Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/M.2220 - GE/Honeywell

(udarbejdet i henhold til artikel 15 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21))

(2004/C 42/05)

(EØS-relevant tekst)

Kommissionens beslutningsudkast giver anledning til følgende bemærkninger angående retten til at blive hørt:

1. Parterne til den påtænkte fusion (herefter benævnt "parterne") klagede over den frist, som Kommissionen havde givet dem til at svare på klagepunktsmeddelelsen. I henhold til artikel 21 i Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98 af 1. marts 1998 om anmeldelser, frister og udtalelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 61 af 2.3.1998, s. 1) skal Kommissionen, når den fastsætter sådanne frister, tage hensyn til den tid, der er nødvendig til at udarbejde udtalelserne, og til, hvor meget sagen haster. I denne sag havde Kommissionen indledningsvis fastsat en frist på to uger og én dag, som efterfølgende blev forlænget med endnu en dag. I betragtning af sagens komplicerede karakter var tidsfristen kort, men alligevel passende i betragtning af den korte tid, Kommissionen har til at vedtage sine beslutninger i henhold til fusionsforordningen. Under høringen fik parterne desuden lejlighed til mundtligt at udbygge deres skriftlige svar på et møde, der varede en hel dag. Jeg må derfor slutte, at kontradiktionsretten er blevet respekteret i denne henseende.

2. Parterne mente ikke, at Kommissionen havde givet dem fuld adgang til sagens akter, eftersom en økonomisk model, som Kommissionen benyttede i klagepunktsmeddelelsen til at beregne virkningen af den påtænkte fusion for de tilbageværende konkurrenter, ikke var blevet udleveret i sin helhed til parterne. Begrundelsen herfor var, at modellen byggede på data fra en tredjepart (Rolls Royce), som var at betragte som følsomme kommercielle oplysninger. Efter anmodning fra høringskonsulenten udleverede den pågældende virksomhed en del af sine oplysninger til parternes økonomiske rådgivere på basis af en aftale om fortrolighed, men virksomheden var ikke villig til at udlevere alle oplysninger. Spørgsmålet er, om Kommissionen har fundet den rette balance mellem hensynet til parternes kontradiktionsret og tredjeparters ret til at beskytte forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger, og om oplysningerne fra Rolls Royce kan benyttes til at underbygge klagepunkterne mod parterne. Dette spørgsmål kan imidlertid stå ubesvaret hen, eftersom Kommissionen ikke længere benytter den pågældende økonomiske model i sit beslutningsudkast.

3. Parterne hævdede også, at de ikke var blevet bevilget tilfredsstillende adgang til anbringenderne fra flere luftfartsselskaber, der havde klaget over fusionen, og kun havde modtaget et anonymt resumé af samtlige klager. Eftersom de indtager en delikat position i forhold til parterne til den påtænkte fusion, havde luftfartsselskaberne stillet krav om, at deres udtalelser skulle behandles strengt fortroligt og under iagttagelse af fuld anonymitet. Ved at udfærdige og frigive et anonymt resumé har Kommissionen på korrekt vis opfyldt sin forpligtelse til dels at beskytte forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger såsom navnene på de klagende parter, dels at forsyne parterne med fyldestgørende oplysninger om klagerne. Alt dette blev håndteret på en måde, der er i overensstemmelse med Førsteinstansrettens faste retspraksis.

4. Parterne beskyldte endvidere Kommissionen for ikke at have udvist den fornødne objektivitet. De hævder, at de forskellige oplysninger blev udnyttet på meget selektiv vis, eller at der simpelthen blev set bort fra bestemte oplysninger, når de ikke passede ind i Kommissionens sag. Beslutningsudkastets ordlyd viser imidlertid, at denne bebrejdelse er uberettiget, da det beskæftiger sig med alle relevante kendsgerninger og argumenter, uanset om de er til parternes ulempe eller fordel.

5. Endelig nærede parterne tvivl med hensyn til objektiviteten i den undersøgelse, som Kommissionen havde gennemført for at vurdere de konkurrencemæssige virkninger af de foreslåede tilsagn. Det skal i denne forbindelse understreges, at Kommissionen fra starten af afviste tilsagn af ren adfærdsmæssig karakter. Kommissionen undersøgte de foreslåede strukturelle tilsagn meget grundigt og fandt, at de var utilstrækkelige til at løse de store konkurrenceproblemer på markederne for motorer til store kommercielle fly, flyelektronik og andre produkter. Eftersom parterne imidlertid stadig havde mulighed for at forbedre deres tilsagn, iværksatte Kommissionen en teknisk markedsundersøgelse af alle de strukturelle tilsagn for at finde ud af, om de foreslåede tilsagn kunne danne grundlag for en endelig aftale i tilfælde af en væsentlig forbedring af de tilsagn, som parterne havde afgivet hidtil. Denne undersøgelse, der havde et begrænset omfang og formål, og som af de årsager, der er redegjort for i beslutningsudkastet, førte til et negativt resultat, opfylder kravene til objektivitet i henhold til EU's konkurrencelovgivning. Det gælder både for så vidt angår den anvendte metodologi og for så vidt angår valget af respondenter, der blev udvalgt på objektiv vis blandt de konkurrenter og kunder, der havde deltaget aktivt i sagen, og som havde et tilstrækkeligt kendskab til industrien til at kunne forsyne Kommissionen med tekniske oplysninger.

6. Beslutningsudkastet indeholder kun de klagepunkter, som parterne har haft lejlighed til at kommentere.

Bruxelles, den 28. juni 2001.

Helmuth Schröter