Nr. C 211/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 83 
6. Udvalget ser desuden gerne, at Europa-Parla­
mentet og Udvalget regelmæssigt får lejlighed til at 
drøfte retningslinjerne og hovedanvendelsesområ­
derne for NIC, således at der kan tages hensyn til udviklingen i den økonomiske og sociale situation. 
En sådan drøftelse kunne finde sted, når den årlige 
beretning om NIC's aktiviteter foreligger, eller hver 
gang der tages hul på en ny lånetranche. 
Bruxelles, den l.juni 1983. 
Fran<?ois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning om angivelse af oprindelse for visse 
tekstilvarer indført fra tredjelande 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 93 af 14. april 1982. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 29. januar 1982, i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse 
af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale 
Udvalg om det nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 208. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 1. og 2. juni 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
AFDELINGEN FOR INDUSTRI, HANDEL, 
HÅNDVÆRK OG TJENESTEYDELSER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 198, 
under henvisning til anmodning af 29. januar 1982 
fra Rådet for De europæiske Fællesskaber om 
Udvalgets udtalelse om forslag til Rådets forordning 
om angivelse af oprindelse for visse tekstilvarer ind­
ført fra tredjelande, 
under henvisning til beslutning truffet af dets præsi­
dium den 26. januar 1982 om at pålægge Afdelingen 
for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser at 
udarbejde udtalelse og beretning om forslaget, 1982 om at pålægge Industriafdelingen at tage sagen 
op til ny behandling, 
under henvisning til dets udtalelse om forslag til 
Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af med­
lemsstaternes lovgivning om oprindelsesmærkning 
af visse tekstil- og beklædningsvarer ('), 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelin­
gen for industri, handel, håndværk og tjenesteydel­
ser på mødet den 4. maj 1983, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, De Bruyn, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 
208. plenarforsamling den 1. og 2. juni 1983, mødet 
den 2. juni 1983 — 
under henvisning til beslutning truffet af plenum på 
dets 203. plenarforsamling den 15. og 16. december (') EFTnr. C 185 af 27. 7. 1981. 
8.8.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 211/47 
med 78 stemmer for, mens 16 undlod at stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Det foreliggende forslag til Rådets forordning 
stiller krav om angivelse af oprindelse for visse tek­
stilvarer indført fra tredjelande som følge af den fare, 
der truer det indre marked, fordi visse medlemssta­
ter (Det forenede Kongerige og Frankrig) har indført 
bestemmelser om obligatorisk oprindelsesmærkning 
af tekstilvarer. Disse bestemmelser vedrører for 
Frankrigs vedkommende (dekret af 22. april 1983) 
udelukkende tekstil- og beklædningsvarer fra tredje­
lande, mens de i Det forenede Kongerige ligeledes 
omfatter andre sektorer, såsom fodtøj og elektriske 
husholdningsartikler. Da ikke alle medlemsstater 
har indført sådanne bestemmelser, er der opstået 
tekniske handelshindringer. Med henblik på at gen­
skabe ensartede tilstande på dette område kunne 
Kommissionen enten have forsøgt at få de to stater 
til at følge den almindelige praksis eller tilskyndet 
de øvrige medlemsstater til at indføre lignende 
bestemmelser om oprindelsesmærkning. Kommissi­
onen har faktisk valgt begge muligheder, idet den 
indklagede Frankrig for Domstolen med den 
begrundelse, at det havde nægtet at ophæve en lov­
bestemmelse om, at alle importerede tekstilvarer, 
herunder varer importeret fra de øvrige fællesskabs­
lande, skulle forsynes med oprindelsesmærkning, 
og idet den over for Det forenede Kongerige frem­
satte en begrundet udtalelse, under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 169, samtidig med at den 
fremsatte det foreliggende forslag. 
2. Der hersker i Udvalget stærkt divergerende 
meninger med hensyn til forslaget til forordning, og 
på trods af en lang og indgående debat har det ikke 
kunnet nå til enighed om at udtale sig for eller imod 
Kommissionens forslag. Der gives i det følgende en 
redegørelse for de vigtigste synspunkter, der gør sig 
gældende i afdelingen. Rækkefølgen bør ikke tolkes 
som et udtryk for en prioritering af synspunkterne. 
3. Argumenter imod forslaget 
3.1. Nogle medlemmer forkaster forslaget til for­
ordningen. Selv om de har forståelse for, at Kom­
missionen ønsker at undgå handelshindringer, der 
kan skade det fælles marked, er de pågældende 
medlemmer af den opfattelse, at dette bør ske ved at 
lægge pres på Det forenede Kongerige og Frankrig 
for at få dem til at ophæve bestemmelserne om 
oprindelsesmærkning frem for ved at udvide disse 
ensidigt iværksatte foranstaltninger til at gælde alle 
Fællesskabets medlemsstater. 
3.2. Desuden nærer de frygt for, at forordningen, 
selv om den forekommer at have meget begrænset rækkevidde, kan skabe en uheldig præcedens. Det 
forenede Kongerige kræver i forvejen oprindelses­
mærkning for adskillige andre produkter end tekstil­
varer. Eftersom Kommissionen anfører i begrundel­
sen, at den har fremsat forslaget for at forhindre 
handelshindringer, der er opstået som følge af ensi­
dige foranstaltninger gældende for én type varer 
(tekstilvarer), vil det kun være et spørgsmål om tid, 
før der lægges pres på Kommissionen for at få den 
til at fremsætte lignende forslag for andre produkter. 
Resultatet af en sådan udvikling ville blive en alvor­
lig hindring for verdenshandelen — en hindring 
som Fællesskabet i sin egenskab af verdens største 
handelsmagt ikke kan tillade. Man må forvente, at 
der, hvis der indføres bestemmelser om obligatorisk 
oprindelsesmærkning af tekstilvarer fra tredjelande, 
vil opstå et krav om oprindelsesmærkning af alle 
tekstilvarer (og endog andre varer), herunder varer 
fra EF-landene. Dermed vil der opstå fare for, at 
forbrugerne vil foretrække deres eget lands produk­
ter på bekostning af produkter fra andre EF-lande, 
hvilket er en direkte trussel mod det interne marked. 
3.3. Det må ligeledes befrygtes, at tredjelande vil 
opfatte forordningen som et udtryk for protektio­
nisme, hvilket meget vel kan medføre gengældelses-
foranstaltninger mod eksporten fra EF-landene. 
3.4. Kommissionens forslag til Rådets forordning 
nævner ikke specielt forbrugervejledning som en af 
årsagerne til dets fremsættelse. Men det må formo­
des, at Kommissionen ikke ønsker, at forbrugerne 
får forkerte oplysninger, og forordningen ville få 
den skadelige virkning, at den ville være medvir­
kende til at forvirre eller ligefrem vildlede forbruge­
ren. F.eks. ville en habit fremstillet af uld produce­
ret, spundet, vævet og farvet i et tredjeland, men 
syet i Fællesskabet, ikke bære nogen oprindelses­
mærkning, fordi den pågældende mærkning er 
betinget af den sidste væsentlige forarbejdningspro­
ces (i dette tilfælde skræddersyningen). En forbru­
ger, der ønskede at støtte EF's tekstilindustri og 
EF's tekstilarbejdere, kunne derfor tænkes at købe 
habitten uden at vide, at en væsentlig del af frem­
stillingsprocessen havde fundet sted i et tredjeland, 
samt at råmaterialet ligeledes stammede fra et tred­
jeland. 
3.5. Oprindelsesmærkningen er helt klart ikke af 
afgørende betydning for forbrugerne. Forbrugerne er 
i langt højere grad, udover kvalitet og pris, interesse­
ret i oplysninger om råmaterialer, den stadig mere 
almindelige brugsvejledning og eventuelt i varemær­
ket. 
4. Atter andre medlemmer går imod forslaget til 
forordning med den begrundelse, at det er mangel­
fuldt. 
Nr. C 211/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 83 
De mener for det første, at Kommissionens forslag 
kun tilsigter obligatorisk oprindelsesmærkning for 
tekstilvarer fra tredjelande. 
For det andet omfatter den foreslåede forordning 
kun visse tekstil- og beklædningsvarer. 
For det tredje burde forordningsforslaget gælde alle 
former for reklamering for de pågældende varer, 
specielt katalogsalg. 
5. Argumenter for forslaget 
5.1. Andre medlemmer støtter forordningsforsla­
get. 
5.2. De mener, at forskellene mellem de nationale 
bestemmelser vil skabe forstyrrelser i den interne 
EF-samhandel med tekstilvarer. Der er en reel risiko 
for handelshindringer inden for Fællesmarkedet, 
hvilket berettiger et indgreb fra Fællesskabets side 
med henblik på at skabe ensartede forhold. 
5.3. Disse medlemmer konstaterer, at oprindelses-
mærkning af importerede varer er obligatorisk i 
adskillige lande, og specielt hos Fællesskabets vig­
tigste handelspartnere, som f.eks. USA, Canada og 
Japan. Denne forpligtelse gælder også i lande, som 
har associeringsaftaler med Fællesskabet inden for 
EFTA, som Finland og Østrig, og i visse lande, som 
søger om optagelse i Fællesskabet, f.eks. Portugal. 
Det fremgår således, at EF i modsætning til en 
række af den vestlige verdens andre storimportører 
af tekstilvarer ikke har nogen lovgivning, ifølge hvil­
ken oprindelsesmærkning er obligatorisk. Dette er 
til stor skade for EF's tekstil- og beklædningsindu­
stri. 
Oprindelsesmærkning ville — hvis den blev gjort 
obligatorisk i alle medlemslandene -- dels i høj 
grad være medvirkende til at forhindre misbrug og 
fordrejninger af samhandelen og dels give forbru­
gerne korrekt vejledning og beskyttelse mod den 
manipulation med priserne, der finder sted mellem 
produktions- eller importleddet og detailleddet. 
Endelig ville obligatorisk oprindelsesmærkning 
indirekte kunne bidrage til at fremme EF's eksport. 
5.4. Der er derfor ingen grund til, at Fællesskabet 
ikke skulle give sine borgere de samme oplysninger, 
som er skønnet nyttige for borgerne i de pågældende 
tredjelande. Forbrugernes totale valgfrihed forud­sætter, at de ved, hvad de vælger imellem. Hvis Fæl­
lesskabet ikke sikrer dem de nødvendige oplysnin­
ger, vil det ikke skorte på argumenter fra medlems­
staternes side for at overbevise Domstolen om, at 
det er nødvendigt at afhjælpe denne mangel gen­
nem nationale foranstaltninger. 
5.5. Specielt under de nuværende forhold ville det 
være at ringeagte de europæiske forbrugere, hvis 
man formodede, at de ikke skulle interessere sig for, 
hvor de markedsførte produkter kommer fra. Det er 
almindeligt anerkendt, at oprindelsesmærkning af et 
produkt skaber visse positive eller negative formod­
ninger hos forbrugerne med hensyn til kvaliteten. 
5.6. Endelig tilskynder obligatorisk oprindelses­
mærkning myndighederne i eksportlandene til i 
højere grad at sætte fokus på eksportvarernes kvali­
tet. De foranstaltninger, der er blevet iværksat af de 
japanske myndigheder med henblik på at kontrol­
lere kvaliteten af de varer, der eksporteres under 
mærket »Made in Japan«, er et glimrende eksempel 
herpå. Resultatet har været tilfredse forbrugere. 
5.7. Sådanne regler kunne eventuelt blive opfattet 
som protektionistiske; men hvis dette var tilfældet, 
ville det samme naturligvis gælde lignende regler, 
der håndhæves af EF's handelspartnere. En logisk 
følge heraf ville være, at de regler, der gøres gæl­
dende over for europæiske virksomheders eksport til 
tredjelande, ligeledes anvendes over for virksomhe­
der fra tredjelande, der eksporterer varer til Fælles­
skabet. Hertil kommer, at Fællesskabet, så vidt disse 
medlemmer er orienteret, aldrig har krævet, at dets 
handelspartnere ophævede deres oprindelsesmærk-
ningsregler under henvisning til, at der var tale om 
protektionistiske foranstaltninger. 
5.8. Det bør understreges, at tredjelande aldrig har 
iværksat gengældelsesforanstaltninger over for de 
lande, der har pålagt dem et krav om oprindelses­
mærkning; på den baggrund er det svært at forestille 
sig, at de skulle iværksætte gengældelsesforanstalt­
ninger Over for Fællesskabet, eftersom sidstnævnte 
via bilaterale aftaler forpligter sig til at aftage stadig 
større eksportkvoter fra disse lande. 
5.9. Disse medlemmer minder om, at når det er det 
endelige forarbejdningssted, der skal anføres som 
oprindelsesland (selv om en del af fremstillingspro­
cessen allerede har fundet sted i andre lande, det 
være sig i medlemsstaterne eller i tredjelande), så er 
det fordi man har valgt at lægge dette kriterium til 
grund for forordningerne om oprindelsesmærkning 
(802/1968 og 749/1978), fordi det er den endelige 
forarbejdning, der giver den færdige tekstilvare sit 
8. 8. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 211/49 
særpræg samt udgør en væsentlig del af værditil­
væksten. Intet udelukker muligheden for at ændre 
disse regler, hvis det skønnes hensigtsmæssigt, men 
sålænge der ikke er blevet foretaget ændringer, skal 
de eksisterende regler naturligvis gøres gældende. 6. På baggrund af de i pkt. 3, 4 og 5 fremførte 
argumenter for og imod Kommissionens forslag stil­
ler Udvalget det spørgsmål, om ikke det ville være 
klogt af Kommissionen at tage problemet op til for­
nyet overvejelse. 
Bruxelles, den 2. juni 1983. 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 
724/75 om oprettelse af en europæiske fond for regionaludvikling 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 336 af 23. december 1981, side 60. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Under henvisning til sin udtalelse af 29. april 1982 (') om ovennævnte forslag og 
under henvisning til artikel 20, stk. 3, i sin forretningsorden har Udvalget afgivet et 
tillæg til Udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 208. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 1. og 2. juni 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til forretningsordenens artikel 20, 
stk. 3, og beslutning truffet på Udvalgets møde den 
1. juni 1983 om at udarbejde en udtalelse i henhold 
til forretningsordenens artikel 46 (hasteprocedure) 
om revision af Regionalfondsforordningen, 
under henvisning til forretningsordenens artikel 18 
og Udvalgets^ beslutning den 1. juni 1983 om at 
udnævne James F. Milne til hovedordfører, 
under henvisning til Udvalgets udtalelse af 29. april 
1982 om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 724/75 om opret­
telse af en europæisk fond for regionaludvikling ('), 
under henvisning til forhandlingerne på Udvalgets 
208. plenarforsamling den 1. og 2. juni 1983 (mødet 
den 2. juni) på grundlag af ordføreren, James F. 
Milne's mundtlige beretning, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Forskellen mellem de mindre velstillede og de højst 
udviklede regioner i Fællesskabet er generelt øget 
siden oprettelsen af Den europæiske fond for Regi­
onaludvikling i 1975; 
(i) EFTnr.C 178 af 15. 7. 1982. (') EFTnr.C 178 af 15. 7. 1982.