DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/41

Regionsudvalgets udtalelse »energi: strategisk redegørelse og bygningers ydeevne«

(2009/C 200/09)

REGIONSUDVALGET

— beklager, at der overhovedet ikke er stillet forslag om en bindende retsakt, der specifikt sigter mod at realisere målet om at forbedre energieffektiviteten med 20 %;

— fremhæver de alternativer, hvor der er en forbindelse mellem industrielle aktiviteter og energiproduktion (udnyttelse af overskudsvarme, køling, energiproduktion og teknikker til kraftvarmeproduktion, kombineret produktion af forskellige former for energi osv.);

— minder om betydningen af det arbejde, som lokale og regionale energikontorer i hele EU udfører. Disse kontorer er strategiske partnere for den europæiske energipolitik, og EU bør i højere grad støtte og udnytte deres arbejde;

— fremhæver, at det er vigtigt at fremme anvendelsen af strukturfondene til investeringer i energieffektivitet i bygninger;

— bakker op om Kommissionens initiativ om at tillade permanent anvendelse af nedsatte momssatser i boligsektoren, herunder på renoveringsarbejder;

— støtter Kommissionens bestræbelser på i samarbejde med EIB og EGBU at tilvejebringe finansielle instrumenter til forbedring af energieffektiviteten. Udvalget gør opmærksom på, at en af de væsentligste udfordringer forbundet med tilvejebringelsen af disse finansielle instrumenter er at gøre dem tilgængelige for lokale og regionale myndigheder med det formål at understøtte den centrale rolle, som disse myndigheder spiller, når det gælder gennemførelsen af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne.

Ordfører : Jean-Louis Joseph (FR/PSE), borgmester i Bastidonne

Basisdokumenter:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Anden strategiske energiredegørelse. EU-handlingsplan for energiforsyningssikkerhed og –solidaritet — KOM(2008) 781 endelig og

Omarbejdning af direktiv 2002/91/EF af 16. december 2002 om bygningers energimæssige ydeevne

KOM(2008) 780 endelig — 2008/0223 (COD)

I. POLITISKE ANBEFALINGER

REGIONSUDVALGET

A. Anden strategiske redegørelse for EU's energipolitik

1. mener, at de udfordringer, der knytter sig til EU's energipolitik, er af afgørende betydning for EU og dets borgere i dag og i fremtiden og for klimaspørgsmålene på globalt plan. Udvalget minder om den nøglerolle, som lokale og regionale aktører spiller som samarbejdspartnere i forbindelse med fastlæggelsen, planlægningen og gennemførelsen af en vellykket europæisk energipolitik. Udvalget beklager derfor, at den anden strategiske redegørelse kun i meget begrænset omfang kommer ind på de lokale og regionale aktørers rolle;

2. erkender vigtigheden af forsyningssikkerhed, som er en af de vigtigste problemstillinger i den anden strategiske redegørelse og et meget politisk følsomt emne. Udvalget erkender endvidere, at forsyningssikkerhedssituationen ikke er den samme i alle medlemsstater. På grund af disse forskelle, der bl.a. er historisk begrundet, er der brug for samordnede foranstaltninger på EU-plan, der sigter mod at udjævne forskellene, styrke forbindelserne mellem partnerne og nedbringe risikoen for EU som helhed;

3. anerkender, at der i kølvandet på den første strategiske redegørelse er opnået vigtige resultater, navnlig fastlæggelsen af de såkaldte »20-20-20-mål«, og at de første skridt er taget på det lovgivningsmæssige område med den nylige aftale mellem Europa-Parlamentet og Rådet om energi- og klimapakken;

4. mener, at disse resultater er væsentlige, men at de kun er første skridt. Det er derfor vigtigt, at det fortsat er 20-20-20-målene, der prioriteres højest i den europæiske energipolitik, således at det sikres, at der er den sammenhæng og kontinuitet i de iværksatte foranstaltninger, der skal til, for at de bliver vellykkede;

5. understreger derfor, at energieffektivitet bør være et af de allervigtigste spørgsmål for EU på energiområdet. Udvalget minder om »trias energetica«-modellen, som med den vigtigste først rangordner de politikker, der vil gøre det muligt at reducere energiforbrugets indvirkning på klimaet, dvs. energieffektivitet, fremme af vedvarende energikilder og optimeret anvendelse af fossile energikilder. Energieffektivitet er ikke kun afgørende for 20-20-20-målene, men er tillige af væsentlig betydning for forsyningssikkerheden. Det er derfor beklageligt, at energieffektivitet er det eneste af de tre 20-20-20-mål, som endnu ikke er blevet omsat til en bindende retsakt;

6. udvalget bifalder således de foranstaltninger vedrørende energieffektivitet, som Kommissionen foreslog i forbindelse med offentliggørelsen af den anden strategiske redegørelse (navnlig revisionen af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne — se nedenfor), men beklager, at 6.1 energieffektivitet overordnet kun er nummer fire på listen over de fem prioriteter, der er opregnet i EU's handlingsplan for energiforsyningssikkerhed og –solidaritet; 6.2 der overhovedet ikke er stillet forslag om en bindende retsakt, der specifikt sigter mod at realisere målet om at forbedre energieffektiviteten med 20 %. Der bør dog foretages en klarere sammenkædning til de mål og styringsinstrumenter, som følger af direktivet om energieffektivitet i slutanvendelserne og om energitjenester (2006/32/EF). Det er et konkret værktøj til at nå et første skridt mod målet om 20 %; 6.3 Kommissionen ifølge prognoserne i bilagene til den anden strategiske redegørelse til dels kobler opnåelsen af målet om at forbedre energieffektiviteten med 20 % sammen med et forhold, som den ikke er herre over (nemlig stigningen i oliepriserne). Det vidner om en mangel på politisk vilje og utilstrækkelige investeringer i energieffektivitet. En sådan indstilling er endnu mere beklagelig, eftersom det forventede afkast af investeringer i energieffektivitet er et virkningsfuldt middel til igen at sætte gang i økonomien og beskæftigelsen, hvilket er altafgørende i lyset af den aktuelle krise; 6.4 de foranstaltninger vedrørende energieffektivitet, som knytter sig til den anden strategiske redegørelse, ikke omfatter specifikke foranstaltninger for industrien, på trods af at den er storforbruger af energi. Når det gælder forsyningssikkerhed, er det vigtigt at fremhæve de alternativer, hvor der er en forbindelse mellem industrielle aktiviteter og energiproduktion (udnyttelse af overskudsvarme, køling, energiproduktion og teknikker til kraftvarmeproduktion, kombineret produktion af forskellige former for energi osv.). 6.5 Udvalget glæder sig over erkendelsen af, at transport er af afgørende betydning for opnåelse af energimålene, men i betragtning af den europæiske transportsektors store afhængighed af olie beklager det, at der slet ikke fremsættes forslag til en strategi for denne sektor i den anden strategiske redegørelse. Denne sektor alene tegner sig for 30 % af det endelige energiforbrug i EU. Den er direkte berørt af forsyningssikkerhedsproblematikken, da den næsten udelukkende er afhængig af olie, som for over 80 procents vedkommende importeres af EU. Udvalget opfordrer derfor indtrængende Kommissionen til at fremsætte forslag om transporteffektivitet parallelt med energieffektivitetspakken. Her findes et meget stort uudnyttet potentiale for mindskede udslip af drivhusgasser, f.eks. satsninger på sporbaseret trafik og anden kollektivtrafik, energieffektive køretøjer, samkørsel, miljøvenlig kørsel, øget cykling osv.;

7. understreger den afgørende rolle, som lokale og regionale myndigheder spiller for energieffektiviteten. I den forbindelse a. gentager udvalget sin støtte til »Borgmesteraftalen« og minder om sin perspektivudtalelse om emnet, hvori det bl.a. blev understreget, at »handling på lokalt plan er afgørende for at nå målet om at øge energieffektiviteten med 20 %. Regionernes og kommunernes vigtige rolle i denne proces er allerede fuldt ud anerkendt af Kommissionen og Europa-Parlamentet (1)«; b. er den fysiske planlægning på lokalt niveau en vigtig arena for at opnå en klimatilpasset og energieffektiv samfundsstruktur fra et helhedsperspektiv. Det er her, at man håndterer lokaliseringen af infrastruktur, arbejdspladser, handel og boliger, som kan føre til mindskede transportbehov og energieffektive transporter samt udbygning af fjernvarme, vindkraft og jordvarme; c. er der generelt mulighed for store energibesparelser inden for den offentlige sektor, et vigtigt potentiale, som endnu ikke er realiseret. Korrekt udformet støtte og incitamenter kan give både energieffektivitet, mindske energiudgifterne og stimulere beskæftigelsen; d. glæder det sig over meddelelsen om »et nyt initiativ til finansiering af bæredygtig energi« og opfordrer til, at en væsentlig del af initiativets midler anvendes til finansiering af projekter på lokalt og regionalt niveau, og til at energieffektiviteten prioriteres; e. minder det om betydningen af det arbejde, som lokale og regionale energikontorer i hele EU udfører. Disse kontorer er strategiske partnere for den europæiske energipolitik, og EU bør i højere grad støtte og udnytte deres arbejde; f. opfordrer det til, at der nedsættes en arbejdsgruppe med repræsentanter for Kommissionen og lokale og regionale myndigheder og deres netværk, der skal udarbejde en ny vision for energieffektivitet baseret på en »bottom-up«-tilgang;

8. bemærker uden at gå i detaljer med de seks prioriterede projekter, der karakteriseres som centrale for EU, at a. der bør udarbejdes overslag over omkostningerne ved disse projekter, så der på et rimeligt grundlag kan foretages en sammenligning med andre initiativer, inden de foreslåede projekter formelt anerkendes som »prioriterede«. Der er nemlig risiko for, at en betydelig del af de budgetter, der er til rådighed, vil gå til disse projekter; b. nogle af de seks forslag synes at prioriteres højere end andre, eftersom der allerede er fastlagt meget nøjagtige bestemmelser om deres gennemførelse (udarbejdelse af meddelelser og handlingsplan med angivelse af finansiering), mens fristerne for gennemførelsen af de andre er noget mindre klar; c. det er nødvendigt, at de er indbyrdes forbundne, således at risikoen spredes, og der skabes større solidaritet mellem medlemsstaterne. Udvalget er endvidere enigt i, at man kun kan garantere gas- og elforsyningen til alle EU's borgere, hvis der foretages betydelige ændringer i energiinfrastrukturen internt i EU. Udvalget understreger, at ændringer i den europæiske infrastruktur også er nødvendige for at udvikle den decentrale energiproduktion og vedvarende energi i Europa. Alle beslutninger om investeringer i den europæiske energiinfrastruktur skal være forenelige med EU's mål på området. Uden at komme nærmere ind på indholdet af de seks foreslåede energiinfrastruktursprojekter forventer udvalget, at de specifikke finansieringsbehov, som vil blive klarlagt i 2009-2010, vil være enorme, og opfordrer kraftigt til, at der tillige sker en vis prioritering af energieffektivitetsprojekter og nedbringelse af virkningerne af den internationale rejsetrafik i fremtidige EU-budgetter;

9. understreger ligeledes med hensyn til investeringer, at hvis det europæiske energisystem skal omdannes til et mere decentraliseret system, kræver det betydelige investeringer, høring af de lokale og regionale aktører, og at disse aktørers rolle i energipolitikken i højere grad anerkendes;

10. understreger med hensyn til kapitlet om egne energireserver, at a. vedvarende energi bør tildeles en central rolle i overensstemmelse med 20-20-20-målene og under hensyntagen til de økonomiske, sociale og miljømæssige fordele, der knytter sig til disse energikilder. Udvalget gør opmærksom på sin udtalelse om »fremme af vedvarende energi« (2). Derudover — hilser det forslaget om at udarbejde en meddelelse om »overvindelse af hindringer for vedvarende energi i EU« velkommen. Det opfordrer til, at meddelelsen offentliggøres så hurtigt som muligt og senest i 2010, og at den regelmæssigt opdateres og ledsages af de foranstaltninger, der er nødvendige for at overvinde de konstaterede hindringer; — gør udvalget opmærksom på, at de problemer, der knytter sig til transportnet og distribution, er centrale for udviklingen af vedvarende energi. Det opfordrer Kommissionen til at udarbejde en meddelelse om udviklingen af et europæisk supernet som beskrevet i den anden strategiske redegørelse. Denne meddelelse skal først og fremmest behandle spørgsmål om infrastruktur og de muligheder, der er for at udnytte intelligente netteknologier til opnåelse af EU's 20-20-20-mål og omstillingen til stadig mere decentraliseret energiproduktion ved hjælp af vedvarende energikilder. Desuden bør man lade forslagene i den anden strategiske redegørelse om transportnet og distribution indgå i den ovenfor nævnte meddelelse for at opnå en egentlig helhedsstrategi for disse problemstillinger; b. kerneenergi er afhængig af et brændstof, der for størstepartens vedkommende importeres, og som derfor ikke kan betegnes som en egen energikilde. Derimod har anvendelsen af kerneenergi lokale konsekvenser, der belaster de lokale og regionale myndigheder, hvilket først og fremmest skyldes de risici, der knytter sig til denne form for energi og affaldshåndteringen. I den forbindelse glæder Regionsudvalget sig over meldingen om et revideret forslag til direktiv om EU-rammebestemmelser for nuklear sikkerhed, og foreslår, at man heri også behandler spørgsmålet om bæredygtig håndtering af atomaffald og omkostningerne hertil; c. kul også i stadig større udstrækning er et brændstof, der importeres, og at det ikke kun er transporten, men tillige forbrændingen heraf og det deraf følgende restprodukt, der medfører betydelige problemer med hensyn til udledning. Hvis man er nødt til fortsat at anvende kul, skal det ske i højeffektive anlæg med lave emissioner; d. anmoder Kommissionen om at opretholde de højeste miljøstandarder ved vurderingen af mulighederne for at udnytte egne ukonventionelle reserver af fossile energikilder (som anført i punkt 2.5, afsnit 7-8 i den anden strategiske redegørelse) og tage hensyn til alle eksterne faktorer forbundet med udnyttelsen af disse ressourcer ved vurderingen af, om de er omkostningseffektive; e) mener, at støtten bør prioriteres således, at forskning og udvikling med henblik på anvendelse af rene, vedvarende maritime energikilder som bølger, tidevand og havstrømme fremmes, eftersom maritime energikilder endnu ikke udnyttes kommercielt, men er et område, hvor EU har mulighed for at opnå en konkurrencemæssig fordel og samtidig gå forrest på miljøområdet;

11. hilser budskabet om en meddelelse om finansiering af energiteknologier med lavt CO2-udslip velkommen. Eftersom de indtægter, der skabes som følge af revisionen af direktivet om handel med emissionskvoter, vil blive medregnet i en sådan meddelelse, minder udvalget om sin udtalelse om emnet, hvori det »henstiller, at medlemsstaterne afsætter mindst 30 % af indtægterne fra kvoteauktioneringen til de lokale og regionale myndigheder med det formål at fremme anvendelsen af vedvarende energi og energieffektivitet i slutanvendelserne« (3) …;

For at sikre at de budgetmidler, der er til rådighed, anvendes så effektivt som muligt, understreger udvalget endvidere, at finansieringen af teknologier til kulstofopsamling og –oplagring, som kun lige er ved at blive udviklet, og som ikke kan løse problemerne med energiproduktion og forsyningssikkerhed bør stå i et rimeligt forhold til finansieringen af teknologier vedrørende energieffektivitet og vedvarende energikilder;

12. glæder sig over forslaget om at fastlægge en politisk dagsorden frem til 2030 og en vision for 2050. Det er kun realistisk at fastlægge egentlige strategiske retningslinjer, investeringsbeslutninger og infrastrukturprojekter, hvis de har et langsigtet perspektiv. Udvalget undrer sig over, at nedbringelse af CO2-udledningen fra elproduktionen i Europa inden 2050, der er et af temaerne på den ikke-udtømmende liste over temaer for 2050-visionen, synes at være særligt prioriteret med forslaget om allerede at tage fat på temaet i den næste strategiplan for energiteknologi. Selv om der uden tvivl er tale om et vigtigt og lovende tema, er der andre områder, der er mindst lige så vigtige, hvis ikke vigtigere. En vision for 2050 bør være en helhedsorienteret strategi og ikke være koncentreret om et lille antal prioriterede temaer.

B. Omarbejdning af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne

I. Politiske anbefalinger

13. hilser ideen om at omarbejde direktivet om bygningers energimæssige ydeevne velkommen;

14. understreger, at der er behov for en hurtig og vidtrækkende indsats, når det gælder bygningers energimæssige ydeevne med tanke på de fordele, der derved opnås — for EU's mål på energi- og klimaområdet; — på det sociale område (borgernes stadig større vanskeligheder med omkostningerne til forbedring af energieffektiviteten og varme- og boligudgifter). Udvalget understreger endvidere, at den aktuelle krise kan forværre de eksisterende socioøkonomiske uligheder mellem den del af befolkningen, som har råd til renoveringer for at forøge energieffektiviteten og dermed reducere energiudgifterne, og den voksende gruppe af borgere, som ikke har råd til renoveringer, og derfor har stadig større omkostninger; — for økonomien og skabelsen af velstand og arbejdspladser på lokalt niveau;

15. betoner disse spørgsmåls presserende karakter, og opfordrer derfor Rådet og Europa-Parlamentet til at sikre, at der træffes hurtige og ambitiøse beslutninger på området. Udvalget opfordrer ligeledes medlemsstaterne til at sørge for, at omsætningen til national lov og gennemførelsen ikke igen forsinkes, som det var tilfældet med den første udgave af direktivet;

16. mener, at Kommissionen for at fremme gennemførelsen af energiattestering bør indføre et program for udveksling mellem medlemsstaterne de lokale og regionale myndigheder af vellykket praksis og anvendelse af tekniske løsninger samt anvendelse af offentlige indkøb til udvikling af energieffektivitet;

17. gør opmærksom på de lokale og regionale myndigheders vigtige rolle ved gennemførelsen af direktivet, idet: — de forvalter deres egne bygninger; — de har kompetencer inden for fysisk planlægning, udstedelse af byggetilladelser samt benyttelse af varmeisolerende byggematerialer og kvaliteten af udførelsen af bygge- og renoveringsarbejder; — de indsamler og genbruger sekundære råmaterialer for at have adgang til flere fornyelige energiressourcer (til strøm og varme); — de er tæt på borgerne.

Lokale og regionale myndigheder i Europa har på frivillig basis iværksat en lang række initiativer vedrørende bygningers energimæssige ydeevne, herunder tiltag for at rationalisere energiforbruget i offentlige boliger og bygninger eller under byfornyelsesprogrammer. Medlemsstaterne bør fuldt ud inddrage de lokale og regionale myndigheder og aktører som strategiske partnere for gennemførelsen af direktivet, søge at udnytte deres erfaringer og sørge for at fremme og tage ved lære af bedste praksis, og opfordrer derfor til, at lokale og regionale myndigheder inddrages ved udarbejdelsen af de nationale handlingsplaner;

18. vurderer, at den foreslåede omarbejdning er en styrkelse af direktivet på flere områder. Udvalget glæder sig især over: — forslagene om gradvist at sænke eller fjerne grænsen på 1 000 m2, og glæder sig over, at grænsen på 250 m2 i artikel 12, stk. 1 (omarbejdning) fastholdes; — forbedringerne af attesteringsordningen for energimæssig ydeevne (særligt forpligtelsen om offentliggørelse i enhver annoncering om salg eller leje);

19. ønsker at understrege, at det er vigtigt, at direktivet udvikles med udgangspunkt i de konkrete erfaringer med dets gennemførelse, og at der foretages en passende analyse og evaluering af denne gennemførelse. Betydningen af energiattester, og hvordan disse udformes, skal bl.a. vurderes. Med en fleksibel tilgang bør man kunne løse de problemer, der i visse tilfælde skyldes mangel på kompetencer;

20. mener, at den foreslåede sammenligningsmetode til beregning af omkostningsoptimale mindstekrav til energimæssig ydeevne kan fungere som et effektivt benchmarkingredskab på EU-niveau. Udvalget opfordrer imidlertid Kommissionen til at tage alle eksterne faktorer i betragtning ved anvendelsen af denne metode, herunder særligt omkostningerne ved manglende handling (negative virkninger for miljøet, sundheden, konkurrenceevnen osv. på grund af for få investeringer i energieffektivitet) og de positive virkninger af investeringer i energieffektivitet (når det gælder skabelse af arbejdspladser og velstand, forskningsstøtte, selvforsyning på energiområdet, kvaliteten og bæredygtigheden af opførte bygninger osv.);

21. mener, at det ligeledes er vigtigt at udnytte, at det i nogle tilfælde er muligt at opnå energieffektivisering i bygninger uden at foretage investeringer, f.eks. via driftsoptimering og brugerdeltagelse. Der er mange lokale og regionale myndigheder, som arbejder effektivt med dette;

22. betoner nødvendigheden af, at offentligheden fuldt ud orienteres om de parametre, der anvendes til at beregne, hvor omkostningseffektive anbefalingerne i energiattesten er, således at beregningen er nem at forstå, og borgerne får mulighed for at foretage en ny vurdering af rentabiliteten af energieffektiviseringsforanstaltningerne på grundlag af nye faktorer (udviklingen i energipriserne, tilskud fra offentlige myndigheder, anlæggenes levetid osv.);

23. peger blandt forslagene til nye foranstaltninger på nytteværdien af de indberetninger, der skal foretages af medlemsstaterne (bl.a. efter artikel 5, stk. 2, og artikel 9, stk. 3). For at sikre rigtigheden af disse indberetninger bør direktivet fastlægge bestemmelser om inddragelse af de lokale og regionale myndigheder;

24. minder om sin udtalelse om »fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder« (4), og glæder sig over, at direktivet på visse områder er samordnet med andre vigtige EU-retsakter på området, først og fremmest direktivet om energitjenester (2006/32/EF) og eksisterende og fremtidige forslag vedrørende grønne offentlige indkøb i EU. Denne samordning sikrer større overordnet sammenhæng og mindsker arbejdet for medlemsstaterne ved at slå de forskellige indberetninger, der stilles krav om, sammen;

25. glæder sig over målet om at øge antallet af »bygninger med en kombination af lille eller ingen udledning af CO2 og et lille eller slet intet forbrug af primær energi« og den offentlige sektors rolle som forbillede på området;

26. minder imidlertid om, at tanken med direktivet er at spare energi for at minimere miljøpåvirkningen. Fastlæggelsen af en definition af »bygninger med en kombination af lille eller ingen udledning af CO2 og et lille eller slet intet forbrug af primær energi« må således ikke føre til, at bygninger med lille CO2-udledning prioriteres frem for bygninger med lavt energiforbrug. Endvidere bør der altid anlægges en tilgang, hvor den samlede miljøpåvirkning er vigtigere end det ene kriterium, der vedrører CO2-udledningen;

27. understreger tillige såvel vigtigheden af som den udfordring, der ligger i forpligtelsen til at udføre kvalitetskontrol i forbindelse med energiattesterne og eftersynsrapporterne. Denne foranstaltning er helt uundværlig, hvis bygningskvaliteten i Europa skal forbedres;

28. understreger, at spørgsmålet vil have en ikke ubetydelig indflydelse på direktivets samlede virkning, når arbejderne udføres. Derfor — bifalder udvalget forslaget i direktivet om at sammenkoble al støtte til byggeri eller renovering med overholdelse af normerne for energimæssig ydeevne. Denne sammenkobling bør ske hurtigst muligt, men det ville være bedre, hvis sammenkoblingen sker i de specifikke nationale og lokale programmer; — foreslår udvalget at overveje en ordning, som fastsætter et tidspunkt i løbet af bygningers livscyklus, hvor det er obligatorisk, at de opfylder normerne for energimæssig ydeevne. En sådan ordning ville have til formål at fremme en hurtig forbedring af bygningskvaliteten, idet den energimæssige renovering ville blive foretaget på et gunstigt tidspunkt;

29. gør opmærksom på, at direktivets gennemførelse stiller krav om en betydelig uddannelsesindsats. I den forbindelse foreslår udvalget, at der indsættes en bestemmelse, som — forpligter medlemsstaterne til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at vurdere og på tilfredsstillende vis opfylde behovene på området, særligt skal der hensættes tilstrækkelige midler til at sikre, at der er kvalificerede medarbejdere til rådighed; — gør det til en forpligtelse at henvise hertil i de nationale planer for energieffektivitet;

30. fremhæver med hensyn til erhvervsuddannelse succesen med de lokale og regionale initiativer, der er rettet mod alle led i bygningskæden, og hvor der er oprettet diskussionsgrupper bestående af forskellige faggrupper (blikkenslagere, murere, elektrikere osv.) med det formål at diskutere deres forskellige roller i byggeprocessen. Disse erfaringer har vist sig generelt at gavne kvaliteten af byggeprocessen og derfor også kvaliteten af selve bygningerne. I de grupper, hvor energieffektivitet er blevet identificeret som et mål til opnåelse, har det via interaktionen mellem de forskellige faggrupper været muligt at finde frem til effektive og innovative løsninger;

31. understreger, at det for at kunne tilvejebringe passende finansielle instrumenter, der kan tilskynde, hjælpe og fremskynde gennemførelsen af direktivet, er nødvendigt med en korrekt vurdering af de reelle startomkostninger, som direktivet vil indebære. I den forbindelse a. glæder udvalget sig over, at investeringer i energieffektivitet i Kommissionens økonomiske genopretningsplan fra december 2008 nævnes som en mulighed for den europæiske økonomi; b. beklager udvalget imidlertid dybt, at det af Det Europæiske Råd godkendte kompromisforslag til »finansiering af infrastrukturprojekter, der blev fremlagt af Kommissionen som led i den europæiske økonomiske genopretningsplan« i marts 2009 ikke indeholder nogen som helst investeringer i projekter, der sigter på at forbedre energieffektiviteten. Projekter som f.eks. »Kampagnen for bygninger, der gør brug af smart energi« (»Energy Smart Buildings Campaign«), udarbejdet af Det europæiske råd for vedvarende energi (EREC) på grundlag af konkrete erfaringer fra sektoren for vedvarende energi, har imidlertid kun behov for en begrænset investering i forhold til genopretningsplanen (300 millioner EUR) og ville have en stor betydning i forhold til energi, miljø, men også i forhold til jobskabelse (estimeret 150 000 nye arbejdspladser), hvilket meget hurtigt ville resultere i økonomisk aktivitet (med forventet resultat fra 2010) og med en ganske stor multiplikatoreffekt (hver EUR, der investeres i kampagnen ville generere investeringer for op til 33 EUR i mere energieffektive bygninger). Projektet »Energy Smart Buildings Campaign« bygger på tre tæt forbundne kampagner for fremme af »energiintelligente bygninger«, som henvender sig til 1) ejerne, 2) strukturer, som har en multiplikatoreffekt og 3) fagfolk (herunder uddannelsesaktiviteter). c. fremhæver det, at det er vigtigt at fremme anvendelsen af strukturfondene til investeringer i energieffektivitet i bygninger. I den forbindelse — hilser det Kommissionens initiativ om at ændre forordningerne om EFRU for at fremme investeringer i energieffektivitet velkommen (5); — opfordrer det medlemsstaterne til nøje at overveje at revidere visse dele af deres operationelle programmer for i højere grad at prioritere energieffektivitet i bygninger især i socialt boligbyggeri; d. bakker det op om Kommissionens initiativ om at tillade permanent anvendelse af nedsatte momssatser i boligsektoren, herunder på renoveringsarbejder (6); e. støtter det Kommissionens bestræbelser på i samarbejde med EIB og EGBU at tilvejebringe finansielle instrumenter til forbedring af energieffektiviteten. Udvalget gør opmærksom på, at en af de væsentligste udfordringer forbundet med tilvejebringelsen af disse finansielle instrumenter er at gøre dem tilgængelige for lokale og regionale myndigheder med det formål at understøtte den centrale rolle, som disse myndigheder spiller, når det gælder gennemførelsen af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne; f. understreger, at der er behov for koordinering mellem de øremærkede fællesskabsmidler og de nationale midler.

II. FORSLAG TIL ÆNDRINGER

Ændringsforslag 1

Artikel 5, stk. 1

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 1. Senest den 31. december 2010 fastlægger Kommissionen en sammenligningsmetode til beregning af omkostningsoptimale mindstekrav til energimæssig ydeevne gældende for bygninger eller dele af bygninger. I denne sammenligningsmetode skal der skelnes mellem nye og eksisterende bygninger og mellem forskellige kategorier af bygninger. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter proceduren i artikel 19, stk. 2. 1. Senest den 31. december 2010 fastlægger Kommissionen en sammenligningsmetode til beregning af omkostningsoptimale mindstekrav til energimæssig ydeevne gældende for bygninger eller dele af bygninger. I denne sammenligningsmetode skal der skelnes mellem nye og eksisterende bygninger og mellem forskellige kategorier af bygninger. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv ved at supplere det, vedtages efter proceduren i artikel 19 21, stk. 2.

Begrundelse

Ændring af teknisk art for at rette en åbenlys fejl i en henvisning i dokumentet.

Ændringsforslag 2

Artikel 5, stk. 2

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 2. Til beregning af omkostningsoptimale mindstekrav til energimæssig ydeevne anvender medlemsstaterne dels den sammenligningsmetode, der er fastsat i overensstemmelse med stk. 1, dels andre relevante parametre, f.eks. klimaforhold, og sammenligner derpå resultaterne af denne beregning med de mindstekrav til energimæssig ydeevne, som de har fastlagt. De indberetter alle grunddata og antagelser i disse beregninger og alle beregningsresultater til Kommissionen. Indberetningen kan ske i de energieffektivitetshandlingsplaner, der er omhandlet i direktiv 2006/32/EF, artikel 14, stk. 2. Medlemsstaterne indberetter disse oplysninger til Kommissionen hvert tredje år. De indberettes første gang senest den 30. juni 2011. 2. Til beregning af omkostningsoptimale mindstekrav til energimæssig ydeevne anvender medlemsstaterne dels den sammenligningsmetode, der er fastsat i overensstemmelse med stk. 1, dels andre relevante parametre, f.eks. klimaforhold, og sammenligner derpå resultaterne af denne beregning med de mindstekrav til energimæssig ydeevne, som de har fastlagt. De indberetter alle grunddata og antagelser i disse beregninger og alle beregningsresultater til Kommissionen. Indberetningen foretages i tæt samarbejde med lokale og regionale myndigheder og aktører og kan ske i de energieffektivitetshandlingsplaner, der er omhandlet i direktiv 2006/32/EF, artikel 14, stk. 2. Medlemsstaterne indberetter disse oplysninger til Kommissionen hvert tredje år. De indberettes første gang senest den 30. juni 2011.

Begrundelse

For at sikre at medlemsstaternes indberetninger i henhold til direktivet, er rigtige, er det vigtigt, at de foretages i samarbejde med de lokale og regionale myndigheder og aktører.

Ændringsforslag 3

Artikel 9, stk. 3

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 3. Medlemsstaterne sender Kommissionen de i stk. 1 omhandlede nationale planer senest den 30. juni 2011 og indberetter hver tredje år til Kommissionen, hvordan det går med at gennemføre dem. De nationale planer og indberetningen kan indgå i de energieffektivitetshandlingsplaner, der er omhandlet i direktiv 2006/32/EF, artikel 14, stk. 2. 3. Medlemsstaterne sender Kommissionen udarbejder de i stk. 1 omhandlede nationale planer i tæt samarbejde med de lokale og regionale myndigheder og aktører og sender dem til Kommissionen senest den 30. juni 2011 og indberetter hver tredje år til Kommissionen, hvordan det går med at gennemføre dem. De nationale planer og indberetningen kan indgå i de energieffektivitetshandlingsplaner, der er omhandlet i direktiv 2006/32/EF, artikel 14, stk. 2.

Begrundelse

For at sikre at medlemsstaternes indberetninger i henhold til direktivet, er rigtige, er det vigtigt, at de foretages i samarbejde med de lokale og regionale myndigheder og aktører.

Ændringsforslag 4

Artikel 10, stk. 3

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 3. Anbefalingerne i energiattesten skal være teknisk gennemførlige for den pågældende bygning og indeholde klare oplysninger om de anbefalede foranstaltningers omkostningseffektivitet. Vurderingen af omkostningseffektiviteten skal bygge på et sæt standardvilkår, som f.eks. et skøn over energibesparelserne, de tilgrundliggende energipriser og renterne på de investeringer, der er nødvendige for at gennemføre anbefalingerne. 3. Anbefalingerne i energiattesten skal være teknisk gennemførlige for den pågældende bygning og indeholde klare oplysninger om de anbefalede foranstaltningers omkostningseffektivitet og den forventede tilbagebetalingsperiode (gælder ikke for finansielle incitamenter og støtteordninger). Vurderingen af omkostningseffektiviteten skal bygge på et sæt standardvilkår, som f.eks. et skøn over energibesparelserne, de tilgrundliggende energipriser og renterne på de investeringer, der er nødvendige for at gennemføre anbefalingerne. De data, værdier og beregningsmetoder, der anvendes ved vurderingen af omkostningseffektiviteten, skal klart fremgå af energiattesten.

Begrundelse

Energiattesten skal forsyne borgerne med klare og let forståelige anbefalinger og gøre det muligt til enhver tid at sammenligne de teoretiske vurderinger af omkostningseffektiviteten, som beregnes ved udarbejdelsen af energiattesten, med de faktiske forhold, idet der kan tages hensyn til eventuelt ændrede vilkår (udviklingen i energipriserne, rentesatser, prisen på udstyr osv.) og/eller nye faktorer (tilskud fra offentlige myndigheder, påregnet brugstid osv.).

Ændringsforslag 5

Artikel 12, stk. 2

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 2. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre, at energiattesten opslås iøjnefaldende og klart synligt for offentligheden, når et nytteareal på i alt 250 m2 i en bygning, for hvilken der er udstedt en energiattest i medfør af artikel 11, stk. 1, hyppigt besøges af offentligheden. 2. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre, at en bygnings energiattesten opslås iøjnefaldende og klart synligt for offentligheden, når et nytteareal på i alt 250 m2 i den pågældende en bygning, for hvilken der er udstedt en energiattest i medfør af artikel 11, stk. 1, hyppigt besøges af offentligheden.

Begrundelse

Opslag af energiattesten i bygninger, der hyppigt besøges af offentligheden, kan yde et væsentligt bidrag til at bevidstgøre borgerne om vigtigheden af spørgsmål knyttet til bygningers energimæssige ydeevne.

Ændringsforslag 6

Artikel 15, stk. 2b

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 2b. anbefalinger af, hvordan der kan gennemføres omkostningseffektive forbedringer af den energimæssige ydeevne for anlægget i bygningen eller dele af bygningen. De i litra b) omhandlede anbefalinger skal være specifikke for anlægget og oplyse klart, hvor omkostningseffektive de er. Vurderingen af omkostningseffektiviteten skal bygge på et sæt standardvilkår, som f.eks. et skøn over energibesparelserne, de tilgrundliggende energipriser og renterne på investeringer. 2b. anbefalinger af, hvordan der kan gennemføres omkostningseffektive forbedringer af den energimæssige ydeevne for anlægget i bygningen eller dele af bygningen. De i litra b) omhandlede anbefalinger skal være specifikke for anlægget og oplyse klart indeholde klare oplysninger om, hvor omkostningseffektive de er, og om den forventede tilbagebetalingsperiode (gælder ikke for finansielle incitamenter og støtteordninger). Vurderingen af omkostningseffektiviteten skal bygge på et sæt standardvilkår, som f.eks. et skøn over energibesparelserne, de tilgrundliggende energipriser og renterne på investeringer. De data, værdier og beregningsmetoder, der anvendes ved vurderingen af omkostningseffektiviteten, skal klart fremgår af eftersynsrapporten.

Begrundelse

Eftersynsrapporterne skal forsyne borgerne med klare og let forståelige anbefalinger og gøre det muligt til enhver tid at sammenligne de teoretiske vurderinger af omkostningseffektiviteten, som beregnes ved udarbejdelsen af eftersynsrapporten, med de faktiske forhold, idet der kan tages hensyn til eventuelt ændrede vilkår (udviklingen i energipriserne, rentesatser, prisen på udstyr osv.) og/eller nye faktorer (tilskud fra offentlige myndigheder, påregnet brugstid osv.).

Ændringsforslag 7

Ny artikel 17 a

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag 17 a Uddannelse 1. Medlemsstaterne træffer i samråd med de lokale og regionale myndigheder og aktører alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre erhvervsuddannelse for alle i bygningssektoren inden for nye teknologier, metoder og materialer, således at det bliver muligt at forbedre energieffektiviteten i nye og eksisterende bygninger. Til det formål sørger medlemsstaterne for, at der er relevante efteruddannelsestilbud til de beskæftigede i branchen. De sørger ligeledes for, at uddannelsen af kommende beskæftigede i branchen gennemgås og løbende tilpasses i overensstemmelse dermed. I samråd med de lokale og regionale myndigheder og aktører sørger medlemsstaterne ligeledes for uddannelsestilbud, der er tilgængelige for alle, og for at der er tilstrækkelig kapacitet til at sikre, at et passende antal certificerede eksperter uddannes til at udfærdige energiattester og efterse de tekniske anlæg nævnt i artikel 13 og 14 i nærværende direktiv. 2. Medlemsstaterne udarbejder en rapport om de iværksatte initiativer og de opnåede resultater med hensyn til den i stk. 1 nævnte uddannelse, og om de nye foranstaltninger, de om nødvendigt påtænker at iværksætte. I samarbejde med de lokale og regionale myndigheder og aktører gennemfører medlemsstaterne med henblik på rapporten en undersøgelse af uddannelsesbehovet for at opfylde bestemmelserne i nærværende direktiv. Medlemsstaterne sammenligner de initiativer, de selv har iværksat eller påtænker at iværksætte, og de opnåede resultater med konklusionerne i undersøgelsen. 3. 3. Medlemsstaterne udarbejder de i stk. 2 nævnte rapporter i tæt samarbejde med de lokale og regionale myndigheder og aktører og offentliggør dem senest den 30. juni 2011 og derefter hvert 3. år. Rapporten kan indgå som en del af de energieffektivitetshandlingsplaner, der er defineret i artikel 14, stk. 2, i direktiv 2006/32/EF. Kommissionen offentliggør en rapport om medlemsstaternes resultater på erhvervsuddannelsesområdet. Rapporten skal indeholde en sammenligning mellem de nationale undersøgelser af uddannelsesbehovet. Om nødvendigt fremlægger Kommissionen tillige anbefalinger og retningslinjer vedrørende den i nærværende direktiv omhandlede erhvervsuddannelse.

Begrundelse

En vellykket gennemførelse af direktivet stiller krav om en betydelig uddannelsesindsats. Der bør derfor i direktivet fastlægges bindende bestemmelser om bl.a. fastlæggelse af mål og en indberetningsforpligtelse.

Ændringsforslag 8

Artikel 19

Kommissionens forslag Ændringsforslag Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at oplyse ejere og lejere af bygninger eller dele af bygninger om de forskellige metoder, der kan bidrage til at forbedre den energimæssige ydeevne. Medlemsstaterne oplyser særlig ejere og lejere af bygninger om energiattester og eftersynsrapporter og om disses nytteværdi og formål, om omkostningseffektive måder, hvorpå bygningens energimæssige ydeevne kan forbedres og om de økonomiske konsekvenser på mellemlangt og langt sigt af ikke at gøre noget for at forbedre bygningens energimæssige ydeevne. Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at oplyse ejere og lejere af bygninger eller dele af bygninger om de forskellige metoder, der kan bidrage til at forbedre den energimæssige ydeevne. Medlemsstaterne oplyser særlig ejere og lejere af bygninger om energiattester og eftersynsrapporter og om disses nytteværdi og formål, om omkostningseffektive måder, hvorpå bygningens energimæssige ydeevne kan forbedres og om de økonomiske konsekvenser på mellemlangt og langt sigt af ikke at gøre noget for at forbedre bygningens energimæssige ydeevne. Medlemsstaterne er forpligtet til at inddrage og høre lokale myndigheder på et tidligt tidspunkt for at udvikle informations- og oplysningsprogrammer.

Begrundelse

Bestemmelserne i det omarbejdede direktiv har konsekvenser for de lokale myndigheder på mange områder, eftersom de har ansvaret for at planlægge, og ejer og forvalter en lang række forskellige ejendomme, herunder sociale boliger. I kraft af at de er tæt på borgerne, spiller de lokale myndigheder derudover en nøglerolle, når det gælder om at orientere og motivere lejere og ejere til at forbedre den energimæssige ydeevne i deres bygninger og ændre deres energiforbrugsvaner. Lokale myndigheder sidder desuden inde med et væld af erfaringer og viden.

Bruxelles, den 21. april 2009 Luc VAN DEN BRANDE Formand for Regionsudvalget

(1) CdR 241/2008 fin.

(2) CdR 160/2008 fin.

(3) CdR 161/2008 fin.

(4) CdR 160/2008 fin.

(5) KOM(2008) 838/3 endelig.

(6) KOM(2008) 428 endelig.