MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, OG DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OM STØTTE FRA DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND TIL DEN EUROPÆISKE BESKÆFTIGELSESSTRATEGI

RESUMÉ

Agenda 2000 indeholder Kommissionens planer for en reform af de europæiske strukturfonde. Hensigten var at koncentrere fondenes indsats yderligere såvel tematisk som geografisk for derved at gøre dem bedre rustet til den forestående indsats for økonomisk og social samhørighed. På Det Europæiske Råds møde i Berlin i 1999 nåede stats- og regeringscheferne til politisk enighed om reformen. Først og fremmest fik Den Europæiske Socialfond som noget nyt til opgave at understøtte den europæiske beskæftigelsesstrategi, som var blevet iværksat på topmødet i Luxembourg i 1997. Der er nu blevet vedtaget ESF-programmer for 2000-2006, og i denne meddelelse ser vi på, hvad man har gjort for at integrere ESF i den europæiske beskæftigelsesstrategis højst prioriterede områder.

De nye ESF-programmer opererer med investeringer i mennesker på omkring 60 mia. EUR som led i moderniseringen og reformen af arbejdsmarkedet. Der vil i særdeleshed blive gjort en indsats for at få marginaliserede grupper integreret på arbejdsmarkedet og i samfundet. Endvidere vil programmerne skulle bidrage til overgangen til det vidensbaserede samfund og til at styrke den europæiske økonomis konkurrenceevne.

Den europæiske beskæftigelsesstrategi lægger stor vægt på fire hovedområder, nemlig beskæftigelsesegnethed, iværksætterkultur, tilpasningsevne og lige muligheder. Den Europæiske Socialfond støtter under mål 1 og 3 de nævnte områder på følgende måde:

* Beskæftigelsesegnethed: Cirka 60% (34 mia. EUR) af ESF's budget går til forbedring af beskæftigelsesegnetheden i EU. En tredjedel af dette beløb, næsten 11 mia. EUR, er øremærket til indsatsen mod social udstødelse.

* Iværksætterkultur: Der vil blive ydet 8 mia. EUR til fremme af iværksætterkultur. Støtten skal tjene som løftestang for etablering af nye virksomheder og jobskabelse i servicesektoren.

* Tilpasningsevne: Der investeres tæt ved 11 mia. EUR i den europæiske arbejdsstyrkes tilpasningsevne. De vigtigste indsatsområder er her efteruddannelse, anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi samt tiltag, som retter sig mod små og mellemstore virksomheder.

* Lige muligheder: Eftersom ligestillingsmålsætningen er en integreret del af strategien som helhed, er det ikke muligt at fastslå det nøjagtige beløb, der anvendes til fremme af lige muligheder. Budgettet til specifikke aktioner andrager dog omkring 4 mia. EUR.

Indtil drøftelserne er afsluttede er det ikke muligt at fremlægge tal for, hvordan de resterende midler under mål 2 vil blive anvendt til støtte for beskæftigelsesstrategien.

Desuden redegøres der i meddelelsen for, hvordan Den Europæiske Socialfond understøtter de forpligtelser, medlemsstaterne har påtaget sig i deres nationale handlingsplaner for beskæftigelsen. Der fokuseres navnlig på den præventive tilgang. Formålet hermed er at forhindre, at nogen bliver langtidsledige. De skal have et springbræt til arbejdsmarkedet i stedet for bare et sikkerhedsnet. Den belyser endvidere, hvordan Den Europæiske Socialfond fungerer som katalysator for de nationale foranstaltninger til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder, især dem der tager sigte på at øge kvindernes erhvervsfrekvens med henblik på at skabe fuld beskæftigelse for begge køn. Den samlede tilskudspakke vil udgøre et solidt grundlag for at understøtte både den europæiske beskæftigelsesstrategi og de politiske forpligtelser, der blev indgået på Det Europæiske Råds møde i Lissabon.

Såvel nationale, regionale og lokale myndigheder som arbejdsmarkedets parter og Kommissionen vil i de kommende år skulle arbejde sammen om at maksimere virkningen af de nye programmer for økonomisk og social fornyelse i EU.

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, OG DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG

OM STØTTE FRA DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND TIL DEN EUROPÆISKE BESKÆFTIGELSESSTRATEGI

1. Indledning

Investering i mennesker er blevet anerkendt som en væsentlig drivkraft for økonomisk vækst, og derfor stiller vi i denne meddelelse skarpt på EU's vigtigste finansielle redskab til udvikling af menneskelige ressourcer, nemlig Den Europæiske Socialfond (ESF). Lige fra starten af har ESF tilpasset sig de nye udfordringer. Nye måder at tilrettelægge arbejdet på, nye kvalifikationsbehov, nye teknologier, alle sammen eksempler på en udvikling, som kræver at ESF omstiller sig. Stigende beskæftigelse og gunstige makroøkonomiske betingelser til trods er arbejdsløsheden og den lave erhvervsfrekvens i nogle medlemsstater stadig en trussel for den økonomiske og sociale samhørighed i EU. Med de nye programmer for årene 2000-2006 vil der være betragtelige fællesskabsmidler til rådighed for udvikling og gennemførelse af beskæftigelsesfremmende foranstaltninger i medlemsstaterne. Som led i den europæiske beskæftigelsesstrategi [1] vil ESF i løbet af de næste syv år fordele cirka 60 mia. EUR af EU's midler [2] for at:

[1] Også de andre strukturfonde yder værdifulde bidrag til den europæiske beskæftigelsesstrategi.

[2] 57 mia. EUR via ESF under mål 1 og 3.

* skabe større økonomisk og social samhørighed [3] i alle EU-lande

[3] ESF er en af EU's fire strukturfonde. De deltager alle i indsatsen for at skabe større økonomisk og social samhørighed. Se bilag 1.

* fremme jobskabelsen og konkurrenceevnen i EU via investeringer i udvikling af kvalifikationer

* støtte de særlige behov for udvikling af arbejdsmarkedet i de regioner, der har et udviklingsefterslæb i forhold til resten af EU [4]

[4] ESF står for lige knap en fjerdedel af alle strukturfondsinvesteringer i mål 1-regioner (se bilag 2).

* understøtte de aftaler, der blev indgået på Det Europæiske Råds møde i Lissabon, om at fremme en dynamisk vidensbaseret økonomi

* tilvejebringe de nødvendige investeringer i mennesker og uddannelsesinfrastrukturer til opfølgning af udviklingen og indførelsen af ny teknologi

* sikre at alle får samme muligheder for at udnytte de gunstige vilkår, den økonomiske vækst fører med sig

* rette de kønsspecifikke skævheder i beskæftigelsen.

Meddelelsen omhandler primært ESF's rolle i indsatsen for under strukturfondsmål 1 og 3 at virkeliggøre målsætningerne i den europæiske beskæftigelsesstrategi. ESF-støtten under mål 2 får også stor betydning for gennemførelsen af den europæiske beskæftigelsesstrategi i de områder, der er i færd med at omstille sig til den industrielle udvikling. Der foregår for tiden drøftelser om mål 2-programmer. Så længe disse drøftelser ikke er afsluttet, er det ikke muligt at give detaljerede oplysninger om arten af ESF-støtten. Kommissionen arbejder imidlertid aktivt på at knytte tættere forbindelse mellem mål 2-planerne og den bredere beskæftigelsesstrategi for at sikre, at alle programmer sigter mod det fælles mål, som er at skabe flere og bedre job.

2. Den Europæiske Socialfonds rolle i gennemførelsen af den europæiske beskæftigelsesstrategi

På Det Europæiske Råds møde i Amsterdam i juni 1997 vedtog medlemsstaterne at tilføje et nyt afsnit om beskæftigelsen i traktaten for at opnå større sammenhæng mellem beskæftigelsen og den økonomiske politik. Det er fortsat medlemsstaterne, som har det primære ansvar for udviklingen og gennemførelsen af beskæftigelsespolitikker, men med tilføjelsen af det nye afsnit er der hjemmel i traktaten til en mere overordnet strategi for samordning af beskæftigelsespolitikerne i Den Europæiske Union.

På Det Europæiske Råds møde i Luxembourg i november samme år indledtes det, der er blevet kendt som den europæiske beskæftigelsesstrategi eller Luxembourg-processen. Stats- og regeringscheferne aftalte retningslinjerne for en aktion, som bygger på medlemsstaternes forpligtelse til at formulere en række fælles mål for beskæftigelsespolitikken på fire hovedområder, nemlig beskæftigelsesegnethed, iværksætterkultur, tilpasningsevne og lige muligheder. Dette udgør fundamentet for ESF's aktiviteter.

Et af de ledende principper i den europæiske beskæftigelsesstrategi er at omdanne passive ordninger til aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger. Tilskuddene fra Den Europæiske Socialfond udgør et kraftigt incitament for medlemsstaterne til at gøre deres politikker mere aktive. Det anslås, at ESF står for 8% [5] af udgifterne på EU-plan til aktive arbejdsmarkedspolitikker. Medlemsstaternes og Fællesskabets kombinerede indsats repræsenterer en betydelig investering i EU's fremtid.

[5] Nærmere oplysninger findes i bilag 3.

I kraft af forberedelserne til udvidelsen af EU breder den europæiske beskæftigelsesstrategi sig østpå. En af de højeste prioriteringer i tiltrædelsespartnerskaberne er at inddrage ansøgerlandene i beskæftigelsesstrategien. Partnerskaberne kortlægger de hovedområder, hvor der skal ske fremskridt i de enkelte ansøgerlande, og redegør for, hvordan der kan opnås støtte til tiltrædelsesforberedelserne via Phare-programmet. Phare-programmet finansierer projekter på beskæftigelsesområdet og inden for udvikling af menneskelige ressourcer dels gennem sit hovedindsatsområde "Styrkelse af institutionerne", dels gennem det specifikke indsatsområde "Økonomisk og social samhørighed". Der er adskillige projekter, som specifikt vedrører forberedelser på fremtidig deltagelse i ESF [6]. Af særlig stor betydning i denne forbindelse er også det særlige forberedelsesprogram vedrørende strukturfondene [7]. Dette program har navnlig til formål at styrke de central- og østeuropæiske landes evne til at forvalte strukturfonde, således at de, når de får adgang til dem efter tiltrædelsen, vil være i stand til at anvende dem effektivt til støtte for den europæiske beskæftigelsesstrategi.

[6] Cypern, Malta og Tyrkiet er ikke berettigede til støtte via Phare-programmet.

[7] Gennemført under Phare-programmet i årene 1998-2000.

3. Støtte til de fire hovedområder i den europæiske beskæftigelsesstrategi

Hvor store tildelinger [8] der tilflyder de fire hovedområder i den europæiske beskæftigelsesstrategi varierer i betydeligt omfang fra den ene medlemsstat til den anden og afspejler således systemets iboende frihed til at foretage nationale prioriteringer [9]. Omfanget af ESF-midler og de særlige arbejdsmarkedsproblemer i de enkelte medlemsstater påvirker indholdet af programmerne og fordelingen af midlerne på de forskellige hovedområder i den europæiske beskæftigelsesstrategi [10]. Baggrunden er et ønske om at kanalisere støtten derhen, hvor den får størst effekt både i forhold til arbejdsmarkedets behov og i forhold til, hvilke andre støttemuligheder der ellers eksisterer for bestemte aktiviteter.

[8] Tallene er anslået løseligt på grundlag af en intern analyse foretaget af Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale anliggender og Arbejdsmarkedsforhold. De landespecifikke oversigter sidst i denne meddelelse indeholder nogle grundlæggende statistiske oplysninger om Den Europæiske Socialfond og den europæiske beskæftigelsesstrategi i de enkelte medlemsstater.

[9] Bilag 4 indeholder yderligere statistiske oplysninger om Den Europæiske Socialfond og centrale arbejdsmarkedsindikatorer i medlemsstaterne.

[10] Af bilag 5 fremgår resultatet af en analyse af forholdet mellem ESF-støtten til hvert af de fire hovedområder og en række forskellige arbejdsmarkedsindikatorer.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

3.1 Beskæftigelsesegnethed

I økonomisk henseende er beskæftigelsesegnethed ESF's vigtigste indsatsområde. 60% af alle ESF-midlerne går til dette område, svarende til 34 mia. EUR. Generelt tildeles aktiviteter til fremme af beskæftigelsesegnethed en lavere andel af midlerne i programmer, der gennemføres i de EU-regioner, som har det største økonomiske udviklingsefterslæb (mål 1), end i programmer til udvikling af menneskelige ressourcer i resten af EU (mål 3).

I overensstemmelse med beskæftigelsesretningslinjerne er der et klart skift i retning af mere forebyggende foranstaltninger [11] i individuelle programmer. I nogle medlemsstater tegner den forebyggende indsats sig for cirka halvdelen af ESF's støtte til aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger under mål 3 (Danmark og Nederlandene). I områder med relativ høj langtidsledighed bruges der dog stadig betragtelige midler på at nedbringe antallet af arbejdsløse (Spanien, de østlige delstater i Tyskland).

[11] Hensigten med forebyggende foranstaltninger er at identificere, hvem der er mest udsat for langtidsledighed, og iværksætte hjælpeforanstaltninger i en tidlig fase.

I løbet af de kommende syv år vil ESF bidrage med omkring 9 mia. EUR til aktiviteter, der tager sigte på at forbedre uddannelses- og beskæftigelsesmulighederne, med henblik på at fremme den sociale integration i medlemsstaterne. Arbejdsløshed er den væsentligste årsag til fattigdom og udstødelse. ESF-programmet er formuleret i erkendelse af, at arbejdsmarkedspolitikker, som sætter individet i centrum, har større chancer for succes, for så vidt som de bygger på individuelle behov og ønsker. Dette princip præger i vidt omfang de foreslåede planer for ESF-foranstaltningerne. Virkningerne af ESF's indsats vil blive forstærket, når indsatsen således rettes direkte mod nogle af de alvorligste årsager til social udstødelse i EU.

Livslang uddannelse går på tværs af en række af de prioriterede områder i ESF-planerne. Mindst 12 mia. EUR [12] af ESF-midlerne vil gå til fremme af livslang uddannelse i løbet af de næste syv år. For nogle medlemsstater udgør ESF ikke blot et supplement til den nationale indsats til fremme af livslang uddannelse, men er tværtimod selve drivkraften i udviklingen af en strategi for livslang uddannelse (Portugal, Østrig). De foreslåede udgifter til livslang uddannelse afspejler i store træk befolkningens uddannelsesniveau i medlemsstaterne. Udgifterne til livslang uddannelse tegner sig for en større andel af ESF-midlerne i medlemsstater, hvor befolkningens uddannelsesniveau generelt er lavere [13].

[12] Størstedelen af ESF-støtten ydes faktisk til fremme af livslang uddannelse. Dette tal anslår forsigtigt støttens omfang på grundlag af de foreslåede udgifter under det område i ESF's politiske virkefelt, som specifikt vedrører livslang uddannelse.

[13] Se bilag 5.

De nye programmer handler ikke udelukkende om at udvikle uddannelsesprogrammer. De sigter bredere og omfatter tilvejebringelse af bedre rammer for kvalifikationsudvikling, en mere systematisk tilgang til validering og anerkendelse af kvalifikationer og færdigheder og en indsats for at højne kvaliteten i udbuddet af almene og faglige uddannelser og uddannelsernes relevans i forhold til kravene på arbejdspladsen. De understøtter med andre ord udviklingen af en sammenhængende strategi, som skal føre til etableringen af en egentlig uddannelseskultur.

I nogle medlemsstater vil ESF's støtte til offentlige arbejdsformidlingskontorer komme til at spille en central rolle i bestræbelserne for at sikre en større overensstemmelse mellem arbejdsgivernes behov og de jobsøgendes kvalifikationer og derigennem fremme beskæftigelsesegnetheden. I lande som Grækenland, Italien og Portugal bliver ESF's rolle betydelig, når det drejer sig om at fremme moderniseringen af de offentlige arbejdsformidlinger. Den samlede støtte fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond (EFRU) og ESF vil være en særdeles tiltrængt økonomisk indsprøjtning, som skal bruges til forbedring af den fysiske infrastruktur, uddannelse af personalet på arbejdsformidlingskontorerne og udvikling af bedre oplysnings- og rådgivningsredskaber. I lande som Tyskland, Finland og Irland fokuserer ESF mere på samfinansiering og udvikling af pilotprojekter og nyskabende strategier i forbindelse med de offentlige arbejdsformidlingskontorers tjenester.

ESF-foranstaltninger til fremme af beskæftigelsesegnethed

Vellykkede foranstaltninger (1994-1999)

Som det fremgår af erfaringerne fra de almene og erhvervsfaglige uddannelsesinitiativer, der blev gennemført i Portugal som led i programmerne for perioden 1994-1999, giver det gevinst på længere sigt at integrere uddannelse og erhvervserfaring gennem ESF. På et mere generelt plan spillede ESF en central rolle i forbindelse med udviklingen og udvidelsen af støttemuligheder for tiltag, som skal knytte tættere bånd mellem uddannelsessektoren og arbejdsmarkedet.

I Nederlandene og UK viste erfaringerne fra ESF-støtten, at det er værdifuldt at anlægge en flerstrenget strategi ved gennemførelsen af arbejdsmarkedsforanstaltninger, som skal hjælpe ledige tilbage på arbejdsmarkedet. Virkningerne af denne type strategi var navnlig positive for de mest ugunstigt stillede grupper på arbejdsmarkedet.

Fremtidens forpligtelser (2000-2006)

I Frankrig indføres forebyggende aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, som skal tilbyde unge og arbejdsløse voksne en "Ny start" ved hjælp af vejledning og uddannelse. ESF-støtten via de lokale planer for indslusning på arbejdsmarkedet udgør ligeledes en vej til beskæftigelse for arbejdsløse, som risikerer udstødelse.

Beskæftigelsesegnethed er hovedindsatsområdet for ESF i Portugal. Med afsæt i de gode erfaringer fra de tidligere programmer tildeler ESF betydelige beløb i støtte for at lette overgangen fra skole til arbejdsmarked gennem udvikling af flere og bedre vekseluddannelsesprogrammer og ved at tilvejebringe alternative uddannelsesmuligheder for dem, der klarer sig dårligt i skolen.

I Spanien bidrager den flerstrengede indslusningsstrategi til bekæmpelsen af social udstødelse med specifikke foranstaltninger, som er særligt rettet mod indvandrere, handicappede og andre marginaliserede grupper såsom omrejsende personer. En særlig foranstaltning henvender sig til unge, der er droppet ud af skolen, med tilbud om grundlæggende færdigheder og erhvervserfaring. I selve undervisningssystemet vil ESF's finansieringsmønster gå i retning af inddragelse af ny teknologi og tilbud til eleverne om praktisk erfaring.

Også i Tysklands østlige delstater vil der blive formuleret en indslusningsstrategi, som skal rette op på manglerne i uddannelsessystemet, sikre gode erhvervsuddannelsesmuligheder og lette overgangen til arbejdslivet. Desuden udspændes et sikkerhedsnet bestående af specialvejledning og en uddannelsespakke beregnet på at forhindre dem, der dropper ud undervejs, i at blive arbejdsløse.

For at gøre universitetsstudier tilgængelige for personer, som traditionelt ikke har haft adgang til disse, har man i Østrig iværksat en indsats for at fremme fjernundervisning via Internet.

3.2 Iværksætterkultur

Mange af beskæftigelsesretningslinjerne for iværksætterkultur ligger uden for ESF's virkefelt og sætter i højere grad fokus på at forbedre de institutionelle rammer for iværksætterkulturen i medlemsstaterne, f.eks. ved at nedsætte de administrative byrder, som medlemsstaternes lovgivning påfører virksomhederne, og fremme et skattesystem, som indeholder incitamenter for iværksættere. Med lidt under 8 mia. EUR øremærket til støtte af iværksætterkultur kan ESF ikke desto mindre yde et væsentligt bidrag til skabelse af virksomheder og fremme af konkurrenceevnen i EU. Der ydes tilskud til en lang række aktiviteter: bl.a. til udvikling af iværksætterånd og innovativ tænkning, etablering af ny virksomhed, etablering af netværkssamarbejde med henblik på at øge opbakningen om iværksætterkulturen og fremme af bevidstheden om iværksætterkulturens potentielle lønsomhed.

Støtten til iværksætterkultur vil typisk være næsten dobbelt så høj under mål 1 som under mål 3. Spanien, Portugal, Grækenland og Irland lægger alle i højere grad end andre medlemsstater vægt på støtte til små og mellemstore virksomheder. Dette afspejler et behov for virksomhedsudvikling i mål 1-regioner. Der er også noget der tyder på [14], at iværksætterkultur tegner sig for en større andel af støtten i medlemsstater med færre beskæftigede i servicesektoren.

[14] Se bilag 5.

ESF-foranstaltninger til fremme af iværksætterkultur

Fremtidens forpligtelser (2000-2006)

I Italien er det hensigten, at støtten skal bruges til at udnytte og fastholde forsknings- og udviklingsindsatsens virksomhedsskabende potentiale og dens indirekte resultater. Et klart engagement i indsatsen for ligestilling ligger til grund for den særlige støtte, der ydes i Danmark, Grækenland og Tyskland til kvindelige iværksættere, som ønsker at starte ny virksomhed.

Der er mange bestræbelser i gang for at skabe nye beskæftigelsesmuligheder gennem den tredje sektor, dels ved at lade den tredje sektors organisationer opkvalificere arbejdskraften (Sverige), dels ved at opfordre udbudssiden til at skabe stabile arbejdspladser med tilbud om uddannelse til arbejdstagere, som befinder sig i risikogruppen på arbejdsmarkedet (Belgien), og dels ved at tilskynde den tredje sektors organisationer til at gøre en indsat for de arbejdstagere, som befinder sig i risikogruppen på arbejdsmarkedet, og forbedre deres muligheder for at finde beskæftigelse (Luxembourg).

Inspireret af nogle tidligere vellykkede ordninger i Østberlin er nogle regioner i det østlige Tyskland i færd med at opstille en række integrerede ESF/EFRU-programmer til fremme af forsknings- og udviklingsindsatsen på universiteter og til støtte for overførsel af resultater af F&U-indsatsen til små og mellemstore virksomheder på fremtidsorienterede områder (IKT, bioteknologi osv.).

3.3 Tilpasningsevne

I EU som helhed vil 11 mia. EUR gå til foranstaltninger til fremme af tilpasningsevnen. Dette samlede beløb dækker over store forskelle medlemsstaterne imellem. Selv om andre medlemsstater som Portugal og Italien også har til hensigt at bruge et anseligt beløb på tilpasningsevne, er det de nordiske lande som lægger mest vægt på dette område. Sverige, f.eks., bruger omkring halvdelen af ESF-midlerne til dette indsatsområde under mål 3. I de nye programmer lægges der større vægt på støtte til udvikling af menneskelige ressourcer i og for små og mellemstore virksomheder end under de tidligere programmer. Adgang til efteruddannelse er hovedmålet. Desuden indeholder alle programmerne en forpligtelse til at tage højde for yderligere ændringer i arbejdets tilrettelæggelse.

I den europæiske beskæftigelsesstrategi lægges der vægt på nødvendigheden af, at arbejdsmarkedets parter deltager i moderniseringen af arbejdsstyrken. ESF understøtter retningslinjerne for beskæftigelsen og bidrager dermed betydeligt til formuleringen af mere innovative strategier for inddragelse af arbejdsmarkedsparterne i udviklingen af foranstaltninger til fremme af tilpasningsevnen.

For at styrke virksomhedernes konkurrenceevne i Europa er det af afgørende betydning, at det fulde potentiale af informations- og kommunikationsteknologien (IKT) udnyttes. Som følge heraf vil mange programmer have til formål at fremme en mere effektiv overførsel af teknologi til små og mellemstore virksomheder. En sådan effektivisering vil skulle foregå på baggrund af personaleuddannelse, støtte til udvikling af IT-net og forbedret samarbejde mellem små og mellemstore virksomheder og forsknings- og udviklingscentre for IKT.

Med støtte fra strukturfondene vil der blive investeret stort i IT i skolerne, men det er ikke nok bare at forsyne skoler og andre læreanstalter med pc'er. Lærerne skal have kendskab til IKT. Derfor indtager uddannelse af lærere og instruktører en fremtrædende plads i flere ESF-programmerne. ESF er imidlertid andet og mere end blot uddannelse af bestemte grupper. Det handler også om at finde frem til den rette uddannelse og de rette undervisningsfaciliteter. I flere programmer er et af punkterne multimedieuddannelsespakker og åbne uddannelsesmetoder til fremme af udvikling af IT-færdigheder i små og mellemstore virksomheder.

I indsatsen mod social udstødelse afspejler ESF-programmerne et stigende ønske om at gøre op med det, der er blevet kendt som det digitale skel, nemlig udelukkelse af bestemte grupper fra de potentielle fordele ved den stadig mere udbredte brug af IKT. Det er helt tydeligt et af programmernes mål at udvide adgangen til informationsteknologien.

ESF-foranstaltninger til fremme af tilpasningsevnen

Vellykkede foranstaltninger (1994-1999)

Mellem 1996 og 1999 var beskæftigelsen stabil i virksomheder, som modtog støtte fra ESF under mål 4 i Tyskland, medens virksomheder, som ikke deltog i ESF-programmer oplevede et fald i beskæftigelsen på mellem 2% og 6%. Ifølge en evaluering i Sverige havde ESF-støtten under mål 4 fået mange virksomheder til at gå i gang med at efteruddanne deres medarbejdere. I UK steg andelen af arbejdstagere under efteruddannelse betragteligt som følge af ESF-støtten.

Fremtidens forpligtelser (2000-2006)

I Sverige vil der blive taget en række nyskabende skridt for at støtte opkvalificeringen af samtlige medarbejdere i såvel private som offentlige virksomheder med særlig vægt på små og mellemstore virksomheder. Motivation til efteruddannelse forudsætter en analyse af udviklingen i arbejdets tilrettelæggelse og af medarbejdernes behov for opkvalificering. Efteruddannelse på en arbejdsplads kræver, at arbejdsgiveren indgår en aftale med de lokale fagforeningsrepræsentanter eller i mangel heraf direkte med medarbejderne.

I UK findes der planer, som tilskynder til systematisk at integrere IKT-færdigheder i alle aktiviteter, men med særlig fokus på centrale og grundlæggende færdigheder. Andre lægger særlig vægt på at forbedre IT-færdighederne for ældre medarbejdere (Finland) og for unge, der er gået tidligt ud af skolen (Nederlandene).

I Grækenland vil man især bestræbe sig på at forbedre infrastrukturen for såvel almene som erhvervsfaglige uddannelser, hvilket skal ske ved at skabe bedre kontakt mellem undervisningssektoren og arbejdsmarkedet og forbedre certificeringen af efteruddannelse. Der gøres desuden en stor indsats for at udvikle informationssamfundet i undervisningssektoren, erhvervslivet og andre økonomisk vigtige sektorer. Alle skoler vil i 2002 være udstyret med computere og alle lærere uddannet i IKT.

Under mål 3 i UK finansieres projekter, som går ud på at forberede centrale aktører, i dette tilfælde arbejdsmarkedets parter, med henblik på at sætte dem i stand til at tage aktivt del i moderniseringen af arbejdsstyrken.

3.4. Lige muligheder

Stort set alle medlemsstater agter at operere på to planer ved gennemførelsen af indsatsen til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder som led i ESF-programmerne. I overensstemmelse med retningslinjerne for beskæftigelsen indfører de således specifikke ligestillingsforanstaltninger, samtidig med at de generelt inddrager ligestillingsaspektet på lige fod med andre prioriterede spørgsmål i alle andre aktioner og programmer. Det er vanskeligt på nuværende tidspunkt at sætte tal på de samlede investeringer i ligestillingsindsatsen [15]. Meget afhænger af, hvordan ligestillingsaspektet inddrages på tværs af alle ESF's indsatsområder. For så vidt de specifikke foranstaltninger angår, vil ESF yde næsten 4 mia. EUR til fremme af ligestilling. Hvis man medregnede midler til inddragelse af ligestillingsaspektet i andre politikker og programmer ville dette tal være langt større.

[15] Når programtillæggene til strukturfondsprogrammer er blevet evalueret, vil der kunne gives yderligere oplysninger om, hvor meget der investeres i ligestillingsspørgsmålet. Disse dokumenter vil foreligge i løbet af de kommende måneder.

Ved en simpel sammenligning af andelen af midler, som anvendes til specifikke ligestillingsaktioner, ser det ud til, at nogle medlemsstater har til hensigt at anvende en mindre del af ESF-midlerne til fremme af ligestillingen, end man skulle forvente på baggrund af arbejdsmarkedsindikatorerne [16]. For eksempel planlægger nogle medlemsstater, hvor der er stor forskel på andelen af arbejdsløse mænd og kvinder og ligeledes på deres erhvervsfrekvens, at bruge færre midler end medlemsstater, hvor forskellen i mænds og kvinders beskæftigelsessituation er langt mindre. Årsagerne hertil er komplekse. Tallene over omfanget af midler, der anvendes til specifikke aktioner for kvinder, inkluderer ikke støtten til kvinder som led i den generelle ligestillingsindsats. Medlemsstaterne kan vælge, om de hellere vil koncentrere deres indsats om den generelle ligestillingsindsats frem for specifikke aktioner. ESF-støtten skal desuden være et supplement til medlemsstaternes egne aktiviteter. I de medlemsstater, hvor der allerede gøres en stor indsats for at fremme lige muligheder, kan det i øvrigt være mere hensigtsmæssigt at følge den generelle strategi frem for at bruge midler på specifikke aktiviteter, som allerede får rigelig støtte. Analysen rejser dog en række væsentlige spørgsmål om den ligestillingsstrategi, der følges i ESF-programmerne.

[16] Se bilag 5.

Forslagene om støtte til kvinder dækker hele spektret af arbejdsmarkedsaktiviteter. Mange af dem vedrører imidlertid specifikke foranstaltninger beregnet på at udvikle og understøtte effektive børnepasningsordninger, større fleksibilitet i undervisningsformidlingen og særlige projekter for kvinder (f.eks. start af ny virksomhed).

For næsten alle programmer gælder der faste kriterier for udvælgelse af projekter, der skal sikre, at projekterne opfylder ESF's krav, for så vidt angår ligestillingsspørgsmålet. Dette vil typisk være ledsaget af et krav om udviddet kontrol. I de fleste tilfælde er der nu en repræsentant for en ligestillingsorganisation i programmernes kontroludvalg. Med disse ændringer synliggøres ligestillingsproblematikken yderligere, og den får større gennemslagskraft i de enkelte programfaser, fra formuleringen over gennemførelsen og frem til evalueringen.

ESF-foranstaltninger til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder

Vellykkede foranstaltninger (1994-1999)

I Irland steg den samlede andel af kvinder i ESF-programmer fra 36% i 1992 til 54% i 1997. Andelen af kvinder, som er kommet i beskæftigelse efter at have gennemført et ESF-program, er næsten den samme som for mændenes vedkommende, men mange af dem fik deltidsarbejde eller blev ansat på en midlertidig kontrakt. ESF-støtten i Frankrig bidrog til, at der blev lagt større vægt på positive foranstaltninger for kvinder på arbejdsmarkedet. Evalueringen af ESF-indsatsen i Spanien viste, at der er en tendens til øget bevidsthed om ligestillingsspørgsmålet som følge af ESF-støtten til udbredelse af informationsmateriale om god praksis på regionalt og lokalt plan.

Fremtidens forpligtelser (2000-2006)

Nye programmer i Irland viser værdien af, at flere strukturfonde supplerer hinanden med henblik på at fremme udviklingen af børnepasningsfaciliteter. ESF's investeringer i et program for forbedret kvalitet, som her anvendes til uddannelses- og personaleudgifter, supplerer i dette tilfælde en tilskudsordning for børnepasningsfaciliteter, som samfinansieres med EFRU.

Støtten til inddragelse af ligestillingsaspektet i andre programmer i Østrig ydes navnlig til projekter, som bidrager til at fremme kvinders beskæftigelse på utraditionelle og nye arbejdsområder og skabe arbejdspladser inden for videnskab og teknologi.

Nogle italienske regioner påtænker at indføre et kvalitetsmærke, som vil blive givet til virksomheder, der finder gode løsninger for at forene arbejde og familieliv - ikke bare vuggestuer på arbejdspladsen, men også flekstid, forældreorlov osv.

4. Gennemførelse og forvaltning af programmerne

Det er ikke kun fokus, der har ændret sig for perioden 2000-2006, også selve gennemførelsen af ESF-programmet kommer til at foregå på en ny måde. De vigtigste ændringer er sket ud fra et ønske om, at ESF-støtten skal få større virkning. Den mest betydningsfulde af ændringerne er den større vægt, der lægges på bedre programforvaltning. Det fremgår klart af programmerne, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at forbedre kontrol- og evalueringsmetoderne. Dette er af afgørende betydning for at få det bedst mulige resultat ud af ESF. I Nederlandene har dette medført betydelige ændringer i de finansielle kontrolsystemer, medens det i Belgien har forårsaget en forbedring af koordineringen mellem regionale og nationale foranstaltninger. Kontrolsystemerne skal kunne levere rettidige informationer, som sætter programlederne og Kommissionen i stand til at foretage en kvalificeret evaluering af de opnåede resultater ved den årlige gennemgang af programmerne.

Af andre større forbedringer med hensyn til programmernes gennemførelse kan nævnes følgende:

* En strategi, som tager højde for den regionale og lokale dimension, forbedrer mulighederne for at tilpasse ESF efter de lokale og regionale arbejdsmarkeders helt specielle behov. Medlemsstaterne har også vist, at de er parate til at udnytte den fleksibilitet, som globaltilskuddene [17] frembyder, for at understøtte indsatsen på lokalt plan og tilgodese lokale interesser.

[17] Medlemsstaterne kan overdrage visse formidlende organisationer ansvaret for at forvalte mindre beløb til lokale udviklingsorganisationer eller -initiativer. De fleste agter at afsætte mellem 0,5% og 1% til dette formål.

* Et centralt element i strukturfondsprogrammerne er at sikre, at midlerne kompletterer hinanden i bestræbelserne på at nå de fastlagte mål for arbejdsmarkedets og økonomiens udvikling. Beslutningstagerne kan koble investeringer over ESF og EFRU meget tæt sammen. ESF kan med tilskud til udvikling af menneskelige ressourcer opfylde målet om større økonomisk og social samhørighed og dermed bidrage til, at virkningerne af andre investeringer slår hurtigere igennem.

* Et centralt punkt i ESF er, at arbejdsmarkedets parter, ikke-statslige organisationer og andre relevante interessegrupper deltager aktivt i arbejdet. Partnerskab er nøglen til succes. Der har været mere omfattende høringer i planlægningsfasen end nogensinde før. Medlemsstaterne har inddraget en lang række forskellige interessegrupper både via de kanaler, der traditionelt anvendes til høring af arbejdsmarkedets parter, og via nyere kanaler som Internettet. Det er vigtigt at holde fast ved partnerskabstanken og opfordre alle partnere til at tage aktivt del i indsatsen.

5. Konklusioner

Forhandlingerne om ESF har vist, at medlemsstaterne er indstillede på at tildele fællesskabsmidler i overensstemmelse med beskæftigelsespolitikkerne som fastlagt i Luxembourgprocessen. I denne henseende har ESF skiftet fokus og er gået fra i hovedsagen at være et uddannelsesprogram til at være et strategisk instrument, der yder tilskud til en bred vifte af foranstaltninger til udvikling af menneskelige ressourcer. Hensigten med ESF er at gøre arbejdsmarkedspolitikkerne mere gennemslagskraftige og fleksible, og der lægges stor vægt på jobskabelsen. Det mest slående eksempel er, at den forebyggende indsats i ESF-programmerne er blevet prioriteret. De nye programmer indeholder også forpligtelser til at fremme ligestillingen og den sociale integration og gøre det lettere at få adgang til de muligheder, som informations- og kommunikationsteknologien frembyder.

Udfordringen for medlemsstaterne er nu at få programmerne ført ud i praksis. De skal sikre, at ESF fortsat vil kunne opfylde de skiftende behov, og at den hele tiden råder over den fornødne kombination af politiske instrumenter og kapital til at løse konkrete arbejdsmarkedsproblemer. Opprioriteringen af programkontrollen bør anvendes som et positivt redskab til løbende at forbedre og derved optimere virkningen af ESF. De årlige møder mellem programlederne og Kommissionen giver mulighed for regelmæssigt at vurdere behovet for tilpasninger med det formål at forbedre kontrollen og forvaltningen af programmerne.

Midtvejsevalueringen af programmerne i 2003 er den første mulighed for at foretage en gennemgribende vurdering af, hvordan gennemførelsen af programmerne forløber i forhold til de foreliggende planer. Samtidig bliver der lejlighed til at revidere og nyorientere programmerne. For at sikre, at dette arbejde kan udføres på et pålideligt grundlag, skal medlemsstaterne fra starten af programmeringsperioderne prioritere, at der indføres effektive kontrol- og evalueringssystemer. Dette skal gå hånd i hånd med bestræbelserne på at skabe en klarere forbindelse mellem ESF-kontrollen og den årlige rapportering i henhold til de nationale handlingsplaner. Det er ikke nok, at ESF-programmerne optager den europæiske beskæftigelsesstrategis prioriteringer, hvis de nationale handlingsplaner ikke fuldt ud opererer med de tilskud, der ydes over ESF og andre strukturfonde til den europæiske beskæftigelsesstrategi.

Forhandlingerne om de nye programmer udgjorde et stort første skridt i retning af at skabe en stærk og klar forbindelse mellem ESF og den europæiske beskæftigelsesstrategi. Det er vigtigt at bygge videre på den gode start og sikre, at ESF er i stand til at leve op til de kommende udfordringer og understøtte den europæiske beskæftigelsesstrategi og de forpligtelser, der blev indgået på Det Europæiske Råds møde i Lissabon.

Bilag 1

Strukturfondsstøtte 2000-2006

Der findes fire strukturfonde: Den Europæiske Regionaludviklingsfond (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (FIUF). Strukturfondene yder økonomisk støtte til indsatsen på tre målområder:

Mål 1: Fremme af udviklingen og strukturtilpasningen i regioner med udviklingsefterslæb. I perioden 2000-2006 vil disse regioner modtage 135 954 mia. EUR fra EFRU, ESF, EUGFL og FIUF.

Mål 2: Støtte til økonomisk og social omstilling i områder med strukturproblemer. Mål 2-regioner vil modtage 22 454 mia. EUR fra EFRU, ESF, EUGFL og FIUF.

Mål 3: Støtte til tilpasning og modernisering af uddannelses-, erhvervsuddannelses- og beskæftigelsespolitikker og -systemer. ESF stiller 24 050 mia. EUR til rådighed i programperioden.

ESF tegner sig for cirka en tredjedel af al strukturfondsstøtte, idet den finansierer omkring en fjerdedel af strukturfondsudgifterne under mål 1 og alle udgifterne under mål 3.

Finansielle tildelinger 2000-2006 (mio. EUR i 1999-priser)

>TABELPOSITION>

Bilag 2

Bilag 3

>TABELPOSITION>

Kilde: Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Arbejdsmarkedsforhold; OECD's Økonomiske Prognoser (juni 2000)

* Der er tale om meget grove skøn baseret på en simpel sammenligning mellem de planlagte ESF-udgifter og de tal for udgifter til aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, som medlemsstaterne har oplyst til OECD. OECD-tallene dækker over et snævrere udvalg af foranstaltninger end ESF-tallene. ESF's andel af de aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger vil derfor fremstå som lidt større, end det i virkeligheden er tilfældet.

Bilag 4

LANDEOVERSIGTER ESF i Østrig 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Belgien 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Danmark 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Finland 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Frankrig 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Tyskland 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Grækenland 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Irland 2000-2006

>TABELPOSITION>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

ESF i Italien 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Luxembourg 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Nederlandene 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Portugal 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Spanien 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Sverige 2000-2006

>TABELPOSITION>

ESF i Det Forenede Kongerige 2000-2006

>TABELPOSITION>

Bilag 5

Analyse af ESF-støttens andel af medlemsstaternes udgifter for specifikke politikområder [18]

[18] Analysen består i en meget simpel sammenligning af ESF-støttens andel af medlemsstaternes udgifter for bestemte indsatsområder i beskæftigelsesstrategien eller specifikke politikområder under ESF. De fleste arbejdsmarkedsdata er for 1999. De, der er markeret med **, er fra 1997.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>