Nr. C 126/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 5. 90 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om øget kontrol med visse udgifter, der afholdes af Den 
Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen 
KOM(90) 151 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 3. maj 1990) 
(90/C 126/08) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 8 i Rådets forordning (EØF) 
nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles 
landbrugspolitik ('), senest ændret ved forordning (EØF) 
nr. 2048/88 (2), træffer medlemsstaterne de fornødne 
foranstaltninger for at sikre sig, at de af fonden finansie­
rede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført, og at 
de er blevet gennemført på behørig måde, for at 
forhindre og forfølge uregelmæssigheder, og for at få de 
beløb tilbagebetalt, der er udbetalt med urette på grund 
af uregelmæssigheder eller forsømmelser; 
trods de foranstaltninger, som medlemsstaterne har 
truffet, udbetales der uberettiget af fondens midler resti­
tutioner ved eksport til tredjelande og interventioner til 
regulering af visse markeder; 
der må derfor i øget omfang gennemføres kontrol og 
foretages efterforskning af bedrageri og uregelmæssig­
heder i forbindelse med eksport af landbrugsprodukter 
og produkter, der eksporteres i form af varer, der ikke 
henhører under bilag II i traktaten, samt i forbindelse 
med foranstaltninger for visse sektorer og visse 
produkter; medlemsstaterne må tilskyndes til at træffe foranstalt­
ninger til udvidet kontrol på disse områder; 
udgifterne hertil kan for visse medlemsstater betyde en 
for stor yderlige, budgetbelastning og Fællesskabet må 
derfor i en periode deltage i finansieringen; 
som følge af de forskellige administrative strukturer i 
medlemsstaterne må disse selv afgøre, hvilke foranstalt­
ninger til øget kontrol der er mest velegnede — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. Øger en medlemsstat i overensstemmelse med stk. 2 
sin kontrol og efterforskning af bedrageri og uregelmæs­
sigheder i forbindelse med eksport af landbrugsprodukter 
og produkter, der eksporteres i form af varer, der ikke 
henhører under bilag II i Traktaten, udreder Fælles­
skabet i fem år at regne fra den første dag i måneden 
efter indeværende forordnings ikrafttræden: 
— 20 % af lønningerne til det personale, jf. stk. 2, der 
ansættes i yderligere stillinger oprettet efter den 
31. december 1989, fastsat som et fast beløb for hele 
Fællesskabet 
— 33 °/o af udgifterne til uddannelse og instruktion af 
dette personale 
— 33 % af udgifterne til udstyr til dette personale 
C) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13. 
O EFT nr. L 185 af 15. 7. 1988, s. 1. — 33 % af udgifterne til den kontrol, der overdrages til 
anerkendte kontrolselskaber og laboratorier, jf. stk. 2, 
22. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 126/7 
dog højst i alt 10 mio. ECU pr. år. 
Kommissionen fordeler hvert år beløbet mellem 
medlemsstaterne i forhold til de udgifter til eksportresti­
tutioner til landbrugsprodukter og landbrugsprodukter, 
der eksporteres i form af varer, der ikke henhører under 
Traktatens bilag II, som de har afholdt og som er aner­
kendt ved sidste afgørelse vedrørende regnskabsafslut­
ning, jf. artikel 5 i forordning (EØF) nr. 729/70. 
2. Ved den i stk. 1 omhandlede forøgelse kan 
— de ansatte anvendes til 
— kvantitativ og kvalitativ kontrol af produkter 
bestemt til eksport, med henblik på ydelse af 
restitutioner 
— efterforskning og forfølgning af bedrageri og 
uregelmæssigheder, inden for de i stk. 1 omhand­
lede områder 
— anerkendte selskaber, der er specialiseret i kontrol, 
eller anerkendte laboratorier 
— foretage kvantitativ eller kvalitativ kontrol af 
produkter til eksport, med henblik på ydelse af 
restitutioner 
— foretage kontrol af importen af de pågældende 
produkter i bestemmelses-tredjelandet. 
3. De anerkendte kontrolselskaber og laboratorier, jf. 
stk. 1, skal kunne garantere deres uafhængighed. De må 
især ikke være involveret i de transaktioner, de kontrol­
lerer, eller i tilsvarende eksporttransaktioner som ekspor­
tører, speditører, transportører, agenter i Fællesskabet 
eller i et tredjeland, modtagere, lagerholdere eller på 
anden måde, hvorved der kan opstå interessekonflikt. 
Artikel 2 
1. Råder en medlemsstat over en eller flere myndig­
heder eller organer eller opretter den sådanne myndig­
heder eller organer, der er overdraget udelukkende at 
føre kontrol med en eller flere foranstaltninger som 
omhandlet i stk. 2 samt at foretage efterforskning og 
forfølgning af bedrageri og uregelmæssigheder med 
hensyn til disse foranstaltninger, udreder Fællesskabet i 
fem år at regne fra den første dag i måneden efter 
nærværende forordnings ikrafttræden: — 20 % af lønningerne til det personale i sådanne 
myndigheder eller organer, der ansættes i nye stil­
linger, der oprettes efter den 31. december 1989, 
fastsat som enhedsbeløb for hele Fællesskabet 
— 33 % af udgifterne til uddannelse og instruktion af 
personalet 
— 33 % af udgifterne til udstyr, 
dog højst i alt 10 mio ECU pr. år. 
Kommissionen fordeler hvert år dette beløb mellem de 
medlemsstater, der anmoder derom, i forhold til de 
udgifter til de i stk. 2 omhandlede foranstaltninger, der 
er blevet anerkendt ved sidste afgørelse vedrørende regn­
skabsafslutningen, jf. artikel 5 i forordning (EØF) 
nr. 729/70. 
2. Den i stk. 1 omhandlede kontrol kan vedrøre 
a) hektarstøtten 
b) støtten i forbindelse med ikke anvendelse af agerjord 
c) foranstaltningerne i vinsektoren 
d) foranstaltningerne i frugt- og grønsagssektoren 
e) støtten til oplagring af rosiner 
f) præmierne i sektorerne for oksekød samt fåre- og 
gedekød 
g) tobakspræmierne 
h) støtte til oliefrø. 
3. Det i stk. 1 omhandlede organ råder over fuld­
stændig administrativ og finansiel uafhængighed. Det 
ansætter sit personale, tilrettelægger sin aktivitet, udfører 
sine opgaver og afholder de hertil knyttede udgifter helt 
uafhængigt af de bestående administrative strukturer. 
Dets status sikrer dets uafhængighed i forhold til de støt­
temodtagere, der selv indirekte nyder godt af den 
kontrollerede foranstaltning eller disses repræsentanter 
samt i forhold til de erhvervsdrivende i den pågældende 
sektor. 
Medlemsstaten tildeler det erhver nødvendig beføjelse til 
udførelsen af de opgaver, der overdrages det i henhold 
til stk. 1. 
Nr. C 126/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 5. 90 
Artikel 3 Artikel 6 
Fællesskabets medfinansiering i henhold til denne 
forordning kan ikke kumuleres med medfinansieringen 
på de områder, der omhandles i artikel 1 og 2, som 
fastsat i andre forordninger, bl.a. 
— Rådets forordning (EØF) nr. 283/72 af 7. februar 
1972 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af 
beløb, der uberettiget er udbetalt indenfor rammerne 
af finansieringen af den fælles landbrugspolitik (') 
— Rådets forordning (EØF) nr. 765/85 af 12. marts 
1985 om udbygning af tjenesten for kvalitetskontrol 
af landbrugsprodukter i Grækenland (2) 
— Rådets forordning (EØF) nr. 2048/89 af 19. juni 
1989 om generelle regler for kontrollen inden for 
vinsektoren (J) 
— Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. 
december 1989 om medlemsstaternes kontrol med 
transaktioner, der omfattes af finansiering fra 
EUGFL, Garantisektionen, og om ophævelse af 
Rådets direktiv 77/435/EØF (4)-
Artikel 4 
I denne forordning forstås ved »lønning«, godtgørelsen, 
efter fradag af de pågældende ansattes skat og andre 
indeholdelser, samt de nødvendige rejseomkostninger til 
udførelsen af deres opgaver. Beløbet fastsættes som et 
enhedsbeløb for hele Fællesskabet på grundlag af de 
typiske lønninger, der anvendes i medlemsstaterne for 
lignende funktioner. 
Artikel 5 
De uddannelsesudgifter, der er omhandlet i artikel 1, 
stk. 1 og artikel 2, stk. 1, kan bl.a. omfatte udgifter til 
uddannelseskurser af mindst tre dages varighed samt 
udgifter til formidling af relevant information. 
(') EFT nr. L 36 af 10. 2. 1972, s. 1. 
O EFT nr. L 86 af 27. 3. 1985, s. 5. 
O EFT nr. L 202 af 14. 7. 1989, s. 32. 
(4) EFT nr. L 388 af 30. 12. 1989, s. 18. Udgifterne til udstyr omfatter bl.a. køb eller leje af 
edb-udstyr, automatiseret kontorudstyr og transport­
midler, dog ikke almindeligt kontorudstyr. 
Artikel 7 
Det årlige udgiftsbeløb, som Fællesskabet dækker, fast­
sættes af Kommissionen på grundlag af oplysninger fra 
medlemsstaterne. På medlemsstaternes anmodning kan 
Kommissionen udbetale acontobeløb på det endelige 
medfinansieringsbeløb. 
Artikel 8 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, 
især de enhedsbeløb, der fastsættes i artikel 1, stk. 1, og 
artikel 2, stk. 1, reglerne for de i artikel 1, stk. 2, 
omhandlede anerkendte selskaber og laboratorier og 
reglerne for det i artikel 2 omhandlede organ vedtages 
efter proceduren i artikel 13 i forordning (EØF) 
nr. 729/70. 
Artikel 9 
Ved omregningen af beløb udtrykt i ECU og i medlems­
staternes valutaer anvendes den omregningssats, der er 
gældende på første arbejdsdag i det pågældende år og 
som offentliggøres i de Europæiske Fællesskabers 
Tidende, udgave C. 
Artikel 10 
Kommissionen vurderer hvert år inden den 30. september 
resultaterne af de foranstaltninger, som Fællesskabet 
medfinansierer, på grundlag af en rapport, som de 
berørte medlemsstater fremsender inden den 30. juni i 
det år, der følger efter udgiftsåret. 
Artikel 11 
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentlig­
gørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat.