P6_TA(2006)0341

Mental sundhed

Europa-Parlamentets beslutning om forbedring af befolkningens mentale sundhed. På vej mod en strategi for mental sundhed i Den Europæiske Union (2006/2058(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens grønbog — "Forbedring af befolkningens mentale sundhed. På vej mod en strategi for mental sundhed i Den Europæiske Union" (KOM(2005)0484),

- der henviser til EF-traktatens artikel 2, 13 og 152,

- der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder [1],

- der henviser til Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv [2],

- der henviser til Rådets resolution af 18. november 1999 om fremme af mental sundhed [3],

- der henviser til erklæringen fra WHO's europæiske ministerkonference af 15. januar 2005 om at tage imod udfordringerne i forbindelse med den mentale sundhed og finde frem til løsninger,

- der henviser til sin beslutning af 23. marts 2006 om demografiske udfordringer og solidaritet mellem generationerne [4],

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkningen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og udtalelser fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A6-0249/2006),

A. der henviser til, at hver fjerde indbygger i Europa rammes af mindst én betydelig episode af dårlig mental sundhed i sit liv; der henviser til, at alle i EU enten direkte eller indirekte bliver påvirket af dårlig mental sundhed, og at der i løbet af et givet år anslås at være 18,4 millioner mennesker i Den Europæiske Union i alderen 18-65 år, der lider af svær depression; der henviser til, at en god mental sundhed sætter borgerne i stand til at udnytte deres intellektuelle og emotionelle potentiale og integrere sig i det sociale liv og i skole- og arbejdslivet, og til, at en dårlig mental sundhed derimod er en kilde til udgifter, social udstødelse og stigmatisering,

B. der henviser, til, at mentale sygdomme forringer livskvaliteten betydeligt for dem, der påvirkes direkte eller indirekte af dem,

C. der henviser til, at de økonomiske omkostninger for samfundet i forbindelse med dårlig mental sundhed er enorme, og at de ifølge visse skøn anslås at udgøre 3-4 % af BNP i Den Europæiske Unions medlemsstater,

D. der henviser til, at mentale sygdomme allerede har betydelige økonomiske, sundhedsmæssige og sociale konsekvenser, som på grund af den aldrende befolkning og ændringer i samfundet vil blive forværret med stigningen i antallet af tilfælde,

E. der henviser til, at ca. 58000 borgere i Den Europæiske Union begår selvmord hvert år, hvilket er flere end det samlede antal af trafikdræbte eller personer, der dør af hiv/aids, og at 10 gange så mange forsøger at begå selvmord,

F. der henviser til, at merværdien ved en fællesskabsstrategi for den europæiske befolknings mentale sundhed i lyset af kompetencefordelingen i EF-traktaten primært ligger i forebyggelse,

G. der henviser til, at i nogle europæiske lande bruges op til 85 % af midlerne til mental sundhed til drift af store institutioner,

H. der henviser til, at manglende forståelse for og investering i fremme af mental sundhed har bidraget til dårligere individuel sundhed og handicap samt samfundsmæssige problemer,

I. der henviser til, at ca. 40 % af alle indsatte i fængsler lider af én eller anden form for mental forstyrrelse, og der henviser til, at der er op til syv gange større sandsynlighed for, at de indsatte begår selvmord end personer i samfundet, og der henviser til, at uretmæssig fængsling kan forværre forstyrrelsen og forhindre rehabilitering,

J. der henviser til, at der i Den Europæiske Union ikke er tilstrækkelig fokus på eller afsættes tilstrækkelige midler til børns og unges mentale sundhed, selvom antallet af unge med dårlig mental sundhed er stærkt stigende,

K. der henviser til, at der findes en klar kønsdimension på sundhedsområdet, navnlig med hensyn til spiseforstyrrelser, neurodegenerative sygdomme, skizofreni, humørsvingninger, angst, panik, depression, alkoholmisbrug og stofmisbrug af forskellig art, for ikke at tale om selvmord og drab, som er områder, hvor en mere systematisk forskning er påkrævet,

L. der henviser til, at kvinder i proportionelt højere grad end mænd henvender sig til sundhedstjenester for at få hjælp og indtager dobbelt så mange psykofarmaka med recept som mænd, og til, at farmakokinetiske undersøgelser viser, at kvinder er mere følsomme over for disse produkter,

M. der henviser til, at forebyggelse, tidlig identificering, indgriben og behandling af mentale forstyrrelser betragteligt mindsker de personlige, økonomiske og sociale konsekvenser,

N. der henviser til, at mange mennesker lider af neurodegenerative forstyrrelser, og at antallet af disse forventes at stige bl.a. på grund af den forlængede levetid og den deraf følgende forøgelse af den ældre befolkning,

O. der henviser til, at der i de fleste lande i EU er sket et skift fra langsigtet institutionspleje, både af børn med udviklingsmæssige og adfærdsmæssige problemer, som hindrer deres normale udvikling, især hvad angår uddannelse, af voksne med kroniske eller svære forstyrrelser, samt af personer med indlæringsproblemer, hen imod beskyttede boliger med statsstøtte, men at dette er sket uden en egentlig planlægning og forøgelse af bevillinger til samfundets forskellige tjenester,

P. der henviser til, at mentale sundhedsproblemer som følge af vold mod kvinder og piger kun i ringe udstrækning er registreret, at der ikke rutinemæssigt tages hensyn til beretninger om vold, og at mange kvinder og piger er tilbageholdende med at afsløre længere tids voldeligt misbrug af dem, medmindre læger og sundhedspersonale stiller dem direkte spørgsmål herom,

Q. der henviser til, at en opvækst i en sund familie med både fysisk og psykologisk sikkerhed og forældrekærlighed er en forudsætning for god mental sundhed,

1. glæder sig over Kommissionens løfte om at fremme mental sundhed; opfordrer til, at dette prioriteres højere inden for sundhedspolitik med vægt på forebyggelse og i Unionens forskningspolitik, og mener, at dette bør indarbejdes i alle politikker og al lovgivning for Kommissionens direktorater og alle medlemsstaternes ministerier, som burde forpligte sig til at harmonisere de nuværende nationale og internationale indikatorer for mental sundhed med henblik på at sikre, at der findes sammenlignelige data på EU-niveau;

2. mener ikke, at der er taget tilstrækkelig hensyn til kønsdimensionens omfang i grønbogen, og anmoder derfor om, at denne dimension systematisk indgår i alle de tiltag, der foreslås, både inden for fremme af den mentale sundhed, i de forebyggende tiltag og inden for forskning, hvor hidtidige undersøgelser har vist sig at være utilstrækkelige og utidssvarende, hvorfor de fremskridt, der er sket med hensyn til forebyggelse og behandling af disse sygdomme, er betydeligt mindre end for andre sygdomme;

3. mener, at lægerne spiller en afgørende rolle i forbindelse med overvågningen af patienterne;

4. mener, at god mental sundhed er en forudsætning for de europæiske borgeres generelle sundhed og velbefindende og en sund økonomi i EU; opfordrer til og støtter alle foranstaltninger, der sigter mod forebyggelse af mentale forstyrrelser;

5. understreger behovet for at overveje, hvordan de tilgængelige fællesskabsinstrumenter, såsom det syvende rammeprogram for forskning, bedst kan udnyttes med henblik på at opbygge kapaciteter, der kan varetage forskningen i mental sundhed i Unionen;

6. mener, at Kommissionen i sine fremtidige forslag om mental sundhed bør inddrage partnerskab med og høring af de personer, der har været ramt af mentale sundhedsproblemer, deres familier, plejere og interesse-ngo'er, sammenslutninger af familiemedlemmer og andre interesserede parter, så beslutningsprocesserne bliver mere repræsentative og inddragende, og at den bør fremme netværksdannelse mellem familiemedlemmer til psykiatriske patienter;

7. understreger, at der er store forskelle i udgifterne til mental sundhed i de enkelte medlemsstater, både i absolutte tal og som en procentdel af de samlede sundhedsudgifter;

8. mener, at der er behov for forskellige aktioner for at nå de tre mål om fremme af mental sundhed, bedre mental sundhed og forebyggelse af mentale forstyrrelser; mener, at målene med sådanne aktioner skulle være at give passende oplysninger, opnå relevant viden og udvikle passende holdninger og færdigheder med henblik på at sikre mental og fysisk sundhed og forbedre de europæiske borgeres livskvalitet;

9. understreger, at det er vigtigt at være påpasselig med at anvende begreber som "dårlig mental sundhed ", "mentale sundhedsforstyrrelser", "svær mental sygdom" og "personlighedsforstyrrelse";

10. understreger vigtigheden af behovet for tidlig screening, detektion og diagnose samt af integreret, skræddersyet behandling;

11. understreger, at det er vigtig gennem passende aktioner at bekæmpe de tydelige uligheder i behandlingen af psykiske sygdomme på dette område;

12. opfordrer til, at personer med indlæringsproblemer omfattes af en fremtidig strategi, eftersom de kæmper med de samme problemer som personer med mentale forstyrrelser, herunder social udelukkelse, institutionalisering, overtrædelse af menneskerettigheder, forskelsbehandling, stigmatisering og manglende støtte til dem selv, deres familier samt plejere; opfordrer samtidig til, at der i højere grad arbejdes på at anerkende velbegavede børn og unge og give dem bedre støtte;

13. understreger, at det er vigtigt at yde gensidig hjælp, og at menneskers erfaringer med behandling, sygdom og restituering spiller en fremtrædende rolle;

14. glæder sig over, at Kommissionen fremhæver børn, ansatte, ældre og handicappede medlemmer af samfundet som vigtige målgrupper, men ønsker at udvide disse til f.eks. at omfatte personer med svære mentale sygdomme, langvarige og dødelige sygdomme, indsatte i fængsler, handicappede, etniske grupper eller minoritetsgrupper, hjemløse, indvandrere, personer i usikre job og ledige, og personer med en række mentale sundheds- og plejeproblemer, der specifikt vedrører kvinder;

15. erkender, at personlighedsforstyrrelser indebærer særlige udfordringer med hensyn til diagnosticering, behandling eller styring og pleje, og kræver mere forskning og særlige politikker; opfordrer Kommissionen til også at fokusere på aggression, årsagen til aggressiv adfærd og de psykologiske følger heraf;

16. anerkender, at mænd og kvinder kan have forskellige behov i forhold til mental sundhed, og opfordrer til yderligere forskning, navnlig i forbindelsen mellem tvangsindlæggelse og selvforvoldt skade og den årsagen til, at der udskrives flere recepter på psykotrope stoffer til kvinder;

17. understreger, at der er behov for forskning i forskellen i struktur og aktivitet mellem mænds og kvinders hjerner for at udvikle separate tilgange og behandlinger for de to køn inden for mental sundhed;

18. opfordrer til, at der ydes bistand til mødre før og efter fødslen med henblik på at undgå depressioner eller andre psykopatologiske symptomer, som ofte forekommer i disse situationer;

19. mener, at hvis mødre og forældre har god mental sundhed, hjælper dette børn til at udvikles uhindret og blive til sunde voksne;

20. opfordrer til en tværfaglig reaktion på tværs af agenturer med henblik på at løse komplekse situationer vedrørende mental sundhed, som f.eks. hvordan man bedst muligt støtter børn eller unge, der har udviklings- eller adfærdsproblemer eller spiseforstyrrelser, og/eller hvis forældre i mange tilfælde selv lider af dårlig mental sundhed (eller er indlagt på institutioner på lang sigt);

21. bemærker, at socialt definerede billeder af, hvordan pige- og kvindekroppen skal se ud, indvirker på kvinders og pigers mentale sundhed og trivsel og bl.a. resulterer i en stigende forekomst af spiseforstyrrelser;

22. gør opmærksom på, at dårlig mental sundhed og mentale forstyrrelser normalt har rødder i den tidlige barndom, og understreger, at det er vigtigt at forske i sund, tidlig barndom;

23. understreger, at det er vigtigt at videreuddanne formidlerne: lærere, plejepersonale, social- og retsvæsen samt arbejdsgivere;

24. glæder sig over, at grønbogen anerkender, at sociale og miljømæssige faktorer, som f.eks. personlige erfaringer, familieforhold og social støtte, levevilkår, som f.eks. fattigdom, livet i storbyer og landlig isolation, samt arbejdsvilkår, såsom manglende jobsikkerhed, arbejdsløshed og lange arbejdstider, spiller en rolle ved psykiske sygdomme; understreger, at psykiske lidelser er en af årsagerne til førtidspensionering og invalidepension;

25. mener, at gode arbejdsforhold fremmer den mentale sundhed, og opfordrer arbejdsgivere til at indføre politikker vedrørende den mentale sundhed på arbejdspladsen som en nødvendig del af deres ansvar for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, med henblik på at sikre de "bedst mulige job" og den bedst mulige indføring på arbejdsmarkedet for personer med mentale forstyrrelser, og at disse politikker offentliggøres og overvåges inden for den eksisterende sundheds- og sikkerhedslovgivning, samtidig med, at de tager arbejdstagernes behov og synspunkter i betragtning;

26. glæder sig over de sociale initiativer indeholdt i socialpolitikken og beskæftigelsespolitikken, der fremmer en ikke-diskriminerende behandling af personer med dårlig mental sundhed, den sociale integration af personer med mentale handicap og forebyggelsen af stress på arbejdspladsen;

27. understreger med hensyn til EU's beskæftigelsesstrategi både den mentale sundheds indflydelse på beskæftigelsen og arbejdsløshedens indflydelse på den mentale sundhedstilstand;

28. mener, at medlemsstaterne bør samarbejde om at finde og gennemføre effektive strategier med henblik på at reducere antallet af selvmord, navnlig blandt unge og andre risikogrupper;

29. kræver større anerkendelse af sammenhængen mellem diskrimination, vold og dårlig mental sundhed og dermed af betydningen af at bekæmpe alle former for vold og diskrimination som led i strategien til fremme af mental sundhed gennem forebyggelse;

30. anser Europas aldrende befolkning som en af de største udfordringer inden for mental sundhed og opfordrer indtrængende til, at der lægges større vægt på forskning i mekanismerne for og årsagerne til neurodegenerative sygdomme eller andre psykiatriske sygdomme blandt ældre og i forebyggelse såvel som behandling af disse, herunder udvikling af nye behandlingsmetoder;

31. mener desuden, at der skal lægges større vægt på sammenhængen mellem alkoholforbrug og ulovlige stoffer og mentale forstyrrelser; mener, at alkohol- og narkotikaafhængighed kan forårsage svære mentale og fysiske sundhedsproblemer og problemer for samfundet som helhed; opfordrer Kommissionen til straks at undersøge, hvilke afgiftningsprogrammer og behandlingsmetoder, der er de mest effektive;

32. understreger, at personer med mentale forstyrrelser bør behandles og plejes med værdighed og menneskelighed, at lægebehandling og støttetjenester bør være effektive, af høj kvalitet, tilgængelige for alle og universelle; at deres ret til at blive eller ikke blive behandlet fastlægges; at de, hvor det er muligt, bør inddrages i beslutninger om deres egen behandling og høres som gruppe om tjenester, og at de bør have færrest mulige bivirkninger af deres ordinerede medicin; mener desuden, at der skal være oplysninger og rådgivning til rådighed for dem, der ønsker at afbryde medicinering på sikker vis;

33. mener, at tvang, såvel som tvangsmedicinering, er uhensigtsmæssig, og at alle former for tvangsindlæggelse og tvangsmedicinering kun bør være af begrænset varighed og bør, når det er muligt, ske med patientens samtykke eller, ved mangel på en sådan, efter godkendelse fra de ansvarlige myndigheder og som sidste udvej;

34. er af den opfattelse, at man for at beskytte imod misbrug bør undgå enhver begrænsning i den personlige frihed, herunder især fysisk tilbageholdelse, som kræver, at de demokratiske institutioner, der er ansvarlige for at beskytte de individuelle rettigheder, foretager overvågning og kontrol samt udviser årvågenhed;

35. opfordrer til udryddelse af stigmatisering som en central del af den fremtidige strategi, f.eks. ved at gennemføre årlige kampagner om emner inden for mental sundhed for at bekæmpe uvidenhed og uretfærdighed, eftersom stigmatisering i forbindelse med dårlig mental sundhed medfører afvisning fra samfundets side på alle områder fra beskæftigelse til familie og fra samfund til fagfolk i sundhedssektoren; mener endvidere, at for at patienternes mentale sundhed og tilstand kan forbedres, skal de grundlæggende sociale og civile rettigheder sikres, såsom retten til en bolig og økonomisk støtte til personer, der ikke kan arbejde, samt retten til at gifte sig og være selvforvaltende; mener desuden, at stigmatisering faktisk er en form for forskelsbehandling og bør bekæmpes gennem lovgivning om ikke-forskelsbehandling;

36. anerkender, at et element af stigmatiseringen er den almindelige opfattelse af, at mentale forstyrrelser er akutte og livsvarige, hvorimod det er vigtigt at understrege, at folk med den nødvendige hjælp kan restitueres, mens andre kan opnå remission eller et tilstrækkeligt funktions- eller stabilitetsniveau;

37. understreger behovet for at reformere de mentale sundhedstjenester, så de er baseret på kollektiv pleje af høj kvalitet i hjemmet eller i beskyttede boliger med adgang til egnet sundhedspleje og social pleje, regelmæssig overvågning og vurdering, aflastning for personer med mentale sundhedsproblemer og deres plejere, en kvikskrankeordning, der fremmer adgangen til sundheds-, social-, bolig-, uddannelses-, transportog sociale sikringstjenester og andre tjenester; understreger, at dette bør støttes af en række tjenester for indlagte patienter med akutte, kroniske eller sikre behov, men altid med uafhængig overvågning af alle tvangsindlagte patienter;

38. understreger, med dette for øje, at det er vigtigt at støtte kooperativer dannet af psykiatriske patienter og alle aktiviteter, der involverer brugere og tidligere patienter, og at øremærke ressourcer til uddannelse af personale, så det bliver i stand til at tage alle de psykiatriske patienters behov i betragtning;

39. understreger, at der er behov for videreuddannelse af praktiserende læger og andre fagfolk i tjenesterne inden for den grundlæggende sundhedspleje i emner relateret til mental sundhed;

40. anerkender, at de lokale myndigheder spiller en central rolle i fremme af god mental sundhed, i støtte til personer med dårlig mental sundhed i lokalsamfundet og i at samle de forskellige organers tjenester inden for mental sundhed;

41. mener, at diagnosticerede mentale sundheds- og afhængighedsproblemer normalt bør behandles samtidig;

42. understreger, at mentale og fysiske sundhedsaspekter hænger sammen, at mentale forstyrrelser kan være funderet i biologiske, sociale, følelsesmæssige eller historiske forhold, som der skal tages fat om for at andre tiltag kan virke, og at nogle former for medicin anvendt i psykiatrien faktisk kan forværre den underliggende biologiske tilstand;

43. opfordrer til, at der lægges mere vægt på de psykologiske konsekvenser af og symptomer på somatiske sygdomme; fastholder, at det er nødvendigt at tillægge mental og fysisk sundhed lige stor betydning i hospitalsbehandling, navnlig i forbindelse med behandling af alvorlige og/eller uhelbredelige sygdomme, og mener, at det er vigtigt, at læger og paramedicinsk personale, der arbejder inden for andre specialiserede områder, videreuddannes i psykopatologi, da forstyrrelser ofte ikke bliver diagnosticeret eller bliver undervurderet;

44. tilslutter sig Kommissionens bemærkninger om afinstitutionalisering, eftersom langvarige ophold på psykiatriske institutioner kan medføre forlængelse og forværring af psykopatologiske tilstande, øget stigmatisering og social udelukkelse; anerkender dog, at der i højere grad skal arbejdes på at overbevise befolkningen om, hvor meget bedre resultater der opnås, når personer med svær mental sygdom eller indlæringsproblemer modtager behandling i samfundet;

45. foreslår, at Kommissionen gennem folkesundhedsprogrammet samler oplysninger om mental sygdom, restitueringshastighed for patienter, der har været under behandling, og om hvor effektivt, de er blevet genintegreret i samfundet;

46. foreslår, at Kommissionen finder steder og eksempler på god praksis og formidler disse oplysninger til alle medlemsstater, idet disse demonstrationssteder kan sammenlignes med WHO's steder under det nationale program for mental sundhed; mener, at demonstrationssteder, "demonstrationsbehandling" og "demonstration af forebyggelsesstrategier" kunne være vigtige redskaber til at mindske ulighederne i den mentale sundhed medlemsstaterne imellem; opfordrer Kommissionen til at inddrage vidensinstitutioner i identificeringen af demonstrationssteder, demonstrationsbehandlinger og demonstration af forebyggelsesstrategier;

47. mener, at fordi alle personer (ifølge FN's generalforsamlings resolution A/RES/46/119 af 17. december 1991 om beskyttelse af personer med sindslidelser og forbedring af behandlingen af mental sygdom) har ret til den bedste tilgængelige mentale sundhedspleje, skal bedste praksis og relevant information udbredes og være tilgængelig for alle borgere;

48. mener, at begrebet "behandling" bør fortolkes bredt, med vægt på identificering og fjernelse af sociale og miljømæssige faktorer, mens brug af lægemidler bør være en sidste udvej især for børn og unge; kritiserer den øgede brug af lægemidler og patologiseringen af livsstadier uden en omfattende søgning efter årsager; understreger, at der bør tages hensyn til faktorer som personlige erfaringer, familie, social støtte og leve- og arbejdsvilkår, som spiller en rolle i mental sygdom og genetiske faktorer;

49. henleder opmærksomheden på de mange børn, der vokser op på statsinstitutioner i nogle af medlemsstaterne, især i visse nye medlemsstater; opfordrer indtrængende Kommissionen til mere effektivt at støtte oprettelsen af alternative systemer, som ville kunne hjælpe forældre fra risikogrupper, således at de kan tage sig ordentligt af deres børn; opfordrer til, at projektet "Child and adolescent mental health in an enlarged Europe: development of effective policies and practices", der vil koordinere de fremskridt, der gøres i forbindelse med strategien for børns mentale sundhed i EU's medlemsstater, iværksættes så hurtigt som muligt og gennemføres effektivt;

50. mener endvidere, at der ud over behandling er behov for et passende socialt miljø og miljø på arbejdspladsen, samt støtte fra familie og samfund for at forebygge mentale sundhedsproblemer og forbedre og fremme mental sundhed og den terapeutiske strategi for og rehabilitering af personer, der lider af mentale forstyrrelser; understreger, at der er behov for at forske i miljø, der er befordrende for mental sundhed og restituering;

51. opfordrer indtrængende Kommissionen til at støtte løbende reformer i de medlemsstater, der har praktiseret misbrug af psykiatrien, overforbrug af medicin eller indespærring eller umenneskelige fremgangsmåder som tremmesenge eller urimelig brug af isolationsrum, især i visse nye medlemsstater; understreger, at indikatorerne for mental sundhed i samfundet i visse nye medlemsstater som regel bevæger sig i den forkerte retning med mange selvmord, vold og afhængighed, især af alkohol; understreger, at disse lande har arvet mangelfulde mentale sundhedssystemer og store psykiatriske institutioner og plejeinstitutioner, som øger den sociale udstødelse og stigmatisering, samtidig med at der er mangel på samfundstjenester, som skal integreres i de generelle sundhedssystemer og sociale sikringssystemer; opfordrer Kommissionen til at sætte en reform af psykiatrien på dagsordenen for tiltrædelsesforhandlingerne; mener ikke, at tvangsindlæggelse er befordrende for personer med dårlig mental sundhed og anbefaler aktiv inddragelse af alternativer;

52. opfordrer til mere forskning i terapeutisk og psykologisk indgriben, i udviklingen af mere effektive lægemidler med færre bivirkninger, af determinanter for mentale forstyrrelser og selvmord, i måling af resultaterne af investeringer i fremme af mental sundhed og i metoder, der bidrager til vellykket restituering og remission; opfordrer især til, at der lægges særlig vægt på forskning i lægemidler, der er bedre egnet til børn; understreger desuden, at forskning ikke skal begrænses til lægemidler, men skal udvides til epidemiologiske, psykologiske og økonomiske undersøgelser af samfundet og de sociale determinanter for mental sygdom; opfordrer desuden til, at brugerne af tjenesterne i højere grad involveres i alle aspekter af forskningen i mental sundhed;

53. mener endvidere, at der er behov for yderligere forskning i stigmatisering og metoder til imødegåelse heraf, erfaringer fra individuelle brugere af tjenesterne og deres plejere, arbejdsrelationer mellem forskellige tjenester og erhverv og tidligere brugere af tjenesterne samt grænseoverskridende tjenester;

54. mener, at mentale sundhedstjenester bør modtage tilstrækkelig finansiering til at dække de omkostninger, der er forbundet med mentale forstyrrelser for enkeltpersoner, sundhedsmæssige og sociale plejetjenester og samfundet som helhed, så de er effektive, og så befolkningen får tillid til dem;

55. mener, at det er vigtigt at tage individuelle metoder af høj kvalitet i brug til fremme af mental sundhed, under hensyntagen til enkeltpersoners og målgruppers særlige behov;

56. anerkender det værdifulde bidrag, som familiemedlemmer og uformelle plejere yder ved at støtte personer med mentale sundhedsproblemer, og anerkender ligeledes, at mange af dem selv vil få brug for pleje, information og støtte fra fagfolk, hvis de fortsætter med at yde denne pleje; anerkender endvidere, at brugerne af tjenesterne kan yde et værdifuldt bidrag ved at støtte hinanden;

57. understreger, at der er behov for at bruge et sprog og en terminologi, der bidrager til bekæmpelsen af stigmatisering, f.eks. foranstaltninger til fjernelse af fordomme, ændring af holdninger og kritik af stereotyper for alle kategorier af mentale forstyrrelser;

58. opfordrer til, at Kommissionen nedsætter en gruppe for samordning og overvågning af den mentale sundhed, der skal indsamle oplysninger om praktisering og fremme af mental sundhed i EU for at vurdere tilstrækkeligheden (med hensyn til antal og uddannelse) af de eksisterende fagfolk inden for den mentale sundhedssektor og sektorens infrastruktur og at udbrede oplysninger om bedste praksis til alle medlemsstater og alle de parter, der er involveret i mental sundhedsbehandling; understreger, at patientforeninger, behandlingssteder, plejeinstitutioner og vidensinstitutioner skal inddrages i denne gruppe for samordning og overvågning;

59. opfordrer Kommissionen til at følge op på grønbogen med et forslag til et direktiv om mental sundhed i Europa og forsvar af og respekt for de civile og grundlæggende rettigheder for personer, der lider af mentale forstyrrelser;

60. opfordrer indtrængende EU og AVS-staterne til at arbejde tæt sammen om at investere i god mental sundhed gennem udvikling og Cotonou-politikker;

61. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer, de tiltrædende lande, kandidatlandene, AVS-staterne og WHO/Europe.

[1] EUT C 364 af 18.12.2000, s. 1.

[2] EFT L 303 af 2.12.2000, s. 16.

[3] EFT C 86 af 24.3.2000, s. 1.

[4] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0115.

--------------------------------------------------