KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 26.07.1995 
KOM(95)411 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
Europa og USA: Vejen frem 

Kuropa og USA: Vejen frem 
INDLEDNING 
FORBINDELSERNE MELLEM EU OG USA 1 DAG 
Næsten alt, hvad der sker i verden i dag, er af interesse for EU og USA. Begge er globale 
aktører i såvel politisk som økonomisk henseende. De er også bundet sammen af tætte 
sikkerhedspolitiske forbindelser og en fælles interesse i effektivt at håndtere en bred vifte 
af politiske og sikkerhedspolitiske anliggender overalt i verden. De har et stort set ens sæt 
værdinormer, tilslutter sig demokrati, menneskerettigheder og markedsøkonomi og har 
fælles interesse i at imødegå de samme globale udfordringer såsom trusler mod sikkerhed 
og stabilitet, spredning af våben, arbejdsløshed, forværring af miljøet, narkotika, 
kriminalitet og terrorisme og andre spørgsmål såsom forfald i byerne, befolkningernes 
aldring osv. Desuden har de en fælles interesse i at udvikle sammenhængende strategier 
for at fremme en harmonisk økonomisk udvikling verden over og navnlig at fremme et 
stabilt internationalt økonomisk, finansielt og valutarisk system og at integrere de lande, 
der befinder sig i en overgangsproces, og udviklingslandene. 
Den måde, hvorpå partnerne hver for sig beslutter at tage de mange globale udfordringer 
op, som de står over for, og om de beslutter at gøre dette individuelt eller sammen, vil 
uundgåeligt farve og øve indflydelse på deres bilaterale forbindelser, men uenighed om 
bestemte anliggender er ikke nødvendigvis noget tegn på, at forholdet mellem dem er ved 
at kølnes. Tidligere konstateret uenighed har afspejlet begge parters stærke ønske om at 
spille en aktiv rolle i de internationale forbindelser. Den har hverken undergravet 
forholdets grundlæggende styrke eller bevidstheden om den fælles målsætning. For på 
trods af fremgangen for en række andre forbindelser, er forholdet mellem EU og USA for 
begge parter af central betydning både ud fra et bilateralt synspunkt og med hensyn til det 
bidrag, det yder til den politiske og økonomiske stabilitet i verden, og det skal også 
vedblivende være således. 
Forbindelserne mellem EU og USA er både multilaterale og bilaterale. De omfatter et 
samarbejde i mange multilaterale fora til fremme af fælles mål. De bilaterale forbindelser 
er formaliseret i den transatlantiske erklæring fra november 1990, som fastsætter 
partnernes fælles mål, principperne for deres partnerskab og en institutionel ramme for 
konsultationer. Forbindelserne er efter sagens natur særdeles komplekse. Alligevel kan 
omfanget af og dybden i forbindelserne beskrives ved hjælp af nogle få centrale faktorer 
og tal: 
politisk set er EU's forbindelser med USA særdeles omfattende og af den 
allerstørste betydning. Der er intense og hyppige kontakter på alle niveauer lige 
fra halvårlige topmøder til gensidige orienteringer på arbejdsgruppeniveau. I kraft 
af EU's og USA's politiske og økonomiske vægt er partnerne aktive på kritiske 
områder overalt i verden (f.eks. vedrørende .fredsprocessen i Mellemøsten og i 
2.-3-4 
bestræbelserne for at omdanne landene i Central- og Østeuropa og i ilet tidligere 
Sovjetunionen), ofte i samarbejde med hinanden, lejlighedsvis uenige, men altid 
med et stort behov for at være i tæt indbyrdes kontakt for at udveksle oplysninger 
og synspunkter og følge en aftalt approach, hvor dette er hensigtsmæssigt. 
sikkerhedsmæssigt set er der 100 000 amerikanske soldater i Europa, og USA 
spiller via NATO en afgørende rolle for opretholdelsen af stabilitet i Europa. 
økonomisk set tegner EU sig for mere end 50% af samtlige udenlandske direkte 
investeringer i USA, medens USA's investeringer i EU udgør 40% af USA's 
samlede direkte investeringer i udlandet. Disse investeringer skaber beskæftigelse 
til hen ved 3 millioner arbejdstagere på hver side af Atlanterhavet. I 1994 gik 
17,6% (95 mia. ECU) af EU's samlede eksport til USA, og samme år kom 17,3% 
(93 mia. ECU) af EU's import fra USA. USA's eksport til EU udgjorde 22% (83 
mia. USD) af USA's samlede eksport, og importen fra EU androg sammenlagt 
næsten 16,4% (S7 mia. ECU) af USA's samlede import. 
Den kolde krigs afslutning har naturligvis ændret forbindelsernes egenart . Der er ikke 
længere én fælles modstander, og behovet for militær sikkerhed er ophørt med at være 
den altdominerende faktor i forholdet. I den nye multipolare verden opbygger både EU og 
USA nye forbindelser med andre partnere, USA inden for APEC og med Sydamerika og 
EU med Central- og Østeuropa og Middelhavsområdet. Der er dog ikke tale om 
eksklusive interessezoner. EU er til stede og aktiv i Asien, Afrika og Latinamerika, 
ligesom USA har et dybt engagement i Central- og Østeuropa og i Mellemøsten. Begge 
partnere har interesser i alle regioner i verden. 
Der kan ikke blive tale om en tilbagevenden til den tid, hvor de politiske og økonomiske 
anliggender var underlagt det centrale sikkerhedsspørgsmål. Det er i dag nødvendigt på 
ny at demonstrere, hvorfor dette unikke partnerskab er mere værdifuldt end på noget 
tidligere tidspunkt som følge af forhold, der har mere at gøre med fremtiden end med en 
fælles arv fra fortiden. 1 flere årtier har begge de dominerende politiske partier i USA 
støttet en udvikling hen imod øget europæisk integration. I hver ny politisk generation på 
begge sider af Atlanterhavet er det nødvendigt at bevare enigheden om betydningen af 
forbindelserne mellem EU og USA. De seneste års ændringer inden for EU såsom 
gennemførelsen af det indre marked, vedtagelsen af Maastricht-traktaten og udsigterne 
for ØMU samt EU's voksende internationale rolle i bestræbelserne for at støtte den 
indsats, som gøres af de økonomier, der befinder sig i en overgangsproces, og 
udviklingslandene, har gjort det mere muligt og nødvendigt end på noget tidligere 
tidspunkt for Europa at tage den udfordring op, der ligger i at være altomfattende og 
ligestillet ("full and equal") partner for USA. 
Hvorledes kan vi sikre, at forbindelserne lever op til begge parters vedvarende behov, 
således at de vedbliver med at være et stabilt centrum for deres forbindelser med resten af 
verden? Sigtet med denne meddelelse er at kortlægge de vigtigste dele af disse forbin­
delser - sikkerhed, politik og økonomi - og skitsere områder, der kan tages op til 
vurdering og derefter samles i en ny ramme. For fuldstændighedens skyld strækker 
I 
meddelelsen sig ud over traditionelle områder som f.eks. samhandel og skitserer en 
række måder, hvoipå alle aspekter ved forbindelserne kan tages i betragtning. Den 
indeholder en række forslag, hvor der er taget hensyn til de ændringer, der har fundet sted 
i EU og i Europa som helhed, siden den transatlantiske erklæring blev vedtaget i 1990. 
Det vil naturligvis tage tid at tilpasse partnerskabet mellem EU og USA efter fremtidens 
behov, og det vil til dels være nødvendigt at afvente institutionelle ændringer såsom 
ændringerne som følge af regeringskonferencen og omformuleringen af NATO's og 
WEU's opgaver. Der kan alligevel i de kommende måneder træffes mange beslutninger, 
som vil fremme forbindelserne og bane vejen for fremtidige beslutninger. Det er faktisk 
ikke muligt alvorligt at overveje de fremtidige forbindelser uden at tage alle elementer i 
betragtning. Der vil derved blive givet et klart signal på højeste niveau om, at EU og 
USA anerkender behovet for at ajourføre forbindelserne og har iværksat en troværdig 
proces, der tager sigte på at nå dette mål. 
DE NYE FORBINDELSER PÅ ENKELTE OMRÅDER 
Det er blevet stadig vanskeligere i den moderne verden at fastholde en sondring mellem 
"po!icy"-områder såsom forsvar og sikkerhed, politisk samarbejde og økonomiske 
forbindelser. I bestræbelserne for at puste nyt liv i forbindelserne mellem EU og USA er 
det nødvendigt at se på hele viften af områder, hvor der kan blive tale om et samarbejde, 
og på forbindelserne mellem de sikkerhedsmæssige, politiske og økonomiske aspekter. 
SIKKERHED 
Både Den Europæiske Union og De Forenede Stater tillægger international sikkerhed og 
stabilitet stor betydning under de omskiftelige vilkår, der er kendetegnende for verden 
efter den kolde krig. Der kan være uenighed om særlige spørgsmål, men der almindelig 
enighed om grundprincipperne og de overordnede mål. EU's og USA's bidrag til 
international sikkerhed og stabilitet er i vid udstrækning komplementære set på baggrund 
af de to partneres forskellige strukturer og geografiske beliggenhed. 
De Forenede Staters varige tilsagn om at værne om Europas sikkerhed er et værdifuldt 
element, der skaber tillid og kontinuitet i en hastigt skiftende verden. Den Europæiske 
Union bistår med at mindske følelsen af usikkerhed i Central- og Østeuropa i en periode, 
hvor de internationale sikkerhedsparametre er under omdannelse. Dette har fremmet 
overgangen til systemer baseret på politisk og økonomisk frihed under bemærkel­
sesværdigt fredelige omstændigheder; dette gælder dog ikke de tragiske konflikter i 
Bosnien og i dele af det tidligere Sovjetunionen. 
Hidtil har Den Europæiske Unions bidrag til den internationale sikkerhed overvejende 
været indirekte. Dens net af aftaler med landene i Central- og Østeuropa både vedrørende 
politiske og økonomiske anliggender samt udsigterne til medlemskab af Unionen giver de 
associerede lande et incitament til at arbejde sammen og lægge en dæmper på mulige 
kilder til spændinger. Dens partnerskabsaftale med Rusland, Ukraine og andre lande i det 
tidligere Sovjetunionen binder dem til den bredere europæiske integrationsproces. 
Unionen har også bidraget til den europæiske sikkerhed ad multilaterale kanaler, navnlig 
6 
initiativet til en sikkerhedspagt og Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa, 
hvortil pagten nu er overført. De Forenede Staters engagement i dette arbejde har været et 
værdifuldt middel til at sikre et vellykket resultat. 
Den Europæiske Union er også en vigtig stabiliserende magtfaktor i Middelhavsområdet, 
der er et område, hvor også De Forenede Stater har store sikkerhedsinteresser. Unionens 
aftaler med landene syd og øst for Middelhavsområdet og dens særlige tætte forbindelser 
med Cypern, Malta og Tyrkiet - nu støttet af den omfattende finansielle bistandspakke, 
som Det Europæiske Råd traf afgørelse om i Cannes - kan bidrage til at skabe opbakning 
bag de principper, som international fred og internationalt samarbejde bygger på, og 
modvirke tendenser, der truer den internationale stabilitet. 
Den Europæiske Union kan også arbejde tæt sammen med USA i visse dele af Afrika, 
hvor de har samme vurdering af konfliktsituationer og kan bidrage til at udvikle 
mekanismer til konfliktløsning. I dette øjemed bør EU og USA udveksle oplysninger om 
udviklingen i regionen og fremme fælles initiativer med henblik på at styrke den politiske 
dialog og den humanitære bistand og sikre en fælles reaktion på behov for genopretning. 
Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som er fastsat i traktaten om Den Europæiske 
Union, øger stærkt Unionens muligheder for at bidrage til den europæiske og den interna­
tionale sikkerhed sammen med De Forenede Stater og andre partnere. Den tælles 
udenrigs- og sikkerhedspolitik opfylder de betingelser, der skal være opfyldt, for at 
Unionen kan handle sammen og styre de forskellige instrumenter, den har til rådighed, og 
gør EU til en mere håndgribelig partner for De Forenede Stater. Det er naturligvis 
nødvendigt med politisk vilje, hvis FUSP's potentiel skal udnyttes fuldt ud. Det vil på 
regeringskonferencen i 1996 blive søgt at forbedre den politiske analyse, modernisere 
beslutningstagningen og give Unionen mere effektive former for repræsentation udadtil. 
For så vidt angår sikkerhed og forsvar, er det i traktaten om Den Europæiske Union 
angivet, at Den Vesteuropæiske Union skal udvikles til Unionens forsvarskomponent og 
benyttes som middel til at styrke Atlantpagtens europæiske søjle. Selv om WEU stadig i 
operationel henseende befinder sig på et tidligt stade, har denne organisation allerede 
bevist sin værdi som instrument til gennemførelse af EU's politiske beslutninger, navnlig 
i forbindelse med håndhævelsen af embargoen mod Serbien og Montenegro på Donau og 
- sammen med NATO - i Adriaterhavet. WEU spiller også en vigtig rolle for de 
sikkerhedsmæssige aspekter ved EU's administration af byen Mostar i Bosnien. WEU 
besluttede på mødet i Petersberg i Tyskland i juni 1992, at fredsbevarelse og kriseforvalt­
ning skulle prioriteres højest i organisationens fremtidige indsats. 
Det vil på regeringskonferencen blive overvejet, hvorledes forbindelserne mellem WEU 
og EU kan udbygges som led i bestræbelserne for endeligt at integrere organisationen i 
Den Europæiske Union. Et andet vigtigt spørgsmål er komplementariteten mellem NATO 
og WEU. WEU bør opbygge særlig operationel kapacitet på områder som f.eks. 
fredsbevarelse, kriseforvaltning og humanitære operationer. WEU kan også tænkes at 
komme til at spille en vigtig rolle som middel til at varetage europæiske interesser uden 
for NATO's dækningsområde. En sådan udvikling vil stærkt øge EU's muligheder for at 
optræde som partner for De Forenede Stater i sikkerhedsanliggender. 
H ens ti I lin a 
Regeringskonferencen i 1996 og udvidelsen af Den Europæiske Union og af NATO rejser 
mange sikkerhedsspørgsmål, der hør behandles under den regelmæssige dialog mellem 
Unionen og De Forenede Stater. I afventning af den videre udvikling i forholdet mellem 
EU, WEU, NATO og faktisk også OSCE og i Europas overordnede sikkerhedsarrange-
menter og i erkendelse af den særlige rolle, som NATO spiller i de transatlantiske sikker-
hedsforhindelser, hør EU og USA desuden i deres dialog koncentrere sig om særlige 
anliggender, hvor hver part kan yde et særligt hidrag. Disse anliggender kan omfatte: 
EU 's og NA TO 's udvidelse 
ikke-spredning af masseødelæggelsesvåben 
forhindring af ulovligt salg af nukleare materialer 
kontrol med den internationale våbenhandel 
kontrol med eksport (varer med to anvendelsesmuligheder) 
hurtig identifikation af konflikter 
præventivt diplomati 
overvågning af menneskerettigheder og minoritetsprohlemer. 
UDENRIGSPOLITIK 
Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og De Forenede Staters 
udenrigspolitik har stort set samme målsætning, når der tages højde for forskelle i de to 
parters struktur og geografiske beliggenhed. Disse målsætninger, der for EU's vedkom­
mende er nævnt i artikel J.l i traktaten, omfatter fredsbevarelse og styrkelse af den 
internationale sikkerhed i overensstemmelse med principperne i FN-pagten, slutakten fra 
Helsinki og Paris-pagten, fremme af internationalt samarbejde, udvikling og 
konsolidering af demokrati og retssikkerhed og respekt for menneskerettighederne og de 
grundlæggende frihedsrettigheder. Denne almindelige enighed om fundamentale værdier 
og mål kommer til udtryk i den transatlantiske erklæring fra 1990. 
Det helt afgørende mål for udbygningen af forbindelserne mellem EU og USA inden for 
udenrigspolitikken er at udlede specifikke politikker af disse generelle mål og nå til 
enighed om effektive samarbejdsmekanismer. EU/USA-topmødet i Washington den 14. 
juni 1995 gav visse retningslinjer for de konkrete spørgsmål, hvor der kan gøres 
fremskridt via et tættere samarbejde. Det drejer sig om: 
menneskerettigheder 
nuklearsikkerhed 
fælles støtte til "Friends of the Federation" mellem Bosnien og Kroatien 
bistand til palæstinenserne 
miljøspørgsmål i Central- og Østeuropa 
bistand til de nye demokratiers bekæmpelse af kriminalitet 
justitsvæsenet i Haiti. 
Inden udgangen af 1995 bør EU og USA udvikle konkrete projekter for fælles aktivitet på 
disse områder. Som andre velegnede samarbejdsområder inden for udenrigspolitikken 
kan nævnes humanitær bistand og udviklingsbistand. 
Humanitær bistand: EU og USA tegner sig tilsammen for 86% af den samlede 
statslige humanitære bistand (EU's medlemsstater 31%, EF 27%, USA 28%). Selv 
om kun 15% af bistanden til udlandet (udviklingsbistand plus humanitær bistand) 
kanaliseres gennem Kommissionen, forvaltes næsten 50% af EU's humanitære 
bistand af Kommissionen. Dette gør Fællesskabet til USA's vigtigste partner på 
dette område og er forklaringen på de tætte forbindelser, der er udviklet. Der 
finder regelmæssigt udveksling af synspunkter sted om generelle og operationelle 
anliggender. Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO) 
og US Office for Disaster Relief (OFDA) har udvekslet oplysninger siden 
udgangen af 1993. Der foretages også fælles evalueringer. ECHO's personale har 
deltaget i uddannelsen i katastrofestyring efter invitation fra den amerikanske 
regering, og US Agency for International Development (USAID) har nu en 
officiel repræsentant i USA's mission i Bruxelles. Der vil efter planen blive 
afholdt endnu et møde mellem ECHO og USAID i september. 
Udviklingssamarbejde: De Forenede Stater og Den Europæiske Union er også 
vigtige aktører på området udviklingssamarbejde. I 1994 var De Forenede Stater 
den næststørste donor efter Fællesskabet og dets medlemsstater. Målt i procent af 
BNP er De Forenede Staters bistand til udlandet dog i øjeblikket den laveste 
blandt alle statslige donorer, nemlig 0,15%. 
Denne situation vil antagelig blive forringet i de kommende år, eftersom USA's 
statslige udviklingsbistand er under pres i den amerikanske kongres som led i 
bestræbelserne for at nedbringe underskuddet på statsbudgettet. Der forventes 
derfor en kraftig formindskelse af udviklingsbistanden i de nærmeste år. 
/ 
Den amerikanske regering bestræber sig på at udbygge koordinationen med Den 
Europæiske Union på dette område. Den Europæiske Union har stor interesse i at 
udbygge samarbejdet med USA. Deter i vor gensidige egeninteresse som donorer 
og handelspartnere med udviklingslandene at støtte den amerikanske regerings 
bestræbelser for at bevare udviklingsbistanden på den politiske dagsorden. En 
styrkelse af samarbejdet med USA ville også gøre det muligt for EU at 
videreudvikle sine muligheder for at øve indflydelse på donorpolitikken. 
Kommissionen agter for sin del at formalisere og reaktivere sit samarbejde med 
den amerikanske regering på området udviklingssamarbejde med henblik på 
at udbygge metoderne for samarbejde med den amerikanske regering på 
højtprioriterede områder 
i fællesskab at nyvurdere, hvorledes udviklingsbistandens virkning og 
effektivitet kan forbedres. 
Den anden udfordring, som udviklingssamarbejdet udgør for udenrigspolitikken, er en 
skabelse af effektive mekanismer for samråd og dialog. 
Gennem årene er der indført en bred vifte af konsultationsmekanismer til fremme af 
dialogen og til imødekommelse af forskellige behov. Disse kontakter blev formaliseret 
ved den transatlantiske erklæring fra 1990, der indeholder bestemmelser om: 
halvårlige konsultationer mellem Rådets og Kommissionens formænd og den 
amerikanske præsident 
halvårlige konsultationer mellem EU's udenrigsministre, Kommissionen og den 
amerikanske udenrigsminister 
ad hoc-konsultationer mellem formandskabets udenrigsminister eller troikaen og 
den amerikanske udenrigsminister 
halvårlige konsultationer mellem Kommissionen og den amerikanske regering på 
kabinetsplan 
orientering fra form andskabets side af repræsentanter for USA om møder på 
ministerplan inden for det europæiske politiske samarbejde 
desuden er der mange tro i ka-kon takter på de politiske direktørers niveau og på 
ekspertplan. Der afholdes også regelmæssigt møder på niveauet lige under 
kabinetsplan mellem Kommissionen og den amerikanske regering. Europa­
parlamentet har også regelmæssigt kontakt med den amerikanske kongres. 
Den vidtrækkende konsultationsproces vedrørende udenrigs- og sikkerhedspolitiske 
anliggender, der er opbygget i de seneste år, skal nu revideres for at tage hensyn til de 
10 
i 
politiske ændringer, der har fundet sted inden for EU, siden Maastricht-traktaten trådte i 
kraft, og for at sikre, at den er den mest effektive og operationelle måde at nå målene på. 
Der er nu så mange møder mellem EU på forskellige niveauer og USA, og der drøftes en 
så stor mængde spørgsmål, at det er vanskeligt at gøre sig den overordnede prioritering 
klar. Det bør alvorligt overvejes, om færre, men til gengæld mere målrettede møder ville 
give sig udslag i en bedre opfølgning og en mere synlig og sammenhængende politisk 
reaktion på nogle af de udfordringer, partnerne står over for i øjeblikket. Inden årets 
udgang bør Kommissionen i samarbejde med Rådet og den amerikanske regering 
gennemgå de eksisterende konsultationsmekanismer og undersøge, hvilke muligheder der 
findes for at rationalisere dem og øge deres effektivitet. Eksempelvis kan hyppigheden af 
visse på forhånd planlagte møder ændres, konsultationerne kan grupperes, så det gøres 
muligt at udnytte ressourcerne mere effektivt, osv. 
Desuden kan der foretages visse strukturelle forbedringer af dialogen. Selv om der er 
hyppige og intense kontakter, er der næsten ingen mekanismer, som sikrer en 
koordinering af de forskellige lag. Hvert niveau sætter således sin egen dagsorden uden at 
tage hensyn til de problemer, der er opstået på et lavere niveau, og ofte uden at sikre den 
nødvendige sammenhæng mellem handelsmæssige og økonomiske spørgsmål på den ene 
side og den anden og tredje søjle på den anden side. 
Det er nødvendigt med en mere sammenhængende måde at samle de forskellige aspekter 
ved forbindelserne på. Det blev på EU/US A-topmødet i 1994 i Berlin besluttet at 
nedsætte tre arbejdsgrupper til at undersøge, hvorledes der kunne sikres et samarbejde om 
bistanden til Central- og Østeuropa, om FUSP og om områderne inden for den tredje 
søjle. Disse grupper aflagde beretning i juni 1995 og blev opløst efter at have udført deres 
opgaver. Det blev på EU/US A-topmødet i juni 1995 besluttet at nedsætte en gruppe på 
højt niveau med den opgave at bedømme udbygningen og videreudviklingen af 
forbindelserne og undersøge idéer til drøftelse på EU/USA-topmødet i december 1995. 
Skønt samarbejdet bestandig tager til i omfang, forholder USA sig kritisk til det forhold, 
at EU ikke altid er i stand til at tale med én stemme eller ikke har - eller kun har 
utilstrækkelig - kompetence til at behandle anliggender, hvor USA kunne ønske sig en 
dialog med EU. Eksempelvis er en række forsøg på at indlede en proces med udveksling 
af oplysninger om områder af relevans for den tredje søjle til dato ikke blevet til noget, 
fordi EU har været meget tilbageholdende. Det forhold, at EU ikke taler med én stemme, 
mindsker EU's indflydelse og kan til tider endog være til skade for EU's interesser. 
Alligevel er det muligt yderligere at forbedre den politiske dialog med USA. Dette kan 
ske ved at bygge videre på processen med fastlæggelse af områder af gensidig interesse, 
hvor det kan blive aktuelt med samarbejde, koordination af aktiviteten eller fælles 
initiativer. Det er nu vigtigt at gå videre end til en bekræftelse af fælles mål såsom 
fremme af demokratiske værdier og økonomisk velstand overalt i verden og træffe 
konkrete foranstaltninger såsom fælles skridt over for visse lande, samarbejde om 
humanitær bistand og udviklingsbistand og samarbejde i internationale organisationer 
som f.eks. FN og OSCE. Det er desuden nødvendigt at søge metoder til behandling af 
11 
tm 
anliggender, hvor EU og USA følger forskellige fremgangsmåder (som eksempler af 
nyere dato kan nævnes Cuba, Iran osv.). 
HenstiUinaer 
at dialogen og samarbejdet udbygges på en række områder, herunder humanitær 
bistand og udviklingsbistand, ud over de områder, der blev fastlagt på EU/USA-
topmødet i juni 1995 
at de nuværende mekanismer for konsultation med USA om udenrigspolitiske 
emner tages op til ny vurdering med henblik på at rationalisere og effektivisere 
dem. 
ØKONOMI OG SAMHANDEL 
Der er særdeles udtalt indbyrdes afhængighed mellem EU's og USA's økonomi med 
hensyn til beskæftigelse, indkomster, investeringer og teknologisk udvikling. Hvert 
marked tilbyder det andet en bred basis med tilsvarende udviklingsniveau og tilsvarende 
købekraft i befolkningen. Bilag I indeholder detaljerede oplysninger om de økonomiske 
forbindelser. Efter Uruguay-rundens afslutning er de gennemsnitlige toldsatser for 
industrivarer mellem partnerne desuden lave, og en stor del af samhandelen er allerede 
toldfri. Trods lejlighedsvise handelstvister foregår størstedelen af denne samhandel 
gnidningsløst. Der er dog mange måder at fremme samhandelen og de økonomiske 
forbindelser yderligere på, f.eks. ved at fjerne eksisterende handelshindringer. En del kan 
fremmes på et bilateralt grundlag, medens andre områder bedst kan afklares i en 
multilateral kontekst. Toldsatserne er langtfra den vigtigste af de hindringer, der er 
tilbage. 
Det forhold, at EU og USA er de to største økonomier i verden, øver indflydelse på deres 
indbyrdes forbindelser. Den politik, som den ene økonomi fører, øver stor indflydelse på 
den anden og på de globale vækstmuligheder. Det er op til begge parter at tage hensyn til 
disse virkninger i deres strategi, således at de yder et effektivt bidrag til den internationale 
økonomiske stabilitet. Dette sikrer en dialog, som ikke alene omfatter det traditionelle 
sam handelsområde, men også makroøkonomiske anliggender. Desuden sikrer det 
deltagelse i og opfølgning af internationale initiativer på områder af global interesse 
såsom vækst, miljø og befolkningsudvikling. 
Den multilaterale handelsdagsorden 
EU og USA har i deres fælles bestræbelser for at nå frem til en vellykket afslutning på 
Uruguay-runden vist. at når de samarbejder og tilstræber samme mål, kan de gøre 
betydelige fremskridt. EU's og USA's fælles tilsagn om at holde den multilaterale proces i 
gang og oprette WTO på et solidt grundlag er afgørende for det åbne verdenshandels­
systems fremtid og danner desuden grundlag for sunde bilaterale økonomiske forbin­
delser. Parterne må nødvendigvis samarbejde om at udvikle WTO til et stærkt, objektivt 
og beslutningsdygtigt organ. EU er betænkelig ved USA's tendens til at foretrække 
12 
ensidige og særlige bilaterale arrangementer frem for multilaterale og bør udnytte sine 
forbindelser med USA til at understrege, at den multilaterale approach er til fordel for 
begge parter, og at brugen eller truslen om at bruge ensidige foranstaltninger forvolder 
betydelig skade. EU vil derfor vedblivende modsætte sig anvendelse af sådanne ensidige 
foranstaltninger. EU har allerede lovet at opretholde åbenheden over for verden, samtidig 
med at den udvikler særlige handelsforbindelser, der er forenelige med WTO, med sine 
naboer mod øst og syd og visse vigtige partnere længere borte. Når EU og USA overvejer 
nye regionale aftaler, vil de begge være nødt til at påse, at disse er forenelige med WTO-
regleme, og at der mere generelt ikke opstår en risiko for, at de undergraver det 
multilaterale samhandelssystem. 
EU og USA bør nu koncentrere sig om at opretholde styrken i den multilaterale proces og 
arbejde sammen om at fastsætte en ny dagsorden for yderligere liberalisering af 
verdenshandelen. Førsteprioriteten er at færdiggøre de ikke-af si tittede punkter fra 
Uruguay-runden på områder som telekommunikation og maritime tjenesteydelser. EU 
skal også søge på ny at drage USA ind i en multilateral proces, hvis formål er at nå frem 
til en omfattende aftale om finansielle tjenesteydelser. Dernæst kan nævnes de spørgsmål, 
som Fællesskabet allerede har peget på som højtprioriterede områder for det kommende 
arbejde - investeringer, forholdet mellem samhandel og konkurrence, miljø og 
socialpolitik. Aftalen fra maj mellem OECD's ministre om at indlede forhandlinger om 
en multilateral investeringsaftale og om at indlede drøftelser i WTO betegner en vigtig 
start på en ny liberaliseringsfase. 
Ud over denne fyldige dagsorden er der en række områder, hvor EU og USA kan føre 
sonderende forhandlinger med henblik på at holde gang i liberaliseringen og stimulere 
verdenshandelen endnu mere. Der er tale om yderligere toldnedsættelser, harmonisering 
og forenkling af oprindelsesreglerne, yderligere forhandlinger om intellektuelle 
ejendomsrettigheder, offentlige indkøb, skærpelse af subsidiedisciplinerne og fremme af 
dereguleringen. EU og USA kan optræde som lokomotiver for det internationale 
samarbejde og kan yde et stort bidrag til den multilaterale proces. Partnerne bør også 
tilstræbe et indbyrdes samarbejde med det formål at gøre lande som Rusland og Kina til 
medlemmer af WTO. Som det blev anerkendt på topmødet i G7, er det nødvendigt, at vi 
fastsætter en ambitiøs dagsorden efter disse retningslinjer for WTO-ministermødet i 
december 1996 i Singapore. 
Et andet område, som bestandig bør tages op på ny, er USA's engagement i traktaten om 
den europæiske energipagt, der er en multilateral traktat til fremme af handel, 
investeringer og samarbejde på energiområdet. Traktaten er undertegnet af sammenlagt 
49 stater, herunder samtlige medlemsstater og Japan, Australien og De Europæiske 
Fællesskaber. Skønt USA har deltaget i samtlige forhandlinger, har landet endnu ikke 
undertegnet traktaten. 
Henstillinger 
13 
at der sammen med USA i det kommende års tid gøres en samordnet indsats med 
henblik på at kortlægge anvendelsesområdet for yderligere liberalisering og 
deregulering på verdensplan 
at WTO videreudbygges ved at afslutte hidtil ufærdige opgaver, udarbejde det nye 
arbejdsprogram for WTO og samarbejde på områder såsom Ruslands og Kinas 
tiltrædelse af WTO 
at ensidige foranstaltninger fra USA's side modvirkes 
at det påses, at alle nye regionale arrangementer er forenelige med WTO og rent 
faktisk styrker det multilaterale samhandelssystem. 
14 
i 
Den bilaterale handelsdagsorden 
Uden på nogen måde at ville afstå fra EU/USA-samarbejdet i de multilaterale fora, der 
vedblivende er en central og samlende hjørnesten i de bilaterale forbindelser, er der en 
række områder for økonomisk aktivitet på tværs af Atlanterhavet, hvor handels- og 
investeringsstrømmene kan fremmes ved hjælp af egnede beslutninger truffet på et 
bilateralt grundlag af EU og USA. Erhvervslivet skal inddrages i fastlæggelsen af 
områder, hvor det er nødvendigt at gribe ind. Det er nødvendigt at løse en række aktuelle 
problemer, og udviklingen af et system for hurtig varsling bør fremmes yderligere. Der er 
i øjeblikket mange bilaterale forhandlinger i gang; de anses dog kun for at være af 
begrænset relevans, fordi de kun omfatter visse sektorer og aktiviteter, og de anerkendes 
ikke fuldt ud i deres bredere sammenhæng som bidrag til opbygningen af et stærkt 
EU/U SA-partnerskab i stadig udvikling. 
Enhver nyvurdering af forbindelserne mellem EU og USA skal omfatte en samling af 
disse forskellige tråde i en overordnet approach, som fastsætter en klar frist for forhand­
lingernes afslutning og sikrer tilstrækkelig politisk opbakning bag og styrke i processen 
med henblik på at tiltrække offentlighedens, politikernes og erhvervslivets opmærksom­
hed. En sådan proces giver resultater i sig selv, men kan også tjene som hjørnesten for 
mulige fremtidige initiativer, når først der er gennemført tilstrækkeligt omfattende 
politiske og tekniske overvejelser om den form og den retning, de tættere økonomiske 
forbindelser skal have. Den grad af åbenhed, der allerede eksisterer i de økonomiske 
forbindelser mellem EU og USA, og mulighederne for yderligere udbygning af 
forbindelserne og fjernelse af de hindringer, der endnu står i vejen, er af en sådan karak­
ter, at det ikke er for ambitiøst at stile mod et omfattende nyt initiativ vedrørende de 
økonomiske forbindelser mellem EU og USA. 
På vej mod et transatlantisk økonomisk samarbejdsområde: hjørnestenene 
Det er nødvendigt med et nyt koncept, der kan samle alle disse elementer: et 
transatlantisk økonomisk samarbejdsområde. Dette skal udgøre en overordnet ramme, 
inden for hvilken de eksisterende og nye initiativer indgår i et målrettet og sammen­
hængende politisk arbejde med det formål at skabe tættere økonomiske forbindelser. Det, 
der nu skal gøres, er præers at fastlægge, på hvilke områder det vil være realistisk at 
indgå bilaterale aftaler, som kan fjerne eksisterende hindringer eller på anden måde 
forstærke den transatlantiske økonomiske aktivitet. Derved lægges hjørnestenene til 
oprettelsen af et transatlantisk økonomisk samarbejdsområde. 
Metoden med hjørnesten kan benyttes på mange områder med aktuelt eller potentielt 
samarbejde såsom toldsamarbejde, videnskab og teknologi, informationssamfundet, intel­
lektuelle ejendomsrettigheder, fly, søtransport, stål, offentlige indkøb, bioteknologi, 
konkurrencepolitik og meget andet. Som følge af Unionens og De Forenede Staters 
størrelse vil et sådant samarbejdsområde imidlertid indvirke på udviklingen inden for det 
multilaterale samhandelssystem - og på samhandelen mellem og med tredjelande - og på 
deres samarbejdes omdømme i resten af verden. 
/ 
En af de hindringer for samhandelen, der hyppigst fremhæves af erhvervslivet på begge 
sider af Atlanterhavet, er mangelen på gensidig anerkendelse af standarder, certificering 
osv. EU og USA har ofte forskellige teoretiske approaches på samme område og når frem 
til forskellige måder at lovgive på, hvilket komplicerer erhvervsudøvelsen for firmaer, 
der virker på begge markeder. Som et første skridt hen imod en løsning på nogle af disse 
problemer nåede man på et møde på niveauet lige under ministerplan (sub-cabinet level) 
mellem EU og USA til enighed om en række principper for samarbejdet på 
lovgivningsområdet. Sigtet er at fremme samarbejdet om tekniske spørgsmål i 
forbindelse med lovgivningsprojekter af fælles interesse (eller om nødvendigt indføre et 
sådant samarbejde) og at gøre mere udbredt brug af den anden parts tekniske infrastruktur 
for at sikre hurtig varsling af indbyrdes divergerende eller uforenelige 
lovgivningsinitiativer, som kan indvirke på samhandelen. I en række sektorer er der 
forhandlinger i gang med henblik på at nå til enighed om gensidig anerkendelse af 
overensstemmelsesvurderinger. Dette vil ikke ændre på standarderne på de to sider af 
Atlanterhavet, men gøre det muligt for firmaer at ansøge om certificering på grundlag af 
både EU- og US A-standarder hos lokalt baserede prøvnings- og certificeringsorganer. 
Forhandlingerne omfatter i øjeblikket bl.a. telekommunikation, elektrisk sikkerhed, 
lægemidler og lægeudstyr. Der bør gøres alt for at sikre, at disse forhandlinger er afsluttet 
ved udgangen af 1995. De benyttede principper og teknikker kan derefter anvendes på 
mange andre områder såsom forskelle i retlige og handelsmæssige fremgangsmåder. 
I tidsrummet indtil udgangen af december 1995 agter Kommissionen at samarbejde med 
den amerikanske regering om udarbejdelse af en liste over særlige mål, der skal nås inden 
for en klar tidsfrist på en række områder såsom de ovenfor opregnede. Listen kan derefter 
forelægges Rådet med henblik på politisk godkendelse af målene, og den aftalte 
handlingsplan kan behandles på det EU/US A-topmøde, der efter planen vil finde sted i 
december 1995. 
Det fremgår klart af det ovenstående, at der er mange forskellige valgmuligheder, når det 
drejer sig om at vælge hjørnestenene til et transatlantisk økonomiske samarbejdsområde. 
Muligheden af at medtage en frihandelskomponent i et transatlantisk økonomisk 
samarbejdsområde er en sådan yderligere valgmulighed, der er tillokkende, men også har 
en række ulemper, og spørgsmålet fortjener derfor en yderligere seriøs undersøgelse. 
Frihandelsområder, der omfatter fjernelse af told og andre restriktive reguleringer af i alt 
væsentligt al samhandel mellem parterne, kan være en måde at fremme liberaliseringen af 
den internationale samhandel på, forudsat at de er forenelige med WTO-reglerne. 
Kommissionen redegjorde for nylig for sin mening om frihandelsområder i en meddelelse 
til Rådet1. Da Uruguay-runden først blev afsluttet for nylig, er det endnu ikke konstateret, 
om der er realistisk mulighed for yderligere toldnedsættelser mellem EU og USA. Der 
kan ikke træffes nogen veldokumenteret politisk beslutning om en eventuel oprettelse af 
et transatlantisk frihandelsområde en gang i fremtiden, uden at der først er foretaget en 
detaljeret økonomisk analyse af toldens eksisterende niveau, de sandsynlige gevinster og 
1 See (95) 322 
16 
lab som følge af en fjernelse deraf, virkningerne for bestemte sektorer og mulighederne 
for en partiel udelukkelse af disse fra frihandelsområdet samt en vurdering af de 
sandsynlige samhandelsskabende/samhandelsfordrejende virkninger af et sådant 
frihandelsområde og af de virkninger, som en oprettelse af et så stort frihandelsområde 
har for det multilaterale samhandelssystem. 
Kommissionen er i færd med en teknisk undersøgelse, der tager sigte på at skabe den 
nødvendige baggrund for politiske overvejelser vedrørende de involverede aspekter. Man 
er i færd med en lignende undersøgelse i USA. For at sikre, at der er enighed om de 
grundlæggende faktorer, kunne man overveje i løbet af 1996 at foretage en fælles 
EU/USA-feasibility-undersøgelse vedrørende fordele og ulemper ved et transatlantisk 
frihandelsområde. En sådan undersøgelse kunne også omfatte mulighederne for at tillade, 
at tredjeparter bliver medlemmer af frihandelsaftalen. 
Det bliver efterhånden stadig vigtigere, at det sikres, at anvendelsen af 
konkurrencepolitikken ikke går i forskellig retning på de to sider af Atlanterhavet. Den 
konkurrenceaftale, der for nylig blev indgået af EU og USA, er et vigtigt skridt i retning 
af et tættere samarbejde. Det bør overvejes at bygge videre på dette samarbejde med 
henblik på at opnå større forenelighed mellem de regulerende systemer på markederne i 
EU og USA. En konsekvens af at oprette et transatlantisk økonomisk samarbejdsområde 
ville være. at det efterhånden ikke længere ville være nødvendigt for den ene part at 
indføre antidumping- og udligningstold over for den anden. Dette er et mere langsigtet 
mål. Det skal bemærkes, at antidumping- og udligningstold er opretholdt i frihandels­
aftalen mellem USA og Canada og i NAFTA. 
Et transatlantisk økonomisk samarbejdsområde er også begrebsmæssigt relevant for de 
tjenester, som det nye informationssamfund kan yde. Informationsmotorvejene er 
udformet således, at geografiske grænser ikke længere er naturlige hindringer for handel 
med tjenesteydelser. Da både EU's og USA's økonomier er stærkt afhængige af 
tjenesteydelser, er det vigtigt, at princippet om gensidig anerkendelse anvendes inden for 
reguleringen af tjenesteydelser, således at det gøres muligt at indtjene de økonomiske 
gevinster af informationssamfundet. Der bør derfor.så hurtigt som muligt føres bilaterale 
forhandlinger herom. 
Henstillinger 
at det tilstræbes at løse uafklarede problemer og styrke systemet for hurtig 
varsling med henblik på at forhindre, at der opstår problemer i fremtiden 
at der foretages en kortlægning af mulige hjørnesten med henblik på oprettelse af 
et transatlantisk økonomisk samarbejdsområde 
at der så hurtigt som muligt gøres fremskridt med skabelsen deraf, navnlig som 
led i de løbende bilaterale forhandlinger 
17 
/ 
at der yderligere overvejes mulighederne for at medtage en komponent i form af 
et frihandelsområde ved hjælp af en fælles EU/USA-feasibiUty-undersøgelse, der 
skal foretages i 1996 
at samarbejdet om konkurrencepolitikken videreudbygges 
at der indledes bilaterale drøftelser om gensidig anerkendelse af forskrifter inden 
for tjenesteydelser. 
Makroøkonomiske spørgsmål 
Der er mindst tre grunde til så hurtigt som muligt at udbygge dialogen om 
makroøkonomiske spørgsmål mellem De Forenede Stater og Unionen. 
En makroøkonomisk ramme, som bidrager til at forhindre overdrevne og uforudsigelige 
fluktuationer på de finansielle markeder og valutamarkederne, vil medvirke til at gøre 
udviklingen i samhandelen mellem EU og USA mere harmonisk. Det blev på G7's 
topmøde for nylig i Halifax påpeget, at sådanne fluktuationer indebærer en betydelig 
risiko både for en bæredygtig ikke-inflatorisk vækst og for en fortsat udvidelse af den 
internationale samhandel. Det er både i EU's og USA's interesse at arbejde tættere 
sammen om oprettelsen af en sådan ramme. Udbygningen af ØMU og indførelsen af én 
valuta vil desuden have vidtrækkende konsekvenser for det internationale valutasystem. 
Det er både i USA's og EU's interesse, at det sikres, at indførelsen af én valuta bidrager til 
øget stabilitet inden for det internationale valutasystem. Desuden påvirker 
finanspolitikken i medlemsstaterne og USA den gensidige økonomiske udvikling i disse 
lande og har stor betydning for den internationale makroøkonomiske ligevægt. Siden 
Maastricht-traktaten trådte i kraft, har Rådet vedtaget generelle økonomisk-politiske 
retningslinjer for medlemsstaterne efter drøftelse på statschefsniveau. Desuden er 
medlemsstaternes finanspolitiske retningslinjer underlagt fællesskabsdisciplin. Disse 
faktorer gør det tilsammen tilrådeligt for EU og USA at føre dialog på passende niveau 
om deres respektive retningslinjer for den makroøkonomiske politik. 
Der optræder stadig flere mellemfristede strukturelle anliggende af betydelig økonomisk 
relevans på den internationale dagsorden, også på Fællesskabets dagsorden. De to mest 
fremtrædende spørgsmål er beskæftigelse og behovet for at forene vækst med miljøbe­
skyttelse. På begge områder forbereder Unionen i øjeblikket politiske initiativer. På 
beskæftigelsesområdet, hvor der allerede er indledt en bilateral dialog på niveauet lige 
under regeringsplanet (sub-cabinet), skal medlemsstaterne efter planen udarbejde 
flerårige programmer, som inden årets udgang skal vurderes af Kommissionen i 
samarbejde med Rådet. Forbindelserne mellem vækst og miljø og de politiske aspekter 
herved drøftes i øjeblikket af Rådet (ECOFIN) på gmndlag af en meddelelse fra 
Kommissionen. En mere intens dialog med USA om de økonomiske aspekter ved disse to 
spørgsmål og deres virkninger for den økonomiske politik ville bidrage til at forbedre den 
fælles forståelse for disse anliggender. 
18 
USA og HU følgeren omfattende økonomisk og finansiel strategi i deres forbindelser 
med tredjelande, liegge parierer dyb! engagere! i Central- og Østeuropa, i de! tidligere 
Sovjetunionen og i Middelhavsområde!, Både Unionens {og dens medlemsstaters) og De 
Forenede Staters politik har ofte haft stor indflydelse på den udviklingsstrategi, som de 
forskellige tredjelande følger. Begge parter benytter en bred vifte af instrumentel­
handelspolitik, makrofinansiel bistand, budgetstøtte, foranstaltninger i Bretton Woods-
institutionernes regi for at forbedre det internationale finansielle systems stabilitet, 
styrkelse af overvågningsmekanismerne og deltagelse i regionale udviklingsbanker og 
finansieringsinstitutter. Det er derfor hensigtsmæssigt, at den aktuelle dialog mellem EU 
og USA, som i øjeblikket navnlig koncentreres om politiske aspekter, systematisk 
udvides til også at omfatte makroøkonomiske og makrofinansielle anliggender. 
Henstillinger 
at dagsordenen for EU/U S A-topmødet udvides til også at omfatte makroøko­
nomiske og makrofinansielle anliggender 
at der tages initiativ til en dialog på ministerplan mellem det amerikanske finans­
ministerium og Unionen repræsenteret af ECO FIN's formandskab og Kommis­
sionen 
at dialogen mellem finansministeriet og Kommissionens tjenestegrene genoptages 
med henblik på bl.a. at forberede kontakterne på politisk plan mellem USA og 
EU. 
Andre samarbejdsområder 
Listen over spørgsmål, der har betydning for EU og USA, er meget lang, og det er 
særdeles mange EU-pol i tikker, som kan tænkes at komme på tale som genstand for et 
samarbejde med USA. Nogle af spørgsmålene falder inden for EU-traktaternes 
dækningsområde, andre er anliggender, som medlemsstaterne er medansvarlige for. 
Hellere end at søge at opstille en udtømmende liste over områder, hvor der finder - eller 
bør finde - et samarbejde sted, bør søgelyset rettes mod et begrænset antal sådanne 
områder, der i påkommende tilfælde øver betydelig tiltrækning på offentligheden. Sigtet 
med denne approach er ikke at prioritere de fastlagte områder højere, men derimod at 
give den brede offentlighed et indtryk af nogle af de måder, hvorpå forbindelserne 
mellem EU og USA direkte kan øve indflydelse på deres tilværelse og i kraft af 
samarbejdet frembringe bedre resultater, end hvis hver part agerede på egen hånd. Blandt 
de områder, hvor denne approach kan finde anvendelse, skal følgende fremhæves: 
Miljø 
Miljøbeskyttelse er en dobbelt udfordring for forbindelserne mellem EU og USA. 
Først og fremmest er begge partnere nødt til at tilstræbe de højest mulige 
standarder i deres interne politik, men er også nødt til at tage hensyn til den anden 
parts interesser ved udformningen og gennemførelsen af politikken. I dette 
19 
øjemed har de årlige konsultationer EU-USA på højt niveau om miljøspørgsmål 
udgjort et forum for udveksling af oplysninger og idéer, fremlæggelse af strategier 
og fastlæggelse af koordinerede holdninger på en række vigtige områder. 
Dialogen har været særlig udbytterig pii områderne luftforurening, kemikalier og 
bioteknologi, hvor tekniske grupper regelmæssigt fører forhandlinger. Når 
landene videreføre dialogen på et periodisk grundlag og på et tidligt stade giver 
hinanden meddelelse om nye initiativer - hvoraf mange vil have klare 
handelsmæssige konsekvenser - kan miljøforskrifterne gøres mere kompatible og 
mere beskyttende for det globale miljø, ligesom potentielle handelskonflikter kan 
foregribes. 
Desuden har EU og USA brug for hinanden, når det drejer sig om at bistå verden 
som helhed med at tage den globale udfordring op, som miljøhensynet jo er. 
Behovet for et tæt samarbejde mellem EU og USA er mest synligt under de 
internationale forhandlinger om globale miljøspørgsmål. Hvis EU og USA 
optræder samlet i de internationale organisationer, kan dette have afgørende 
betydning. Det gælder en række energirelevante anliggender såsom drivhus­
effekten og nuklear sikkerhed i Østeuropa og landene i det tidligere Sovjetunio­
nen. En udbygning af samarbejdet på dette område kan give store resultater, 
navnlig hvad angår forhandlingerne om det fremtidige arbejde i Kommissionen 
for Bæredygtig Udvikling, det mellemstatslige panel vedrørende skove, WTO's 
Handels- og Miljøkomité og Berlin-mandatgruppen, der vil føre forhandlinger om 
de fremtidige forpligtelser i henhold til FN's rammekonvention om 
klimaændringer. 
Den regelmæssige EU/USA-dialog om miljøspørgsmål har skabt gensidig 
forståelse i bilaterale anliggender og i internationale fora. Da miljøspørgsmålene 
er ved at få stadig større strategisk betydning i den internationale politik, er 
forholdet mellem samhandel og miljø et særdeles relevant emne. Denne dialog 
skal udbygges yderligere. 
Henstillinger 
at den eksisterende ramme for regulerende samarbejde på miljøområdet 
udbygges under skyldig hensyntagen til de omkostnings- og effektivitetsmæssige 
aspekter ved oprettelsen af nye ordninger 
at samarbejdet på det kemiske område udvides ved tilføjelse af yderligere 
aspekter, navnlig spørgsmålet om tilladelse givet efter forudgående information 
at der indledes en ny fase i samarbejdet om bioteknologi 
at der foretages en undersøgelse af mulighederne for at finde sammenlignelige 
prøvningsprocedurer og standarder for emissioner fra biler, lastbiler og andre 
mobile kilder, der med tiden kan føre til ensartede tekniske krav i stadig flere 
20 
typegodkendelsessektorer og omfatte el fadles arbejde i internationale organer 
(UNECE) som middel til at mindske emissionerne fra alle typer mobile kilder 
at der regelmæssigt afholdes konsultationer før internationale møder på højt plan 
og finder en koordinering af forhandlingspositionerne sted med henblik på at 
fremme udviklingen på internationalt plan. 
Informationssamfundet, informationsteknologi og telekommunikation 
Udviklingen af avancerede kommunikations- og informationsteknologier fører 
verden hen imod et globalt informationssamfund. Dette vil'være rygraden i 
økonomien i fremtiden. EU og USA er enige om, at det er vigtigt, at 
informationsnettenes og -tjenesternes globale sammenkobling og interoperabilitet 
forbedres. G7-konferencen i Bruxelles den 24.-25. februar 1995 og de to dialoger 
om informationssamfundet, som blev gennemført i november 1994 og juli 1995, 
har bidraget til at profilere synspunkterne og banet vej for yderligere samarbejde i 
internationale fora såsom OECD, GATS, NGBT osv. 
Centrale spørgsmål med virkninger i hele verden inden for telekommunikation 
(dvs. globale satellitter, standarder, IPR knyttet til multimedia) kræver dog et 
forstærket samarbejde frem for den ensidige approach, USA hidtil har valgt. 
Henstillinger 
at samarbejdet om regulerende anliggender med virkninger overalt i verden, dvs. 
sa te Hitte r, udbygges 
at samarbejdet på områderne standarder og søgen efter den vigtige interopera­
bilitet for net, tjenester og informationsteknologier udbygges 
at der samarbejdes med henblik på at drage størst mulig nytte af OECD's arbejde 
på området. 
Socialpolitik og beskæftigelse 
På G7's topmøde i Detroit blev beskæftigelsesproblematikken optaget på den 
internationale dagsorden, og Kommissionen har siden da stået i kontakt med den 
amerikanske regering. Der blev i april 1995 gennemført en telekonference 
vedrørende økonomiske incitamenter til jobskabelse, og det blev på G7's topmøde 
i Halifax på ny betonet, at det var særdeles vigtigt at skabe jobs af god kvalitet og 
nedbringe arbejdsløsheden. Under møder gennem de seneste år mellem den 
amerikanske præsident og Kommissionens formand er der regelmæssigt drøftet en 
række sociale spørgsmål, navnlig beskæftigelse. Der er klare muligheder for 
yderligere bilaterale kontakter med USA vedrørende gennemførelsen af 
hvidbogen om vækst og beskæftigelse og hvidbogen om socialpolitik. 
21 
På begge sider af Atlanterhavet følges en bred vifte af socialpolitiske spørgsmål 
såsom forbindelserne mellem arbejdsmarkedets parter, sundhed og sikkerhed på 
arbejdspladsen, offentlig sundhed, sociale sikringsordninger og lige muligheder 
med stor opmærksomhed. Der er også på dette område store muligheder for at 
udbygge samarbejdet. 
Et særligt eksempel er den udfordring, som aldringen af deres befolkninger udgør. 
Det kræver mange valgmuligheder og indebærer mange udfordringer at holde styr 
på denne overgang. Sundhedssektoren, de offentlige finanser, transportsektoren, 
beskæftigelsen og informationsteknologien er nogle af de områder, hvor 
virkningerne bliver følelige, og hvor EU og USA systematisk udveksler 
oplysninger om problemernes omfang, vurderer, hvilken politik der skal føres i 
den forbindelse, og overvejer mulighederne for samarbejde med bestemte formål. 
Desuden vil befolkningernes aldring indvirke på ligevægten i de offentlige 
finanser både i EU og i USA og derved på investerings- og opsparingskvoten i 
hele verden. Det er derfor i begge parters interesse at samarbejde om 
forberedelsen af den politiske reaktion på disse udviklingsforløb. 
Henstillinger 
at udvekslingen af oplysninger og drøftelserne med USA på 
beskæftigelsesområdet videreføres 
at det sammen med USA undersøges nærmere, hvilke muligheder der er for at 
udvikle en mere systematisk udveksling af information og kortlægning af områder 
for videre samarbejde om sociale anliggender 
at det undersøges, hvor nyttigt det er sammen med USA at foretage en 
undersøgelse af befolkningernes aldring og at samarbejde med henblik på at 
drage størst mulig nytte af OECD's arbejde på området. 
Retlige og indre anliggender 
Ud over at bygge på det initiativ til øget samarbejde om bekæmpelse af 
organiseret kriminalitet og narkotikamisbrug, som blev taget på EU/USA-
topmødet i Berlin i juli 1994, kan EU og USA drage nytte af samarbejds­
mulighederne på områderne indvandring og asylpolitik. Der er tale om områder, 
hvor EU og dens medlemsstater på den ene side og USA på den anden side både 
har fælles interesser og ansvar og forskellige erfaringer, bl.a. baseret på historiske 
og geografiske faktorer. En sammenligning af disse erfaringer og en koordination 
af holdningerne til de nye udviklingsforløb kan være til reel fordel for begge 
parter. 
Henstillinger 
22 
at mulighederne for øget samarbejde om bekæmpelse af organiseret kriminalitet 
og narkotikamisbrug samt om indvandring og asylpolitik undersøges. 
23 
Videnskab og teknologi 
EU og USA har i mange år samarbejdet på området videnskab og teknologi. I 
første omgang blev samarbejdet begrænset til nuklear forskning. Senere blev det 
udvidet til andre områder såsom varige energiformer, mineralteknologi og biotek­
nologi, men hovedvægten ligger stadig på den nukleare sektor. Samarbejdet finder 
sted i henhold til en række bilaterale aftaler samt uformelle kontakter og 
udvekslinger af information. 
Efterhånden har begge sider fundet det nødvendigt at ajourføre samarbejdet og 
give det en bedre struktur. Dette førte til nedsættelsen af EU-US Joint Consul­
tative Group of Science and Technology i november 1990. 
Det er dog stadig begge parters opfattelse, at det er nødvendigt at udvide 
samarbejdsområderne og skabe en klarere situation, hvad angår gensidig adgang, 
beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, ligebehandling osv. I maj 1994 
foreslog det amerikanske udenrigsministerium Kommissionen forhandlinger om 
en rammeaftale om samarbejde inden for videnskab og teknologi. Dette forslag er 
stadig genstand for sonderende forhandlinger mellem de to parter. 
Henstillinger 
at drøftelserne om en omfattende FoU-samarbejdsaftale videreføres, og at det 
undersøges, hvilke fordele EU kan tænkes at drage deraf, hvilke områder der skal 
medtages, og hvilke nærmere bestemmelser der skal gældefor samarbejdet 
at der i mellemtiden finder en udbygning af samarbejdet sted i henhold til de 
gældende særlige samarbejdsaftaler, og at udløbne aftaler fornyes 
at mulighederne for multilateralt samarbejde undersøges og udnyttes. 
Uddannelse 
Efter en toårig forsøgsfase for samarbejdet inden for de videregående uddannelser 
er der ført forhandlinger om et udkast til aftale om samarbejde inden for de 
videregående uddannelser og erhvervsuddannelserne, og udkastet er nu forelagt 
Rådet og Europa-Parlamentet til eventuel vedtagelse. Den vigtigste foreslåede 
aktivitet er tilvejebringelse af iværksætterkapital på et konkurrencemæssigt 
grundlag til et begrænset antal EF/USA-fællesprojekter. Sigtet er ved stimulering 
af innoverende former for transatlantisk samarbejde og udveksling af erfaringer at 
forbedre den gensidige forståelse og sikre begge sider et passende udbytte. Andre 
foranstaltninger i aftaleudkastets regi skaber en ramme for udvikling af andre 
indbyrdes komplementære samarbejdsformer på uddannelsesområdet. 
24 
/ 
Transport 
Både fly- og søtransportsektoren åbner store muligheder for et tættere samarbejde 
mellem EU og USA. 
I søtransportsektoren har USA stadig store interesser, og EU's handelsflåde er 
stadig betydelig efter global målestok. EU og USA har fælles interesser, navnlig 
på områder som sikkerhed, besætningens kvalifikationer og markedsadgang. 
USA har allerede erklæret sig interesseret i at føre forhandlinger med EU i fly­
sektoren. I 1992 blev mere end 30 millioner personer befordret mellem EU og 
USA. Denne aktivitet er i øjeblikket reguleret af et net af bilaterale aftaler mellem 
de enkelte medlemsstater og USA. For at sikre medlemsstaterne den yderligere 
fordel, der kan tilvejebringes ved at optræde samlet på dette område, har 
Kommissionen allerede foreslået, at EU og USA indgår en aftale vedrørende 
flysektoren. Sigtet dermed er at sikre fuld og lige adgang for transportvirsomheder 
fra EU og USA på de respektive markeder. Dette ville indebære betydelige 
fordele både for forbrugere og luftfartsselskaber på begge sider af Atlanterhavet 
og kunne være et første skridt i retning af skabelse af meget tættere forbindelser 
mellem EU og USA på dette område. 
Information og kultur 
En vigtig del af dialogen er at holde den brede offentlighed underrettet om udvik­
lingen i EU og USA og om de gensidige fordele, som en udbygning af forbindel­
serne indebærer. Eksempelvis er det nødvendigt, at beslutningstagere og opinions­
ledere i USA holdes orienteret om den europæiske integrationsproces og dennes 
betydning for den internationale sikkerhed og de økonomiske forbindelser. 
Kommissionen er i færd med at udarbejde en mellemfristet kommunikationsstra­
tegi for sine forbindelser med USA med henblik på at dække nogle af disse 
behov. Der kan også opnås større forståelse ved udbygning af de kulturelle 
aktiviteter og forbindelserne på dette område mellem befolkningerne på de to 
sider af Atlanterhavet. 
Forfald i byerne 
Som følge af den betydning, som de bymæssige problemer har for EU og USA. 
hvilket har ført til udvikling af store programmer med det fonnål at afhjælpe 
problemer i kriseområder, og som følge af bydimensionens tiltagende betydning i 
EU-politikker såsom miljø-, energi-, transport- og socialpolitik foreslås det, at der 
indføres et system, der sikrer mere systematisk udveksling af erfaringer mellem 
EU og USA. Dette kan have fonn af et årligt forum, der samler de relevante 
fællesskabsforvaltninger og amerikanske forbundsadministrationer samt 
anerkendte udenforstående eksperter. 
25 
ANDRE FORBINDELSER 
Det er af en række vigtige årsager af stor betydning, at der inddrages en bred vifte 
af deltagere på begge sider af Atlanterhavet. For det første for at give et klart 
signal om, at både ËU og USA er meget målrettede i deres bestræbelser for at nå 
et resultat i processen med ajourføring af de indbyrdes forbindelser. For det andet 
for at give både EU og USA nye idéer af praktisk værdi, som kan medtages i 
ajourføringsprocessen. Og endelig kan der ikke gøres noget fremskridt af værdi 
uden et stærkt engagement fra det private erhvervsliv. 
Erhvervslivet, medlemmerne af Europa-Parlamentet og den amerikanske kongres, 
akademikerkredsene og de vigtigste fonde er nogle af de samfundssektorer, der 
bør inddrages i denne proces. 
Forbindelser mellem parlamentarikere 
Som det fremgår af afsnittet i denne meddelelse om politisk dialog, foregår der 
omfattende konsultationer mellem EU og USA på ministerniveau og på admini­
strativt plan. Der er imidlertid også behov for at inddrage repræsentanter for de 
valgte forsamlinger i drøftelsen af, hvorledes forbindelserne kan udbygges, og 
hvilke emner der skal tages op. Den nye generation af parlamentarikere i Europa 
og i USA er mindre rodfæstede i deres tro på EU/US A-forbindelsernes absolutte 
fortrinsret, og fastere kontakter mellem parterne ville bidrage til at fremme den 
gensidige forståelse. Der findes allerede visse formelle bånd. Eksempelvis tager 
møderne i Den Nordatlantiske Forsamling sigte på at drøfte anliggender med 
tilknytning til NATO. En delegation fra Europa-Parlamentet mødes regelmæssigt 
med Repræsentanternes Hus' internationale komité, og nogle nationale 
parlamenter i EU har deres egne forbindelser. Der synes dog at være behov for et 
forum, der både omfatter den amerikanske kongres, medlemmer af Europa­
parlamentet og repræsentanter for de nationale parlamenter i EU, til at drøfte alle 
aspekter ved forbindelserne mellem EU og USA. Det er i alt væsentligt op til 
parlamenterne selv at træffe beslutninger i dette spørgsmål, men der er ikke nogen 
grund til, at EU's og USA's regeringer ikke rådfører sig med parlamentariske 
ledere på begge sider om, hvorvidt indførelsen af et sådant forum kan anses for at 
være et nyttigt skridt, og drøfter med dem, hvorledes et sådant forum kan 
medvirke ved ajourføringen af forbindelserne mellem EU og USA i takt med, at 
denne finder sted. 
Inddragelse af erhvervslivet 
Der findes mange organisationer, som formidler kontakter mellem 
erhvervsvirksomheder i EU og i USA, og disse bidrager jævnligt til at fastlægge 
"policy"-områder. hvor det er nødvendigt at træffe foranstaltninger. Ifølge de 
seneste sonderinger på begge sider af Atlanterhavet er erhvervslederne positivt 
indstillede til et forum, som samler Kommissionen og den amerikanske regering 
samt forskellige erhvervsledere, og hvor den erhvervsmæssige udvikling på tværs 
26 
af Atlanterhavet kan drøftes. I forlængelse af disse interessetilkendegivelser har 
Kommissionen og den amerikanske regering besluttet at iværksætte en transatlan­
tisk erhvervsdialog, hvis første konference vil blive holdt i efteråret 1995. Dialo­
gen vil gøre det muligt for erhvervsledere at identificere problemer og mulighe­
der, som bør behandles nærmere af de offentlige myndigheder. Den udtalte 
konvergens på de to sider af Atlanterhavet med hensyn til indledende identifika­
tion af aktionsområder har allerede vist sig værdifuld derved, at den har bistået 
begge administrationer med at fastsætte prioritetsrækkefølgen for både deres cgtn 
og den bilaterale dagsorden. 
Henstillinger 
at der bør føres samråd med Europa-Parlamentet, de nationale parlamenter i EU 
og kongressens ledere vedrørende deres interesse i at oprette et fælles forum og -
dersom svaret er positivt - gennemføres en drøftelse af, hvorledes et sådant forum 
kan inddrages i den igangværende ajourføring af forbindelserne mellem EU og 
USA 
at konferencen for den transatlantiske erhvervsdialog bør gennemføres i efteråret 
1995 som planlagt, og at det bør overvejes, hvorledes dialogen kan 
videreudbygges i lyset af denne konference 
af det sammen med USA yderligere bør overvejes, hvilke muligheder der findes 
for al udvikle nye fora for transatlantisk dialog i akademikerkredse og andre dele 
af samfundet. 
På længere sigt 
Som nævnt vil det tage tid at modne nogle af elementerne i de genoplivede EU/USA-
forbindelser, navnlig inden for sikkerhedspolitikken. Der kan derfor ikke i nær fremtid 
imødeses nogen samlet formalisering af disse forbindelser. For EU vil det således under 
alle omstændigheder være nødvendigt at afslutte regeringskonferencen, før det alvorligt 
kan overvejes, hvorledes en sådan formalisering skal gennemføres. Når først de nye 
forbindelsers enkelte elementer er på plads, vil det imidlertid blive muligt at overveje, om 
det er ønskeligt at samle dem alle i én højtidelig aftale såsom en transatlantisk traktat. 
KONKLUSION 
Forbindelserne mellem EU og USA er komplekse og i stadig forandring. Det er stærkt 
påkrævet, at der skabes nye samarbejdsformer og en bevidsthed i offentligheden om, at 
disse forbindelser er relevante og berigende for borgerne på begge sider af Atlanterhavet. 
Som nærmere beskrevet i denne meddelelse foreslår Kommissionen, at Rådet, 
Kommissionen og i passende omfang den amerikanske regering i det kommende halve år 
bestræber sig på at skabe en ny ramme for forbindelserne mellem EU og USA. Nogle af 
komponenterne er i forvejen identificeret, og der kan på disse områder allerede gøres 
fremskridt nu. medens der først kan træffes beslutning om andre i de kommende år. Det 
27 
må dog være målet, at EU/USA-topmødet i december 1995 profilerer det politiske 
grundlag for forbindelserne og træffer en klar beslutning om at ajourføre alle aspekter ved 
disse forbindelser og træffe tie foranstaltninger, som giver denne målsætning et konkret 
indhold. Ved en sådan beslutning kan der indledes en proces, som sikrer, at 
forbindelserne mellem EU og USA ind i det næste århundrede vedbliver med at spille 
den rolle, som det tyvende århundrede gav forventning om, og opfylde de løfter, som 
samme århundrede gav. 
I begyndelsen af denne meddelelse blev der givet udtryk for, at forbindelserne mellem 
EU og USA fortsat er helt centrale for begge parter og for hele verden, uanset om de 
vurderes ud fra politiske, økonomiske eller sikkerhedsmæssige kriterier. Det er dog ikke 
sandsynligt, at de i fremtiden vil fungere på basis af strukturer og prioriteringer fra den 
kolde krigs æra. Det er derfor i både EU's og USA's interesse, at parterne investerer tid og 
penge i at opbygge en ramme, som vil sikre, at forbindelserne vil blive ved med at 
fungere og udfolde sig i fremtiden. 
Denne meddelelse indeholder forslag på alle forbindelsernes hovedområder og afspejler 
Kommissionens. Rådets og Europa-Parlamentets institutionelle beføjelser. Det kan meget 
vel være umagen værd at søge at føre de individuelle forslag ud i livet for disses egen 
skyld. Men det er en forudsætning for en effektiv ajourføring af disse forbindelser, at de 
nævnte individuelle forslag anbringes under en fælles paraply, hvorved det demonstreres, 
at både EU og USA seriøst går ind for, at disse vitale opgaver udføres. Det foreslås 
derfor, at Rådet henstiller, at Det Europæiske Råd på mødet i december 1995 fonnelt 
tilslutter sig, at EU ønsker at ajourføre og udbygge sine forbindelser med USA inden for 
rammerne af et velstruktureret partnerskab, der dækker de i denne meddelelse beskrevne 
områder. I perioden indtil december 1995 vil Kommissionen, Rådet og eventuelt den 
amerikanske regering arbejde for at udvikle de i denne meddelelse omhandlede forslag 
med henblik på at fremlægge en handlingsplan i tilknytning til en fælleserklæring, som 
skal vedtages på EU/USA-topmødet i december 1995. 
Henstillinger 
at Det Europæiske Råd i december formelt tilslutter sig, at EU ønsker at 
ajourføre og udbygge forbindelserne med USA inden for rammerne af et 
velstruktureret partnerskab, og godkender en handlingsplan baseret på 
forslagene i denne meddelelse 
at denne handlingsplan forelægges på det kommende EU/US A-topmøde med 
henblik på vedtagelse sammen med en politisk erklæring om udbygning af forbin­
delserne. 
28 
Baggrundsdokument 
Emne: Nøgletal for samhandelen mellem EU og USA 
Den transatlantiske samhandels aktuelle omfang 
EU og USA er førende aktører inden for det intemationale samhandelssystem. Deres 
vægt i den globale samhandel og det omfang, hvori de er åbne for denne, er nogenlunde 
af samme størrelse: begge parter haren andel i verdenshandelen på 15-20%, og begge har 
en eksport, der andrager rundt regnet 10% af BNP. 
For Den Europæiske Union er USA den vigtigste individuelle handelspartner. I 1994 gik 
17,6% af EU's eksport til USA, og 17,3% af EU's import kom fra USA. Alle EU's øvrige 
handelspartnere havde eksport- og importandele på mindre end 10%. 
EU's eksport 1994 EU-12's import 1994 
Baseret på data 
for 10 mårieder * Central-og Østeuropa + SNG Baseret på data 
for 10 måneder Central-og Østeuropa + SNG 
For De Forenede Stater overgås samhandelen med EU kun af samhandelen med Canada. 
I 1994 gik 21 ,K% af USA's eksport til EU, og 16,4% af USA's import kom fra EU. 
USA's eksport 1994 USA's import 1994 
Central-og Østeuropa + SNG ' Centi al-og Østeuropa + SNG 
29 
Den seneste udvikling i samhandelen mellem EU og USA 
EU's eksport til USA er i de seneste år blevet overhalet af Canadas og Japans eksport, der 
er vokset meget kraftigere siden 1990, hvorved EU er gået tilbage fra førstepladsen til 
tredjepladsen blandt eksportørerne til markedet i USA. Relativt set har Kina/ASEAN haft 
den hurtigst voksende eksport til USA, idet deres andel af varemarkederne i USA 
voksede fra 8,7% i 1990 til 13% i 1993. Hvis denne trend fortsætter, vil denne 
landegruppe blive ikn tredjestørste eksportør til USA i løbet af rundt regnet tre år. 
Hvad angår eksporten fra USA. er der registreret en tilsvarende nedgang i EU's relative 
position: den andel af USA's eksport, som går til EU, faldt fra 25% i 1990 til 21% i 1993. 
Derimod har Canada og Latinamerika øget deres andele af USA's eksport, og Canada 
blev i 1993 det største marked for USA's eksport med 21,6%. Hvis den nuværende trend 
fortsætter, vil også Latinamerika om to år overhale EU som bestemmelsessted for USA's 
eksport. 
Disse handelstal er for USA's vedkommende til en vis grad udtryk for et relativt skift fra 
interregional samhandel til intraregional samhandel. For EU's samhandel er der kun 
registreret en sådan trend på eksportsiden, og den er mindre udtalt, end tilfældet er for 
USA's samhandel. 
Den bilaterale handelsbalance 
Handelsbalancen mellem EU og USA udviser ikke nogen betydelig eller strukturel ulige­
vægt. De transatlantiske varestrømme beløb sig i 1994 til rundt regnet 95 mia. ECU i 
hver retning. Dette forhold står i skarp kontrast til det store strukturelle underskud i 
USA's bilaterale samhandel med Japan (60 mia. ECU i 1994). 
Samhandelen mellem EU og US 
l!ll EU's eksport I tU's import - - u Balance 
30 
Tallene for samhandelen i de enkelte sektorer viser, at den vigtigste kategori for samhan­
delen mellem EU og USA er "maskiner, elektrisk udstyr, optiske og fotografiske 
instrumenter", der i 1994 tegnede sig for 41% af den bilaterale samhandel. USA havde et 
betydeligt bilateralt overskud i denne kategori, idet eksporten var 28% større end 
importen (9,4 mia. ECU). USA havde også overskud inden for landbrugsvarer, hvor 
eksporten var ca. 30% større end importen. EU havde overskud inden for transportudstyr, 
tekstiler og fodtøj samt træ, sten og basismetaller. 
Bilateral samhandel opdelt på varegrupper, 1994, mia. ECU 
Landbrug + næringsmiddelindustri 
Mineralske produkter inkl. olie 
Kemikalier og plastprodukter 
Tekstiler, fodtøj og diverse varer 
Træ. artikler af sten og basismetaller 
Maskiner og elektrisk udstyr/ optiske og 
fotografiske i instrumenter 
Køretøjer, fly og transportudstyr 
Andet EU's eksport til 
USA 
5,1 
3,0 
12,8 
7,2 
13,5 
33,6 
15,4 
4,3 EU's import fra 
USA 
6,7 
2,5 
12,8 
3,3 
9,6 
43,0 
9,8 
5,4 EU's handels­
overskud over 
for USA 
-1,6 
0,5 
0,0 
3,9 
3,9 
-9,4 
5,6 
-1,1 
I ALT 95,0 93,2 ,8 
g:\diamoce\pnblic\conidk 
31 

ISSN 0254-1459 
KOM(95) 411 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 
Katalognummer : CB-CO-95-449-DA-C 
ISBN 92-77-92889-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg