DA Den Europæiske Unions Tidende C 169/25

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

2012/C 169/09

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 510/2006 (1). Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»STORNOWAY BLACK PUDDING«

EF-Nr.: UK-PGI-0005-0876-03.05.2011

BGB ( X ) BOB ( )

1. Navn:

»Stornoway Black Pudding«

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Det Forenede Kongerige

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren:

3.1. Produkttype:

Kategori 1.2: Kødprodukter (opvarmet, saltet, røget, m.m.)

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1:

Stornoway Black Pudding er en type blodpølse, der kun findes i Stornoway, hovedstaden på Isle of Lewis, som er en del af de skotske Outer Hebrides. I rå tilstand har den en varm mørkerødbrun til mørkebrun farve, som varierer mellem individuelle lokale opskrifter.

Følgende ingredienser bruges til fremstilling af Stornoway Black Pudding:

— oksenyrefedt

— havregryn

— løg

— fåre-, ko- eller svineblod

— vand, hvis tørret blod anvendes

— salt

— peber

— syntetiske eller naturlige pølsetarme eller -skind.

Der tillades ikke andre krydderier, og Stornoway Black Puddings må ikke indeholde kunstige farvestoffer, smagsstoffer, fyldemidler eller konserveringsstoffer.

I deres oprindelige form fremstilles de som cylindriske pølser med en diameter på 52-72 mm, længde på 150-500 mm og vægt fra 0,5-1,36 kg og er omgivet af pølseskind. De kan dog fremstilles i andre størrelser og former afhængigt af kundernes forskellige ønsker, f.eks. i ringe eller skiver.

De har en saftig og fast tekstur med distinkte, men små, fedtpartikler. Det skotske havregryn, der bruges i Stornoway Black Puddings, sikrer den gode, grove struktur.

Stornoway Black Puddings bevarer formen godt i hele tilberedningsprocessen. Efter kogning er de næsten sorte og kan nemt skæres i adskilte skiver, men de smuldrer ikke væsentligt. Kødsmagen er saftig, dyb, fyldig, pikant og velkrydret — men ikke stærk — og giver en ikke-fedtet behagelig eftersmag.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter):

De anvendte opskrifter varierer alt efter tradition og overlevering. I nogle af opskrifterne bruges der finthakkede ingredienser, og i andre er de hakket mere groft, hvilket giver anledning til mindre variationer i udseendet og teksturen alt efter producentens individuelle opskrift. Opskrifterne varierer også ganske lidt med hensyn til procentdelen af de enkelte ingredienser i blodpølserne.

Procentdelene af ingredienser i en Stornoway Black Pudding skal falde inden for følgende intervaller:

— oksenyrefedt: mindst 37 % og højst 50 %

— havregryn: mindst 16 % og højst 20 %

— løg: mindst 15 % og højst 18 %

— fåre-, ko- eller svineblod: mindst 12 % og højst 26 %

— vand, hvis tørret blod anvendes

— salt: mindst 0,6 % og højst 2 %

— peber: mindst 0,4 % og højst 2 %

— skind (eller tarme) (syntetiske eller naturlige): diameter: 52-72 mm, længde: 150-500 mm.

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse):

Ikke relevant.

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område:

Hele fremstillingen og tilberedningen af Stornoway Black Pudding skal foregå i området, herunder:

— tilberedning af oksenyrefedt

— blanding af ingredienser

— fyldning af syntetiske tarme

— kogning og afkøling af blodpølser.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.:

Ikke relevant.

3.7. Specifikke mærkningsregler:

Ikke relevant.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område:

Byen Stornoway på Isle of Lewis og sognene i området »Stornoway Trust«.

5. Forbindelse til det geografiske område:

5.1. Det geografiske områdes egenart:

Husmandsbrug, en enestående forpagterordning i Skotland, har været grundsøjlen i ølivet på Lewis i århundreder. Først i de sidste 40 år er husmændene begyndt at arbejde uden for husmandsstedet og er blevet husmandsbrugere på deltid. Husmandsbrugene er i høj grad selvforsynende. Husmændene i Stornoway havde ganske få får og/eller grise og køer og var nødt til at udnytte alle dele af dyrene fuldt ud. Når dyrene skulle slagtes, hjalp husmændene hinanden og delte kødet — i en tid uden adgang til køling — med naboerne, som så gjorde gengæld på et senere tidspunkt, så de havde kød til hele den lange vinter.

For at fremstille »Marag Dubh« — skotternes gæliske navn for »black pudding« (blodpølse), hvor dubh betyder »sort«, slagtes dyret, og blodet indsamles og gemmes. Tarmene tages ud og rengøres i saltvand fra havet. Tilbage på gården vendes de og anbringes i koldt vand i en balje. Derefter tilsættes havvand og salt, og de står tildækket i 24 timer. Tarmene skylles i først koldt vand og derefter i varmt vand. Denne langvarige proces blødgør hinden, så husmændene kan skrabe tarmene rene, så de bliver hvide og rene. En hel tarm kan blive til mindst fem Marag Dubhs — Deasainn (fra maven), Brog (eller Boot), Curachd an Righ (King’s Crown) samt to lange pølser, der skæres ved ileum og bindes.

Husmændene havde ikke råd til at lade kød gå til spilde, så de spiste den samme ret hver dag, indtil alt var spist op. Blodpølserne var en vigtig kilde til jern og en meget vigtig del af deres kost, og det er de stadig for befolkningen i Stornoway. Det skotske havregryn, der bruges i Stornoway Black Puddings, sikrer den gode, grove struktur. Nyrefedtets høje kalorieværdi betyder, at blodpølser er ideel kost om vinteren i kolde områder, som f.eks. Hebriderne.

Fremstillingen af Stornoway Black Pudding involverer mange direkte manuelle færdigheder, som f.eks.:

— tilberedning af oksenyrefedt omfatter rensning og udskæring af fedtet i den krævede størrelse

— blandingen af tørre ingredienser kræver nøje afvejning af ingredienserne, så blandingen får den rigtige konsistens — dette er en krævende proces, der afhænger af slagterens håndelag og ekspertise

— fyldning af tarmene sker på maskine med manuel assistance, og derefter bindes nogle pølser i hånden

— blodpølsen koges og afkøles — efter kogning hænges pølserne op enkeltvis for at afkøle.

Disse færdigheder er blevet udviklet lokalt og overleveret fra generation til generation, og derved har man bevaret de traditionelle karakteristika ved Stornoway Black Pudding.

5.2. Produktets egenart:

Stornoway Black Pudding er unik, idet der kun indgår følgende ingredienser angivet efter mængde: oksenyrefedt, havregryn, løg, blod (med tilsætning af vand, hvis tørret blod anvendes), salt og peber. Den indeholder ingen kunstige farvestoffer, smagsstoffer, fyldemidler eller konserveringsstoffer. I rå tilstand har den en varm mørkerødbrun til mørkebrun farve.

Som den eneste af de regionale blodpølser indeholder Stornoway Black Pudding en betydelig mængde oksenyrefedt. Nyrefedt er fedtet omkring kvægs nyrer. Det har et lavt smeltepunkt på 45-50 grader celsius. Det er derfor nemt at bruge i en fast form ved fremstillingen af pølserne, men smelter, når det dampes eller koges. Selv om nyrefedt er næsten uden smag, forstærker det de tilsatte ingrediensers smag og giver pølserne en lettere tekstur. Nyrefedtets høje kalorieværdi betyder, at blodpølser er ideel kost om vinteren i kolde områder, som f.eks. Hebriderne. Den type havre, der dyrkes i Skotland, giver Stornoway Black Puddings deres gode og grove tekstur.

Grundopskriften på Stornoway Black Puddings er ikke ændret i årenes løb. De indeholder stadig kun oksenyrefedt, havregryn, løg, blod, salt og peber, men det har været nødvendigt at ændre fremstillingsmetoderne, efterhånden som nye hygiejneregler er trådt i kraft, og efterspørgslen efter pølserne er steget. Etaperne i fremstillingen af Stornoway Black Pudding kræver mange færdigheder. Oksenyrefedtet skal klargøres manuelt for at sikre, at det skæres i ensartede og fine stykker. Desuden blandes først de tørre ingredienser, enten i hånden emmer på maskine, inden vand tilsættes og blandes i. Alle ingredienser afvejes nøjagtigt i hele processen for at sikre et ensartet produkt, som har en grødlignende konsistens, men som stadig kan omrøres, om end med lidt kraft. Blandingen fyldes derefter på en pølsemaskine, der fylder blandingen i pølsetarmene. Pølserne fyldes manuelt, idet pølsetarmen anbringes på maskinens dyse. Strømmen af kød reguleres også manuelt. Enderne bindes derefter i hånden med snor eller klemmes sammen på maskine. Efter kogning hænges pølserne enkeltvis på et stativ for at afkøle.

Stornoway Black Puddings kan koges med eller uden tarm. De bevarer formen godt i hele tilberedningsprocessen. Efter kogning er de næsten sorte og kan nemt skæres i adskilte skiver, men de smuldrer ikke væsentligt. Kødsmagen er saftig, dyb, fyldig, pikant og velkrydret — men ikke stærk — og giver en ikke-fedtet behagelig eftersmag.

Slagtere fremstiller stadig dette særlige lokale produkt ud fra opskrifter, der er overleveret gennem generationer, og som bevarer de traditionelle karakteristika, der skyldes de særlige ingredienser og produktets tekstur.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB):

Husmandsbrug, en enestående forpagterordning i Skotland, har været grundsøjlen i ølivet på Lewis i århundreder. Husmændene havde ikke råd til at lade kød gå til spilde, så de spiste den samme ret hver dag, indtil alt var spist op. Blodpølserne var en vigtig kilde til jern og en meget vigtig del af deres kost, og det er de stadig for befolkningen i Stornoway.

Stornoway Black Pudding er unik, idet der kun indgår følgende ingredienser angivet efter mængde: oksenyrefedt, havregryn, løg, blod, salt og peber med tilsætning af vand. Den indeholder ingen kunstige farvestoffer, smagsstoffer, fyldemidler eller konserveringsstoffer.

Som den eneste af de regionale blodpølser indeholder Stornoway Black Puddings en betydelig mængde oksenyrefedt. Nyrefedt er fedtet omkring kvægs nyrer. Det har et lavt smeltepunkt på 45-50 grader celsius. Det er derfor nemt at bruge i en fast form ved fremstillingen af pølserne, men smelter, når det dampes eller koges. Selv om nyrefedt er næsten uden smag, forstærker det de tilsatte ingrediensers smag og giver pølserne en lettere tekstur. De fleste regionale blodpølser fremstilles af svineblod. I Stornoway Black Puddings indgår dog fåre-, ko- eller svineblod, og blodet fås så vidt muligt fra øens lokale slagtehus.

Nogle af slagterne i Stornoway, som er medlem af Stornoway Black Pudding Producers’ Association, har fremstillet og solgt deres blodpølser siden 1931. Stornoway Black Puddings er blevet solgt under dette navn lige siden. Slagterne har i fællesskab brugt navnet Stornoway Black Pudding og har bestræbt sig på at opretholde høje fremstillingsstandarder og bevare tilknytningen til Hebridernes kulturarv. Denne blodpølse har derfor fået et internationalt ry for sin smag og kvalitet og er nu kendt som en af de bedste gourmetblodpølser i Det Forenede Kongerige. Produktet er gået fra at være traditionel »husmandskost« til at være en verdensberømt delikatesse.

Stornoway Black Pudding hænger uløseligt sammen med områdets turisme og købes ofte af turister som en souvenir eller »smag fra øerne«. Brandet og tilknytningen til Stornoway som område anerkendes i hele verden. De fleste guidebøger om Skotland nævner Marag Dubh i forbindelse med Lewis. Flere hundrede søgeresultater på Google nævner også denne forbindelse. Hebriderne oplever en vækst i antallet af turister, og områdets turistindustri er blomstret op efter vellykket tv-eksponering i programmer, som f.eks. Monty Halls »Great Hebridean Escape«. Blodpølsen var med i januar 2010-udgaven af National Geographic og var en vigtig del af Visit Scotlands »Homecoming Campaign« i 2010.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen:

(Artikel 5, stk. 7, i forordning (EF) nr. 510/2006)

http://www.archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/stornoway-black-pudding-pgi.pdf

(1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12.