Udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om en vedtagelse af en EU-handlingsplan vedrørende forebyggelse af AIDS og visse andre smitsomme sygdomme inden for rammerne af indsatsen på folkesundhedsområdet () (96/C 100/07)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 28. november 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Regionsudvalgets udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Regionsudvalgets Underudvalg 8 »Økonomisk og Social Samhørighed, Sociale og Arbejdsmarkedspolitiske Spørgsmål og Sundhedsvæsen«, der udpegede Luigi Sileoni til ordfører. Underudvalget vedtog sin udtalelse den 16. marts 1995.

Regionsudvalget vedtog på sin 7. plenarforsamling af 20.-21. april 1995 (mødet den 21. april 1995) følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Regionsudvalget glæder sig over endnu engang at få lejlighed til i henhold til traktatens artikel 3, litra o) og 129 at udtale sig om handlingsplanen vedrørende forebyggelse af AIDS og visse andre smitsomme sygdomme (1995-2000), ligesom det har udtalt sig om den tidligere handlingsplan i udtalelsen af 17. maj 1994 (CdR 44/94).

1.2. Regionsudvalget konstaterer, at Kommissionen har taget hensyn til flere af forslagene i den foregående udtalelse, navnlig med hensyn til programmets forlængelse, indførelse af AIDS-oplysning i skoleundervisningen, øget kontrol med sikkerheden i forbindelse med blodtransfusion, fremme af selvforsyning med blod og iværksættelse af et samarbejde mellem forskningsinstitutionerne. Det finder det imidlertid beklageligt, at Kommissionen ikke nævner Regionsudvalgets udtalelse i forbindelse med de juridiske referencer i forslagets finansieringsoversigt.

1.3. Regionsudvalget er som tidligere positivt indstillet over for denne femårige handlingsplan (1995-2000), som inddrager andre smitsomme sygdomme og specielt fokuserer på HIV (human immundefekt virus) som et særligt problem, der fortsat bør gives ekstra høj prioritet.

1.4. Regionsudvalget gør endnu engang opmærksom på, at der er behov for et samlet fællesskabsprogram på folkesundhedsområdet med henblik på at koordinere de forskellige specifikke programmer, herunder AIDS-programmet, og sikre en bedre sammenhæng. Et samlet program imødekommer desuden kravet om, at indsatsen på folkesundhedsområdet i henhold til traktatens artikel 129 skal indgå som et led i Fællesskabets politik på andre områder.

1.5. Regionsudvalget anmoder om, at der oprettes et forvaltningsudvalg i stedet for et rådgivende udvalg og understreger, at der blandt dets medlemmer også skal være repræsentanter for de regionale og lokale myndigheder. Regionsudvalget beklager desuden, at disse myndigheder ikke inddrages sammen med de andre deltagere i hørings- og medbestemmelsesmekanismerne og i overvågningen af aktionerne. Regionsudvalget anmoder derfor Kommissionen om på det kraftigste at opfordre medlemsstaterne til at oprette nationale koordineringsudvalg, hvor de endnu ikke findes. Da disse udvalg inddrager alle berørte parter, herunder også regionale og lokale instanser, er de garanter for nærhedsprincippets anvendelse, når aktionerne skal iværksættes.

1.6. Regionsudvalget finder den foreslåede vurdering af handlingsplanen særdeles vigtig og giver sin tilslutning til aktiviteterne på dette område.

2. Særlige bemærkninger

Regionsudvalget fremsætter følgende bemærkninger til de enkelte foranstaltninger og aktiviteter i handlingsplanen:

2.1. Foranstaltninger for børn og unge

Skolen bør fungere som formidler mellem de unge, underviserne og familierne og inddrage disse aktivt i den forebyggende undervisning, eftersom aktiv deltagelse er en afgørende faktor for de forebyggende aktiviteters succes.

Desuden bør man udvikle »peer education« (gensidig undervisning af jævnaldrende), for at eleverne selv kan bidrage til at gøre forebyggelse til almindelig praksis og i sidste ende med henblik på at udvikle passende evalueringsmetoder for de forebyggende programmer.

2.2. Forebyggelse af overførsel af HIV/AIDS og seksuelt overførte sygdomme

Udtrykket »personer med risikobetonet adfærd« er at foretrække, da ordet »risikogrupper« kun henviser til en bestemt del af befolkningen, og forebyggelsen derved ikke omfatter personer, der udviser risikobetonet adfærd.

Derfor skal forebyggelseskampagnerne sigte mod at mindske spredningen af smitte i den del af befolkningen, der udviser risikobetonet adfærd, ved at fokusere enten på risikoen for, at personer bliver smittet (herunder ikke-HIV-positive risikogrupper), eller på risikoen for, at personer overfører smitte til andre (fokus på de HIV-positive).

De forebyggende aktioner bør have som målsætning at ændre risikobetonet adfærd og kan henvende sig til befolkningen som helhed og til specifikke målgrupper.

Aktionerne bør omfatte følgende:

1. Oplysningskampagner og/eller uddannelsesprogrammer.

2. Klinisk kontrol med HIV-positive og aktiv inddragelse af disse i uddannelsesprogrammerne.

Ud over at levere den nødvendige information skal uddannelsesprogrammerne desuden rumme bevidstgørende elementer, der kan anspore til en ændring af særligt udsattes adfærd.

Disse elementer skal omfatte større opmærksomhed overfor risikoen, øget kendskab til korrekt prævention og fremme af forebyggende adfærd (brug af kondomer, éngangssprøjter, rengøring af sprøjter).

Der bør planlægges særlige foranstaltninger med henblik på mere omfattende oplysning, rådgivning og støtte til kvinder for at fremme en tidlig opsporing og for at undgå, at disse henvender sig for sent til social- og sundhedsmyndighederne. Disse problemer forværres af, at mange udsættes for diskrimination.

Det er beklageligt, at der ikke foreslås særlige forebyggende foranstaltninger for homoseksuelle og biseksuelle.

2.3. Sikkerhed i forbindelse med blodtransfusioner og selvforsyning med blod

Regionsudvalget anbefaler uden at anfægte Kommissionens meddelelse om sikkerhed i forbindelse med blodtransfusioner og selvforsyning med blod (KOM(94) 652 endelig udg.) på det kraftigste, at man fremmer anvendelsen af faste donorer og indfører strenge udvælgelsesprocedurer for donorer, der også bygger på undersøgelser af disses adfærd, så man kan undgå, at smitte overføres fra højrisikogrupper. Det er desuden afgørende at undgå indsamling af blod fra lejlighedsvise donorer, som henvender sig til de mobile ambulatorier.

2.4. Social og psykologisk støtte

De HIV-positive har, fra det øjeblik de får kendskab til smitten, et behov for støtte, som skal dækkes enten af sundhedsvæsenet eller i en familiemæssig og social sammenhæng. Det er klart, at det kliniske forløb kan fremkalde nye psykologiske og sociale behov eller forstærke allerede eksisterende. Regionsudvalget understreger, at de lokale myndigheder spiller en afgørende rolle inden for sygdomsforebyggelse (herunder sekundær forebyggelse) og sundhedsfremme i et aktivt samarbejde med de nationale sundhedsmyndigheder og ikke-statslige organisationer.

Derfor er det nødvendigt at støtte sundhedsvæsenets og de ikke-statslige organisationers psykologiske og sociale støtteaktiviteter for HIV-positive og deres familier. Disse aktiviteter bør især omfatte personlig rådgivning, øget telefonisk rådgivning om kliniske og psykologiske støttemuligheder samt juridisk og social vejledning.

Der bør i den forbindelse afsættes midler til uddannelsesinitiativer med henblik på rådgivning af de ansatte i sundhedssektoren og i ikke-statslige organisationer.

Desuden bør der afsættes midler til projekter, der skal hjælpe HIV-positive og deres familier i arbejde, eller yde støtte til familier, der er ikke kan opretholde et normalt arbejde på grund af sygdommens forløb.

2.5. Bekæmpelse af diskrimination

Diskrimination af enhver art er en af de faktorer, som skaber ulige vilkår på sundhedsområdet. Der bør iværksættes konkrete aktiviteter på dette område, f.eks. speciel uddannelse i at vurdere behovene hos de grupper, som konstant udsættes for fordomme og diskrimination.

Bruxelles, den 21. april 1995.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget

() EFT nr. C 333 af 29. 11. 1994, s. 34.