30.8.84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 228/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
REVISIONSRETTEN 
UDTALELSE Nr. 1/84 
fra Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber om forslag til Rådets forordning 
(EØF) om foranstaltninger til dækning af behovene i regnskabsåret 1984, idet Fællesska­
bets egne indtægter er opbrugt 
(84/C 228/06) 
REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER FIAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
206a, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen ('), og 
ud fra følgende betragtning: 
Rådet har den 2. maj 1984 besluttet at forelægge 
Revisionsretten forslaget til udtalelse — 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
FØRSTE DEL 
Retsgrundlaget for Kommissionens forslag 
1. Kommissionen har udtalt, at de midler, der er til 
rådighed efter bestemmelserne om Fællesskabets egne 
indtægter, er utilstrækkelige til at imødekomme de 
uundgåelige behov med det formål at sikre, at Fælles­
skabernes virksomhed fortsat kan gennemføres til­
fredsstillende i 1984. 
2. I henhold til EØF-traktatens artikel 5 (hvorefter 
medlemsstaterne »træffer alle ... foranstaltninger, 
som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtel­
ser, som følger af ... retsakter foretaget af Fællesska­
bets institutioner«) sammenholdt med artikel 199 
(hvorefter alle Fællesskabets indtægter og udgifter 
skal anslås for hvert regnskabsår og optages i budget­
tet og indtægter og udgifter på budgettet skal balan­
cere) er medlemsstaterne forpligtet til at stille de sup­
plerende midler til rådighed, der er nødvendige for at 
dække budgetbehovene i regnskabsåret 1984. 3. Disse artikler må derfor betragtes som den rette 
hjemmel for ethvert forslag om, at medlemsstaterne 
skal finansiere Fællesskabets virksomhed, når det viser 
sig, at de »egne indtægter«, der omtales i artikel 201 
og fastlægges nærmere i Rådets afgørelse af 21. april 
1970 (2), er utilstrækkelige. 
4. Artiklerne foreskriver ikke en bestemt finansie­
ringsform, men de giver efter Rettens opfattelse ikke 
hjemmel for rentebetaling i forbindelse med finansie­
ring af budgetbehov. 
5. Traktatens artikel 235, der angår tilfælde, hvor 
der ikke er fornøden hjemmel til at virkeliggøre Fæl­
lesskabets mål, tager sigte på inddragelse af nye om­
råder under Fællesskabets virksomhed og er derfor 
ikke det rette grundlag for blot at tilvejebringe finan­
sielle midler. 
ANDEN DEL 
Spørgsmål vedrørende den forsvarlige økonomiske 
forvaltning i forbindelse med Kommissionens forslag 
6. Trods de anførte forbehold med hensyn til rets­
grundlaget, skal Retten fremsætte følgende bemærk­
ninger om forslaget. 
A. Budgettets nøjagtighed og gennemskuelighed 
7. Kommissionen har i sin begrundelse, der er da­
teret den 17. april 1984, analyseret de behov, der skal 
finansieres ved hjælp af supplerende indtægter. Ifølge 
Kommissionens overslag udgør det samlede beløb, 
der skal dækkes ind, 2 726 mio ECU. Beløbet forde­
ler sig således: 
— betalinger på 675 mio ECU under EUGFL, garan­
tisektionen, udskudt fra 1983, 
O EFT nr. C 126 af 12. 5. 1984, s. 5. (2) Afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom; EFT nr. L 94 
af 28. 4. 1970, s. 19. 
Nr. C 228/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 8. 84 
— ændrede behov på 1 456 mio ECU under 
EUGFL's afsnit i det almindelige budget, til dels 
som følge af konjunkturudviklingen (+ 1 119 mio 
ECU), 
— 100 mio ECU, der er sat for lavt i andre afsnit af 
det almindelige budget, herunder bevillinger til 
opfyldelse af, hvad der viser sig at være forudse­
lige forpligtelser i forbindelse med Investerings­
bankens lånevirksomhed, samt udgifter til perso­
nale, 
— en mindreindtægt på 495 mio ECU, hovedsagelig 
i forbindelse med landbrugsimportafgifter, igen 
som følge af konjunkturerne og i sammenhæng 
med valutakursændringer. 
Disse forholdsvis store ændringer i de forskellige 
overslag understreger klart behovet for større nøjag­
tighed ved forberedelsen af de oprindelige budget­
overslag. 
8. Forslaget om at optage lån hos medlemsstaterne 
for at dække det midlertidige budgetunderskud for 
1984 kunne have været mere overbevisende, hvis det 
klart fremgik, at Kommissionen indgående havde 
overvejet de finansielle behov for indeværende og se­
nere regnskabsår. Retten havde forventet, at Kommis­
sionen ville forelægge realistiske og fuldstændige 
overslag over udgifterne og de indtægter, der er nød­
vendige til dækning heraf, i de kommende år. 
9. Retten mener derfor på den ene side, at der i 
sådanne overslag bør tages hensyn til alle kendte fi­
nansielle forpligtelser. Specielt henviser Kommissio­
nen-ikke til de budgetmæssige virkninger af: 
a) tilbagebetalingen af den foreslåede finansiering, 
som ifølge artikel 5 i forordningsforslaget finder 
sted i otte halvårlige rater fra den 30. juni 1986; 
b) de finansielle byrder som følge af EUGFL-lagrene; 
forskellen mellem omkostningerne og nettosalgs­
værdien i forbindelse med disse lagre er en poten­
tiel forpligtelse for Fællesskaberne; Retten anslår 
disse potentielle byrder, der blev fremført ved ud­
gangen af 1983, til omkring 2 800 mio ECU. Ret­
ten anslår på grundlag af Kommissionens seneste 
oplysninger ('), at fremførslen af potentielle tab 
O Dok. VI/172/84 af 17. 4. 1984. ved udgangen af 1984 sandsynligvis vil udgøre 
omkring 3 600 mio ECU; 
c) andre langfristede forpligtelser; Retten skal på­
pege, at der ikke er fuld dækning i form af beta­
lingsbevillinger i det almindelige budget for ind­
gåede forpligtelser, hovedsagelig i forbindelse med 
aktiviteter under strukturfondene; denne diffe­
rence, som udgør en fremtidig forpligtelse for Fæl­
lesskaberne, er steget hastigt i de seneste år; ved 
udgangen af 1983 udgjorde den mindst 4 500 mio 
ECU. 
10. Retten skal på den anden side gentage de be­
mærkninger, den fremsatte i sin udtalelse om et for­
slag til Rådets forordning om ændring af finans­
forordningen (2), hvor den fremførte (pkt. 3.3), at en 
væsentlig del af indtægterne i et givet regnskabsår i 
virkeligheden først anvendes det følgende år. Disse 
midler forbliver således uudnyttede i forholdsvis lange 
perioder, selv når visse udgifter kræver ekstrabevillin­
ger over et tillægsbudget. Retten udtalte, at denne 
ordning ikke længere kunne opretholdes, fordi den 
ikke giver mulighed for en optimal anvendelse af ind­
tægterne i betragtning af den stramning, som be­
grænsningen af Fællesskabets egne indtægter medfø­
rer. Den fremførte, at det var nødvendigt at skelne 
mellem udtrykket bemyndigelse til afholdelse af ud­
gifter og udtrykket likviditetsbehov, således at ind­
tægterne udelukkende anvendes til regnskabsårets be-
talingsbehov. I denne forbindelse kan det nævnes, at 
de fremførte, uudnyttede bevillinger til betalinger på 
det almindelige budget ved udgangen af hvert af de 
seneste regnskabsår har udgjort omkring 1 400 mio 
ECU. 
11. Retten skal tillige bemærke, at der også findes 
en væsentlig likviditetsreserve af EKSF-midler. 
12. Problemerne i forbindelse med udarbejdelse af 
nøjagtige og gennemskuelige budgetter opstår, fordi 
det almindelige budget hverken er et rent betalings-
budget (hvor alle de betalinger, der skal afholdes i 
budgetåret, opføres) eller et rent forpligtelsesbudget 
(hvor alle de forpligtelser, der skal indgås i løbet af 
budgetåret, opføres) (3). Retten mener, at disse pro­
blemer bør overvejes nærmere i denne sammenhæng. 
(2) EFTnr. C 232 af 11.9. 1981. 
(3) Jf. Revisionsrettens undersøgelse af De europæiske Fæl­
lesskabers budget- og regnskabssystemer; EFT nr. C 342 
af 31. 12. 1981. 
30.8.84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 228/7 
13. Retten mener ligeledes, at Kommissionen ikke 
burde have foreslået en så radikal afvigelse fra Fælles­
skabets gældende budgetprincipper uden en tilsva­
rende tilbundsgående undersøgelse af samtlige mulig­
heder for at holde udgifterne inden for grænserne af 
budgettet for 1984. Retten skal i den forbindelse på 
ny fremføre, at det er dens overbevisning (jf. beret­
ningen om gennemførelsen af konklusionerne fra Det 
europæiske Råd i Stuttgart (*)), at Kommissionen in­
den for EUGFL, garantisektionen, har muligheder for 
på eget initiativ at opnå besparelser gennem forvalt­
ningskomitéordningen. 
B. Lånevilkårene 
14. Kommissionen har i sit forslag anslået de sup­
plerende midler, der er brug for, på grundlag af bud­
getbehovene (og ikke likviditetsbehovene). I henhold 
til forordningsforslaget skal der betales rente til med­
lemsstaterne. I henhold til forslagets artikel 4 tilskri­
ves renterne fra det tidspunkt, hvor beløbene »over­
drages«. Ifølge artikel 1 »stiller« medlemsstaterne be­
løbet på indtil 2 333 mio ECU »til rådighed«. Udtryk­
ket »overdrage«, hhv. »stille til rådighed« [»make 
available«] synes at være taget fra overskriften til af­
snit III i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) 
nr. 2891/77 af 19. december 1977 (2), hvor disse 
transaktioner indebærer, at de pågældende beløb kre­
diteres de konti, der er oprettet med henblik herpå i 
Kommissionens navn hos medlemsstaternes finansfor-
valtninger. På disse konti får Fællesskaberne på nuvæ­
rende tidspunkt ikke tilskrevet renter. Retten er af 
den opfattelse, at det ikke vil være forsvarlig økono­
misk forvaltning at forvente, at Fællesskaberne skal 
betale renter af lånebeløb, så længe de stadig indestår 
på konti hos medlemsstaternes finansforvaltninger. På 
dette punkt fremgår Kommissionens hensigter ikke 
klart af forslagets ordlyd (jf. de mere specifikke be­
mærkninger i tredje del). 
15. De nærmere vilkår for lånoptagelsen er endnu 
ikke fastlagt, og det må formodes, at det vil ske i de 
gennemførelsesbestemmelser, der omtales i forord­
ningsforslagets artikel 6. Retten forbeholder sig sin 
stillingtagen hertil. Den kan imidlertid allerede nu 
konstatere, at der kan forudses betydelige praktiske 
problemer i forbindelse med indførelsen af begrebet 
(') EFT nr. C 287 af 24. 10. 1983. 
O EFT nr. L 336 af 27. 12. 1977. lån fra medlemsstaterne til finansering af det alminde­
lige budget. 
TREDJE DEL 
Forordningsforslagets ordlyd 
16. De følgende bemærkninger om den foreslåede 
ordlyd fremsættes, uden at det i øvrigt berører de 
mere generelle bemærkninger i første og anden del. 
Artikel 1: De midler, der skal overdrages, stilles til rå­
dighed i form af et lån, og dette ord er brugt konse­
kvent i Kommissionens begrundelse. Retten foreslår, 
at ordene: »i form at et lån« indsættes i artiklen og 
indføjes i betragtningerne. 
Der er forskel på sprogversionerne med hensyn til, 
hvor midlerne skal stilles til rådighed (3). 
Artikel 2: Denne oversigt stammer fra fordelingen af 
»egne indtægter hidrørende fra merværdiafgift«, såle­
des som den med hjemmel i Rådets afgørelse af 
21. april 1970 og Rådets forordning (EØF, Euratom, 
EKSF) nr. 2891/77 af 19. december 1977 fremgår af 
det oprindelige almindelige budget for De europæiske 
Fællesskaber for regnskabsåret 1984 (4). Retten 
mener, at artikel 2 bør omformuleres for at gøre det 
klart, om fordelingsnøglen kan ændres som følge af 
ændrings- eller tillægsbudgetter. 
Artiklerne 3, 4 og 5: I disse artikler angives låneord­
ningerne udelukkende i hovedtræk, idet de nærmere 
regler skal fastsættes i gennemførelsesforordningen. 
Retten kan derfor på dette stadium ikke vurdere, om 
lånevilkårene er forsvarlige. Det er Rettens opfattelse, 
at betingelserne bør gennemgås, før der træffes en en­
delig beslutning. Specielt er ordene: ». . . til markeds­
renten for et tilsvarende lån ...« upræcise. 
(J) F.eks.: på engelsk: »to the Commission«; fransk: »de la 
Communauté«; tysk: ikke anført; dansk: »til rådighed 
for Fællesskabet«. 
(4) EFT nr. L 12 af 16. 1. 1984. 
Nr. C 228/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.8.84 
I afsnit B i anden del har Retten henledt opmærksom­
heden på, at det er nødvendigt at præcisere, om den i 
artikel 4 omtalte rente skal betales af hele beløbet el­
ler kun af de beløb, der er »indkaldt« i henhold til 
forslagets artikel 3. I henhold til artikel 3 indkaldes 
bidragene »i takt med budgetbehovene«, mens renten 
i artikel 4 sættes i relation til de overdragne beløb. I 
artikel 12 i Rådets forordning (EØF, Euratom, 
EKSF) nr. 2891/77 knyttes retten til at disponere 
Vedtaget af Revisionsretten på mødet den 7. 
Luxembourg, den 12. juni 1984. over beløbene på kontiene hos finansforvaltningerne 
til Kommissionens »likviditetsbehov«. Retten mener, 
at en afklaring er påkrævet. 
Artikel 6: I medfør af EØF-traktatens artikel 209 b) 
skal der indhentes udtalelse fra Revisionsretten om 
gennemførelsesbestemmelser. Retten foreslår derfor at 
ordene: ». . . og på grundlag af udtalelse fra Revi­
sionsretten, «indsættes efter ». .. af Kommissionen«. 
juni 1984. 
På Revisionsrettens vegne 
Pierre LELONG 
Formand