976,  sin udtalelse  om ddt nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgenide: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til anmodning  om  udtalelse  fra 
Rådet  af 22. januar  1976, 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
198, under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  27.  januar  1976,  om at pålægge  Af-
delingen  for industri,  handel,  håndværk  og tjeneste-
ydelser  at udarbejde  en udtalelse  og en beretning  om 
dette  emne, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  den 
2. juni  1976, 
Nr. C 204/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 8. 76 
under  henvisning  til den  af ordføreren,  hr.  Peyro-
maure-Debord-Broca,  afgivne  beretning, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  140. 
plenarforsamling  den  30.  juni  og 1. juli  1976,  mødet 
den 30. juni  1976  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med  58  stemmer  for  og 4 imod,  mens  27  undlod 
at stemme 
1. Indledning 
1.1. Med  henblik  på  en  præcis  forståelse  af 
problemet  og af de almindelige  bemærkninger  samt 
de særlige  bemærkninger,  som  følger,  og endelig  af 
udtalelsens  konklusioner  har  Udvalget  fundet  det 
nødvendigt  at indlede  denne  udtalelse  med  et sam-
mendrag  af direktivets  mekanismer. 
1.2. I  øjeblikket  findes  der  etableringsfrihed  for 
udøvelse  af forsikringsvirksomhed  med  undtagelse 
af livsforsikring,  i det  man  afventer  Rådets  behand-
ling af direktivforslaget  herom. 
1.3. Hvad  angår  den  frie  udveksling  af tjeneste-
ydelser  har  kun  ét direktiv  om  medforsikring  været 
genstand  for  hele  den  indledende  procedure  og ligger 
på Rådets  bord. 
Domstolens  afgørelse  af 3. december  1974  i sagen 
J. H. M.  Van  Binsbergen  statuerede,  at artikel  59, 
første  led  og artikel  60,  tredje  led  i traktaten  har 
umiddelbar  virkning  for  så vidt  som  det  i artiklerne 
tilsigtes  at afskaffe  enhver  form  for  diskrimination 
over  for  tjenesteyderen  som  følge  af dennes  natio-
nalitet  eller  som  følge  af den  omstændighed,  at han 
er bosiddende  i en anden  medlemsstat  end  den,  hvori 
ydelsen  præsteres.  Den  pågældende  medlemsstat  kan 
derfor  ikke  kræve,  at han  er bosiddende  i den  stat, 
hvor  ydelsen  præsteres,  for  så vidt  denne  ikke  er 
underkastet  særlige  lovbestemmelser  i dette  land. 
I henhold  til denne  domspraksis  er der  således  rent 
faktisk  indført  fri udveksling  af tjensteydelser.  Det 
stod  tilbage  at præcisere,  skabe  regler  og grundlag 
for denne  ret  under  hensyntagen  til den  nuværende 
situation,  forsikringsselskabernes  og  de  forsikredes 
interesser.  Det  er det,  som  sker  i dette  forslag  til 
direktiv,  som  er forelagt  Udvalget  til udtalelse. 1.4. Det  foreliggende  direktiv  supplerer  det  første 
samordningsdirektiv  af 24.  juli  1973,  som  vedrører 
direkte  forsikringsvirksomhed  bortset  fra  livsforsik-
ring.  Det  behandler  især  følgende  punkter: 
A. SUPPLERENDE  SAMORDNINGSBESTEMMELSER 
— De  tekniske  reserver:  I artikel  3 fastsættes  disses 
art samt  beregnings-  og bogføringsbetingelserne, 
og i artikel  13 bestemmes,  at lovgivningen  i den 
medlemsstat,  hvor  virksomheden  har  sit  ved-
tægtsmæssige  hjemsted,  skal  anvendes  på 
ydelsen  af tjenester  i andre  medlemsstater  end 
den,  hvor  det  vedtægtsmæssige  hjemsted  er belig-
gende. 
— Den  lov,  aftalerne  undergives  (artikel  4) vælges 
af parterne  inden  for  de lovgivninger,  der  gælder 
i medlemsstaterne.  I visse  tilfælde  kan  lovgivnin-
gen i et tredjeland  vælges.  Hvis  der  ikke  foretages 
lovvalg,  undergives  aftalen  lovgivningen  i den 
medlemsstat  hvor  risikoen  består. 
, Dog  anvendes  de regler,  der  i den  medlemsstat,  hvor 
risikoen  består  (artikel  5), gælder  for  de præceptive 
bestemmelser,  der  er opregnet  i stk.  1. Disse  omfatter 
dog ikke  visse  risici,  der  er  anført  i artikel  6 
(jf. nedenfor). 
Visse  risici  omfattet  af artikel  6. 
1. Total  liberalisering  af  store  risici  (transport,  kre-
dit- og kautionsrisici) 
For nedenstående  forsikringsklasser: 
— kaskoforsikring  for jernbanekøretøjer, 
— kaskoforsikring  for luftfartøjer, 
— kaskoforsikring  for  fartøjer  til sejlads  på have, 
indsøer  og floder, 
— godstransport, 
— ansvarsforsikring  for luftfartøjer, 
— ansvarsforsikring  for  fartøjer  til sejlads  på have, 
indsøer  og floder, 
— kredit, 
— kaution, 
fastsættes  det,  at tilsynet  med  betingelserne  i forsik-
ringspolicerne  samt  med  tarifferne  ophæves,  hvis 
forsikringstageren  er erhvervsdrivende,  og hvis  risi-
koen,  der  dækkes,  vedrører  udøvelsen  af  hans 
erhverv. 
30. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 204/15 
2. Delvis  liberalisering  af følgende  risici: 
a) brand  og naturkræfter, 
b) andre  skader  på ejendom, 
c) almindelig  ansvarsforsikring, 
d) forsikring  mod  diverse  økonomiske  tab. 
Hvis  forsikringstageren  er erhvervsdrivende  og for-
sikrer  sin  egen  ejendom,  er medlemsstaterne  under-
kastet  det samme  forbud,  som  fastsat  i stk.  1 ovenfor. 
Hvis  forsikringssummen  i henhold  til ovenstående 
led er lig  med  eller  overstiger  7 mill.  RE  gælder 
samme  forbud  for medlemsstaterne. 
Hvis  den  sammenlagte  forsikringssum  i henhold  til-
litra a), b) og d) ovenfor  er lig med  eller  overstiger 
10 mill.  RE  gælder  samme  forbud  for  medlemssta-
terne. 
Der er ikke  fastsat  kvantitative  kriterier  for  ansvars-
forsikring. 
Tilsyn  (artikel  7): inden  for  rammerne  af de eksiste-
rende  direktiver  træffer  hver  medlemsstat  de foran-
staltninger,  der  er nødvendige  for at føre  tilsyn  med 
forsikringsvirksomhedernes  aktivitet  og  for  at be-
skytte  de forsikrede. 
B. UDØVELSE  AF DEN  FRIE  UDVEKSLING  AF 
TJENESTEYDELSER 
Det fastsættes,  at enhver  virksomhed,  der  ønsker  at 
udstrække  sin virksomhed  i form  af fri udveksling  af 
tjenesteydelser  til en anden  medlemsstat  end  den, 
hvor  det  vedtægtsmæssige  hjemsted  er beliggende 
skal ansøge  om  godkendelse  hos  tilsynsmyndigheden 
i hjemstedslandet;  denne  tilladelse  meddeles  efter 
høring  af tilsynsmyndigheden  i det land,  hvor  tjene-
sterne  påtænkes  ydet,  og  denne  myndighed  frem-
sætter  sine  bemærkninger  (artikel  8). 
Hvis  de bestemmelser,  der  er gældende  i den  med-
lemsstat,  hvor  risikoen  består,  overtrædes,  kan  til-
synsmyndigheden  i hjemstedslandet  pålægge  sank-
tioner  herunder  endog  tilbagekalde  godkendelsen 
(artikel  9). 
Lovpligtig  forsikring:  De  meget  strenge  bestemmel-
ser til beskyttelse  af de forsikredes  interesser  kræver 
en mere  vidtgående  samordning.  Så længe  dette  ikke 
er sket,  og for  så vidt  det  ikke  drejer  sig  om 
transport-  kredit-  og  kautionsrisici,  eller  om  visse 
erhvervsmæssige  risici,  anvendes  fortsat  de regler, 
der gælder  i den  medlemsstat,  hvor  risikoen  består. 
(Artikel  9 og 10). Det samme  gælder  for  indirekte  skatte  på  for-
sikringsaftaler,  hvor  forskellen  på de anvendte  satser 
vanskeliggør  en samordning,  således  at kun  de skat-
teregler,  der  gælder  for forsikring  i den  medlemsstat, 
hvor  risikoen  består,  anvendes  på nuværende  tids-
punkt  (artikel  14). 
2. Almindelige  bemærkninger 
2.1. Efter  at have  gennemgået  Kommissionens  di-
rektivforslag  mener  Udvalget,  at direktivforslaget 
uden  den  nødvendige  samordning  ikke  vil skabe  mu-
lighed  for  en fuldstændig  liberalisering  inden  for den 
frie udveksling  af tjenesteydelser  på området  anden 
direkte  forsikringsvirksomhed  end  livsforsikring. 
2.2. Således  er de fremførte  synspunkter  ofte  for-
skellige,  alt efter  om  situationen  anskues  fra  forsik-
ringsselskabets  eller  fra  den  forsikredes  synspunkt, 
alt efter  om der  er tale  om karakteren  af den  pågæl-
dende  risiko  eller  om  risikoens  størrelse,  og alt efter 
om den  lov,  der  skal  finde  anvendelse,  er den  på 
risikostedet  eller  den  på forsikringsselskabets  hjem-
sted gældende. 
2.3. En  anden  faktor  optræder  med  hensyn  til 
rækkevidden  af de involverede  parters  vurdering  på 
baggrund  af den  nuværende  grad  af større  eller 
mindre  liberalisering,  som  allerede  er gennemført 
i de forskellige  stater. 
2.4. Et  andet  bedømmelseskriterium  er blevet  truk-
ket frem;  det drejer  sig om graden  af den  i øjeblikket 
påkrævede  samordning  eller  den  grad  af samordning, 
som bør  gå forud  for  ikraftsættelsen  af det  forelig-
gende  direktiv  eller  skal  ske  umiddelbart  efter 
ikraftsættelsen,  således  at enhver  form  for  konkur-
rencefordrejning  undgås. 
2.5. Angående  valget  af den  lovgivning,  der  skal 
gælde,  mener  Udvalget,  at det,  efter  at den  nødven-
dige harmonisering  er er blevet  gennemført,  er lov-
givningen  i det  land,  hvor  virksomheden  har  sit 
vedtægtsmæssige  hjemsted,  der skal  finde  anvendelse. 
2.6. De  synspunkter,  der  fremføres  på de forskel-
lige områder,  er stort  set alle  medtaget  i beretningen. 
Udvalget  finder  derfor  ikke  grund  til at medtage 
dem i udtalelsen.  Udvalget  fastslår  imidlertid,  at der 
ikke  er opstået  nogen  enighed  om  at forkaste  det 
foreliggende  direktiv  med  dets  præg  af kompromis 
og foreløbighed  og at afvente  en næste  etape. 
2.7. På  denne  baggrund  finder  Udvalget  det  nød-
vendigt  at fremsætte  særlige  bemærkninger  til de en-
kelte  artikler,  inden  udtalelsen  munder  ud i en sam-
let konklusion. 
Nr. C 204/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 8. 76 
3. Særlige  bemærkninger 
3.1. Artikel  1 
3.1.1.  Udvalget  har  noteret  sig,  at der  i denne 
artikel  ikke  på nogen  måde  tages  hensyn  til, at der 
på området  fast  ejendom  inden  for  Fællesskabet 
forekommer  forsikringsformer,  som  er obligatoriske 
og udøves  med  eneret  (tilfældet  i Tyskland),  på 
trods  af at disse  blev  holdt  uden  for  det  første 
direktiv. 
3.1.2.  Udvalget  ønsker  derfor  at pege  på, at første 
samordningsdirektiv  af 24. juli 1973  udtrykkelig  ude-
lader  visse  forsikringsorganer  (artikel  4) fra sit anven-
delsesområde,  men  disse  undtagelser  medtages  ikke 
i artikel  1, litra  b) i andet  direktiv,  selvom  det  i 
sidstnævnte  direktiv  præciseres,  at avendelsesområdet 
er identisk  med  første  samordningsdirektivs. 
3.1.3.  På  denne  baggrund  anmoder  Udvalget  om, 
at artikel  1, litra  b) i andet  direktiv  tilføjes  følgende: 
»Det  foreliggende  direktiv  vedrører  ikke  for-
sikringsaftaler  indgået  med  de organer,  der er om-
talt i artikel  4 i det første  samordningsdirektiv,  og 
ej heller  de risici,  disse  organer  skal  dække.« 
3.2. Artikel  2 
3.2.1.  Især  litra  d) har  påkaldt  sig  Udvalgets 
opmærksomhed,  eftersom  det  indeholder  en defini-
tion af den  medlemsstat,  hvor  risikoen  består,  hvilket 
begreb  forekommer  det at være  et meget  vigtigt. 
3.2.2.  På  denne  baggrund  gør  Udvalget  Kommis-
sionen  opmærksom  på,  at man  i den  franske  affat-
telse  taler  om  »forsikringstagerens  medlemsstat«, 
mens  det i den  italienske  affattelse  hedder  »forsikre-
des medlemsstat«.  Det  mener,  at man  efter  harmoni-
seringen  af aftaleretten  bør  vælge  én af disse  to 
løsninger  for at nå frem  til en ensartet  regel. 
3.2.3.  Udvalget  mener,  at man  for  kombinerede 
policer,  der  omfatter  både  ansvars-  og  kaskofor-
sikring  (f.eks.  automobilforsikringer,  der  både  dæk-
ker ansvaret  over  for tredjemand  og den  skade,  der 
forvoldes  på bilen)  bør  tilføje  en særbestemmelse 
i direktivet,  som  gør  det  muligt  at fastlægge  det 
samme  sted  for  risikoens  beståen  for  begge  forsik-
ringstyper. 3.2.4.  Endelig  fastslår  Udvalget,  at ordet  »souscrit« 
i den  franske  affattelse  i den  engelske  tekst  over-
sættes  ved »underwritten«  og ikke  »concluded«. 
3.3. Artikel  3 
I forbindelse  med  nogle  særlige  punkter  har Udvalget: 
— noteret  sig,  at der  i forbindelse  med  stk.  1 og 
kautionsforsikring  ikke  for Kommissionen  skulle 
være  nogen  ulemper  forbundet  med  at føje  føl-
gende  punktum  til første  stykke:  »For  så vidt 
angår  den  risiko,  der  er opført  under  nr.  15, 
punkt  1, i punkt  A i bilaget  til det  første  sam-
ordningsdirektiv,  kan  præmiereserven  imidlertid 
beregnes  ud fra en skønsmæssig  vurdering«; 
— anmodet  om,  at de to sidste  linjer  i stk.  6, litra 
b) i teksten  på engelsk  ændres  således:  »future 
insurance  claim  payments  will  probably  exceed 
corresponding  net premium«; 
— noteret  sig,  at Kommissionen  har givet  tilsagn  om 
at erstatte  ordningen  i stk.  2, hvor  det  hedder 
»beløb  dækkende  et tidsrum,  der ikke  overstiger  3 
år« med  ordningen  »beløb  dækkende  et tidsrum 
på mere  end 1 år, men  mindre  end 3 år«; 
— noteret  sig,  at Kommissionen  har  givet  tilsagn 
om at erstatte  ordet  »der  er indkaseret«  i stk.  3, 
afsnit  3, med  ordene  »der  er udstedt«  for dermed 
at tage  hensyn  til situationen  inden  for  kredit-
forsikring. 
3.4. Artikel  4 
3.4.1.  For  det første  mener  Udvalget,  at det havde 
været  mere  hensigtsmæssigt,  hvis  man  på forhånd 
havde  sikret  den  fornødne  samordning  men,  erkender 
dog samtidig,  at det er vigtigt,  at der  tages  et skridt 
i retningen  mod  liberalisering.  Det  mener,  at der  er 
grundlag  for at acceptere  løsningen  i direktivet,  men 
vil samtidig  understrege,  at det er nødvendigt  at der 
sker en koordinering  inden  for en kortere  frist  end 
den, der er angivet. 
3.4.2.  Dernæst  gælder  det i tilfælde  hvor  en risiko, 
der består  inden  for  Fællesskabet,  er knyttet  til en 
forsikret  med  opholdssted  uden  for Fællesskabet,  at 
denne  forsikrede  bør  kunne  rette  henvendelse  til et 
forsikringsselskab.i  Fællesskabet  eller  et forsikrings-
selskab  i sit eget  land,  eller  til et hvilket  som  helst 
forsikringsselskab  i et andet  tredjeland.  Det  er derfor 
muligt,  at han  ønsker  forsikringsaftalen  undergivet 
lovgivningen  i sit eget  land,  eller  den  lovgivning, 
som gælder  på forsikringsselskabets  hjemsted,  belig-
gende  i et andet  tredjeland. 
30. 8.76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 204/17 
3.4.3.  Et  forsikringsselskab  hjemmehørende  i et 
fællesskabsland  ville  ikke  kunne  acceptere  dette  valg, 
eftersom  det  skal  overholde  lovgivningen  i Fælles-
skabet. 
3.4.4.  Udvælget  mener  derfor,  at det er nødvendigt 
at indsætte  en bestemmelse  i stk. 1 om at forsikrings-
selskaberne  i Fællesskabet  har  ret til at acceptere,  at 
den forsikrede  vælger  forsikringslovgivningen  i det 
tredjeland,  hvori  han  opfholder  sig.  Bestemmelsen 
kunne  f.eks.  udformes  således:  »Dette  lovvalg  er be-
grænset  til den  gældende  lovgivning  i medlemssta-
terne,  såfremt  forsikringstageren  opholder  sig inden 
for Fællesskabet,  og såfremt  risikoen  består  inden  for 
dette.« 
3.5. Artikel  6 
3.5.1.  Efter  nogles  opfattelse  vil den  i direktivet 
fastsatte  ordning  for  en liberalisering  af erhvervs-
mæssige  risici  af en vis størrelsesorden  ikke  kunne 
accepteres,  idet: 
a) Den  medfører  en vilkårlig  forskelsbehandling  af 
de forsikrede,  hvilket  strider  imod  traktaten  og 
er uforenelig  med  visse  forfatningsmæssige  be-
stemmelser  i medlemsstaterne. 
b) Den  rejser  tvivl  ved  princippet  om  forsikrings-
selskabernes  solvensfællesskab,  idet  den  under-
kaster  en og samme  virksomhed  to forskellige 
tilsynsordninger  for samme  kategori  eller  for en 
og samme  forsikringsklasse. 
c) Den  vil medføre,  at risici  af en vis  størrelses-
orden  uddrages  en effektiv  kontrol,  hvilket  kunne 
ødelægge  virksomhedens  finansielle  balance. 
d) Den  kunne  tilskynde  til anvendelsen  af for  lave 
tariffer  og således  skade  den  indsats,  forsikrings-
giverne  gør for at yde beskyttelse. 
e) Selv  om  en harmonisering  af klausuler  og be-
stemmelser  på transportområdet  som  følge  af 
lang praksis  er tilstrækkelig  til at skabe  gennem-
skuelighed  af markedet  og sikre  det frie  spil mel-
lem udbud  og efterspørgsel,  så gælder  dette  ikke 
for andre  klasser.  Under  disse  forhold  vil den 
særlige  ordning  for  erhvervsmæssige  risici  ikke 
øge konkurrencen,  men  derimod  begrænse  den 
til en håndfuld  professionelle  dvs.  et begrænset 
antal  assurandører  og store  forsikringsagenter, 
som alene  vil kunne  gribe  ind. Det er ikke  et kapacitetsproblem,  men  antallet  af 
potentielle  tilbud  der  vil blive  begrænset  betydeligt. 
I mangel  af sammenlignelighed  vil indgreb  fra  til-
synsmyndighedernes  side  derfor  fortsat  være  nød-
vendige. 
3.5.2.  Andre  er af den  opfattelse,  at man  kan  til-
slutte  sig denne  liberalisering  af erhvervsmæssige  risici 
ud fra følgende  begrundelse: 
a) Artikel  6 berører  kun  visse  store  forbrugere.  Men 
i mangel  af en fællesskabslovgivning  vil bevarel-
sen af visse  medlemsstaters  konkurrencebegræns-
ninger  foranledige  de store  forbrugere  til at søge 
andre  former  for dækning. 
b) Selv  om man  er klar  over  den  vilkårlighed,  der 
præger  afgrænsningen  af de  erhvervsmæssige 
risici,  må  der  dog  kræves  en mindskelse  af de 
beløb,  der fastsættes  i stk. 1, litra  b). 
c) Det  indrømmes,  at en mere  vidtgående  liberali-
sering  ikke  forekommer  mulig  på  nuværende 
tidskunkt,  men  man  er af den  opfattelse,  at dette 
første  skridt  hurtigt  bør  efterfølges  af en fuld-
stændig  liberalisering,  når der er sket  en samord-
ning. 
d) I de medlemsstater,  hvor  der  ingennem  meget 
lang tid har  været  fuldstændig  eller  begrænset 
frihed  til at udveksle  tjenesteydelser  på forsik-
ringsområdet,  har  det  vist  sig,  at denne  frihed 
ikke indebærer  fordele,  hverken  hvad  angår  be-
skyttelsen  af de forsikrede  eller  den  sunde  kon-
kurrence,  som  bør  herske  mellem  forsikrings-
giverne. 
e) Endelig  bør  alle  forsikringsgivere  være  under-
kastet  én og samme  ordning,  da de største  sel-
skaber  ellers  ville  befinde  sig i en bedre  konkur-
rencemæssig  situation  end  de små  på grund  af 
sprogets  indviklethed. 
3.5.3.  Som  svar  på disse  bemærkninger  fremsætter 
Kommissionen  følgende  kommentarer: 
a) Ordningen  om  en mere  vidtrækkende  liberalise-
ring af visse  erhvervsmæssige  risici  kan  ikke 
komme  til at berøre  virksomhedernes  solvens. 
I det første  samordningsdirektiv  fastsættes  i reali-
teten  reglerne  for  spørgsmålet  om  »finansiel« 
kontrol:  det  påhviler  det  vedtægtsmæssige  hjem-
steds  tilsynsmyndighed  at kontrollere  virksom-
hedens  solvensmargen. 
Nr. C 204/18 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 8. 76 
b) Hvad  angår  virksomhedens  finansielle  balance, 
så kendetegnes  en god  virksomhedsledelse  netop 
ved skabelsen  af en balance  mellem  de forskel-
lige risici;  desuden  er man  begyndt  at føre  sær-
skilt regnskab  i visse  selskaber. 
c) Til  de af medlemmerne  fremsatte  argumenter  an-
gående  spørgsmålet  om beskyttelsen  af de forsik-
rede og bevarelsen  af konkurrencen,  siger  Kom-
missionen: 
Det påhviler  tilsynsmyndigheden  at beskytte  de 
forsikrede.  Kommissionen  mener,  at den  har 
gjort  sit yderste  på dette  område,  eftersom  den 
»materielle«  kontrol  i overgangsperioden  påhviler 
tilsynsmyndigheden  i det  land,  hvor  risikoen 
består,  og  dette  lands  lovgivning  er fortsat 
gældende; 
Den harmonisering  af klausulerne  og betingels-
erne,  som  allerede  findes  på transportområdet, 
vil kun  kunne  gennemføres  inden  for  andre 
forsikringsklasser  med  en fri ordning. 
Den frie  udveksling  af tjenesteydelser  er nødvendig 
og bør  gennemføres  så meget  desto  hurtigere,  som 
visse  selskaber  i mangel  af frihed  i øjeblikket  vil 
kunne  opnå  dette  resultat  ved  hjælp  af medforsikring 
eller genforsikring. 
Endelig  mener.  Kommissionens  tjenestegrene,  at direk-
tivets  bestemmelser  fjerner  risikoen  for konkurrence-
fordrejning,  idet  det fastsættes,  at tilsynsmyndigheden 
i det  land,  hvor  risikoen  står,  kan  gribe  ind  i og 
endog  standse  et selskabs  virksomhed,  hvis  det hand-
ler på en uloyal  måde. 
3.5.4.  Udvalgets  konklusioner  vedrø-
rende  artikel  6 
3.5.4.1.  Udvalget  mener,  at det  på trods  af de 
vanskeligheder,  som  ordningens  indviklethed  giver 
anledning  til, er muligt  at tilslutte  sig bestemmelserne 
i denne  artikel  med  det  udtrykkelige  forbehold,  at 
resultatet  af dens  anvendelse  underkastes  en under-
søgelse  senest  tre år senere  for at fastslå,  hvilke  posi-
tive eller  negative  konsekvenser  den  måtte  have  haft 
på markedet,  og dette  både  hvad  angår  de forsikrede 
såvel  som  forsikringsselskaberne. 
3.5.4.2.  Udvalget  fastslår,  at stk.  1, litra  b), andet 
underafsnit  angående  forsikringssummer  for de risici, 
der er opført  under  nr. 8 i punkt  A i bilaget  til det 
første  samordningsdirektiv  kan  fortolkes  på to måder. Det kan  enten  betyde  forsikringssummen  i henhold 
til en bestemt  forsikringspolice  eller  det samlede  be-
løb, som  en virksomhed  har  forsikret  sig for  ved 
brand-  og naturskader. 
Udvalget  foreslår,  at det i teksten  præciseres,  at det, 
der menes,  er den  samlede  forsikringssum,  da dette 
er i overensstemmelse  med  ånden  i kommissions-
forslaget.  I anden  del af bestemmelsen  tales  der nem-
lig ikke  om  en bestemt  forsikringspolice,  men  om 
en virksomheds  samlede  forsikringssum. 
Udvalget  foreslår  derfor  at affatte  stk.,  1, litra  b), 
andet  underafsnit  på følgende  måde: 
»— den  samlede  forsikringssum  for de risici,  der 
er opført  under  nr. 8 i punkt  A i bilaget  til 
det første  samordningsdirektiv  ...  « (resten 
uændret). 
3.5.4.3.  Udvalget  har  noteret  sig,  at liberalisering 
for visse  risici  kun  er gennemført  i tilfælde,  hvor 
forsikringstageren  er erhvervsdrivende,  og hvor  risi-
koen  vedrører  udøvelsen  af hans  erhverv. 
Udvalget  mener,  at det  i direktivet  bør  præciseres, 
hvad  der  forstås  ved  »erhvervsdrivende«  i henhold 
til den  anvendte  terminologi  og gældende  praksis  i de 
enkelte  lande. 
3.5.4.4.  Hvad  angår  liberaliseringen  af kredit-  og 
kautionsrisici,  er det en forudsætning,  at forsikrings-
tageren  er erhvervsdrivende,  og at den  forsikrede 
risiko  er knyttet  til udøvelsen  af hans  erhverv. 
3.5.4.5.  Udvalget  finder,  at disse  betingelser  synes 
at hindre  en liberalisering  for  de ikke-erhvervsdri-
vende,  som  rent  faktisk  udøver  økonomisk  virksom-
hed, som  minder  om  den,  der  udøves  af erhvervs-
drivende  inden  for visse  erhvervsgrene. 
3.5.4.6.  Udvalget  foreslår  derfor,  at stk.  1, litra  a), 
opdeles  i to stykker,  som  affattes  således: 
»a) For  de risici,  der er opført  under  nr. 14 og 15 
i punkt  A i bilaget  i det første  samordnings-
direktiv. 
b) For  de risici,  der er opført  under  nr. 4, 5, 6, 
7, 11 og 12 i punkt  A i bilaget  i det første 
samordningsdirektiv,  når: 
— forsikringstageren  er erhvervsdrivende,  og 
— risikoen,  der skal  dækkes,  vedrører  udøvel-
sen af hans  erhverv.« 
Herefter  bliver  det nuværende  litra  b) til litra  c). 
30. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr.C  204/19 
3.6. Artikel  8 
3.6.1.  Stk.  1 
Det er Udvalgets  opfattelse,  at den  tilladelse,  der 
udstedes  af tilsynsmyndigheden  i det  land,  hvori 
virksomheden  har  hjemsted,  og som  giver  ret til fri 
udveksling  af tjenesteydelser,  kun  bør  bibeholdes 
i den  første  fase  af liberaliseringen. 
3.6.2.  Stk.  2 
Udvalget  foreslår,  at man  efter  ordet  »godkendelse« 
indføjer  ordene  »eller  meddelelse«  i sidste  linje  af 
stk. 2, litra  c). 
3.7. Artikel  9 
3.7.1.  Stk.  1 
Udvalget  mener,  at det  ville  være  hensigtsmæssigt  at 
præcisere,  at de præceptive  bestemmelser  vedrørende 
forsikringsaftaler  samt  reglerne  for  godkendelse  af 
de almindelige  betingelser  og  tarifferne  bør  sam-
ordnes  snarest  muligt. 
3.7.2.  Det  anmoder  derfor  om,  at stk.  1 affattes 
således: 
»Under  forbehold  af bestemmelserne  i dette  direk-
tiv ska'l  virksomheden  overholde  de regler,  der  er 
gældende  i den  medlemsstat,  hvor  risikoen  består, 
og som  vedrører: 
— lovpligtige  forsikringer, 
— hæderlig  forretningsførelse, 
og indtil  der  er sket  en samordning  inden  for  en 
frist af tre  år efter  offentliggørelsen  af detté 
direktiv  inden  for  de forsikringsgrene,  der  ikke  er 
nævnt  i artikel  6: 
— de i artikel  5, stk.  1, omtalte  præceptive  be-
stemmelser  vedrørende  forsikringsaftaler; 
— reglerne  for  godkendelse  af de almindelige  be-
tingelser  i forsikringspolicerne  samt  af tarif-
ferne.« 
3.7.3.  Stk.  2 — 4 
Udvalget  mener  ikke,  at de foreliggende  bestemmel-
ser i disse  stykker  frembyder  nogen  løsning  i tilfælde, 
hvor  der  opstår  en tvist  mellem  tilsynsmyndigheden i den  medlemsstat,  hvor  risikoen  består,  og tilsyns-
myndigheden  i det  land,  hvori  forsikringsselskabet 
har hjemsted,  når  sidstnævnte  udøver  virksomhed 
som led i den  fri udveksling  af tjenesteydelser. 
3.7.4.  Ydermere  mener  Udvalget,  at man  burde 
oprette  en ad hoc  komité,  som  skulle  gennemgå  og 
opstille  regler  for eventuelle  tilfælde  med  illoyal  kon-
kurrence. 
3.8. Artikel  11 
Udvalget  mener,  at denne  artikel,  således  som  første 
punktum  er affattet,  næppe  giver  små  forsikrede 
nogen  garantier,  eftersom  den  forsikrede  ikke  har 
pligt  til at have  fuldt  kendskab  til hele  forsikringslov-
givningen.  Det  forekommer  det  derfor  nødvendigt, 
at der  i slutningen  af første  punktum  tilføjes:  »Samt 
de fordele  og ulemper,  dette  vil have  for ham«. 
3.9. Artikel  12 
3.9.1.  Udvalget  anser  det  for  ønskeligt,  at man 
undersøger  muligheden  for  på det  tekniske  plan  at 
gennemføre  forenklingen  uden  at ændre  de i denne 
artikél  fastsatte  målsætninger. 
3.9.2.  Udvalget  noterer  sig,  at bestræbelserne  for 
at finde  frem  til forenklingsforanstaltninger  givetvis 
vil blive  gjort  til genstand  for  drøftelser  mellem  til-
synsmyndighederne  i tiden  frem  til iværksættelsen  af 
direktivet,  og håber,  at problemet  om  samling  af 
brancher  vil finde  sin  løsning  ved  denne  lejlighed. 
3.10.  Artikel  13,  stk. 2 
For at undgå  vanskeligheder  af sproglig  art og for 
at knytte  de to dimensioner  i dette  stykke  bedre  sam-
men,  foreslår  Udvalget  følgende  affattelse:  »disse 
tekniske  reserver  kan  investeres  uden  begrænsning 
inden  for Fællesskabet.  De skal  . . . (resten  uændret)«. 
3.11.  Artikel  14 
3.11.1.  I  mangel  af den  samordning  af beskat-
ningsreglerne  på forsikringsområdet,  som  helst  bør 
gennemføres  hurtigst  muligt,  mener  Udvalget,  at 
Nr. C 204/20 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 8. 76 
direktivforslaget  bør  indeholde  en  tilsynsordning 
vedrørende  anvendelse  af beskatningsreglerne  i det 
land,  hvor  risikoen  består,  for  at undgå  at der 
opstår  konkurrenceforvridninger  på grund  af den 
eksisterende  forskel  på skattesatserne  på mellem  0 % 
og 30 %. 
3.11.2.  I  øvrigt  mener  Udvalget,  at det ville  være 
ønskværdigt,  om man  erstattede  ordene  »under  for-
behold  af senere«  i artiklens  begyndelse  med  ordene 
»indtil  der gennemføres  en<',  idet  det klart  bør  frem-
gå, at den  skattemæssige  harmonisering  stadig  er en 
målsætning,  der bør  realiseres  så hurtigt  som  muligt. 
3.12.  Artikel  15 
3.12.1.  Udvalget  konstaterer,  at der gennem  direk-
tivet i dets  nuværende  udformning  kun  skal  ske  en 
delvis  og dermed  ufuldstændig  harmonisering;  i med-
før af denne  artikel  sker  alligevel  en liberalisering 
af retten  til at udveksle  tjenesteydelser  til fordel  for 
de agenturer  eller  filialer  under  selskaber  med  sæde 
i et tredjeland,  som  er etableret  i en enkelt  stat  inden 
for Fællesskabet,  inden  for  hele  Fællesskabets 
område.  Dette  forekommer  ret paradoksalt,  thi det 
svarer  jo til at overstå  anden  etape  i et skridt. 
3.12.2.  Udvalget  mener,  at  det  under  disse 
omstændigheder  vil være  hensigtsmæssigt: 
— enten  allerede  at realisere  princippet  om  at fast-
lægge  to liberaliseringsetaper,  den  første  kun 
omfattende  de  forsikringsvirksomheder,  hvis 
hjemsted  er beliggende  inden  for  Fællesskabet, 
den anden  omfattende  de agenturer  og filialer 
under  forsikringsvirksomheder,  hvis  hjemsted  er 
beliggende  i tredjeland  med  forudgående  gen-
sidighedsaftale; 
— eller  slet  og ret ophæve  artikel  15 på dette  første 
stade. 
4. Konklusion 
4.1. Udvalget  konstaterer,  at direktivforslaget  skal 
tjene  som  et første  begrænset  skridt  henimod  libera-
lisering  af tjenesteydelser  inden  for  anden  direkte 
forsikringsvirksomhed  end  livsforsikring.  Det  kan 
kun beklage,  at det  forslag  den  har  fået  forelagt, 
kun i ringe  udstrækning  løser  problemet  med  sam-
ordning  af enkelte  medlemsstaters  lovgivning,  idet 
det kun  berører  retningslinjerne  for forsikringsvirk-
somhedernes  funktionsmåde  og for kontrol  med  disse 
retningslinjer,  som  er nødvendige  for at realisere  en virkelig  og fuldstændig  fri udveksling  af tjenesteydel-
ser, som  gør  det muligt  at afløse  de ni nationale  for-
sikringsmarkeder  med  et enhedsmarked,  på hvilket 
de forskellige  medlemsstaters  forsikringsvirksom-
heder  frit  skulle  kunne  operere  både  med  udgangs-
punkt  i etableringsretten  og via  fri  udveksling  af 
tjenesteydelser. 
4.2. Nok  er det med  tilfredshed,  at Udvalget  kon-
staterer,  at direktivforslaget  tjener  som  et første 
skridt  i retningen  mod  samordning,  men  det  føler 
sig dog  nødsaget  til at henstille,  at Kommissionen 
uden  tøven  sætter  alt ind på at foretage  en samord-
ning  på alle  andre  områder,  hvor  det viser  sig nød-
vendigt,  således  som  det klart  fremgår  ved læsningen 
af direktivforslaget. 
4.3. Udvalget  mener  med  andre  ord,  at dette 
direktivforslag  kun  skal  opfattes  som  midlertidigt, 
således  som  det i øvrigt  er anført  i tredje  betragtning, 
og mener,  at det  bør  fremgå  klarere  af ordlyden  i 
selve  direktivet,  at det er midlertidigt,  og at der  bør 
vælges  en tidsfrist  for virkeliggørelsen  af den  sam-
ordning,  som  er en helt  nødvendig  forudsætning  for 
at opnå  fuld  liberalisering  på tjenesteydelsesområdet. 
4.4. Udvalget  medgiver  således,  at der  under  de 
nuværende  omstændigheder,  og som  følge  af, at der 
mangler  samordning  på visse  områder,  i direktiv-
forslaget  nødvendigvis  må  tages  hensyn  til de nu-
værende  faktiske  forhold,  og det  erkender,  at man, 
hvis konkurrenceforvridninger  mellem  forsikrings-
virksomheder  fra  de forskellige  medlemsstater  skal 
undgås,  og hvis  der i hvert  enkelt  land  skal  bevares 
en tilstrækkelig  effektiv  beskyttelse  af de forsikredes 
interesser  og af modtagerne  af skadesgodtgørelse  fra 
forsikringer,  i direktivet  må fastholde  et system  (som 
kunne  kaldes  et blandingssystem),  efter  hvilket  ope-
rationer  inden  for  rammerne  af den  fri udveksling 
af tjenesteydelser  alt efter  det  enkelte  tilfælde  må 
udføres  under  overholdelse  af: bestemmelserne  i den 
nationale  lovgivning  i forsikringsselskabets  land,  eller 
bestemmelserne  i lovgivningen  i det land,  hvor  risi-
koen  består,  og skal  være  underkastet  kontrol  både 
af tilsynsmyndighederne  i forsikringsselskabets  land, 
som af tilsynsmyndighederne  i det land,  hvor  risikoen 
består. 
4.5. Udvalget  erkender  ligeledes,  at det er naturligt, 
at Kommissionen  har bestræbt  sig for i den  udstræk-
ning,  det i øvrigt  har været  muligt,  at gennemføre  en 
mere  fremskreden  liberalisering  inden  for  visse  for-
sikringsgrene,  således  som  dette  afspejles  i artikel 
5 og 6 i direktivforslaget,  men  Udvalget  skal  dog 
samtidig  henvise  til de særlige  bemærkninger,  det 
har fremsat  i denne  forbindelse. 
30. 8.76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 204/21 
4.6. Under  forbehold  af de almindelige  og særlige 
bemærkninger  ovenfor  giver  Udvalget  sin tilslutning 
til det  af Kommissionen  efterstræbte  mål,  men  an-moder  om,  at der  foretages  visse  ændringer  i vil-
kårene  og insisterer  på,  at direktivets  midlertidige 
karakter  fastholdes. 
Udfærdiget  ii Bruxelles,  den  30. juni  1976. 
Henri  CANONGE 
Formand 
for Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til udtalelse  fra Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  afsnit  i afdelingens  udtalelse  er blevet  erstattet  med  et ændringsforslag,  der blev 
vedtaget  under  debatten: 
Stk. 3.9.1. 
»Afdelingen  mener,  at de forpligtelser,  der følger  af anvendelsen  af denne  artikel,  er særligt 
strenge,  og den  håber,  at der  på det  tekniske  plan  kan  gennemføres  forenklinger,  som 
navnlig  fører  til en samling  af forsikringsbrancherne«. 
Resultatet  af  afstemmingen 
36 stemte  for,  29 stemte  imod,  og 18 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om  ændret  forslag  til Rådets  direktiv  om  tilnærmelse  af medlemsstaternes 
lovgivning  om  mayonnaise,  saucer  fremstillet  af mayonnaise  og andre  emulgerede 
krydrede  saucer 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 54 af 8. marts  1976,  side  1. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  27.  november  1975  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om  opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne.