Nr. C 180/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 7. 90 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Ændret forslag til Rådets direktiv om ændring, navnlig med hensyn til ansvarsforsikring for 
motorkøretøjer, af Rådets første direktiv 73/239/EØF og Rådets andet direktiv 88/357/EØF 
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirk­
somhed bortset fra livsforsikring 
KOM(90) 278 endelig udg. — SYN 179 
(Forelagt af Kommissionen i henhold til EØF-Traktatens artikel 149, stk. 3, den 21. juni 1990) 
(90/C 180/05) 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Forslag til Rådetes direktiv om ændring, navnlig med 
hensyn til ansvarsforsikring for motorkøretøjer, af Rådets 
første direktiv 73/239/EØF og Rådets andet direktiv 
88/357/EØF om samordning af love og administrative 
bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed 
bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, 
der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie 
udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 
73/239/EØF. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER FIAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, og artikel 66, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og Forslag til Rådets direktiv om ændring, navnlig med 
hensyn til ansvarsforsikring for motorkøretøjer, af Rådets 
første direktiv 73/239/EØF og Rådets andet direktiv 
88/357/EØF om samordning af love og administrative 
bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed 
bortset fra livsforsikring. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
henvisningerne uændret 
ud fra følgende betragtninger: 
20. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/7 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Med henblik på at udvikle det indre forsikringsmarked 
har Rådets andet direktiv 88/357/EØF af 22. juni 1988 
om samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra 
livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan 
lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling 
af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 
73/239/EØF (*), i det følgende benævnt »andet 
direktiv«, gjort det lettere for forsikringsvirksomheder 
med hjemsted i Fællesskabet at præstere tjenesteydelser i 
medlemsstaterne, og hermed gjort det muligt for forsik­
ringstagerne at rette henvendelse, ikke blot til forsik­
ringsselskaber, der er etableret i deres hjemland, men 
også til forsikringsselskaber, der har hjemsted i Fælles­
skabet, og som er etableret i andre medlemsstater; Med henblik på at udvikle det indre forsikringsmarked 
har direktiv 88/357/EØF ('), i det følgende benævnt 
»andet direktiv«, om samordning af love og administra­
tive bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirk­
somhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af 
bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse 
af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring 
af direktiv 73/239/EØF (2), i det følgende benævnt 
»første direktiv«, om samordning af de administrativt 
eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til 
udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra 
livsforsikring, gjort det lettere for forsikringsvirksom­
heder med hjemsted i Fællesskabet at præstere tjenestey­
delser i medlemsstaterne og har hermed gjort det muligt 
for forsikringstagerne at rette henvendelse, ikke blot til 
forsikringsselskaber, der er etableret i deres hjemland, 
men også til forsikringsselskaber, der har hjemsted i 
Fællesskabet, og som er etableret i andre medlemsstater; 
anvendelsesområdet for andet direktivs bestemmelser om 
fri udveksling af tjenesteydelser omfatter ikke visse risici, 
for på grund af disse bestemmelsers art og samfunds­
mæssige følger gør de særlige regler, som er udstedt af 
medlemsstaternes myndigheder, det uhensigtsmæssigt at 
anvende dem på de pågældende risici; ikke desto mindre 
skulle disse undtagelser tages op til revision, når andet 
direktiv havde været i kraft i en vis periode; de følgende fem betragtninger uændret 
en af undtagelserne vedrørte ansvarsforsikring for 
motorkøretøjer, bortset fra fragtførerens ansvar; 
i forbindelse med vedtagelsen af andet direktiv gav 
Kommissionen tilsagn om snarest muligt at forelægge 
Rådet et forslag om fri udveksling af tjenesteydelser 
inden for ansvarsforsikring for motorkøretøjer (bortset 
fra fragtførerens ansvar); 
uden at andet direktivs bestemmelser om lovpligtige 
forsikringer herved indskrænkes, bør der gives mulighed 
for behandling af store risici, som omhandlet i artikel 5 i 
andet direktiv, inden for den nævnte forsikringsklasse, 
der omfatter ansvarsforsikring for motorkøretøjer; 
behandling af store risici bør også være mulig i forbin­
delse med forsikring af alle skader på motordrevne og 
ikke-motordrevne landkøretøjer; 
(') EFT nr. L 172 af 4. 7. 1988, s. 1. C) EFT nr. L 172 af 4. 7. 1988, s. 1. 
O EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3. 
Nr. C 180/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 7. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
i henhold til andet direktiv er det de i dette direktiv defi­
nerede store risici, der vil kunne dækkes gennem coassu-
rance inden for Fællesskabet efter Rådets direktiv 
78/473/EØF af 30. maj 1978 om samordning af admini­
strativt eller ved lov fastsatte bestemmelser vedrørende 
coassurancevirksomhed inden for Fællesskabet ('); i 
nærværende direktiv fastsættes det, at de forsikrings-
klasser, der omfatter motorkøretøjsforsikringer, skal 
indgå i definitionen af store risici i andet direktiv, således 
at disse klasser indføjes i listen over klasser, der kan 
dækkes gennem coassurance inden for Fællesskabet. Rå­
dets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvars­
forsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsik-
ringspligtens overholdelse (2), senest ændret ved direktiv 
84/5/EØF (J), byggede på systemet med det grønne kort 
og overenskomsterne mellem de nationale forsikringsbu-
reauer og sigtede mod at afskaffe kontrollen med de 
grønne kort; 
for at sikre, at systemet med det grønne kort samt afta­
lerne mellem de nationale forsikringsbureauer fortsat 
fungerer tilfredsstillende, bør det fastsættes, at forsik­
ringsvirksomheder, der tegner ansvarsforsikring for 
motorkøretøjer i en medlemsstat efter reglerne om 
udvekskling af tjenesteydelser, skal tilslutte sig forsik-
ringsbureauet i den pågældende medlemsstat og 
medvirke ved finansieringen deraf; uændret 
i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning 
om ansvarsforsikring for motorkøretøjer, senest ændret 
ved direktiv 90/232/EØF (4), bestemmes det, at 
medlemsstaterne skal oprette eller godkende et organ 
(garantifond), som skal yde erstatning for skader, der 
forvoldes af uforsikrede eller ukendte køretøjer; 
det bør ligeledes fastsættes, at forsikringsvirksomheder, 
der tegner ansvarsforsikring for motorkøretøjer i en 
medlemsstat efter reglerne om udveksling af tjenestey­
delser, skal tilslutte sig og medvirke ved finansieringen af 
den garantifond, der er oprettet i den pågældende 
medlemsstat med henblik på erstatning til skadelidte i de 
tilfælde, hvor uheldet er forårsaget af et uforsikret eller 
ukendt køretøj; det bør ligeledes fastsættes, at forsikringsvirksomheder, 
der tegner ansvarsforsikring for motorkøretøjer i en 
medlemsstat efter reglerne om udveksling af tjenestey­
delser, skal tilslutte sig og medvirke ved finansieringen af 
den garantifond, der er oprettet i den pågældende 
medlemsstat; 
(') EFT nr. L 151 af 7. 6. 1978, s. 25. 
(*) EFT nr. L 103 af 2. 5. 1972, s. 1. 
O EFT nr. L 8 af 11. 1. 1984, s. 17. 
(*) EFT nr. L 129 af 19. 5. 1990, s. 33. 
20. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/9 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
for at sikre, at skadelidte tredjemand ikke lider tab eller 
forfordeles, når forsikringsvirksomheden har tegnet 
ansvarsforsikring for motorkøretøjer efter reglerne om 
udveksling af tjenesteydelser i stedet for efter reglerne 
om fri etableringsret, skal medlemsstaterne kræve, at 
forsikringsvirksomheder, der agter at præstere tjenestey­
delser inden for denne forsikringsklasse, udpeger en 
skadesreguleringsrepræsentant med ansvar for behand­
ling og regulering af krav fra skadelidte tredjemand — uændret 
beskyttelse af skadelidte personer, der kunne gøre krav 
gældende i forbindelse med ansvarsforsikring for motor­
køretøjer, er i alles interesse, og det bør derfor sikres, at 
disse personer ikke lider tab eller stilles ringere, når 
forsikringsvirksomheden har tegnet ansvarsforsikring for 
motorkøretøjer efter reglerne om udveksling af tjeneste­
ydelser i stedet for efter reglerne om fri etableringsret; 
hvis disse personers interesser ikke er tilstrækkeligt sikret 
i henhold til de regler, der gælder for tjenesteyderen i 
den medlemssstat, hvor han er etableret, bør det med 
henblik herpå fastsættes, at den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser, skal pålægge forsikringsvirk­
somheden at udpege en repræsentant, der er bosat eller 
etableret på dens område, som skal indsamle alle 
nødvendige oplysninger i forbindelse med erstatnings­
krav, og som skal være bemyndiget til at repræsentere 
virksomheden over for skadelidte personer, der kunne 
gøre krav gældende, herunder med hensyn til udbetaling 
af erstatning, og til at repræsentere den eller, om 
nødvendigt, lade den repræsentere over for den pågæl­
dende medlemsstats domstole og myndigheder i forbin­
delse med disse krav; det kan også pålægges denne 
repræsentant at repræsentere forsikringsvirksomheden 
over for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, 
hvor der præsteres tjenesteydelser, ved kontrollen af, om 
der foreligger en gyldig forsikringspolice, der dækker 
ansvarsforsikring for motorkøretøjer; 
der bør fastsættes en smidig procedure, der gør det 
muligt at vurdere gensidighed over for tredjelande på et 
fællesskabsgrundlag; formålet med en sådan procedure 
er ikke at hindre adgang til Fællesskabets finansielle 
markeder, men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde 
disse markeder åbne for resten af verden, at fremme libe­
raliseringen af alle finansielle markeder i tredjelande; 
med henblik herpå fastlægger dette direktiv procedurer 
for forhandling med tredjelande eller, som en sidste 
udvej, mulighed for at træffe foranstaltninger, der består 
i at suspendere behandlingen af nye ansøgninger om 
tilladelse eller begrænse antallet af nye tilladelser — 
Nr. C 180/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 7. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) »første direktiv*:direktiv 73/239/EØF (') 
b) »andet direktiv*: direktiv 88/357/EØF 
c) »køretøj*: et køretøj som defineret i artikel 1, stk. 1, i 
direktiv 72/166/EØF O 
d) »bureau*: et nationalt forsikringsbureau som defineret 
i artikel 1, stk. 3, i direktiv 72/166/EØF 
e) »garantifond*: det organ, der er omhandlet i artikel 1, 
stk. 4, i direktiv 84/5/EØF (3). 
Artikel 2 
I artikel 5, litra d), iii), første afsnit, i første direktiv 
ændres sætningen »risici under forsikringsklasse 8, 9, 13 
og 16 i punkt A i bilaget« til »risici under forsikrings-
klasse 3, 8, 9, 10, 13 og 16 i punkt A i bilaget«. 
Artikel 3 
Artikel 12, stk. 2, andet afsnit, andet og tredje led, i 
andet direktiv ophæves. 
(') EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3. 
O EFT nr. L 103 af 2. 5. 1972, s. 1. 
O EFT nr. L 8 af 11. 1. 1984, s. 17. ÆNDRET FORSLAG 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) »første direktiv*: direktiv 73/239/EØF 
b) »andet direktiv*: direktiv 88/357/EØF 
c) »køretøj*: et køretøj som defineret i artikel 1, stk. 1, i 
direktiv 72/166/EØF 
d) ,»bureau*: et nationalt forsikringsbureau som defi­
neret i artikel 1, stk. 3, i direktiv 72/166/EØF 
e) »garantifond*: det organ, der er omhandlet i artikel 1, 
stk. 4, i direktiv 84/5/EØF 
f) »modervirksomhed*: en modervirksomhed som defi­
neret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF (!); 
g) »dattervirksomhed*: en dattervirksomhed som defi­
neret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF; enhver 
dattervirksomhed af en dattervirksomhed anses også 
for en dattervirksomhed af den modervirksomhed, 
der står i spidsen for disse virksomheder. 
Artikel 2 
I artikel 5, litra d), iii), første afsnit, i første direktiv 
affattes sætningen »risici under forsikringsklasse 8, 9, 13 
og 16 i punkt A i bilaget« således: 
»risici under forsikringsklasse 3, 8, 9, 10, 13 og 16 i 
punkt A i bilaget«. 
uændret 
C) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. 
20. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/11 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 4 
Artikel 22, stk. 1, i andet direktiv affattes således: Artikel 4 
Artikel 22, stk. 1, i andet direktiv affattes således: 
»1. Ethvert etableret forretningssted skal for så vidt 
angår forsikringsaktiviteter, der udøves i henhold til 
reglerne om udveksling af tjenesteydelser, meddele sin 
tilsynsmyndighed omfanget af opkrævede præmier, inden 
fradrag af reassurancepræmier, for hver medlemsstat og 
for hver gruppe af klasser. Grupperne af klasser defineres 
således: »1. Ethvert etableret forretningssted skal for så vidt 
angår forsikringsaktiviteter, der udøves i henhold til 
reglerne om udveksling af tjenesteydelser, give sin 
tilsynsmyndighed meddelelse om sine samlede præmie­
indtægter uden fradrag af reassurancepræmier, for hver 
medlemsstat og for hver gruppe af klasser. Grupperne af 
klasser defineres således: 
— ulykker og sygdom (1 og 2) — ulykker og sygdom (1 og 2) 
forsikring af motorkøretøjer (3, 7 og 10) motorkøretøjsforsikring (3, 7 og 10, med særskilt 
angivelse af tallene for klasse 10, fragtførerens ansvar 
ikke medregnet) 
brand og andre skader på ejendom (8 og 9) — brand og andre skader på ejendom (8 og 9) 
luftfarts-, sø- og transportforsikring (4, 5, 6,7, 11 og 
12) luftfarts-, sø- og transportforsikring (4, 5, 6, 7, 11 og 
12) 
almindelig ansvarsforsikring (13) — almindelig ansvarsforsikring (13) 
— kredit og kaution (14 og 15) — kredit og kaution (14 og 15) 
øvrige klasser (16, 17 og 18). — øvrige klasser (16, 17 og 18). 
Tilsynsmyndighederne i medlemsstaterne videregiver 
disse oplysninger til tilsynsmyndighederne i de medlems­
stater, hvor der præsteres tjenesteydelser.« Tilsynsmyndighederne i medlemsstaterne videregiver 
disse oplysninger til tilsynsmyndighederne i de medlems­
stater, hvor der præsteres tjenesteydelser.« 
Artikel 5 
Følgende artikel 12a indsættes i afsnit III i andet 
direktiv: Artikel 5 
Følgende artikel 12a indsættes i afsnit III i andet 
direktiv: 
»Artikel 12a 
1. Denne artikel finder anvendelse, når en virksomhed 
fra et etableret forretningssted i en medlemsstat dækker 
en risiko, der består i en anden medlemsstat, og som 
henhører under forsikringsklasse 10 i punkt IA i bilaget 
til første direktiv. »Artikel 12a 
1. Denne artikel finder anvendelse, når en virksomhed 
fra et etableret forretningssted i en medlemsstat dækker 
en risiko, bortset fra fragtførerens ansvar, der består i en 
anden medlemsstat, og som henhører under forsikrings-
klasse 10 i punkt A i bilaget til første direktiv. 
Nr. C 180/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 7. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
2. Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenestey­
delser, pålægger virksomheden at blive medlem af forsik-
ringsbureauet og garantifonden i den pågældende 
medlemsstat og at medvirke ved finansieringen deraf. 2. Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenestey­
delser, pålægger virksomheden at blive medlem af forsik-
ringsbureauet og garantifonden i den pågældende 
medlemsstat og at medvirke ved finansieringen deraf. 
Med hensyn til risici, der dækkes i henhold til reglerne 
om udveksling af tjenesteydelser, skal virksomheden dog 
ikke til bureauet eller fonden i den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser, betale eller bidrage med andet 
end et beløb, der beregnes på samme grundlag som for 
virksomheder, der dækker risici under forsikringsklasse 
10 fra et etableret forretningssted i den pågældende 
medlemsstat, dvs. i forhold til virksomhedens præmieind­
tægter inden for den pågældende forsikringsklasse I 
medlemsstaten eller det antal risici inden for forsikrings -
klassen, der dækkes i denne medlemsstat. Med hensyn til risici, der dækkes i henhold til reglerne 
om udveksling af tjenesteydelser, skal virksomheden dog 
ikke til bureauet eller fonden i den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser, betale eller bidrage med andet 
end et beløb, der beregnes på samme grundlag som for 
virksomheder, der dækker risici, bortset fra fragtførerens 
ansvar, under forsikringsklasse 10 fra et etableret forret­
ningssted i den pågældende medlemsstat, dvs. i forhold 
til virksomhedens præmieindtægter inden for den pågæl­
dende forsikringsklasse i medlemsstaten eller det antal 
risici inden for forsikringsklassen, der dækkes i denne 
medlemsstat. 
3. Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenestey­
delser, pålægger virksomheden at sikre, at personer, der 
har lidt skade som følge af begivenheder på dets territo­
rium, ikke forfordeles, fordi virksomheden dækker en 
risiko i forsikringsklasse 10 i henhold til reglerne om 
udveksling af tjenesteydelser i stedet for ud fra et 
etableret forretningssted i den pågældende medlemsstat. 3. Forsikringsvirksomheder, der præsterer tjenestey­
delser, skal følge de regler vedrørende forsikringens 
dækning i tilfælde af risikoforøgelse, der er gældende i 
den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, for 
så vidt disse regler finder anvendelse på etablerede virk­
somheder. 
Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, kan 
navnlig pålægge virksomheden at udpege en repræsen­
tant, der er bosat eller etableret på dets område, og som 
skal være ansvarlig for behandlingen af erstatningskrav 
og have tilstrækkelige beføjelser til at forpligte virksom­
heden over for tredjemand og til at repræsentere den 
over for den pågældende medlemsstats domstole. 4. Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenestey­
delser, pålægger virksomheden at sikre, at personer, der 
gør krav gældende som følge af begivenheder på dens 
område, ikke stilles ringere, fordi virksomheden dækker 
en risiko, bortset fra fragtførerens ansvar, under forsik­
ringsklasse 10 i henhold til reglerne om udveksling af 
tjenesteydelser i stedet for ud fra et etableret forretnings­
sted i den pågældende medlemsstat. 
De aktiviteter, repræsentanten, der kan være en af virk­
somhedens ansatte, udøver på virksomhedens vegne, må 
kun vedrøre behandling og regulering af sådanne erstat­
ningskrav. 
Uanset bestemmelserne i artikel 3 kan det forhold, at der 
udpeges en repræsentant, ikke i sig selv betragtes som 
oprettelse af en afdeling eller et agentur som omhandlet i 
artikel 6, stk. 2, litra d), i første direktiv, og repræsen­
tanten betragtes ikke som et etableret forretningssted 
som omhandlet i artikel 2, litra c), i andet direktiv.« Med henblik herpå pålægger den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser, virksomheden at udpege en 
repræsentant, der er bosat eller etableret på dens 
område, som skal indsamle alle nødvendige oplysninger i 
forbindelse med erstatningskrav, og som skal have 
tilstrækkelige beføjelser til at repræsentere virksomheden 
over for skadelidte personer, som kunne gøre krav 
gældende, herunder med hensyn til udbetaling af erstat­
ning, og til at repræsentere den eller, om nødvendigt, 
lade den repræsentere over for den pågældende 
medlemsstats domstole og myndigheder i forbindelse 
med disse krav. 
Det kan også pålægges repræsentanten at repræsentere 
virksomheden over for de kompetente myndigheder i 
den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, ved 
kontrollen af, om der foreligger en gyldig forsikringspo­
lice, der dækker ansvarsforsikring for motorkøretøjer. 
20. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/13 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser, kan 
ikke pålægge repræsentanten at udføre andre aktiviteter 
for den virksomed, der har udpeget ham, end dem, der 
er fastsat i foregående afsnit. Repræsentanten må ikke 
udøve direkte forsikringsvirksomhed for nævnte virk­
somhed. 
Udpegelsen af en repræsentant kan ikke i sig selv 
betragtes som oprettelse af en afdeling eller et agentur 
som omhandlet i artikel 6, stk. 2, litra b), i første 
direktiv, og repræsentanten betragtes ikke som et 
etableret forretningssted som omhandlet i artikel 2, litra 
c), i dette direktiv.« 
Artikel 6 
1. I andet direktivs artikel 15, stk. 1, og artikel 16, stk. 
1, indføjes følgende nye afsnit: 
»Den medlemsstat, på hvis område en virksomhed agter 
at dække risici, bortset fra fragtførerens ansvar, under 
forsikringsklasse 10 i henhold til reglerne om udveksling 
af tjenesteydelser, kan kræve, at virksomheden: 
— meddeler navn og adresse på den skadesrepræsentant, 
der er omhandlet i artikel 12 a, stk. 3 
— udfærdiger en erklæring om, at virksomheden er 
blevet medlem af det nationale forsikringsbureau og 
den nationale garantifond i den medlemsstat, hvor 
der præsteres tjenesteydelser.« 
2. I andet direktivs artikel 21, stk. 2, indføjes følgende 
nye afsnit: 
»Medlemsstaterne kan kræve, at navn og adresse på 
forsikringsvirksomhedens repræsentant ligeledes fremgår 
af ovennævnte dokumenter.« 
Artikel 7 
Artikel 27, stk. 1, sidste afsnit, i andet direktiv affattes 
således: 
»Den undtagelse, der indrømmes fra 1. januar 1995, 
gælder kun for aftaler, der omfatter risici under forsik­
ringsklasse 3, 8, 9, 10, 13 og 16, og som udelukkende 
består i én af de fire medlemsstater, der er omfattet af 
disse bestemmelser.« 
Nr. C 180/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 7. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 8 
1. Overskriften til afsnit III i første direktiv affattes 
således: 
»AFSNIT III A 
Regler for agenturer eller filialer, der er beliggende inden 
for Fællesskabet, og som hører under virksomheder, der 
har deres vedtægtsmæssige hjemsted uden for Fælles­
skabet« 
2. Følgende overskrift indsættes efter artikel 29 i 
første direktiv: 
»AFSNIT III B 
Regler for dattervirksomheder af en modervirksomhed, 
der henhører under et tredjelands lovgivning, og for en 
sådan modervirksomheds erhvervelse af kapitalinteresser« 
Artikel 9 
I afsnit III B i første direktiv indsættes som artikel 29a og 
29b: 
»Artikel 29a 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter 
Kommissionen om 
a) enhver meddelelse af tilladelse til en direkte eller indi­
rekte dattervirksomhed, hvis modervirksomhed eller 
modervirksomheder henhører under et tredjelands 
lovgivning. Kommissionen giver det ved Rådets afgø­
relse . . . nedsatte forsikringsudvalg underretning 
herom 
b) en sådan modervirksomheds erhvervelse af kapitalin­
teresser i en forsikringsvirksomhed i Fællesskabet, 
som bevirker, at denne bliver en dattervirksomhed af 
førstnævnte virksomhed. Kommissionen giver det ved 
Rådets afgørelse . . . nedsatte forsikringsudvalg 
underretning herom. 
Når der er meddelt tilladelse til en direkte eller indi­
rekte dattervirksomhed under en eller flere moder­
virksomheder, som henhører under et tredjelands 
lovgivning, skal koncernens opbygning angives i den 
anmeldelse, de kompetente myndigheder indgiver til 
Kommissionen. 
20. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/15 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 29b 
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om 
eventuelle generelle vanskeligheder, som deres forsik­
ringsvirksomheder møder i forbindelse med etablering 
eller udøvelse af forsikringsvirksomhed i et tredjeland. 
2. Kommissionen udarbejder, første gang senest seks 
måneder inden direktivets gennemførelse og derefter 
med jævne mellemrum, en rapport, hvori den ud fra de i 
stk. 3 og 4 omhandlede kriterier gennemgår behand­
lingen af EF-forsikringsvirksomheder i tredjelande med 
hensyn til disses etablering og udøvelse af forsikrings­
virksomhed samt erhvervelse af kapitalinteresser i forsik­
ringsvirksomheder i tredjelande. Kommissionen fore­
lægger Rådet disse rapporter, om nødvendigt ledsaget af 
passende forslag. 
3. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 2 
omhandlede rapporter eller på grundlag af andre oplys­
ninger konstaterer, at et tredjeland ikke indrømmer 
EF-forsikringsvirksomheder en faktisk adgang til 
markedet svarende til den, Fællesskabet indrømmer 
forsikringsvirksomheder fra det pågældende tredjeland, 
kan Kommissionen forelægge Rådet forslag til et 
passende forhandlingsmandat med henblik på at opnå 
tilsvarende konkurrencevilkår for EF-forsikringsvirksom­
heder. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. 
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 2 
omhandlede rapporter eller på grundlag af andre oplys­
ninger konstaterer, at EF-forsikringsvirksomheder i et 
tredjeland ikke bliver behandlet på lige fod med de 
indenlandske forsikringsvirksomheder og derfor ikke får 
samme konkurrencevilkår som disse, og at betingelserne 
for faktisk adgang til markedet ikke er opfyldt, kan den 
indlede forhandlinger med henblik på at rette op på 
situationen. 
Ud over indledning af forhandlinger kan der under de i 
første afsnit nævnte omstændigheder også på et hvilket 
som helst tidspunkt efter den procedure, der fastlægges i 
den i artikel 29a omhandlede rådsafgørelse træffes 
beslutning om, at medlemsstaternes kompetente myndig­
heder skal indskrænke eller suspendere deres afgørelse 
— om ansøgninger om tilladelse, som på tidspunktet for 
denne beslutnings vedtagelse allerede er indgivet eller 
senere indgives af direkte eller indirekte modervirk­
somheder, som henhører under det pågældende tred­
jelands lovgivning, og 
— om disse modervirksomheders erhvervelse af kapital­
interesser. 
Nr. C 180/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 7. 90 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Varigheden af disse foranstaltninger må ikke overstige 
seks måneder. 
Inden udløbet af denne frist på seks måneder kan Rådet 
på baggrund af forhandlingsresultaterne med kvalificeret 
flertal på forslag af Kommissionen beslutte, om de trufne 
foranstaltninger skal opretholdes. 
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde 
anvendelse, når forsikringsvirksomheder eller dattervirk­
somheder af disse, som behørigt er meddelt tilladelse i 
Fællesskabet, opretter dattervirksomheder, eller når 
sådanne forsikringsvirksomheder eller dattervirksom­
heder erhverver kapitalinteresser i en forsikringsvirk­
somhed i Fællesskabet. 
5. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 3 og 
4 nævnte forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning 
fra Kommissionen underrette den om: 
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til en 
direkte eller indirekte dattervirksomhed, hvis moder­
virksomhed eller modervirksomheder henhører under 
det pågældende tredjelands lovgivning 
b) enhver plan om en sådan virksomheds erhvervelse af 
kapitalinteresser i en EF-forsikringsvirksomhed, som 
bevirker, at denne bliver en dattervirksomhed af først­
nævnte virksomhed. 
Disse oplysninger vil ikke længere skulle meddeles, når 
der indgås en aftale med et tredjeland som omhandlet i 
stk. 3 eller 4, eller når de i stk. 4, andet og tredje afsnit, 
nævnte foranstaltninger ikke længere gælder. 
6. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne 
artikel, skal være i overensstemmelse med Fællesskabets 
forpligtelser i henhold til internationale — såvel bilate­
rale som multilaterale — aftaler om adgang til at optage 
og udøve forsikringsvirksomhed.« 
20. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/17 
OPRINDELIGT FORSLAG 
Artikel 6 
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i 
overensstemmelse med dette direktiv inden ... måneder 
fra dets meddelelse (x) og underretter straks Kommis­
sionen herom. 
De i henhold til stk. 1 ændrede bestemmelser skal finde 
anvendelse inden ... måneder fra meddelelsen af dette 
direktiv. 
Artikel 7 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 10 
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i 
overensstemmelse med dette direktiv inden 18 måneder 
fra dets meddelelse og underretter straks Kommissionen 
herom. 
De i medfør af denne artikel ændrede bestemmelser skal 
finde anvendelse inden 24 måneder fra meddelelsen af 
dette direktiv. 
Artikel 11 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
(') Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den ...