Forslag til RAADETS FORORDNING (EF) om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. INDLEDNING

Paa landbrugsministrenes raadsmoede i dagene 23.-25. juni 1997 blev Kommissionen opfordret til at se naermere paa mulighederne for at etablere brede rammer til stoette for salgsfremmende aktiviteter for landbrugseksporten og til at fremlaegge et forslag herom. Paa landbrugsministrenes raadsmoede 22.-26. juli 1998 oplyste Kommissionen, at der ville foreligge et forslag inden udgangen af 1998.

Som det ses af Kommissionens forslag til en reform af den faelles landbrugspolitik, er den bevidst om de udfordringer, EF's landbrug kommer til at staa over for i de kommende aar. For at tage disse udfordringer op og deltage i den positive udvikling paa verdensmarkedet er EF-landbruget noedt til at forbedre sin konkurrenceevne paa dette marked. Dette vil medfoere mere eksport uden restitution og kraeve, at der fokuseres paa produktkvalitet og -sikkerhed.

Paa Det Europaeiske Raads moede i Luxembourg i december 1997 gik man ind for denne fremgangsmaade. Det blev paa moedet endvidere erkendt, at der er behov for fortsat at udvikle EF's nuvaerende landbrugsmodel, samtidigt med at det soeges at opnaa en bedre intern og ekstern konkurrenceevne.

EF's landbrugsfoedevaresektor er noedt til at forberede sig paa denne udvikling, hvis den ikke vil se sin verdensmarkedsposition svaekket. EF kan bidrage til denne indsats ved at gennemfoere en stoetteordning for salgsfremmende foranstaltninger paa dette omraade.

2. DEN NUVAERENDE SITUATION

Indtil nu har EF gennemfoert salgskampagner i ikke-medlemsstater i et meget begraenset antal sektorer, bl.a. for olivenolie (via Det Internationale Olivenolieraad) og spindhoer (styret direkte af Kommissionen). Der er opnaaet meget tilfredsstillende resultater, og disse produkter anvendes i oeget omfang uden for EF. Der kan saaledes paa baggrund heraf ivaerksaettes lignende foranstaltninger for andre landbrugsprodukter.

3. RAEKKEVIDDEN AF EF'S SALGSFREMMENDE FORANSTALTNINGER

Selv om det i foerste raekke er producenternes, handel og de enkelte medlemsstaters opgave at fremme salget af deres produkter, kan EF spille en meget nyttig rolle paa dette omraade. EF kan paa grundlag af principperne vedroerende subsidiaritet og komplementaritet tilfoeje "mervaerdi" til de aktioner, der gennemfoeres af de nationale myndigheder og erhvervsfolk.

Der kan anfoeres foelgende argumenter til fordel for en EF-politik til eksportfremme.

a) EF's indsats skal for det foerste have en multiplikatoreffekt og understoette nationale initiativer eller private aktiviteter. Den kan endvidere komme alle producenter i medlemsstaterne til gode, herunder dem, der ikke har finansielle midler til at gennemfoere salgsfremmende foranstaltninger.

Tiltag paa EF-plan med henblik paa at informere om og forbedre produkterne vil medvirke til at oege effekten af det arbejde, der goeres paa nationalt plan og tilskynde medlemsstater og private virksomheder til at traeffe opfoelgende foranstaltninger. I henhold til de foreliggende oplysninger vil faellesskabsforanstaltninger til salgsfremme, der er rettet mod detail- og distributionsvirksomheder, og initiativer til informering af forbrugerne om EF-produkter (f.eks. vin og ost) i lande med lidt eller ingen information om disse produkter, blive modtaget meget bedre og have stoerre effekt end isolerede initiativer, der gennemfoeres af enkelte medlemsstater eller virksomheder.

Hvad der er brug for, er foranstaltninger, der fremhaever faelles egenskaber hos produkterne, som kan associeres med EF-produktkvalitet, og som samtidigt understreger deres forskelligartethed (produktionsvilkaar og konserverings- og anvendelsesmetoder).

b) De nye regler paa det internationale marked vil for det andet medfoere en saenkning eller generel afskaffelse af eksportrestitutionerne og en stoerre liberalisering af handelen; EF-produkternes konkurrenceevne vil kunne forbedres med faellesskabsaktioner til styrkelse af deres image paa de internationale markeder.

EF skal derfor hjaelpe sine erhvervsdrivende med at tilpasse sig den situation, der er et resultat af baade GATT-aftalerne og de kommende forhandlinger i Verdenshandelsorganisationen, ved at skabe vilkaar, der isaer er gunstige for EF-produkter, der eksporteres uden restitution. Dette er en saerlig opgave for EF, mens medlemsstaternes salgskampagner har til formaal at erobre stoerre markedsandele for deres egne produkter.

EF's indsats boer bl.a. medvirke til at informere forbrugerne og de erhvervsdrivende (importoerer og distributoerer) i ikke-medlemsstater om foranstaltninger, der planlaegges paa EF-plan med henblik paa at sikre foedevarernes kvalitet og sikkerhed (med hensyn til maerkning, identifikation/sporbarhed for okse- og kalvekoed, medicinrester m.m.) og forsyning af karakteristiske og tydeligt identificerede produkter, der er knyttet til bestemte omraader (beskyttede oprindelsesbetegnelser (BOB) og beskyttede geografiske betegnelser (BGB)).

Medlemsstaterne kan for deres vedkommende eventuelt supplere en saadan faelles indsats med initiativer, der fokuserer paa saerlige egenskaber hos deres egne produkter og paa saerlige vilkaar i disses oprindelsesomraader.

c) Som et supplement til markedsundersoegelser kan EF desuden for at udvikle nye eksportmarkeder gennemfoere officielle besoeg paa hoejt plan paa internationale handelsmesser for at skaffe adgang til visse markeder. Saadanne EF-besoeg kan vise sig at vaere meget effektive (til nedbrydning af handelsbarrierer og til at sikre accept af faellesskabskontrol) sammenlignet med lignende initiativer, der gennemfoeres alene af en medlemsstat for dennes egne produkter.

d) Endelig er vores vigtigste handelspartnere (bl.a. USA, Japan og Australien) bevidste om behovet for en aktiv politik til salgsfremme og har paa baggrund af den nye internationale situation, der er et resultat af GATT-aftalerne, fastlagt stadigt mere effektive salgsfremmepolitikker for at fastholde og oege deres andele paa verdensmarkedet.

EF ville derfor svaekke sin position paa de internationale markeder, hvis den ikke anvendte en lignende fremgangsmaade.

4. VALG AF PRODUKTER OG MARKEDER

EF's salgsfremmende foranstaltninger boer tage sigte paa produkter, der er bestemt til direkte konsum eller til forarbejdning, og prioritere produkter med stor vaerditilvaekst eller meget differentierede produkter, som med passende salgsfremme kan eksporteres uden restitution. Dette boer imidlertid ikke vaere ensbetydende med, at produkter, der er berettigede til eksportrestitution, pr. definition er udelukket fra ordningen.

Afsaetningsmarkederne er de hvor der er en betydelig efterspoergsel eller potentiel efterspoergsel, og hvor EF staar over for en haard konkurrence (f.eks. Japan, Sydoestasien, Mellemoesten, USA, Sydamerika, Canada og Australien og visse hovedstadsomraader i udviklingslande). I overensstemmelse med de kriterier, der er opstillet af Raadet, boer Kommissionen hvert andet aar traeffe beslutning om produkterne, men dog aabne mulighed for, at der kan foretages justeringer i den mellemliggende periode.

5. SALGSFREMMENDE FORANSTALTNINGER

De foranstaltninger, der skal gennemfoeres, kan inddeles i tre kategorier:

a) generelle aktiviteter, der omfatter markedsundersoegelser (vedroerende udbud og efterspoergsel, forbrugeradfaerd og distributionsstruktur) og besoeg paa hoejt plan med deltagelse af udvalgte virksomhedsledere samt deltagelse i internationale arrangementer, messer og udstillinger med EF-stande (f.eks. FOODEX-standen i Japan i marts 1997).

b) sektoraktiviteter, dvs. foranstaltninger, der gennemfoeres for en specifik sektor eller nogle faa specifikke produkter med det formaal at skabe et afsaetningsgrundlag. Disse foranstaltninger kan vaere pressekonferencer, workshopper og seminarer for udvalgte grupper (f.eks. importoerer, distributoerer, laeger, ernaeringseksperter og andre opinionsledere) og fokusere paa fordele ved EF-produkter med hensyn til kvalitet, hygiejne, foedevaresikkerhed, ernaeringsaspekter, dyrevelfaerd, maerkning m.m.

c) saerlige programmer, som kan omfatte PR-virksomhed, annoncering og salgsfremme, der tager sigte paa forbrugere og endelige brugere.

6. FINANSIERING

Med undtagelse af visse specifikke foranstaltninger (information om EF-kvalitet og -maerkning, besoeg paa hoejt plan og undersoegelser), der fuldt ud finansieres af EF, boer de oevrige foranstaltninger finansieres i faellesskab mellem EF (f.eks. med 50%) og de erhvervs- og brancheorganisationer, der foreslaar dem, samt de beroerte medlemsstater. Faelles finansiering synes at vaere uomgaengelig, hvis de beroerte parter inden for handelen og i medlemsstaterne skal goeres mere ansvarlige.

Med hensyn til finansiering af salgsfremmeforanstaltninger, der har en laengere varighed (f.eks. mere end to aar) skal EF's andel af finansieringen vaere regressiv (dvs. med en saenkning af den procentvise andel fra f.eks. 60 til 40%).

7. STYRING, KONTROL OG EVALUERING

Efter fastlaeggelsen af EF's lovgivningsrammer (maal, ressourcer, produkter m.m.) paahviler initiativet til at gennemfoere foranstaltninger navnlig erhvervs- og brancheorganisationerne i de paagaeldende sektorer. Naar de beroerte medlemsstater har givet deres godkendelse, skal saadanne foranstaltninger godkendes af Kommissionen, som ved udvaelgelse af programmer boer prioritere forslag fra organisationer, der daekker flere medlemsstater.

Hvad angaar gennemfoerelsen af de foranstaltninger, der er vedtaget af Kommissionen, er den eneste mulige loesning, at ansvaret herfor paalaegges en operationel struktur, der raader over et netvaerk paa de beroerte markeder. Dette skyldes, at denne opgave kraever saerlige erfaringer, herunder kendskab til flere discipliner og indbyrdes forbundne markeder, og at Kommissionen ikke raader over tilstraekkeligt specialiseret personale hertil. Den paagaeldende struktur udvaelges ved begraenset eller offentligt udbud og boer raade over medarbejdere, der har de noedvendige tekniske faerdigheder inden for kommunikation, produkter og markeder.

For olivenoliens vedkommende skal den forvaltningsordning, der varetages af Det Internationale Olivenolieraad, opretholdes paa baggrund af de positive resultater, der er opnaaet samt manglen paa andre sektorielle strukturer som Olivenolieraadet.

Til at foere kontrol med foranstaltningernes gennemfoerelse skal der nedsaettes et tilsynsudvalg af Kommissionen og de beroerte medlemsstater. Som det er tilfaeldet for alle andre kontrakter af denne type, foretages den finansielle kontrol af de ansvarlige afdelinger i medlemsstaterne og Kommissionen (EUGFL, finanskontrollen og UCLAF (enheden for koordinering af bedrageribekaempelse)).

Gennemfoerelsen af foranstaltningerne vil blive evalueret af uafhaengige organer, der udvaelges af Kommissionen.

Forslag til

RAADETS FORORDNING (EF)

om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra foelgende betragtninger:

I henhold til de gaeldende bestemmelser kan EF gennemfoere salgsfremmende foranstaltninger i tredjelande for et begraenset antal landbrugsprodukter; de hidtidige resultater er meget opmuntrende;

under hensyntagen til de hidtidige erfaringer, udsigterne for udviklingen paa markederne saavel i som uden for EF samt de nye vilkaar for den internationale samhandel boer der udvikles en samlet, sammenhaengende politik for oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger med henblik paa markederne i tredjelandene;

en saadan politik kan med fordel supplere og forstaerke medlemsstaternes indsats ved at styrke EF-produkternes image paa de internationale markeder, saerlig i henseende til levnedsmiddelkvalitet og -sikkerhed; en saadan aktion kan bidrage til at aabne nye afsaetningsmarkeder og dermed ogsaa virke som multiplikator for nationale eller private initiativer;

kriterierne for udvaelgelse af de beroerte produkter og af markederne boer fastlaegges;

EF boer som hovedregel kun daekke en del af udgifterne til foranstaltningerne, saaledes at de organisationer, der har foreslaaet foranstaltningerne, samt de beroerte medlemsstater paalaegges et medansvar; dog kan det i undtagelsestilfaelde vaere bedst ikke at kraeve, at den beroerte medlemsstat deltager i finansieingen af udgifterne;

det boer fastsaettes, at Kommissionen ved anvendelse af hensigtsmaessige procedurer overdrager forvaltningen og gennemfoerelsen af foranstaltningerne til organer, der raader over de noedvendige strukturer og er i besiddelse af den noedvendige kompetence;

under hensyntagen til den erfaring, Det Internationale Olivenolieraad har erhvervet i forbindelse med de salgsfremmende foranstaltninger, det har gennemfoert, og de resultater, det har opnaaet, vil det vaere hensigtsmaessigt at fastsaette, at EF fortsat kan overdrage Det Internationale Olivenolieraad at gennemfoere de foranstaltninger, der henhoerer under dets kompetence; det boer endvidere fastsaettes, at EF kan soege bistand hos tilsvarende internationale organer, der er oprettet for andre produkter;

med henblik paa at kontrollere programmernes gennemfoerelse samt foranstaltningernes virkning boer det fastsaettes, at Kommissionen og medlemsstaterne skal sikre en effektiv overvaagning, og at resultaterne skal evalueres af et uafhaengigt organ -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. EF kan helt eller delvis finansiere oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande.

2. De i foerste stykke naevnte tiltag maa ikke tage sigte paa varemaerker eller favorisere produkter fra en bestemt medlemsstat.

Artikel 2

De i artikel 1 naevnte tiltag er:

a) PR-virksomhed, salgsfremmende foranstaltninger og reklame, navnlig for at fremhaeve EF-produkternes fortrin med hensyn til bl.a. kvalitet, hygiejne, levnedsmiddelsikkerhed, ernaeringsmaessige aspekter, maerkning, dyrevelfaerd og miljoehensyn

b) deltagelse i internationale arrangementer, messer og udstillinger, bl. a. med anvendelse af EF-stande

c) oplysningskampagner om EF-systemet vedroerende BOB/BGB og GTS samt oekologisk landbrug

d) oplysningskampagner om EF-systemet vedroerende kvbd, bordvin og spiritus med geografisk betegnelse

e) markedsundersoegelser med henblik paa udvidelse af afsaetningsmarkederne

f) udsendelse af hoejtstaaende repraesentanter for EF

g) evalueringsundersoegelser af resultaterne af de salgsfremmende foranstaltninger og oplysningskampagnerne.

Artikel 3

De i artikel 1 naevnte foranstaltninger tager foerst og fremmest sigte paa foelgende produkter:

a) produkter bestemt til direkte konsum eller til forarbejdning, for hvilke der findes gunstige eksportmuligheder eller muligheder for nye afsaetningsmarkeder i tredjelande, navnlig uden ydelse af restitutioner

b) typiske produkter eller kvalitetsprodukter med en kraftig vaerditilvaekst.

Artikel 4

Ved valget af de tredjelande, i hvilke de i artikel 1 naevnte tiltag skal gennemfoeres, tages der hensyn til markederne i lande med en betydelig reel eller potentiel efterspoergsel.

Artikel 5

1. Hvert andet aar fastlaegger Kommissionen efter proceduren i artikel 11 listen over de produkter og markeder, der er naevnt i henholdsvis artikel 3 og 4.

Hvis der er behov for det, kan denne liste dog aendres i mellemtiden.

2. Inden udarbejdelsen af den i stk. 1 naevnte liste kan Kommissionen konsultere Den Staaende Gruppe for Salgsfremmende Foranstaltninger under Den Raadgivende Komité for Sundhed i Landbrugsproduktionen.

Artikel 6

Hvis der traeffes beslutning om at ivaerksaette foranstaltninger i sektoren for olivenolie og spiseoliven, kan EF gennemfoere foranstaltningerne under medvirken af Det Internationale Olivenolieraad. Naar det drejer sig om andre sektorer, kan EF soege bistand hos internationale organer, som frembyder lignende garantier.

Artikel 7

1. Med henblik paa gennemfoerelsen af de i artikel 2, litra a), b) og d), naevnte foranstaltninger og med forbehold af artikel 6 udarbejder den eller de beroerte sektorers brancheorganisationer salgsfremmende programmer og oplysningsprogrammer af hoejst tre aars varighed.

De i foregaaende afsnit naevnte programmer forelaegges for Kommissionen efter at vaere blevet godkendt af de beroerte medlemsstater, som forpligter sig til at deltage i finansieringen heraf, jf. dog artikel 9, stk. 3, andet afsnit. Kommissionen godkender disse programmer efter at have underrettet forvaltningskomitéerne for de beroerte sektorer, idet den laegger hovedvaegten paa programmer hidroerende fra organisationer, der daekker flere medlemsstater.

Inden Kommissionen godkender programmerne, kan den konsultere Den Staaende Gruppe for Salgsfremmende Foranstaltninger under Den Raadgivende Komité for Kvalitet og Sundhed i Landbrugsproduktionen.

2. De foranstaltninger, der

a) er omhandlet i artikel 2, litra c), e) og f), eller

b) gennemfoeres under medvirken af et internationalt organ som omhandlet i artikel 6,

vedtages af Kommissionen, efter at denne har underrettet forvaltningskomitéen for de beroerte sektorer eller i givet fald den i henholdsvis forordning (EOEF) nr. 2092/91 (1), (EOEF) nr. 2081/92 (2) og (EOEF) nr. 2082/92 (3) naevnte forskriftskomité.

(1) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.

(2) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1.

(3) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9.

Inden Kommissionen traeffer sin beslutning, kan den konsultere den i stk. 1 naevnte Staaende Gruppe for Salgsfremmende Foranstaltninger.

Artikel 8

1. Med forbehold af artikel 6 vaelger Kommissionen efter proceduren for offentligt eller begraenset udbud det eller de organer, som skal forvalte og gennemfoere foranstaltningerne, samt det organ, der skal evaluere resultaterne. Det eller de organer, der faar til opgave at gennemfoere foranstaltningerne, skal have den noedvendige ekspertise med hensyn til de paagaeldende produkter og tredjelandsmarkeder og raade over de midler, der er paakraevede for at sikre en virkelig effektiv gennemfoerelse af foranstaltningerne under hensyntagen til programmernes europaeiske dimension.

2. Et overvaagningsudvalg bestaaende af repraesentanter for Kommissionen, de beroerte medlemsstater og de organisationer, der har foreslaaet foranstaltningerne, overvaager, at foranstaltningerne gennemfoeres forskriftsmaessigt.

3. De beroerte medlemsstater er ansvarlige for kontrollen med og betalingerne for de i artikel 2, litra a), b) og d), naevnte foranstaltninger.

Artikel 9

1. Uden at dette beroerer stk. 4, daekker EF:

a) samtlige omkostninger i forbindelse med de i artikel 2, litra c), f) og g), naevnte foranstaltninger

b) en del af omkostningerne i forbindelse med de oevrige salgsfremmende foranstaltninger og oplysningskampagner, der er naevnt i artikel 2.

I saerlige tilfaelde kan EF dog finansiere de i artikel 2, litra b) og e), naevnte foranstaltninger fuldtud.

2. EF's finansielle bidrag til de aarlige foranstaltninger, der er naevnt i stk. 1, litra b), maa ikke overstige 50% af de faktiske omkostninger, der er forbundet med foranstaltningerne. Det finansielle bidrag til salgsfremmende foranstaltninger af mindst to aars varighed skal vaere gradvist faldende fra 60% til 40% af de faktiske omkostninger, der er forbundet med foranstaltningerne.

3. De beroerte medlemsstater bidrager til finansieringen af de i foregaaende stykke naevnte foranstaltninger i et omfang svarende til 20% af de faktiske omkostninger, der er forbundet med foranstaltningerne, mens de organisationer, der har foreslaaet foranstaltningerne, daekker resten af omkostningerne.

Dog kan det i behoerigt begrundede tilfaelde, og forudsat at programmet er af klar EF-interesse, efter proceduren i artikel 11 besluttes, at den forslagsstillende organisation finansierer den del, som ikke daekkes af EF.

4. Hvis artikel 6 bringes i anvendelse, yder EF efter godkendelse af programmet et passende bidrag til det beroerte internationale organ.

Artikel 10

Udgifterne i forbindelse med EF's finansiering af de i artikel 1 omhandlede foranstaltninger betragtes som interventioner i den i artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 (4) naevnte forstand.

(4) EFT L 94 af 28.4.1970, s. 13.

Artikel 11

Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter proceduren i

a) artikel 38 i Raadets forordning nr. 136/66/EOEF om oprettelse af en faelles markedsordning for fedtstoffer (5), eller

(5) EFT 172 af 30.9.1966, s. 3025/66.

b) den tilsvarende artikel i de oevrige forordninger om faelles markedsordninger for landbrugsprodukter.

Artikel 12

Kommissionen forelaegger hvert andet aar en rapport for Raadet og Europa-Parlamentet om gennemfoerelsen af denne forordning. Den foerste rapport skal forelaegges efter det andet aar, i hvilket de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er blevet gennemfoert.

Artikel 13

1. I artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 136/66/EOEF udgaar udtrykket "eller tredjelande".

2. I artikel 2, stk. 2, foerste led, i forordning (EOEF) nr. 1308/70 (6) udgaar udtrykket "og uden for".

(6) EFT L 146 af 4.7.1970, s. 1.

3. I artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2275/96 (7) udgaar udtrykket "og uden for".

(7) EFT L 308 af 29.11.1996, s. 7.

Artikel 14

Denne forordning traeder i kraft den 1. maj 1999.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Raadets vegne

Formand

>TABELPOSITION>