KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 03.04.1996 
KOM(96) 149 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET 
OG RÅDET OM PARTNERSKABET MELLEM EU OG 
MIDDELHAVSLANDENE OM ENERGI 

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET 
OG RÅDET OM PARTNERSKABET MELLEM EU OG 
MIDDELHAVSLANDENE OM ENERGI 
1. BAGGRUND 
1. Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona den 27. og 28. november 1995 udgjorde 
udgangspunktet for et nyt partnerskab, som bygger på at skabe et område med fred og 
stabilitet samt en økonomisk zone, der hviler på fri vareudveksling og udvikling af 
økonomisk samarbejde. De politiske, økonomiske og sociale principper, som skal lede 
relationerne mellem EU og dets partnere omkring Middelhavet0, udmundede i Barcelona­
erklæringen, som blev vedtaget på konferencen.. 
Inden for denne generelle ramme skal det økonomiske og finansielle partnerskab forfølge 
disse målsætninger: 
at fremskynde en bæredygtig socio-økonomisk udvikling; 
at forbedre befolkningens levevilkår, øge beskæftigelsesniveauet og reducere 
forskellene i udvikling i Middelhavsområdet; 
at fremme det regionale samarbejde og den regionale integration. 
2. Det erkendes, at energi har en strukturerende rolle. Man har derfor besluttet at styrke 
samarbejdet og at uddybe dialogen om energipolitik samt at fremme oprettelse af 
hensigtsmæssige rammer for energivirksomhedernes investeringer og aktiviteter. 
Den generelle ramme skal imødekomme alle parternes fælles interesser. Samarbejde om 
energi skal imødekomme den fælles interesse på den måde, at den bidrager til Fællesskabets 
forsyningssikkerhed og til Middelhavspartnernes økonomisk og social udvikling. Den skal 
forfølge hele regionens interesser og den skal fremme investeringer i energiforbrug og 
energiproduktion, samtidig med at den bidrager til en bæredygtig udvikling, for energi har 
en afgørende indflydelse på de grundlæggende elementer for økonomisk og social 
samhørighed, dvs. den økonomiske aktivitet, miljø og levevilkår. 
De fælles interesser inden for energi overskrider dog Middelhavets regionale grænser. Dette 
område er en vigtig transitzone for energiprodukter og derfor et vigtigt element i EU's 
forsyningssikkerhed. For at sikre transitten er områdets politiske, økonomiske og sociale 
stabilitet meget vigtig. 
1. Dette strategiske element betyder, at et energisamarbejde i Middelhavsområdet kun kan 
udvikles, hvis der også tages hensyn til de omliggende regioners interesser samt disse 
regionernes samarbejde, som jo også kan blive påvirket af Middelhavslandenes samarbejde. 
Det drejer sig om Golf-landene, samt Sortchavslandcne og landene omkring Det Kaspiske 
Hav. Fællesskabet er stærkt engageret i politisk samarbejde med landene og organisationerne 
i disse områder, og det er derfor vigtigt at dette samarbejde udvikles afbalanceret, og at alle 
modtager hensigtsmæssig information. 
1) Algeriet, Ægypten, Cypern, Israel, Jordan, Libanon, Malta, Marokko, den palæstinensiske selvstyrende 
myndighed, Syrien, Tunesien, Tyrkiet. 
4. Samtidig med konferencen i Barcelona blev der afholdt en "Forum Civil" Euro-
Middelhavskonference. Dette har endnu en gang vist hvor snæver forbindelse der er mellem 
energi og disse landes økonomiske og sociale udvikling. Denne rent samfundsmæssige 
interesse i partnerskabet mellem EF og Middelhavslandene illustreres også af den 
konference, der blev afholdt i Madrid den. 22. og 23. februar 1996 om energis betydning 
for den sociale udvikling, og som blev afholdt af den internationale føderation for 
arbejdstagere inden for kemi, energi, minedrift og forskellige andre industrier. 
5. En sammenhængende energisamarbejdspolitik med Middelhavslandene skal også integreres 
i iværksættelsen af Fællesskabets energipolitik, således som det fremgår Kommissionens 
hvidbog2). Den skal bygge på iværksættelse af fælles målsætning og mobilisering af alle 
Fællesskabets instrumenter: 
Fællesskabets energipolitik bygger på integration af energimarkederne og 
transportinfrastrukturer til transport af energiprodukter. En sådan politik skal både 
give forbrugerne bedre forsyningssikkerhed ved at styrke samarbejdet med 
leverandørlandene og støtte EU's energivirksomheder i deres investeringsstrategi og 
ved teknologioverførsel mellem landene i regionen; 
iværksættelse af energipolitik bør mobilisere alle EF's instrumenter, navnlig 
økonomiske og politiske samarbejdsinstrumenter til forskning og udvikling samt 
generelle eller regionale finansieringsinstrumenter. 
2. BAGGRUNDSANALYSE 
6. Regionen har store energiressourcer, dvs. olie- og gasforekomster. Disse ressourcer udgør 
Fællesskabets nærmeste olie- og gasforsyningskilder, bortset fra ressourcerne i Nordsøen, 
og regionen karakteriseres også af en stigning i energiforbruget, som udgør både en 
økonomisk og en miljømæssig udfordring^. 
(i) Regionens energimuligheder 
7. Regionens energireserver er blandt de vigtigste i verden, men har ikke kunnet udnyttes fuldt 
ud, hvilket til dels skyldes producentlandenes økonomiske og politiske forhold; EU-
Middelhavssamarbejdet sigter på at vende denne tendens. 
Regionens bruttoreserver af olie skønnes til 6 030 mio. ton i 1993; dette berører 
partnerne Algeriet, Ægypten, Syrien og Tunis; Libyen alene ligger inde med 50%; 
De kendte reserver af naturgas er af samme størrelsesorden: 5 650 mia. m3 (5 085 
mio. toe). Disse reserver er beliggende i de samme områder som oliereserverne: 
Algeriet er den største producent af naturgas med 64% af reserverne efterfulgt af 
Libyen, Ægypten, Syrien og Tunis. 
2) Kommissionens meddelelse om KU's energipolitik af 14. december 1995 KOM(95)682. 
3) Delvis citat fra Kommissionens arbejdsdokument om europæisk energi frem til 2020: eventuelle 
scenarier, af december 1995 SRK(95)2285. 
- 3 -
Nogle eksperter mener, at de endnu ikke påviste reserver kan beløb sig til over 3 300 
mio. ton olie og 3 400 mia. m3 naturgas. Dette betyder, at en større 
efterforskningsinsats kan føre til opdagelse af olie og gas. 
De nuværende infrastrukturer muliggør en årlig eksport på 162 mio. t olie og 37 mia. m3 
naturgas. En betydelig del af Algeriets eksport af naturgas til EU foregår via LNG. 
Hovedaftageren er EU, som aftager 92 mio. t olie og olieprodukter og 35 mia m3 naturgas: 
producentlandene i Middelhavsområdet leverer ca. en fjerdedel af EU's oliebehov; 
med udviklingen af olierørledninger bliver området også en vigtig transitzone; 
EU importerer 10% af sit naturgasbehov fra Middelhavspartnerne, hovedsagelig fra 
Algeriet. Dette land leverer næsten også al LNG, som importeres af EU. Trods 
udviklingen i transportinfrastruktur for gas, der produceres i Fællesskabet, vil EU's 
afhængighed af gas udefra stige i takt med det øgede forbrug. Takket være 
udviklingen i forbindelserne skulle Middelhavsproduktionen således forbedre EU's 
forsyningssikkerhed; 
Der er store uligheder hvad angår energiressourcer blandt Middelhavspartnerne, hvilket 
kunne medføre udvikling af de indbyrdes forbindelser for transport af gas, olie og 
elektricitet. 
Cairo-konferencen i september 1995 skønnede investeringerne for de næste 25 år i de 
nødvendige infrastrukturer til produktion, transport og distribution af energi til 192 300 mio. 
ECU. Dette udgør 12% af Middelhavspartnernes BNP. 
Forekomsten af fossile energiressourcer i dette område bør ikke tilsløre de muligheder, som 
vedvarende energi byder på. 
Vedvarende energi udgør 9,5% af primærenergien i landene syd og øst for Middelhavet. 
Solenergi og vindenergi udgør her de største muligheder. Biomasse er vigtig, men er 
vanskelig at skønne. 
ii) Perspektiverne for den voksende efterspørgsel 
Middelhavspartnernes samfund karakteriseres af betydelig befolkningstilvækst, selv om den 
er meget forskelligt fra det ene land til det andet: i 2020 skulle befolkningen være steget til 
340 mio. fra de nuværende 200 mio. Befolkningen er koncentreret i byområderne, hvilket 
giver store miljøproblemer: affald, luftforurening, mangel på drikkevand osv. De mest 
berørte lande skal for at imødegå disse problemer de næste 15 år hvert år skabe 2,4 mio. 
arbejdspladser mens de for øjeblikket kun skaber 1,7 mio. og her har man ikke taget hensyn 
til det stadig større antal kvinder på arbejdsmarkedet. Denne demografiske situation alene 
påvirker et voksende forbrug og derfor også voksende fare for miljøet. 
a) Energiforbruget pr. person er i de fleste partnerlandene meget lavt (0,9 toe 
sammenlignet med 3,0 i Fællesskabets medlemslande nord for Middelhavsområdet). 
EU-Middelhavspartnerskabet vil medføre en økonomisk udvikling, hvorfor niveauet 
ikke kan forblive så lavt. På grundlag af nuværende tendenser kan man forvente, at 
energiefterspørgslen, navnlig for transport og elektricitetsproduktion, kan stige fra 
155 mio. toe i 1992 til ca. 458 toe i 2020. Denne stigning indebærer en stærk vækst 
i produktion af hydrocarboner for at kunne finansiere den økonomiske udvikling. 
Elektricitetsefterspørgslen i samme periode stiger formentlig med 5% om året (i EU 
forventes den kun at stige med 1%) og når op på 920 TWh i 2020 sammenlignet 
med 194 TWh på nuværende tidspunkt. I betragtning af befolkningstilvæksten 
forbliver forbruget pr. person nok relativt lavt (2650 KWh) sammenlignet med 
situationen i EU (6 000 KWh). 
12. b) Det voksende forbrug af energiprodukter giver straks anledning til bekymringer 
vedrørende miljøet, så meget mere som der her i Middelhavsområdet er fare for 
at forurene et næsten indelukket hav, der er fælles for alle de lande, der deltager 
i dette partnerskab. 
Man har beregnet, at hvis udviklingen fortsætter som hidtil, vokser C02 i 
Fællesskabet fra 3150 mio. t i Fællesskabet i 1990 til 3721 mio. t i 20204), 
dvs. ca. 18% mere i år 2020. Hos Middelhavspartnerne tredobles C02-
emissioner, fra 287 mio. ti 1990 til 929 mio. t i 2020. 
Middelhavet er også særlig udsat for forurening på grund af transport og 
anvendelse af energi, idet det er en transitzone for energi, navnlig tankere, 
og fordi der langs dets kyster udvikles store byområder og industriområder. 
Olietankerne spilder hvert år 650 000 t olie i Middelhavet. Floderne er også 
meget forurenede, og de store deltaer ved Middelhavet er meget skrøbelige. 
Vandmanglen hos Middelhavspartnerne er den største i verden: 60% af deres 
vedvarende vandressourcer overudnyttes og er ved at blive udtømt på 
mellemlang sigt. Havvandet skal afsaltes, og her er energi svaret, men der 
må også foretages drastiske miljøbeskyttelsesforanstaltninger for at beskytte 
ferskvandet. 
Det voksende forbrug kan ikke udelukkende opfyldes med fossilt brændsel. 
I Middelhavslandene kan vedvarende energikilder bidrage til løsning af dette 
problem og generelt også de problemer forbundet med miljøbeskyttelse, som 
produktion og forbrug af energi forårsager. 
3. HANDLINGSPROGRAM 
13. Da energisektoren er af stor strategisk betydning og da energisamarbejde er strukturerende, 
blev der foretaget en række forberedende initiativer med deltagelse af 
fællesskabsinstitutionerne, industrien og Middelhavspartnerne før konferencen i Barcelona. 
På energiministrenes møde den 1. juni 1995 opfordrede formandskabet 
Kommissionen til at afsætte de nødvendige midler til de identificerede målsætninger 
inden for rammerne af de ressourcer som Det Europæiske Fællesskab anvender til 
sit rammeprogram for partnerskab med landene syd og øst for Middelhavet; 
4) C02-emissioner behandles i konventionen om klimaændringer, som blev ratificeret i december 1993. 
Man er ved at udarbejde en international protokol med henblik på fortsat emissionsreducering efter år 
2000. Fællesskabet følger en strategi, der sigter på at stabilisere emissionerne på 1990-nievauet. 
- 5 
På mødet i Athen den 6. og 7. juli 1995 mellem Europa-Kommissionen og 
Middelhavspartnerne konkluderede man, at det var nødvendigt at definere en 
energihandlingsplan for området og at skabe et forum, til at opfølge planen; 
Repræsentanterne for landene syd og øst for Middelhavet anbefalede på deres møde 
den 19. oktober 1995 med Det Økonomiske og Sociale Udvalg at energisektoren skal 
udgøre en særlig del af samarbejdet mellem EU og Middelhavslandene; 
På et møde den 20. november 1995 i Madrid med deltagelse af energiministrene fra 
Spanien, Frankrig og Italien, repræsentanter for Middelhavspartnerne og fra nogle 
lande i EU samt Europa-Kommissionen erklærede man: "Der må indføres 
hensigtsmæssige instrumenter med henblik på at fremme energiprojekter. Ved at 
skabe et særligt kapitel for energi i MEDA-programmet viser Europa, hvor stor 
vigtighed det tillægger energisektoren i Middelhavsområdet". 
14. SYNERGY-programmet har muliggjort iværksættelse af pilotsamarbejdsprojekter i de seneste 
3 år. Nogle af disse aktioner er forbundet med partnerskabet om energi mellem EU og 
Middelhavslandene: 
Handlingsplanen om energi og bymiljø i Middelhavsområdet, som var et resultat af 
konferencen i Athen i november 1993 etablerede et samarbejde med byerne i det 
sydlige Middelhavsområde om energiforvaltning og miljøbeskyttelse; 
Det palæstinensiske energicenter blev oprettet den 28. december 1993 på grundlag 
af præsident Arafats beslutning og har lige siden modtaget økonomisk støtte og 
teknisk bistand fra SYNERGY-programmet. Det palæstinensiske energicenter støtter 
Den Palæstinensiske Selvstyremyndighed på områderne energi og miljø, navnlig ved 
udarbejdelse af en retlig ramme, planlægning samt koordinering og opfølgning af 
projekter; 
På konferencen i Tunis i marts 1995 deltog også repræsentanter fra de 
Middelhavslande, der ikke er medlemmer af EU. Formålet var at vurdere 
energisituationen i området og at foreslå emner og prioriteter for regionalt 
samarbejde; 
Konferencen i Cairo i september 1995 blev afholdt i fællesskab med Verdensbanken 
og Middelhavsobservatoriet for Energi, og man behandlede her problemerne 
forbundet med finansieringen af energiprojekter i regionen og fremsatte forslag for 
en bedre kapitalmobilisering hertil. 
15. JOULE-THERMIE-programmet har også gjort det muligt at iværksætte aktioner med henblik 
på at styrke industrisamarbejdet med Middelhavspartnerne, oftest med støtte af en lokal 
aktør. På konferencerne i Madrid (1995) og Athen (1996) om vedvarende energi i området, 
som blev finansieret af THERMIE-programmet, udarbejdede man henstillinger om en øget 
distribuering af vedvarende energi. 
3.1. Samarbejdsområder 
16. I Barcelona-erklæringen definerede man målsætningerne for partnerskabet på det økonomiske 
område, nemlig at deltage i: 
6 -
bistand til den økonomiske omstilling (etablering af en zone med fri vareudveksling, 
stimulering af den private sektor og privat investering, bedre økonomisk 
infrastruktur), 
bistand til en bedre socioøkonomisk ligevægt (ved at forbedre de sociale tjenester, 
fremme af en harmonisk og integreret udvikling af landområderne, beskyttelse af 
miljøet), 
støtte til regionalt og grænseoverskridende samarbejde. 
17. Hvis disse tre målsætninger skal forfølges, må der udvikles energisamarbejde på følgende 
områder: 
i) Energipolitik: 
Der må oprettes en regional tænketank med henblik på at udvikle 
sammenhængende energipolitikker. Der må derfor tilrettelægges hyppigere møder 
mellem institutioner og eksperter fra EU og Middelhavspartnerne, og dette skal 
foregå i en mere struktureret ramme; 
der må udvikles energiplanlægningsinstrumenter, som skal bygge på den store 
komplementaritet mellem Middelhavets to bredder, når det drejer sig om 
markeder og forsyningsnet; 
udvekslingen af energiprodukter må øges. Der skal udarbejdes en hensigtsmæssig 
retlig ramme med henblik på at fremme og støtte den regionale og tværregionale 
handel; 
man må sikre private investeringer i energiressourcer og ligeledes net ved at 
skabe et favorabelt klima for at eliminere investeringshindringer, således at 
privatinvstering bliver mere dynamisk, og det bliver muligt at modernisere og 
omstrukturere industrien og de eksisterende infrastrukture og at fremme 
vedvarende energier under økonomisk tilfredsstillende vilkår; 
i fællesskab at bekæmpe drivhuseffekt og klimaændring gennem en 
emissionsstabilisering på regionalt niveau. 
18. ii) Infrastrukturer og net, navnlig med henblik på at udvikle og forbinde energinettene 
i de forskellige regioner rundt om Middelhavet. 
Den indsats, som Fællesskabet er ved at iværksætte i forbindelse med 
infrastrukturprojekter af fælles interesse til transport afgås og elektricitet skal også 
medvirke til at sikre investeringerne hos Middelhavspartnerne set fra et økonomisk 
synspunkt. Gasforsyningen er afhængig af, at der findes transportnet i disse lande, 
men elektricitetsnettenes effektivitet er også afhængige af gode indbyrdes 
forbindelser, og med tiden må der skabes en ring rundt om Middelhavet, som 
muliggør en god udnyttelse af produktionskapaciteten. 
- 7 -
19. Når Fællesskabet erkender, at forbindelsesprojekter er af fælles interesse, kan disse projekter 
nyde godt af EU-finansiering i henhold til forordningen om økonomisk støtte til det 
transeuropæiske net, navnlig samfinansiering af gennemførlighedsundersøgelser om 
energiprojekter^. Kommissionen foreslår så Rådet - på grundlag af Parlamentets og Rådets 
beslutning om EF-retningslinjer vedrørende transeuropæiske energinet - at anmode de tolv 
partnere, der deltog i Barcelona-konferencen om at erkende at disse projekter er af fælles 
interesse inden for rammerne af partnerskabsaftalerne. 
Det er generelt vigtigt at samordne EU-Middelhavsaktiviteterne og de støtteinstrumenter, der 
allerede er iværksat under TACIS for landene i Centralasien. 
Fællesskabet har identificeret en række projekter af fælles interesse om transeuropæiske 
energinet6). 
20. Blandt de allerede identificerede projekter af fælles interesse vedrører mange 
Middelhavsområdet og sigter på at etablere eller styrke forbindelserne mellem elnettene og 
gasnettene i EU og Middelhavspartnerne73: 
elektricitetsnet: Spanien-Marokko, Grækenland-Tyrkiet, 
gasnet: Algeriet-Spanien-Frankrig, Algeriet-Tunis-Italien. 
Som følge af udviklingen i energiefterspørgslen i EU og hos Middelhavspartnerne og 
udviklingen i naturgasproduktionen og elektricitetsproduktionen samt produktionsstederne 
kunne andre interessante projekter i Middelhavsområdet modnes i løbet af de næste år: 
Elektricitetsnet: Italien-Tunis, Marokko-Algeriet-Tunis, Tyrkiet-Syrien 
Gasnet: Styrkelse af de eksisterende gasrør, 
gasrør fra Libyens kilder, 
gasrør tværs over Centralasien/Iran via Tyrkiet. 
21. Middelhavslandene har også iværksat mange projekter til at styrke gas- og 
elektricitetsforsyningen: 
Elektricitetsnet: Marokko-Algeriet-Tunis-Libyen, Libyen-Egypten, Egypten-
Jordan, Jordan-Syrien-Tyrkiet, 
Egypten-Israel-Den Palæstinensiske Selvstyremyndighed. 
Gasnet: Marokko-Algeriet, Egypten-nabolandene. 
De net, der forbinder medlemslandene og partnerlandene skal opfylde de eksisterende normer 
for miljøpåvirkning. Det henstilles at projekter begrænset til et enkelt partnerland følger 
samme fremgangsmåde. 
5) Rådets forordning (EF) nr. 2236/95 af 18.9.1995 (EFT nr. L 228 af 23.9.1995). 
6) Rådets fælles holdning af 29.6.1995 og Europa-Parlamentets udtalelse ved andenbehandling af 
26.10.1995 om Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et sæt retningslinjer for transeuropæiske 
net på energiområdet KOM(93) 685. 
7) Iran og Libyen modtager ikke Fællesskabsstøtte og kan ikke deltage i MEDA-programmet. 
8 -
22. iii) Industrielt samarbejde og FTU skal navnlig tjene til at fremme FTU og investeringer 
gennem partnerskabsaktioner inden for vedvarende energier, energieffektivitet, 
behandling og forvaltning afvandressourcerne, eftersøgning, produktion, raffinering 
og distribuering af hydrocarboner samt produktion, transport og distribution af 
elektricitet: 
De økonomiske behov til udvikling af elektricitetskapaciteten er et af de vigtigste 
aspekter for samarbejdet mellem de to regioner. Det drejer sig navnlig om 
teknologioverførsel til udnyttelse af kul under miljømæssigt tilfredsstillende 
betingelser og til styrkelse af infrastrukturerne til produktion og transport. 
Udviklingen af FTU-samarbejde om energi er et vigtigt tema i det videnskabelige 
og tekniske samarbejde med Middelhavslandene og følges derfor indgående af 
opfølgningsudvalget som er oprettet for at styrke partnerskabspolitikken i 
Middelhavet på forskningsområdet. På forskningsministrenes møde den 25. marts 
1996 understregede man denne politiks vigtighed og også i denne forbindelse 
opfølgningsudvalget. FTU-aktionerne om energi kan foretages inden for 
rammerne af de eksisterende programmer JOULE-THERMIE (ikke-nuklear 
energi) og INCO (samarbejde med udviklingslandene). Navnlig THERMIE-
programmet giver mulighed for udbredelse af teknologi på initiativ af organer 
eller industrier i medlemsstaterne eller associerede stater. 
Samarbejde på standardiseringsområdet bør lette investeringer i indbyrdes 
forbindelser og i vedvarende energi på samme måde som i Fællesskabet. Den 
Europæiske Standardiseringsorganisation har siden 1990 med støtte fra Det 
Europæiske Fællesskab etableret en afdeling, som dels skal give tredjelande de 
oplysninger, de ønsker, om europæisk standardisering og dels støtte de lande, der 
ønsker det, med standardisering. Tunis, Malta og Israel har allerede nydt godt af 
denne afdelings arbejde. Samtidig med at Kommissionen stimulerer arbejdet med 
standardisering på området for energieffektivitet og vedvarende energier inden 
for rammerne af hvidbogen om energipolitik, undersøger den mulighederne for 
at udvide denne afdelings aktiviteter. 
3.2. Sikring af investeringer 
23. Virksomhederne og landene syd og øst for Middelhavet står over for mikro- og 
makroøkonomiske problemer, og deres finansieringsbehov må derfor i stadig højere grad 
opfyldes af privat investering. Dette forudsætter, at der findes projekter, der er rentable nok 
til at tiltrække privat investering - lokal eller international - og som indgår i en så generel 
ramme, at de er tilstrækkeligt beskyttede over for risici. 
24. Energiinvesteringer antager ofte strategisk karakter og betinger den økonomiske og sociale 
udvikling, navnlig når det drejer sig om at opfylde lokale behov. Der må derfor skabes et 
positivt miljø til at fremme disse investeringer ved at forfølge eller engagere sig i en reform 
af energisektorerne i Middelhavslandene. Dette bør sigte på at styrke markederne og på 
længere sigt at sikre mulighederne for at generere investeringskapacitet. De fleste af disse 
lande har dog svært ved at opnå en sådan udvikling og der er store forskelle mellem dem. 
Man er dermed forpligtet til at anvende en specifik fremgangsmåde, at anvende flere 
instrumenter og ikke identificere sig med de instrumenter, der anvendes andet steds i verden. 
9 -
25. Det antages generelt, at de største hindringer for finansiering af energiprojekter i området 
er følgende: 
den institutionelle ramme er ikke tilstrækkeligt udviklet; 
den politiske risiko; 
faren for omvæltninger; 
vanskelighederne med at mobilisere lokal kapital; 
vanskeligheder ved at stille projekter på benene. 
26. De eksisterende forbindelser inden for teknisk samarbejde, udveksling af knowhow og 
forsyningsaftaler mellem de største virksomheder i partnerlandene har på nuværende 
tidspunkt store vanskeligheder med at udvikle sig til virkelige samarbejdsforbindelser og 
fælles investeringer. Man må derfor definere ensartede betingelser både af retlig art og 
kontraktmæssig art med henblik på at fremme udenlandske virksomheders investeringer. Ikke 
alene må Middelhavspartnerne åbne deres markeder, men de skal også vedtage så ensartede 
bestemmelser som muligt for at undgå at virksomhederne skal tilpasse sig forskellige 
retsrammer i forskellige lande. 
i). Det europæiske energicharter 
27. Middelhavslandenes associering til traktaten om det europæiske energicharter nævnes i 
arbejdsprogrammet for Barcelona-konferencen som et middel til at skabe et gunstigt miljø 
for energiproduktionsvirksomheders investeringer og aktivitet. 
Traktaten om energicharteret skal fremme adgang til ressourcer til handel og investering på 
energiområdet. Det bidrager til sikkerhed forbundet med eftersøgning og forsyning og er 
særlig opmærksom på miljøbeskyttelse navnlig via protokollen om energieffektivitet. 
Traktaten giver private investorer en stabil og ikke-diskriminerende juridisk ramme, som 
fjerner investeringshindringerne, letter forhandlingerne og åbner nye perspektiver. Man kan 
være sikker på, at de lande, der har undertegnet traktaten, overholder deres forpligtelser over 
for udenlandske investorer, da traktaten indebærer accept af adgang til international mægling 
i tilfælde af uoverensstemmelser. Energisektorerne bliver således mere konkurrencedygtige 
og kan tiltrække investeringer. 
28. Charteret giver derfor mulighed for at imødegå eventuelle risici på investeringsområdet. 
Kommissionen mener dog, at der bør træffes visse forsigtighedsforanstaltninger før de 
Middelhavspartnere, der endnu ikke har tiltrådt traktaten, opfordres til at gøre dette8): 
traktaten om energicharteret er blevet udarbejdet med henblik på en pan-europæisk 
kontekst og med henblik på den overgangsfase, østlandenes økonomier befinder sig 
i. Der er også blevet taget hensyn til de central- og østeuropæiske landes rolle som 
transit for transport af gas og olie til forbrugerlandene. De fleste af 
Middelhavspartnerne befinder sig endnu ikke i en sådan energisituation, der bygger 
på gensidig afhængighed; 
8) Følgende Middelhavspartnere er bl.a. undertegnere af Traktaten om energieharterct: Cypern, Malta og 
Tyrkiet. Algeriet, Marokko og Tunis inviteres til at deltage i konferencens arbejde som observatører. 
10 -
transit af energiprodukter var under forhandlingerne om traktaten et vigtigt element, 
som blev behandlet med omhu, og som udgjorde et af traktatens grundelementer. I 
Middelhavsregionen er transitfunktionen begrænset, da nettene er så ringe udviklet; 
det var med forhandlingerne om traktaten hensigten at opfylde behovet for en 
kooperations- og retlig ramme for handel og etablering. Dette behov opfyldes i 
Europa-Middelhavszonen af associeringsaftaler, som Fællesskabet er i færd med at 
indgå. Nogle af Midelhavspartnerne er i øvrigt medlemmer af 
Verdenshandelsorganisationen^. Under disse forhold har deres tiltrædelse til traktaten 
om energicharteret ikke stor indflydelse på den eksisterende retlige ramme. 
29. Til trods herfor syntes det dog mindre effektivt at øge samarbejdsrammerne, så meget mere 
som nogle Middelhavspartnere er medlemmer af energicharteret. En udvidelse af 
konferencen om charteret - som påbegyndte sin operationelle fase i 1996 - ville heller ikke 
være helt uden konsekvenser for denne organisations effektivitet. Kommissionen bør derfor 
snarere anvende en gradvis fremgangsmåde, idet den udnytter den fleksibilitet, traktaten 
giver mulighed for, således at et land først kan være observatør, dernæst associeret medlem 
og endelig fuldt medlem. 
Observatørstatus giver således lande, der eksporterer olie og gas, mulighed for at 
være fuldt informeret om de aftaler, der indgås mellem de lande, der har undertegnet 
traktaten på områder, der kan være vigtige for observatørlandene. 
De lande, der har undertegnet charteret, men ikke traktaten, kan deltage aktivt i 
konferencens møder som observatører uden stemmeret mod betaling af et bidrag. 
Assoceringsstatus gør det muligt for lande og internationale organisationer, som har 
denne status, at deltage i og iværksætte nogle af traktatens bestemmelser ved at 
forhandle denne deltagelse med charterets konference. Traktaten indeholder ikke 
eksplicitte bestemmelser, som forpligter associerede lande til at undertegnet charteret, 
og det samme er tilfældet for observatørstatus. Associeringsaftalens indhold skal 
fastsættes under forhandlingerne og skal godkendes enstemmigt at konferencen. 
Tiltrædelse af traktaten forudsætter dog, at man har undertegnet charteret. 
Tiltrædelsesbetingelserne skal godkendes enstemmigt. 
30. Fællesskabet bør derfor til en begyndelse støtte Middelhavspartnernes eventuelle anmodning 
om at deltage som observatører i konferencen om charteret, således at de kan følge arbejdet. 
Dette bør forberedes sammen med alle de interesserede parter, først og fremmest 
medlemmerne af konferencen om charteret. 
Den indhentede erfaring ved iværksættelse af charteret og den tilknyttede traktat samt 
Middelhavslandenes analyse af de midler, man i charteret anvender til at opnå charterets mål 
kan måske i fremtiden overbevise disse lande om at tiltræde som associerede medlemmer 
eller fulde medlemmer afhængig af deres forskellige interesser. 
9) Cypern, Israel, Malta, Marokko, Tunis og Tyrkiet. 
Partnerlandenes forhold og tilknytning .til charteret må være deres valg, og de kan ikke 
træffe et sådant valg før de kender charterets positive sider. Kommissionen vil sammen med 
charterets sekretariat afholde et oplysende seminar for Middelhavspartnerne og erhvervslivet. 
ii). Analyse af mulighederne for at lette investeringer 
3 1 Det er indlysende, at det må være en prioriteret målsætning at skabe et miljø der er stabilt, 
og som privilegerer markedsmekanismer, således at det tilskynder til investering. Nogle af 
partnerlandenes økonomiske og politiske situation giver dog ikke mulighed for hurtige og 
væsentlige fremskridt på kort sigt. 
Kommissionen vil foretage en undersøgelse om de muligheder, der allerede eksisterer, eller 
som kan udvikles med henblik på at lette investeringer i Middelhavspartnerlandene. Denne 
undersøgelse skal omfatte en vurdering af de risici og usikkerhedsmomenter, der på 
nuværende tidspunkt begrænser sådanne investeringer, de disponible finansieringsteknikker 
og eventuelle muligheder for bedre dækning af risici forbundet med investeringerne. Den 
skal identificere de midler der er bedst egnede til at sikre energiinvesteringer under 
hensyntagen til samarbejdets målsætning. 
3.3. Tilrettelæggelse af samarbejdet 
32. EU-Middelhavssamarbejdet skal udvikles ved iværksættelse af en sikker og effektiv 
organisation, der gør det muligt at tilgodese de fælles interesser. Der skal skabes det 
nødvendige grundlag for overførsel af erfaring og knowhow og for en dialog mellem 
Fællesskabet og Middelhavspartnerne om spørgsmål af politisk og energistrategisk art, om 
sådanne spørgsmål om energiafgifter, uddannelse, finansiering af projekter, institutionel 
ramme og forvaltning af handlingsplaner samt miljøbeskyttelse. 
Tilrettelæggelse af samarbejdet hviler på oprettelse af to instrumenter til opfølgning af 
samarbejdet: Forum for energisamarbejdet mellem Fællesskabet og Middelhavslandene og 
økonomiske ressourcer. 
i) Forum for energisamarbejdet mellem Fællesskabet og Middelhavslandene 
33 Deltagerne i mødet i Athen den 6. og 7. juli 1995 var principielt enige om at oprette et 
forum for energisamarbejde mellem Fællesskabet og Middelhavslandene. Dette forum skulle 
først og fremmest gennemføre to hovedmålsætninger: 
strukturere samarbejdsforbindelserne mellem Det Europæiske Fællesskab og 
Middelhavspartnerne, dels ved at fremme kontaktnet mellem myndighederne og dels 
ved at fremme informationsudveksling og dialog med erhvervslivet, idet der tages 
hensyn til forholdet mellem energi og miljø, således at der opnås en bæredygtig 
udvikling, 
udvikle de nødvendige gennemsilighedsinekanismer for de planlagte projekter 
12 -
34. Det er berettiget at oprette et sådant forum, da den ramme, der blev skabt af konferencen 
i Barcelona ikke gør det muligt at behandle specifikke energiproblemer (overførsel af 
knowhow, udveksling af informationer, bedre udnyttelse af olie, gas og kul, udvikling af 
energinet, bedre energieffektivitet, fremme af anvendelse af vedvarende energi og 
miljøbeskyttelse). Det bør være muligt for de ansvarlige myndigheder at mødes og at udvikle 
fælles strategier eller fælles samarbejdsprojekter under ministerkonferencen uden at 
tilsidesætte den generelle samarbejdsramme, som blev oprettet af konferencen i Barcelona 
eller af de bilaterale aftaler. 
a) Forumets sammensætning og funktion 
35. Forumet er en ramme for politisk dialog med de ansvarlige i energisektoren på ministerielt 
niveau eller på administrativt niveau i de lande, der medvirker i samarbejdet mellem 
Fællesskabet og Middelhavslandene. Forumets effektivitet bygger netop på, at det består af 
repræsentanter for medlemsstaterne, som har beføjelse til at iværksætte samarbejdsaktioner 
og at fremme projekter af fælles interesse. 
Forumet skal arbejde inden for de retningslinjer, der er fastsat af ministerkonferencen for 
samarbejdet mellem EF og Middelhavslandene. Den ministerkonference, der blev fastsat af 
konferencen i Barcelona for opfølgning af samarbejdet skal sikre forumets sammenhæng 
med de andre samarbejdsinstanser og særlig på forskningsområdet. 
36. Kommissionen er rede til at støtte forumets funktion på enhver måde. Den mener dog, at alle 
deltagere i partnerskabet bør tage deres del af ansvaret, og Kommissionen ønsker derfor 
sammen med sine partnere at definere betingelserne for deltagelse i forumet under acceptable 
forhold. 
37. Energisamarbejdet kræver medvirken fra aktører uden for forumet, som feks. 
finansieringsinstitutter, virksomheder og fagforeninger, og forumet skal derfor lade disse 
aktører komme til orde, hvilket også indgår i dets interne regler. Kommissionen støtter 
selvfølgelig ethvert nyttigt initiativ, der letter samarbejdet med erhvervslivet og 
fagforeningerne på begge sider af Middelhavet. 
b) Forumets arbejdsopgaver 
38. Forumets vigtigste opgave er at skabe en stående ramme for deltagerne med henblik på 
dialog og informationsudveksling. Den spiller således en vigtig rolle for en bedre gensidig 
forståelse. 
Men forumet skal også indføre en regional samarbejdsdynamik når det drejer sig om 
udvikling af projekter ved at indføre et "EU/Middelhavsmærke" for projekter, der bidrager 
til dette samarbejde. Forumet uddeler dette mærke i henhold til kriterier, der fastsættes 
senere. Disse kriterier skal prioritere projekter, som indebærer samarbejde mellem mindst 
to lande. Hvis et projekt modtager dette mærke, får det i henhold til de økonomiske 
bestemmelser adgang til EF-finansiering. 
Endelig skal forumet udarbejde og offentliggøre en femårig handlingsplan. Denne 
handlingsplan skal godkendes af alle forumets medlemmer. Hvert andet år skal forumet 
udarbejde og offentliggøre en vurdering om gennemførelsen af handlingsplanen i de 
foregående to år. 
13 
ii) Økonomiske ressourcer 
39. EU/Middelhavsenergisamarbejdet skal placeres i en ramme bestående af eksisterende 
finansiering, men for at forbedre udnyttelsen af de begrænsede ressourcer må Fællesskabet 
udvikle en fleksibel politisk og økonomisk samarbejdspolitik for at forsøge at gøre 
Fællesskabet interesser forenelige med Middelhavspartnernes interesser. 
Der skal derfor findes hensigtsmæssige økonomiske mekanismer for at nå de 
energimålsætninger, der er fastsat af partnerskabet og også for at bidrage til gennemførelse 
af de generelle målsætninger. 
a) Økonomiske og tekniske ledsageforanstaltninger (MEDA) 
40. I arbejdet med at definere EU/Middelhavspartnerskabet har man ofte foreslået at stille 
økonomiske midler til rådighed: 
under energiministrenes møde den 1. juni 1995 opfordrede formandskabet 
Kommissionen til at give de identificerede målsætninger passende økonomiske midler 
inden for rammerne af de ressourcer, som Det Europæiske Fællesskaber anvender i 
sit rammeprogram for partnerskab med landene syd og øst for Middelhavet. 
på deres møde den 20. november 1995 i Madrid erklærede energiministrene for 
Spanien, Frankrig og Italien, repræsentanter for Middelhavspartnerne, EU's 
medlemslande og Europa-Kommissionen at det for at fremme energiprojekter var 
nødvendigt at indføre hensigtsmæssige instrumenter. Hvis man oprettede en specifikt 
energiafsnit i MEDA vil det vise, hvor stor vigtighed EU tillægger energi i 
Middelhavsområdet. 
MEDA sigter på at støtte Middelhavspartnernes indsats for at fremme deres økonomiske og 
sociale struktur og at dæmpe de eventuelle følger for de sociale forhold og for miljøet af den 
økonomiske udvikling. 
41. Kommissionen letter under hensyntagen til MEDA's målsætninger og procedurer 
samordningen og behandlingen af energiprojekter. I samråd med Middelhavspartnerne 
fastsætter den målsætningerne for samarbejde på dette område og fastsætter kriterierne for 
udvælgelse af projekter. Der tages hensyn til forumets rolle ved definering af retningslinjer 
og til procedurerne i MEDA. Anvendelsen af MEDA er således afhængig af disse landes 
vigtighed for EU, hvad angår energi og de energiproblemer, som skyldes 
befolkningsproblemer. 
42. En sådan integreret fremgangsmåde gør det muligt at skabe den nødvendige samordning 
mellem de forskellige bilaterale dele af samarbejdet, hvorved MEDA's bilaterale karakter 
tilgodeses. MEDA bidrager således til at udvikle energiaktioner, som ikke bare er en 
gennemførelse af energipolitiske målsætninger (beskrevet i punkt 3.1), men som også 
bidrager til at iværksætte andre målsætninger af mere generel karakter: miljøbeskyttelse, 
politisk stabilitet, social integrering, fred og velstand. 
14 
b) Det fjerde FlU-rammeprogram 
43. Deltagerne i Barcelona-konferencen havde til hensigt at fremme forskning og udvikling ved 
at behandle problemet om de voksende forskelle i den videnskabelige indsats, samtidig med 
at man holder sig de fælles fordele for øje. Samarbejdet skal i denne forbindelse først og 
fremmest dreje sig om: 
at styrke Midddelhavslandenes egen forskningskapacitet og at yde et bidrag til 
uddannelse af videnskabeligt og teknisk personale ved en større deltagelse i fælles 
forskningsprojekter 
deltagelse i fælles forskningsprojekter fra kvalificerede forskningsinstitutter og højere 
uddannelsesanstalter i EU-lande og i Middelhavslandene; oprettelse af et 
videnskabeligt net omfattende klart definerede temaer. 
44. Det bør i denne forbindelse nævnes, at et stort antal specifikke programmer under det fjerde 
FTU-program muliggør deltagelse af videnskabelige og tekniske forskningsinstitutter i 
partnerlandene omkring Middelhavet. En sådan deltagelse vurderes for de enkelte projekter, 
og der er ikke noget økonomisk bidrag i forbindelse med de specifikke programmer. Det 
drejer sig særlig om forskningsprojekter forbundet med miljø og teknologi, sundhed og 
samfund, forskning om vedvarende energi, byplanlægning, teknologi og information, 
teknologi og kommunikation. 
45. De tolv Middelhavspartnere kan deltage i specifikke ikke-nukleare energiprogrammer og i 
INCO inden for disse programmers grænser: 
landenes forskningsinstitutter kan associeres til projekter, som forelægges af 
europæiske virksomheder inden for JOULE uden økonomisk bidrag fra programmet. 
Dette program er således et instrument til gennemførelse af projekter af fælles 
interesse for EU og Middelhavslandene, f.eks. projektet INTERSUMED som forener 
energivirksomhederne i hele Middelhavszonen med henblik på at integrere 
vedvarende energier i det elektriske system (fælles projekt JOULE-INCO); 
udbredelsesaktioner, stimulering af PME og samordnede aktioner kan på grundlag 
af THERMIE ledsage projekter forbundet med nye energiteknologier med henblik 
på at vise deres industrielle levedygtighed og teknologiske gennemførlighed (uden 
hensyntagen til det kommercielle aspekt). Disse aktioner kan udføres i landene, uden 
at disse har ret til at deltage deri; 
nogle programmer kan finansieres gennem INCO-DC10). Det drejer sig om fælles 
videnskabelige og teknologiske forskningsprojekter og ledsageforanstaltninger som 
udvikler udnyttelse af vedvarende energi og navnlig en bæredygtig forvaltning af 
naturressourcer. INCO-DC bruger 3 mio. ECU på ikke-nuklear energi, hvoraf 1,66 
mio. ECU til demonstrationsprogrammer og 1,34 mio. ECU til finansiering af 
JOULE-programmet i tredjelande; 
10) En del af INCO-programmet er beregnet på udviklingslande. 
15 
under disse programmer kan der også foretages aktioner om de energimæssige og 
teknologiske fremtidsudsigter i Middelhavsregionen og navnlig analyse af de 
økonomiske og miljømæssige virkninger af de valg, der foretages inden for energi. 
c) SYNERGY-programmet 
46. SYNERGY-programmet skal placere forskellige samarbejdsaktioner i en sammenhængende 
ramme ved at bistå disse lande med at definere en global energipolitik. Programmet skal 
herved både stimulere de forberedende faser af projekter, der søger finansiering hos MEDA 
og opmuntre medlemslandene til at iværksætte aktioner. SYNERGY-programmet kan også 
bistå forumet sammen med MEDA. Fordelingen af arbejdsområder mellem de to 
programmer er endnu ikke blevet præciseret. 
47. SYNERGY har allerede sammen med Middelhavspartnerne finansieret nogle uddannelses-, 
planlægnings- og bistandsaktiviteter og råder i 1996 over 9 mio. ECU, hvoraf en tredjedel 
skal finansiere aktiviteter med Middelhavspartnerne. 
Hvis Rådet vedtager SYNERGY-programmet kan samarbejdet med disse lande foretages i 
en flerårig ramme og inddrage alle medlemsstaterne i aktionerne. 
4. KONKLUSIONER 
48. På grundlag af de energisamarbejdsområder, der blev defineret på konferencen i Barcelona 
har Kommissionen til hensigt at arbejde med følgende initiativer: 
oprettelse af et forum for energisamarbejde mellem EU og Middelhavspartnerne, med 
henblik på en fælles forvaltning af energisamarbejdet, da medlemmerne af 
partnerskabet her kan mødes og udveksle oplysninger; 
drøftelser med Middelhavspartnerne om eventuel deltagelse i konferencen om det 
europæiske energicharter, hvis de ikke allerede er medlemmer; 
gennemførelse af en undersøgelse om, hvorvidt man kan skabe et instrument til 
garanti af investeringer. Kommissionen aflægger om et år en rapport til Europa-
Parlamentet og Rådet og forelægger eventuelt konstruktive forslag; 
iværksættelse af samarbejde med de pågældende lande og i den forbindelse 
partnerskabsaftaler om gennemførelse af projekter af fælles interesse inden for de 
transeuropæiske net under hensyntagen til kampen mod klimaændringer; 
lettelse af arbejdet med samordning og behandling af energiprojekter under 
hensyntagen til MEDA's målsætning og procedurer. 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 149 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 11 
Katalognummer : CB-CO-96-165-DA-C 
ISBN 92-78-02587-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg