EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 15.9.2022 COM(2022) 456 final 2022/0275(NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne af deltagerne i arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet") med henblik på modernisering af arrangementet



BEGRUNDELSE 1.Forslagets genstand Dette forslag omhandler en afgørelse jf. artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne om moderniseringen af arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet"). 2.Baggrund for forslaget 2.1.Arrangementet Arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter trådte i kraft i april 1978 som en gentlemanaftale, hvilket vil sige, at den ikke var bindende. Arrangementet er administrativt forankret i OECD og modtager støtte fra OECD's eksportkreditsekretariat, selv om det faktisk ikke er en OECD-retsakt. Formålet med arrangementet er at fastlægge rammerne for en ordnet anvendelse af offentligt støttede eksportkreditter ("offentlig støtte") og skabe ensartede konkurrencevilkår i forbindelse med offentlig støtte for at fremme konkurrencen mellem eksportører på grundlag af de eksporterede varers og tjenesteydelsers kvalitet og pris frem for de mest gunstige offentligt støttede finansielle betingelser. WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger ("ASCM") genkender arrangementets rolle i at forhindre handelsforvridning, og giver en dispensation fra det generelle forbud om offentligt støttet eksportkredit. Dette såkaldte "WTO-save haven" tildeles en praksis, der anvendes WTO-medlemmer, som der deltagere i arrangementet, men også til praksis, der anvendes af ikkedeltagere, hvis denne praksis er i overensstemmelse med arrangementets regler (bilag I, litra k, i ASCM) Den Europæiske Union er deltager i arrangementet, som er blevet omsat til gældende EU-ret i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1233/2011 af 16. november 2011. Arrangementet er derfor juridisk bindende i henhold til EU-retten. 2.2.Deltagerne Der er i øjeblikket 11 deltagere i arrangementet: Australien, Canada, Den Europæiske Union, Japan, Korea, New Zealand, Norge, Schweiz, Tyrkiet, Det Forenede Kongerige og De Forenede Stater. Deltagerne træffer afgørelser vedrørende ændringer i arrangementet ved konsensus. Den Europæiske Kommission repræsenterer Unionen i deltagernes møder, herunder når deltagerne træffer afgørelser. 2.3.Deltagernes påtænkte retsakt Den påtænkte afgørelse er resultatet af forhandlinger mellem deltagerne i arrangementet om modernisering af reglerne, der er fastsat i bilaget i det foreliggende udkast til afgørelse. Arrangementet har haft regelmæssige ajourføringer af individuelle vilkår og betingelser, siden vedtagelsen i 1978, men der er aldrig foretaget en samlet gennemgang af reglernes overordnede tilstrækkelighed i forhold til nutidens vilkår. Dette har gjort, at arrangementet har brug for at blive ændret af flere årsager. Først og fremmest på grund af stigningen i aggressiv eksportfinansiering fra store vækstøkonomier, som ikke er deltagere i arrangementet. For det andet er arrangementets vilkår uforholdsmæssigt ufleksible i forhold til målet om at sikre ensartede konkurrencevilkår mellem deltagerne og undgå at fortrænge den private sektor. På samme måde har manglen på en samlet gennemgang i årtier resulteret i et meget indviklet kludetæppe af ændringer. Endelig skal det bemærkes, at der også er brug for en revision af arrangementet i forholdt til EU-prioriteringer og bæredygtighed, ikke mindst i forhold til klimaændringer. Dette emne behandles i et adskilt forslag til Rådets afgørelse jf. artikel 218, stk. 9, i TEUF vedrørende sektoraftalen om eksportkreditter til projekter inden for vedvarende energi, modvirkning af og tilpasning til klimaændringer samt vandprojekter ("CCSU") (COM(2022) 455). På denne baggrund begyndte EU-medlemsstaterne i 2018 at gøre sig uformelle overvejelser om en mulig strømlining af arrangementets regler og i 2019 begyndte drøftelserne i OECD, der førte til en aftale om "en fælles ramme" for moderniseringen i 2020 og fastsatte anvendelsesområdet og reformens vigtigste principper og satte det tekniske arbejde i gang. Denne moderniserings hovedmål er: 1)for at sikre, at ensartede konkurrencevilkår i forbindelse med offentlig støtte inden for eksportfinansiering afspejler sund markedspraksis og bygger på passende prisfastsættelsesregler, så eksportkreditagenturerne bedre kan håndtere markedssvigt og fylde finansieringshuller 2)for at håndtere konkurrencemæssige problemer med ikkedeltagere i den globale handelsfinansiering, og 3)strømline og forenkle arrangementets regler og sikre, at de er nødvendige og rimelige, så brugerne undgår unødvendige administrative byrder.

I juni i år blev deltagerne enige om parametrene for en aftale om en pakke af spørgsmål, der skal til vedtagelse på deres møde i november 2022. Forhandlingerne om at færdiggøre detaljerne pågår. Pakken omfatter følgende elementer: ·Maksimal løbetid (MRT) Den maksimale tidfrist for købers tilbagebetaling ifølge finansieringspakken forlænges og forenkles, således at den ændres fra en frist på 8-14 år afhængigt af produktet til en længere frist med færre undtagelser, idet EU anbefaler en frist på 20 år. Det bemærkes, at den 12-årige MRT for ikke-nukleare kraftværker af bæredygtighedshensyn ikke er omfattet af fristforlængelsen. ·Tilbagebetalingsprofil: Der vil i henhold til den normale regel for tilbagebetaling ikke længere være et krav om lige store rater for sjette måned. Derimod vil der være et krav om, at over halvdelen af beløbet skal være tilbagebetalt, når 60 % af tilbagebetalingsperioden er gået. ·Justering af præmien for længere løbetid. ECA'er skal opkræve en præmie fra købere, når de giver officiel forsikringsdækning på transaktioner. Med længere tilbagebetalingsperioder fører den nuværende formel vedrørende præmier til uforholdsmæssigt høje priser. Den påtænkte moderate justering vil f.eks. fremme projekter inden for vedvarende energi, som kun bliver finansielt levedygtige efter en længere periode. ·Variable rentesatser: indførelsen af muligheden for at anvende variable minimumsrentesatser, der afspejler markedet, i eksportkredittransaktioner i henhold til arrangementet. På nuværende tidspunkt er regulerede faste minimumsrentesatser normen. Da disse regler vil gøre det muligt at tilbyde købere og lånere af varer og tjenester i tredjelande finansielle vilkår og betingelser, som er i overensstemmelse med en sund markedspraksis, beskytter de mod et "kapløb mod bunden", herunder med parter, der ikke deltager i arrangementet. Dette vil hjælpe med at sikre mere ensartede konkurrencevilkår for EU's eksportindustri, især inden for vigtige strategiske infrastruktursektorer. Ændringer i arrangementets regler vil have indvirkning på "sektoraftalerne", der afviger fra standardreglerne om at tilbyde sektorspecifikke vilkår og betingelser. Dette afspejles i bilaget til dette forslag, som indeholder konsekvente ændringer af relevante bestemmelser i sektoraftalerne. Navnlig, to sektoraftaler om projektfinansiering og jernbane eksisterede kun for at tilbyde længere løbetid end den normale standard på 8-10 år og blev derfor overflødige som følge af de 20 år, der var aftalt, og de er derfor blevet slettet. Nogle deltagere ønsker i forhandlingerne at udvide MRT til også at gælde for arrangementets sektoraftale for kernekraftværker, som på nuværende tidspunkt tilbyder 18 år, hvilket EU er imod. Som nævnt ovenfor påtænkes der en adskilt afgørelsesproces for CCSU. Der er detaljerede forslag for reformen af arrangementet i bilaget til den foreslåede afgørelse. Som nævnt ovenfor kan forhandlinger føre til nogle yderligere ændringer af teksten, men der er konsensus om hovedprincipperne i resultatet. Disse ændringer vil afspejles i bilaget for vedtagelsen af den nuværende afgørelse af Rådet med proceduren i henhold til artikel 2 i udkastet til afgørelse. Det er hensigtsmæssigt at fastlægge Unionens forslag som holdningen, der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale fordi afgørelsen om at ændre arrangementet vil have retsvirkning i EU henhold til EU-retten (se 2.1 ovenfor). 3.Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne Den foreslåede modernisering af arrangementets regler vil tillade deltagerlandenes eksportkreditagenturer, herunder Den Europæiske Union, at tilbyde købere og lånere af eksporterede varer og tjenester i tredjelande finansielle vilkår og betingelser, som er i overensstemmelse med en sund markedspraksis, og på den måde afhjælpe markedssvigt og fylde finansieringshuller uden at fortrænge kommercielle finansoperatører. På denne måde vil arrangementets moderniserede regler styrke EU-eksportørernes globale konkurrencedygtighed og ¨på den måde bidrage betydeligt til den økonomiske vækst og beskæftigelse i Unionen. Under hensyntagen til formålet og de forventede positive virkninger af det moderniserede arrangement for EU's eksportindustri og økonomi bør den holdning, der skal indtages på Unionens vegne, være at støtte det udkast til forslag, der findes i bilaget i denne afgørelse. 4.Retsgrundlag 4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag 4.1.1.Principper I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen". Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver". 4.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde Den retsakt, som deltagerne skal vedtage, er en retsakt, der har retsvirkninger. Den påtænkte retsakt har retsvirkninger i medfør af artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1233/2011 af 16. november 2011 om anvendelse af visse retningslinjer for offentligt støttede eksportkreditter og om ophævelse af Rådets afgørelse 2001/76/EF og 2001/77/EF, hvori det hedder, at "De retningslinjer, som er indeholdt i arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet"), finder anvendelse i Unionen. Teksten til arrangementet er knyttet som bilag til denne forordning." Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF.

4.2.Materielt retsgrundlag 4.2.1.Principper Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. 4.2.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde Den påtænkte retsakts primære formål og indhold vedrører den fælles handelspolitik. Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 207. 4.3.Konklusion Retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse bør være artikel 207, stk. 4, første afsnit, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9. 5.Offentliggørelse af den påtænkte retsakt Da retsakten, der vedtages på mødet med deltagerne, ændrer arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter, bør retsakten offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende efter vedtagelsen. 2022/0275 (NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne af deltagerne i arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet") med henblik på modernisering af arrangementet RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 9, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: 1.Retningslinjerne i arrangementet vedrørende offentligt støttede eksportkreditter ("arrangementet") er blevet gennemført ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1233/2011 og dermed gjort juridisk bindende i Den Europæiske Union. 2.Deltagerne i arrangementet ("deltagerne") skal træffe afgørelse om en modernisering af reglerne i arrangementet, især i forhold til bestemmelser om den maksimale løbetidsfrist, løbetidsprofil, minimumspræmiesatser og indførelsen af muligheden for at anvende variable rentesatser i eksportkredit støttetransaktioner. 3.Det er hensigtsmæssigt at fastlægge den holdning, der skal indtages på Unionens vegne, da deltagernes afgørelse om ændring vil have juridisk virkning i Unionen som fællesskabsret i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1233/2011 af 16. november 2011 om anvendelse af visse retningslinjer for offentligt støttede eksportkreditter og om ophævelse af Rådets afgørelse 2001/76/EF og 2001/77/EF.