KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(93) 632 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 22. december 1993 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
'OPTIMERING AF DET INDRE MARKED' 
STRATEGISKE PROGRAM 
KOMMISSIONENS MEDDELELSE TIL RÅDET 
"OPTIMERING AF DET INDRE MARKED": 
STRATEGISKE PROGRAM 
Det indre marked er stadig aktuelt. Et enkelt åbent marked danner den væsentligste 
forudsætning for et økonomisk opsving og fremtidig økonomisk vækst i Fællesskabet. 
Det er overordentligt vigtigt, at der arbejdes videre med det, og at det kommer til at 
fungere efter hensigten. 
Kommissionen har derfor besluttet, at der skal opstilles et strategisk program for 
færdiggørelsen, forvaltningen og den fremtidige udvikling af det indre marked, der 
skal virke som vejledning til Fællesskabets hovedprioriteringer på dette område og 
som et middel til at måle udviklingen hen imod opfyldelsen af Fællesskabets mål. Det 
strategiske program er bilag til denne meddelelse. 
Indholdet af dette program har været underkastet omfattende drøftelser både i og 
uden for Kommissionen i flere måneder efter udsendelsen af Kommissionens 
meddelelse om "Styrkelse af effektiviteten af det indre marked" den 2. juni 1993, der 
blev ledsget af et 55-siders arbejdsdokument med titlen "Hen imod et strategisk 
program for det indre marked". Disse dokumenter blev drøftet af Europa-Parlamentet, 
ØSU og Ministerrådet i perioden fra juni til september. Dertil kommer, at en lang 
række organisationer, der repræsenterer industrielle og økonomiske interesser, 
reagerede på Kommissionens opfordring til at fremsætte deres bemærkninger til 
arbejdsdokumentet. Der er taget hensyn til alle disse reaktioner under udarbejdelsen 
af den endelige udgave af det strategiske program. 
Konsultationsprocessen bekræftede Kommissionens opfattelse af, at der bør findes 
en global plan for gennemførelsen og udviklingen af det indre marked. Hovedparten 
af bemærkningerne støttede initiativet, selv om der var en vis uenighed om 
prioriteringen. Efter Kommissionens opfattelse er den endelige version af det 
strategiske program et rimeligt og velafbalanceret sæt af nye mål for Fællesskabet, 
hvori der lægges stor vægt på forvaltningsspørgsmal, men som også indeholder 
forslag om den fremtidige udvikling i Fællesskabets lovgivning på en række områder, 
hvor det anses for at være nødvendigt for at kunne få det fulde udbytte af det indre 
marked. Kommissionen har også lagt mere vægt på de bidrag, andre politiske 
områder som f.eks. konkurrenceeller miljøpolitik kan yde til det indre marked. 
Kommissionen forelægger nu Rådet og Parlamentet det strategiske program som 
vejledning for den fremtidige politik, både på fællesskabsplan og på nationalt plan. I 
sine konklusioner foreslår Kommissionen, at det strategiske program iværksættes på 
følgende grundlag: 
• Rådet støtter de generelle retningslinjer i det strategiske program 
• Rådet giver et bestemt løfte om at fremskynde drøftelsen af de sytten lovforslag fra 
1985-hvidbogen, det stadig har til behandling, så de kan vedtages inden udgangen 
af 1994. 
Gennemførelsen af det strategiske program vil med regelmæssige mellemrum blive 
gennemgået i Kommissionens årsrapport om det indre marked. 
/}&. 
Europa-Kommissionen 
OPTIMERING AF 
DET INDRE MARKED: 
STRATEGISKE PROGRAM 
M 
Indholdsfortegnelse 
RESUME i 
INDLEDNING 1 
AFSNIT A - GENNEMFØRELSE AF DEN GRUNDLÆGGENDE RAMMELOVGIV- 5 
NING 
I. Udestående foranstaltninger i hvidbogen 5 
II. Fri bevægelighed for personer 5 
III. Andre foranstaltninger 6 
IV. Indførelse af konkurrence i regulerede sektorer 8 
V. Foranstaltninger, der trækkes tilbage 8 
AFSNIT B - FORVALTNING AF REGLERNE VEDRØRENDE DET INDRE 10 
MARKED 
I. Korrekt og gennemsigtig gennemførelse af fællesskabs 10 
direktiverne i national lovgivning 
12 
II. Sikring af håndhævelseskvaliteten 
1. Administrativt samarbejde 13 
2. Forebyggelse af nye barrierer 15 
3. Sanktioner over for medlemsstaternes overtrædelser 16 
III. Klageadgang: Domstolsadgang og retligt samarbejde 16 
IV.Evaluering af fællesskabsbestemmelserne 18 
1. Evaluering af de praktiske resultater af lovgivningen vedrørende 18 
det indre marked 
2. Evaluering af de mere generelle virkninger for erhvervslivet og 19 
økonomien 
3. Styrkelse af statistikindsamlingssystemet INTRASTAT 20 
V. Ressourcer 22 
AFSNIT C - UDBYGNING AF DET INDRE MARKED 24 
I. Gennemsigtighed og proportionalitet i nye fællesskabs- 25 
foranstaltninger; gennemsigtighed i procedurer; kommunikation 
og information 
1. Gennemsigtighed og proportionalitet i forbindelse med 25 
udarbejdelsen af ny fællesskabslovgivning 
2. Kommunikations- og informationsforanstaltninger 27 
II. En yderligere forbedring af erhvervsforholdene 30 
1. Konkurrencepolitik 31 
2. Lettelse af grænseoverskridende betalinger 32 
u 
B 
3. Transport 
4 Intellektuel og industriel ejendomsret 
5. Selskabsret 
6. Etablering af gunstige skatteordninger for erhvervslivet 
a) Indirekte beskatning 
b) Direkte beskatning 
7. Opgradering af europæiske standardiserings-, overens­
stemmelsesvurderings- og kvalitetsstyringssystemer 
a) Europæisk standardisering 
b) Overensstemmelsesvurdering og kvalitet 
8. Hjælp til SMV 
9. Kommerciel kommunikation og medier 
10. Handel og distribution 
11. Energi 
III. Yderligere forbedring af forholdene for forbrugene 
IV. Forholdet mellem en bæredygtig udvikling og det indre marked 
V. Etablering af transeuropæiske net 
1. Konvergens af interesser og samordning 
2. Incitamenter for privat investering 
3. Samdrift 
4. Tidlig udvikling af telenet mellem administrationerne 
AFSNIT D - EN DYNAMISK OG ABEN POLITIK UDADTIL 
I. Forvaltning af Unionens ydre grænser 
II. Gennemførelse af den fælles handelspolitik inden for det indre 
marked 32 
33 
34 
35 
35 
36 
38 
38 
39 
40 
41 
42 
42 
43 
43 
45 
45 
45 
46 
47 
50 
50 
51 
AFSNIT E - GENNEMGANG OG TILPASNING AF DET STRATEGISKE 
PROGRAM 
KONKLUSION 
BILAG 53 
54 
55 
II 
Resume 
Afsnit A - Gennemførelse af den grundlæggende rammelovgivning 
I programmets afsnit A foreslås det, at man når til enighed om at vedtage den 
grundlæggende rammelovgivning for det indre marked, og der redegøres for de 
foranstaltninger, der skal træffes for at indføre konkurrence i de regulerede erhverv. 
Disse foranstaltninger omfatter mere specifikt: 
• vedtagelse af de udestående foranstaltninger fra hvidbogen fra 1985, især inden 
for selskabslovgivning, beskatning og intellektuel og industriel ejendomsret 
• foranstaltninger der sikrer fri bevægelighed for personer, bl.a. vedtagelse af de 
forslag, Kommissionen har fremlagt på grundlag af sin nye initiativret i henhold til 
unionstraktaten 
• andre forslag, der er til behandling i Rådet, bl.a. en række foranstaltninger som 
følge af ophævelsen af grænsekontrollen, forslag vedrørende eksport af varer med 
dobbelte formål, harmonisering af tekniske regler og udvidelse af 
anmeldelsesproceduren for nye forskrifter på nationalt plan (direktiv 83/189/EØF); 
endvidere forslag om intellektuel og industriel ejendomsret, et udkast til 
rammedirektiv om beskyttelse af personlige data og forslag vedrørende finansielle 
tjenesteydelser 
• foranstaltninger vedrørende indførelse af konkurrence i regulerede sektorer, f.eks. 
energi, telekommunikation og postvæsen. 
I dette afsnit henledes opmærksomheden endvidere på Kommissionens nylige 
beslutning om de foranstaltninger, der skal trækkes tilbage som følge af Det 
Europæiske Råds drøftelser i Lissabon, Birmingham og Edinburgh. 
Afsnit B - Forvaltning af reglerne vedrørende det indre marked 
Afsnit B i programmet omhandler opgaverne i forbindelse med forvaltningen af 
reglerne vedrørende det indre marked. 
De pågældende foranstaltninger omfatter følgende områder: 
• Behovet for at sikre overensstemmelse og gennemskuelighed i gennemførelsen af 
EF-direktiverne i national lovgivning. Der vil blive fremlagt en meddelse om 
midlerne til at løse problemerne på dette område, og der vil blive truffet en række 
foranstaltninger med henblik på at gøre de nationale foranstaltninger om 
gennemførelse af lovgivningen på det indre marked lettere tilgængelige. 
• Behovet for at sikre håndhævelseskvaliteten, hovedsagelig gennem udviklingen af 
et tættere administrativt samarbejde mellem myndighederne i medlemsstaterne 
indbyrdes og mellem disse og Kommissionen. Der vil ved udgangen af 1993 blive 
fremlagt to meddelelser, den ene om de generelle rammer for det administrative 
samarbejde og den anden om hasteprocedurer. Den første vil indeholde forslag til 
retningsgivende principper for det administrative samarbejde og begge vil udgøre 
u 
grundlaget for yderligere et arbejdsprogram. Der vil blive indført en række 
foranstaltninger til støtte for det administrative samarbejde, herunder forslag til 
udvikling af et kommunikations- og dataudvekslingsnet for EF-administrationen. De 
eksisterende kanaler, som Kommissionen har indført til dialogen med 
medlemsstaterne i tilfælde at tvister, vil blive styrket. Instrumenterne til at forhindre, 
at der opstår nye barrierer, omfatter anvendelse af konkurrencepolitikken, 
udvidelse af dækningsområdet for anmeldelsesproceduren vedrørende national 
lovgivning, der kan påvirke de frie varebevægelser (se afsnit A) og overvejeiser om 
behovet for tilsvarende procedurer med hensyn til visse tjenesteydelser. 
Kommissionen vil også tydeliggøre, hvordan den vil anvende beføjelserne til at 
foreslå Domstolen sanktioner i henhold til traktatens artikel 171. 
Klageadgang: Domstolsadgang og retligt samarbejde: der vil i partnerskab med 
medlemsstaterne blive udviklet foranstaltninger til forbedring af adgangen til EF-
retten, til at lette regreskravene ved nationale domstole, til at give bedre mulighed 
for at fuldbyrde domme på tværs af grænserne og til at gennemgå forslag til 
løsning af lovkonflikter inden for rammerne af enhedsmarkedet. 
Evalueringen af EF-reglerne vil ske ud fra det synspunkt, at lovgivningen skal give 
praktiske resultater, såvel som have en bredere indvirkning på erhvervslivet og 
økonomien. Her har Det Økonomiske og Sociale Udvalg en vigtig rolle. De 
forskellige eksisterende net vil også blive benyttet, selv om der i 1994 vil blive 
indledt en større undersøgelse af det indre markeds økonomiske virkninger. Denne 
undersøgelse forventes offentliggjort i 1996. For at forbedre de statistiske 
oplysninger, der anvendes til evalueringen, påtænkes der en forbedring af 
INTRASTAT-systemet. 
Opmærksomheden henledes på, at der sandsynligvis vil være behov for yderligere 
ressourcer til forvaltningen af det indre marked. 
Afsnit C - Udbygning af det indre marked 
I programmets afsnit C tages udbygningen af det indre marked op til behandling, dvs. 
at der i dette afsnit fastlægges en mere dynamisk holdning til markedsregulering, og 
det kortlægges, på hvilke måder Fællesskabet kan hjælpe dem, der er aktive på det 
indre marked, til at få det fulde udbytte af dette marked. 
Følgende områder behandles: 
• Sikring af gennemsigtighed og anvendelse af proportionalitetsprincippet i 
forbindelse med udarbejdelsen af ny fællesskabslovgivning: skønt Kommissionen 
kun påtænker at tage et begrænset antal nye lovgivningsinitiativer, foreslås der 
udarbejdet retningslinjer for en vurdering af behovet for sådanne initiativer i 
forbindelse med det indre marked, foretaget en forbedring af den interne 
koordinering i Kommissionen og fastlagt nye procedurer for bekendtgørelse af 
lovgivningsintentioner i forbindelse med det indre marked på et tidligt tidspunkt i 
udformningsprocessen. 
• Kommunikations- og informationsforanstaltninger er af afgørende betydning, hvis 
enkeltpersoner og virksomheder skal drage fuld nytte af det indre marked. 
Kommissionen vil opbygge en kommunikationsstrategi, der på systematisk og 
koordineret vis inddrager fællesskabsinstitutioner, nationale administrationer og 
ikke-statslige organisationer. 
• En yderligere forbedring af erhvervslivets forhold: Der må gennemføres en række 
tiltag, der på forskellige centrale områder skal forbedre de forhold, hvorunder 
/\ / 
Ill -
• erhvervslivet arbejder. Disse tiltag omfatter anvendelsen af konkurrencepolitik, en 
løsning af problemerne omkring en lettelse af grænseoverskridende betalinger, 
forslag på transportområdet, foranstaltninger, der på unionsplan skal øge 
beskyttelsen af intellektuel og industriel ejendom, forbedringer inden for 
selskabsret, etablering af gunstige skatteordninger for erhvervslivet både med 
hensyn til direkte og indirekte beskatning, opgradering af europæisk 
standardisering, overensstemmelsesvurderings- og kvalitetsstyringssystemer, 
konsultation og evaluering af behovet for tiltag inden for kommerciel 
kommunikation (avertering, sponsorship, direkte markedsføring, 
reklamekampagner m.v.) og medierne samt foranstaltninger til fremme af effektive 
og konkurrencedygtige systemer inden for handel og distribution. Endvidere 
foranstaltninger til forbedring af konkurrencevilkårene og erhvervslivets muligheder 
i energisektoren. 
• Yderligere forbedring af forbrugernes vilkår: Forbrugerne skal involveres aktivt i det 
indre marked. Der skal navnlig lægges vægt på juridiske og handelsmæssige 
garantier og finansielle tjenesteydelser og forbrugeroplysning. 
• Forholdet mellem vedvarende udvikling og det indre marked: Målene i traktaten for 
det indre marked og for vedvarende og ikke-inflatorisk vækst, der respekterer 
miljøet, bør støtte hinanden indbyrdes. Der skal iværksættes foranstaltninger for at 
sikre, at det er tilfældet, og at potentielle konflikter undgås eller løses på en 
konsistent måde. 
• Etableringen af transeuropæiske net er nøglen til et bedre fungerende indre marked 
og til vækst og samhørighed. I det strategiske program, der er et supplement til 
hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, er der skitseret 
foranstaltninger, der har til formål at fremme konvergeringen af interesser og 
koordinering, der skal styrke konsultationen mellem medlemsstaternes 
myndigheder, foranstaltninger, der skal stimulere de private investeringer og sikre 
teknisk samdrift og endelig forslag om tidlig udvikling af telenet mellem 
administrationerne. 
Afsnit D - En dynamisk og åben politik udadtil 
Afsnit D i programmet vedrører konsekvenserne af det indre marked i forholdet til 
omverdenen. 
• Kontrollen ved Unionens ydre grænser kræver, at de nationale toldmyndigheder får 
mulighed for at opfylde de opgaver, de har fået pålagt af Unionen som helhed. Det 
er formålet med "Told 2000"-initiativet, man nu er ved at lægge sidste hånd på. I 
denne forbindelse vil der også blive truffet foranstaltninger til at bekæmpe told- og 
momssvig og den illegale narkotikahandel. 
• Gennemførelse af den fælles handelspolitik på baggrund af det indre marked: En 
fælles import- og eksportordning for varer og tjenesteydelser over for resten af 
verden er en forudsætning for et ensartet konkurrenceniveau på det indre marked. 
Der nævnes en række spørgsmål, der vil blive taget op af Kommissionen i de 
kommende år. 
4$ 
IV-
Afsnit E • Revision og tilpasning af det strategiske program 
Det understreges i afsnit E, at det strategiske program løbende skal evalueres med 
henblik på at tilpasse det til udviklingen. Årsrapporten om det indre marked vil danne 
grundlag for en sådan regelmæssig evaluering. 
Konklusion 
I konklusionen foreslår Kommissionen, at det strategiske program iværksættes på 
følgende grundlag: 
• Rådet støtter de generelle retningslinjer i det strategiske program 
• Rådet afgiver et bestemt løfte om at fremskynde drøftelsen af de sytten lovforslag 
fra hvidbogen fra 1985, det stadig har til behandling, så de kan vedtages inden 
udgangen af 1994. 
/• <h 
Indledning 
1. Det indre marked fungerer - men det kan og skal forbedres for at indfri 
forventningerne. Unionens umiddelbare opgave består i at sikre, at et velfungerende 
indre marked bidrager til økonomisk vækst, forbedret konkurrenceevne inden for 
industrien og øget beskæftigelse. Dette strategiske program indeholder en 
fuldstændig oversigt over de prioriterede foranstaltninger, Unionen skal iværksætte for 
at nå dette mål. 
2. Det strategiske programs indhold har været genstand for vidtgående debat i de 
seneste seks måneder efter offentliggørelsen i juni af Kommissionens meddelelse 
"Styrkelse af effektiviteten af det indre marked", ledsaget af arbejdsdokumentet om 
"Et strategisk program for det indre marked"1. Alle Fællesskabets institutioner, de 
enkelte medlemsstater og et stort antal repræsentanter for erhvervslivet, efterkom 
opfordringen til at gennemgå og kommentere arbejdsdokumentet. Der er bred 
enighed om, at der er behov for en overordnet styring i forbindelse med forvaltningen 
af det indre marked. 
3. Unionen kan være stolt over succesen med lovgivningsprogrammet for det indre 
marked, hvoraf størstedelen nu er på plads. Ifølge de oplysninger Kommissionen 
råder over, ser det ud til, at varer, tjenesteydelser og kapital kan bevæge sig frit inden 
for Unionen, og at eventuelle problemer kun er ekstraordinære og af midlertidig 
karakter. Det eneste udestående problem, den frie bevægelighed for personer, er nu 
genstand for nye initiativer inden for rammerne af unionstraktaten. 
4. Etablering af et ægte indre marked er dog ikke blot et spørgsmål om at vedtage 
lovgivning på fællesskabsniveau inden for en bestemt frist. Det er en kontinuerlig 
proces, der går ud på at sikre, at den fælles lovgivningsramme anvendes, forstås, 
håndhæves og om nødvendigt videreudvikles på en sammenhængende måde for at 
opfylde nye behov. Ud fra denne betragtning befinder Unionen sig ved opgavens start 
og ikke ved dens afslutning. 
5. En af de største udfordringer i de kommende år vil være at sikre, at 
unionsområdet uden indre grænser bliver en realitet i praksis i modsætning til blot en 
juridisk realitet. Det vil kræve yderligere foranstaltninger, ikke alene på unionsplan, 
men især på nationalt plan. Disse foranstaltninger vil komme til at omfatte en række 
politiske instrumenter, og den nye lovgivning vil i denne sammenhæng kun spille en 
ubetydelig rolle. Denne proces skal bygge på en dialog mellem de offentlige 
myndigheder og det samfund, de betjener, samt på partnerskab mellem 
medlemstaterne og Kommissionen. Det vil tage nogen tid, inden det vil være muligt at 
drage størst mulig nytte af de muligheder, det indre marked frembyder. Formålet med 
det strategiske program er at tilvejebringe et "vejkort", der kan gøre processen lettere, 
og måske kortere. 
6. Den debat, der blev igangsat med offentliggørelsen af meddelelsen og 
arbejdsdokumentet i juni, har vist, at der er bred enighed om den globale 
fremgangsmåde, der blev beskrevet i meddelelsen og arbejdsdokumentet fra juni 
1993, og fra mange sider gik man ind for en styrkelse af den vægt, der lægges på 
forbindelser mellem det indre marked og andre unionspolitikker. I det strategiske 
program fremhæves derfor den betydning, som konkurrencepolitikken, 
K0M(93) 256 endelig udg. af 2.6.1993 
-2 
forbrugerpolitikken og politikken til fordel for små og mellemstore virksomheder har for 
at sikre en effektiv gennemførelse af det indre marked. 
Konkurrencepolitikken skal sikre, at frihederne i det indre marked ikke undergraves af 
enten statsstøtte, konkurrencebegrænsende aftaler, fusioner eller misbrug af 
dominerende positionerner. Konkurrencepolitikken kan endvidere bidrage til at åbne 
det indre marked på områder, som ikke var omfattet af "1992"-programmet. 
Forbrugerpolitikken beskytter forbrugernes interesser og giver dem mulighed for at få 
det indre marked til at fungere til deres fordel, så de kan nyde godt af de forbedringer, 
der er en følge af virkeliggørelsen af det indre marked. Foranstaltninger til støtte for 
virksomheder, bl.a. etablering og udvikling af SMV vil endvidere give disse 
virksomheder mulighed for at tage del i fordelene og tage de udfordringer op, der 
ligger i det indre marked. 
I programmet lægges der endvidere vægt på andre områder, der er nært knyttet til 
virkeliggørelsen af målsætningerne for det indre marked: 
- en effektiv overvågning af Unionens ydre grænser og fremskridt inden for 
handelspolitikken er af afgørende betydning for enkeltpersoner og 
virksomheder, både i Unionen og i tredjelande, for at der kan opnås størst 
mulige fordele af det indre marked samtidig med, at ulovlig og forvridende 
handelspraksis undgås 
- miljøpolitikken og politikken for det indre marked skal integreres, således at 
målsætningerne om varig økonomisk vækst og sikring af de "fire friheder" 
opfyldes, og således at potentielle konflikter løses på grundlag af en 
sammenhængende fremgangsmåde 
- de friheder, der er udtrykt i principperne for det indre marked, skal udøves 
inden for en ramme, hvor der tages hensyn til kravene om økonomisk og 
social samhørighed. 
7. Det er tanken, at programmet skal være en vejviser for de næste skridt, der skal 
tages, for at Unionens ambitioner for det indre marked indfries, og man opnår de 
størst mulige økonomiske fordele. Det er først og fremmest et handlingsorienteret 
dokument, der er koncentreret om at beskrive de foranstaltninger, der betragtes som 
nødvendige for det indre marked på alle politiske områder. De prioriterede 
foranstaltninger er fremhævet i den indrammede del af teksten. 
8. I første del af programmet beskrives de lovgivningsforslag, der stadig skal 
vedtages, for at man kan etablere den grundlæggende juridiske ramme for det indre 
marked. Der er bl.a. tale om udestående foranstaltninger fra den oprindelige hvidbog 
fra 1985, supplerende forslag, der siden er forelagt Rådet og de seneste forslag, der 
netop er blevet forelagt vedrørende den frie bevægelighed for personer og 
foranstaltninger, der tager sigte på at indføre konkurrence inden for en række 
regulerede sektorer som f.eks. energi, telekommunikation og postvæsen. En række 
forslag, som Kommissionen ikke længere finder af betydning for genenmførelsen af 
det indre marked, er trukket tilbage. 
9. Anden del af programmet omfatter den nye opgave med at forvalte 
unionsområdet, dvs. at sikre sig, at fællesskabslovgivningen håndhæves korrekt og 
ensartet, således at enkeltpersoner og virksomheder kan drage fordel af det indre 
marked. Det er ikke en bureaukratisk opgave - det er en nødvendig forudsætning for 
at sikre fair konkurrence, undgå unødvendige omkostninger som følge af ineffektiv 
administration for erhvervslivet og forbrugeren samt for at fremme den tillid, der skal 
danne grundlag for et varigt økonomisk opsving. Det vil kræve en stor indsats på 
nationalt plan samt på unionsplan for at gøre de involverede parter bekendt med 
fællesskabsreglerne og sætte dem i stand til at anvende dem. Det vil også være 
3-
nødvendigt at forhindre, at nationale forskrifter skaber nye hindringer for det indre 
markeds funktion, netop som de gamle er blevet ophævet. Der skal endvidere ydes 
støtte til de borgere eller virksomheder, der ønsker at benytte sig af de rettigheder, de 
har i henhold til lovgivningen. Denne del af programmet er mere rettet til 
medlemsstaterne end til fællesskabsinstitutionerne, idet denne opgave kræver, at 
man inden for alle grene af de nationale administrationer og i samfundet som helhed 
skal gøre sig klart, at det indre marked er blevet en realitet. 
10. Under dette punkt henleder Kommissionen især opmærksomheden på behovet 
for at tilvejebringe tilstrækkelige midler, både på unionsplan og på nationalt plan, hvis 
Unionen skal kunne indfri forventningerne med hensyn til en effektiv forvaltning af det 
indre marked. Kommissionens muligheder er i øjeblikket alvorligt begrænset på grund 
af utilstrækkelige ressourcer. Der vil blive taget hensyn hertil i budgetforslaget for 
1995. 
11. I overensstemmelse med resultaterne af konsultationsproceduren om 
Kommissionens arbejdsdokument skal retningslinjerne for udviklingen af det indre 
marked bygge på konsekvenserne, behovet for at tage hensyn til en udvidelse af 
Unionens politiske målsætninger inden for rammerne af traktaten om Den Europæiske 
Union samt en optimal udnyttelse af de økonomiske fordele ved det indre marked. 
Tredje del af programmet vedrører videreudvikling af det indre marked, dvs. definition 
af et mere dynamisk syn på markedsregulering og fastlæggelse af midler, hvormed 
Unionen kan opmuntre aktørerne på det indre marked til at udnytte de eksisterende 
muligheder mest muligt. Bortset fra et begrænset antal nye lovgivningsinitiativer, der 
skal komplettere den grundlæggende rammelovgivning for det indre marked, vil der 
blive anvendt andre politiske instrumenter for at fremme en koordineret udvikling af 
transeuropæiske net, fremme af europæiske standarder og kvalitetskrav og 
tilvejebringelse af kompatibilitet mellem varig vækst og målsætningerne for det indre 
marked. Der vil endvidere blive truffet særlige foranstaltninger som led i det flerårige 
program for SMV for 1993-96, der for nylig blev godkendt af Rådet, for at støtte små 
og mellemstore virksomheder, så de kan tilpasse sig et mere konkurrencepræget 
marked. 
12. Taget under ét repræsenterer denne pakke foranstaltninger "anden fase" i 
udviklingen af det indre marked, hvor størstedelen af de grundlæggende regler 
allerede er på plads, men hvor der stadig er brug for nye foranstaltninger for at styrke 
de eksisterende. Kommissionen ønsker at understrege, at alle nye initiativer på dette 
område, i lighed med det strategiske program, vil være baseret på bredest mulig 
konsultation af de berørte parter, og at der vil blive taget hensyn til 
proportionalitetsprincippet. Proportionalitetsprincippet er nedfældet i traktaten om Den 
Europæiske Union for at sikre, at beslutningerne træffes så nær borgerne som muligt, 
og at det nøje overvåges, at de foranstaltninger, der tages på fællesskabsplan er 
berettigede under hensyntagen til de midler, der er til rådighed for de nationale, 
regionale og lokale myndigheder. Det betyder i praksis, at Fællesskabet skal 
dokumentere, at der er et legitimt behov for alle nye initiativer. Dette princip kan dog 
ikke være et påskud til at rejse tvivl ved foranstaltninger, som Fællesskabet har et 
præcist og ubestrideligt mandat til at påtage sig inden for visse områder som f.eks. 
det indre marked. Det indre marked tilhører Unionens borgere og virksomheder, og de 
skal være med til at præge den videre udvikling. Unionens rolle består i at begrænse 
sin intervention til det mindst mulige, således at aktørerne på markedet kan operere 
effektivt i hele Europa. 
13. I programmets fjerde afsnit redegøres der for målene for Unionens 
udenrigspolitik, bl.a. forvaltning af de ydre grænser og gennemførelse af den fælles 
handelspolitik. I femte afsnit anføres det, at det strategiske program skal være 
dynamisk og kunne tilpasses til forandringer. I det følgende redegøres der for, hvad 
der efter Kommissionens opfattelse i dag skal gøres, for at man kan opnå størst 
mulige fordele af det indre marked. Dette program skal dog regelmæssigt revideres og 
tilpasses for at tage hensyn til udviklingen og nye behov. I den kommende 
årsberetning om det indre marked, hvoraf den første snart offentliggøres, agter 
Kommissionen at analysere de fremskridt, der er gjort med hensyn til at nå de 
fastsatte mål, og fremsætte forslag om ændringer. Det strategiske program vil derfor 
blive et permanent instrument, hvori der fastsættes prioriteter for Unionens 
foranstaltninger på dette område. 
14. I sine konklusioner foreslår Kommissionen, at det strategiske program 
gennemføres på følgende grundlag: 
- Rådet godkender de generelle retningslinjer i det strategiske program 
- Rådet afgiver et bindende tilsagn om at fremskynde drøftelsen af de sytten 
lovgivningsforslag fra hvidbogen fra 1985, som det stadig har til behandling, 
således at de kan vedtages endeligt inden udgangen af 1994. 
5-
Afsnît A - Gennemførelse af den grundlæggende 
rammelovgivning 
1. januar 1993 markerede starten på det indre marked. Målet i artikel 7A i traktaten, er 
stort set nået bortset fra ophævelse af identitetskontrollen for personer ved de indre 
grænser. 95% af det grundlæggende lovgivningsprogram i Kommissionens hvidbog 
fra 1985 er vedtaget af Rådet. Rådet har endvidere godkendt en række yderligere 
foranstaltninger, der skal supplere det oprindelige program for 1985, og andre er 
under drøftelse. 
I. Udestående foranstaltninger i hvidbogen 
Ifølge hvidbogen skulle der træffes beslutninger inden for alle økonomiske områder. 
Den grundlæggende lovgivning er vedtaget vedrørende bl.a. ophævelse af veterinær 
og fytosanitær kontrol, offentlige indkøb, punktafgifter, fjernelse af tekniske hindringer, 
fri bevægelighed for kapital, finansielle og andre tjenesteydelser samt direkte og 
indirekte beskatning. Vedtagelsen af forslaget om liberalisering af cabotage inden for 
vejgodstransport pr. 1. juli 1998 var et betydningsfuldt gennembrud for den fri 
udveksling af tjenesteydelser. 
En af begrundelserne for det indre marked er, at man giver virksomhederne mulighed 
for at fordele ressourcerne mere effektivt. Øget konkurrence på et større marked vil 
resultere i omstrukturering af virksomheder og af erhvervsstrategier. Forslagene om 
selskabsret, selskabsbeskatning og intellektuel og industriel ejendomsret indgik derfor 
som en del af programmet. Det er derfor nu meget vigtigt, at Rådet vedtager de 
resterende sytten forslag i hvidbogen: 
Den ufuldstændige samordning af den nationale selskabslovgivning har hidtil været en hindring for 
selskabers mobilitet inden for det indre marked. 
Vigtige beslutninger om strukturen i aktieselskaber og fusioner på tværs af grænserne i sådanne 
selskaber er blevet blokeret, fordi man stadig afventer resultatet af drøftelserne om statutten for Det 
Europæiske Aktieselskab. 
Rådet har endvidere stadig to forslag om ophævelse af dobbeltbeskatning til behandling. Det første 
forslag vedrører ophævelse af kildeskat på rente- og royalty beta linger mellem moderog 
datterselskaber fra forskellige medlemsstater. Det andet forslag omhandler virksomheders mulighed 
for medregning af underskud i faste driftssteder og i datterselskaber i andre medlemsstater. Bortset 
fra disse forslag skal voldgiftskonventionen om etablering af en voldgiftsprocedure for interne 
afregningspriser i Unionen stadig ratificeres af fire medlemsstater. 
Inden for intellektuel og industriel ejendomsret er der endnu ikke truffet afgørelser om den lovmæssige 
beskyttelse af bioteknologiske opfindelser og forædlerrettigheder. Med hensyn til lovgivningen om EF-
varemærket banede Det Europæiske Råd den 29. oktober 1993 vejen for en løsning med sin 
beslutning om oprettelse af Fællesskabets varemærkekontor i Spanien. 
II. Fri bevægelighed for personer 
Forsinkelserne i vedtagelsen af de få udestående foranstaltninger i hvidbogen har 
ikke påvirket virkeliggørelsen af målet om at ophæve kontrollen ved de indre grænser 
6 
for varer, tjenesteydelser og kapital. Disse kontrolforanstaltninger, herunder 
toldkontrol af personer, forsvandt 1. januar 1993. Opretholdelsen af 
identitetskontrollen for personer har givet anledning til bred kritik fra offentligheden og 
Europa-Parlamentet. 
Efter at have konstateret, at målet med fri bevægelighed for personer ikke var 
realiseret fuldstændig inden 1. januar 1993, har Kommissionen forøget sine 
bestræbelser for snarest muligt at virkeliggøre dette mål, der er et afgørende element i 
opbygningen af Europa. 
Med henblik på at nå dette mål godkendte Kommissionen nedenstående plan for 
1993: 
• i første fase skulle Kommissionen fortsat tage politiske initiativer samt udøve et 
konstant pres, således at de fremskridt, medlemsstaterne havde givet tilsagn om i 
1993, blev gennemført effektivt 
• i anden fase skulle Kommissionen gøre status over initiativerne og afgøre, hvilke 
foranstaltninger der skulle træffes, især på lovgivningsområdet. Det politiske pres 
blev opretholdt 
To nylige begivenheder kan fremme de foranstaltninger, Kommissionen agter at 
træffe i strategiens anden fase. 
• Ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union medfører, at Kommissionen 
med hjemmel i denne traktats afsnit VI får nye muligheder inden for områder, der 
hidtil kun var dækket af det mellemstatslige samarbejde. 
• Landene i Schengen-gruppen har på ny bekræftet deres tilsagn om at gennemføre 
fri bevægelighed for personer mellem disse lande indbyrdes inden 1. februar 1994; 
selv om dette resultat, når det er nået, ikke vil være tilstrækkeligt til at skabe fri 
bevægelighed for personer i hele Unionen, vil det være et betydeligt skridt fremad. 
Disse to begivenheder vil udgøre et springbræt, hvorfra Kommissionen vil kunne øge 
presset via en kombination af initiativer, både inden for fællesskabsområdet og inden 
for unionstraktatens tredje søjle. 
Kommissionen har vedtaget et forslag til Rådets beslutning om indgåelse af en konvention om kontrol af 
personer ved passage af Unionens ydre grænser samt et forslag til forordning på basis af artikel 100C 
om udpegelse af de lande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af et visum ved passage af 
medlemsstaternes ydre grænser. Disse forslag vil snart blive fulgt op af et forslag på grundlag af 
artikel 100C, stk. 3, vedrørende en ensartet udformning af visa. 
Disse foranstaltninger, der betragtes som væsentlige med henblik på ophævelsen af grænsekontrollen, 
skal ses som en integreret del af en global og sammenhængende plan, der tager sigte på at virkeliggøre 
målet i artikel ^A, og som kun kan gennemføres, hvis der til sin tid fremlægges andre forslag. 
III. Andre foranstaltninger 
Selv om Fællesskabets aktiviteter på lovgivningsområdet vil blive kraftigt reduceret 
efter gennemførelsen af hvidbogsprogrammet, kræver den dynamiske proces med 
gennemførelsen af det indre marked stadig nogle lovgivningstiltag inden for følgende 
områder: 
Inden for den indirekte beskatning skal der gennemføres foranstaltninger vedrørende harmonisering af 
momsreglerne for brugte varer, kunstværker, antikviteter og samlerobjekter, guldtransaktioner og 
personbefordring. 
-7 
Fællesskabet har fremsat forslag om forbud mod fri omsætning, eksport og transitforsendelse af 
efterligninger og piratprodukter og forslag om foranstaltninger til bekæmpelse af bedrageri inden for 
hånde} med landbrugsprodukter og andre varer, og for at undgå fjernelse af grænsekontrol, der 
resulterer i bedrageri eller problemer for forbrugerne. 
Formålet med forslaget til Rådets forordning om aksport af visse varer med dobbelt formål er at skabe 
betingelser, hvorved kontrollen inden for Unionen kan ophæves, samtidig med at det sikres, at 
medlemsstaterne gennemfører effektiv eksportkontrol på grundlag af fælles standarder. Drøftelserne 
om dette forslag fortsættes i Rådet. 
Serv om harmoniseringen af de tekniske regler i hvidbogen er gennemført inden for hele sektorer som 
f.eks, landbrugs- og fødevareprodukter, lægemidler og personbiler, kan der på dette omrade spores 
en vis tendens til at skabe nye handelshindringer i form af nye nationale foranstaltninger. Man er nået 
frem til en fælles holdning vedrørende et forslag om at udvide rækkevidden af anmeldetsesproceduren 
for nye tekniske forskrifter (direktiv 83/189/EØF) for at fremme overvågningen af udviklingen på 
nationalt plan. Andre forslag vedrører den endnu ikke gennemførte tekniske harmonisering vedrørende 
elevatorer, lystbåde, tryksatudstyr, motorkøretøjer bortset fra passagerbiler, ædte metalter og 
levnedsmiddellovgivning. 
Harmoniseringen af bestemmelserne for intellektuel og industrie) ejendomsret bidrager i høj grad til, at 
det indre marked fungerer effektivt. Direktivet om beskyttelse af ophavsretten er således for nylig 
blevet vedtaget. Bortset fra den udestående ratifikation af aftalen om EF-patenter er andre vigtige 
forslag i øjeblikket under drøftelse. Det drejer sig om forslag om retlig beskyttelse af databaser eller de 
nyligt fremlagte forslag om en forordning om retlig beskyttelse af industrielle mønstre og et direktiv om 
harmonisering af nationale love om mønsterbeskyttelse, som sigter mod et indre marked for 
mønsterprodukter. 
Med hensyn til beskyttelse af personlige data håber Kommissionen, at man kan nå frem til en fælles 
holdning til et udkast til rammedirektiv i 1994. Vedtagelse af dette direktiv prioriteres højt i betragtning 
af stigningen i strømmen af personlige data inden for den private og offentlige sektor, hvilket ef en 
følge af en effektiv udnyttelse af frihederne inden for det indre marked og ophævelsen af de indre 
grænser. 
Åbningen af kapitalmarkederne var et af de vigtigste resultater af gennemførelsen af det indre marked. 
Med henblik på en mere effektiv beskyttelse af forbrugerne er der blevet fremsat forslag om ændring 
af direktiverne om finansielle tjenesteydelser for at styrke princippet om hjemlandstilsyn, der 
foretages af pengeinstitutter, skades- og livsforsikringsselskaber og investeringsselskaber. Samme 
målsætning gælder forslaget om ændring af direktivet fra 1985 om tilsagn i forbindelse med kollektive 
investeringer i værdipapirer (UCITS). Fonde, der investerer i pengemarkedsinstrumenter, kan være 
omfattet af dette direktiv. Der blev for nylig opnået enighed om en indskudsgarantiordning, som er 
parallel med den nye investeringsgarantiordning, der har til formål at støtte foranstaltningerne med 
hensyn til et europæisk pas. Forskellige forslag omhandler foranstaltninger med henblik på at fremme 
finansielle transaktioner. Direktivet om pensionskassemidler tager sigte på at sikre frihed til at 
administrere og investere pensionsfondes aktiver. Ændringen i direktivet om prospekter tager sigte på 
at øge de store selskabers muligheder for at blive handlet på forskellige europæiske børser. 
I lighed med alle andre sektorer er virksomheder, produkter, investeringer og tjenesteydelser inden for 
energisektoren underlagt traktatens bestemmelser. I betragtning af energiprodukternes særlige 
karakter, de regionale og lokale begrænsninger og nødvendigheden af at opretholde offentlige 
serviceopgaver har man fulgt en gradvis fremgangsmåde for at opnå gennemsigtighed på markedet 
og for at tilpasse reglerne om gas- og elnettene til traktatens principper og bestemmelser. 
Hovedelementerne for gennemsigtighed er allerede blevet indført hvad angår investeringer og priser. 
Hermed er der skabt et middel til information og markedsovervågning. 
Rådet og Europa-Parlamentet drøfter i øjeblikket et udkast til direktiv om tildeling af koncessioner for 
olie- og gasudvinding. Dette direktiv vil supplere det eksisterende direktiv om offentlige indkøb. 
For at gøre gas- og elsektorerne mere kompatible og for at lette samhandelen og udvekslinger inden 
for Unionen under hensyntagen til de særlige forhold i disse sektorer er der taget et første skridt med 
de to direktiver om transit af el og naturgas. 
Forslagene til næste skridt, der bl.a. går ud på at indføre begrebet "adgang for tredjepart", er under 
drøftelse i Rådet og Parlamentet. 
8 
IV. Indførelse af konkurrence i regulerede sektorer 
Det indre marked er langt fra at være en realitet inden for visse sektorer, hvor den 
nationale lovgivning og tildeling af eksklusive rettigheder (monopoler) hindrer adgang 
til markedet og forhindrer direkte konkurrence. Definitionen af en tilstrækkelig 
lovgivningsramme, som tager hensyn til offentlighedens krav og målet om økonomisk 
og social samhørighed er derfor en forudsætning for, at der kan indføres konkurrence 
i sektorer, som er af allerstørste betydning for forbrugerne og for den europæiske 
industris konkurrenceevne. 
Inden for en række sektorer overvejer Kommissionen og medlemsstaterne, hvorledes 
det er muligt at liberalisere visse regulerede sektorer, hvorved konkurrencen inden for 
Unionen fremmes, samtidig med at de offentlige politiske målsætninger respekteres 
("universel serviceforpligtelse"). Der er blevet foreslået forskellige fremgangsmåder 
med forskellig grad af succes inden for energi, telekommunikation og postvæsen. 
Yderligere foranstaltninger er under forberedelse inden for lufttransport. 
Inden for energisektoren har Kommissionen foreslået to direktiver på grundlag af artikel 57, stk. 2, 
artikel 66 og 100A om indførelse af fælles regler inden for gas- og elektricitetssektoren2. I den 
mellemliggende tid vil Kommissionen fortsætte sine artikel 169-overtrædelsesprocedurer over for 
medlemsstater, der indfører restriktioner på import og eksport af gas og elektricitet. Den vil endvidere 
fortsat presse på for at opnå harmonisering af koncessionsreglerne i forbindelse med efterforskning og 
produktion af naturgas og olie, hvor det forventes, at man i den nærmeste fremtid når frem til en 
fælles holdning i Rådet. 
Inden for telekommunikation har Rådet støttet Kommissionens forslag om at liberalisere konkurrencen 
inden for taletelefoni inden januar 19983. 
I juni 1992 vedtog Kommissionen en grønbog om iværksættelse af en konsultationsprocedure om 
udvikling af et enhedsmarked for posttjenester4. På baggrund af de indkomne resultater kan 
Kommissionen overveje en række muligheder for harmonisering og liberalisering inden for 
ekspresleverancer, forsendelse af publikationer, reklameforsendelser og forsendelser på tværs af 
grænserne. 
Inden for lufttransport er Kommissionen i færd med at udarbejde et forslag om liberalisering af ground 
handling services i lufthavnene i Unionen. 
Det skal understreges, at vedtagelsen af lovgivningsrammen er en nødvendighed, 
men at den ikke er tilstrækkelig til at opnå liberalisering af handel og konkurrence 
inden for disse sektorer i Unionen. Et velfungerende indre marked kræver, at disse 
regler håndhæves strengt på en sådan måde, at de økonomiske beslutningstagere 
har tilstrækkelig tillid til lovgivningsrammen til at udnytte de kommercielle fordele 
herved. 
V. Foranstaltninger, der trækkes tilbage 
Efter Det Europæiske Råds drøftelser i Lissabon, Birmingham og Edinburgh har 
Kommissionen foretaget en revision af hele fællesskabslovgivningen for at sikre, at 
nærhedsprincippet i højere grad anvendes. Konklusionerne af dette revisionsarbejde 
blev forelagt på Det Europæiske Råds møde i december 1993 i Bruxelles. Formålet 
med revisionen er at kortlægge, hvilke områder af EF-lovgivningen det vil være 
2 EFT C 65 af 14.3.1992 
3 Rådets resolution af 22.7.1993, EFT C 213 af 6.8.1993 
4 K0M(91) 476 endelig udg. 
-9-
hensigtsmæssigt at annullere, revidere eller forenkle, enten fordi foranstaltningerne 
har vist sig ikke at være berettigede (nødvendige), fordi der kan stilles 
spørgsmålstegn ved effektiviteten heraf (effektivitetskriterium), eller fordi de 
foreslåede foranstaltninger er for restriktive (proportionalitetskriteriet). Kommissionen 
er nu nået frem til konklusionerne om tilbagetrækning af en række 
lovgivningsinitiativer, bl.a. vedrørende det indre marked, som anført i dens beretning 
til Det Europæiske Råd om tilpasning af fællesskabslovgivningen til 
nærhedsprincippet (KOM(93) 545 af 24.11.1993). 
10-
Afsnit B - Forvaltning af reglerne vedrørende det indre 
marked 
Indførelsen af enhedsmarkedet havde til formål at fastsætte de lovgivningsmæssige 
rammer for en union uden grænser. Denne større lovgivningsmæssige indsats er nu 
afsluttet, og der må herefter lægges vægt på at sikre, at enhedsmarkedets regler 
fungerer effektivt i praksis. Dette betyder, at fællesskabslovgivningen skal 
gennemføres korrekt i national lovgivning, at vedtagne regler skal håndhæves strengt 
og retfærdigt, og at der skal være effektive midler til at hjælpe fysiske og juridiske 
personer, der kommer i klemme ved brud på det indre markeds regler. 
Det er hovedsagelig medlemsstaternes opgave at sikre en effektiv gennemførelse af 
fællesskabslovgivningen. Selv om ca. 85% af de nødvendige foranstaltninger er 
vedtaget, må medlemsstaterne hurtigt afslutte processen for de foranstaltninger, der 
er trådt i kraft. Det er klart, at befolkningen ikke blot mener, at Kommissionen skal 
sikre, at dette arbejde gøres, men også at det gøres ordentligt. Kommissionen kan 
bidrage til en homogen fortolkning af fællesskabslovgivningen. Kommissionen har 
også ansvaret for at sikre, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser med 
hensyn til gennemførelsen, og for at der sker en efterfølgende kontrol af den 
nationale lovgivnings overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, hvilket er en 
større opgave, som Kommissionen for øjeblikket ikke har de fornødne ressourcer til. 
Når medlemsstaterne ikke lever op til deres ansvar for at sikre gennemførelsen, eller 
når gennemførelsen er ufuldstændig eller ukorrekt, vil Kommissionen ikke tøve med at 
tage passende skridt i medfør af traktatens artikel 169. Dette kan nu medføre 
anvendelse af sanktionsbestemmelserne i traktatens artikel 171. 
Håndhævelsen henhører normalt under medlemsstaternes myndigheder, men 
Kommissionen har ansvaret for at sikre, at de enkelte medlemsstater varetager denne 
håndhævelse, og at det hertil indførte system er egnet til opgaven. I en union uden 
grænser må håndhævelsen imidlertid ske på grundlag af et nært samarbejde og 
gensidig bistand mellem medlemsstaternes myndigheder indbyrdes og mellem disse 
og Kommissionen. Det er nødvendigt med en større indsats for at sikre, at dette sker 
generelt på alle det indre markeds områder. 
Inden for et enhedsmarked må privatpersoner og virksomheder nødvendigvis have 
kendskab til, at der findes passende retsmidler, hvis de har behov herfor. 
Kommissionen og medlemsstaterne må på deres respektive kompetenceområder 
hjælpe med til at sikre, at dette er tilfældet. Bestemmelserne i traktaten om Den 
Europæiske Union om retligt samarbejde giver nogle værdifulde rammer herfor. 
Det er en væsentlig del af forvaltning af reglerne vedrørende det indre marked at 
vurdere, hvorledes reglerne fungerer, både med hensyn til de praktiske resultater og 
de generelle virkninger for erhvervslivet og økonomien. 
I. Korrekt og gennemsigtig gennemførelse af fællesskabs­
direktiverne i national lovgivning 
Den fællesskabslovgivning, der vedrører det indre marked, tager hovedsagelig form af 
direktiver, der som instrument indebærer, at den enkelte medlemsstat skal tilpasse sin 
11 
nationale lovgivning gennem iværksættelse af gennemførelsesforanstaltninger for at 
give direktivet virkning. Dette har den fordel, at medlemsstaterne har en vis fleksibilitet 
med hensyn til lovgivningsform, hvorved der kan tages hensyn til deres forskellige 
lovgivningsteknikker. Dette betyder imidlertid også, at Kommissionen må sikre, at 
gennemførelsesforanstaltningerne vedtages, og at de reelt opfylder direktivernes 
krav. 
Denne opgave er krævende og kompliceret på grund af omfanget af den pågældende 
lovgivning (f.eks. over 300 direktiver på landbrugsområdet), det forhold at mange 
medlemsstater gennemfører et enkelt direktiv ved vedtagelse af adskillige nationale 
retsakter (nogen gange 10 eller flere) samt de teknisk set vanskelige emner, der er 
involveret. 
Kommissionen vil fortsat benytte en kombination af metoder til at sikre, at 
gennemførelseslovgivningen er fuldført og i overensstemmelse med 
fællesskabsdirektiverne. Disse metoder omfatter: 
• omfattende lovtekstkontrol foretaget af Kommissionens personale: denne 
fremgangsmåde er kun hensigtsmæssig inden for områder, hvor der kun findes en 
forholdsvis lille mængde fællesskabslovgivning. På andre områder gør de 
nuværende ressourcer det ikke muligt for Kommissionen at udføre opgaven på 
denne måde 
• anvendelse af eksterne konsulenter: for at overvinde vanskelighederne med de 
begrænsede personaleressourcer, benytter Kommissionen eksterne konsulenter, 
der skal undersøge gennemførelseslovgivningen inden for nogle sektorer. 
Erfaringen viser, at denne fremgangsmåde har sine begrænsninger 
• multilaterale og bilaterale møder med embedsmænd fra medlemsstaterne: 
drøftelser med medlemsstaternes repræsentanter kan være til hjælp for 
fortolkningen af direktiverne og kortlæggelsen af områder med vanskeligheder. Der 
holdes også regelmæssigt bilaterale møder for specifikt at drøfte gennemførelsen 
(se nedenfor) 
• direkte kontakt med de økonomiske beslutningstagere i de pågældende sektorer: 
de forskellige net, som Kommissionen benytter til at opretholde kontakten med de 
økonomiske beslutningstagere i forskellige sektorer, kan være en nyttig kilde til 
oplysninger om gennemførelsesproblemer. 
• klager som middel til at finde frem til problemområder: denne "passive" 
fremgangsmåde afhænger af, at privatpersoner og erhvervsfolk er bekendt med 
deres rettigheder i henhold til fællesskabslovgivningen, og at de henleder 
opmærksomheden på de problemer, de har med medlemsstaternes lovgivning. 
En foreløbig oversigt over de anvendte metoder og de opståede problemer ved 
kontrollen af gennemførelsen på en række af det indre markeds lovgivningsområder 
findes i bilag 1. I mange sektorer er de disponible ressourcer klart utilstrækkelige. 
Problemets omfang er så stort, at der kræves en mere detaljeret gennemgang, for at 
man kan finde frem til de mest effektive indfaldsvinkler til opgaven, de præcise 
ressourcebehov og de forskellige muligheder for at reducere behovet for 
gennemførelsesforanstaltninger. 
Medlemsstaterne har hovedansvaret for en yderligere udbredelse af kendskabet til 
deres gennemførelsesforanstaltninger; imidlertid kan Kommissionen bistå ved at gøre 
dem mere synlige. Eksempler herpå er anført nedenfor. 
12 
1. Kontrol med gennemførelsesforanstaltningernes overensstemmelse med fællesskabslovgiv­
ningen 
Kommissionen finder, at det er nødvendigt at foretage yderligere undersøgelser af den mest 
omkostningseffektive måde til at sikre en korrekt gennemførelse som følge af de ovenfor og i bilag 1 
nævnte ressourceproblemer. Unionens udvidelse vil uundgåeligt forstærke disse problemer, både med 
hensyn til lovgivningens omfang og antallet af sprog. De mest effektive måder til at udføre denne opgave 
i et partnerskab med medlemsstaterne bør tages op til nyvurdering. Denne vurdering bør ske sammen 
med en undersøgelse af et forslag, hvor der har vist sig at være meget forskellige opfattelser, nemlig 
mulighederne for under visse omstændigheder at anvende forordninger i stedet for direktiver og dermed 
begrænse gennemførelsesbehovet. Der vil i september 1994 blive fremlagt en meddelelse herom. 
Som hjælp til Kommissionen, når den skal kontrollere, om gennemførelsen er korrekt, og for at forbedre 
gennemsigtigheden, vil det i kommende direktiver vedrørende det indre marked fortsat blive krævet, at 
medlemsstaterne i deres gennemførelseslovgivning henviser til de fællesskabsdirektiver, de vedrører, og 
at de desuden fremlægger gennemførelsesoversigter, der viser overensstemmelsen mellem 
fællesskabsforanstaltningerne og de nationale foranstaltninger/Denne fremgangsmåde har bevist sin 
værdi, f.eks. i forbindelse med finansielle tjenesteydelser. Medlemsstaterne vil også blive tilskyndet til at 
fremlægge oversigter over gennemførelsen af den eksisterende lovgivning. 
På de områder af lovgivningen for det indre marked, hvor Kommissionen er meget afhængig af klager 
som middel til at blive opmærksom på problemer, vil der blive taget skridt til at sikre, at de økonomiske 
beslutningstagere og de relevante net har et bedre kendskab til metoderne til at henlede 
opmærksomheden på de vanskeligheder, de måtte støde på, om nødvendigt gennem formelle klager. 
De regelmæssige bilaterale møder, der allerede nu afholdes med nogle medlemsstater for at drøfte 
gennemførelsen, vil blive udstrakt til at gælde for alle medlemsstater, og der vil blive lagt øget vægt på 
gennemførelsesforanstaltningernes overensstemmelse med fællesskabslovgivningen. 
2. Adgang til ajourførte oplysninger om national gennemførelseslovgivning 
Virksomhederne eller deres rådgivere har behov for at vide, hvor de skal søge oplysninger om 
fællesskabslovgivning og nationale gennemførelsesforanstaltninger vedrørende deres sektor. Derfor skal 
der ske følgende: 
• alle nuværende kilder, der refererer hertil, eller hvor hele teksten kan findes frem, både i 
medlemsstaterne og på EF-niveau, vil blive registreret 
. der vil blive foretaget et yderligere fremtød for de trykte materialer og databaser, som produceres af 
Kommissionen eller Publikationskontoret, og som giver referencerne 
• der vil blive foretaget en undersøgelse af brugerbehovene i så henseende og afhængigt af resultaterne 
af denne undersøgelse vil der ske en tilpasning ved udgangen af 1994 af den nuværende INFO 92 
database (og/eller brochurer herfra) 
• CELEX-databasen, der administreres af Publikationskontoret, vil blive gjort mere brugervenlig, og 
dens dækning af referencer til nationale gennemførelsesforanstaltninger, herunder dem der vedrører 
det indre marked, vil blive ajourført i 1994 
• der er en udbudsprocedure i gang med henblik på indførelsen af en helt ny version af CELEX ved 
udgangen af 1995 
. Kommissionen vil sammen med medlemsstaterne og private forlæggere undersøge, hvorledes 
referencer eller tekster til nationale gennemførelsesbestemmelser mest omkostningseffektivt kan 
gøres hurtigere tilgængelige. 
II. Sikring af håndhævelseskvaliteten 
Hovedinstrumentet til sikring af en effektiv, retfærdig håndhævelse af 
fællesskabslovgivningen i hele Fællesskabet skal være et velfungerende, løbende 
samarbejde mellem myndighederne i de enkelte medlemsstater, der er ansvarlige for 
håndhævelsen, og mellem disse og Kommissionen. Dette bør resultere i en hurtig 
løsning på mange problemer, men når Kommissionen finder, at en medlesmstat ikke 
har levet op til sit ansvar, og griber ind over for den pågældende medlemsstat, skal 
der helst fortsat være mulighed for dialog, således at der selv på dette stadium kan 
findes løsninger på grundlag af gensidige aftaler, når det er muligt. Endeligt er det 
13 
nødvendigt med ordninger til sikring af, at der ikke opstår nye barrierer, f.eks. gennem 
nationale lovgivningsforanstaltninger, der indvirker på, hvorledes det indre marked 
fungerer. 
1. Administrativt samarbejde 
Afskaffelsen af barriererne mellem medlemsstaterne skaber en ny situation, hvor 
fællesskabslovgivningen og den måde, hvorpå den anvendes i andre medlemsstater, 
får større betydning for Unionens borgere og erhvervsliv. De har behov for at føle tillid 
til, at fællesskabslovgivningen administreres lige så pålideligt og effektivt, som deres 
egne nationale bestemmelser. For at offentlighedens forventninger i så henseende 
kan opfyldes, er det væsentligt, at de myndigheder, der har ansvaret for at håndhæve 
foranstaltninger vedrørende det indre marked, udviser en stor samarbejdsvilje og 
holder hinanden underrettet. Dette gælder specielt, hvor potentielt alvorlige 
forbrugerspørgsmål kræver et hurtigt svar, og det bør ikke begrænses til de tilfælde, 
hvor der er risiko for forbrugersundheden. En sådan håndhævelse falder naturligvis 
ind under medlemsstaternes kompetence, og i mange tilfælde er et sådant 
samarbejde allerede en selvfølge. Inden for nogle sektorer, herunder dyre- og 
plantesundhedskontrol, told og beskatning samt social sikring, er der allerede en 
betydelig grad af koordineret samarbejde på fællesskabsplan, men i andre sektorer er 
håndhævelsen meget uensartet fra en medlemsstat til en anden. Eksisterende 
samarbejde som det, der er foregået med hensyn til social sikring siden 1959, skal 
understøttes af konkrete foranstaltninger, særlig opbygningen af et net til 
kommunikation og dataudveksling mellem administrationer. 
1. Rammer for administrativt samarbejde 
Med dette i erindring fremsender Kommissionen en meddelelse til Rådet, som det skal tage stilling til i 
december 1993, med henblik på iværksættelsen af et arbejdsprogram for at lette det administrative 
samarbejde. Denne meddelelse vil bl.a. indeholde følgende punkter: 
a) Rådet støtter en række vejledende samarbejdsprincipper. 
b) Kommissionen forpligter sig til at foretage en undersøgelse af det eksisterende samarbejde i de 
forskellige sektorer af det indre marked, navnlig der, hvor fællesskabslovgivningen ikke allerede giver 
detaljer om håndhævelsen af dens ledende principper, og med det formål at iværksætte eller om 
nødvendigt styrke samarbejdet. 
c) Kommissionen indfører støtteforanstaltninger. 
I en anden meddelelse, der vil blive forelagt ved udgangen af 1993, gennemgår Kommissionen den 
hurtige svarservice, der er blevet oprettet for at behandle hastesager, som opstår i kølvandet af det indre 
marked og anbefaler nogle foranstaltninger for at stramme procedurerne op og øge samordningen. 
Kommissionen forbereder også en meddelelse om samarbejdet mellem Kommissionen og de nationale 
konkurrencemyndigheder. 
I betragtning af den betydelige succes, der har været med pakkemøder, som er et middel til partnerskab 
mellem Kommissionen og medlemsstaterne og som skal benyttes til at nå frem til mindelige løsninger af 
eksisterende tvister om nationale loves overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, vil 
Kommissionen i givet fald udvide dem til alle medlemsstaterne og øge deres hyppighed. 
2. Støtte til administrativt samarbejde 
Kommissionen vil inden for rammerne af sine beføjelser og ressourcer iværksætte et program med 
støtteforanstaltninger, som afpasses efter de enkelte sektorer, og som skal indeholde: 
a) udvikling af et kommunikations- og dataudvekslingsnet for unionsmyndigheder 
Det voksende behov for administrativt samarbejde kræver, at der oprettes et effektivt, fortroligt og 
brugervenligt system for kommunikation og dataudveksling mellem myndighederne, bl.a. elektronisk 
post. Elektronisk post på grundlag af X400-standardserier kan tilvejebringe den nødvendige kapacitet til 
et større antal forskellige informationsudvekslingstyper under den forudsætning, at et sådant nets 
komponenter alle opfylder de samme interoperabilitetskrav. Et sådant elektronisk postnet kan først blive 
rigtigt operationelt, når der er tilsluttet et tilstrækkeligt antal systemer, og de er sammenkoblet via en 
-14 
operationel elektronisk posttjeneste, der sikrer kommunikationen med alle de pågældende myndigheder. 
Det administrative samarbejde vil kun få gavn af denne kommunikationsfacilitet, hvis den er almindeligt 
tilgængelig; der må opnås en vis kritisk masse af kompatible slutbrugersystemer og tilsvarende 
netfaciliteter. Det er nødvendigt med: 
- en fremskyndet, vidtspændende indførelse af et elektronisk postnet (EUROMAIL) 
- kombineret med en høj grad af samordning mellem de tretten involverede myndigheder 
- en række støtteforanstaltninger, der skal lette den operationelle brug og yderligere udvikling af nettet. 
Kommissionen foreslår, at Unionens offentlige myndigheder hurtigt tager dette initiativ, for at den 
prioriterede målsætning - effektiv styring af det Indre marked - med kort frist kan gennemføres, medens 
der samtidig ydes et direkte bidrag til at nedsætte omkostningerne for erhvervslivet og borgerne. 
Kommissionen sigter derfor på: 
- at Rådet hurtigt træffer beslutning om at anvende en enkelt teknologi (X400) som grundlag for 
elektronisk post hos alle de myndigheder, der er beskæftiget med styringen af enhedsmarkedet, og 
fastlægger vilkårene for en samordnet gennemførelse samt fællesskabsfinansiering 
- at de tretten berørte myndigheder gravis indfører de nødvendige systemer, dvs, både på 
fællesskabsplan og nationalt plan, i de kontorer, der er inddraget i styringen af det indre marked og i 
Unionens beslutningsproces på grundlag af i fællesskab aftalte interoperabilitetskrav, og deres 
sammenkobling med henblik på oprettelsen af en elektronisk posttjeneste; denne proces bør være 
afsluttet ved udgangen af 1995 
- indførelsen af mekanismer for finansiel fællesskabsstøtte specielt gennem TNA/IDA til virkeliggørelse 
af EUROMAIL på grundlag af i fællesskab aftalte principper og gennemskuelige procedurer 
- en række støtteforanstaltninger vedrørende operationel anvendelse og yderligere udvikling af 
EUROMAIL-nettet, som f.eks. en planlægningsproces, der skal give en omfattende oversigt over 
behov, fælles sikkerhedsregler og -procedurer, harmoniserede databeskyttelsesregler, 
informationsudveksling om administrative procedurer. 
Under undersøgelsen af det administrative samarbejde, vil der specielt blive fokuseret på 
myndighedernes behov for at udveksle oplysninger med henblik på at kortlægge yderligere krav, 
flaskehalse og manglende net såvel som gennemførselsprioriteter. Resultaterne af undersøgelsen vil 
blive anvendt inden for det foreslåede IDA-program (Interchange of Data between Administrations) til 
støtte for den koordinerede gennemførelse af projekter af fælles interesse og for at sikre interoperabilitet 
mellem net og netkomponenter. 
Andre foranstaltninger 
b) Kommissionen skal udarbejde fortolkende vejledninger om lovgivning og offentliggøre fortolkende 
meddelelser til hjælp for en ensartet håndhævelse, f.eks.: 
. Fortolkende vejledninger 
- i den offentlige indkøbssektor fortolkende vejledninger for offentlige indkøbsaftaler, bygge- og 
anlægskontrakter (herunder vand, transport, energi og telekommunikation) og en vejledning for hver 
enkelt medlemsstat om de nationale regler for offentlige indkøb 
• Fortolkende meddelelser 
- revision af de fortolkende meddelelser om parallelimport af farmaceutiske produkter og om 
procedurerne for modtagelse og registrering af motorkøretøjer (1994) 
- vedtagelse af fortolkende meddelelser om sektorer, hvor en gennemgang af situationen i 
medlemsstaterne viser, at der er behov for at sikre frie bevægelser: kvalitetsmærker, messer og 
udstillinger, privat import af medicin, distribution af aviser og magasiner og visse former for 
salgsfremme (1994-95) 
- vedtagelse af en fortolkende meddelelse om anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse for 
handel med industriprodukter. 
Sådanne vejledninger og meddelelser vil naturligvis være til hjælp for ikke blot 
håndhævelsesmyndighederne men også for de pågældende økonomiske beslutningstagere. 
c) de eksisterende programmer for udveksling af embedsmænd mellem medlemsstaterne, f.eks. 
KAROLUS-programmet og MATHAEUS-programmet for toldembedsmænd, skal fortsætte 
d) der skal afholdes ad hoc-møder, seminarer og konferencer om håndhævelsesspørgsmål 
e) der skal indsamles, oversættes og cirkuleres oplysninger om nationale håndhævelsesstrukturer og -
praksis 
f) på grundlag af den gennemgang af de enkelte sektorer, der er nævnt under 1b), vil det kunne 
vurderes, om der eventuelt er behov for fællesskabsstøtte til styrkelse af de administrative 
infrastrukturer. 
På områder, hvor samarbejdet baseret på fællesskabsdirektiver netop er startet, som f.eks. 
videnskabeligt samarbejde med hensyn til officiel levnedsmiddelkontrol, skal der benyttes passende 
-15 
midler til at sikre dette samarbejdes effektivitet. 
På områder, hvor samarbejdet allerede er udbygget, kan det forventes, at de nuværende strukturer 
fortsætter som tidligere eller udvikles yderligere, som i et forslag vedrørende told og landbrug5. 
2. Forebyggelse af nye barrierer 
Der vil ikke være megen mening i at gennemføre programmet for enhedsmarkedet og 
fjerne hindringerne for de frie bevægelser, hvis det tillades, at denne frihed 
undermineres gennem gradvise lovændringer i medlemsstaterne. 
Kommissionen ønsker at understrege, at medlemsstaterne bør undersøge, om 
påtænkt national lovgivning eventuelt vil kunne udgøre en urimelig risiko for den frie 
bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital som forudset i artikel 7A. 
Selv om Kommissionen agter at have opmærksomheden henledt på 
proportionalitetsprincippet i forbindelse med fremtidig fællesskabslovgivning 
vedrørende det indre marked, er det også medlemsstaternes opgave at forsøge at 
hindre, at der bliver vedtaget national lovgivning, hvis skadelige virkninger på det 
indre marked kunne stå i misforhold til fordelene på nationalt plan. 
De potentielt negative virkninger af regulerende nationale aktiviteter bør ikke 
undervurderes på områder, hvor Fællesskabet under overholdelse af 
nærhedsprincippet agter at iværksætte fælles foranstaltninger på grundlag af 
instrumenter, der anvendes på frivillig basis og efter aftale (standardisering, 
erhvervsinterne aftaler osv.) 
Et godt eksempel på et instrument, der sætter Fællesskabet i stand til at undgå, at der 
opstår nye barrierer, gennem en procedure, der sikrer gennemskueligheden, er 
direktiv 83/189/EØF, der kræver en anmeldelse af lovgivning eller standarder, der kan 
have indvirkning på de frie varebevægelser. Rådet har vedtaget en fælles holdning til 
et forslag om ændring af dette direktiv for at udfylde huller i dets dækning. Hvad angår 
finansielle tjenesteydelser, er der i de relevante direktiver6 fastsat anmeldelseskrav for 
tilfælde af afslag på gensidig anerkendelse af kreditinstitutter, forsikringsvirksomheder 
og investeringsvirksomheder (og også i tilfælde, hvor der iværksættes sanktioner). 
Medlemsstaterne skal underrette Kommissionen om de tilfælde, hvor de afslår at give 
institutter ret til at oprette afdelinger i en anden medlemsstat, og Kommissionen 
aflægger beretning herom hvert andet år. 
Nedennævnte foranstaltninger er udformet for at udvide anvendelsen af sådanne 
procedurer med henblik på at sikre, at det indre marked fungerer tilfredsstillende. 
1. Gensidige oplysninger om nationale bestemmelser, der afviger fra princippet om frie varebe­
vægelser 
Nu hvor vi har et enhedsmarked, hvor den gensidige anerkendelse må prioriteres i tilfælde, hvor de 
nationale bestemmelser ikke er harmoniseret, må der tages skridt til at sikre, at det straks bringes til 
Kommissionens og de øvrige medlemsstaters kendskab, når en medlemsstat for at tilgodese et 
ufravigeligt hensyn eller af en af de grunde, der er specificeret i traktatens artikel 36, gør en undtagelse 
fra princippet om modtagelse af varer fra andre medlemsstater. 
Kun når forholdene er helt gennemskuelige, kan der hurtigt findes en løsning, når der opstår barrierer for 
de frie varebevægelser 
Ændret forslag til Rådets forordning (EØF) om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative 
myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told-
og landbrugsbestemmelserne - KOM(93) 350 endelig udg. af 1.9.1993 
Direktiv 89/646/EØF, artikel 21; direktiv 92/49/EØF, artikel 40; direktiv 93/22/EØF, artikel 19 
16-
- enten på frivillig basis mellem de berørte medlemsstater, hvilket må foretrækkes, 
- eller om nødvendigt på fællesskabsplan, før disse problemer får skadelige virkninger for erhvervslivet, 
forbrugerne og mere generelt unionsborgerne. 
Som opfølgning af sin meddelelse til Rådet og Parlamentet om forvaltning af den gensidige anerkendelse 
af de nationale bestemmelser efter 1992 vil Kommissionen inden udgangen af 1993 foreslå, at der 
indføres en enkel procedure for informationsudveksling mellem medlemsstaterne og med 
Kommissionen, der vil gøre det muligt for Unionen at kontrollere den gensidige anerkendelse af nationale 
bestemmelser, der ikke er blevet harmoniseret på fællesskabslån. 
2. Anmeldelsesprocedure for tjenesteydelser 
Kommissionen overvejer, hvorvidt det på det ikke-harmoniserede område kan være nødvendigt at 
indføre mere formelle anmeldelsesprocedurer for ny lovgivning om tjenesteydelser, i det mindste inden 
for nogle sektorer. Det første eksempel vil fremgå af den grønbog, der forberedes om kommerciel 
kommunikation på det indre marked, og hvori der vil blive foreslået, at der indføres et system med 
forhåndsanmeldelse af nationale lovforslag på dette område. 
3. Sanktioner over for medlemsstaternes overtrædelser 
Traktatens nye artikel 171 giver Kommissionen mulighed for at indbringe sagen for 
Domstolen, når en medlemsstat ikke har efterkommet Domstolens dom, for at få 
angivet størrelsen af det faste beløb, som den pågældende medlemsstat skal betale. 
Hvis Domstolen fastslår, at medlemsstaten faktisk ikke har efterkommet dommen, kan 
den pålægge den betaling af et fast beløb eller en tvangsbøde. 
Kommissionen må præcisere, hvorledes den vil gøre brug af denne nye beføjelse 
såvel som visse allerede eksisterende beføjelser. 
Alt efter, hvike sager der opstår, vil Kommissionen overveje, hvad der skal gøres, og hvilke kriterier den 
agter at anvende i henhold til traktatens artikel 171. 
III. Klageadgang: Domstolsadgang og retligt samarbejde 
Forvaltning af reglerne vedrørende det indre marked forudsætter, at de nationale 
institutioner og fællesskabsinstitutionerne ved brud på fællesskabslovgivningen har de 
nødvendige midler til at sikre, at fællesskabslovgivningen overholdes: det er et 
fundamentalt krav til ethvert retssystem. Situationen i Unionen er i så henseende 
enestående derved, at fællesskabslovgivningens anvendelse i det store og hele 
afhænger af de enkelte medlemsstaters domstole. Med det indre marked følger 
uundgåeligt en stigning i antallet af tilfælde, hvor statsborgere i en medlemsstat 
nødsages til at kræve deres rettigheder i en anden: modsat udgør tvivlen med hensyn 
til, hvorvidt der er mulighed for og nem adgang til at gøre dette, en væsentlig hindring 
for grænseoverskridende transaktioner, og derfor for at enhedsmarkedet kan fungere 
tilfredsstillende. 
Unionen skal ikke tilstræbe en harmonisering, der fjerner de særlige træk ved de 
nationale domstole. Imidlertid har både medlemsstaterne og Kommissionens pligt til at 
tage de nødvendige skridt til at fjerne den ovennævnte form for tvivl, således at 
enhedsmarkedet ikke besværliggøres. Dette betyder i første række, at kendskabet til 
fællesskabsretten skal forbedres, således at de nationale domstole - uden at EF-
Domstolens jurisdiktion i henhold til EF-traktaten foregribes - får de bedst tænkelige 
muligheder for at anvende fællesskabsretten: dette kræver en informationsindsats, 
herunder forbedring af gennemskueligheden af fællesskabslovteksterne og 
17 
undervisning i fællesskabsret. Også mere omfattende spørgsmål, såsom en lettere 
domstolsadgang, må overvejes. De mellemstatslige Bruxelles- og Rom-konventioner 
er af særlig betydning for det indre marked: medlemsstaternes ratifikation heraf må 
afsluttes og eventuelle forbedringer undersøges. 
Det er nødvendigt med en større gennemskuelighed med hensyn til de sanktioner, der 
kan iværksættes ved overtrædelse af lovgivningen vedrørende det indre marked. 
Medlemsstaterne har i en erklæring som bilag til traktaten om Den Europæiske Union 
anerkendt, at de foranstaltninger, der træffes i de forskellige medlemsstater, bevirker, 
at fællesskabsretten anvendes lige så effektivt og lige så strengt som den nationale 
lovgivning. 
Ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union og specielt den "tredje søjle" 
vedrørende samarbejde om retsvæsen og indenrigsanliggender, giver en ny kontekst 
for fremskridt på dette område. Kommissionen vil fremme foranstaltninger, der øger 
samordningen og samarbejdet på retsområdet mellem medlemsstater og 
Kommissionen. Der kan også påtænkes særlige former for samarbejde med 
Domstolen for De Europæiske Fællesskaber, specielt ved at fremme et større 
kendskab til Domstolens retspraksis. 
Der planlægges følgende handlingsprogram for årene 1994-1996. 
1. Forbedret adaana til lovgivning 
Rådet påregner i 1994/95 at vedtage en Partnership Plan for Dissemination for yderligere udbredelse af 
kendskabet til fællesskabsretten i retskredse. De kompetente nationale myndigheder og berørte 
fagkredse (dommere, advokater, juridiske rådgivere, retsembedsmænd osv.) vil blive hørt fra og med 
begyndelsen af 1994. Planen skal omfatte: 
• konkrete foranstaltninger til udbredelse af kendskabet til fællesskabsretten for at gøre den lettere 
tilgængelig. Disse foranstaltninger skal bygge på initiativer, der allerede er indledt: konsolidering af 
lovgivningen vedrørende det indre marked i overensstemmelse med de behov, Kommissionen har 
fastlagt; uformelt konsoliderede tekster og forbedringer af INFO 92-databasen og CELEX (se også 
afsnittet om information og kommunikation) 
• vedtagelse af en fortolkende meddelelse om statens erstatningsansvar efter overtrædelse af 
fællesskabsretten (Francovich og Bonifaci-kendelsen) i 1994/95, så snart Domstolen har afsagt 
kendelse i to verserende sager på dette område 
• vedtagelse af en fortolkende meddelelse om fri bevægelighed for tjenesteydelser fulgt af én om fri 
etableringsret. Der vil om nødvendigt blive udarbejdet mere specifikke meddelelser for de enkelte 
sektorer 
• forbedring af de nationale sanktioners gennemskuelighed gennem et krav om, at de systematisk 
anmeldes sammen med gennemførelsesforanstaltningerne. Der vil blive modtaget passende 
bestemmelser i kommende lovforslag vedrørende det indre marked, og medlemsstaterne vil blive 
anmodet om at fremsende oplysninger om eksisterende lovgivning. 
2. Større brug af nationale domstole 
Da antallet af sager, der vedrører reglers eller adfærds overensstemmelse med fællesskabsretten, kan 
forventes at stige betydeligt som følge af enhedsmarkedet, må de nationale domstole være i stand til at 
træffe afgørelse i et større antal tilfælde, hvis Kommissionen og Domstolen ikke skal blive overbebyrdet. 
Der påtænkes to initiativer i denne forbindelse: 
• En uddannelsesplan (Partnership Plan for Training), der tager sigte på at forbedre juristers viden om 
og uddannelse i fællesskabsret. Enkle løsninger uden unødvendige strukturer vil blive foretrukket, 
herunder bedre udnyttelse af eksisterende muligheder inden for rammerne af de aktiviteter, der hører 
ind under europæiske institutter, som modtager støtte fra Fællesskabet, såsom institutterne i 
Maastricht, Trier, Brugge og Firenze. I de foreslåede fremgangsmåder vil der desuden være taget 
hensyn til det store tidspres, der hviler på dommerne. En henstilling, der opmuntrer medlemsstaterne 
til at sikre, at unge jurister i højere grad uddannes i fællesskabsret, vil være en integreret del af 
planen, der forventes vedtaget i 1995 
• Kommissionen vil sidst i 1993 offentliggøre en grønbog om "forbrugernes domstolsadgang og 
løsningen af forbrugertvister inden for enhedsmarkedet". Deri gennemgås de nationale procedurer, 
både inden for og uden for retsvæsenet, for så vidt angår forbrugertvister, og de pilotprojekter, som 
Fællesskabet har finansieret på dette område, samt anfører de vanskeligheder, der er ved at anvende 
dem i grænseoverskridende tvister. De foreslåede løsninger vil blive genstand for omfattende 
-18 
høringer. 
3. Bedrç mulighed for gensidig anerkendelse af domme 
Formålet med Bruxelles-konventionen er at sikre, at en erhvervsretlig dom afsagt i en medlemsstat kan 
anerkendes og fuldbyrdes i andre medlemsstater med et minimum af formaliteter. Denne konvention er 
et nøgleelement i det indre marked. 
Konventionens udvidelse til Spanien og Portugal er endnu ikke blevet ratificeret af Belgien, Danmark og 
Tyskland. 
Som led i retssamarbejdet er der ved at blive foretaget en analyse af konventionens effektivitet. 
Kommissionen vil gøre sin del og tage alle skridt, der måtte være nødvendige for at afslutte denne 
analyse, og gøre status ved udgangen af 1994. 
4. pet tøtfffi marked og Ipvkonflikter 
Alle medlemsstater undtagen Nederlandene mangler at afslutte ratifikationen af Rom-konventionens 
udvidelse til Spanien og Portugal, for så vidt angår lovgivningen for kontraktlige forpligtelser. 
Da der i de traditionelle muligheder for at løse lovkonflikter i international privatret ikke er taget hensyn til 
behovene for samarbejde inden for Unionen i et enhedsmarked, vil der blive foretaget en analyse af 
konventionens effektivitet. Denne starter med en undersøgelse hos medlemsstater og interesserede 
parter, som skal udgøre grundlaget for forslag i 1995 om forbedring af konventionens anvendelse eller 
om udvidelse af dens anvendelsesområde. 
IV. Evaluering af fællesskabsbestemmelserne 
Effektiviteten af lovgivningen vedrørende det indre marked og de dertil knyttede 
politiske foranstaltninger må evalueres systematisk, hvis manglerne ved de nye 
rammer skal afhjælpes hurtigt, og hvis de potentielle økonomiske og sociale 
forbedringer som følge af programmet skal udnyttes maksimalt. Erhvervsliv, 
forbrugere, lokale og nationale myndigheder samt fællesskabsinstitutionerne har alle 
en interesse i en detaljeret, nøjagtig vurdering af det indre markeds virkninger. 
Kommissionens strategiske målsætning er at udvikle et net af kontakter, der vil gøre 
det muligt at udnytte de kontrolforanstaltninger, der iværksættes af de forskellige 
berørte parter, til dette formål. Ved at lette kommunikationen og udvekslingen af ideer 
og resultater mellem de forskellige parter, vil et sådant net kunne gøre det muligt at 
finjustere og forbedre det indre markeds rammer. 
1. Evaluering af de praktiske resultater af lovgivningen vedrørende det indre 
marked 
Denne evalueringsproces bør fokusere på to ting. For det første skal det kontrolleres, 
at foranstaltningerne i forbindelse med det indre marked formår at fjerne de 
eksisterende handelsbarrierer, og det skal kortlægges, hvilke områder der kræver en 
yderligere udbygning af foranstaltningerne, for at målsætningerne hermed kan blive 
opfyldt fuldt ud. 
Eftersom der ved Unionens indre grænser i over et år ikke har været dyre- og 
plantekontrol, er det f.eks. nødvendigt at evaluere den fællesskabslovgivning, der 
med hensyn til dyresundhed er vedtaget til gennemførelse af det indre marked. 
Erfaringen har vist, at dette har givet anledning til mange problemer. Der må derfor 
drages konklusioner og træffes de nødvendige tilpasningsforanstaltninger. Fri 
bevægelighed er fortsat hovedformålet med lovgivningen, og enhver foranstaltning 
bør være begrænset til videnskabelige og veterinære behov. Sygdomsbekæmpende 
foranstaltninger bør for at være effektive være tilpasset den epidemiologiske situation, 
og de regulerende foranstaltninger bør være tilstrækkeligt fleksible til at kunne 
19 
tilpasses såvel den veterinære situation som det pågældende område. Den gensidige 
tillid må styrkes, og det må derfor kortlægges, hvilke dyr der handles på det indre 
marked. Endelig skal de kontrolposter, der efter aftale findes ved de ydre grænser, 
strengt overholde de fastlagte normer. 
Kommissionen vil øge samarbejdet med Det Økonomiske og Sociale Udvalg ved 
udvælgelsen af de områder, hvor der skal ske yderligere foranstaltninger baseret på 
oplysninger fra ØSU, herunder oplysninger indsamlet som led i ØSU-høringer, hvortil 
en række repræsentative organisationer vil blive opfordret til at fremlægge deres 
praktiske erfaringer med lovgivningen vedrørende det indre marked. 
Kommissionen vil også udvide sin brug af rådgivende og kontrollerende udvalg 
vedrørende teknisk lovgivning for industri- og levnedsmiddelsektorerne, transport, 
miljø, finansielle tjenesteydelser, offentlige indkøb, told samt handel og distribution, og 
den vil udvide denne praksis til andre områder, hvor det findes hensigtsmæssigt. 
Kommissionen vil udvide sine kontakter med de organer, der har den daglige erfaring med anvendelsen 
af det indre markeds foranstaltninger og ordningerne om gensidig anerkendelse, samt andre 
organisationer med specialviden gennem følgende: 
. Tovejs-informationsudveksling gennem Kommissionens EIC-net: EF-rådgivningskontorerne og deres 
værtsstrukturer har allerede vist deres værdi som feedback-kilde i processen med at fjerne 
handelsbarrierne. Kommissionen foreslår, at EF-rådgivningskontorerne anmodes om at forelægge 
regelmæssige rapporter om de små og mellemstore virksomheders erfaring med virkningerne af 
lovgivningen vedrørende det indre marked. 
• Der vil i 1994 blive indledt en række undersøgelser i grænseregioner: I grænseregionerne er 
virksomhederne dagligt konfronteret med forskellige administrative og retlige ordninger og praksis. 
Disse regioner kan anvendes som "test-cases" for at se, om initiativerne inden for det indre marked 
har ført til forbedringer for de økonomiske beslutningstagere, og til at finde frem til yderligere 
aktionsområder. 
• Tilrettelæggelse af "workshops" i forskellige sektorer: Skulle omfanget af klager til Kommissionen vise, 
at anvendelsen af foranstaltningerne vedrørende det indre marked i visse sektorer forkludres af 
problemer, vil Kommissionens berørte tjenestegrene i samarbejde med de pågældende faglige 
organisationer tilrettelægge "workshops" i disse sektorer for at undersøge disse problemer. 
• Udvikling af kontrolredskaber i forskellige sektorer: Et vigtigt eksempel på denne foranstaltningstype er 
oprettelsen af et observatorium under Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Indkøb ved udgangen af 
1993. Med hensyn til finansielle tjenesteydelser vil Kommissionen forelægge Rådet eller de relevante 
udvalg i den finansielle servicesektor undersøgelser om anvendelsen og virkningerne af lovgivningen 
vedrørende det indre marked. F.eks. skal Kommissionen forelægge en serie på 14 rapporter om 
specifikke områder, der reguleres af direktiver, f.eks. vil der ved udgangen af 1994 blive fremlagt 
rapport om, hvorledes direktivet om typegodkendelse af motorkøretøjer fungerer. Kommissionen vil 
også tilrettelægge særlige undersøgelser om ONP (Open Network Provision) og gensidig 
anerkendelse af terminaludstyr. 
2. Evaluering af de mere generelle virkninger for erhvervslivet og økonmien 
Evalueringen skal for det andet fokusere på den generelle vurdering af 
enhedsmarkedets virkninger for erhvervslivet og økonomien. Dette vil muliggøre en 
tilpasning af fællesskabspolitikkerne og de nationale politikker i lyset af de strukturelle 
virkninger af enhedsmarkedets gennemførelse. F.eks. kan feedback fra de praktiske 
virkninger af lovgivningen vedrørende det indre marked og ordninger for gensidig 
anerkendelse vise tilfælde, hvor fjernelsen af fysiske, retlige og tekniske hindringer for 
handelen inden for Unionen og konkurrencen skal suppleres af konkurrenceregler, 
såfremt det indre markeds konkurrencefremmende potentiel skal virkeliggøres. 
Supplerende foranstaltninger på f.eks. uddannelsesområdet kan være nødvendige for 
at hjælpe virksomhederne og arbejdstagerne med at tilpasse sig til de nye 
økonomiske vilkår. 
20 
Kommissionen vil lægge større vægt på analysen af det indre markeds virkninger på 
erhvervsdynamikken og strategierne samt markedsstrukturerne gennem følgende: 
• Udviklingen af statistiske redskaber til evaluering af det indre markeds virkninger. Der er indledt 
drøftelser mellem Kommissionens berørte tjenestegrene med henblik på dataindsamling i 1994. 
• Specialiserede statistiske redskaber på specifikke områder af det indre marked: Statistiske 
oplysninger fra medlemsstaterne til Kommissionen i overensstemmelse med fællesskabsdirektiver 
vedrørende offentlige indkøb vil blive udnyttet gennem udviklingen af et informationssystem 
("Executive Information System"). Dette system skal levere brugervenlige statistiske 
præstationsindikatorer og statusrapporter, der skal vise udviklingen i liberaliseringen af de offentlige 
indkøb. Der udvikles under EURET-programmet særlige informations- og dataindsamlingsnet på 
transportområdet. 
• Færdiggørelse af en rammeforordning om erhvervsstatistik til erstatning for den nuværende årlige 
undersøgelse af industristrukturer og udvidelse af undersøgelsen til andre servicesektorer for at 
forbedre tilgængeligheden og sammenligneligheden for de statistiske oplysninger af høj kvalitet, der er 
nødvendig til evaluering af den økonomiske aktivitet i almindelighed og opfølgning af det indre 
markeds virkninger i særdeleshed. 
• Konkret dækning af det indre markeds virkninger på de enkelte sektorer i kommende udgaver af 
Panorama of EC-Industry (1995-udgaven) og mere detaljeret behandling af aspekter i relation til det 
indre marked i kommende udgaver af SMV-observatoriets årsrapport. 
• Etablering af et net af forskningscentre, der har erfaringer med analyser af det indre marked (deadline 
ultimo 1994) 
• Udnyttelse af resultaterne af medlemsstaternes undersøgelser 
• Lancering i 1994 af en vidtrækkende undersøgelse om det indre markeds virkninger for erhvervslivet 
og økonomien: Kommissionen har til hensigt at offentliggøre, hvad en sådan undersøgelse, som skat 
fastsætte parametrene og få analysen i gang, skal indeholde. I Rådets resolution af 7. december 
1992, hvori Kommissionen opfordres til at gennemføre en sådan analyse, anmoder Rådet om, at 
denne undersøgelse behandler det indre markeds virkninger på en lang række faktorer, herunder den 
økonomiske og sociale samhørighed samt bidrag til en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, som 
respekterer miljøet. 
3. Styrkelse af statistikindsamlingssvstemet INTRASTAT 
Afskaffelsen af toldformaliteterne pr. 1 januar 1993 medførte, at der blev indført et 
system til indsamling af statistiske oplysninger om varestrømmen mellem 
medlemsstaterne, hvor oplysningerne leveres direkte af virksomhederne 
(INTRASTAT). 
De ændringer, som dette nye system medførte, er af et sådant omfang, at de 
nationale administrationer, der kun havde kort tid til at tage hensyn til dem, fortsat står 
over for meget store problemer, både med hensyn til indsamling og analyse af 
oplysningerne. 
De erfaringer, der er gjort indtil nu, og analysen af de første resultater giver anledning 
til forsigtighed. Medlemsstaterne og Kommissionen har ikke desto mindre gjort alt for 
at træffe eller overveje foranstaltninger, som væsentligt og hurtigt kunne forbedre 
systemet. 
De vigtigste vanskeligheder, der skal overvindes, er følgende: 
• Svarprocent fra virksomhederne - Det er ikke let at måle svarniveauet. Der findes 
ingen historiske oplysninger om virksomhederne i alle medlemsstater taget under 
ét, og det har endnu ikke været muligt at foretage en systematisk sammenligning af 
resultaterne med de resultater, der er indsamlet fra skattemyndighederne. Mellem 
10 og 25% af virksomhederne - med forskelle fra land til land - skønnes ikke at 
have svaret, og målt på et værdigrundlag svarer det til 5-10% af samtlige 
virksomheder. Dette fænomen, som navnlig synes at vedrøre små virksomheder, 
21-
vil nødvendiggøre en betydelig mobilisering af ressourcer for at forbedre 
dækningsniveauet. Situationen ser ud til at forbedre sig, efter at der er udsendt 
påmindelsesbreve. 
• Forsinkelse i transmission af oplysninger - Trods den intensive 
oplysningskampagne, som de nationale administrationer har gennemført med 
støtte fra Kommissionen, har den sene offentliggørelse af forordningerne ikke altid 
sat virksomhederne i stand til at tilpasse deres administrative organisation i rette 
tid. Dette har medført betydelige forsinkelser i transmissionen af oplysninger, som 
gradvis er ved at blive reduceret. 
• Klassifikation af varer - Detaljeringsgraden i den kombinerede nomenklatur har 
navnlig for små og mellemstore virksomheder uden computersystemer medført, at 
antallet af de produktlinjer, der skal gives oplysning om, er blevet stærkt forøget og 
indviklet. Denne virkning er blevet accentueret af, at der ikke findes en tærskel for 
hver transaktion, idet tærsklerne i det nye system bestemmes af virksomhederne 
som en funktion af deres betydning i samhandelen inden for Fællesskabet. 
Levering af nogle oplysninger i overensstemmelse med den kombinerede 
nomenklatur (navnlig nettomassen) har undertiden rejst problemer. 
• Sammenhæng med beskatning - Dette er et af de vigtigste karakteristika ved 
INTRASTAT-systemet. De begrænsninger, som det indebærer for de statistiske 
oplysninger med hensyn til at bestemme referenceperioden eller behandlingen af 
visse varebevægelser (f.eks. kontraktarbejde), komplicerer i et vist omfang den 
økonomiske betydning af statistikkerne og sammenligningen mellem de to kilder. 
• Behandling af oplysningerne - Tidsmangel i forbindelse med tilpasning af de 
nationale administrationers computersystemer har haft negative virkninger for 
informationsbehandlingen, der har ført til forsinkelser ikke blot i poolingen af 
fællesskabsinterne oplysninger, men også for handelen med tredjelande. De 
statistiske tjenestegrene har også måttet finde en løsning på den betydelige 
forøgelse af oplysninger, som de skal behandle. Anvendelsen af tærskler har haft 
en vis forenklende virkning for det store flertal af virksomheder, men har resulteret 
i, at det har været en indviklet sag for de nationale administrationer at behandle 
oplysningerne. 
• Edb- og netværkssystemer - De produkter, der blev udviklet som led i EDICOM-
projektet, bl.a for at lette medlemsstaternes arbejdsbyrde eller for at tilvejebringe 
en automatisering af de nationale administrationers databehandling, er nu meget 
nyttige, men de havde en vanskelig start, fordi de kom sent på markedet, og fordi 
der kun var kort tid til at udvikle dem. Stillet over for disse vanskeligheder 
reagerede de nationale administrationer og Kommissionen hurtigt ved enten at 
træffe eller foreslå egnede foranstaltninger. 
Foranstaltningerne tager sigte på at formindske ikke-svarprocenten: oplysningskampagner og 
kampagner for at påminde virksomhederne om deres oplysningspligt er blevet gennemført i de fleste 
medlemsstater i løbet af det første halvår og er nu ved at bære frugt. 
Med henblik på at supplere de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaterne (påmindelsesskrivelser, 
korrigerende oplysninger, undersøgelser, forbedring af registre ,..) har Kommissionen foreslået en pakke 
af foranstaltninger, der nu er ved at blive iværksat: 
• nedsættelse af en arbejdsgruppe om definition af tilpasnings- og vurderingsmetoder for indsamlede 
data 
. forslag om udkast til forordning, der skal fremsættes af Kommissionen med henblik på at forenkle 
opgaven for dem, de er ansvarlige for at udarbejde angivelserne, især med hensyn til klassificering af 
visse typer varer, angivelse af nettomassen for visse produkter og oplysninger om 
lawærditransaktioner 
• udvikling af edb- og netværkssystemer, der er tilpasset medlemsstaternes behov 
-22 
• forslag om et udkast til kommissionsforordning med henblik på at få resultaterne fra medlemsstaterne 
inden for en passende tid og på en regelmæssig måde 
• indførelse af et system til udveksling af midlertidige aggregerede resultater, således at der foreligger 
oplysninger inden de mere detaljerede oplysninger. 
Det skal konkluderende understreges, at situationen er forbedret væsentligt i årets 
løb, men at der fortsat er betydelige forskelle medlemsstaterne imellem. De lande, der 
har valgt én enkelt angivelse til både statistiske og fiskale formål (Frankrig, Italien) 
eller valgt to angivelser, som fremlægges samtidigt (Grækenland), har været i stand til 
at levere detaljerede statistikker inden for en tilfredsstillende tid. 
For de andre er forsinkelserne med at fremlægge resultaterne blevet reduceret. Men 
for at vende tilbage til en normal situation er det imidlertid nødvendigt at gøre en 
betydelig indsats, særlig for så vidt angår forbedringen af kvaliteten af oplysningernes 
indhold. 
Hovedparten af medlemsstaterne mener på nuværende tidspunkt ikke, at der er 
behov for at foretage fundamentale revisioner af INTRASTAT-systemet, men det vil 
være tilrådeligt fra starten at sikre, at de foreslåede foranstaltninger til forbedring 
bliver effektive. 
Ressourcer 
Forvaltning af reglerne vedrørende det indre marked kræver grundlæggende 
ændringer i både Kommissionens opgaver, idet den skal påtage sig nye ansvar med 
hensyn til at overvåge anvendelsen og håndhævelsen af fællesskabsretten, og 
medlemsstaternes opgaver, idet de må arbejde tættere sammen end nogensinde før. 
Disse ændringer indvirker også på de samlede ressourcer, der på nationalt plan og 
fællesskabsplan anvendes til at få det indre marked til at fungere. 
Til en vis grad kan de eksisterende ressourcer være tilstrækkelige, såfremt de 
anvendes på nye måder. Det kan således være muligt for visse tjenestegrene i 
Kommissionen at benytte flere folk til at kontrollere kvaliteten af den nationale 
gennemførelse af fællesskabsretten og til at behandle klager fra offentligheden eller 
spørgsmål om fortolkningen af eksisterende direktiver, for så vidt som de ikke længere 
er stærkt involveret i udviklingen af og forhandlingerne om ny fællesskabslovgivning. 
Denne løsningsmodel har imidlertid visse begrænsninger, hvoraf nogle allerede 
fremgår af tidligere afsnit i dette dokument: omfanget af den nationale lovgivning, der 
skal undersøges, kan være meget stor, klager eller spørgsmål vedrørende 
fortolkningen kan være komplicerede, og samme tjenestegren, som tager sig af disse 
opgaver, kan stadig være aktivt involveret i at foreslå ny lovgivning, herunder nogle af 
de mange gennemførelsesbestemmelser, der er nødvendige som følge af den 
eksisterende lovgivning. For nogle opgaver er det allerede klart, at de nuværende 
ressourcer ikke kan strækkes yderligere. 
Kommissionen finder, at en effektiv forvaltning af fællesskabslovgivningen vedrørende 
det indre marked vil være mere ressourcekrævende end dens forberedelse. 
Kommissionens nuværende ressourcer udtrykt i antal af personer eller 
budgetbevillinger er bemærkelsesværdigt beskedne sammenholdt med de nationale 
myndigheders ressourcer til samme formål, og med hvad der generelt forventes af 
være Kommissionens ansvar. Uden flere ressourcer på nogle områder vil 
Kommissionen ikke kunne forvalte sine opgaver ordentligt. 
23 
Kommissionen vil derfor under sin forberedelse af forslagene til 1995-budgettet 
overveje, i hvilken udstrækning det er nødvendigt at revidere dens prioriteter for at 
tage mere hensyn til udgifterne til at forvalte det indre marked. Nogle af de 
foranstaltninger, der planlægges i dette program, såsom undersøgelsen af de 
administrative samarbejdsmekanismer vil give yderligere oplysninger, som kan være 
grundlaget for supplerende budgetbehov. Kommissionen antager, at den kan regne 
med Rådets og Europa-Parlamentets støtte i den forbindelse. 
24-
Afsnlt C - Udbygning af det indre marked 
Gennemførelsen af det generelle retsgrundlag, som er forudset i hvidbogen fra 1985, 
samt forskellige foranstaltninger til sikring af, at fællesskabslovgivningen anvendes 
effektivt og ensartet som beskrevet i de foregående dele af dette program, bidrager 
allerede væsentligt til, at det indre marked kan fungere på korrekt vis. Den frie 
bevægelighed for varer, tjenesteydelser, personer og kapital, som er hvidbogens 
oprindelige mål, vil skabe det nødvendige grundlag for økonomisk opsving og 
Fællesskabets fremtidige konkurrenceevne. 
Men et sådan statisk syn på det indre marked, hvor man anser administrationen af 
eksisterende lovgivning for at være tilstrækkelig, vil ikke kunne give det fulde 
økonomiske og praktiske udbytte, som et fælles marked bør give. Kommissionen 
nævner i sit arbejdsdokument fra juni 1993 en række supplerende foranstaltninger -
hvoraf nogle, men langt fra alle, kræver lovgivningsinitiativer - som blev foreslået med 
henblik på at styrke Fællesskabets eksisterende retsgrundlag ved at løse nogle 
problemer, som måske ikke var forudset i hvidbogen, men som afspejlede 
markedsoperatørernes tanker og prioriteter. 
Reaktionen på markedet var klar og tydelig. De reaktioner, som Kommissionen fik 
under høringerne, som fandt sted på grundlag af arbejdsdokumentet, støttede i 
hovedtræk Kommissionens opfattelse af, at der på dette område stadig var ting at 
gøre for Fællesskabet. Handels- og industriorganisationerne støttede på det kraftigste 
en fortsat harmonisering af lovgivningen inden for et begrænset antal områder, som 
f.eks. direkte beskatning og beskyttelse af intellektuel ejendomsret, ligesom de mindre 
virksomheder pressede på for at få gennemført supplerende foranstaltninger, som 
kunne hjælpe dem med i højere grad at udnytte de muligheder, som oprettelsen af et 
fælles marked giver. Forbrugerorganisationerne hilste Kommissionens forpligtelse til 
at beskytte forbrugernes interesser velkommen, men slog til lyd for en betydelig mere 
ambitiøs plan. En lang række andre organer, herunder Europa-Parlamentet og visse 
nationale regeringer, insisterede på, at der skulle gøres mere ved 
konkurrencepolitikkens rolle i forbindelse med den måde, hvorpå det indre marked 
skal fungere. Andre lagde vægt på at sikre, at administrationen af det indre marked 
ville være forenelig med Fællesskabets forpligtelse til fortsat udvikling og beskyttelse 
af miljøet. 
De andre fællesskabsinstitutioner var enige i, at der bør indgå et dynamisk element i 
det strategiske program. Europa-Parlamentet meddelte, at Fællesskabet skulle afvise 
"vent og se"-holdningen og træffe yderligere foranstaltninger vedrørende det indre 
marked med henblik på at øge den økonomiske vækst. Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg var generelt enig i Kommissionens opfattelse af, hvorledes det indre marked 
skulle udbygges, og fremhævede, at der var behov for et godt samspil med andre 
fællesskabspolitikker og en mere integreret tilgang til transeuropæiske net. I 
formandskabets konklusioner fra Rådets møde om det indre marked den 
27. september støtter man det politisk fornuftige i, at et program - hvor det er 
nødvendigt, og i den udstrækning det er nødvendigt - omfatter den dynamiske 
opbygning af et fælles marked til brug for borgerne. 
Kommissionen forelægger derfor en samling foranstaltninger, der udgør en "anden 
fase" i opbygningen af det indre marked. Disse foranstaltninger er udvalgt på 
grundlag af et ledende princip, som tager højde for den nye situation, som Unionen 
befinder sig i. 
-25 
• For det første er der et altoverskyggende behov for at øge konkurrencen på det 
indre marked. De lovgivningsmæssige hindringer for adgangen til markedet, som 
nu er blevet fjernet, må ikke erstattes af en konkurrencehæmmende adfærd hos 
markedsoperatørerne. De offentlige myndigheder må være mere overvågende, så 
man kan sikre, at det fælles marked faktisk også er åbent for alle på lige vilkår. 
• Ved udbygningen af det indre marked skal man tage højde for, at Fællesskabets 
politiske målsætninger er blevet udvidet i traktaten om Den Europæiske Union, hvis 
ikrafttræden udgør et nyt udgangspunkt for alle unionspolitikker. Det er på ny 
blevet bekræftet, hvor vigtig miljøpolitikken, industripolitikken og 
forbrugerbeskyttelsespolitikken er, samt hvor stort behovet for transeuropæiske net 
er. Den eksisterende politik vedrørende det indre marked bør derfor tages op til 
fornyet overvejelse. 
• Man må sørge for at få fuldt økonomisk udbytte af det indre marked, så man kan 
fremskynde forbedringen af Fællesskabets konkurrenceevne og økonomiske 
præstation. Dette vil kræve en ny fleksibilitet med hensyn til valget af politiske 
instrumenter. I nogle tilfælde vil det være nødvendigt at sætte sin lid til fakultative 
instrumenter eller organisationer, som om nødvendigt får støtte og hjælp af 
offentlige myndigheder, som f.eks. på standardiserings- og kvalitetsområdet. På 
andre områder, som f.eks. selskabsret, beskatning eller beskyttelse af intellektuel 
ejendomsret, vil man skulle skabe mere gunstige retsforhold for at opmuntre 
selskaberne til at drive virksomhed på tværs af hele kontinentet. Det er også med 
dette mål for øje, at der i stor målestok etableres en fysisk infrastruktur i form af 
transeuropæiske net. 
• Endelig kræver den skiftende politiske situation inden for Unionen nye 
arbejdsmetoder til udbygning af politikken vedrørende det indre marked. Alle større 
fællesskabsinitiativer på dette område skal bygge på gennemsigtighed og en 
regelmæssigt tilbagevendende vurdering af, om politikken er rimelig. 
Offentligheden er begyndt at kræve flere oplysninger, og borgerne skal holdes 
effektivt og systematisk informeret om de rettigheder og fordele, de opnår på det 
indre marked. 
I det følgende afsnit fremlægges derfor en bred palette af politiske instrumenter, hvor 
ny lovgivning spiller en relativ lille rolle. En stor andel af denne del af programmet 
beskæftiger sig med, hvordan man ad frivillighedens vej kan nå Fællesskabets mål. 
På de områder, hvor supplerende lovgivning for det indre marked anses for at være 
nødvendig, vil denne blive udbygget på grundlag af princippet om proportionalitet og 
gennemsigtighed samt efter en grundig høringsprocedure - som det har været 
tilfældet med dette strategiske program. Kommissionen vil om nødvendigt 
offentliggøre sine mere omfattende lovgivningsintentioner på et tidligt tidspunkt, så 
interesserede parter får mulighed for at tage stilling til, om lovgivning efter deres 
mening er nødvendig, og i givet fald hvilken form den bør tage. Den efterfølgende 
angivelse af områder, hvor lovgivningsinitiativer måske er nødvendige, udgør første 
trin i processen. Hvert enkelt forslag vil derefter blive gjort til genstand for yderiigere 
høringer. 
Som anført nedenfor i afsnit E vil denne del af programmet regelmæssigt blive 
vurderet i lyset af Kommissionens årlige rapport om det indre markeds funktion. 
26 
I. Gennemsigtighed og proportionalitet i nye fællesskabsfor­
anstaltninger; gennemsigtighed i procedurer; kommunikation 
og information 
Gennemsigtighed i forbindelse med Fællesskabets lovgivningsproces, 
lovgivningstekster samt anvendelsen heraf og konsekvenserne for enkeltpersoner og 
virksomheder spiller en central rolle, når man skal bringe Unionen nærmere til 
borgerne. Mennesker overalt i Unionen har behov for oplysninger om de love, som 
gælder for dem, hvis de skal kunne vurdere, hvilke muligheder det indre marked giver, 
og hvis de skal kunne gøre brug af disse muligheder. De har også behov for 
forsikringer om, at der kun gennemføres nye love, hvis det er nødvendigt, at 
anvendelsesomkostningerne derved minimeres, og at lovene er kohærente både i sig 
selv og i forhold til eksisterende lovgivning. De tiltag, der skitseres i det følgende, skal 
tjene disse mål. De andre fællesskabsinstitutioner og medlemsstaterne må imidlertid 
også yde deres bidrag. 
1. Gennemsigtighed og proportionalitet i forbindelse med udarbejdelsen af nv 
fællesskabslovgivning 
Med henblik på at sikre at fællesskabslovgivningen om det indre marked er kohærent i 
enhver henseende, bør ethvert nyt lovgivningsinitiativ vurderes inden for en analytisk 
ramme, der skal vejlede Kommissionen lige fra den første fase i det indledende 
arbejde og frem til vedtagelsen af den pågældende foranstaltning. 
Kommissionen kan ikke påtage sig at vurdere, om der er behov for yderligere 
lovgivning uden at høre de personer, der berøres direkte heraf. Hvis Kommissionen 
på et tidligt tidspunkt i udarbejdelsen af forslag om fællesskabsforanstaltninger 
bekendtgjorde sine lovgivningsintensioner, ville interesserede parter blive 
opmærksomme herpå. En sådan bekendtgørelse vil samtidig være et væsentligt 
bidrag i forbindelse med udarbejdelsen af lovgivningsforslag. 
Proportionalitetsprincippet er med til at fastholde den logiske sammenhæng, idet det 
sikrer, at der sættes regulerende ind i et omfang, der står i rimeligt forhold til de 
faktiske behov og den effektivitet, der er nødvendig, hvis man skal nå de pågældende 
mål. 
Gennemsigtighed, proportionalitet og kohærens I lovgivningen 
På baggrund af en indledende undersøgelse, som allerede blev gennemført i forbindelse med 
opfølgningen af Sutherland-rapporten, vil Kommissionen inden midt på året 1994 udarbejde 
systematiske retningslinjer for en vurdering af behovet for lovgivning om det indre marked, dens form 
samt interne og eksterne kohærens. De følgende faktorer vil indgå i metoden: 
- indgrebsbehovets oprindelse; fastlæggelsen af de relevante fællesskabsmål 
- identificeringen af en hindring for fri bevægelighed, som er begrundet i traktatens artikel 36 
eller 56 eller i Domstolens jurisprudens eller er nødvendig, hvis retssikkerheden skal garanteres eller 
markedet fungere tilfredsstillende, når anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse volder 
praktiske problemer 
- de økonomiske konsekvenser af den foreslåede lovgivning: de positive virkninger på økonomien 
som helhed (i stedet for blot på den direkte berørte sektor) og eventuelle omkostninger foranlediget 
heraf. Kommissionen vil undersøge, hvilken metode der gør det muligt at foretage en sådan analyse. 
Dette vil ske under hensyntagen til, at Kommissionen skal forbedre og styrke systemet til vurdering af 
konsekvenserne for erhvervslivet samt overveje anvendelsen af detaljerede cost-benefit-analyser, når 
der fremsættes forslag til fællesskabslovgivning 
27-
- anvendelsen af proportionalitetsprincippet ved fastlæggelse af, hvordan harmoniseringen bør 
opnås (instrumentets art (obligatorisk eller fakultativt) og indhold), så foranstaltningerne ikke går ud 
over det, der er nødvendigt til sikring af traktatens mål. Harmoniseringsmåden vælges ud fra en skala, 
der spænder fra anvendelsen af frivillige instrumenter, over valgfri harmonisering og 
minimurnsharmonisering til fuld harmonisering 
- en forbedring af Kommissionens interne høringsprocedurer vil ligeledes sikre kohæsionen. 
Den 2. december 1992 vedtog Kommissionen en meddeleise med titlen "større åbenhed i 
Kommissionens arbejde", hvori der fastsættes en procedure især vedrørende bekendtgørelse/ 
Kommissionen vil herefter i visse tilfælde i Den Europæiske Unions Tidende (Oudgaven) offentliggøre et 
kort resumé af det påtænkte initiativ samt oplysninger om, hvordan man kan erhverve kopier af 
dokumentet. Kommissionen vil bestræbe sig på at sikre, at denne metode også anvendes effektivt i 
praksis. 
Man bør især opmuntre til brugen af grønbøger med henblik på i højere grad inddrage de berørte parter. 
2. Kommunikations- og informationsforanstaltninger 
Hvis enkeltpersoner og erhvervsvirksomheder i Unionen skal kunne drage fordel af et 
stort marked uden grænser, skal de informeres om de muligheder, markedet giver, og 
have kanaler til rådighed, hvorigennem de kan anmelde deres behov. Dette krav 
gælder for mange aspekter af politikken omkring det indre marked, f.eks. adgang til 
domstolene, administrativt samarbejde og støtte til virksomheder, især til 
organisationer, der rådgiver små virksomheder. Dette behandles tillige i de afsnit i 
dette program, der beskæftiger sig med disse aspekter. 
Kommissionen er ved at opbygge en kommunikationsstrategi, der på systematisk og 
koordineret vis inddrager alle fællesskabsinstitutioner, nationale administrationer og 
ikke-statslige organisationer. I den forbindelse har Kommissionen den 30. juni 1993 
vedtaget meddelelsen "Kommissionens informations- og kommunikationspolitik - en 
ny linje. Kommissionen havde i øvrigt allerede vedtaget sin første beslutning om dette 
emne den 5. maj 1993, hvori det beskrives, hvordan information og kommunikation 
skal styrkes i forbindelse med det indre marked. Man har bestemt målgrupperne og 
fastsat, at offentligheden i al almindelighed, ungdommen, forbrugeren, industri og 
erhverv samt informationsmedarbejderen i de nationale administrationer er højt 
prioriterede målgrupper i 1994. Området vil fortsat blive styrket, idet man opstiller 
hovedmål (i første omfang de områder, hvor manglen på information er størst) og 
organisere de ressourcer, som står til rådighed på fællesskabsplan og nationalt plan, 
på grundlag af et partnerskab med medlemsstaterne. 
Når det drejer sig om direkte at stille oplysninger til rådighed, vil Kommissionen i 
stadig større udstrækning ty til mediespecialister med henblik på at formidle 
oplysningerne om det indre markeds funktionsmåde mere professionelt og målrettet. 
Medlemsstaterne er på grund af de allerede eksisterende systemer, bedre ressourcer 
og deres kendskab til særlige lokale faktorer, godt rustet til at gennemføre 
informationskampagner. Kommissionen vil søge at koordinere sådanne tiltag bedre 
med medlemsstaterne f.eks. ved at offentliggøre en komplet liste over 
informationskampagner på nationalt plan og fællesskabsplan samt ved at forsyne 
medlemsstaterne med de nødvendige publikationer samt give dem adgang til 
Fællesskabets databaser. 
Fag- og erhvervsorganisationer spiller også en vigtig rolle, både i sig selv og som 
mellemled for Kommissionen (f.eks. Fællesskabets rådgivningskontorer og 
informationskontorernes netværk) og ved at videregive oplysninger om de enkelte 
sektorers behov. Der kan f.eks. regelmæssigt afholdes møder med organisationer, der 
repræsenterer små og mellemstore virksomheder, med henblik på at forbedre den 
28 
strøm af informationer om relevante fællesskabsaktiviteter, der tilflyder disse 
organisationer. 
a) Kommissionen stiller følgende oplysninger til rådighed 
• En årlig rapport om, hvordan Fællesskabets Indre marked fungerer 
- Denne rapport vil blive offentliggjort ved udgangen af hvert år og skal gøre lovgivningen og 
gennemførelsen heraf mere gennemsigtig. Dermed udvides den dækning, som forskellige andre 
rapporter7 om gennemførelsen af hvidbogen fra 1985 giver, til at omfatte det indre markeds 
funktionsmåde som helhed. 
« Den årlige rapport består af to dele, Første del indeholder en politisk orientering samt en 
opsummering af rapporten og hovedpunkterne i det forløbne år. Anden del indeholder de mest 
relevante oplysninger om det indre markeds funktionsmåde samt en vurdering af de foranstaltninger, 
der er truffet inden for de forskellige sektorer. Den dækker således lovgivning, der eksisterede før 
1985, den nye udvikling i fællesskabsretten og tiltag, som ikke var en del af hvidbogens forslag. 
« Databaser 
- Den væsentligste af de databaser, som giver oplysninger om det indre marked, er INFO 92, som I 
stadig større omfang er kommet til at indeholde informative "konsoliderede udgaver" af 
fællesskabslovgivningen om det indre marked på alle ni officielle fællesskabssprog og samtidig 
omfatter fællesskabslovgivningen som sådan, lovgivningsforslag og referencer til nationale 
gennemførelsesforanstaltninger, spørgsmål og svar vedrørende det indre marked samt en sektion om 
socialpolitik. Den konsoliderede lovgivning, der på nuværende tidspunkt indgår heri, dækker 
lægemidier, levnedsmidler og selskabsret. Der etableres en ny sektion, som giver offentligheden svar 
på centrale spørgsmål vedrørende EUROPA UDEN GRÆNSER. Denne reaktion på offentlighedens 
ønsker samt den videre udbygning af sektionen vil blive fulgt kraftigt op i 1994. Den måde, hvorpå 
disse oplysninger spredes, skal videreudvikles, så den afspejler behovene efter 1992, men enhver 
ændring vil tage udgangspunkt i resultaterne af den undersøgelse, der som anført ovenfor under 
"Adgang til ajourførte oplysninger om national gennemførelseslovgivning" vil blive gennemført i 
begyndelsen af 1994. Oplysningerne i INFO 92-databasen vil blive spredt bedre, i og med at de stilles 
til rådighed via mere almene offentlige europæiske net. 
• CELEX, der nu er underlagt Publikationskontoret, vil fortsat være den primære kilde, når det drejer sig 
om lovgivning og retspraksis, f.eks. vedrørende det indre marked i løbende tekst, og Kommisionen vil 
stå j tæt kontakt med kontoret for at sikre, at den moderniseringsproces, der er undervejs, giver 
mulighed for en hurtigere indlæsning af tekster og dermed øger basen$ effektivitet. 
- TED, Tenders Electronic Daily, dvs. en database for offentlige kontrakter, vil blive gjort til genstand for 
en række forslag, der skal gøre basen mere tilgængelig og brugervenlig. 
• Trykte informationer 
- En ny brochure om del indre marked i serien "Europa i bevægelse" vil blive offentliggjort først i 1994 
og ajourført senere på året, så den tillige omfatter aette strategiske program. Størstedelen af 
oplysningerne i INFO 92 findes tillige i en tryki udgave, zHat i løbet af 1994 vil blive udvidet til at 
omfatte spørgsmål og svar under EUROPA UDEN GRÆNSER samt den konsoliderede 
fællesskabslovgivning, som i første omfang vil dække lægemiddeisektoren og bestå af en samling, 
som omfatter de oprindelige tekster med ændringer, 
- Kommissionen undersøger muligheden for at udgive et tidsskrift, der skal omfatte Kommissionens 
dokumentation og databaser samt tillige fungere som kontaktflade over for de nationale 
administrationer. 
- Kommissionen vil fremme produktionen af vejledninger og foldere om komparative tester, 
- Der vil blive offentliggjort en europæisk vejledning for forbrugere i det indre marked. Vejledningen skal 
give forbrugerne i Unionen en enkel og praktisk oversigt over det, som Fællesskabets forbrugerpolitik 
har skabt. 
- Kommissionen vil forbedre kvaliteten og distributionen af sit nyhedsblad om det indre marked, som fra 
1994 vil blive offentliggjort mindst fire gange årligt 
-, De eksisterende vejledninger om de forskellige nationale sociale sikkerhedsssystemer for vandrende 
arbejdstagere vil blive ajourført, og muligheden for at stille oplysninger til rådighed ved andre midler, 
f.eks. videobånd og telematiske tjenester, vil blive undersøgt nærmere. 
• Messer og udstillinger 
Kommissionen vil i begyndelsen af hvert år beslutte, om den vil deltage på messer og udstillinger 
vedrørende udbygningen af det indre marked. Når Kommissionen deltager, vil den anlægge en 
Meddelelse af 2. december 1992 om EF's indre marked efter 1992, opfølgning af Sutherland-rapporten (SEC(92) 
2277 endelig udg.); Kommissionens meddelelse af 2. juni 1993 om styrkelse af effektiviteten af det indre marked. 
Kommissionens arbejdsdokument om et strategisk program for det indre marked (KOM(93) 256 endelig udg.). 
29 
sektoral indfaldsvinkel og betragte offentlighedens ønsker som primære mål. 
b) Brugen af mellemled I informationspolitikken 
• Nettet af Fællesskabets rådgivningskontorer, som behandles i afsnittet om en yderligere forbedring af 
erhvervslivets betingelser, er en central kontaktflade over for mindre virksomheder, og Kommissionen 
planlægger at afholde uddannelsesmøder vedrørende det indre marked. 
• Herudover vil Kommissionen kortlægge andre mellemled, der er tæt på virksomhederne, herunder 
f.eks. 
- fag- og erhvervsorganisationer 
- fagforeninger 
- handelskamre 
hvis disse ikke allerede er vært for fællesskabsrådgivningskontorer. 
• Når mellemleddene er kortlagt, vil de blive bedt om at opstille deres informationsbehov. 
• Kommissionen vil bestræbe sig på at sende egne ansatte eller om nødvendigt ansatte fra eksterne 
agenturer, som f.eks. Team Europe, til seminarer, møder eller workshops med disse mellemled, 
således at de kan forklare, hvad programmet for det indre marked byder på. 
• Kommissionen kan yde økonomisk støtte til visse mellemled. 
• Kommissionen vil offentliggøre det årlige udvalg af "succestilfælde", som findes gennem fællesskabs-
rådgivningskontorerne. 
• Kommissionen støtter som pilotordning de ti grænseoverskridende forbrugerrådgivningskontorer, som 
er etableret med henblik på at øge indkøbene i andre medlemsstater og hjælpe borgere med at løse 
problemer, som de eventuelt møder i forbindelse med indkøb på tværs af grænserne. 
• Kommissionen har støttet etableringen af databaser i forbrugercentre i fire medlemsstater. Disse 
databaser, som er forbundet indbyrdes, skal give forbrugerne let adgang til oplysninger om 
forbrugerlovgivning, der dækker transaktioner, de er involveret i. Dette net vil blive udvidet til at 
omfatte alle medlemsstater ved udgangen af 1994. 
c) Partnerskab med medlemsstaterne 
. Kommissionen vil udarbejde tekster om særlige emner i forbindelse med det indre marked, som f.eks. 
anerkendelse af eksamensbeviser og erhvervserfaring, hvorefter den vil opfordre medlemsstaterne til 
at levere egne bidrag, der afspejler de særlige "nationale" forhold, således at man kan offentliggøre en 
forskellig udgave i hver enkel medlemsstat, enten 
- på CD-ROM eller 
- i konventionel papirudgave. 
• som reaktion på talrige opfordringer fra forskellige organisationer i medlemsstaterne vil Kommissionen 
undersøge mulighederne for en fælles produktion af materialer om f.eks. offentlige kontrakter, 
levnedsmidler, lægemidler, konsolideret lovgivning og forklarende vejledninger. Kommissionen vil i 
Den Europæiske Unions Tidende opfordre interesserede parter til at indsende forslag til publikationer 
(af konventionel eller elektronisk karakter) eller publikationer, som allerede er udarbejdet, med henblik 
på at opnå enten finansiel støtte fra Kommissionen eller tilladelse til at anvende Fællesskabets logo. 
. Med henblik på at sikre en mere effektiv koordinering vil Kommissionen årligt opstille en liste over 
kilder til nationale informationer og fællesskabsinformationer. 
. De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor, EUROSTAT, overvejer at oprette et net til spredning 
af fællesskabsstatestikker i samarbejde med nationale statistiske kontorer, hvormed EUROSTAT 
knyttes effektivt sammen med medlemsstaternes statistiske afdelinger. Målet er at forsyne den 
endelige bruger med de informationer, der kræves, for at denne kan fungere effektivt på det indre 
marked, lokalt og på vedkommendes eget sprog. 
d) Stvring af informationspolitikken 
• Der er på Kommissionens budget afsat midler til information om det indre marked, men der er 
begrænsede personaleressourcer til rådighed. Det vil samtidigt være tilrådeligt at trække på eksperter, 
når det skønnes nødvendigt. 
Der kan opstilles følgende mål for informationsforanstaltningerne: 
- fastlæggelse af centrale budskaber og temaer 
- partnerskab med medlemsstaterne 
- formidling af specialviden 
- bedst mulig udnyttelse af eksisterende ressourcer (f.eks. databasen INFO 92). 
I forbindelse med formidlingen af oplysninger til offentligheden vil der blive truffet særlige 
foranstaltninger, som f.eks. oprettelsen af en telefonsvartjeneste. I forbindelse med specifikke tiltag vil 
Kommissionens Eurobarometer blive anvendt til måling af situationen før og efter. 
30-
II. En yderligere forbedring af erhvervsforholdene 
Gennemførelsen af programmet for det indre marked blev oprindelig opfattet som en 
måde, hvorpå man kunne forbedre den ramme, inden for hvilken Unionens erhvervsliv 
arbejder. Med gennemførelsen af det indre marked kan de enkelte virksomheder 
udnytte nye kommercielle muligheder på partnerlandenes markeder, og fortagsomme 
virksomheder således ekspandere på profitabel vis. Med hvidbogsprogrammet fra 
1985 har man taget et stort skridt hen imod en realisering af dette mål. Nu, hvor det 
lovgivningsmæssige forhindringsløb næsten er afsluttet, kan man vende sig mod de 
supplerende foranstaltninger, som skal hjælpe virksomhederne med at udnytte det 
indre markeds potentiale effektivt. 
Et af de ledende principper i det strategiske program er, at man bør undgå overdreven 
lovgivning. Der er risiko for, at bindende foranstaltninger, som isoleret set må 
betragtes som fuldt ud begrundet, sammen med andre regler og administrative 
bestemmelser kommer til at udgøre en så stor byrde for de erhvervsdrivende, især for 
mindre virksomheder, at de begrænser aktiviteten, virkelysten og beskæftigelsen. De 
nedenfor foreslåede tiltag skal primært supplere den centrale lovgivning for det indre 
marked med fakultative strukturer og mekanismer, som skal hjælpe virksomhederne 
med at drage mest mulige fordel af de nye muligheder. Kommissionen mener 
imidlertid, at der i nogle tilfælde er behov for nye lovgivningstiltag, hvis det indre 
marked skal kunne fungere korrekt. Man må desuden erkende, at de juridiske, 
skattemæssige og tekniske forhold, som Fællesskabets virksomheder må udvikle sig 
under, ikke i tilstrækkelig grad afspejler det indre markeds omfang og dynamik. Den er 
et presserende behov for at tage hele denne ramme op til fornyet behandling. 
Hvis en strategisk politik skal forbedre erhvervsforholdene yderligere, må den 
indeholde følgende elementer: 
• En stærk og effektiv konkurrencepolitik, som skal gennemføres af 
Fællesskabet og de nationale myndigheder i fællesskab. Det er af afgørende 
betydning, at programmet for det indre marked suppleres med en sådan politik, 
hvis den konkurrence, som ventes genoplivet som følge af førstnævnte, ikke skal 
kvæles i konkurrencebegrænsende aftaler eller adfærd, en overdreven 
koncentration af markederne eller hurtigt voksende statsstøtte. Hvis der ikke findes 
en effektiv konkurrencepolitik, vil det indre marked ikke fuldt ud skabe de ønskede 
resultater, dvs. forbedre fællesskabsvirksomhedernes konkurrenceevne 
internationalt, øge forbrugernes valgmuligheder og skabe lavere priser. 
• Færdiggørelse af den lovgivningsmæssige og administrative ramme, der er 
nødvendig, hvis det indre marked skal fungere mere effektivt. Uden at ville 
foregribe resultaterne af de generelle nyovervejelser, der nævnes ovenfor, synes 
det nødvendigt at træffe yderligere lovgivningsforanstaltninger inden for 
selskabsbeskatning, beskyttelse af intellektuel ejendomsret og 
grænseoverskridende betalinger, hvis man ønsker at fjerne de resterende 
hindringer for transaktioner og erhvervsvirksomhed inden for Unionen. Med en 
sanering og forenkling af eksisterende samt foreslåede love og procedurer vil man 
tillige kunne fjerne alle unødvendige bestemmelser, der hviler som en byrde på 
erhvervslivets skuldre. Der skal desuden gøres yderligere fremskridt inden for 
hovedområderne transport og energi, hvis man skal have fuldt udbytte af det indre 
marked. Samtidig bør de lovgivningsmæssige (og tekniske) forhold omkring 
kommerciel kommunikation i forbindelse med det indre marked gøres til genstand 
for yderligere overvejelser. 
• Etablering og udvikling af en infrastruktur, som ikke er lovgivningsbaseret, og 
31-
som yder ekstra støtte til selskaber, der har aktiviteter på tværs af grænserne. 
Unionen bør yde en aktiv indsats for at styrke infrastrukturen for europæisk 
standardisering og overensstemmelsesvurdering samt opmuntre til konvergens i 
kvalitetsstyringsinstrumenteme. Unionen bør tillige etablere fakultative 
retsstrukturer for selskaber, der er etableret i mere end én medlemsstat. Hvis 
erhvervslivet skal kunne deltage i det indre marked, må det også have adgang til 
distributionsnet og til en konkurrencedygtig kommerciel sektor. 
• Opfølgning af små og mellemstore virksomheders behov. Der skal træffes 
foranstaltninger, som på linje med Kommissionens flerårsprogram for små og 
mellemstore virksomheder for 1993-96 og i overensstemmelse med Rådets 
resolution af 11. november kan sikre, at disse virksomheder fuldt ud kan drage 
nytte af de fordele, som det indre marked skaber. 
• Opbygning af en industripolitik som supplement til det indre markeds naturlige 
konkurrencefordele. Ved opbygningen må man koncentrere sig om at forbedre 
grundforskning og anvendt forskning, etablere bedre forbindelser mellem 
forskningen og erhvervslivet og dermed skabe et miljø, der fremmer 
kommercialiseringsprocessen, intensivere udbredelsen af eksisterende viden, 
uddanne arbejdsstyrken bedre på alle niveauer samt foretage 
infrastrukturinvesteringer. 
1. Konkurrencepolitik 
Den hurtige og kompromisløse anvendelse af konkurrencereglerne er et nødvendigt 
supplement i indsatsen for at fjerne juridiske og administrative hindringer for handelen 
inden for Unionen. Ellers vil virksomheders eller nationale myndigheders 
konkurrencehæmmende praksis undertrykke den konkurrencedynamik, der er 
drivkraften for de økonomiske fordele, der forventes at følge af enhedsmarkedet. En 
fast konkurrencepolitik vil beskytte virksomheder, der forsøger at udnytte det indre 
markeds muligheder, fra at blive undermineret af sådan praksis. 
Som fremtidigt projekt agter Kommissionen at udvide sin hurtige svar-service, 
hvormed den vil kunne reagere effektivt, når det indre marked ikke fungerer 
hensigtsmæssigt som følge af overtrædelser af Unionens konkurrenceregler. Derfor 
skal uheldige forhold vedrørende monopollignende praksis eller misbrug af 
dominerende stillinger, der kommer frem under kontrollen og evalueringen af, 
hvorledes det indre marked fungerer, konsekvent indberettes til Kommissionens 
generaldirektorat for konkurrence. På grundlag af sådanne oplysninger kan de 
konkurrencepolitiske myndigheder bedre gøre brug af egne undersøgelser for at 
fastslå, hvorvidt konkurrencereglerne er blevet overtrådt, såfremt problemet synes at 
kræve yderligere behandling. 
Følgende checkliste viser, på hvilke områder der vil blive anvendt konkurrenceregler i 
løbet af næste år. 
1. Prioriterede konkurrencepolitiske foranstaltninger 
Kommissionen vil prioritere følgende foranstaltninger: 
. udarbejdeise af en adfærdskodeks og en gruppefritagelsesforordning om edb-reservationssystemer for 
flypassagertransport 
. en gruppefritagelsesforordning for konsortier inden for søtransport 
• udvidelse af anvendelsesområdet for den eksisterende gruppefritagelsesforordning om 
teknologioverførsel. 
2. Forenkling og effektiv anvendelse af konkurrenceprocedurerne 
Kommissionen vil fortsat forbedre og forenkle systemerne og procedurene med henblik på at fremskynde 
32-
beslutninger om anvendelsen af Fællesskabets konkurrencelovgivning. Især har Kommissionen til 
hensigt at foretage en tilpasning af bestemmelserne vedrørende form, indhold og andre detaljer med 
hensyn til begæringer og anmeldelser, der er fastlagt i forordning 27/62, for at gøre dem mere 
brugervenlige. 
3. Planlagte fortolkende meddelelser 
. retningslinjer for de retlige og tekniske aspekter af fusionsforordningen (f.eks. omsætningsberegning 
og definition af en fusion) 
• meddelelse om JV-selskaber oprettet i sammenslutnings- og samarbejdsøjemed 
. meddelelse om vurderingen af aftaler med handelsagenter i relation til traktatens artikel 85 
. revision af meddelelsen om bagatelaftaler 
2. Lettelse af grænseoverskridende betalinger 
De firmaer og enkeltforbrugere, som foretager grænseoverskridende betalinger, 
rammes hårdt på grund af de meget høje omkostninger ved overførselssystememe 
samt de ofte meget store overførselsforsinkelser og regelmæssigt optrædende 
dobbeltopkrævninger. Som opfølgning af arbejdsdokumentet om problemer 
vedrørende grænseoverskridende betalinger8, som blev vedtaget i marts 1992, 
besluttede Kommissionen at træffe de nødvendige foranstaltninger, herunder 
lovgivningsforanstaltninger, hvis de finansielle institutioner ikke selv træffer de 
nødvendige foranstaltninger til at indføre mere gennemsigtige og effektive 
grænseoverskridende betalingsordninger. Dette pres resulterede i, at de europæiske 
foreninger af kreditinstitutter udarbejdede sektorielle retningslinjer for 
kundeinformation om grænseoverskridende fjernbetalinger, som skulle gennemføres 
inden den 31.12.1992. Kommissionen gennemførte imidlertid en undersøgelse i 
begyndelsen af 1993, som viste, at der ikke var foretaget nogen særlige praktiske 
forbedringer med hensyn til gennemsigtighed, omkostninger, forsinkelser og 
dobbeltopkrævning i forbindelse med grænseoverskridende betalinger. 
Kommissionen vil i den nærmeste fremtid drage konklusionerne af denne undersøgelse. Uanset hvilken 
løsning der vælges, kan det ikke udelukkes, at der i den allenærmeste fremtid vil blive taget 
lovgivningsinitiativer, hvis det skulle vise sig, at de eksisterende ordninger inden for det fakultative 
system, som Kommissionen under alle omstændigheder vil støtte, viser sig at være utilstrækkelige til, at 
der kan opnås konkrete fremskridt med hensyn til gennemsigtighed i informationerne samt afskaffelse af 
dobbeltopkrævning og forsinkelser i udførelsen af betalinger. 
3. Transport 
De forskellige transportformer spiller en afgørende rolle i opbygningen af det indre 
marked, idet de udgør de kanaler, hvorigennem to af de fire fundamentale friheder, 
nemlig fri bevægelse for personer og varer, flyder. Den fremtidige strategi for 
gennemførelsen af den fælles transportpolitik er fastlagt i hvidbogen fra 1992. I dette 
dokument kan man i detaljeret form læse om de foranstaltninger, som vil blive truffet 
med henblik på etableringen af en fællesskabsramme, som skal sikre en bæredygtig 
mobilitet. Det indre marked kan kun fungere korrekt, hvis der skabes en bæredygtig 
mobilitet. 
I henhold til programmet skal man bl.a. have "ophævet alle restriktioner for 
udvekslingen af transportydelser, hvis man vil have det fulde udbytte af fjernelsen af 
andre handelshindringer af administrativ, teknisk, fiskal, toldmæssig eller anden 
karakter". De store udfordringer, som den europæiske transportsektor står overfor, 
o 
SEK(92) 621 endelig udg.: De grænseoverskridende betalinger lettes: barriererne brydes 
33-
kræver, at man vedtager en vidtrækkende og global strategi. Den linje, som er blevet 
lagt, er en reaktion på de økonomiske og sociale krav og indeholder følgende 
elementer: 
• en opprioritering og mere rationel anvendelse af infrastrukturer, 
• øget sikkerhed for brugerne af disse infrastrukturer, 
• mere rimelige arbejdsforhold for dem, der er beskæftiget i transportsektoren, 
• forbedret miljøbeskyttelse, og 
• en styrkelse af det indre markeds eksterne dimension. 
I den fremtidige strategi indgår der opbygningen af en infrastruktur- og udstyrspolitik, 
som bl.a. skal give de mindre gunstigt stillede perifere fællesskabsregioner lejlighed til 
at drage fuld fordel af de muligheder, som hidrører fra gennemførelsen af det indre 
marked. 
For at sikre, at det indre marked fungerer korrekt, er det særlig vigtigt at lade 
Fællesskabets bestemmelser om koncentrationer og dominerende stillinger finde 
anvendelse samt holde effektiv disciplin med statsstøtte til transportsektoren. Dette 
behov er særligt presserende på områder med nationale monopoler (som ofte er 
offentlige) eller oligopoler, som f.eks. jernbane- og lufttransport, som traditionelt set er 
blevet beskyttet mod indenlandsk og fællesskabsintern konkurrence. Nedbrydningen 
af banierer mellem markeder, som hidtil traditionelt har været opdelt, vil bane vej for 
en ny udvikling på tværs af grænserne. 
Iijtafl 
• Med hensyn international jernbanetransport vil Kommissionen udforme de lovgivningsforanstaltninger, 
som er forudset i Rådets direktiv 91/440. 
• Med hensyn til sejlads på indre vandveje vil Kommissionen undersøge "tour de râle'-systemet 
(pramme, der ligger i venteposition for efter tur at få varefragt) samt konsekvenserne heraf for 
organiseringen af markedet. 
• Der skal etableres troværdige og sammenlignelige statistiske systemer for alle transportformer. 
• Kommissionen vil tillige udarbejde forslag til fællesskabsforanstaltninger vedrørende 
- udlejning af motorkøretøjer (først i 1994) 
- teknisk kontrol af hastighedsbegrænsere til tunge køretøjer, rutebiler og åbne busser (sidst i 1994). 
- tilpasning af fartskrivere til den tekniske udvikling (først i 1994) 
- harmonisering af nationale certifikater vedrørende losning af både ved indenlandsk sejlads (først i 
1994). 
Se tillige afsnittet nedenfor om transeuropæiske net. 
4. Intellektuel og industriel ejendomsret 
Politikken på dette område skal være i konstant bevægelse for at tage højde for den 
teknologiske udvikling. De internationale aspekter af beskyttelsen af intellektuel 
ejendomsret gøres i stadig større udstrækning til genstand for drøftelser i GATT og i 
Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO). Da man imidlertid 
allerede er nået et godt stykke i integrationen inden for det indre marked, er der nu 
behov for mere strukturerede løsninger. Det primære mål med 
fællesskabsforanstaltningerne inden for intellektuel ejendomsret er at opnå fri 
bevægelighed for varer, som er omfattet af intellektuel eller industriel ejendomsret. 
Ved at fjerne hindringer for en unionsdækkende beskyttelse af intellektuel og 
industriel ejendomsret og ved at sikre et højt beskyttelsesniveau kan Kommissionen 
34-
med sine foranstaltninger fremme erhvervslivets konkurrenceevne og stimulere til 
forskning og innovation inden for Unionen. Kommissionen vil i forbindelse med 
beskyttelsen af intellektuel og industriel ejendomsret fortsætte sin hidtidige praksis og 
således afholde omfattende høringer med deltagelse af interesserede parter, inden 
den udarbejder forslag til fællesskabsforanstaltninger. 
Tiltag 
. Med henblik på at gøre det muligt at beskytte tekniske opfindelser på en anden måde end ved hjælp af 
det eksisterende patentsystem vil Kommissionen undersøge, om der behov for at harmonisere de 
nationale systemer vedrørende brugsmønstre. Denne form for beskyttelse af intellektuel ejendomsret 
er som skræddersyet til at styrke innovative aktiviteter og til at dække små og mellemstore 
virksomheders behov for beskyttelse af intellektuel ejendom. Kommissionen påtænker at offentliggøre 
en grønbog om brugsmønstre i september 1994. 
. Spørgsmålet om privat kopiering af lyd- og audiovisuelle optagelser er med deltagelse af 
interesserede parter behandlet i to høringsrunder, hvoraf den første fandt sted i 1988, og den anden vil 
være afsluttet inden udgangen af 1993. Kommissionen vil derefter overveje, om det er nødvendigt at 
træffe visse foranstaltninger. 
. På grundlag af høringer, der er gennemført med deltagelse af forskellige parter, der har interesser 
inden for kunstneres rettigheder i forbindelse med videresalg og reprografi, vil Kommissionen 
overveje, om det er formålstjenligt og nødvendigt at gennemføre en harmoniserende lovgivning om 
ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder. Der vil ligeledes blive foretaget en undersøgelse af, 
hvilke konsekvenser doktrinen om ophavsrettens udløb har for det indre marked. 
. For at imødegå en indgåelse af den effektive gyldighedsperiode for patentbeskyttelse af 
plantebeskyttelsesmidler vil Kommissionen udarbejde et forslag, der skal indføre et certifikat til 
supplerende beskyttelse af plantebeskyttelsesmidler. 
. Kommissionen vil foretage en evaluering af, hvilke konsekvenser den afgørelse, som EF-Domstolen 
traf vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6. har for fællesskabstiltag inden for intellektuel 
og industriel ejendomsrets Kommissionen vil på baggrund af undersøgelsens resultater træffe de 
nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at de retsprincipper, som Domstolen har 
forkyndt, får fuld virkning. 
5. Selskabsret 
Selskabsret er et område, hvor man på fællesskabsplan ikke har gjort tilstrækkelige 
fremskridt. De mål, som Fællesskabet søger at nå med sine bestræbelser på at 
harmonisere inden for selskabsret og regnskabsområdet, gælder ikke desto mindre 
mere end nogensinde før. De mål, der her er tale om, er virksomhedernes mobilitet, 
der skal give virksomhederne mulighed for at drage nytte af fordelene ved et fælles 
marked, de lige konkurrenceforhold, der gælder mellem virksomheder, der er etableret 
i forskellige medlemsstater, en styrkelse af handelsforbindelserne mellem 
medlemsstaterne, en stimulering af det grænseoverskridende samarbejde mellem 
virksomheder og en forbedring af mulighederne for fusioner og virksomhedsopkøb på 
tværs af grænserne. Der skal træffes de nødvendige fællesskabsforanstaltninger, så 
der kan skabes retsstrukturer, der letter etablering og investering på tværs af 
grænserne og udligner de forskelle mellem de nationale selskabsretlige systemer, 
som modvirker eller straffer udøvelsen af sådanne aktiviteter. Man skal her særlig 
tilstræbe at forbedre kravene til finansiel indberetning inden for Unionen, hvilken 
kunne øge Unionens indflydelse i den internationale debat om 
regnskabsharmonisering. 
Den juridiske ramme for selskabsretten har ændret sig markant i 70'erne og 80'erne. 
Ikke desto mindre er visse forslag stadig blokeret i Rådet og endda i Europa-
Dom af 20. oktober 1993, sag C-92/92 og C-326/92. Dommen er endnu ikke offentliggjort 
35 
Parlamentet (forslag til et fjerde, tiende og trettende direktiv). Nogle af disse 
vanskeligheder, specielt dem, som vedrører flytning af hovedsæde og 
virksomhedsfusioner og som er altafgørende for virksomhedernes mobilitet på et 
fælles marked, behandles i forslaget til vedtægter for det europæiske aktieselskab. 
Dette ville være et fleksibelt instrument, som virksomhederne vil kunne benytte, og 
som ville lette deres mobilitet. Man bør fortsat bestræbe sig på at få disse vedtægter 
vedtaget. På grundlag af den meget brede høring af medlemsstaterne, som 
Kommissionen vil påbegynde, må Kommissionen tillige overveje, om dens forslag til et 
trettende direktiv om overtagelsestilbud svarer til erhvervslivets behov, og om 
overtagelsestilbud som en måde at omlægge virksomheder på i et fælles marked bør 
gøres til genstand for en mere eller mindre detaljeret regulering på fællesskabsplan. 
Tiltag 
• Kommissionen vil fortsat forsøge at give virksomhederne instrumenter i hænde, som skal lette deres 
omstilling på det indre marked, men vil samtidig tage initiativ til, at den juridiske ramme for 
virksomheder på et fælles marked bliver taget op til fornyet overvejelse, således at man kan 
fastlægge, hvilke betingelser der er de maksimale for virksomhedernes udvikling på markedet, og 
hvilke midler der er nødvendige, hvis disse betingelser skal skabes. Denne fornyede overvejelse vil i 
løbet af 1994 munde ud i en meddelelse, som muligvis vil blive ledsaget af forslag til foranstaltninger, 
og som skal skabe grundlag for at gennemføre høringer af medlemsstaterne og interesserede parter. 
• En række regnskabsproblemer er endnu ikke blevet behandlet eksplicit i de nuværende 
regnskabsdirektiver, Da det volder vanskeligheder både at ændre disse direktiver med henblik på at 
løse problemerne og at forbedre sammenligheden af regnskaberne, kan der ikke forventes konkrete 
resultater inden for en acceptabel tidsperiode. Kommissionen vil i stedet hurtigst muligt forsøge at 
finde andre måder, hvorpå man i samarbejde med nationale organer for regnskabsstandarder, 
medlemsstater og andre interesserede parter kan fremme konvergensen. Disse drøftelser vil bygge på 
principperne i de eksisterende regnskabsdirektiver. Den internationale udvikling vil blive inddraget og 
søgt påvirket. 
. Kommissionen vil begynde at gøre sig overvejelser om, hvilke tiltag der eventuelt kan forbedre 
sammenligneligheden af de finansielle oplysninger, som selskaberne offentliggør. En sådan 
foranstaltning kan måske lette handel og investering på tværs af grænserne samt virke stimulerende 
på udviklingen af et europæisk kapitalmarked. 
. Man vil tillige bestræbe sig på at præcisere revisorens rolle, stilling og ansvar, herunder se nærmere 
på en definition af ansvarsforpligtelsen over for selskabet og tredjemand. Dette tiltag skal forbedre 
troværdigheden af de offentliggjorte finansielle oplysninger. 
. Kommissionen vil overveje, hvordan man kan organisere gennemførelsen af national lovgivning, 
således at man kan tage højde for tilhørsforholdet mellem datterselskaber og moderselskaber, der er 
etableret i forskellige medlemsstater. Formålet med denne forenkling er at sikre, at moderselskaberne 
pålægges passende forpligtelser, når de pågældende aktiviteter udøves på dette plan, og at ændre 
forpligtelserne i lyset af en koncerns behov (f.eks. samarbejdsaftaler med bestemte retsgarantier). 
6. Etablering af gunstige skatteordninger for erhvervslivet 
a) Indirekte beskatning 
Når man ser bort fra de vanskeligheder, som uundgåeligt opstår ved etableringen af 
et nyt system, men som i denne forbindelse hurtigt er blevet overvundet, har den 
generelle ordning fungeret godt og dermed gjort den fri bevægelighed af varer mulig. 
En række erhvervsdrivende har imidlertid bekræftet, at de etablerede mekanismer i en 
vis udstrækning er usmidige, især i forbindelse med moms, skattepligtige overførsler, 
akkordarbejde, visse tjenester og andet arbejde vedrørende løsøregenstande, 
kædetransaktioner og arrangementer på tresidet basis. 
Disse problemer, som er blevet undersøgt nærmere i komitéen for kontakt til 
erhvervslivet, er enten blevet løst i praksis i samarbejde med de nationale 
-36-
administrationer, eller også er de blevet eller vil de blive gjort til genstand for 
lovgivningsinitiativer i Kommissionen. Direktivet af 14. december 1992 har forenklet 
arrangementer på tresidet basis betydeligt. Inden udgangen af februar 1994 vil 
Kommissionen forelægge forslag om yderligere forenklingsforanstaltninger. 
Den tilnærmelse af momssatser (en fælles minimumssats på 15% for normale 
momssatser) og punktafgifter, som blev gennemført pr. 1. januar 1993, har omsat et 
af de fundamentale principper for det indre marked til virkelighed, nemlig den 
europæiske forbrugers frihed til at købe, lige hvad han ønsker, afgiftspålagt i den 
medlemsstat, han ønsker, uanset hvilket land der er hans bopælsland. 
Der har især været konstateret vanskeligheder i forbindelse med de særlige 
ordninger, der gælder for salg af varer til den endelige forbruger (postordresalg og 
salg af nye personbiler), hvilket skyldes de etablerede mekanismers kompleksitet og 
de forpligtelser, som disse pålægger operatørerne. 
Den eneste tilfredsstillende løsning på dette problem vil være at gå over til et endeligt 
system, hvor momsen betales i oprindelseslandet. 
Behandlingen af forretninger, der gennemføres inden for Fællesskabet, vil under alle 
omstændigheder blive taget op til fornyet behandling i lyset af de erfaringer, man gør 
med de gældende ordninger. Målet hermed er en tilnærmelse af beskatningssatserne 
for transaktioner inden for en medlemsstat. Kommissionen vil i den forbindelse foreslå 
et direktiv om en endelig momsordning inden udgangen af 1994. 
Selv om den måde, hvorpå den nye generelle afgiftsordning har fungeret, ikke har 
voldt nogen større vanskeligheder, vil Kommissionen i løbet af 1994 forelægge et 
forslag til direktiv om forenkling heraf med henblik på at løse visse problemer, som 
berører både operatører og nationale administrationer, og som er forbundet med 
anvendelsen af visse særlige arrangementer som f.eks. fjernsalg. Kommissionen vil 
desuden skulle undersøge afgiftsniveauerne på ny i lyset af de erfaringer, man har 
erhvervet, og i lyset af forskellige andre politikker, som Kommissionen har anbefalet, 
herunder f.eks. miljøpolitikken, sundhedspolitikken og energipolitikken. 
Kommissionens tiltag i forbindelse med indirekte beskatning omfatter bl.a. følgende punkter: 
. Den vil følge sin indsats på moms- og punktafgiftsområdet op i samarbejde med skattemyndighe­
derne, idet den vil fremsætte forslag til et direktiv, som skal få ordningerne til at fungere bedre. 
• Med hensyn til administrativt samarbejde vil de ad hoc-udvalg, som Kommissionen er formand for, 
fortsætte deres koordinerende arbejde i 1994, og Kommissionen vil forelægge en rapport om, hvordan 
informationsudvekslingssystemet for moms (VIES) fungerer, og hvilke erfaringer man har gjort med 
systemet. 
. Rapporten om og forslaget til gennemførelse af en endelig momsordning vil blive forelagt inden den 
31.12.1994. 
b) Direkte beskatning 
Det ledende princip i Fællesskabets politik i forbindelse med direkte beskatning er at 
fjerne dobbeltbeskatning af grænseoverskridende aktiviteter og samtidg sikre en 
beskatning. Rådet har allerede fået forelagt konkrete forslag, som f.eks. forslag til 
direktiv om renter og royalties, om modregning af underskud samt om udvidelse af 
anvendelsesområdet for fusionsdirektivet og direktivet om moder- og datterselskaber. 
Alle disse foranstaltninger får fuld opbakning af de erhvervsdrivende og vil bidrage 
markant til en forbedring af de skattemæssige forhold, under hvilke de 
grænseoverskridende aktiviteter planlægges og gennemføres. 
37-
Vedtagelsen af disse foranstaltninger vil imidlertid kun delvis løse 
dobbeltbeskatningsproblemet. Retningslinjerne i Kommissionens meddelelse til Rådet 
og Parlamentet som en reaktion på Ruding-rapporten10 udgør faktisk et detaljeret 
program for yderligere fællesskabstiltag inden for dette område. 
Tiltag 
a) Dobbeltbeskatning af virksomheder: 
• Kommissionen vil på baggrund af de retningslinjer, den fastlagde som reaktion på Ruding-rapporten, 
forelægge forslag til yderiigere tiltag, der skal fjerne dobbeltbeskatning. Disse foranstaltninger vil enten 
bestå i en generel forpligtelse til at afskaffe al dobbeltbeskatning på tværs af grænserne eller i en 
faseopdelt ordning, hvor prioriteterne vil være fastsat i samarbejde med medlemsstaterne 
. Øget skattekonkurrence kan påvirke ressourceallokeringen på det indre marked. I den forbindelse vil 
det være muligt at finde en løsning på to problemområder: 
- det første område vedrører brugen af skatteforanstaltninger til at tiltrække meget mobile aktiviteter 
som f.eks. finansielle tjenesteydelser, 
- det andet område vedrører forskellene i de aftaler, som er indgået om dobbeltbeskatning mellem 
medlemsstater og tredjelande. 
. Kommissionen vil presse på for at opnå en bedre koordinering af fremgangsmåden i forbindelse med 
dobbeltbeskatningsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande. Store forskelle mellem 
medlemsstaterne forvrider kapitalbevægelserne, idet kapitalstrømmene til og fra resten af verden 
ledes igennem de medlemsstater, der skatteteknisk behandler kapitalstrømmene til og fra det 
pågældende tredjeland mest fordelagtigt. 
. Hyppigheden af de drøftelser, der regelmæssigt finder sted mellem cheferne for de nationale 
myndigheder for direkte beskatning, vil blive øget med henblik på at gennemføre de politiske 
retningslinjer, der er fastsat som reaktion på Ruding-udvalgets rapport. Der vil heri indgå et udvidet 
samarbejde med hensyn til gensidig assistance samt en opbygning af gensidigt forenelige politikker i 
de tilfælde, hvor de forskellige systemers samspil har en negativ effekt. 
. Kommissionen vil forenkle anvendelsesprocedurerne for fællesskabslovgivning og bilaterale 
beskatningsaftaler, som indeholder bestemmelser om en reduktion eller fjernelse af indeholdt skat. 
• Der skal træffes foranstaltninger, som kan sikre en lige behandling af de grænseoverskridende 
investeringer, som leverandører af finansielle tjenesteydelser foretager, i de tilfælde, hvor de 
administrerende fonde ikke er underkastet samme behandling under forskellige bilaterale 
dobbeltbeskatningsaftaler mellem medlemsstater. 
b) Små og mellemstore virksomheder: 
• Styrkelse af selvfinansieringsevnen i virksomheder, der ikke er oprettet i henhold til 
selskabslovgivningen: I de fleste medlemsstater beskatter man fortjenesten i virksomheder, der ikke er 
oprettet i henhold til selskabslovgivningen, ved indkomstbeskatning til marginalsats, hvilket normalt er 
en højere beskatning end den selskabsbeskatning, der gælder ved reinvestering af overskud i 
virksomheder, der er oprettet i henhold til selskabslovgivningen. Som følge heraf straffes de 
virksomheder, der ikke er oprettet i henhold til selskabslovgivning for de investeringer, de foretager 
ved selvfinansiering. Man kunne løse dette problem ved at beskatte reinvesterede overskud fra 
virksomheder, der ikke er oprettet i henhold til selskabslovgivningen, efter den sats, der i 
selskabsbeskatningen gælder for virksomheder efter selskabslovgivningen. Der vil i den nærmeste 
fremtid blive fremsat forslag herom. 
• Overdragelse af virksomheder: I mange medlemsstater skal man ved overdragelse af en virksomhed, 
der ikke er oprettet i henhold til selskabslovgivningen, ofte betale høje afgifter ved ejerens død, hvilket 
kan sætte virksomhedens overlevelsesmuligheder på spil. Et andet problem for virksomheder med 
aktiver i flere medlemsstater er arveafgifterne. Af de 66 mulige bilaterale aftaler mellem 
medlemsstaterne er det kun 12, der omfatter bestemmelser, som skal forhindre dobbeltbeskatning i 
forbindelse med arveafgifter. Der er derfor risiko for, at der finder en dobbeltbeskatning sted, når 
ejendomsretten til en virksomhed overdrages. Kommissionen har til hensigt at fjerne denne risiko. Den 
vil forelægge et forslag til en henstilling om problemer i forbindelse med overdragelse af virksomheder 
for Rådet i første halvdel af 1994. 
• Reduktion af små og mellemstore virksomheders administrative byrde: små og mellemstore 
virksomheder vil ofte ikke udvide deres aktiviteter i andre medlemsstater ved etablering af et fast 
driftssted, idet de frygter den administrative byrde, der er forbundet med at skulle følge reglerne i en 
anden skattelovgivning. Kommissionen undersøger derfor muligheden af i opstartfasen at lade faste 
driftssteder i andre medlemsstater være underlagt skattelovgivningen i den medlemsstat, hvor firmaet 
har hovedsæde. 
Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet i lyset af Ruding-udvalgets rapport om retningslinjer for 
selskabsbeskatningen under udbygningen af det indre marked (SEK(92) 1118, endelig udg. af 27.7.1992). 
38-
. Risikovillig kapital: Kommissionen vil tillige fremsætte forslag, der skal fjerne skattehindringer i 
forbindelse med små og mellemstore virksomheders brug af risikovillig kapital. Fonde af risikovillig 
kapital beskattes ofte dobbelt af den indtægt, der skabes, for det første i fonden og for det andet, når 
indtægterne er fordelt på investorerne. Dette problem vokser tilsvarende, hvis den samme fond ønsker 
at investere i mere end én medlemsstat. 
c) Beskatning af arbejdstagere i grænseområderne 
• Kommissionen vil snart overveje nærmere at vedtage klare retningslinjer for, hvordan man skal løse 
beskatningsproblemer vedrørende unionsborgere, der arbejder i en anden medlemsstat end deres 
bopælsstat Målet med disse retningslinjer er især at sikre, at skattefradrag indrømmes på ikke-
diskriminerende vis. 
d) Liveforsikringer og pensionsindbetalinger 
• Den forskelligartede måde, hvorpå forsikringsprodukter behandles skatteteknisk, skaber store 
problemer, når det indre marked for forsikringsprodukter skal fungere korrekt. I denne forbindelse er 
EF-Domstolens afgørelse i Bachmann-sagen vigtig. I henhold hertil kan medlemsstaterne under visse 
omstændigheder og med henblik på at sikre sammenhængen i det nationale skattesystem med rette 
nægte skattefradrag for livsforsikringskontrakter, som er indgået med forsikringsselskaber, som ikke 
er etableret i det pågældende land. 
7. Opgradering af europæiske standardiserings-, overensstemmelsesvurde­
rings- og kvalitetsstyringssystemer 
a) Europæisk standardisering 
Den nye metode, der anvendes ved teknisk harmonisering, har bragt europæisk 
standardisering og overensstemmelsesvurdering frem i forreste række i 
bestræbelserne på at fjerne de tekniske handelshindringer for samhandelen inden for 
Unionen, men der findes fortsat hindringer, der skyldes forskelle mellem de nationale 
standarder og certificeringskrav. Fællesskabet har derfor en betydelig interesse i at 
støtte fortsat udvikling af den europæiske standardiserings-, overensstemmelses­
vurderings- og kvalitetsinfrastruktur for at sikre, at de tilbageværende tekniske 
handelshindringer fjernes så hurtigt og effektivt som muligt. Dertil kommer, at de 
europæiske standardiserings- og overensstemmelsesvurderingsinstrumenter er et 
uvurderligt redskab i gennemførelsen af foranstaltninger på andre områder (f.eks. 
miljø, energi, levnedsmiddelkvalitet, sikkerhed på arbejdspladsen og transeuropæiske 
net). Efter dybtgående drøftelser mellem tjenestegrenene vil Kommissionen i 
begyndelsen af 1994 fremlægge en rapport om de europæiske standarders 
potentielle rolle på andre områder. 
For at få det fulde udbytte af europæisk standardisering på det indre marked, har Kommissionen 
afstukket følgende retningslinjer: 
. Finansiering af europæisk standardisering: 11994 vil Kommissionen se på, hvordan europæisk 
standardisering kan finansieres på mellemlang sigt. Meningen er at fastslå, hvordan de 
ressourcer, der investeres af medlemsstaterne, Fællesskabet og den private sektor i national og 
europæisk standardisering bedst kan udnyttes i udviklingen af et standardiseringssystem, der dækker 
den europæiske integrations behov. 
• Det størst mulige udbytte af europæisk standardisering: Det er af væsentlig betydning, at de 
europæiske standardiseringsorganers arbejdsprogrammer er afpasset efter det indre markeds behov 
og prioriteringer. Kommissionen vil påse, at fællesskabsstøtten til standardisering går til de 
standardiseringsprojekter, der bidrager mest til integreringen af markedet og til gennemførelsen af 
Unionens politik på andre områder. 
• Øget gennemsigtighed: Der vil blive taget skridt til at gøre offentligheden opmærksom på 
standarderne og at gøre det europæiske standardiseringsarbejde mere tilgængeligt og forståeligt for 
de økonomiske beslutningstagere. Kommissionen vil indlede drøftelser med de europæiske 
standardiseringsorganer med henblik på en bred offentlig undersøgelse af, om forslagene til 
europæiske standarder er fyldestgørende i teknisk henseende. Denne høring bør navnlig vedrøre de 
tilpasninger, som overgangen til en ny standard vil kræve af virksomhederne og navnlig af SMV. 
39-
Kommissionen vil derudover udarbejde årlige rapporter om udviklingen, hvori den vil gøre rede for 
brugen af standarder i Fællesskabets politik og for udarbejdelsen af europæiske standarder, der 
foregår under Kommissionens auspicier. 
Samordning af europæiske standardiseringsaktiviteter: De europæiske standardiseringsorganers 
arbejde skal koordineres ved hjælp af f.eks. aftaler om arbejdsprogrammer. 
Standarder og forskning: Forbindelserne mellem standardisering og forskning vil blive styrket, så 
forskningsresultater hurtigt og effektivt kan give sig udslag i standardiseringsarbejdet, og 
Fællesskabets forskningsstøtte vil gå til at fremskaffe videnskabelige oplysninger, der kan anvendes tit 
standardiseringsaktiviteteme. Kommissionen vil lægge større vægt på at udnytte resultaterne af 
fællesskabsstøtte til F&U, der står i forbindelse med standardisering, metrologi, måling og afprøvning, 
som er iværksat inden for rammerne af det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling 
(Kommissionen har fremsat forslag om bevillinger til dette formål på 188-250 mio. ECU). 
Effektivisering af europæisk telekommunikation: De europæiske telekommunikationsstandarder 
(ETS), der er udarbejdet af ETSI, gennemføres langsomt, eller der henvises blot til dem i de nationale 
standarder. De ignoreres alt for ofte af netselskaberne eller af teletjenesterne. Kommissionen vil 
foreslå, at flere ETS-standarder gøres til harmoniserede standarder. 
b) Overensstemmelsesvurdering og kvalitet 
Formålet med denne politik vil være at lægge et fælles kvalitetsniveau, der kan være 
referenceramme for virksomhedernes udvikling og markedsføring af produkter, 
tjenesteydelser og produktionsprocesser i hele Unionen ved hjælp af gensidigt 
anerkendte kvalitetsreferencepunkter og -koncepter. Da kvalitet er markedsdrevet, og 
da kvalitetsledelse er et vigtigt led i virksomhedernes konkurrenceevne, vil ethvert 
forsøg på at påtvinge erhvervslivet bestemte kvalitetsinstrumenter gennem 
lovgivningen være misforstået og vil kunne være yderst risikabelt. I stedet vil Unionen 
arbejde for, at industrien frivilligt går over til at anvende ledelsesinstrumenter, der kan 
sikre, at produkter eller tjenesteydelser, der opfylder disse rammer, kan accepteres i 
hele Unionen set fra både et lovgivnings- og et markedsmæssigt synspunkt. 
Den nye metode for teknisk harmonisering og den globale metode for 
overensstemmelsesvurdering har udvidet grænserne for det offentliges interesse i 
tekniske specifikationer ud over fastsættelsen af bindende tekniske bestemmelser. 
Fællesskabet og de nationale myndigheder har nu forståelse for, at standardisering, 
overensstemmelsesvurdering og andre instrumenter, virksomhederne kan anvende til 
kvalitetsledelse, indgår som vigtige led i deres aktiviteter og kan bidrage til den videre 
udvikling af erhvervslivet i Unionen. Myndighederne skal tilskynde til forbedret 
kvalitetsledelse ved at indføre egnede incitamenter og strukturer, og ved at tage 
kvalitetshensyn ved gennemførelsen af deres politik på andre områder. 
Kommissionen har indledt arbejdet med en unionskvalitetspolitik, der skal fastlægges 
inden udgangen af 1994. 
Kvalitetspolitikken vil være baseret på følgende punkter: 
• Støtte til integreringen af kvalitetshensyn og en indsats for at opnå det fremragende på alle trin i 
kvalitetskæden (design, produktion, eftersalgsservice m.v.). 
• Fremme af gensidig anerkendelse af resultater og certifikater mellem overensstemmelsesvurderings-
organer og kvalitetscertificeringsinstitutter gennem anvendelse af fælles standarder (EN 45000) og 
deltagelse i europæiske net og infrastrukturer, der er knyttet til Den Europæiske Prøve- og 
Certificeringsorganisation (EOTC). 
• Egnede europæiske standardiserings- og overensstemmelsesvurderingsprocedurer kan spille en rolle i 
Unionens kvalitetspolitik. For visse varer og tjenesteydelser vil overholdelse af de anerkendte 
standarder og certificeringsordninger være en måde at opfylde de givne kvalitetskrav på. Større vægt 
på opbygningen af et koordineret kvalitetssystem vil medføre et øget pres fra markedets side for øget 
tilnærmelse af kvalitetsinstrumenter. 
• Effektiv koordinering og iværksættelse af nationale kvalitetspolitiske foranstaltninger. 
• Integrering af kvalitetspolitikkens målsætninger i Fællesskabets politik på andre områder (f.eks. 
regionalpolitik, foranstaltninger til fordel for SMV, støtte til omstrukturering af industrien). 
40-
Oprettelse af et observationscenter for kvalitet 
Fremme af brugen af egnede kvalitetsteknikker i serviceindustrierne. 
Udvikling af alle kvalitetsaspekter inden for landbrugs- og levnedsmiddelsektorerne, både gennem 
særlige instrumenter for de forskellige landbrugsprodukter og gennem horisontale foranstaltninger, 
f.eks. til fordel for organisk landbrug og andre miljøvenlige teknikker. 
8. Hiælp til SMV 
SMV er den faste grund i Unionens økonomi. 99% af virksomhederne i Unionen er 
SMV, og 70% af de privat ansatte arbejder i SMV. Det vil derfor være misvisende at 
behandle SMV som en homogen gruppe, der står over for de samme udfordringer og 
muligheder. Kommissionen vil derfor på sin side fortsat prøve at sikre, at 
fællesskabspolitikken skræddersyes efter SMV's behov. Fællesskabet bidrager f.eks. 
betydeligt til samfinansieringen af SMV-foranstaltninger gennem strukturfondene. 
Fordi det erkendes, at SMV kan fungere som katalysator for beskæftigelsen og 
velstandsskabelsen i Unionen, har Rådet godkendt Kommissionens flerårige program 
for 1993-96, der skal stimulere SMV's udvikling. Kommissionens opgave i denne 
sammenhæng er at gøre SMV opmærksom på udviklingen på markedet og de 
foranstaltninger, der vedrører dem. De eksisterende informations- og 
rådgivningskanaler skal udbygges og forbedres, og Kommissionen vil aktivt sprede 
oplysninger om optimal praksis og nyskabende løsninger på SMV's problemer. 
Kommissionen har endvidere til hensigt at iværksætte en række horisontale 
foranstaltninger, der skal nedbryde de mure, der hindrer SMV i at få alle fordele af 
enhedsmarkedet. Følgende emner vil blive taget op i henhold til konklusionerne fra 
rådssamlingen (SMV) den 11.11.1993. 
Tiltag 
• Finansielle problemer hos SMV: Mange SMV har for lille kapital og har vanskeligt ved at opnå en 
rimelig finansiering, fordi de ikke kan stille sikkerhed. Der skal ske en hurtig opfølgning af de 
foranstaltninger, der blev truffet beslutning om på Det Europæiske Råds møder i Edinburgh og 
København, der var første respons på fællesskabsplan til disse problemer. Der bør lægges særlig 
vægt på at udvikle finansieringsmekanismer, og fordelene skal tilfalde de endelige modtagere, SMV. 
Der skal også træffes andre foranstaltninger til at forbedre SMV's adgang til kredit og finansiering. Et 
særligt aspekt af disse problemer er betalingsvilkår. Kommissionens arbejdsdokument og den 
efterfølgende konsultationsproces vedrørende forsinkelser i forbindelse med kommercielle 
transaktioner skal føre til forslag om, hvordan problemerne kan løses. Forslagene vil blive behandlet i 
første halvår 1994. 
. Bistå SMV med at tilpasse sig standardiserings-, certificerings- og kvalitetssikringsprocedurer: 
Alle SMV bør have adgang til detaljerede oplysninger om eksisterende europæiske standarder og 
udkast til standarder, og der skal tages hensyn til deres interesser ved udarbejdelsen af standarderne. 
Selv de SMV, der ikke agter at handle på tværs af grænserne, kan støde på ændringer i 
standardiserings- og overensstemmelsesvurderingsordninger på lokalt niveau, der har rødder i 
europæisk standardisering og overensstemmelsesvurdering. Dette brede publikum af SMV skal holdes 
à jour med den del af udviklingen, der vedrører dem. Forslag til praktiske foranstaltninger til spredning 
af oplysning om optimal praksis og foranstaltninger, der kan bistå SMV med at ændre 
standardiserings- og overensstemmelsesvurderingskravene, skal udarbejdes på grundlag af de 
igangværende foranstaltninger under EUROMANAGEMENT-programmet. 
Kommissionen vil se på, hvordan brancheforeninger, der repræsenterer SMV, kan tage aktivt del i den 
europæiske standardiseringsproces. 
• SMV får adgang til at deltage i offentlige licitationer: det er vanskeligt for SMV at konkurrere 
effektivt om disse kontrakter på grund af de store administrative krav og kravet om samarbejde med 
pålidelige partnere i den medlemsstat, hvor kontrakterne tildeles. Kommissionen vil i andet halvår 
1994 udsende en omfattende vejledning for virksomheder, der ønsker at afgive bud på en offentlig 
kontrakt i en anden medlemsstat. 
Kommissionen vil endvidere i første halvår 1994 forelægge Rådet en liste over konkrete 
foranstaltninger, der skal forbedre SMV's adgang til markederne for offentlige indkøb i andre 
41 
medlemsstater. 
Foranstaltningerne vil bl.a. pege på, hvordan 
- BC-NET og BRE-nettet kan anvendes til at etablere partnerskaber mellem virksomheder med henblik 
på at konkurrere direkte eller som underleverandører om offentlige kontrakter 
- at tilpasse uddannelsesprogrammerne for markederne for offentlige indkøb, så de opfylder SMV's 
særlige behov 
- kvaliteten af offentlige og private organisationers rådgivning om offentlige indkøb kan opgraderes, 
navnlig i dårligt stillede regioner 
• der kan informeres bedre for at åbne flere muligheder for underleverandøraftaler 
- informationssystemet Tenders Electronic Daily (TED) kan gøres mere tilgængeligt og brugervenligt, 
Der skal i begyndelsen af 1994 iværksættes et vigtigt pilotprojekt vedrørende et informationssystem 
for offentlige indkøb (SIMAP). 
• Administrativ forenkling: Kommissionen vil videreudvikle den ordning, den anvender til at vurdere 
de administrative vanskeligheder, et EF-initiativ vil pålægge SMV (Business Impact Assessment). 
Ordningen skal udbygges med cost-benefit-analyser, hvor det kan lade sig gøre og er på sin plads. 
• Overførsel af virksomheder: Overførsel af virksomheder berører alle, men rejser særlige problemer for 
små virksomheder og familiefirmaer. Stadig flere virksomheder kan ikke løse overførselsprdblemerne 
og må lukke. Kommissionen vil derfor fremsætte en henstilling til Rådet om problemerne i forbindelse 
med overførsel af virksomheder tøf. også "direkte beskatning"). 
9. Kommerciel kommunikation og medier 
Kommissionen vil vedtage en grønbog om kommerciel kommunikation for at sikre 
samhørighed og gennemsigtighed i fællesskabspolitikken på dette område og for at 
forhindre, at der opstår nye hindringer for den frie bevægelighed for 
kommunikationstjenester (avertering, sponsorship, direkte markedsføring, 
reklamekampagner m.v.). Hovedpunkterne i grønbogen er anført nedenfor: 
1. Grønbog om, kommerciel kommunikation 
Kommissionen agter at udsende en grønbog om kommerciel kommunikation i midten af 1994, hvori den 
vil undersøge arten og omfanget af de lovgivningsmæssige og teknologi-baserede hindringer, der griber 
ind i alle former for kommerciel kommunikation, herunder avertering, sponsorship, direkte 
markedsføring, reklamekampagner og emballage. Dette initiativ er det første omfattende og dybtgående 
forsøg fra Kommissionens side på at tage disse emner op. Derudover vil grønbogen være baseret på 
vidtgående konsultationer og kontakter med alle de interesserede parter, herunder erhvervslivet, 
reklamebranchen m.v. og forbrugersammenslutninger. Resultaterne af konsultationerne og af et 
rundspørge blandt dem, der beskæftiger sig med kommerciel kommunikation, vil blive offentliggjort i 
slutningen af februar 1994. Den efterfølgende grønbog vil skitsere, hvordan Kommissionen kan lette den 
kommercielle kommunikation på tværs af grænserne. EU vil formentlig skulle spille en rolle på følgende 
områder. 
. Kommissionen kan fungere som koordinator og kontaktpunkt, sprede oplysninger om udviklingen på 
markedet og foretage analyser af virkningen af bestemte foranstaltninger. 
• Kommissionen kan overvåge markedet og forsøge at komme nye vanskeligheder i forkøbet, der måtte 
opstå på grund af utilstrækkelig koordinering af de nationale lovgivningsforanstaltninger og uensartet 
indførsel af nye teknologier. 
• Kommissionen kan foretage en gennemgang land for land af de nationale love om kommerciel 
kommunikation. 
2. Medietienester 
Inden for medierne er der en række problemer, der begrænser etableringsretten og den frie 
bevægelighed for tilknyttede varer og medieydelser. For at afhjælpe nogle af de mest påtrængende 
problemer vil Kommissionen gribe ind på to fronter: 
• Den vil på grundlag af grønbogen om "pluralisme og koncentration i medierne i det indre marked" 
vurdere, om der er behov for fællesskabsforanstaltninger. Den vil i begyndelsen af 1994 bl.a. træffe 
beslutning om, hvorvidt der bør træffes en foranstaltning vedrørende medieejerskab. 
• Der vil også blive udarbejdet et forberedende dokument om beskyttelse af kodede signaler inden for 
tv- og radiospredning. I det vil det blive undersøgt, om nye fællesskabsforanstaltninger, der omfatter 
-42 
de nyeste teknologiske fremskridt, kan bidrage til at fjerne de tekniske hindringer for handelen med 
signaldekodere. Foranstaltningen skal også have til formål at beskytte kodede signaler mod 
piratvirksomhed. 
10. Handel og distribution 
Effektive og konkurrencedygtige handels- og distributionssystemer, der betyder, at 
varer, der fremstilles i én medlemsstat, kan markedsføres og distribueres effektivt i en 
anden på kommercielt gunstige betingelser, er nødvendige, hvis alle fordelene ved 
det indre marked skal udnyttes. Det kræver, at der lægges vægt på at forbedre 
adgangen til distributionsnet og på at fremme forbindelserne mellem virksomheder i 
udviklede og mindre udviklede områder, mellem store og små virksomheder og 
mellem virksomheder i forskellige medlemsstater. Med dette for øje vil Kommissionen 
fortsætte sine høringer af repræsentanter for handels- og distributionbrancherne i 
Udvalget for Handel og Distribution og med medlemsstaterne under regelmæssige 
møder med embedsmænd, departementchefer for handel samt eksperter. 
Kommissionen vil endvidere iværksætte foranstaltninger efter følgende retningslinjer: 
• Der skal i samarbejde med medlemsstaterne etableres et integreret system til indsamling, behandling 
og spredning af ensartede statistikker om handel og distribution på fællesskabsniveau. Indsamlingen 
af pålidelige og detaljerede data er en forudsætning for, at der kan udarbejdes en fællesskabspolitik 
på dette område. 
• Den anden fase af COMMERCE 2000-initiativet, der skal fremme integreringen af nye teknologier til 
forbedring af intern kommunikation, lagerstyring, logistik og distribution er undervejs. Der skal lægges 
større vægt på at udvikle grænseoverskridende projekter, der får støtte under denne anden fase. 
• Kommissionen vil give yderligere støtte til selvregulerende foranstaltninger som f.eks. frivillige 
adfærdskodekser for betalingsmidler, franchiseordninger og postordresalg som en metode til at 
udvikle markedsledede løsninger på paneuropæiske problemer inden for handel og distribution. 
• Offentliggørelse af brochurer inden udgangen af 1994 med redegørelser for fælleskabs- og nationale 
bestemmelser for detail- og distributionsbrancherne, der berører etableringsretten, konkurrenceretten, 
forbrugerbeskyttelse og byplanlægning. 
11. Energi 
Gennemførelsen af det indre marked for energi skal give forbrugerne lettere adgang 
til de forskellige energikilder på et mere konkurrencebetonet marked, der vil have et 
større forsyningsgrundlag og dermed en større forsyningssikkerhed. 
Der findes en række foranstaltninger, initiativer og retningslinjer, der har til formål at 
øge konkurrencen og forbedre erhvervslivets muligheder i energisektoren, både 
internt og internationalt. 
1. Internt 
• Ledsagende energipolitiske foranstaltninger spiller en stor rolle. I denne forbindelse skal 
Kommissionens energipolitik have til formål at mindske forskellene mellem regionerne i Unionen, hvad 
angår adgang til energiressourcer, energiafhængighed og forsyningernes struktur og sikkerhed. Der 
skal træffes foranstaltninger inden for regionernes og byernes energiplanlægning og strukturfondene. 
. Udvikling og styrkelse af de transeuropæiske energinet er af allerstørste betydning, Kommissionen er 
ved at opstille fællesskabsretningslinjer. Disse net kan sikre diversificering af energiressourcerne og 
kan dermed øge forsyningsforbindelserne til områder uden for Fællesskabet. 
• En koordineret energipolitik for lagre og kriseforanstaltninger er et andet væsentligt punkt. 
-43 
2. Jntemaijonajt 
• Energichartret skal danne lovramme om handelen med og investeringerne i de tidligere 
planøkonomier inden for energi. Det åbner store muligheder for erhvervslivet, for diversificering og for 
at forbedre forsyningssikkerheden. 
• Bilaterale programmer for faglig bistand til republikkerne i det tidligere Sovjetunionen og til tandene i 
Øst- og Centraleuropa, kombineret med associeringsaftaler og andre forbindelser og programmer, 
som har til formål at bidrage til den økonomiske udvikling og generelle stabilitet, bidrager til at skabe 
langsigtet forsyningssikkerhed. 
• I samme forbindelse er det fortsat vigtigt at styrke og uddybe dialogen mellem producenter og 
forbrugere, navnlig med landene i Nordafrika og omkring Middelhavet. 
III. Yderligere forbedring af forholdene for forbrugerne 
Det indre marked er ikke kun for erhvervslivet og vil ikke kunne fungere rigtigt uden en 
stærk og effektiv forbrugerdeltagelse. Forbrugerne skal have fordelen ved større 
konkurrence og et større udvalg af varer og tjenesteydelser, samtidig med at de skal 
føle sig trygge og have en fornemmelse af, at deres andre væsentlige intereser er 
tilstrækkeligt beskyttede. Desuden kan velinformerede forbrugere, der gør brug af 
deres valgmuligheder, fremskynde den positive økonomiske virkning af et integreret 
marked. Forbrugerne vil derfor spille en afgørende rolle i opnåelsen af målsætningen 
for det indre marked. 
Ud over de foranstaltninger, der er nævnt i andre dele af dette program, som klart vil 
gavne forbrugerne, f.eks. større gennemsigtighed i fællesskabslovgivning og 
forbrugeroplysning, mener Kommissionen, at der kan være behov for andre 
lovgivningsforanstaltninger, for at forbrugerne kan betragte Unionen som et virkeligt 
enhedsmarked. Juridiske og kommercielle garantier og finansielle tjenesteydelser er 
de prioriterede områder. 
• På grundlag af offentlighedens reaktioner på dens grønbog fra oktober 1992 om forbrugsgarantier og 
eftersalgsservice, der skal være afgivet senest inden april 1994, vil Kommissionen fremsætte 
passende forslag i andet halvår 1994. 
• Med hensyn til finansielle tjenesteydelser vil Kommissionen tage følgende emner op: 
- Der vil blive indledt med en undersøgelse af, i hvilket omfang reglerne for gennemsigtighed for andre 
former for forbrugerkredit, f.eks. i direktiv 87/102/EØF og 90/88/EØF, kan anvendes for hypoteklån. 
Der vil blive forelagt udkast til et forslag i begyndelsen af 1995. 
- Henstillingen fra 1988 om betalingssystemer, herunder kreditkortsystemer, skal tages op og kan blive 
ændret til en bindende retsakt. Der vil blive truffet beslutning inden udgangen af 1994. 
- Den foranstaltning, der er nævnt ovenfor om lettelse af internationale betalinger, vil også være til 
fordel for de enkelte forbrugere. 
. Kommissionen vil overveje, hvilke foranstaltninger der vil kunne øge sikkerheden inden for visse 
tjenester, der vil blive grænseoverskridende efter gennemførelsen af det indre marked. 
IV. Forholdet mellem en bæredygtig udvikling og det indre marked 
Der er ikke i sig selv nogen konflikt mellem gennemførelsen af det indre marked og 
kampen mod miljøødelæggelsen. De to ting støtter og bør støtte hinanden. Denne 
særlige forbindelse er allerede nævnt i den europæiske fælles akt og underbygges af 
artikel 2 i traktaten, hvor det klart anføres, at gennemførelsen af det indre marked 
44 
bl.a. vil være et vigtigt middel til at opnå "en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, 
som respekterer miljøet". 
Kortfristede økonomiske gevinster på de økonomiske partneres og miljøets 
bekostning bør erstattes af en holdning, der kan danne grundlag for større effektivitet 
og konkurrenceevne, både på unionsniveau og internationalt, så der på længere sigt 
kan skabes et mere bæredygtigt økonomisk mønster. På internationalt plan vil 
Kommissionen støtte bestræbelser på at udvikle internationale rammer til løsning af 
handelskonflikter, der skyldes nationale eller regionale 
miljøbeskyttelsesforanstaltninger. Kommissionen vil endvidere støtte fremtidige 
bestræbelser på at styrke regler og beskyttelsesklausuler i GATT-koden for tekniske 
handelshindringer for at sikre, at miljøbestemmelserne ikke udnyttes til at begrænse 
handelen kunstigt. 
Unionens miljøpolitik står ved en meget vigtig korsvej. Ifølge UNCED-aftalerne og i 
henhold til traktaten om Den Europæiske Union og Fællesskabets femte 
miljøhandlingsplan er en integreret fremgangsmåde under udvikling, der skal sikre, at 
den sociale og økonomiske politik bliver bæredygtig. Det er ikke blot vigtigt for miljøet, 
men også på længere sigt for det indre marked. Det vil kun blive en succes, hvis 
politikken inden for industri, energi, transport, landbrug og turisme er bæredygtig, 
hvilket igen afhænger af miljøets evne til tåle dem. Mange miljøspørgsmål som f.eks. 
klimaændringer, forsuring og affaldsforvaltning kan kun løses gennem et samspil 
mellem de vigtigste økonomiske beslutningstagere og sektorer, ikke blot gennem 
lovgivningen, men også ved at anvende en bred, integreret mix af andre instrumenter 
som f.eks. standarder og/eller certificeringssystemer, frivillige ordninger og 
økonomiske instrumenter. Dette samspil kan bedst finde sted inden for 
fællesskabsrammer, uden hvilke der er risiko for, at foranstaltningerne ikke får den 
ønskede virkning for det indre marked. Disse rammer må imidlertid ikke være en 
spændetrøje. De skal være fleksible nok til at få alle de berørte personer til at 
acceptere deres ansvar og udvikle og anvende den mix af instrumenter, der bedst kan 
opfylde deres lokale og regionale behov, men uden at skabe unødvendige og 
uberettigede forvridninger. 
Der er sket fremskridt siden vedtagelsen af den europæiske fælles akt, men der 
udstår dog stadig en række spørgsmål, der skal løses, hvis det femte 
handlingsprogram skal være helt i overensstemmelse med det indre marked. I 1994 
skal der arbejdes videre med forbindelsen mellem det indre marked og bæredygtig 
udvikling. 
Tiltag 
. Miljø og konkurrenceevne: I sin meddelelse af 18. november 199211 understreger Kommissionen de 
potentielle fordele ved at integrere miljøhensyn i udviklingen af varer og tjenesteydelser og i 
produktionsprocesser for at styrke konkurrenceevnen i Fællesskabet og på verdensmarkedet. En 
effektiv indsats på dette område kunne give fællesskabsvirksomhederne en fordel som first mover på 
de internationale markeder. Fællesskabsforanstaltninger som f.eks. miljømærkning og miljørevision 
og passende afgiftsincitamenter kan anvendes til at støtte EU-virksomheders udvikling af sådanne 
strategier. 
• Affald: Kommissionen vil udarbejde forslag til, hvordan princippet om fri bevægelighed af varer kan 
forenes med den særlige ordning for affald. 
• Gennemgang af de nationale miljølove for at konstatere, om de er forenelige med det indre 
marked: Det nuværende forslag om at øge anvendelsesområdet for direktiv 83/189, så det kommer til 
at omfatte frivillige aftaler og økonomiske instrumenter, der bl.a. skal sigte mod opnåelse af miljømål, 
vil være de midler, der skal bidrage til fremskridtet på denne front. 
11 Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet: Industriens konkurrenceevne og miljøbeskyttelse, 
SEK(92) 1986, november 1992 
45 
V. Etablering af transeuropæiske net 
I Kommissionens arbejdsdokument fra juni 1993 blev der lagt vægt på, at nettenes 
udvikling skulle være koordineret og sammenhængende. I politikken for nettene skal 
indgå sammenkobling, samdrift og adgang til nettene. Udviklingen af nettene skal 
styres af efterspørgslen og af markedskræfterne. I hvidbogen om vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse lægges der vægt på prioriterede projekter, idet der 
foreslås en strategi, der kan fremskynde iværksættelsen. For at netpolitikken kan yde 
et bidrag til den europæiske vækst ud over nettene selv, skal der iværksættes 
horisontale foranstaltninger, der kan fremme opkomsten af transeuropæiske net. 
Forslagene i det strategiske program supplerer forslagene i hvidbogen. Forslagene 
skal respektere forholdene i hver enkelt sektor og skal bidrage til iværksættelsen af 
afsnit XII i unionstraktaten og skabe tillid blandt de involverede, uanset om det we 
myndighederne, industrien, bankerne og netselskaberne selv. I forslagene skitseres 
de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre samordning af netpolitikken på 
fællesskabsniveau, stimulere den private sektor til at deltage i finansieringen og gøre 
samdrift mulig. Der skal endvidere erindres om, at forskellige finansielle 
fællesskabsinstrumenter bidrager til samfinansieringen af et betydeligt antal projekter, 
der indgår i de transeuropæiske net. 
1. Konvergens af interesser og samordning 
At det er vanskeligt at fastsætte prioriteringer og udpege projekter af fælles interesse 
er velkendt, og det samme er grundene, nemlig interesseforskelle og forskellige 
prioriteringer på nationalt plan, mangel på europæiske visioner og uegnede juridiske 
og administrative rammer. For at opnå større integration af den europæiske transport-, 
telekommunikations- og energiinfrastruktur skal koordineringsbestræbelseme øges for 
Fællesskabet som helhed, så der på én gang tages hensyn til europæiske og 
nationale interesser, og de disponible ressourcer anvendes bedst muligt ved hjælp af 
nærhedsprincippet. 
T»taa 
• Rådets vedtagelse af vejledende planer, hvori der afstikkes mulige retningslinjer for udviklingen af 
nettene på mellemlang frist, er første trin i denne retning. Disse planer er baseret på en dialog på 
europæisk plan, der skal udbygges, og som spiller en væsentlig rolle for kanaliseringen af nogle 
fællesskabsinstrumenter mod de projekter, der er prioriteret i medlemsstaterne og i de 
støtteberettigede regioner. Kommisionen har inden for transport forelagt Rådet fire vejledende planer, 
der er blevet vedtaget. Andre planer er fortsat til behandling i Rådet og Parlamentet, medens 
Kommissionen inden længe vil forelægge flere nye forslag (jf. tabel i bilag 2). Arbejdet fortsættes 
således for at: 
- få Rådet og Parlamentet til at vedtage de allerede forelagte planer 
- forelægge Rådet, Parlamentet, ØSU og det nye Regionsudvalg flere forslag, der er under udarbejdelse 
- fremme integrationen af nettene geografisk og mellem forskellige transportformer, navnlig inden for 
transport, hvor der er ved at blive udarbejdet en plan for flere transportformer 
- pege på områder, der er direkte afhængige af effektive net, som f.eks. kvaliteten af de udbudte 
tjenesteydelser og de forskellige forudsætninger for denne effektivitet, samt at fremsætte passende 
forslag. 
. Dernæst skal den strategiske og driftsmæssige sammenhæng styrkes. Masterplanerne er nødvendige 
for gennemførelsen af netpolitikken, men uden yderligere samordning ville de resultere i en række 
komplekse og fragmenterede aktiviteter. Når der anvendes samme strategi for de transeuropæiske net 
som den, der har givet så gode resultater med det indre marked selv, er der en række instrumenter, 
der skal koordineres, og ressourcer, der skal fordeles mellem sektorerne, hvorefter der skal føres 
tilsyn med udviklingen. Der skal drefor træffes beslutning om at indføre en passende 
46 
samordningsmekanisme, der kan skabe større sammenhæng i netpolitikken. Kommissionen vil 
snarest fremsætte specifikke forslag. 
Statistikkerne skal forbedres, så der kan skabes klarhed over behovet. Manglen på sammenlignelige, 
pålidelige statistiske data på fællesskabsplan inden for infrastruktur har ofte været nævnt. Dette 
problem kan kun løses med medlemsstaternes aktive støtte. Unionen skal have fyldestgørende midler 
til observation i form af metoder, standardisering og måleinstrumenter. Fællesskabets Statistiske 
Kontor vil fremsætte forslag i løbet af første halvår 1994. Inden for telekommunikation skal der 
således stilles midler til rådighed for en dybtgående analyse af markedet for disse tjenesteydelser. 
En dybtgående gennemgang af den rolle, de europæiske byer skal spille som krumtappe i udviklingen 
af energi- og transportnettene, og parallelt hermed af det bidrag, de transeuropæiske 
telekommunikationsnet skal yde til en harmonisk udvikling i byerne. Under fastsættelsen af en ny 
europæisk metode for infrastruktur skal knudepunkter og kommunikationslinjer behandles samtidig. 
Kommissionen er i færd med at undersøge de transeuropæiske nets virkning på byerne. På grundlag 
af resultaterne af disse analyser vil Kommissionen kunne fremsætte forslag i 1995. 
Der skal ske videreudvikling af visionerne, udveksling af oplysninger og uddybning af drøftelserne på 
fællesskabsplan om infrastrukturen. Kommissionen vil støtte offentlige og private bestræbelser for at 
fremme drøftelserne på fællesskabsplan og dialogen mellem de berørte parter (projektledere, nettenes 
driftsselskaber, industrien, universiteterne samt de nationale, regionale og lokale myndigheder). Det 
første private initiativ, som Kommissionen har støttet, var etableringen af et europæisk center for 
infrastrukturundersøgelser, der er oprettet af European Roundtable for industriledere. 
2. Incitamenter for privat investering 
Presset på begrænsede nationale budgetter gør det i stigende grad problematisk at 
finansiere transeuropæiske net. Der skal gøres mere for at stimulere de private 
investeringer i større infrastrukturprojekter og overvinde eventuelle vanskeligheder, 
der kan være en hæmsko for sådanne investeringer. 
Fremme af privat investering i TEN-projekter vil få en direkte virkning på vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse i Unionen på mellemlang sigt ved at fremskynde 
infrastrukturprojekter, der ellers ikke ville blive gennemført eller kun med betydelige 
forsinkelser. 
Selv om finansieringen af bestemte projekter bør afgøres fra sag til sag (jf. forslagene 
i hvidbogen) kunne markedsbetingelserne generelt forbedres for at mindske den del 
af risikoen, som det offentlige har kontrol over, og for at tilbyde et passende afkast af 
den risiko, den private sektor påtager sig. Unionen bør mere aktivt søge at åbne for 
de private investeringer. 
Iiltafl 
a) Etablering af juridiske rammer, der tilskynder den private sektor til at deltage 
Det er nødvendigt at bevare balancen mellem investeringernes lønsomhed og de større 
infrastrukturprojekters samfundsmæssige betydning, men der bør alligevel ske en konvergens af 
betingelserne for private investeringer for at fremme sådanne investeringer i net på hele det indre 
marked. Konkurrencepolitikken kan bidrage til at åbne de nationale markeder (jf. afsnit A IV. ovenfor). 
Ofte skal de juridiske bestemmelser tilpasses omhyggeligt, så de kan danne fleksible rammer om 
grænseoverskridende net. Der bør imidlertid foretages en detaljeret analyse af de eksisterende juridiske 
og lovgivningsmæssige hindringer for investeringer fra den private sektor i nettene. Når resultatet af 
disse undersøgelser foreligger, vil der blive fremsat forslag (i slutningen af 1994). 
b) Forbedring af de administrative procedurer for at fremskynde planlægningen af 
infrastrukturfinansieringen 
Det er vigtigt for etableringen af nettene, at de administrative procedurer forenkles, og at forsinkelser i 
planlægningsprocessen skæres ned. Mange administrative lag og komplicerede hørings- og 
beslutningsprocedurer forlænger planlægningsprocessen for infrastrukturprojekter og virker 
afskrækkende på investorer og brugere, samtidig med at omkostningerne og risikoen ved 
infrastrukturprojekterne øges. 
47 
• Medlemsstaterne bør gennemgå deres nuværende praksis for behandlingen af ansøgninger for at 
forenkle procedurerne og fremskynde planlægningen af infrastruktur. Kommissionen overvejer at 
udarbejde en håndbog over den optimale praksis i Unionen for at give myndighederne en målestok. 
• Som et led i Kommissionens bestræbelser på at gøre erklæringen om europæisk interesse mere 
betydningsfuld vil der i midten af 1994 blive udsendt klare retningslinjer og andre råd om de sider af 
politikken, som Kommissionen har interesse i, navnlig inden for miljøpolitik, konkurrencepolitik og 
offentlige indkøb. 
c) Incitamenter for institutionelle investorer og detaillnvestorer på Unionens finansmarkeder 
Nogle transeuropæiske netprojekter kan selv tiltrække finansiering fra den private sektor. I sådanne 
titfælde skal den offentlige sektor måske kun stille passende lovgivningsmæssige rammer til rådighed. 
Dertil kommer, at erklæringen om europæisk interesse skulle kunne øge den private sektors interesse 
ved at lette adgangen til Fællesskabets finansielle instrumenter og fremskynde nogle administrative 
procedurer (jf. forslag nedenfor). 
For projekter, der er absolut nødvendige for nettene, men som ikke har tilstrækkeligt store 
indtjeningsmuligheder til at tiltrække private investorer, vil det kunne overvejes at yde et finansielt tilskud. 
Normalt ydes der tilskud, men der er alternativer, som f.eks. rentetilskud, skattemæssige incitamenter og 
lånegarantier. Det undersøges, om der kan udvikles sådanne instrumenter på EF-niveau, navnlig med 
henblik på at tiltrække institutionelle investorer og detailinvestorer. Blandt de forslag, der overvejes, er en 
nyskabende holdning til garantier og forsikring i forbindelse med EIF, rentetilskud i forbindelse med EF-
og EIB-lån, skattemæssige incitamenter for langfristet kapital eller aktiekapital, der ydes gennem EIF tit 
nye infrastrukturprojekter. Der vil i andet halvår 1994 blive udsendt en meddelelse med detaljerede 
forslag. 
d) Erklæringen om europæisk interesse kan tjene som katalysator for investorinteresse i 
transeuropæiske net 
Hovedtrækkene i den reviderede erklæring er som følger: 
• erklæringen om europæisk interesse kan anvendes som et mærke, der viser, at EU agter at tage 
eventuelle administrative og juridiske problemer op hurtigst muligt, så projektet kan videreføres 
• der kan træffes særlige opfølgningsforanstaltninger i forbindelse med udstedelsen af erklæringen om 
europæisk betydning for at bistå med at mobilisere privat kapital, f.eks. 
- godtgørelse af omkostningerne til de indledende undersøgelser for projekter af europæisk interesse, 
der gennemføres 
- de vil blive prioriteret med henblik på at opnå forbedret kreditværdighed hos Den Europæiske 
Investeringsfond, når EIF er på plads 
- Kommissionen vil aktivt sponsorere egnede projekter på Unionens kapitalmarkeder 
- EIF Vil kunne indskyde aktiekapital, når det er tilladt ifølge reglerne 
- der kan indrømmes skattelempelser for projekter, der er af europæisk betydning. 
3. Samdrift 
Forskellige lovmæssige krav og tekniske specifikationer samt de mange forskellige 
administrative strukturer og og ledelsesregler medfører, at der ikke kan ske samdrift 
på tværs af grænserne, og at markedet fragmenteres. Med nogle få undtagelser har 
samdrift af transeuropæiske net ikke været taget systematisk op. 
Fællesskabsmandater til de europæiske standardiseringsorganisationer har været 
koncentreret om gennemførelsen af Fællesskabets politik, navnlig teknisk lovgivning, 
offentlige indkøb og udvikling af informationsteknologi og telekommunikation. 
Fællesskabet bør sikre, at alle, der beskæftiger sig med muligheden for samdrift af 
nettene, bliver involveret. Det er et område, hvor de nationale myndigheder 
tranditionelt fastsætter love og regler, og hvor samdrift i hvert fald til dels kun er mulig, 
hvis der findes obligatoriske tekniske specifikationer. Der skal imidlertid lægges vægt 
på specifikationer, der er aftalt af netselskaberne og markedsdeltagerne selv. 
48 
Tlitaq 
• Der vil i første halvår 1994 blive opstillet en oversigt over de områder, hvor der bør træffes 
foranstaltninger for at løse samdriftsproblemer. 
• På de enkelte områder skal der fastsættes procedurer, der kræver, at der peges på 
harmoniseringsmuligheder, samtidig med at der så klart som muligt skelnes mellem: 
- medlemsstaternes procedurer, fordi de berører samfundet som helhed og traditionelt henhører under 
myndighederne 
- de procedurer, der er uddelegeret til netselskaberne, og som administrativt og teknisk er hindringer for 
samdrift af systemerne eller blot for en gnidningsløs udveksling 
- de tekniske specifikationer, der kræver deltagelse af de aktører, der er direkte knyttet til 
infrastrukturselskaberne eller til levering af det udstyr, nettene består af 
• På grundlag af disse resultater vil Kommissionen i 1995 fremsætte forslag til foranstaltninger for at 
fastslå, hvilke juridiske instrumenter der vil være bedst egnede til at løse de lovgivningsmæssige 
problemer, og den vil overlade det til 
- de kompetente organer at varetage de opgaver, der traditionelt uddelegeres i medlemsstaterne 
- de europæiske standardiseringsorganer, der normalt udfører standardiseringen, når det står klart, at 
de kan magte opgaver, der afviger væsentligt fra de traditionelle programmer. 
« I den nærmeste fremtid skal der forelægges Rådet et forslag til direktiv om samdrift af 
højhastighedstog. Ifølge direktivforslaget skal der opstilles obligatoriske tekniske forskrifter for 
samdrift, og CEN/CENELEC/ETSI får mandat til at opstille europæiske standarder. 
• Kommissionen og medlemsstaterne skal inddrage netselskaberne og industrien i udarbejdelsen og 
anvendelsen af europæiske standarder både i Unionen og med nabolandene. 
. Hvor det er nødvendigt, vil fælles tekniske specifikationer for elementer, der er væsentlige for 
samdriften, blive gjort obligatoriske. 
4. Tidlig udvikling af telenet mellem administrationerne 
Inden for rammerne af Kommissionens politik for transeuropæiske net er der etableret 
en række edb-net til udveksling af information mellem de nationale administrationer 
vedrørende afgifter og toldspørgsmål på den ene side og mellem medlemsstaterne og 
Kommissionen på den anden. Kommissionen vil gå videre med en feasibility-
undersøgelse i de kommende måneder, hvis formål skal være at give startskuddet til 
et egentligt fælles kommunikationsnet for told og indirekte beskatning, der skal danne 
grundlag for alle nuværende og fremtidige applikationer. 
• Med hensyn til applikationer skal toldsystemerne vedrøre udviklingen af en 
integreret fællesskabstarif, der vil give Kommissionen mulighed for at udsende 
oplysninger om told og landbrugsafgifter (TARIC-systemet), tariferingsmeddelelser 
("bindende tariferingsoplysninger") og om lofter og kvoter (QUOTA). Disse 
systemer vil medføre, at toldmyndighederne kan træffe beslutninger hurtigere på 
grundlag af pålidelige, dagligt ajourførte oplysninger, og vil derfor være en 
betydelig fordel for de økonomiske beslutningstagere. 
• Afgiftssystemerne skal vedrøre udvekslingen af oplysninger om opkrævningen af 
moms af samhandelen inden for Fællesskabet (VIES-systemet) og om 
punktafgifter (under udvikling). Gennem disse systemer vil medlemsstaterne kunne 
udvikle ordninger for indirekte beskatning af samhandelen inden for Fællesskabet 
efter afskaffelsen af de afgiftsmæssige hindringer. 
Mere generelt vil etablering og drift af et effektivt, pålideligt og brugervenligt system 
for kommunikation og dataudveksling mellem tretten administrationer, som der er 
fremsat forslag om i det tidligere afsnit om administrativt samarbejde, sætte skub i 
gennemførelsen af prioriteringerne og hovedlinjerne i foranstaltningerne i henhold til 
de foreslåede retningslinjer for telenet, der nu er til behandling i Rådet, deriblandt IDA-
programmet (Interchange of Data between Administrations). Det er snævert forbundet 
49 
med vækstinitiativet, idet det indeholder incitamenter til investeringsbeslutninger, 
medfører et gunstigere økonomisk klima gennem forbedret effektivitet og styrker 
industriens struktur. 
Bortset fra nettets betydning for myndighederne på det indre marked, vil det have 
betydelige industripolitiske konsekvenser. Det kan bidrage til at gøre europæisk 
industri mere dynamisk ved at give industrien (hardware- og softwareleverandører, 
systemintegrationsspecialister, netselskaber og tjenesteydere) strukturerede og 
koordinerede oplysninger om, hvor brugerne vil hen på længere sigt. Det vil gennem 
sine aktiviteter være en fællesnævner i de elektroniske postsystemer, der anvendes af 
myndighederne, og som også vil påvirke andre brugere. Industrien vil derfor stå over 
for et stadig mere konvergerende sæt af krav, der vil gøre det muligt for den at opstille 
løsningerne for europæisk marked uden at miste sin kreativitet og sin frihed til at 
differentiere produkterne. Videre gennemførelse af elektronisk post i 
administrationerne vil takket være Fællesskabets politik for offentlige indkøb give 
industrien mulighed for at sælge ensartede varer på et stort hjemmemarked, hvilket 
derefter skulle kunne medføre en kvalitetsforbedring og en prissænkning. 
Elektronisk post kan være medium for mange dataudvekslinger, men der er krav, der 
kan opfyldes bedre ved enten at tilføje supplerende muligheder eller applikationer på 
grundlag af den underliggende infrastruktur (f.eks. EDI) eller ved hjælp af helt 
anderledes teknologier. Det foreslåede IDA-program, der skal give fællesskabsstøtte 
til gennemførelsen af de transeuropæiske kommunikations- og dataudvekslingsnet, 
skal være hovedinstrumentet på dette område, da det kan støtte gennemførelsen af 
projekter af fælles interesse og samdrift mellem net og applikationer. Der bør bygges 
på de eksisterende net og tages hensyn til udviklingen i et samarbejde mellem 
administrationerne, der går ud over Unionen. 
50 
Afsnit D - En dynamisk og åben politik udadtil 
Effektiv forvaltning af Unionens ydre grænser og en dynamisk handelspolitik er 
væsentlig, hvis private og virksomheder både fra Unionen og tredjelande skal have 
det fulde udbytte af det indre marked. Der skal træffes foranstaltninger på begge 
fronter for at standse ulovlig og fordrejende praksis, der kan underminere EU-
markedernes konkurrenceevne. 
I. Forvaltning af Unionens ydre grænser 
Gennemførelsen af det indre marked har i forbindelse med Maastricht-traktatens 
ikrafttrædelse koncentreret opmærksomheden om spørgsmål i forbindelse med 
toldmyndighedernes virksomhed ved Unionens ydre grænser. Medlemsstaterne har i 
samarbejde med Kommissionen undersøgt, hvordan toldmyndighederne udfører 
deres opgave inden for rammerne af "Told 2000"-initiativet. Foranstaltninger til 
gennemførelse af målsætningerne i "Told 2000"-dokumentet vil blive afsluttet i 
begyndelsen af 1994. Hovedpunkterne i programmet er anført nedenfor. 
a) Kontrol ved de ydre grænser: 
• Hovedsigtet er, at kontrollen ved de ydre grænser skal være af høj kvalitet, så den letter 
trafikstrømmene og samtidig er effektiv og ensartet. Toldmyndighederne ved de ydre grænser skal i 
lige høj grad lette handelen og udøve kontrol, hvis Toldunionen og det indre marked fortsat skal nyde 
tillid. På denne måde undgås det, at handelen omdirigeres, og at handelsstrømmene med resten af 
verden forvrides. 
• De nationale toldmyndigheder vil i 1994 i samarbejde med Kommissionen forelægge en rapport, hvori 
de vil behandle spørgsmålet om, hvorvidt forskelle mellem medlemsstaternes administrative 
sanktioner i tilfælde af overtrædelse af toldreglerne forvrider samhandelen, og om straffene bør 
tilnærmes indbyrdes. 
• Gennem et nærmere samarbejde mellem de nationale administrationer, der er organiseret af 
Kommissionen, vil overtrædelser af toldreglerne og andre betingelser for adgang til Fællesskabets 
marked blive søgt forebygget. Prioriterede områder er bekæmpelse af svig, beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder - navnlig varemærker, mønstre og ophavsret - og foranstaltninger til 
bekæmpelse af forfalskning af varer. 
b) Forenkling og kontrol: 
• Toldmyndighederne skal finde balancen på den ene side mellem at virke afskrækkende og afsløre 
bedrageri og på den anden nødvendigheden af at forstyrre den legitime handel og den fri 
bevægelighed for personer mindst muligt, samtidig med at omkostningerne ved at overholde reglerne 
skal holdes så langt nede som muligt. Unionens rolle skal være at udbrede kendskabet til den 
optimale praksis på grundlag af ny teknologi og at fremme brugen af forenklede procedurer og 
risikoanalyseteknikker. 
c) Ressourcer og effektivitet: 
. Det skal planlægges, hvordan mål udpeges og ressourcer fordeles på grundlag af prioriteringen. 
Kommissionen kan fungere som mellemmand og arbejde for, at der opnås enighed om rammer, der 
tager hensyn til Unionen som helhed. 
. Toldmyndighedernes rekruttering og uddannelse bør ændres, så toldmyndighederne kan tilpasse sig 
den mere fleksible praksis og de nye teknikker (risikoanalyse, revisionsbaseret kontrol, udførelse af 
rutineopgaver på edb m.v.). 
. Automatiseringen af toldprocedurer vil blive fortsat, så varerne kan toldklareres elektronisk af de 
erhvervsdrivende. Der vil på denne front blive satset på muligheden af at anvende virksomhedernes 
edb-systemer til at opfylde deres toldformaliteter, på udviklingen af forbindelser mellem de nationale 
systemer og på forenkling af toldprocedurerne i alle medlemsstaterne ved hjælp af edb-kontrol. 
51 
• Det vil i 1994 blive undersøgt, hvordan der kan fremskaffes ressourcer. Man vil oven/eje f.eks. 
udnyttelse af Fællesskabets finansieringsinstrumenter, deling eller pooling af udstyr, fælles 
iværksættelse af foranstaltninger og tilsvarende ordninger. 
Gennemførelsen af det indre marked betyder, at det administrative samarbejde og 
den gensidige bistand mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og 
Kommissionen skal styrkes med henblik på at gribe ind over for told- og afgiftssvig. 
Siden vedtagelsen af forordning 1468/81 har de nationale og Kommissionens 
efterforskningsenheder intensiveret deres samarbejde og har foretaget efterforskning 
i tredjelande for at kontrollere, om told- og landbrugslovgivningen anvendes korrekt. 
Der er nu forelagt Rådet et forslag til ændring af denne forordning, så den kommer til 
at virke bedre. 
Kommissionen er også i færd med i samarbejde med medlemsstaterne at undersøge 
mulighederne for at styrke samarbejde inden for narkotikabekæmpelse. Efter 
vedtagelsen af rammer for handelen med tredjelande med stoffer, der anvendes til 
fremstilling af narkotika12, har flere tredjelande, der er aktuelle i denne forbindelse, 
forpligtet sig til at kontrollere handelen med disse varer på grundlag af et samarbejde. 
Fællesskabets beføjelser inden for narkotikahandel er for øjeblikket uklare, men 
medlemsstaterne presser på for at få et øget samarbejde på fællesskabsplan. Med 
dette for øje er der udviklet en række samarbejdsmekanismer, der for fremtiden vil 
blive administreret af en toldarbejdsgruppe, der er nedsat i henhold til 
unionstraktatens artikel K, stk. 4. 
Gennemførelse af den fælles handelspolitik inden for det indre 
marked 
Siden Fællesskabets begyndelse i 1957 er der sket betydelige fremskridt hen imod 
indførelsen af en fælles handelspolitik for varer og - i den seneste tid -
tjenesteydelser. Indførelsen af en fælles import- og eksportordning for varer og 
tjenesteydelser over for resten af verden er en forudsætning for et ensartet 
konkurrenceniveau på medlemsstaternes marked og vil lette ophævelsen af 
toldbehandlingen for vareforsendelser mellem medlemsstaterne. Selv om 
hovedelementerne i de fælles handelsmæssige rammer nu er på plads, findes der 
dog stadigvæk en række huller. Bortset fra indførelsen af den fælles handelspolitik er 
der en række områder, hvor yderligere fremskridt på multilateralt plan kan øge 
fordelene ved det indre marked. Kommissionen vil i de kommende år tage 
nedennævnte punkter op. 
Fællesskabet har en række handelspolitiske instrumenter til sin rådighed (artikel 113, 
antidumping, forordninger om udligningstold og det nye handelspolitiske instrument). 
Kommissionen har foreslået Rådet forbedringer, der kan fremskynde og strømline 
beslutningsprocessen for anvendelsen af disse instrumenter. Den har også gjort det 
klart for Rådet, at der vil være behov for flere ressourcer for at gøre disse 
instrumenter mere effektive. Under gennemførelsen af resultaterne fra Uruguay­
runden vil det være vigtigt at sikre, at Fællesskabets midler fortsat er fyldestgørende. 
• Der vil blive truffet foranstaltninger til at sikre, at medlemsstaternes kontrol med varer og teknologier 
med dobbelt formål er effektiv og baseret på fælles standarder. 
12 Forordning 3677/90 af 13.12.1990, som ændret ved forordning 900/92 af 31.3.1992 
52-
Kommissionen vil træffe foranstaltninger inden for eksportkreditforsikring. 
Kommissionen vil fortsat presse på for at få ophævet hovedparten af de nationale kvoter eller for at få 
en række kvoter for statshandelslande ændret, så de gælder for hele fællesskabsmarkedet. 
Inden for den fælles transportpolitik vil Kommissionen tage de nødvendige skridt til at gøre de 
nationale forbindelser med tredjelande inden for transport mere konsistente. I denne forbindelse skat 
de eksisterende bilaterale ordninger for vej-, luft- og søtransport gradvis erstattes med passende 
fællesskabsaftaler og -procedurer. Fællesskabet vil endvidere optrappe sin deltagelse i internationale 
fora for transportspørgsmål. Med henblik herpå bør der lægges mere vægt på direkte deltagelse af 
Fællesskabet i disse fora. 
Finansielle tjenesteydelser. Når GATS er gennemført, vil fællesskabsmellemmænd få udvidet deres 
adgang til markederne i tredjelande, idet Unionen allerede står åben for konkurrence i denne sektor. 
Unionen vil bilateralt og multilateralt arbejde for yderligere liberalisering af disse sektorer. 
Konkurrencepolitik: Kommissionen vil arbejde for, at princippet om "høflighed" anvendes inden for 
konkurrencepolitikken i både bilaterale og multilaterale fora. Respekt for dette princip kræver, at både 
Unionen og dens internationale partnere behandler overtrædelser af konkurrencereglerne, der skaber 
hindringer for den internationale handel, i henhold til deres interne konkurrencepolitik. 
International standardisering: Kommissionen og de europæiske standardiseringsorganisationer vil 
fortsat støtte international standardisering og vil inden for de multilaterale rammer arbejde for en 
mindskelse af de tekniske handelshindringer (bl.a. GATT-koden for tekniske handelshindringer). 
Aftaler om gensidig anerkendelse: For øjeblikket anvendes aftaler om gensidig anerkendelse, der 
potentielt er et nyttigt redskab for handelen med tredjelande, næsten udelukkende inden for 
overensstemmelsesvurdering og god laboratoriepraksis. Kommissionen vil udvide brugen af aftaler 
om gensidig anerkendelse til andre områder. 
53-
Afsnît E - Gennemgang og tilpasning af det strategiske 
program 
I programmet er der gjort rede for den konsolidering og udvikling, der efter 
Kommissionens opfattelse ved udgangen af 1993 bør gennemføres på det indre 
marked efter omfattende konsultationer. 
Da det indre marked selv er undergivet en stadig udvikling og ændring, skal 
programmet revideres og tilpasses regelmæssigt på baggrund af udviklingen. 
Kommissionens årsberetning om det indre marked skal omfatte en gennemgang af 
programmets gennemførelse, og den kan således anvendes af Kommissionen til at 
pege på eventuelle nødvendinge ændringer. 
Berørte parter, navnlig dem, der har fremsat bemærkninger til Kommissionens 
arbejdsdokument om programmet, opfordres til selv regelmæssigt at tage programmet 
op til genvurdering og at tilsende Kommissionen forslag til tilpasninger. 
-54 
Konklusion 
Det strategiske program er en kompleks pakke af foranstaltninger, der hver især skal 
vurderes på deres egne præmisser. Kommissionen anser det dog for nødvendigt, at 
Rådet beslutter sig til at betragte de prioriterede spørgsmål i programmet som 
hastesager, navnlig hvor der allerede er fremsat forslag. Kommissionen opfordrer 
Rådet til at sende et klart politisk budskab om, at gennemførelsen og udviklingen af 
det indre marked fortsat prioriteres højt. For at give denne beslutning substans 
foreslår Kommissionen, at det strategiske program iværksættes på følgende grundlag: 
• Rådet støtter de generelle retningslinjer i det strategiske program 
• Rådet afgiver et bestemt løfte om at fremskynde drøftelsen af de sytten lovforslag 
fra hvidbogen fra 1985, det stadig har til behandling, så de kan vedtages inden 
udgangen af 1994. 
55 
Bilag 1 - Overvågning af kvaliteten af gennemførelsesfor­
anstaltningerne i en række sektorer 
Levnedsmidler - Der har kun været få klager over gennemførelsen, men det kan lige 
så godt skyldes manglende udbredt kendskab til foranstaltningerne, som at der ingen 
problemer er. Det er derfor blevet besluttet at indkalde juridiske specialister, der skal 
undersøge gennemførelsesbestemmelserne for hovedparten af levnedsmiddeldirek­
tiverne. 
Finansielle tjenesteydelser - Kontakter med markedsdeltagerne for at sætte fingeren 
på problemerne, drøftelse af gennemførelse og fortolkning i Det Rådgivende Udvalg 
for Banklovgivning og Forsikringskomitéen, brug af eksterne konsulenter. 
Gennemsigtigheden øges ved, at det relevante unionsdirektiv skal nævnes i 
gennemførelsesforanstaltningerne, og ved, at medlemsstaterne skal indsende 
gennemførelsestabeller, der viser overensstemmelsen mellem fællesskabs- og 
nationale foranstaltninger. 
Anerkendelse af eksamensbeviser - Gennemførelsen forberedes af en "præ­
gruppe" af nationale koordinatorer, der udveksler udkast og drøfter 
fortolkningsproblemer; der anvendes også eksterne konsulenter. 
Intellektuel ejendomsret - Tekniske møder med eksperter fra medlemsstaterne; brug 
af eksterne konsulenter, der skal undersøge de nationale domstoles praksis. 
Veterinær og plantesundhedsmæssig lovgivning - Da ressourcerne er stærkt 
begrænsede i forhold til opgavens størrelse, skal vægten lægges på problemer, der 
peges på af de erhvervsdrivende, af de nationale myndigheder eller af Fællesskabet. 
Denne opgave lettes af forskriftsudvalgene på de pågældende to områder. 
En mere systematisk metode til overvågning af gennemførelsen, hvor det er ønskeligt, 
ville kræve et betydeligt større personale. Der vil imidlertid også blive undersøgt andre 
veje til forbedring af forholdene, navnlig vil man styrke informationsnettene, som kan 
anvendes til at finde frem til problemerne. 
56 
Bilag 2 - Transeuropæiske net (vejledende tidsplan for 
vedtagelse af planerne for nettene) 
Kommissionen Rådet Parlamentet 
TRANSPORT 
TGV-tog 
Kombineret transport 
Vejtransport 
Indre vandveje 
Den multimodale plan: 
- Traditionel jernbanetrans­
port 
- Avancerede lande-
vejsteleapplikationer 
- Havne 
-VTS 
- Lufthavne 
- Lufttrafik Ajourført i den multi­
modale plan 
Ajourført i den multi­
modale plan 
Ajourført i den multi­
modale plan 
Ajourført i den multi­
modale plan 
Juni 1994 Modtaget positivt 
17.12.90 uden at blive 
vedtaget 
Vedtaget 29.10.93 
Vedtaget 29.10.93 
Vedtaget 29.10.93 
1. halvår 1995 Vedtaget 15.5.92 
Vedtaget 26.10.93 
Vedtaget 26.10.93 
Vedtaget 26.10.93 
1. halvår 1995 
Udarbejdet i den multimodale plan 
idem 
idem 
idem 
idem 
idem 
TELEKOMMUNIKATION 
Telenet mellem administra­
tionerne 
ISDN 
Integreret bredbåndsnet Vedtaget 12.3.93 
Vedtaget 1.9.93 
Under udarbejdelse 1. halvår 1994 
1. halvår 1994 
1. halvår 1995 1. halvår 1994 
1. halvår 1994 
1. halvår 1995 
ENERGI 
Kraft 
Naturgas Under afslutning 
Under afslutning 1. halvår 1994 
1. halvår 1994 1. halvår 1994 
1. halvår 1994 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
DET STRATEGISKE PROGRAM FOR DET INDRE MARKED 
Bevillinger godkendt i 1993 
Forpligtelser 
1 
483.947.000 Betalinger 
2 Bevillingsansøgning for 1994 
Forpligtelser 
3 
544.970.000 Betalinger 
4 Procentvis udsving 
Forpligtelser 
5 
+ 12.60% Betalinger 
6 
1. Foranstaltningens betegnelse 
Det strategiske program for det indre marked. 
2. Budgetpost 
Jf. punkt 7.2 nedenfor 
3. Retsgrundlag 
Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig 
artikel 8A, 30-36, 100A og 100B 
Traktaten om Den Europæiske Union, særig artikel 129A-D og kapitel VI. 
4. Beskrivelse af foranstaltningen 
4.1. Foranstaltningens generelle formål 
• Færdiggørelse af de grundlæggende juridiske rammer 
• Forvaltning af Fællesskabets regler i kraft af kvalitet og gennemsigtighed i de 
fællesskabsregler, der gennemføres i national lov, og gennem omhyggelig 
håndhævelse 
• Indførsel af et sammenhængende administrativt samarbejdssystem mellem 
medlemsstaterne og mellem disse og Kommissionen for at sikre, at 
fællesskabslovgivningen gennemføres effektivt 
• Sikring af klagemuligheder gennem domstolsadgang og forbedring af det 
retlige samarbejde; vurdering af fællesskabsreglernes konsekvenser 
• Udvikling af det indre marked; forbedring af erhvervsklimaet og styrkelse af 
forbrugerbeskyttelsen; sikring af proportionalitet og gennemsigtighed i de nye 
fællesskabsregler; udvikling af kommunikation og bedre tilpasning af 
informationen til målgrupperne; en dynamisk og åben politik udadtil 
'V? 
Fremme af udviklingen af transeuropæiske net i nøglesektorer; stimulering af 
private investeringer og fremme af telenet mellem de nationale 
administrationer og deres europæiske modstykker. 
De foreslåede foranstaltninger er baseret på følgende meddelelser og 
resolutioner: 
a) Meddelelser 
• Meddelelse af 2. december 1992 fra Kommissionen, "EF's indre marked efter 
1992 - opfølgning af Sutherland-rapporten" (SEK(92) 2277 endelig udg.) 
• Meddelelse fra Kommissionen af 2. juni 1993, "Styrkelse af effektiviteten af 
det indre marked - om et strategisk program for det indre marked" (KOM(93) 
256 endelig udg.). 
b) Resolutioner 
• Rådets resolution af 7. december 1992 om den praktiske gennemførelse af 
det indre marked (EFT nr. C 334 af 18.12.1992, s. 1). 
4.2. Foranstaltningens varighed 
Permanente foranstaltninger med en varighed ud over 1993, der er den frist, der er 
fastsat i EØF-traktatens artikel 8A, med henblik på at sikre, at det indre marked kan 
fungere som forudset, og at der sker fremskridt hen imod Den Økonomiske og 
Monetære Union. 
4.3. Hvem berøres af foranstaltningen? 
Nationale administrationer, kommercielle og industrielle kredse, retlige organer, 
borgere og forbrugere. 
5. Udgiftens klassifikation 
5.1. Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2. Opdelte bevillinger 
5.3. Gælder ikke. 
6. Udgiftens art 
Udgifterne til foranstaltningerne omfatter hovedsagelig: 
• finansielle bidrag og tilskud (hovedsagelig til de europæiske organer, der skal 
deltage i det administrative samarbejde, og de videnskabelige 
forvaltningsorganer, der skal overvåge fællesskabsreglerne) 
• finansielle forpligtelser, der hidrører fra kontrakter for forberedende 
undersøgelser samt feasibility- og evalueringsundersøgelser, der bidrager til 
den praktiske gennemførelse af det indre marked (navnlig i forbindelse med 
etableringen af telenet mellem administrationerne) og til opnåelsen af 
tilknyttede politiske mål 
ÇX 
tilskud til projekter af interesse for Fællesskabet, der iværksættes af eksterne 
organer 
finansiering af udveksling af nationale tjenestemænd, uddannelse samt 
informations- og kommunikationsprogrammer. 
7. Finansielle virkninger 
7.1. Beretningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen 
Efter 1993, der var fristen for indførelsen af det indre marked, hvor der blev lagt vægt 
på at nå de lovgivningsmæssige mål i hvidbogen, skal der foretages en væsentlig 
revision af budgetposterne for det indre marked ved udarbejdelsen af budgetforslaget 
for 1994. Denne revision var koncentreret om en ændring af de sædvanlige 
foranstaltninger i henhold til de politiske retningslinjer i Kommissionens meddelelser til 
Rådet og Europa-Parlamentet af 2. december 1992, "EF's indre marked efter 1992 -
opfølgning af Sutherland-rapporten" (SEK(92) 2277 endelig udg.) og 2. juni 1993, 
"Styrkelse af effektiviteten af det indre marked - om et strategisk program for det indre 
marked" (KOM(93) 256 endelig udg.). Formålet med programudkastet er at 
videreudvikle disse ændrede foranstaltninger på baggrund af de kvalitative ændringer 
i arten af arbejdet i de tjenester, der overvåger gennemførelsen af fællesskabs­
lovgivningen inden for rammerne af det udbyggede administrative samarbejde med 
medlemsstaterne. 
Det står klart, at ressourcefordelingen til en vis grad kan ændres for at imødegå 
denne nye udfordring. En detaljeret undersøgelse af den nuværende 
ressourcefordeling vil imidlertid være nødvendig for at afgøre, hvor fordelingen kan 
ændres. Det står endvidere klart, at for visse opgaver vil de eksisterende ressourcer 
være utilstrækkelige. I andre tilfælde er det lige så klart, at ressourcespørgsmålet er 
uafklaret, indtil de supplerende opgaver, der beskrives i programmet, er udført, 
således at der kan foretages et nøjagtigt skøn over behovene. De øvrige berørte 
tjenestegrene er blevet anmodet om at afgive de i denne henseende nødvendige 
oplysninger. F.eks. har GDXXI for budgetposterne Bil, OUI og D meddelt, at 
videreførelsen af foranstaltninger, der allerede er opført for 1994 vil kræve yderligere 
ressourcer i 1995: 
• "overvågningsgrupper" (repræsentanter for administrationerne og industrien, 
der skal sikre, at det indre marked holder trit) 4 mio. ECU i 1995 
• "Borgernes Europa" (der skal pege på eventuelle vanskeligheder i forbindelse 
med det indre marked, og rådgive borgerne) - 3 mio. ECU i 1995 
• "Pilotprojekter" (tilpasning af traditionelle kontrolmekanismer, der kan give en 
bedre beskyttelse af de ydre grænser) - 7 mio. ECU i 1995. 
Når det er sagt, indeholder finansieringsoversigten som første skridt et forsøg på at 
opregne de budgetposter, der står i forbindelse med det indre marked, og at opstille 
de beløb, der skal anvendes til de pågældende foranstaltninger, i størrelsesorden. 
"P.m." angiver, hvor der muligvis bliver behov for yderligere ressourcer. 
7.2. Omkostningerne fordelt på foranstaltningens elementer 
Tallene nedenfor beskriver situationen i det foreløbige budgetforslag for 1994: 
0 
Opdeling på grundlag af 
programmets hovedlinjer 
* (angiver, at posten også kan 
omfatte nye aktioner) 
A. Færdiggørelse af de grundlæg­
gende juridiske rammer 
B. Forvaltning af fællesskabsreglern 
1. Kvalitet og gennemsigtighed i 
gennemførelsen i national lov 
II. Kvalitet i gennemførelsen 
- administrativt samarbejde* 
- overvågning af gennemførelsen* 
- forebyggelse af nye hindringer* 
- sanktioner* 
III. Klageadgang* 
Domstolsadgang og retligt samar­
bejde* 
IV. Evaluering af virkningen af fælles­
skabsreglerne* 
C. Udvikling af det indre marked* 
1. Proportionalitet og gennemsigtig­
hed i de nye regler - kommunika­
tions- og informationspolitik* 
II. Forbedring af erhvervsklimaet* 
III. Forbedring af forbrugerbeskyttel­
sen* 
IV. Transeuropæiske net* 
D. Politikken udadtil forvaltning af 
grænserne* 
IALT Involverede 
budgetposte 
(helt eller delvis) 
B5-3000 
B5-301 
B5-4020 
B5-4023 
B5-3000 
(inkl. dele af A, B 
og C) 
B2-5101 
B2-5102 
B3-4015 
B5-108 
B5-302 
85-3051 
B5-306 
B5-100 
B5-800 
B5-600 
B5-300 
B3-303 
B5-304 
B5-401 
B5-500 
B5-300 
B5-303 
B5-320 
B3-4111 
B5-102 
B5-105 
B2-702 til B2-706 
B5-700 
B5-720 
B5-7210 
B5-7211 
B5-7212 
B5-7213 
B3-440 
B5-600 
B5-7214 Budget 1993 
Jf. B. nedenfor 
p.m. 
17.800.000 
7.000.000 
34.000.000 
14.000.000 
4.000.000 
30.000.000 
1.000.000 
p.m. 
2.427.000 
p.m. 
2.100.000 
22.900.000 
Budget 1993 
Jf. B. ovenfor 
6.800.000 
28.000.000 
8.000.000 
10.000.000 
Jf. B. ovenfor 
500.000 
24.800.000 
650.000 
6.000.000 
3.500.000 
12.770.000 
185.000.000 
7.000.000 
17.000.000 
9.800.000 
2.000.000 
3.300.000 
22.900.000 
700.000 
483.947.000 FBF 1994 
Jf. B. nedenfor 
750.000 
18.100.000 
5.000.000 
40.750.000 
19.000.000 
4.000.000 
p.m. 
1.000.000 
2.900.000 
7.500.000 
2.400.000 
p.m. 
23.700.000 
FBF 1994 
Jf. B. ovenfor 
7.820.000 
39.000.000 
10.000.000 
11.200.000 
Jf. B. ovenfor 
700.000 
26.800.000 
650.000 
6.700.000 
3.500.000 
13.000.000 
200.000.000 
20.000.000 
26.200.000 
10.000.000 
12.900.000 
2.000.000 
4.800.000 
23.700.000 
900.000 
544.370.000 
* (angiver, at budgetposten også kan indeholde nye foranstaltninger) 
8. Bestemmelser til forebyggelse af svig 
Tilskud, præsterede tjenesteydelser og resultaterne af bestilte forberedende 
undersøgelser, feasibilitets- og evalueringsundersøgelser verificeres, inden der 
foretages udbetalinger, under hensyntagen til de kontraktlige forpligtelser og 
é* 
-5 
principperne for besparelser og god finansiel forvaltning. Forebyggelse af svig 
(overvågning, regelmæssige rapporter m.v.) indgår i alle de kontrakter, Kommissionen 
indgår med beløbsmodtagere. 
Den rammekontrakt, der i 1992 blev indgået mellem Kommissionen og de europæiske 
standardiseringsorganer indeholder f.eks. en meget klar oversigt over omkostningerne 
i forbindelse med de europæiske standarder, de har mandat til at udarbejde, således 
at der kan føres effektiv kontrol med de faktiske udgifter. 
Generelt skal alle permanente foranstaltninger følges op regelmæssigt af de 
pågældende tjenestegrene og for enkeltstående foranstaltninger foretages der en 
evaluering efter foranstaltningens afslutning. Statistiske og andre oplysninger 
inddrages ved evalueringen af udviklingen i Fællesskabets foranstaltninger og 
bidrager dermed til at forebygge svig. 
Mange forordninger indeholder bestemmelser om særlige foranstaltninger, og de 
interne kontrolforanstaltninger er baseret på den kontrol, de ansvarlige kontorchefer 
fører med den faktiske udvikling i de enkelte projekter eller programmer. 
9. Oplysninger om cost/effectiveness 
9.1. Specifikke og kvantificerbare mål 
De specifikke mål for det strategiske program er anført nedenfor. 
A. Gennemførelse af de grundlæggende lovrammer 
Lovgivningsprogrammet i hvidbogen fra 1985 er blevet gennemført for mere end 95% 
vedkommende, undtagen med hensyn til personkontrollen ved de indre grænser. Der 
er imidlertid fortsat en række forslag fra dette program, som Rådet endnu ikke har 
truffet beslutning om, og der er blevet forelagt supplerende forslag efter 1985. 
Derudover har Rådet lige fået forelagt yderligere forslag om fri bevægelighed for 
personer. Der er især tale om følgende områder: 
koordinering af selskabsret 
forslag vedrørende dobbeltbeskatning 
intellektuel ejendomsret - bioteknologiske opfindelser 
indirekte beskatning 
ædelmetaller 
forfalskede varer 
eksport af varer med dobbelt formål 
beskyttelse af personlige oplysninger 
indskydergarantiordninger m.v. 
Der skal også iværksættes foranstaltninger med et væsentligt konkurrencemæssigt 
aspekt i de lovregulerede sektorer energi, telekommunikation og posttjenester. 
B. Forvaltning af fællesskabsreglerne 
Der er her tale om forvaltning af fællesskabslovgivning gennem 
• overvågning af medlemsstaternes overholdelse af deres fællesskabs­
forpligtelser gennem kontrol med kvaliteten af gennemførelsen i den 
nationale lovgivning og ajourføring af oplysningerne om denne lovgivning 
Gf 
• sikring af kvaliteten af gennemførelsen gennem sammenhængende rammer 
for det administrative samarbejde med den nødvendige tekniske støtte, 
overvågning af gennemførelsen af fællesskabsreglerne og midlerne til at løse 
problemer i gennemførelsen, forebyggelse af nye hindringer ved hjælp af 
gennemsigtighed i de nationale undtagelser, anmeldelsesproceduren inden 
for tjenesteydelser, den endelige harmonisering af afgiftsordningerne og 
sanktioner over for medlemsstaterne for overtrædelser 
• lettelse af klageadgangen, forbedret adgang til de nationale domstole, 
gensidig anerkendelse af civilretlige domme (Bruxelles-konventionen), 
analyser af konflikten mellem love inden for international privatret og det 
indre marked og ændring af Rom-konventionen 
• evaluering af virkningen på fællesskabsreglerne, den praktiske 
gennemførelse af fællesskabslovgivningen på det indre marked og de 
økonomiske konsekvenser for erhvervslivet, styrkelse af INTRASTAT-
systemet for statistikker for samhandelen inden for Fællesskabet. 
C. Udvikling af det indre marked 
Det indre marked kan kun udvikle sig, hvis Kommissionen giver medlemsstaterne, 
erhvervslivet og forbrugerne passende redskaber i hænde til at opfylde dette mål 
• proportionalitet og gennemsigtighed i forberedelsen af nye lovfor­
anstaltninger, en sammenhængende kommunikations- og informationspolitik, 
der skal gennemføres i partnerskab med medlemsstaterne, eventuelt med 
EF-rådgivningskontorer, industrisammenslutninger og brancheforeninger som 
mellemmænd 
• forbedring af erhvervsklimaet, sammenhæng mellem de regionale og 
nationale foranstaltninger og fællesskabsforanstaltningerne inden for 
miljøbeskyttelse, forbedring af de grænseoverskridende betalinger, 
liberalisering af transportmarkederne, fjernelsen af hindringerne for 
beskyttelse af industriel og intellektuel ejendomsret, koordinering af 
selskabsretlige spørgsmål, fastsættelse af ordninger for direkte og indirekte 
beskatning, der er gunstige for erhvervslivet, styrkelse af europæiske 
standardiserings- og certificeringssystemer og fremme af kvalitetspolitikken, 
behandling af SMV's særlige problemer, en grønbog om kommercielle 
kommunikations- og distributionstjenester og opfølgning af arbejdet inden for 
medierne 
• forbedring af forbrugerbeskyttelsen 
• etablering af transeuropæiske net, fremme af konvergens mellem interesser 
og koordinering, stimulering af private investeringer, sikring af teknisk 
samdrift og udvikling af telenet mellem administrationerne. 
D. En dynamisk og åben politik udadtil 
En forsvarlig forvaltning af de ydre grænser er absolut nødvendig for at undgå 
forvridninger af handelen og hindre illegal praksis, der kan begrænse konkurrencen 
på det indre marked: 
• styrkelse af kontrollen ved de ydre grænser og omlæggelse af toldtjenesterne 
med henblik på målsætningerne i "Told 2000" 
• gennemførelse og udvikling af den fælles handelspolitik, administrativt 
samarbejde for at undgå overtrædelser. 
é* 
9.2. Begrundelse for foranstaltningen 
Hele foranstaltningen er baseret på princippet om, at det påhviler Kommissionen at 
gennemføre de regler, Rådet har vedtaget med henblik på det indre marked. Der skal 
erindres om, at Rådet i sin resolution af 7. december 1992 om den praktiske 
gennemførelse af det indre marked opfordrede medlemsstaterne og Kommissionen til 
at undersøge, om det var nødvendigt at styrke samarbejdet for at løse eventuelle 
praktiske problemer. Parlamentet opfordrede endvidere i sin resolution af 
18. december 1992 Kommissionen til at tage de nødvendige skridt til at imødegå den 
udfordring, som det indre marked udgør. Kommissionen nedsatte som svar herpå et 
rådgivende udvalg for det indre marked ved beslutning af 23. december 1992. 
Der er intet virkeligt alternativ til en fællesskabsforanstaltning på dette område, hvor 
der er risiko for, at den nationale politik går sine egne veje, hvis ikke Kommissionen 
hele tiden følger med. 
Kommissionen undersøger imidlertid løbende forskellige muligheder for at opnå 
besparelser og effektivitet. 
I denne henseende følger strategien inden for standardisering, der oprindelig var 
baseret på en detaljeret harmonisering af de nationale love, for øjeblikket to 
retningslinjer, der supplerer hinanden: 
• gensidig anerkendelse af de nationale regler 
• begrænsning af tilnærmelsen af lovgivningen på fællesskabsplan til kun at 
omfatte de tilfælde, hvor målene for de nationale love ikke stemmer overens. 
Derudover har Kommissionen under gennemførelsen af grønbogen om standardi­
sering foretaget betydelige ændringer i finansieringsordningerne for europæisk 
standardisering. 
Med hensyn til udvekslingsprogrammet for nationale tjenestemænd mellem 
medlemsstaterne er de deltagende administrationers bidrag blevet ansat til 50% af 
diæterne. Dette program supplerer de øvrige udvekslingsprogrammer, Rådet har 
vedtaget for bestemte sektorer, f.eks. MATTHAEUS, MATTHAEUS-TAX og på det 
veterinære område. 
9.3. Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Udvalgte målestokke for resultaterne 
a) procentsatsen af de forslag, Kommissionen har fremsat i forhold til sit 
arbejdsprogram, og procentsatsen af forslag, Rådet har vedtaget 
b) antallet af love, der er kodificeret for hver sektor, og som er vedtaget af 
Rådet i denne form 
c) antallet af udvekslinger, der er udført inden for rammerne af KAROLUS, 
MATTHAEUS, MATTHAEUS-TAX og de veterinære programmer 
d) antal standarder, der er vedtaget, eller som endnu ikke er vedtaget 
e) etablering og drift af telenet mellem de administrationer, der overvåger det 
indre marked, og mellem disse og Kommissionen 
f) ændring og ratificering af internationale aftaler om anvendelsen af 
kommerciel ret 
g) iværksættelsen af store infrastrukturprojekter, der falder inden for rammerne 
af politikken for de transeuropæiske net. 
Hvordan og hvor hyppigt foregår evalueringen? 
Evalueringen af arbejdet i forbindelse med det indre marked foretages på årsbasis af 
det udvalg, der er ansvarligt for det indre marked. I henhold til Kommissionens 
meddelelse af 2. december 1992, "EF's indre marked efter 1992 - opfølgning af 
Sutherland-raporten" (SEK(92) 2277 endelig udg.) skal der udarbejdes en årlig 
rapport. 
Med hensyn til KAROLUS-programmet bestemmes det i artikel 18 i Kommissionens 
beslutning (93/1 O/EØF) om gennemførelsesbestemmelserne til programmet, at 
Kommissionen hvert år skal udarbejde en finansiel rapport om gennemførelsen af 
programmet, der skal videresendes til de nationale koordinatorer, således at disse kan 
følge realiseringen heraf. 
10. Udgifter til administration (budgettets del A) 
Bemærk: Der skal erindres om, at der allerede er opført betydelige summer i del A til 
bestemte overvågningsopgaver i særlige sektorer af det indre marked. 
Det gælder navnlig følgende poster: 
Bugetpost 
A 3531 (SG, VI, XXI) 
A3532(I,XXI) Tekst 
Bekæmpelse af svig 
TAFI Bekæmpelse af 
svig i tekstilsektoren Budget 1993 
4.341.000 
500.000 FBF 1994 
4.145.000 
500.000 
10.1. Indebærer foranstaltningen en forøgelse af Kommissionens personale? I 
bekræftende fald med hvor mange ansatte? 
Ja, jf. punkt 7.2 ovenfor. Det er sandsynligt, at udviklingen af visse foranstaltninger 
inden for det strategiske program vil medføre yderligere administrative udgifter og 
anmodninger om mere personale. Selv om GD XV har modtaget delvise og foreløbige 
vurderinger fra nogle tjenestegrene, er det ikke muligt at opstille noget pålideligt skøn, 
før der foreligger en detaljeret analyse af disse krav, eventuelt foretaget i samarbejde 
med medlemsstaterne. For de specifikke foranstaltninger, der hidrører fra det 
strategiske program, vil der blive udarbejdet finansieringsoversigter, når de 
forelægges formelt. De vil indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at 
afgøre ressourcespørgsmålet. 
Det står klart, at anmodninger om mere tjenestemandsansat personale eller om 
anvendelse af eksternt personale skal fremsættes under hensyntagen til de finansielle 
forhold og de aftale bevillingsrammer for de pågældende regnskabsår. 
10.2. Hvor store drifts- og personaleudgifter medfører foranstaltningen? Gør rede for 
beregningsmetoden 
Jf. punkt 7.2 og 10.1 ovenfor. 
C4 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 632 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-93-673-DA-C 
ISBN 92-77-62379-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
&S~