Udtalelse om:

- Kommissionens forslag til Raadets forordning om oprettelse af Samhoerighedsfonden, og - Kommissionens forslag til Raadets forordning om gennemfoerelsesbestemmelser til forordningen om oprettelse af Samhoerighedsfonden (1) (94/C 133/13)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 2. februar 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 D at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennaevnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Regionaludvikling og Fysisk Planlaegning, som udpegede John Little til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. februar 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 313. plenarforsamling af 23. og 24. februar 1994, moedet den 24. februar, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Artikel 130 D i EF-traktaten, som aendret i Maastricht, indeholder bestemmelser om oprettelse af en samhoerighedsfond. Paa Det Europaeiske Raads moede i Edinburgh blev det praeciseret, i hvilket omfang og under hvilke betingelser der ydes bidrag fra en saadan fond.

1.2. I december 1992 forelagde Kommissionen et forslag til forordning om oprettelse af en samhoerighedsfond og samtidig et forslag til oprettelse af et midlertidigt finansielt samhoerighedsinstrument. I OESU's udtalelse om disse forslag (ordfoerer: Helmut Giesecke) (2) blev der udtrykt staerk stoette til fondens maalsaetninger og, med forbehold af en raekke konstruktive bemaerkninger, ogsaa til Kommissionens forslag.

1.3. For at imoedekomme finansieringsbehovet indtil ratificeringen af Maastricht-traktaten vedtog Raadet den 30. marts 1993 en forordning (nr. 792/93) om et midlertidigt finansielt samhoerighedsinstrument paa grundlag af EOEF-traktatens artikel 235 i dens davaerende ordlyd.

1.4. Det foreliggende kommissionsdokument tjener to formaal.

For det foerste skal det foere til udstedelse af en forordning om en samhoerighedsfond, som hviler paa det nye retsgrundlag og afloeser det midlertidige finansielle samhoerighedsinstrument.

For det andet skal det foere til en saerskilt forordning, som indeholder detaljerede gennemfoerelsesbestemmelser for forordningen om Samhoerighedsfonden. Der er ikke knyttet noget tilsvarende dokument til forordningen om det finansielle samhoerighedsinstrument. Ifoelge sidstnaevnte forordning finder bestemte detaljerede bestemmelser i »Samordningsforordningen for strukturfondene« (nr. 4253/88, aendret ved 2082/93 i juli 1993) anvendelse.

2. Sammendrag af OESU's anbefalinger

2.1. Med forbehold af nedenstaaende bemaerkninger stoetter OESU kraftigt forslaget til en forordning om Samhoerighedsfonden.

2.2. OESU's vigtigste anbefalinger er foelgende:

- der boer udstikkes retningslinjer for hoering af regionale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og oekonomiske interesseorganisationer ved udvaelgelsen af projekter,

- de samlede aarlige forpligtelsesbevillinger til projekter boer staa i direkte forhold til den vejledende fordeling paa medlemsstater,

- der boer vaere mulighed for i saerlige tilfaelde at stoette projekter, som opfylder stoettekriterierne, men hvis samlede udgifter ligger under 10 millioner ECU,

- forordningen om Samhoerighedsfonden boer revideres i 1996.

2.3. OESU bifalder forslaget om en saerskilt gennemfoerelsesforordning, som vil bidrage til at klarlaegge, hvilke procedurer der skal foelges, og kan generelt gaa ind for indholdet af forordningsforslaget.

3. Generelle bemaerkninger

3.1. OESU bekraefter sin generelle stoette til fondens maalsaetninger.

3.2. Kommissionens forslag vedroerende oprettelse af Samhoerighedsfonden er i stor udstraekning baseret paa KOM(92) 599 fra december 1992 (1), som Raadet paa grund af forsinkelser med ratificeringen af Maastricht-traktaten ikke gik videre med. Med aendringerne til det tidligere forslag er der i nogen grad taget hensyn til OESU's udtalelse om KOM (92) 599 samt til de erfaringer, der er gjort i 1993. OESU hilser i hoej grad de aendrede forslag til en forordning om Samhoerighedsfonden velkommen - baade som helhed og for saa vidt angaar mange enkeltheder i forslaget.

3.3. Kommissionen har ikke tidligere fremsat detaljerede forslag til gennemfoerelsesbestemmelser for forordningen om Samhoerighedsfonden. Dens nuvaerende forslag indeholder mange bestemmelser, som ligner strukturfondsbestemmelserne i »Samordningsforordningen«, idet der dog er foretaget visse aendringer. OESU hilser forslaget om en saerskilt gennemfoerelsesforordning velkommen. En saadan forordning vil bidrage til at klarlaegge, hvilke procedurer der skal foelges, og OESU udtrykker bred enighed i forordningsforslagets indhold.

3.4. Det midlertidige samhoerighedsinstrument vil hoejst gaelde indtil 1. april 1994. OESU opfordrer staerkt Kommissionen og andre involverede parter til at handle hurtigt for at sikre, at Samhoerighedsfonden kommer paa plads tidsnok til at undgaa ethvert afbraek i faellesskabsstoetten. OESU har gjort sit hertil ved at efterkomme Kommissionens anmodning om en udtalelse inden for meget kort tid.

4. Saerlige bemaerkninger

4.1. Projektudvaelgelse: hoering

Ingen af forordningsforslagene indeholder retningslinjer for eller henstillinger til medlemsstaterne, naar de skal fastlaegge prioriteter ved indgivelsen af projekter, som de bedoemmer til at vaere stoetteberettigede. Selv om det er medlemslandet, der har ansvaret for den nationale oekonomi, er der meget der taler for, at der boer tages hensyn til regionernes, arbejdsmarkedsparternes og de oekonomiske interesseorganisationers synspunkter. OESU er bekymret over, at det foreliggende forslag ikke indeholder bestemmelser om en saadan hoering, selv om Kommissionen gav en skriftlig forsikring herom efter at have behandlet OESU's udtalelse (2).

4.2. Fordelingen af midler paa de stoettemodtagende lande

4.2.1. Det Europaeiske Raad godkendte i Edinburgh de kriterier, som Kommissionen havde foreslaaet (KOM(92) 599) for den vejledende fordeling af Samhoerighedsfondens midler paa de stoettemodtagende lande.

4.2.2. Det Europaeiske Raad har ogsaa vedtaget den vejledende fordeling, som er baseret paa ovennaevnte kriterier. Fordelingen er som foelger:

Spanien52 % - 58 %Graekenland16 % - 20 %Portugal16 % - 20 %Irland 7 % - 10 %4.2.3. Da der ikke er foreslaaet andre regler for fordelingen af midlerne paa de beroerte lande, maa man slutte, at det ganske enkelt vil vaere den akkumulerede vaerdi af godkendte projekter, som afgoer den endelige fordeling.

4.2.4. OESU foeler, at de brede margener, der er fastsat for den vejledende fordeling, kan foere til utilfredshed med den endelige fordeling af midlerne. Hvis hvert stoettemodtagende land tildeles et beloeb, som svarer til midtpunktet i den vejledende tildeling - det mindste som noget land kan forventes at soege om - ville 99,5 % af de samlede midler blive brugt op, hvorved de resterende midler bliver for smaa til at give den fornoedne fleksibilitet. OESU mener, at det ville vaere bedre, hvis den vejledende tildeling fastsaettes inden for mere snaevre margener.

4.2.5. Forordningsforslaget indeholder ingen retningslinjer for fordelingen af midler paa de stoettemodtagende lande fra aar til aar: det er tilsyneladende meningen, at den vejledende fordeling kun skal gaelde perioden 1993-99 som helhed. Der kunne saaledes opstaa en situation, hvor et lands tildeling har overskredet den fastsatte margen paa et tidspunkt, hvor stoetten i henhold til artikel 6 skal suspenderes, eller hvor det paagaeldende land i henhold til artikel 2, stk. 3, har mistet retten til stoette. En saadan situation kan ogsaa foere til utilfredshed.

OESU anbefaler, at det i forordningen fastslaas, at indgaaelse af budgetforpligtelser for projekter boer vaere underlagt bestemmelser, som Kommissionen skal anvende for at sikre, at de samlede budgetforpligtelser for hvert enkelt medlemsland i et bestemt aar staar i direkte forhold til den allerede vedtagne vejledende fordeling.

4.3. Forberedende undersoegelser

4.3.1. OESU gaar ind for tildelingen af stoette til forberedende undersoegelser og for ydelsen af teknisk bistand og er enig i den forklaring, der gives af den tekniske bistand i det seneste forslag.

4.3.2. For at falde ind under det i artikel 2 angivne virkefelt skal saadanne undersoegelser og foranstaltninger i sig selv kunne betegnes som »projekter«. Dette fremgaar af ordlyden af den foreslaaede gennemfoerelsesforordnings artikel 1.

4.3.3. I en raekke tilfaelde foretages der imidlertid ikke den noedvendige skelnen i forordningsforslaget mellem projekter i almindelighed og projekter, som blot er forberedende undersoegelser. For at skabe klarhed paa dette punkt anbefaler OESU, at det af forordningen specifikt fremgaar, at foelgende ikke gaelder forberedende og tekniske undersoegelser:

Art. 9, stk. 2(begraensning af stoetten til 90 % af udgifterne)Art. 10, stk. 3,

3. punktum(minimumsgraense for projektstoette)Art. 10, stk. 4(oplysninger, som ansoegningerne skal indeholde).4.3.4. OESU mener, at de forberedende undersoegelser boer igennem en godkendelsesproces, som i princippet minder om den i artikel 10 omtalte proces, dog uden alle de oplysninger, som er noedvendige i henhold til artikel 10, stk. 4. Et koncist formuleret alternativ boer indfoejes i forordningen, saa det ligger helt klart, hvilken fremgangsmaade der foerer til godkendelse af forberedende undersoegelsesprojekter.

4.4. Minimumsgraenser for projektstoette

4.4.1. Ifoelge Kommissionens forslag skal de samlede udgifter til et projekt eller en gruppe af projekter i princippet vaere paa mindst 10 millioner ECU.

4.4.2. En saadan begraensning ville udelukke projekter, navnlig paa miljoeomraadet, som, skoent de har en betydelig effekt, opfylder maalsaetningerne for Samhoerighedsfonden og falder inden for det fastlagte virkefelt, ikke indebaerer en investering af den fornoedne stoerrelse og ikke kan kaedes sammen med andre egnede projekter med henblik paa at naa op paa den foreslaaede minimumsgraense.

I henhold til det midlertidige samhoerighedsinstrument er der godkendt et stort antal projekter til under 10 millioner ECU. Uanset den stoerre vaegt, der boer tillaegges laengerevarende projekter i perioden indtil 1999, maa denne erfaring tale til fordel for, at projekter eller grupper af projekter ikke boer udelukkes, blot fordi de ikke naar op over en vilkaarligt fastsat minimumsgraense.

OESU anerkender behovet for at koncentrere stoetten, men konkluderer ikke desto mindre, at der boer vaere mulighed for at stoette projekter eller grupper af projekter i saerlige, velbegrundede tilfaelde, hvor stoettekriterierne er opfyldt, men de samlede udgifter ligger noget under 10 millioner ECU.

4.4.3. Anvendelsen af udtrykket »i princippet« om en kvantitativ graense er lidt usaedvanlig og goer samtidig teksten uklar. OESU foreslaar, at forordningen mere klart angiver, i hvor vid udstraekning og paa hvilket grundlag der kan tillades afvigelser fra minimumsgraensen.

4.5. Den regionale effekt i medlemsstaterne

Som tidligere anfoert kan det meget vel taenkes, at den oekonomiske kloeft mellem regionerne inden for et modtagerland udvides som et direkte resultat af forordningen om Samhoerighedsfonden. Det kan blive noedvendigt med kompensationsforanstaltninger, herunder brugen af strukturfondsmidler. Kommissionen boer i rette tid afgive en rapport om dette aspekt.

4.6. Revision af forordningen

4.6.1. OESU gentager sit krav om, at der i lyset af de innovative aspekter ved forordningen om Samhoerighedsfonden boer foretages en revision af den inden 1999. En saadan revision kunne foregaa i 1996 i forbindelse med efterproevningen af modtagerlandenes stoetteberettigelse.

4.6.2. En »midtvejsrevision« boer omfatte:

(i) procedurerne for projektudvaelgelse og -godkendelse,

(ii) den oekonomiske virkning paa medlemsstatsplan og paa regionalt plan,

(iii) en sammenligning mellem paa den ene side den faktiske kumulative tildeling af projektmidler og udbetalingerne til hver stoettemodtager og paa den anden side den vejledende tildeling,

(iv) ixudnyttelse af det overskud af stoettemidler, der opstaar i tilfaelde af en medlemsstats suspension (artikel 6) eller tab af stoetteberettigelse (artikel 2.3).

4.7. Gennemfoerelsesforordningen

4.7.1. Det synes at fremgaa af artikel 15 i forslaget til forordning om Samhoerighedsfonden og af praeamblen til forslaget om gennemfoerelsesforordningen, at sidstnaevnte skal vedtages uden hensyntagen til OESU's udtalelse og til en samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet. En saadan fremgangsmaade ville stride imod artikel 130 D i traktaten om Den Europaeiske Union.

4.7.2. Under alle omstaendigheder er Kommissionens forslag til de to forordninger uloeseligt forbundet. OESU's bemaerkninger til den foreslaaede gennemfoerelsesforordning er derfor inkorporeret i denne udtalelse.

5. Forslaget til forordning om oprettelse af en samhoerighedsfond: Bemaerkninger til teksten

5.1. Artikel 2, stk. 3

5.1.1. I sidste punktum henvises til projekter, som mister deres stoetteberettigelse. OESU mener, at ordet »omfattende« boer udelades, og at ordlyden boer vaere den samme som i sidste del af artikel 6, stk. 1.

5.1.2. OESU foreslaar, at den anvendte ordlyd boer sikre tilstraekkelig fleksibilitet til, at der kan ydes stoette til et projekts videre stadier, naar disse er noedvendige for faerdiggoerelsen af en konkret fysisk enhed saasom en bro.

5.2. Artikel 6

OESU's anbefalinger vedroerende artikel 2, stk. 3, gaelder ogsaa denne artikel, bortset fra at det er ordet »stoerre«, som boer udelades.

5.3. Artikel 7, stk. 2

Efter OESU's mening er begrebet »erhvervsinvesteringer i miljoesektoren« ikke selvindlysende, men kraever naermere forklaring.

5.4. Artikel 10, stk. 5

Som det fremgaar af dets tidligere udtalelse, mener OESU, at der boer gives mulighed for en vis fleksibilitet, hvad angaar de enkelte aar i stoetteperioden, og at det boer vaere tilstraekkeligt at oprette en passende balance (hvilket antages at skulle betyde en naesten ligelig fordeling) mellem miljoeomraadet og infrastrukturomraadet for stoetteperioden som helhed betragtet.

5.5. Artikel 13

For at sikre, at pengene udnyttes effektivt, er der fastsat regler for en systematisk evaluering og overvaagning af projekterne, baade under og efter disses gennemfoerelse. OESU er ikke blot enig i noedvendigheden af en saadan kontrol, men ser gerne, at uafhaengige inspektioner foretaget af f.eks. Den Europaeiske Investeringsbank goeres obligatoriske for alle projekter, der modtager stoette over et vist beloeb fra Samhoerighedsfonden.

5.6. Artikel 14

OESU konstaterer, at Kommissionen vil forelaegge en aarsrapport om fondens virksomhed, og noterer Kommissionens forsikring om, at OESU vil blive bedt om en udtalelse herom. Den modsatte konklusion kunne imidlertid drages af andet afsnit i artikel 14, stk. 1, og OESU foreslaar, at teksten tydeliggoeres.

6. Forslaget til forordning om gennemfoerelsesbestemmelser til forordningen om Samhoerighedsfonden: Bemaerkninger til teksten

6.1. Artikel 4, stk. 2, litra c), og artikel 4, stk. 3, litra c)

OESU mener ikke, at det er rimeligt at tilbageholde 20 % af den samlede stoetteforpligtelse til et projekt, indtil der foreligger faerdiggoerelsesrapporter, da dette kan udgoere et finansielt problem for dem, der gennemfoerer projektet. Det er nemlig normal forretningspraksis at tilbageholde 10 %. OESU anbefaler, at man fra artikel 4, stk. 2, litra c), udelader ordene »Den maa dog udgoere 90 % ved vigtige projekter og i velbegrundede tilfaelde« og til baade artikel 4, stk. 2, litra c), og artikel 4, stk. 3, litra c), tilfoejer foelgende »Den maa dog udgoere 90 %, naar dette er noedvendigt for at daekke allerede paaloebne omkostninger.«

6.2. Artikel 6

Af konsekvens- og samordningshensyn og parallelt med en lignende bestemmelse i artikel 4 i forordningen til samordning af strukturfondene boer der indfoejes en bestemmelse om, at de regionale og lokale myndigheder samt erhvervslivets og arbejdsmarkedets organisationer deltager i overvaagningen og evalueringen af Samhoerighedsfondens aktioner.

Bryssel, den 24. februar 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 39 af 9. 2. 1994, s. 6.

(2) EFT nr. C 108 af 19. 4. 1993, s. 53-56.

(3) EFT nr. C 38 af 12. 2. 1993, s. 18.