Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En makroregional EU-strategi for Karpaterregionen

(2020/C 79/03)

Ordfører : Władysław ORTYL (PL/ECR), formand for regionen Podkarpackie

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

De makroregionale strategiers betydning for samhørigheden i Den Europæiske Union

1. Det Europæiske Regionsudvalg (RU) minder om, at EU-traktaterne ( 1 ) indeholder krav til Den Europæiske Union om at videreudvikle og gennemføre foranstaltninger, der kan styrke Unionens økonomiske, sociale og territoriale samhørighed;

2. er af den opfattelse, at makroregionale strategier bidrager til at tackle fælles udfordringer inden for konkrete områder, der ses i en bred geografisk sammenhæng på tværs af grænser. Ved hjælp af den fælles udnyttelse af potentialet i grænseoverskridende områder bidrager disse strategier i høj grad til at skabe territorial samhørighed mellem lande og regioner ( 2 ) . Udvalget mener, at udarbejdelsen af makroregionale strategier afspejler en naturlig udvikling i EU og er et udtryk for den næste fase af det uddybede samarbejde mellem lande, regioner og lokalsamfund på tværs af grænserne;

3. fremhæver, at makroregionale strategier er et værktøj til flerniveaustyring, som integrerer de europæiske, nationale, regionale og lokale interessenters aktiviteter med henblik på at nå de opstillede mål. Strategierne øger ligeledes komplementariteten mellem forskellige politiske strategier og programmer, der vedtages og gennemføres på forskellige forvaltningsniveauer. En sådan kombination af muligheder, der er kortlagt i fællesskab, og koordinering af foranstaltninger til overvindelse af hindringer for udvikling udgør en reel europæisk merværdi;

4. bemærker, at de makroregionale strategier spiller en væsentlig rolle i uddybningen af EU's integration, idet de gør udviklingsprocesserne på regionalt og lokalt plan mere dynamiske. Denne proces lettes ved hjælp af muligheden for at udveksle erfaringer og formidle effektiv bedste praksis fra de lande og regioner, der er omfattet af strategien. Dette skaber på naturlig vis betingelserne for udvikling af europæisk solidaritet og et medansvar for udviklingen af hele makroregionen. Dette gør det muligt at overvinde de individuelle tilgange til fordel for en model, der tager hensyn til den bredere kontekst for hele makroregionen. Makroregionale strategier er desuden katalysatorer for lokale og regionale samfunds initiativer, hvilket skaber mulighed for at give borgerne et bedre indblik i den europæiske idé;

5. henleder opmærksomheden på, at de lokale og regionale myndigheder spiller en afgørende rolle i indsatsen for at fremme demokrati, decentralisering og lokalt og regionalt selvstyre, hvilket understreger betydningen af deres deltagelse i de eksisterende makroregionale strategier og i udformningen af nye strategier. Strategierne bliver et bottom-up-instrument for territorialt samarbejde baseret på de regionale og lokale interessenters og civilsamfundets engagement. Takket være gennemførelsen af fælles foranstaltninger til realisering af målene i de makroregionale strategier opstår der en platform for samarbejde, der fremmer det europæiske værdisystem, de grundlæggende demokratiske principper og højere standarder for forvaltningen af den regionale udvikling, herunder udvikling af en model for flerniveaustyring.

Karpaterne som en specifik makroregion i Europa

6. Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at Karpaterne med et areal på 190 000 km 2 og ca. 68 mio. indbyggere er det næststørste bjergområde på det europæiske kontinent efter Alperne. Karpaterne udgør en sammenhængende bjergkæde og har særlige udfordringer og udviklingsmuligheder som følge af sine geografiske karakteristika;

7. gør opmærksom på de enestående ressourcer i Karpaterne, såsom naturrigdom, den kulturelle mangfoldighed som enestående arv, menneskelige ressourcer og den fælles identitet hos indbyggerne i bjergsamfundene. Alt dette skaber store muligheder for at iværksætte fælles tiltag til sikring af en mere dynamisk, bæredygtig og afbalanceret social og økonomisk udvikling i området;

8. fremhæver, at Karpaterne i betragtning af biodiversitetens høje værdi og bevarelsen af det naturlige miljø er et enestående europæisk område, der har afgørende betydning. Området er en kilde til den europæiske arv, som skal bevares for de kommende generationer. Dette indebærer en forpligtelse til at søge ansvarlige økonomiske udviklingsmuligheder, der gør det muligt at bevare og beskytte denne arv. Interessenternes foranstaltninger skal derfor koordineres på alle forvaltningsniveauer under hensyntagen til den grænseoverskridende karakter af de miljørelaterede spørgsmål;

9. henleder opmærksomheden på potentialet i det århundreder gamle naboskab mellem lokalsamfundene i de forskellige dele af Karpaterne samt bjergområdernes rige kultur, der er resultatet af sammensmeltningen af østlige og vestlige påvirkninger, fælles historiske erfaringer og traditioner for pastoralisme. De nuværende initiativer til bevarelse og fremme af den fælles kulturarv ( 3 ) fremhæver det betydelige potentiale for integration af lokalsamfundene. Respekt for etniske minoriteters rettigheder og bevarelse af deres kulturarv har stor betydning i Karpaterregionen;

10. påpeger, at de fattigste regioner i medlemsstaterne udgør en betydelig del af makroregionen Karpaterne, og at BNP pr. indbygger i de fleste områder ikke overstiger 50 % af EU-gennemsnittet. På grund af deres perifere beliggenhed i forhold til udviklingscentrene i Europa, de dårlige kommunikationsforbindelser som følge af terrænforholdene og de historisk betingede barrierer i form af grænser er deres udviklingsmuligheder begrænsede. En anden faktor er manglen på infrastruktur som følge af mange års underinvestering, omstilling af økonomierne og forsømmelse af udviklingspotentialet;

11. mener, at der skal skabes opmærksomhed om de særlige behov i Karpaternes bjergområder, og at det specifikke potentiale i denne makroregion skal udnyttes. Et partnerskabsbaseret samarbejde mellem landene og regionerne i Karpaterne vil gøre det muligt at iværksætte foranstaltninger, der passer bedre til de særlige udviklingsvilkår og -behov, der opstår som følge af den sociale, historiske, infrastrukturelle og geopolitiske virkelighed;

12. mener, at et strategidokument fra Kommissionen om Karpaterne ville skabe opmærksomhed om problemerne i området og gøre det muligt for makroregionen som helhed at udnytte sit unikke, men for nærværende latente, potentiale, ved at der træffes foranstaltninger til imødegåelse af regionens største overordnede problemer og udfordringer;

13. fremhæver, at Karpaterne er et yderst vigtigt geopolitisk område, hvor de strategiske politiske og økonomiske interesser i Øst- og Vesteuropa mødes. Efter EU-udvidelsen i 2004 er dette i endnu højere grad tilfældet, eftersom regionen nu udgør den østlige grænse for hele Unionen;

14. gør opmærksom på, at makroregionen Karpaterne ikke kun omfatter EU-medlemsstater, men også Moldova, Serbien og Ukraine, hvilket ikke blot styrker integrationen af EU's medlemsstater, men også inddragelsen af nabolandene, når de involveres i det forstærkede samarbejde.

Målsætningerne for den makroregionale strategi for Karpaterne

15. Det Europæiske Regionsudvalg henleder opmærksomheden på en række initiativer til etablering af en makroregional strategi for Karpaterregionen (Karpaterstrategien) ( 4 ) , der er iværksat på forskellige niveauer af en bred vifte af interessenter. Disse udmønter sig i erklæringer ( 5 ) , hvor idéen om at udforme en sådan strategi støttes. Det er vigtigt at understrege, at disse initiativer udgår fra både regeringer og nationale parlamenter samt regioner, byer og lokalsamfund;

16. glæder sig over, at alle dokumenter er blevet vedtaget på grundlag af en dialog mellem de forskellige interessenter med tilknytning til den fremtidige strategi og under hensyntagen til strategiens tværnationale, tværregionale og lokale karakter. Dette tydeliggør den komplementære karakter af de foranstaltninger, der træffes, hvilket fremover kan blive en forudsætning for en vellykket gennemførelse af den makroregionale strategi for Karpaterregionen;

17. bifalder de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre rammekonventionen om beskyttelse og bæredygtig udvikling af Karpaterne (Karpaterkonventionen) fra 2003, som er en multilateral international aftale for Karpaterregionen, der blev vedtaget i overensstemmelse med de folkeretlige principper. Aftaleparterne har forpligtet sig til at samarbejde og gennemføre en overordnet politik for beskyttelse og bæredygtig udvikling af Karpaterregionen ved at tage hensyn til konventionens mål og bestemmelser i deres tiltag på specifikke områder (såsom fysisk planlægning, landbrug og skovbrug, transport og turisme), sikre en bedre koordinering af disse tiltag og anvende en integreret tilgang til forvaltning af jordens ressourcer;

18. konstaterer, at Karpaterkonventionen er et værktøj til forvaltning af Karpaterregionen, der omfatter mange aspekter, og som giver mulighed for at integrere forskellige områder og inddrage en bred vifte af interesserede partnere fra forskellige niveauer (nationale, regionale, NGO'er). De udarbejdede standarder for samarbejdet på flere niveauer, som resulterede i vedtagelsen af fem tematiske protokoller til Karpaterkonventionen ( 6 ) , kan anvendes som et vigtigt element i det videre samarbejde ( 7 )

19. anerkender erfaringerne og resultaterne i den karpatiske euroregion, som blev oprettet i 1993 som et samfundspolitisk initiativ, der støttes af regeringerne i Karpaterne, og som er den ældste organisation, der arbejder med at fremme den sociale og økonomiske udvikling i området. På grundlag af mere end 26 års erfaringer er der opstået en bred international og specialiseret samarbejdsstruktur med mere end 1 000 interessenter, der omfatter en lang række områder;

20. minder om, at udvalget i februar 2016 oprettede den interregionale gruppe »Karpaterne«, som samler repræsentanter for regionale og lokale myndigheder i de lande, der er interesserede i, at der etableres en makroregional strategi for Karpaterne;

21. henviser til sin udtalelse »Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger« ( 8 ) , hvor udvalget udtalte sig til fordel for, at der etableres en strategi for Karpaterregionen og gav udtryk for sin overbevisning om, at dette vil være et fremragende supplement til de nuværende initiativer som Karpaterkonventionen og den karpatiske euroregion. En sådan strategi vil desuden skabe mulighed for at udnytte det eksisterende potentiale til samarbejde mellem alle forvaltningsniveauer;

22. bemærker, at hovedformålet med en Karpaterstrategi bør være at bevare den karpatiske makroregions høje naturværdi og styrke dens konkurrenceevne og attraktivitet på grundlag af dens unikke natur- og kulturarv, dens potentiale til bæredygtig udvikling og skabelsen af konkurrencefordele. Det handler om at højne levestandarden og livskvaliteten for indbyggerne i Karpaterregionen, samtidig med at de enestående økologiske værdier bevares;

23. mener, at der hurtigst muligt skal tages fat på problemet med befolkningstilbagegang og den aldrende befolkning i Karpaterregionen. Netop derfor bør en forbedring af leveringen af basale sociale tjenesteydelser i Karpaterregionen, navnlig dem der handler om adgangen til uddannelse, sundhedspleje og social inklusion, være et vigtigt aspekt i samarbejdet inden for rammerne af den makroregionale strategi for Karpaterregionen;

24. mener, at de foranstaltninger, der foreslås i strategien, bør fokusere på at styrke det bæredygtige økonomiske samarbejde på områder af strategisk betydning for makroregionen (ren industri, bæredygtig turisme og landbrugsfødevaresystemer) gennem udvikling af klynger i Karpaterne og et makroregionalt innovationsøkosystem. De foreslåede foranstaltninger bør fokusere på en effektiv udnyttelse af de lokale ressourcer, bl.a. gennem certificering og indførelse af et fælles varemærke for karpatiske produkter og udnyttelse af det fælles potentiale i landene og regionerne i Karpaterne, men de bør også i højere grad fremme udviklingen af socialt og økonomisk ugunstigt stillede områder med henblik på at styrke konkurrenceevnen i hele makroregionen;

25. understreger, at de økologiske værdier i Karpaterne er en integreret del af makroregionens udvikling. Forbedring af det makroregionale samarbejde med henblik på beskyttelse og bevarelse af det naturlige miljø, håndtering af naturlige risici, afbødning af og tilpasning til klimaændringer samt forbindelsen mellem sidstnævnte og forvaltning af formeringsmateriale gennem bæredygtig skovforvaltning og gennemførelse af miljøoplysningskampagner vil føre til en højere miljøkvalitet i regionen. Koordineringen af foranstaltninger i hele Karpaterregionen vil resultere i stordriftsfordele;

26. mener, at hele Karpaterregionen skal spille en aktiv rolle og yde et væsentligt bidrag til EU's klimapolitik med det formål at sikre, at forpligtelserne i henhold til Parisaftalen overholdes. Udvalget understreger i den sammenhæng, at det er vigtigt at bevare skovene i Karpaterne, eftersom de har en meget vigtig funktion i forbindelse med reduktionen af CO 2 -emissioner og derudover medvirker til vandbinding, jordbundsbeskyttelse og bevarelse af biodiversitet;

27. mener, at initiativer til styrkelse af regionens konkurrenceevne og innovationskapacitet skal ledsages af foranstaltninger til forbedring af tilgængeligheden. Foranstaltninger på andre områder kan ikke gennemføres uden bæredygtig transport samt digital og social infrastruktur. Fælles tiltag på dette område vil bidrage til at åbne Karpaterregionen og styrke den interne samhørighed, herunder de grænseoverskridende forbindelser;

28. påpeger, at fysisk planlægning og samarbejde i regionen er vigtige elementer i den komplekse udvikling af Karpaterregionen. Kvaliteten af samarbejdet og dermed perspektiverne for udviklingen af makroregionen afhænger i høj grad af, at institutionerne, herunder de lokale myndigheder, arbejder effektivt. Strategien skal på målrettet vis tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for bosættelsesstrukturen i Karpaterne (dvs. mange små byer i dale samt de traditionelle hyrdesamfund højere oppe i bjergene, som i de seneste årtier er blevet svækket som følge af de socioøkonomiske forandringer). Det er endvidere vigtigt at udbygge de funktionelle forbindelser mellem Karpaternes bjergområder og de omkringliggende områder og styrke byområderne;

29. mener, med henvisning til sin tidligere udtalelse ( 9 ) , at den makroregionale strategi for Karpaterne vil gøre det muligt at supplere foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af den allerede eksisterende strategi for Donauområdet, idet strategien tager hensyn til Karpaternes særlige karakteristika som bjergkæde. Udvalget gør opmærksom på, at strategien for Donauområdet (EUSDR fra 2010) for øjeblikket er den makroregionale EU-strategi, der omfatter det største areal, samtidig med at dele af dette område også falder ind under Strategien for Alperegionen (EUSALP fra 2016) samt EU-strategien for området omkring Adriaterhavet og Det Joniske Hav (EUSAIR fra 2014), hvilket ikke har haft nogen form for negative konsekvenser. Udvalget er overbevist om, at dette også vil være tilfældet med strategien for Karpaterregionen;

30. minder om og gentager, som det allerede har givet udtryk for i mange udtalelser ( 10 ) , at udvalget bifalder initiativet til udvikling af en makroregional strategi for Karpaterregionen og anser det for at være et fuldt udviklet initiativ, der inddrager alle forvaltningsniveauer (europæiske, nationale, regionale og lokale);

31. minder om Rådets opfordring til at sikre fornyet politisk fremdrift i de regionale strategier og dets vilje til at se nærmere på initiativer til etablering af nye strategier ( 11 )

32. opfordrer Kommissionen til at støtte initiativer, der har til formål at etablere en makroregional strategi for Karpaterregionen, som vil være den næste makroregionale strategi og den anden for et europæisk bjergområde;

33. mener, at det makroregionale strategiinstrument giver mulighed for en mere effektiv anvendelse af de disponible finansielle midler under målet om europæisk territorialt samarbejde ved at udvikle et egentligt system til medfinansiering og gennemførelse af foranstaltninger til støtte for regionerne i Karpaterne ( 12 ) . Det vil også gøre det lettere for disse regioner at få adgang til EU-midler;

34. opfordrer Kommissionen til, at den som anerkendelse af Karpaterkonventionens positive bidrag, vigtigheden af dennes målsætninger og deres overensstemmelse med EU's prioriteter træffer foranstaltninger til, at EU tilslutter sig konventionen som kontraherende part. Udvalget gør opmærksom på, at EU allerede er kontraherende part i Alpekonventionen.

Bruxelles, den 4. december 2019. Karl-Heinz LAMBERTZ Formand for Det Europæiske Regionsudvalg

(1) Jf. bl.a. afsnit XVIII i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

(2) På linje med andre instrumenter som f.eks. europæiske grupper for territorialt samarbejde (EGTS), Interreg-programmer og programmerne under det europæiske naboskabsinstrument.

(3) Som eksempel kan nævnes projekter under de nuværende ECC-programmer, herunder projekter, der gennemføres af kommuner eller NGO'er.

(4) Spørgsmålet om en strategi for Karpaterne drøftes på de internationale konferencer »Karpaterne i Europa«, der er blevet afholdt siden 2011. Inden for rammerne af det økonomiske forum i Krynica afholdes der paneldiskussioner om Karpaterstrategien med deltagelse af internationale partnere, der repræsenterer parlamenter, regeringer og regioner. Eksempler på lokale og regionale myndigheders initiativer er det internationale forum for samarbejde i Karpaterregionen, de gode naboskabsdage, der afholdes i Karpaterregionen samt en lang række konferencer og møder.

(5) I september 2018 undertegnede repræsentanter for regeringerne i Ungarn, Slovakiet, Ukraine og Polen Karpatererklæringen (Declaration of Intent to Create the EU Macro-Regional Strategy for the Carpathian Region).

(6) Protokol om beskyttelse og bæredygtig udnyttelse af den biologiske og landskabsmæssige mangfoldighed, 2008, Bukarest, protokol om bæredygtig turisme, 2011, Bratislava, protokol om bæredygtig skovforvaltning, 2011, Bratislava, protokol om bæredygtig transport, 2015, Mikulov, og protokol om bæredygtigt landbrug og udvikling af landdistrikter, 2017, Lillafüred.

(7) Samarbejdet under Karpaterkonventionen, som samler syv Karpaterlande (Tjekkiet, Ungarn, Polen, Rumænien, Serbien, Slovakiet og Ukraine), er et væsentligt element i den europæiske integration, idet det udover fem EU-medlemsstater også omfatter to direkte naboer til Den Europæiske Union (Republikken Serbien og Ukraine).

(8) RU's udtalelse 6422/2018 »Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger«, ordfører: Dainis Turlais (LV/ALDE).

(9) RU-udtalelse 6422/2018.

(10) Bl.a. udtalelserne »Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger«, CdR 6422/2018, »Gennemførelse af de makroregionale strategier«, CdR 2554/2017, samt »Den fremtidige samhørighedspolitik« (2017/C 306/03).

(11) COM(2019) 21 final — Dok. 5927/19 + ADD 1.

(12) Under hensyntagen til konklusionerne fra Det Europæiske Råd og udvalgets egne udtalelser, herunder udtalelse CdR/2017/C/306/03, opfordrer RU til, at de europæiske struktur- og investeringsfonde baseres på en tilgang, der tager sigte på specifikke områder, og understreger behovet for, at EU's politik og foranstaltninger fokuserer på problemerne i specifikke områder, hvor den strukturelle og socioøkonomiske situation i overensstemmelse med EUF-traktaten berettiger til gennemførelse af specifikke foranstaltninger.