Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets beslutning om et flerårigt program til fremme af vedvarende energikilder i Fællesskabet - ALTENER II« () (98/C 19/09)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 25. juni 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 og 130 S at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Bernabei til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. september 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 349. plenarforsamling af 29. og 30. oktober 1997, mødet den 29. oktober 1997, med 112 stemmer for og 2 imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Det flerårige program til fremme af vedvarende energikilder, ALTENER II (1998-2002) (), som Kommissionen foreslog den 12. marts 1997, passer ind i Kommissionens bredere strategi for EF's energipolitik. Forslaget efterfølger ALTENER I-programmet (1993-1997) (), som udløber ved udgangen af 1997, og som ØSU afgav en positiv udtalelse om den 24. november 1992 (). ØSU fremsatte imidlertid et par kritiske bemærkninger om de begrænsede finansielle midler og om behovet for evaluerings- og kontrolmekanismer.

1.2. Med ALTENER-programmet forsøger Kommissionen at bygge bro over kløften mellem teknisk udvikling, demonstration og formidling på markedet. Den påpeger, at kapaciteten og nettene til mere målrettet information og uddannelse bør udbygges, og at der bør opstilles paneuropæiske tekniske normer og specifikationer. Det samlede beløb til ALTENER I-programmets femårige gennemførelsesperiode androg 43,7 mio. ecu, heri medregnet den supplerende finansiering, som var en følge af nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskabet, samt programmets udvidelse til også at omfatte EØS.

1.3. Med programmet tilsigtedes det at bidrage til EF-energipolitikkens mål om at nedbringe CO2-emissionen, at øge de vedvarende energikilders andel i energibalancen, at nedbringe afhængigheden af importeret energi, og at fremme forsyningssikkerheden, den økonomiske og sociale udvikling samt den lokale og regionale udvikling.

1.4. Ifølge Kommissionens beretning om resultaterne af ALTENER-programmet (), som blev forelagt samtidig med forslaget til beslutning om ALTENER II, »har ALTENER-programmet haft stor betydning for udbredelsen af kendskabet til vedvarende energikilders rolle i Fællesskabet« ved hjælp af oplysningsaktiviteter og netaktiviteter. En række rapporter og undersøgelser medvirker til at bygge bro over kløften mellem forskning og kommerciel udnyttelse af energi. Kommissionen bemærker endvidere: »for så vidt angår pilotprojekterne er det vanskeligt at drage sikre foreløbige konklusioner i betragtning af, at kun få projekter er afsluttet.« »Det kan endvidere konkluderes, at denne del af programmet i høj grad mangler finansielle midler, da ikke engang halvdelen af de foreslåede projekter kunne finansieres.«

1.5. ØSU finder det vigtigt, at der i den afsluttende evalueringsrapport tages hensyn til de indhøstede erfaringer, således at man kan korrigere fejl og svage punkter ved hjælp af de reelle resultater af projekter, som er finansieret under ALTENER-programmet. For det flerårige program 1998-2002 bør der udarbejdes en sådan rapport i programmets sidste år, således at der kan foretages passende ændringer i programmet.

1.6. Desuden skal der henvises til rapporten fra uafhængige sagkyndige fra 1996 (), hvori der nok blev givet en positiv bedømmelse, men som også indeholdt en advarsel om, at programmets finansiering ikke er tilstrækkelig til, at målene kan nås. Forud for kommissionsforslagets forelæggelse blev der offentliggjort en rapport om TERES II - udsigterne for vedvarende energi i 30 europæiske lande fra 1995-2020 - som blev finansieret under ALTENER I.

1.7. Om Kommissionens grønbog »Fremtidens energi: vedvarende energi« () afgav ØSU en udførlig udtalelse den 24. april 1997, hvori ØSU blandt andet skriver følgende: »Styrkede aktioner under ALTENER II kan skabe et konkurrencedygtigt marked for den vedvarende energiindustri og derved reducere udgifterne og skabe nye job i sektoren. Aktioner på EF-plan skal rettes mod bestemte veldefinerede målområder som f.eks. fotovoltaiske tage og beklædning, solenergiopvarmning til sports-, turist- og sundhedsfaciliteter, aktiv og passiv solarkitektur, produktion af biomethan fra kommunalt biologisk nedbrydeligt fast affald, selvstændige faciliteter osv. EF-støtten skal være så lav som muligt for at undgå markedsforstyrrelser, og ved beregningen skal der tages hensyn til de undgåede eksterne omkostninger« ().

1.8. I udtalelsen om »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om tilrettelæggelse af samarbejdet omkring Fællesskabets vedtagne energimål« (), der blev vedtaget den 23. april 1997 (), skriver ØSU følgende: »ØSU udtrykker tilfredshed med målet om at fremme brugen af vedvarende energikilder og at øge energieffektiviteten; disse mål kan yde et betragteligt bidrag til at opnå et sundere miljø og, i samspil med udviklingen af interne ressourcer, til at nedbringe EF's afhængighed af eksterne energikilder, hvorved man kan fremme den økonomiske vækst og beskæftigelsen.«

2. Kommissionens forslag

2.1. Forslaget til beslutning indeholder seks områder, hvor der skal gøres en indsats og træffes foranstaltninger med hensyn til vedvarende energi. Fire af disse er en udvidelse af ALTENER I-initiativer, medens de to øvrige har til formål at fremme de vedvarende energikilders markedsindtrængning og at gennemføre strategisk overvågning og kontrol.

2.2. I særdeleshed skal indsatsen omfatte følgende:

- undersøgelser og andre aktioner, hvis formål er at gennemføre eller supplere EF-foranstaltninger, der er truffet for at udnytte de vedvarende energikilders potentiale. Dette omfatter udvikling af sektor- og markedsstrategier, udarbejdelse af normer og standarder, indkøb og lovgivning, med op til 100 % kommissionsfinansiering. Til disse aktioner er der afsat et budget på 4 mio. ecu over en to-årig periode (13,3 %),

- pilotaktioner med det formål at skabe eller udbygge infrastruktur og lokale og regionale planlægningsinstrumenter, projektering, evaluering, oplysning og uddannelse samt nye finansierings- og markedsinstrumenter; mellem 30 % og 50 % af de samlede udgifter finansieres af Kommissionen. Til disse aktioner er der afsat et budget på 9,4 mio. ecu over en to-årig periode (31,3 %),

- foranstaltninger for at tilskynde til udveksling af erfaringer og viden, til forbedret samordning mellem internationale, EF, nationale, regionale og lokale aktiviteter, samt til etablering af et centralt system for indsamling og rundsendelse af informationer. Kommissionen yder finansiel støtte på indtil 100 %. Til disse aktioner er der afsat et budget på 3 mio. ecu over en to-årig periode (10 %),

- foranstaltninger med henblik på at tilskynde til udveksling af erfaring og viden foreslået af et andet organ end Europakommissionen. Kommissionens finansiering bliver på mellem 30 % og 50 %. Til disse aktioner er der afsat et budget på 2,8 mio. ecu over en to-årig periode (9,3 %),

- aktioner for at lette udbredelsen af vedvarende energi og tilskynde til investeringer ved at tilvejebringe adgang til ekspertrådgivning, analyser af markedsudsigter, valg af projektlokalisering, opstilling af finansieringsplaner på følgende felter: biomasse, solvarme og solceller, passive og aktive solenergisystemer i bygninger, små vandkraftprojekter, vindkraft, geotermisk energi. Kommissionen er til sinds at fastsætte det finansielle støtteniveau for disse aktioner hvert år. Til disse aktioner er der afsat et budget på 8 mio. ecu over en to-årig periode (26,6 %),

- aktioner med det formål at overvåge gennemførelsen af strategien og handlingsplanen for udnyttelse af vedvarende energikilder, at bedømme virkningerne og omkostningseffektiviteten af de foranstaltninger, der iværksættes under dette program samt at overvåge EF's og medlemsstaternes fremskridt med hensyn til udvikling af vedvarende energikilder. Kommissionen kan finansiere indtil 100 %. Til disse aktioner er der afsat et budget på 2,8 mio. ecu over en to-årig periode (9,3 %),

2.3. Kommissionen agter tillige at fastsætte det vejledende programs prioriteter og retningslinjer på årsbasis. Disse vil imidlertid blive forelagt til udtalelse for det rådgivende udvalg, som består af repræsentanter for medlemsstaterne (artikel 5).

2.4. Udover generelle foranstaltninger til bekæmpelse af svig hedder det udtrykkeligt i programmet, at finansieringen af nye aktioner vedrørende vedvarende energikilders markedsindtrængning (artikel 2e) er betinget af de faktiske resultater af de foreslåede projekter.

2.5. Når programmet har kørt i to år, vil Kommissionen tillige forelægge en programevalueringsrapport for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Når programmet er afsluttet, forelægges en endelig rapport.

2.6. Programmet står åbent for deltagelse af associerede lande i Øst- og Centraleuropa samt Cypern efter de regler, som gælder for EFTA-deltagelse, og på grundlag af de eksisterende associeringsaftaler.

2.7. Da der endnu ikke foreligger finansieringsoverslag for EU for perioden efter 1999, dækker det foreslåede projekt kun programmets første to år. Budgettet andrager 30 mio. ecu. Forslagets erklærede strategi må indlemmes ordentligt i en systematisk, langsigtet energipolitik med gode argumenter for at øge budgetposterne og anbringe dem under Afsnit III (andre politikker) i de finansielle overslag for 2000-2004.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU er fuldt ud klar over den strategiske nøglerolle, som vedvarende energikilders udvikling vil komme til at spille i EF's fremtidige politik for bæredygtig udvikling, for borgernes livskvalitet og for det nødvendige i at skabe nye arbejdspladser samt tilvejebringe økonomisk og social samhørighed. På linje med nogle af ØSU's seneste udtalelser skal man derfor gentage støtten til et styrket ALTENER-program.

3.2. I lyset af det erklærede, vejledende mål i grønbogen om vedvarende energi () finder ØSU det vigtigt at fordoble de vedvarende energikilders andel af det europæiske energiforbrug fra 6 % til 12 % i år 2010, samt at fremskynde - ved at samordne samtlige relevante EF-instrumenter, herunder især FTU-rammeprogrammet - de vedvarende energikilders indtrængning på det indre marked og på EU's tilgrænsende markeder samt mere generelt i henseende til konkurrenceevnen på det globale marked.

3.3. Trods den beklagelige mangel på en fuldstændig evaluering i henseende til effektivitet og konsekvens med de erklærede målsætninger fremgår det af erfaringerne med ALTENER I, at de udfordringer med hensyn til teknologi, industri, konkurrenceevne og markedsindtrængning, som den vedvarende energi er nødt til at tage op, hvis den skal dække en betragtelig andel af EF's energiforbrug samt de stordriftsfordele, som er nødvendige for at erhvervslivet skal kunne konkurrere globalt, nødvendiggør langt større ressourcer end dem, der er blevet stillet til rådighed i den første femårige periode, og formentlig også større end dem, Kommissionen foreslår afsat til ALTENER II.

3.4. ØSU godkender derfor konklusionerne i den første beretning om resultaterne af ALTENER-programmet (), hvori det henstilles, at der i de fremtidige aktioner sættes fokus på specielle, strategiske aspekter såsom løsning af markedsindtrængningsproblemer samtidig med at ubegrundede konkurrencefordrejninger undgås.

3.5. I denne henseende er de to aktioner, som tager sigte på at lette vedvarende energis markedsindtrængning, tilskynde til investeringer, overvåge og føre tilsyn samt konstant evaluere programmets overensstemmelse med disse mål, af særlig strategisk betydning. Det forhold, at den finansielle støtte er afhængig af de faktiske resultater af de foreslåede projekter, skulle kunne sikre en mere målrettet udvælgelse. ØSU går derfor ind for, at man yderligere øger den procentvise andel af finansieringen, som i ALTENER II afsættes til disse mål.

3.6. Ikke desto mindre muliggør Kommissionens erklærede hensigt om at fastlægge mål, kriterier og evalueringsprocedurer for denne type aktion på årsbasis ikke en passende evaluering. Det er heller ikke muligt at tilvejebringe stabile, forudsigelige markedsvilkår for virksomheder, som leverer energiprodukter og -tjenesteydelser eller for investorer og forbrugere.

3.7. I denne forbindelse mener ØSU, at der straks bør fastlægges mål, kriterier og adgangsprocedurer samtidig med, at interventionsniveauerne holdes så fleksible som muligt og inden for forud fastsatte grænser for at undgå konkurrenceforvridninger.

3.8. ØSU mener, at der i denne indsats bør lægges mere vægt på projekter, som ledsages af en cost benefit-analyse og en økobalance, der gennemføres efter fastsatte kriterier og målsætninger, for at tilskynde lokale myndigheder og borgere til at udnytte vedvarende energi direkte på specifikke områder såsom dem, der opridses i punkt 1.7. Direkte borgerinddragelse kan i sig selv fremskynde befolkningens bevidsthed omkring det potentiale, vedvarende energikilder rummer.

3.9. Endvidere mener ØSU, at det rådgivende udvalg, som omtales i artikel 5, bør ledsages af sektorbestemte mekanismer for en permanent dialog med repræsentanter for energiproducenter og energiserviceleverandører, energiindustrien, teknikere og fagfolk (arkitekter, ingeniører, konstruktører osv.) samt de endelige brugere for at sikre, at programmets foranstaltninger er konsekvente med og indgår i et samspil med markedets tendenser både i henseende til forsyninger og efterspørgsel. Det europæiske tværregionale samarbejde bør tillægges større vægt i denne henseende.

3.10. Standardisering via CEN og CENELEC er et vigtigt område, hvortil der bør afsættes mere passende midler inden for ALTENER II, både af hensyn til det indre marked og de tilhørende stordriftsfordele og på grund af vedvarende energiteknologiers indtrængning på tredjelandemarkeder, ikke mindst i Central- og Østeuropa og i det euro-mediterrane område. ØSU mener, at tilvejebringelse af paneuropæiske normer er en vigtig faktor i forbindelse med fremme af vedvarende energikilder, og at dette vil medføre lavere fremstillingsomkostninger for kunderne og de berørte parter, ikke mindst når spørgsmålet anskues i et globalt markedsperspektiv.

3.11. I grønbogen om »fremtidens energi: vedvarende energi« erkendes det, at internationalt samarbejde om vedvarende energikilder er en strategisk prioritet med det sigte både at fremme EF-erhvervslivet i denne sektor () via eksportfremmeforanstaltninger, og at mindske enhver skade på det globale miljø, som skyldes, at væksten i udviklingslandene udelukkende baseres på traditionelle energikilder. I denne henseende bør ALTENER-programmet, som er begrænset til associerede central- og østeuropæiske lande og Cypern, sætte skub i samarbejdet med internationale samarbejdsprogrammer såsom MEDI, PHARE, TACIS, med EUF og ALA-landene. Der bør primært sættes fokus på fremme af vedvarende energikilder.

Endvidere bør der, som led i det euro-mediterrane partnerskab på energiområdet, sørges for, at det for nyligt oprettede euro-mediterrane energiforum og dets fælles mellemsigtede handlingsplan omfatter ordninger for samarbejde og koordinering med ALTENER. Ligesom tilfældet er med det fælles rådgivende udvalg EU-Tyrkiet, bør også de blandede rådgivende udvalg ØSU-tredjelande tilstræbe et samarbejde om vedvarende energikilder. Ligeledes bør programmet spille en passende rolle i forberedelsen af den europæiske strategi som oplæg til drøftelserne på FN's tredje konference om klimaændringer, som afholdes i Kyoto i december. ØSU er for tiden ved at udarbejde en udtalelse om spørgsmålet.

3.12. Vedvarende energikilder spiller en meget vigtig rolle i udviklingen af lokal energi, idet anlæg og drift ofte afhænger mindre af infrastruktur og netværker, hvilket gør disse energikilder særligt velegnede i mere isolerede regioner i EU, hvor infrastrukturerne er utilstrækkelige. Disse regioner i periferien har betydelige ressourcer til fremstilling af vedvarende energi.

3.13. Udviklingen af vedvarende energi hænger direkte sammen med situationen i de forskellige EU-områder, hvor der er anlagt forskellige indfaldsvinkler alt efter deres strukturelle, klimatiske og miljømæssige særtræk. EU's indsats og dermed ALTENER II må udvikles i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, således at man indlemmer og supplerer lokale projekter og forsyner dem med yderligere input og fornyet kraft. Et fuldstændigt samarbejde med nationale og regionale programmer som et skridt i retning af en fælles strategi vil sikre en samling af ressourcer og muliggøre effektiv formidling af bedste praksis på de forskellige regionale, nationale og EU-niveauer ved brug af en bottom up-fremgangsmåde.

3.14. Fremkomsten af nye energiteknologier, som vil blive udviklet yderligere ved hjælp af prioriterede FTU& D-aktioner inden for det femte rammeprogram, åbner store perspektiver for en decentraliseret, renere energifremstilling, så længe forsknings- og demonstrationsaktiviteterne er konsekvente og sætter fokus på nedskæring af omkostninger og tackler problemet omkring pålidelig, omkostningslav, decentraliseret energioplagring, som er sikker, og som har så få miljøvirkninger som muligt.

3.15. Med henblik på større økonomisk og social samhørighed bør strukturfondenes og Samhørighedsfondens indsats sætte fokus på støtte til disse initiativer. EIB, EIF, og EBRD for de central- og østeuropæiske lande bør finansiere projekter med tilknytning til vedvarende energi, og i denne sammenhæng bør der udformes teknikker til samfinansiering.

3.16. I særdeleshed kunne vanskelighederne med at sikre finansiering - som følge af kreditinstitutionernes begrænsede forståelse for de muligheder, som vedvarende energi rummer - afhjælpes via de kvalitetsgarantier, som omhandles i artikel 2, litra e). Herved attesteres det, at projektet er i overensstemmelse med nationale og EU-regler, og der borges for dets tekniske gennemførlighed og rentabilitet.

3.17. ØSU beklager, at man har undladt at medtage et særligt kapitel om energipolitik i Traktaten om Den Europæiske Union, således som ØSU har slået stærkt til lyd for, men vurderer dog med hensyn til Rådets resolution (energiministrene) af 27. maj 1997, at støtteindsatsen til fordel for vedvarende energi bør a) indgå i et strategisk rammeprogram med konsekvente, gennemsigtige EU-aktioner og -instrumenter på energiområdet og b) samordnes med andre relevante EU-politikker og nationale politikker.

3.18. I særdeleshed bør en sammenhængende ramme af denne art omfatte THERMIE (forvaltning og gennemførelse), SAVE II og SYNERGIE sideløbende med ALTENER, således at man undgår overlapninger og underinddelinger i selve driften. Endvidere vil dette gøre det muligt at foretage en sammenkobling med relevante FTU-programmer såsom JOULE/THERMIE og FLAIR og med relevante politikområder vedrørende eksterne forbindelser, miljø, konkurrence, det indre marked, regionerne og landbruget.

3.19. Desuden kunne et ad hoc-institut for vedvarende energi inden for rammerne af FFC sørge for koordinering, fremme og fremtidsundersøgelser, således som ØSU henstillede i grønbogen om vedvarende energi ().

4. Særlige bemærkninger

4.1. Til artikel 1, stk. 1, litra a), føjes følgende tekst: »som led i en fremtidig integreret EF-politik, der koordinerer samtlige eksisterende aktiviteter og programmer på området, tillige med relevante dele af landbrugs-, miljø-, FTU- og samhørighedspolitikken samt i politikken for eksterne forbindelser.«

4.2. Til artikel 2, stk. 1, litra e), føjes følgende: »herunder falder tillige en garanti for kvalitetsprojekter, hvormed det angives, om et projekt er økonomisk og socialt gennemførligt og ikke medfører problemer for miljøet, samt at det giver bedre adgang, navnlig for SMV'er, til offentlige og private finansieringer; endvidere skal projekterne samles i tilstrækkelig store grupper af hensyn til effektiv udnyttelse af pengemidlerne.«

4.3. Til artikel 2, stk. 1, litra c), føjes følgende:

»ved hjælp af harmoniserede statistikker skal der oprettes en særlig database, der skal kunne konsulteres via en særlig, åben Internet-site.«

4.4. Til artikel 2, stk. 2, føjes følgende:

»energioplagring.«

4.5. Artikel 4, stk. 2, ændres til følgende:

»Der fastlægges betingelser og retningslinjer for tildeling af finansieringsmidler til de i artikel 2, stk. 1, omhandlede aktioner og foranstaltninger ved programmets begyndelse; disse vedføjes denne beslutning og revideres årligt under hensyntagen til:«

4.6. I artikel 4, stk. 2, litra b), tilføjes følgende sidst i punktet:

»... ved hjælp af en omfattende, generel cost benefit-analyse på basis af forud fastsatte kriterier og målsætninger.«

4.7. Sidste afsnit i artikel 4 ændres til følgende:

»Det udvalg, som omtales i artikel 5, bistår, sammen med sektorielle, permanente rådgivningsorganer bestående af repræsentanter for de endelige brugere, teknikere, fagfolk, energivirksomheder og erhvervslivet, Kommissionen med at fastsætte disse betingelser og retningslinjer.«

4.8. Artikel 6, stk. 2, ændres således:

»I programmets sidste år, og inden der fremsættes et formelt forslag om et nyt program, evaluerer Kommissionen ...«

4.9. I artikel 7 tilføjes følgende:

»Desuden fremmer Kommissionen udvekslingen af erfaringer og formidling af "bedste praksis", samt koordineringen mellem projekter og mellem internationale samarbejdsprogrammer, som i vidt omfang tager sigte på udbygning af vedvarende energikilder.«

Bruxelles, den 29. oktober 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 192 af 24. 6. 1997, s. 16.

() KOM(97) 87 endelig udg. af 12. 3. 1997.

() EFT L 235 af 18. 9. 1993, s. 41.

() EFT C 19 af 25. 1. 1993, s. 7.

() KOM(97) 122 endelig udg. af 12. 3. 1997.

() »Evaluation of Altener programme 1993-1997 and proposal for the future«, rapport til Europakommissionen fra van Anderson, Del Rio, Janssen og Mc Keogh, Bruxelles 1996.

() KOM(96) 576 endelig udg. af 20. 11. 1996.

() EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 41.

() EFT C 27 af 28. 1. 1997, s. 9.

() EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 123.

() Ifølge det europæiske råd for eksport af vedvarende energikilder er 75 % af EF's energiindustri eksportafhængig. Jf. TERES II, november 1996, s. 12.