MMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(90) 183 endelig udg. - SYN 275 
Bruxelles, den 19. juni 1990 
Forslag til 
RÂDCTS TORORDNING (EØF) 
om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
BEGRUNDELSE 
INDLEDNING 
1. For at oprette et indre marked og fjerne de fiskale grænser som anført 
I Traktaten kræves et tættere administrativt samarbejde mellem medlems­
staternes skatte- og afgiftsforvaltnlnger. Baggrunden herfor er, at 
medlemsstaterne ikke længere vil kunne føre skatte- og afgiftskontrol med 
varebevægelserne inden for Fællesskabet ved hjælp af de toldprocedurer, der 
har direkte tilknytning til overskridelsen af en Indre grænse. I stedet må 
kontrollen af de erhvervsdrivendes regnskaber primært bygge på standard­
procedurer støttet af transaktlonskontroI systemer, som det for øjeblikket 
sker ved opkrævningen af indenlandsk merværdiafgift. For at kunne gøre 
dette må medlemsstaterne have mulighed for at foretage en krydsrevision af 
oplysninger om køb og salg foretaget i andre medlemsstater. Dette kan kun 
ske gennem et øget administrativt samarbejde. 
Behovet for at styrke de gældende bestemmelser om administrativt samarbejde 
eller gensidig bistand inden for området indirekte skatter blev udtrykke­
ligt påpeget i Kommissionens afgiftsharmoniserIngspakke fra 1987. F.eks 
blev det i dokument K0M(87) 323 af 5. august 1987 foreslået, at "den 
eksisterende ordning for gensidig bistand suppleres med et langt mere 
udbygget og omfattende samarbejdssystem" (punkt 9.1.). Senere har medlems­
staterne selv åbent tilkendegivet, at der er behov for at styrke det 
administrative samarbejde, hvilket fremgår af konklusionerne fra Rådets 
møde (økonomi og fi nans) den 13. november 1989: "Risikoen for afgifts­
unddragelser skal effektivt forebygges ved hjælp af en kontrolordning. Den 
vil i første række bygge på de nationale myndigheders udnyttelse af 
virksomhedernes angivelser, på regelmæssig udveksling af informationer og 
på forelæggelse af dokumentation udfærdiget af myndighederne. Dette perma­
nente, administrative samarbejde skulle ikke give anledning til hindringer 
i forbindelse med de nationale lovgivninger. Det vil supplere de eksiste­
rende procedurer for gensidig bistand" (rådsdokument 9850/89, punkt 3). 
- 3 -
DEN NUVÆRENDE SITUATION 
2. På nuværende tidspunkt findes der ingen bestemmelser i EF-lovgivningen 
om gensidig bistand på punktafgiftsområdet. For merværdiafgiftens vedkom­
mende findes der et regelsæt, nemlig Rådets direktiv 79/1070/EØF, som reelt 
blot udvider bestemmelserne om direkte skatter i direktiv 77/799/EØF til 
også at gælde merværdiafgiften. 
3. Endvidere findes der på told- og landbrugsområdet EF-regler for 
gensidig bistand i form af forordning (EØF) nr. 1468/81, ændret ved 
forordning (EØF) nr. 945/87. Desuden findes der en række supplerende 
bestemmelser om gensidig bistand mellem toldforvaltningerne i Napoli­
konventionen af 1967, der er en international traktat indgået mellem 
medlemsstaternes regeringer, som Ikke er en del af EF-lovgivningen. 
4. De nugældende bestemmelser om gensidig bistand på EF-plan er et godt 
udgangspunkt for et øget samarbejde, Ikke mindst hvad angår merværdi­
afgiften. Bestemmelserne er dog hidtil kun blevet benyttet i beskedent 
omfang, fordi medlemsstaterne har ment, at de nationale kontrolforan­
staltninger på skatte- og afgiftsområdet, der Jo bygger på Import/eksport­
oplysninger, kunne fungere tilfredsstillende isoleret. Denne situation vil 
ændre sig af de årsager, der er anført I punkt 1, og Kommissionen har 
konkluderet, at den bedste måde, hvorpå Rådets mandat om at styrke det 
administrative samarbejde mellem medlemsstaterne på afgiftsområdet kan 
føres ud i livet, er ved hjælp af en ny retsakt. Det er et forslag til 
denne retsakt, der herved forelægges. 
GRUNDLAGET FOR DEN NYE RETSAKT 
5. Den nye retsakt bygger på gældende bestemmelser i direktiv 79/1070 og 
indeholder de ændringer, man har fundet det hensigtsmæssigt at foretage i 
lyset af toldforvaltningernes erfaringer med anvendelsen af forordning 
1468/81. For første gang omfatter anvendelsesområdet punktafgifter. Hvor 
det har været relevant, har man taget hensyn til bestemmelserne i den endnu 
ikke ratificerede konvention fra OECD/Europarådet om gensidig administrativ 
bistand på skatte- og afgiftsområdet. 
- 4 -
6. Retsakten har form af en forordning og ikke et direktiv. Formålet 
hermed er at sikre en mere ensartet anvendelse af de nye bestemmelser og en 
hurtigere gennemførelse. Forordningsforslaget bygger på Traktatens artikel 
100 A, og kræver derfor et samarbejde med Europa-Parlamentet. Der bør 
ligeledes Indhentes udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
TILGRUNDLIGGENDE FORUDSÆTNINGER 
7. Det er vigtigt at gøre sig klart fra begyndelsen, at administrativt 
samarbejde efter 1992 vil have en ny dimension, som der i tilstrækkelig 
grad må tages højde for i den nye retsakt. Det fremtidige system vil nemlig 
omfatte to særskilte, men beslægtede former for samarbejde. 
8. På den ene side vil det være nødvendigt at videreføre og udbygge de 
procedurer, der gælder i tilfælde af svig og grove uregelmæssigheder. Disse 
procedurer vil fortsat hovedsagelig finde anvendelse bilateralt, men de må 
nu lægges i faste EF-rammer og retligt bygge på en EF-retsakt. Netop fordi 
princippet om momsopkrævning i bestemmelseslandet bibeholdes i en 
overgangsperiode, vil mulighederne for visse typer svig blive øget, og der 
vil derfor højst sandsynligt ske en stigning i antallet af anmodninger om 
samarbejde vedrørende svig i fremtiden. 
9. På den anden side vil der imidlertid bi I ve behov for en ny type 
administrativt samarbejde, der er affødt af behovet for at udveksle 
oplysninger om moms- og punktafgiftspligtige transaktioner Inden for 
Fællesskabet som anført i punkt 1. Hvad moms angår, vil udgangspunktet være 
de normale kontrolprocedurer såsom risikoanalyseteknik og vurdering af de 
erhvervsdrivendes systemer, som på nuværende tidspunkt benyttes i vid 
udstrækning i den indenlandske kontrol. Disse procedurer må hvad angår 
samhandelen på tværs af Fællesskabets indre grænser suppleres med teknikker 
til på stikprøvebasis at kontrollere de angivelser, som de erhvervsdrivende 
regelmæssigt indsender. Disse kontrolprocedurer vil være et væsentligt 
element I den kontrolordning, der kræves for at Indføre det endelige 
momssystem baseret på opkrævning i oprindelseslandet efter udløbet af 
overgangsperioden. Under overgangsordningen vil disse procedurer være lige 
så nødvendige, så at det sikres, at varer, der ønskes momsberigtiget til 
nu I sats, rent faktisk krydser en grænse og bringes ind under bestemmelses­
medlemsstatens momskontrol. Eftersom ordningen med momsopkrævning i 
bestemmelseslandet bibeholdes i en overgangsperiode, er det desuden 
nødvendigt I forbindelse med trekantstraf Ik at kunne få bekræftet, hvad der 
- 5 -
er det endelige bestemmelsesland, og derved sikre, at der svares moms til 
den rette medlemsstat. Et lignende samarbejde er nødvendigt på punktaf­
giftsområdet for at sikre, at den samordnede kontrol med punktafgifts­
pligtige varer, for hvilke opkrævningen af told er suspenderet, fungerer 
efter hensigten. 
10. For at sikre en acceptabel grad af kontrol må denne anden form for 
administrativt samarbejde være mere regelmæssig og rutinemæssig og kunne 
klare flere bistandsanmodninger end de bestående ordninger for gensidig 
bistand. Med henblik herpå agter Kommissionen at foretage en undersøgelse 
af mulighederne for at etablere et data- og telenet mellem de nationale 
forvaltninger og de relevante tjenestegrene i EF's administration. Der må 
findes en balance på dette punkt for at tage hensyn til kravet fra Rådets 
møde (økonomi og flnans) i november 1989 om, at den administrative byrde, 
der pålægges virksomhederne og forvaltningerne, skal være mindre, end den 
er på nuværende tidspunkt. Hovedsigtet med hele ordningen er at give hver 
enkelt medlemsstat en rimelig sikkerhed for, at de afgifter, der svares af 
dets erhvervsdrivende for køb foretaget i andre medlemsstater, er korrekte, 
at varer bestemt til eksport ikke omdirigeres til hjemmemarkedet, og at 
fakturaer eller registreringsnumre ikke forfalskes. Det skal understreges, 
at sigtet med ordningen som sådan ikke er at efterforske svig, selv om der 
naturligvis i forbindeise med kontrollen meget vel kan afsløres forsøg på 
svig. 
11. Hvordan ordningen helt nøjagtigt skal fungere, vil senere blive lagt ud 
til høring og samordning efter den fremgangsmåde, der er fastsat i dette 
forslag (artikel 19). Men det er af afgørende betydning, at der fra 
begyndelsen fastlægges passende lovrammer for begge ovennævnte former for 
samarbejde. Dette er forslagets sigte. 
ARTIKEL 1 
12. I denne artikel defineres forordningens anvendelsesområde. Det er 
bevidst defineret bredt og omfatter samarbejde om alle aspekter af over­
holdelsen af afglftslovgivnlngen og en korrekt påligning af de pågældende 
afgifter. 
ARTIKEL 2 
13. I stk. 1 defineres de vigtigste udtryk, der benyttes I forordningen. 
Stk. 2 pålægger hver medlemsstat at udpege den eller de myndigheder, der 
vil få ansvaret for det administrative samarbejde på dens område, og 
tilsende de øvrige medlemsstater og Kommissionen en liste over disse 
myndigheder. De således udpegede myndigheder vil reelt blive de vigtigste 
- 6 -
håndhævere af bestemmelserne i denne forordning. Stk. 2 forpligter lige­
ledes hver medlemsstat til at udpege et centralt kontor, der skal fungere 
som hovedforbinde I ses I ed til de andre medlemsstater og Kommissionen vedrør­
ende spørgsmål omfattet af dette forslag (se også artikel 19, stk. 3). 
AFSNIT I 
Administrativt samarbejde - almindelige bestemmelser 
ARTIKEL 3 
14. Ved artikel 3 forpligtes de kompetente myndigheder generelt til i 
videst muligt omfang at samarbejde indbyrdes og med Kommissionen om at 
sikre håndhævelse af medlemsstaternes og EF's afgiftsbestemmelser. 
Udtrykket "håndhævelse" defineres specifikt som omfattende samarbejde om 
kontrolprocedurer. Som det var tilfældet med artikel 1, er forpligtelsen 
defineret bredt og er ikke begrænset til kun at omfatte udveksling af 
oplysninger. 
Informationsudveksling er dog det vigtigste element I det administrative 
samarbejde og er specifikt omtalt i anden del af artikel 3. På dette sted 
sondres der mellem medlemsstaternes forpligtelser over for hinanden og over 
for Kommissionen. Generelt skal medlemsstaterne sætte sig i forbindelse med 
hinanden, når det drejer sig om spørgsmål, der vedrører konkrete afgifts­
sager, men tillige med Kommissionen, når det drejer sig om spørgsmål, der 
kan være af interesse på fællesskabsplan. For at tilvejebringe en effektiv 
og sikker informationsudveksling agter Kommissionen at undersøge mulig­
hederne for at etablere et data- og telenet mellem de nationale 
forvaltninger og de relevante tjenestegrene i EF's administration. 
ARTIKEL 4 
15. Denne artikel indeholder en standardbestemmelse, som findes tilsvarende 
i forordning 1468/81 (gensidig bistand på toldområdet), hvorefter de kompe­
tente myndigheder fritages for deres forpligtelse til at fremskaffe oplys­
ninger om dokumenter, når en bestemt sag eller efterforskning er blevet 
forelagt anklagemyndigheden med henblik på retsforfølgning som straffesag. 
Når der én gang er Indledt en straffesag, skal al yderligere efterforskning 
ske på grundlag af de arrangementer, der er truffet vedrørende gensidig 
bistand i straffesager (se også artikel 21). Den retslige myndighed i den 
bistandssøgte medlemsstat kan dog fra sag til sag give sit samtykke til, at 
oplysninger fremskaffet I forbindelse med efterforskningen af straffesager 
videregives. 
- 7 -
AFSNIT M 
Bistand efter anmodning 
16. Administrativt samarbejde kan antage tre forskellige bredt definerede 
former: bistand efter anmodning (hvor initiativet ligger hos den bistands-
søgende myndighed), automatisk bistand (hvor den blstandssøgende og den 
bistandssøgte myndighed på forhånd aftaler, hvilke typer oplysninger der 
automatisk skal fremskaffes og videregives) og uanmodet bistand (hvor en 
myndighed tager Initiativet uden at være blevet anmodet herom). I artikel 
5-10 behandles bistand efter anmodning, som for øjeblikket er den mest 
betydningsfulde af disse samarbejdsformer. 
ARTIKEL 5 
17. Ved denne artikel pålægges der alle kompetente myndigheder en generel 
forpligtelse til at videregive oplysninger i bred forstand, når de anmodes 
herom. Initiativet ligger I forbindelse hermed hos den blstandssøgende 
stat, som kan opkræve afgifter, som Ikke opkræves overalt i EF, og der 
gives derfor her en nærmere beskrivelse af, hvilke afgifter der skal være 
omfattet af samarbejdsprocedurerne. Det drejer sig om merværdiafgift og de 
vigtigste punktafgifter, som opkræves l alle medlemsstater, og som er 
underlagt EF-regler. Andre afgifter kan senere tilføjes til listen. 
Stk. 2 Indeholder en standardbestemmelse, hvorefter den bistandssøgte 
myndighed skal behandle bistandsanmodninger fra en anden medlemsstat på 
samme måde som egne efterforskninger eller efterforskninger, der anstilles 
på en anden myndigheds vegne i dens eget land. 
ARTIKEL 6 
18. Denne artikel kræver af den bistandssøgte myndighed, at denne anstiller 
kontrolefterforskning på en anden medlemsstats vegne. Denne kan bl.a. 
omfatte stikprøvevalidering og stikprøvekontrol af transaktioner inden for 
Fællesskabet med henblik på at sikre, at varer, for hvilke der kræves 
afgiftsfritagelse eller afglftssuspension, reelt overføres til en anden 
medlemsstats område og bringes ind under denne medlemsstats afgiftskontrol. 
ARTIKEL 7 
19. Dette er en ny bestemmelse, der giver medlemsstaterne mulighed for at 
foretage en koordineret afgiftskontrol på hver deres område. Denne 
bestemmelse har særlig stor betydning, fordi de europæiske markeder i 
stigende grad integreres, og fordi der er en tendens til, at et forholdsvis 
lille antal indbyrdes associerede eller nært beslægtede grupper af 
virksomheder tegner sig for en større og større andel af samhandelen inden 
for Fællesskabet. En systematisk kontrol af disse virksomheder kan kun ske 
- 8 -
på et globalt grundlag, der rækker ud over de nationale grænser, og denne 
artikel tilskynder til, at der etableres et sådant grundlag. 
ARTIKEL 8 
20. Dette er en standardbestemmelse om fremsendelse af officielle 
dokumenter eller attester om afgiftsspørgsmål til en blstandssøgende 
myndighed. 
ARTIKEL 9 
21. Dette er ligeledes en standardbestemmelse om forkyndelse af dokumenter. 
Det kan være vanskeligt for en medlemsstat at forkynde dokumenter (f.eks. 
et afgiftskrav over for en valutaudlænding eller over for en valuta­
indlænd i ng, der er flyttet 111 en anden medlemsstat), og ved denne artikel 
etableres et administrativt samarbejde I sådanne sager. På grund af 
skatteydernes større og større mobilitet inden for det indre marked vil 
denne bestemmelse få stigende betydning i fremtiden. Selv om der kan blive 
fremsat anmodning om at yde bistand med at forkynde dokumenter i alle faser 
af behandlingen af en afgiftssag forud for retsforfølgning, vil der i 
praksis hovedsagelig blive anmodet om bistand i afgiftspålIgnlngsfasen. 
Sigtet hermed er så vidt muligt at sikre, at dokumenter såsom afgifts-
opgørelser eller rykkerbreve rent faktisk når den afgiftspligtige, så at 
man undgår at måtte skride til tvangs inddri ve I se eller at præsentere 
bødeforlæg over for en person, der ærligt og oprigtigt er uvidende om et 
afgiftskrav eller et udestående. 
ARTIKEL 10 
22. Også denne bestemmelse er en standardbestemmelse om fremsendelse af 
oplysninger efter anmodning, når der består mistanke om svig I forbindelse 
med en afgiftstransaktion. Bestemmelsen dækker specielt fremsendelse af 
rapporter eller dokumenter fra den bistandssøgte myndigheds arkiver. 
AFSNIT III 
Automatisk udveksling af oplysninger 
ARTIKEL 11 
23. Artikel 11 omhandler automatisk udveksling af oplysninger mellem 
medlemsstaterne. Seiv om denne type informationsudveksling ikke benyttes på 
nuværende tidspunkt, kan den blive til reel nytte i fremtiden, efterhånden 
som samarbejdet mellem skatte- og afgiftsforvaltningerne udvikles og 
udbygges. Hvilken form samarbejdet I henhold til denne artikel vil antage, 
vil blive fastlagt på et senere tidspunkt på møder mellem medlemsstaternes 
repræsentanter efter fremgangsmåden I artikel 19. 
- 9 -
AFSNIT IV 
Uanmodet bistand 
ARTIKEL 12 
24. Ved denne artikel pålægges der medlemsstaterne en generel forpligtelse 
til at yde hinanden uanmodet bistand. Denne form for bistand ydes uden 
forudgående anmodning fra en anden medlemsstat, eller uden at der fore­
ligger en forudgående aftale om, hvilke spørgsmål der automatisk skal 
udveksles oplysninger om. Uanmodet bistand af denne art vil utvivlsomt vise 
sig at være særlig nyttig i forbindelse med kontrol af afgiftssvig, fordi 
den almindeligvis vedrører data, der specifikt afsløres og fremskaffes af 
en skatteembedsmand i den afsendende medlemsstat under en Indenlandsk 
revision eller afgiftskontrol. 
ARTIKEL 13 
25. I denne artikel er anført forskellige tilfælde, hvor medlemsstaternes 
kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger uden forudgående anmodning 
Inden for det generelle område afgiftskontrol og håndhævelse af afgifts­
bestemmelserne. Som det var tilfældet med artikel 7, er disse bestemmelser 
særlig relevante for kontrollen med associerede virksomheders afgifts-
pi igt ige aktiviteter. 
i stk. 2 åbnes der mulighed for, at medlemsstaterne på møder efter 
fremgangsmåden i artikel 19 kan føje nye typer af sager til den liste over 
sager, hvor uanmodet informationsudveksling er den mest hensigtsmæssige. 
Eftersom nytten af uanmodet bistand næsten helt og holdent står og falder 
med, om den medlemsstat, som oplysningerne stammer fra, tager initiativ til 
at yde den, er det vigtigt, at denne medlemsstats kompetente myndigheder 
træffer de nødvendige administrative foranstaltninger til at sikre, at den 
gøres bekendt med oplysninger, der kan være af interesse for en anden 
medlemsstat. I stk. 3 i denne artikel stilles netop dette krav. 
ARTIKEL 14 
26. Denne artikel svarer til artikel 13, men dækker afgiftssvig. På dette 
område skal oplysninger uanmodet fremsendes straks, og i betragtning af, 
hvor vidt svig potentielt kan spænde, er der ikke gjort forsøg på at 
begrænse videregivelsen af oplysninger til bestemte typer af sager; 
oplysninger af enhver art, der kan være til nytte i forbindelse med 
afgiftssvig, skal videregives. 
- 10 -
AFSNIT V 
Vilkår for ydelse af bistand 
ARTIKEL 15 
27. Ved denne artikel fastsættes det generelle princip, at medlemsstaternes 
kompetente myndigheder skal tage skridt 111 at sikre, at de opfylder deres 
forpligtelse til at videregive oplysninger så hurtigt som muligt. Der 
fastsættes mere præcise tidsfrister for bestemte typer af oplysninger 
efter fremgangsmåden i artikel 19. Oplysninger, hvorom der anmodes i 
henhold til bestemmelserne i artikel 5-10, skal under alle omstændigheder 
videregives inden for tidsfrist på højst tre måneder, medmindre den 
blstandssøgende myndighed selv foreslår en længere tidsfrist. Tre måneder 
er den tidsfrist, medlemsstaterne mente sig i stand til at overholde under 
de tidligere drøftelser om administrativt samarbejde. I stk. 2 stilles der 
krav om, at en kompetent myndighed holder sin samarbejdspartner orienteret, 
hvis der skulle opstå hindringer, der forhindrer den I at fremskaffe de 
Ønskede oplysninger rettidigt. Ved hindringer forstås i denne sammenhæng 
selvsagt hindringer, som den pågældende myndighed ikke selv er herre over. 
ARTIKEL 16 
28. I denne artikel fastsættes vilkårene for direkte samarbejde mellem 
embedsmænd fra forskellige medlemsstater. i første omgang behandler 
artiklen et sådant samarbejde mellem behørigt bemyndigede embedsmænd fra 
den blstandssøgende og den bistandssøgte myndighed fra sidstnævntes 
kontorer. Embedsmanden fra den blstandssøgende myndighed skal gives 
uindskrænket adgang til en hvilken som helst form for dokumentation, som 
den bistandssøgte myndighed måtte være i besiddelse af. 
29. I stk. 2 føres det direkte samarbejde et skridt videre, idet embeds­
mænd fra den blstandssøgende myndighed gives tilladelse til efter aftale at 
være til stede ved en konkret afgiftskontrol I den bistandssøgte medlems­
stat. 
Dette videre skridt i samarbejdet skal altid være praktisk og specifikt 
begrundet. Det er underforstået, at der ikke fremsættes anmodning om denne 
udvidede form for bistand, medmindre den kompetente myndighed i den 
blstandssøgende stat er overbevist om, at en afgiftskontrol i en anden 
medlemsstat vil bidrage væsentligt til at løse et indenlandsk afgifts­
berigtige I sesprob I em. Proceduren er en logisk forlængelse af bestemmelserne 
vedrørende koordineret afgiftskontrol I artikel 7. 
30. Stk. 2 og 3 i denne artikel fastslår under ét, at beslutningen om, 
hvorvidt repræsentanter for den blstandssøgende myndighed skal tillades at 
være til stede eller ej, træffes af den bistandssøgte myndighed. Det skal 
dog bemærkes, at det forhold, at den bistandssøgte myndighed har den 
besluttende myndighed I denne forbindelse, på ingen måde begrænser denne 
- 11 -
myndigheds forpligtelse til at videregive oplysninger, der anmodes om i 
henhold til enhver anden artikel i dette forordningsforslag. 
31. Imødekommes anmodningen, skal den bistandssøgte myndighed i henhold til 
stk. 3 angive tid og sted for afgiftskontrollen og andre relevante 
oplysninger, f.eks. navnet på den embedsmand, der forestår kontrollen, og 
hvilke specifikke vilkår der gælder for dens gennemførelse. Alle 
beslutninger vedrørende kontrollens gennemførelse skal træffes af den 
ansvarlige embedsmand fra den bistandssøgte myndighed. Det kan ikke komme 
på tale, at embedsmanden fra den blstandssøgende myndighed kan udøve 
myndighed I egentlig forstand, men den pågældende kan, hvis den bistands­
søgte myndighed Indvilliger heri, gives tilladelse til at samarbejde 
aktivt. 
32. I stk. 4 bestemmes det, at de nærmere vilkår for anvendelse af denne 
artikel skal drøftes og om nødvendigt fastsættes I forbindelse med de 
møder, der skal afholdes efter fremgangsmåden i artikel 19. 
ARTIKEL 17 
33. Denne artikel indeholder standardbestemmelser om Iagttagelse af 
fortrolighed med oplysninger, der udveksles i forbindelse med 
administrativt samarbejde. Der defineres bredt to kategorier af personer, 
der kan opnå adgang til oplysningerne: 
for det første personer, der er direkte beskæftiget med påligning eller 
administrativ kontrol af afgifter. Denne kategori er specifikt udvidet 
til også at omfatte de relevante embedsmænd fra Fællesskabets 
Institutioner på linje med tilsvarende bestemmelser på toldområdet 
(forordning nr. 1468/81, artikel 19); 
for det andet personer, der er direkte involveret i retslige eller 
administrative procedurer omfattende sanktioner i forbindelse med 
afgiftspåligning. 
34. I stk. 2 gives der tilladelse til, at en medlemsstat, som til 
indenlandske formål opererer med snævrere grænser end de ovenfor anførte, 
kan forlange, at en blstandssøgende myndighed benytter de samme snævrere 
grænser med hensyn til oplysninger, den afgiver. Stk. 3 går i modsat 
retning, idet det giver den blstandssøgende myndighed udvidet adgang til de 
pågældende oplysninger, forudsat at den bistandssøgte myndighed indvilliger 
heri, og at denne udvidede adgang er til stede i den bistandssøgte 
medlemsstat. Stk. 4 er en standardbestemmelse, som tillader en medlemsstat 
at videregive oplysninger, den har modtaget fra en anden medlemsstat, til 
en tredje medlemsstat, såfremt den medlemsstat, der afgav oplysningerne, 
indvi 111 ger her i. 
- 12 -
ARTIKEL 18 
35. Stk. 1 indeholder en standardbestemmelse, hvorefter forpligtelsen til 
at samarbejde begrænses, hvis hensynet til statens eller offentlighedens 
interesser ("ordre public") taler herfor. Der er her tale om en bestem­
melse, som absolut kun finder anvendelse undtagelsesvis ("fa Il-back"-
klausul), og som Ikke vil kunne påberåbes under de fleste normale 
omstændigheder. 
36. Under alle omstændigheder er en medlemsstat, der afslår at yde bistand, 
efter bestemmelserne i stk. 2 forpligtet til at begrunde dette. 
AFSNIT VI 
Hørings- og samordn Ingsprocedurer 
ARTIKEL 19 
37. Denne artikel er kernen i de organisatoriske procedurer, der påtænkes 
etableret i forbindelse med den nye type administrative samarbejde. Selv om 
samarbejdet hovedsagelig er et bilateralt samarbejde mellem de enkelte 
medlemsstater, indebærer etableringen af et samarbejde om validering og 
kontrol af de dagligt benyttede afgiftskontrolprocedurer, at der må skabes 
et centralt forum, hvor praktiske problemer af almen interesse kan drøftes, 
og hvor der kan aftales ensartede fremgangsmåder. Formålet med stk. 1 i 
denne artikel er at oprette et sådant centralt forum. Man har ved 
udformningen af teksten trukket på de erfaringer, man har indhøstet på 
toldområdet (forordning nr. 1468/81), men har samtidig specifikt taget 
hensyn til, hvilke krav der må stilles til afgiftskontrollen efter 1992. 
38. Stk. 2 giver medlemsstaterne mulighed for fortsat at sætte sig i 
direkte forbindelse med hinanden om spørgsmål af fælles interesse, hvor der 
ikke opstår behov for bredere konsultationer. Dette er en standard­
bestemmelse, der er taget fra det gældende direktiv om samarbejde inden for 
området direkte skatter (77/799/EØF). 
39. Stk. 3 er en bestemmelse, der bygger på forordning nr. 1468/81, og som 
forpligter medlemsstaterne til at sikre, at den Indenlandske koordination 
mellem de forskellige implicerede nationale myndigheder er tilstrækkelig 
veludbygget til, at samarbejdet udadtil med andre medlemsstater kan 
fungere effektIvt. 
40. Ved stk. 4 indføres en tilsynsordning med deltagelse af medlems­
staterne og Kommissionen i forening, som har til formål at vurdere, om de 
samarbejdsprocedurer, der oprettes i henhold til artikel 1, fungerer 
effektivt. Sigtet hermed er løbende at forbedre og justere samarbejds­
procedurerne og evt. inkorporere disse forbedringer i administrative 
- 13 -
bestemmelser og procedurer, der Indføres efter fælles aftale. Udveksling af 
erfaringer om nye afgiftssvig- eller afgiftsunddragelsesmetoder er et af 
hovedelementerne I denne proces. 
41. Endelig pålægger stk. 5 Kommissionen den specifikke opgave at 
videregive oplysninger, den har modtaget fra de enkelte medlemsstater eller 
anden pålidelig kilde, og som sandsynligvis vil være af almen interesse i 
forbindelse med at håndhæve og kontrollere afgiftsforanstaltninger. Denne 
bestemmelse bygger på de erfaringer, man har gjort på toldområdet 
(forordning nr. 1468/81). Sammen med stk. 2 og 4 definerer dette stykke 
bredt, hvilken rolle de enkelte medlemsstater, medlemsstaterne og 
Kommissionen i forening og Kommissionen alene skal spille på dette område. 
AFSNIT VII 
Afsluttende bestemmelser 
ARTIKEL 20 
42. Stk. 1 er en standardbestemmelse, hvorefter medlemsstaterne skal give 
Kommissionen meddelelse om, hvilke arrangementer de træffer med tredjelande 
vedrørende administrativt samarbejde på afgiftsområdet. 
43. Også stk. 2 er en standardbestemmelse om problemet med dækning af 
udgifter. Som det er tilfældet i tidligere EF-lovgivning om dette 
spørgsmål, er hovedreglen den, at hver medlemsstat afholder udgifterne i 
forbindelse med administrativt samarbejde, undtagen i visse tilfælde 
udgifterne til vederlag til eksperter. Eventuelle uoverensstemmelser om 
dette spørgsmål afgøres af det i artikel 19, stk. 1, omhandlede forum. 
44. Stk. 3 er en nødvendig bestemmelse, der giver medlemsstaterne mulighed 
for i det omfang, dette er muligt, at benytte datateknologi til udveksling 
af de oplysninger og dokumenter, der er omhandlet i dette forslag. 
ARTIKEL 21 
45. Stk. 1 kræver af medlemsstaterne, at de giver Kommissionen meddelelse 
om de nationale retsforskrifter, som de senere udsteder på de områder, der 
er omfattet af forslaget. Stk. 2 er en standardbestemmelse, der skal sikre, 
at dette forslag ikke lægger hindringer i vejen for andre former for 
samarbejde. Er medlemsstaterne underlagt såvel kravene I dette forslag som 
krav pålagt af andre retsforskrifter eller ordninger på dette område, står 
det dem frit for at vælge den retsforskrift eller ordning, der er bedst 
egnet i en given situation. Stk. 3 tager sigte på at sikre, at gældende 
regler l medlemsstaterne om gensidig bistand på det strafferetlige område 
ikke påvirkes af forslagets bestemmelser. 
- 14 -
ARTIKEL 22 
46. Dette forslag omfatter og udvider bestemmelserne I direktiv 
79/1070/EØF. Endvidere udvider det det administrative samarbejde til at 
omfatte punktafgifter og bliver derved en altomfattende paraplyretsakt, der 
dækker alle aspekter af samarbejde på afgiftsområdet. Derved bliver 
direktiv 79/1070/EØF overflødigt og må ophæves for at undgå at skabe 
forvirring eller manglende retssikkerhed. 
ARTIKEL 23 
47. Ifølge denne artikel skal forslaget træde i kraft den 1. januar 1992, 
dvs. ét år tidligere end det tidspunkt, hvor de fiskale grænser skal være 
fjernet og det indre marked etableret i henhold til Traktatens artikel 8 A 
og 100A. Der er ingen teknisk begrundelse for, at medlemsstaterne ikke 
skulle gennemføre dette forslag, inden de gennemfører de andre 
foranstaltninger I afglftsharmonlserIngspakken, og de erfaringer, man gør 
med forordningen i løbet af det mellemliggende år, vil sætte 
medlemsstaternes kompetente myndigheder I stand til at imødese afskaffelsen 
af grænsekontrollen den 31. december 1992 med større sindsro, end det 
ellers ville have været tilfældet. Navnlig skulle det i løbet af det 
mellemliggende år være muligt at nå til enighed om og gennemføre de 
praktiske kontrolprocedurer, der er fastsat I artikel 19, stk. 1, endnu 
medens den eksisterende grænsekontrol giver den fornødne støtte. 
- 15 -
Forslag ti I 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
I samarbejde med Europa-Par lamented1), 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og Sociale Udvalgt2), og 
ud fra følgende betragtninger: 
Opretteisen af det indre marked i henhold til artikel 8 A i Traktaten 
indebærer, at der skabes et område uden indre grænser med fri bevægelighed 
for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; en af de vigtigste 
forudsætninger for at skabe fri bevægelighed for varer, personer og 
tjenesteydelser er, at toldkontrollen inden for Fællesskabet afskaffes; 
for at afskaffelsen af grænsekontrollen kan få fuld virkning, samtidig med 
at det forhindres, at medlemsstaterne mister afgiftsprovenu, må der i 
forbindelse med de afglftsharmoniserIngsforanstaItnInger, der træffes med 
henblik på realisering af det indre marked og for overgangsperiodens 
vedkommende, oprettes en fælles ordning for administrativt samarbejde 
mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder; 
(1) EFT nr. 
(2) EFT nr. 
- 16 -
bestemmelserne i denne forordning, hvorved denne samarbejdsordning 
oprettes, er udarbejdet med henblik på at afskaffe grænsekontrollen i 
overensstemmelse med målene i Traktatens artikel 8 A og ikke med henblik på 
at harmonisere de i artikel 100 A, stk. 2, omhandlede fiskale bestemmelser; 
det er endvidere nødvendigt, at det afgiftssystem, der skal anvendes i 
overgangsperioden, er tilstrækkelig effektivt ti I at modvirke svig, som kan 
medføre konkurrencefordrejninger ; 
medlemsstaterne har imidlertid fortsat behov for at føre en kontrol med 
samhandelen med varer og tjenesteydelser inden for Fællesskabet, der svarer 
til den, de fører med indenlandske transaktioner, der er afgiftspligtige; 
manglende kontrol kan føre til afgiftssvig og afgiftsunddragelse, der 
rækker ud over medlemsstaternes grænser, og til provenutab, krænkelse af 
princippet om retfærdighed i beskatningen og fordrejning af konkur­
rencevilkår mellem medlemsstaterne; 
for at sikre, at det Indre marked bliver oprettet og fungerer efter 
hensigten, bør samarbejdet mellem medlemsstaternes afglftsforvaltnlnger, og 
mellem disse forvaltninger og Kommissionen, styrkes efter fælles principper 
og regler; 
ved etableringen af egnede ordninger for administrativt samarbejde bør 
medlemsstaterne være særlig opmærksomme på, at det er nødvendigt at 
validere og kontrollere transaktionerne med varer og tjenesteydelser inden 
for Fællesskabet, Idet den form for kontrol, der hidtil har været ført med 
transaktioner af denne art, Ikke længere kan benyttes; 
medlemsstaterne bør efter anmodning udveksle oplysninger om enkeltsager; 
den medlemsstat, der anmodes herom, bør anstille den nødvendige 
efterforskning for at fremskaffe sådanne oplysninger; 
medlemsstaterne bør, selv uden at være blevet anmodet herom videregive 
oplysninger, der forekommer relevante for afgiftskontrollen, navnlig i 
tilfælde, hvor afgiftssvig eller afgiftsunddragelse af den ene eller den 
anden årsag har fundet sted eller kan finde sted; 
det er vigtigt, at det tillades embedsmænd fra en medlemsstats afgifts-
forvaltning at opholde sig på en anden medlemsstats område, såfremt begge 
stater finder dette ønskeligt; 
der må træffes de fornødne forholdsregler ti I at forhindre, at oplysninger, 
der tilvejebringes som led I et sådant samarbejde, videregives til 
uvedkommende personer, så at borgernes og virksomhedernes grundlæggende 
rettigheder beskyttes-, den myndighed, der modtager sådanne oplysninger, må 
derfor ikke uden bemyndigelse fra den myndighed, der afgiver sådanne 
oplysninger, bruge oplysningerne til andre formål end afgiftsmæssige formål 
eller til at lette retsforfølgning i forbindelse med overtrædelse af 
afglftslovglvnlngen I de pågældende stater; den myndighed, der modtager 
sådanne oplysninger, skal desuden behandle oplysningerne med den samme grad 
af fortrolighed som den, de var underlagt i den stat, der afgav dem, 
såfremt denne kræver det; 
- 17 -
en medlemsstat, der anmodes om at anstille en efterforskning eller frem­
skaffe oplysninger, skal have ret til at afslå dette, såfremt dens 
lovgivning ikke tillader dens egen afglftsforvaltnlng at anstille en 
tilsvarende efterforskning eller at fremskaffe eller bruge tilsvarende 
oplysninger til egne formål, elier såfremt tilvejebringelsen af sådanne 
oplysninger strider mod den offentlige orden; 
et samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen er nødvendigt med 
henblik på løbende at undersøge samarbejdsprocedurer og udveksle erfaringer 
på de pågældende områder med det formål at forbedre procedurerne og 
udarbejde passende EF-regler samt at afsløre enhver aktivitet, der er i 
strid med afglftslovglvnlngen -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Ved denne forordning fastsættes de vilkår, hvorunder de administrative 
myndigheder, der i medlemsstaterne er ansvarlige for anvendelsen af 
afglftslovglvnlngen, skal samarbejde med de administrative myndigheder i de 
øvrige medlemsstater og med Kommissionen med henblik på at sikre hånd­
hævelse af den pågældende lovgivning og en korrekt påligning af de 
pågældende afgifter. 
Artikel 2 
1. i denne forordning forstås ved: 
"afgiftslovglvnlng" alle gældende bestemmelser i medlemsstaternes 
lovgivning og alle EF-bestemmelser, der vedrører merværdiafgift og 
punktafgifter som defineret i artikel 5, stk. 1; 
"blstandssøgende myndighed" den kompetente myndighed I en medlemsstat, 
der fremsætter en anmodning om bistand; 
"bistandssøgte myndighed" den kompetente myndighed i en medlemsstat, 
hvortil der rettes anmodning om bistand. 
2. Hver medlemsstat tilsender de øvrige medlemsstater og Kommissionen en 
liste over de kompetente myndigheder, der er udpeget til at fungere som 
korrespondentmyndighed i forbindelse med anvendelsen af denne forordning. 
Endvidere udpeger hver medlemsstat et centralt kontor til at fungere som 
hovedforbindelsesled til de øvrige medlemsstater med henblik på det 
administrative samarbejde. 
I denne forordning forstås ved "kompetente myndigheder" de myndigheder, der 
er udpeget til at fungere som korrespondentmyndighed i henhold til første 
afsnit. 
- 18 -
AFSNIT I 
Administrativt samarbejde - almindelige bestemmelser 
Artikel 3 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder samarbejder i videst muligt omfang 
indbyrdes og med Kommissionen med henblik på at sikre overholdelse af 
medlemsstaternes og EF's afgiftsbestemmelser og behørig kontrol heraf. 
De kompetente myndigheder indbyrdes udveksler navnlig alle oplysninger, der 
er relevante i forbindelse med påligningen og opkrævningen af afgifter. De 
tilstiller endvidere Kommissionen alle oplysninger af specifik eller 
generel art, som kan være af interesse på fællesskabsplan. 
Artikel 4 
Den ved denne forordning fastsatte blstandspligt omfatter Ikke 
tilvejebringelse af oplysninger eller dokumenter, som de i artikel 1 nævnte 
administrative myndigheder har erhvervet efter anmodning fra en retslig 
myndighed. 
Ved en anmodning om bistand skal sådanne oplysninger eller dokumenter dog 
tilvejebringes i tilfælde, hvor den retslige myndighed, til hvem 
anmodningen skal rettes, giver sit samtykke hertil. 
AFSNIT II 
Bistand efter anmodning 
Artikel 5 
1. Efter anmodning fra en blstandssøgende myndighed meddeler den 
bistandssøgte myndighed førstnævnte alle oplysninger, der kan sætte den 
blstandssøgende myndighed i stand til at håndhæve afglftslovglvnlngen, 
navnlig bestemmelserne vedrørende: 
merværdiafgift 
punktafgift af forarbejdede tobaksvarer 
punktafgift af alkoholholdige drikkevarer og af alkohol i andre varer 
punktafgift af mineralolier. 
2. Ved tilvejebringelsen af de ønskede oplysninger forholder den 
bistandssøgte myndighed eller den administrative myndighed, hvortil den har 
19 -
rettet henvendelse, sig på samme måde, som hvis den handlede på egne vegne 
eller efter anmodning fra en anden myndighed i dens eget land. 
Artikel 6 
Efter anmodning fra en blstandssøgende myndighed skal den bistandssøgte 
myndighed anstille eller lade anstille en passende efterforskning med 
henblik på at sætte den i stand til at tilvejebringe de nødvendige 
oplysninger som defineret i artikel 3. 
Artikel 7 
1. Efter anmodning fra en blstandssøgende myndighed rådfører to eller 
flere af de i artikel 2 nævnte administrative myndigheder sig med hinanden 
med henblik på at fastslå, hvilke sager og procedurer der egner sig til 
koordineret afgiftskontrol. Hver enkelt myndighed afgør, hvorvidt den 
ønsker at deltage I en bestemt koordineret afgiftskontrol. 
2. I denne forordning forstås ved koordineret afgiftskontrol et 
arrangement, hvorefter to eller flere myndigheder hver for sig på deres 
område undersøger en eller flere personers afgiftsforhold, hvori de har en 
fælles eller beslægtet interesse, med henblik på at udveksle alle relevante 
oplysninger, de tilvejebringer i denne anledning. 
Artikel 8 
Efter anmodning fra den blstandssøgende myndighed tilstiller den 
bistandssøgte myndighed førstnævnte alle former for attester, dokumenter 
eller bekræftede genparter af dokumenter, som den er i besiddelse af eller 
tilvejebringer på den I artikel 5, stk. 2, anførte måde, og som vedrører 
transaktioner, der er omfattet af afglftslovglvnlngen. 
Artikel 9 
1. Efter anmodning fra den blstandssøgende myndighed skal den 
bistandssøgte myndighed under overholdelse af gældende regler i den 
medlemsstat, hvori den er hjemmehørende, forkynde eller lade forkynde for 
enhver person alle akter eller afgørelser fra de administrative 
myndigheder, som vedrører anvendelsen af afglftslovglvnlngen. 
2. Anmodninger om forkyndelse skal angive, hvad den akt eller afgørelse, 
der ønskes forkyndt, drejer sig om, og skal være ledsaget af en 
oversættelse affattet på det officielle sprog eller et af de officielle 
sprog i den medlemsstat, hvori den bistandssøgte myndighed er 
hjemmehørende, idet denne dog har ret til at give afkald på en sådan 
oversættelse. 
Artikel 10 
Efter anmodning fra den blstandssøgende myndighed skal den bistandssøgte 
myndighed til førstnævnte udlevere alle oplysninger, navnlig i form af 
- 20 -
rapporter og andre dokumenter eller bekræftede genparter eller uddrag 
heraf, som den er i besiddelse af eller kan tilvejebringe på den i artikel 
5, stk. 2, anførte måde, og som vedrører konstaterede eller planlagte 
transaktioner, der er eller forekommer den blstandssøgende myndighed at 
være i strid med afgiftslovgivningen. 
Videregivelse af originaldokumenter og genstande kan dog kun finde sted, 
såfremt gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvori den bistandssøgte 
myndighed er hjemmehørende, ikke er ti I hinder herfor. 
AFSNIT III 
Automatisk udveksling af oplysninger 
Artikel 11 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal uden forudgående anmodning 
regelmæssigt udveksle de i artikel 3 nævnte oplysninger om typer af sager, 
som fastsættes efter fremgangsmåden I artikel 19. 
AFSNIT IV 
Uanmodet bistand 
Artikel 12 
En medlemsstats kompetente myndigheder yder de kompetente myndigheder i de 
øvrige medlemsstater bistand uden forudgående anmodning fra sidstnævnte i 
de i artikel 13 og 14 anførte tilfælde. 
Artikel 13 
1. En medlemsstats kompetente myndigheder skal uden forudgående anmodning 
videregive de I artikel 3 nævnte oplysninger, hvortil den har kendskab, til 
den kompetente myndighed i enhver anden medlemsstat i tilfælde, hvor de 
finder dette nyttigt med henblik på overholdelse af afglftslovglvnlngen, og 
hvor : 
a) den kompetente myndighed i denne medlemsstat har begrundet formodning 
om, at den anden medlemsstat mister afgiftsprovenu; 
b) en afgiftspligtig i én medlemsstat opnår en nedsættelse af eller en 
fritagelse for sit afgiftstilsvar, som medfører en forhøjelse af 
afgiftstilsvaret eller afgiftspligten i den anden medlemsstat; 
c) den kompetente myndighed i en medlemsstat har begrundet formodning om, 
at en afglftsbesparelse opnået som følge af fiktive overførsler 
- 21 -
af varer eller tjenesteydelser mellem et eller flere lande, navnlig 
mellem nært associerede virksomhedsgrupper, tilfalder en ubeføjet 
person; 
d) oplysninger videregivet til den ene medlemsstat af den kompetente 
myndighed i den anden medlemsstat har gjort det muligt at tilvejebringe 
oplysninger, der kan benyttes ved ansættelsen af afgiftspligten I denne 
anden medlemsstat. 
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan efter fremgangsmåden I 
artikel 19 udvide den i stk. 1 fastsatte udveksling af oplysninger til at 
omfatte andre end de deri anførte tilfælde. 
3. Medlemsstaternes kompetente myndigheder træffer de foranstaltninger og 
iværksætter de procedurer, der er nødvendige for at sikre, at de i stk. 1 
og 2 anførte oplysninger tilvejebringes med henblik på videregivelse til 
andre medlemsstater. 
Artikel 14 
Medlemsstaternes kompetente myndigheder videregiver straks til de 
kompetente myndigheder i de øvrige berørte medlemsstater alle oplysninger, 
der kan være til nytte i forbindelse med transaktioner, der er eller 
forekommer dem at være i strid med afgiftslovgivningen. 
AFSNIT V 
Vilkår for ydelse af bistand 
Artikel 15 
1. Den kompetente myndighed i en medlemsstat, der anmodes om at frem­
skaffe oplysninger i medfør af de foregående artikler, videregiver disse 
hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden for de tidsfrister, der 
aftales efter fremgangsmåden i artikel 19. Oplysninger, der fremskaffes 
efter anmodning, videregives senest tre måneder efter modtagelse af 
anmodningen, medmindre tidsfristen forlænges af den blstandssøgende 
myndighed. 
2. Såfremt en kompetent myndighed er forhindret i at fremskaffe de ønskede 
oplysninger, underretter denne straks den eller de øvrige myndigheder 
herom, Idet den angiver, hvori hindringerne består. 
Artikel 16 
1. Efter aftale mellem den blstandssøgende og den bistandssøgte myndighed 
og I overensstemmelse med de arrangementer, sidstnævnte har truffet, kan 
embedsmænd, med behørig bemyndigelse fra den blstandssøgende myndighed, fra 
de kontorer, hvor de administrative myndigheder i den medlemsstat, hvor den 
bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, udøver deres virksomhed, få 
udleveret de oplysninger om anvendelsen af afgiftslovgivningen, som den 
- 22 -
blstandssøgende myndighed har brug for, og som er at finde i dokumentation, 
hvortil de ansatte i de pågældende kontorer har adgang. De pågældende 
embedsmænd kan tage kopier af denne dokumentation. 
2. Efter aftale mellem den blstandssøgende og den bistandssøgte myndighed 
tillader sidstnævnte myndighed embedsmænd med behørig bemyndigelse fra den 
blstandssøgende stat at være til stede ved de relevante dele af en 
afgiftskontrol i den bistandssøgte medlemsstat. 
3. Såfremt en anmodning herom imødekommes, giver den bistandssøgte 
myndighed snarest muligt meddelelse til den blstandssøgende myndighed om 
tid og sted for afgiftskontrollen, hvilken myndighed eller embedsmand, der 
er udpeget til at forestå kontrollen, og hvilke procedurer og vilkår den 
bistandssøgte myndighed har fastsat for kontrollens gennemførelse. Alle 
afgørelser vedrørende afgiftskontrollens gennemførelse træffes af den 
bistandssøgte myndighed. 
4. De nærmere vilkår for anvendelse af disse bestemmelser drøftes og 
fastsættes I givet fald efter fremgangsmåden I artikel 19. 
Artikel 17 
1. Oplysninger, der under den ene eller den anden form videregives i 
medfør af denne forordning, er fortrolige. De er omfattet af tjenstlig 
tavshedspligt og nyder den samme beskyttelse som den, der gælder for 
tilsvarende oplysninger i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, der 
modtager dem, og I henhold til de tilsvarende bestemmelser for Fælles­
skabets institutioner. 
Navnlig må sådanne oplysninger 
kun udleveres til personer, der er direkte beskæftiget med påligning 
eller administrativ kontrol af afgifter, eller personer Inden for 
Fællesskabets institutioner, hvis arbejdsopgaver kræver, at de har 
adgang hertil. De må ikke benyttes til andre end de i denne forordning 
anførte formål, medmindre den myndighed, der har afgivet dem, 
udtrykkeligt indvilliger heri, og for så vidt som en sådan 
videregivelse eller brug ikke er i strid med gældende bestemmelser I 
den medlemsstat, hvor den myndighed, der har modtaget dem, er 
hjemmehørende; 
derudover videregives i forbindelse med retslige eller administrative 
procedurer, der indebærer sanktioner med henblik på eller i forbindelse 
med påligningen af afgifter eller kontrollen heraf, og kun til 
personer, der er direkte tilknyttet sådanne procedurer-, sådanne 
oplysninger kan dog videregives under offentlige møder eller i domme, 
såfremt den bistandssøgte myndighed Ikke rejser indvendinger herimod; 
i intet tilfælde benyttes til andre end afgiftsmæssige formål og i 
forbindelse med retslige eller administrative procedurer, der Indebærer 
sanktioner med henblik på eller i forbindelse med påligningen af 
afgifter eller kontrollen heraf. 
- 23 -
2. Stk. 1 forpligter ikke en medlemsstat, hvis lovgivning til indenlandske 
formål fastsætter snævrere grænser end dem, der er fastsat I nævnte stykke, 
til at afgive oplysninger, såfremt den blstandssøgende myndighed ikke 
forpligter sig til at overholde disse snævrere grænser. 
3. Uanset bestemmelserne i stk. 1 skal de kompetente myndigheder I den 
medlemsstat, der afgiver oplysningerne, tillade, at de benyttes til andre 
formål I den blstandssøgende stat, såfremt oplysningerne I henhold til den 
bistandssøgte stats lovgivning kunne benyttes til de samme formål i den 
bistandssøgte stat. 
4. Når den blstandssøgende myndighed finder, at oplysninger, den har 
modtaget fra den bistandssøgte myndighed, kan være ti i nytte for en 
kompetent myndighed I en tredje medlemsstat, kan den videregive disse til 
sidstnævnte myndighed med den bistandssøgte myndigheds samtykke. 
Artikel 18 
1. Denne forordning pålægger Ikke medlemsstaternes administrative 
myndigheder at yde indbyrdes bistand, hvor dette ville være til skade for 
den offentlige orden i den stat, hvori de er hjemmehørende. 
2. Ethvert afslag på at yde bistand skal begrundes. 
AFSNIT VI 
Hør Inøs- og samordn Ingsprocedurer 
Artikel 19 
1. Kommissionen afholder møder med repræsentanter for medlemsstaterne, 
hvorunder : 
der gennemføres en generel undersøgelse af, hvordan de ved denne 
forordning fastsatte arrangementer vedrørende administrativt samarbejde 
fungerer, navnlig med henblik på udarbejdelse af ensartede 
fremgangsmåder til validering og kontrol af transaktioner inden for 
Fæl lesskabet-, 
der fastsættes fælles, praktiske procedurer for videregivelse af de i 
artikel 3 nævnte oplysninger under hensyntagen til aftaler, som måtte 
være indgået i medfør af artikel 11; 
der gennemføres en undersøgelse af de oplysninger, der fremsendes til 
Kommissionen i henhold til artikel 3, med henblik på at drage de 
relevante konklusioner, træffe afgørelse om, hvilke foranstaltninger 
der kræves for at bringe transaktioner, der er fundet at være I strid 
med afglftslovglvnlngen, til ophør og om nødvendigt fremlægge forslag 
- 24 -
til ændring af gældende EF-bestemmelser eller udarbejdelse af 
supplerende bestemmelser; 
sager og procedurer, der vedrører den I artikel 7 omhandlede 
koordinerede afgiftskontrol, undersøges og drøftes. 
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan sætte sig I direkte 
forbindelse med hinanden om spørgsmål af bilateral interesse. Medlems­
staternes kompetente myndigheder kan efter fælles aftale give tilladelse 
til, at myndigheder udpeget af dem sætter sig I direkte forbindelse med 
hinanden i nærmere angivne sager eller i bestemte typer af sager. 
3. Med henblik på anvendelse af denne artikel tager medlemsstaterne alle 
nødvendige skridt til at: 
a) tilvejebringe en fornuftig indenlandsk koordination mellem de i artikel 
1 omhandlede kompetente myndigheder; 
b) etablere et direkte samarbejde mellem de myndigheder, der tildeles 
særlig bemyndigelse med henblik på denne koordination-, 
c) træffe passende arrangementer til at sikre, at det ved denne forordning 
fastsatte administrative samarbejde fungerer efter hensigten, og 
herunder udpege et centralt kontor som foreskrevet I artikel 2, stk. 2. 
4. Medlemsstaterne fører sammen med Kommissionen løbende tilsyn med det i 
denne artikel omhandlede samarbejde og udveksler erfaringer, navnlig 
vedrørende nye midler eller metoder til unddragelse eller omgåelse af 
afgiftspligt med det formål at forbedre samarbejdet og I givet fald at 
udarbejde et regelsæt som beskrevet i stk. 1. 
5. Kommissionen giver de kompetente myndigheder i hver medlemsstat 
meddelelse om alle oplysninger, som den modtager i henhold til 
bestemmelserne i artikel 3, eller andre relevante oplysninger, som den er i 
besiddelse af, så snart den kommer I besiddelse af sådanne oplysninger. 
AFSNIT VII 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 20 
1. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om alle arrangementer 
vedrørende administrativt samarbejde på afgiftsområdet, som de træffer med 
tredjelande. 
2. Medlemsstaterne giver afkald på ethvert krav om godtgørelse af 
udgifter, der påløber i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, 
undtagen i givet fald udgifter til vederlag til eksperter. 
3. I denne forordning omfatter "dokumenter" databaserede oplysninger og 
oplysninger, der videregives ved hjælp af datamater. 
- 25 -
Artikel 21 
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale 
retsforskrifter, som de senere udsteder på det område, der er omfattet af 
denne forordning. 
2. De ved denne forordning fastsatte arrangementer begrenser Ikke og 
begrænses heller ikke af arrangementer i andre aftaler eller retsakter, der 
vedrører samarbejde på afgiftsområdet. 
3. Denne forordning har ingen indvirkning på anvendelsen I medlems­
staterne af reglerne om gensidig bistand på det strafferetlige område. 
Artikel 22 
Rådets direktiv 79/1070/EØF^1) ophæves. 
Artikel 23 
Denne forordning træder I kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen I De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Den anvendes fra den 1. Januar 1992. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart I 
hver medlemsstat. 
Udfærdiget I Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
(1) EFT nr. L 331 af 27.12.1979, s. 8. 

ISSN 0254-1459 
KOM(90) 183 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 
Katalognummer : CB-CO-90-215-DA-C 
ISBN 92-77-60286-4 
SALGSPRIS til og med 30 sider: 3,50 ECU for hver 10 sider derudover: 1,25 ECU 
Kontoret for De Europaeiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg