Nr. C 185/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 7. 81 
Udtalelse om »forslag til direktiv om vurdering af offentlige og private projekters virknin­
ger på miljøet« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 1§9 af 9. juli 1980, side 14. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 26. juni 1980 i medfør af artikel 100 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om 
det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKFOG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 187. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles den 29. og 30. april 1981, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 100, 
under henvisning til anmodning af 26. juni 1980 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udvalgets 
udtalelse om »Forslag til direktiv om vurdering af 
offentlige og private projekters virkninger på 
miljøet«, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 2. juli 1980 om at pålægge Afdelingen 
for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og forbrug at 
udarbejde en udtalelse og en beretning om forsla­
get, 
under henvisning til forhandlingerne i Afdelingen 
for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og forbrug på 
det 62. møde den 7. april 1981, 
under henvisning til beretning aflagt af C. E. Mills, 
og 
under henvisning til forhandlingerne på den 187. ple­
narforsamling den 29. og 30. april 1981 (mødet den 
29. april) — 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Direktivforslaget bygger på handlingsprogram­
met for De europæiske Fællesskaber på miljøområ­det og indeholder bestemmelser om en forudgående 
vurdering af miljøvirkningerne af visse offentlige og 
private projekter. Denne vurdering samt en egnet 
høring af offentligheden bør gå forud for enhver 
planlægningsafgørelse eller -godkendelse fra de 
kompetente myndigheders side. I direktivforslaget 
opstilles ligeledes de fælles principper, vurderingen 
skal bygge på, nemlig beskyttelse af menneskets 
sundhed og levevilkår samt bevarelse af naturresour-
cerne. 
1.2. En undersøgelse af miljøet i EF viser, at der 
kan ske betydelige forbedringer i de kommende år, 
hvis der træffes præventive foranstaltninger. Træffes 
sådanne foranstaltninger ikke, er der risiko for en 
fortsat forværring af miljøet i samtlige medlemssta­
ter. 
1.3. Der findes på EF-plan og i de forskellige med­
lemslande mange love og godkendelsesprocedurer 
vedrørende luft- og vandforurening, arealanvendelse 
og farlige produkter. Da dér imidlertid kun er gjort få 
fremskridt i retning mod en koordineret EF-indsats, 
er det yderst vanskeligt at vurdere virkningen af 
ændringer i miljøet både på lang og på kort sigt 
(ændringer i den indbyrdes forbindelse og balance 
mellem de forskellige faktorer vand, luft, jord). Det 
er disse uønskede virkninger, der griber afgørende 
ind i levevilkårene, som minimeres. 
1.4. En koordineret vurderingsprocedure kunne in­
debære visse fordele, ikke blot for de kompetente 
myndigheder, som ville få en bedre forståelse af pro-
27. 7. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 185/9 
jekterne samt et bedre værktøj i beslutningsproces­
sen, men også for bygherren, idet der ville ske en 
forenkling af de administrative procedurer. 
1.5. Nogle aktiviteter kan få betydelige virkninger 
på miljøet, f. eks.: 
a) individuelle projekter i den offentlige og private 
sektor (industri-, beboelses- eller handelskom-
plekser og infrastrukturer); 
b) planer for arealanvendelse og nationale, 
regionale og lokale programmer; 
c) økonomiske planer og erhvervspolitik, der frem­
mer og opstiller retningslinjer for f.eks. en 
bestemt erhvervsgren; 
d) nye teknologier og produkter, som har en stadig 
mere kompleks virkning, og som ofte giver 
anledning til en betydelig debat. Det må ikke 
glemmes, at EF har iværksat foranstaltninger til 
kontrol med markedsføring af nye kemiske pro­
dukter (6. ændring af 1967-direktivet om klassi­
ficering, emballering og etikettering af farlige 
stoffer). 
Det kan være vanskeligt at vurdere virkningerne af 
ovennævnte aktiviteter, og der kunne opstå pro­
blemer med hensyn til, om en ansøgning eller plan 
skal imødekommes eller afvises. 
1.6. Denne vurdering burde finde sted så tidligt 
som muligt i beslutningsprocessen. 
1.7. Der bør følgelig gøres forsøg på at løse de 
mange vanskeligheder ved at indføre forskellige obli­
gatoriske procedurer inden for rammerne af en lang­
sigtet plan, som udarbejdes af de kompetente myn­
digheder. Mart bør ligeledes tage hensyn til miljøas­
pekterne i den fysiske planlægning og deres følger for 
livskvaliteten og det naturlige miljø. 
1.8. Udvalget bifalder målsætningen, som er at 
muliggøre en indbyrdes tilnærmelse af de nationale 
procedurer for vurdering af miljøvirkningerne, idet 
der bl.a. er bestemmelser om undersøgelse af projek­
ter og egnet høring af offentligheden. De mener imid­
lertid også, at vurderingsprocedurerne kun bør ses 
som instrumenter i beslutningsprocessen og ikke som 
et mål i sig selv. 
An vendelsesområde 
1.9. De kompetente myndigheder skal anvende 
princippet for vurdering af virkningerne ved klart at 
specificere direktivets anvendelsesområde. Med­lemsstaterne skal fastsætte kriterierne for, hvornår 
visse projekter i bilag 2 skal anses for at kunne få 
betydelige virkninger på miljøet. 
Procedure 
1.10. Udarbejdelsen af den dokumentation, byg­
herren skal forelægge, rejser en række problemer, 
navnlig hvad angår oplysningernes fortrolige karak­
ter, de involverede omkostninger, den tid, det tager 
at træffe afgørelse om en planlægningstilladelse eller 
-godkendelse, fastlæggelsen af realistiske målsætnin­
ger og de behov, projektet skal opfylde, samt alter­
nativer til det oprindelige projekt. 
1.11. Hvad angår de oplysninger, bygherren fore­
lægger, bør en berettiget beskyttelse af industrielle og 
kommercielle hemmeligheder ikke forhindre de 
kompetente myndigheder i at foretage en fuldgyldig 
vurdering af projektet eller andre organisationer, 
som anmodes om at udtale sig, i at foretage en pas­
sende bedømmelse. 
1.12. Udvalget mærker sig, at direktivforslaget ikke 
nævner, hvorledes de omkostninger, der er forbundet 
med at foretage virkningsvurderingen, skal fordeles 
mellem projektets initiativtager og de offentlige myn­
digheder, men overlader dette aspekt til medlemssta­
terne. Udvalget finder, at det ville være ønskeligt, om 
direktivet ligeledes indeholdt bestemmelser, som tog 
sigte på at forhindre, at medlemsstaterne traf forskel­
lige afgørelser på dette område. 
1.13. Udvalget erkender ligeledes, at de samlede 
omkostninger i forbindelse med en vurdering af de 
miljømæssige virkninger vil variere; det mener dog, 
at omkostningerne ved forebyggende foranstaltnin­
ger, herunder vurderinger, vil blive mindre end det 
beløb, EF og bygherrerne måske vil komme til at 
bruge på afhjælpende foranstaltninger. 
1.14. Udvalget mener, at forsinkelser i de kompe­
tente myndigheders beslutningsproces kan føre til 
øgede omkostninger for bygherren, og det slår derfor 
til lyd for en streng overholdelse af direktivets 
bestemmelser, således at den administrative proce­
dure kan forenkles og fremskyndes. 
1.15. Udvalget antager, at bygherrens forpligtelse 
til at anføre mulige alternativer til projektet omfatter 
både beliggenheden og produktionsprocesserne. Der 
kan opstå problemer her, da det som følge af for­
skellige faktorer, som f.eks. infrastrukturomkostnin­
ger, økonomiske, kulturelle og eventuelt naturmæs­
sige begrænsninger undertiden er vanskeligt for 
( 
Nr. C 185/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 7. 81 
bygherren at overveje rimelige alternative løsnin­
ger. 
1.16. Udvalget er dog klar over, at denne bestem­
melse generelt er nødvendig for at sætte de direkte 
berørte parter i stand til at foretage en bedre vurde­
ring af projektets målsætninger samt nå frem til en 
bedre forståelse af de forskellige alternativers miljø­
mæssige konsekvenser. Med forelæggelsen af reali­
stiske alternativer vil de kompetente myndigheder få 
yderligere oplysninger, som kan gøre det lettere at 
træffe klare og velunderbyggede beslutninger uden 
risiko for at forsinke projektet. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 1 
2.1.1. Udvalget mener, at visse udtryk, som f.eks 
»betydelige virkninger« og »væsentlige ændringer«, 
selv om de læses i forbindelse med bilag 3, kan give 
anledning til fortolkningsvanskeligheder og resultere 
i tvistigheder, som kunne føre til generende forsinkel­
ser i forbindelse med afgørelsen af ansøgningen om 
planlægningstilladelse. 
2.1.2. Udvalget er af den opfattelse, at formålet med 
denne vurderingsordning ikke er systematisk at 
foregribe de administrative afgørelser til fordel for 
miljømæssige hensyn på bekostning af de økono­
miske og sociale fordele, som kan være forbundet 
med projektet. De ansvarlige myndigheder skulle ved 
hjælp af dette system være i stand til at finde en 
rimelig balance mellem de forskellige involverede 
miljømæssige og andre faktorer. Det erkendes, at de 
offentlige myndigheder for at løse denne opgave har 
brug for nøjagtige oplysninger af den art, som 
en sådan vurderingsordning kunne tilvejebringe. 
Derigennem ville de blive i stand til at afveje alle 
interesser, når de træffer deres afgørelse. Udvalget 
gentager sin advarsel, at vurderingsordningen ikke 
må afstedkomme urimelige forsinkelser i beslut­
ningsprocessen. 
2.2. Artikel 2 
2.2.1. Udvalget foreslår, at medlemsstaterne træffer 
foranstaltninger til at sikre, at der for projekter, som 
kan have betydelige virkninger på miljøet, skal ud­
stedes en særlig tilladelse af en kompetent myndig­hed. Sådanne projekter skal derfor underkastes en 
miljøvurdering. 
2.3. Artikel 3 
2.3.1. Udvalget understreger, at det forhold, at man 
har undladt at tage mennesket som udgangspunkt for 
vurderingen af projekternes virkninger, betyder, at 
en sådan vurdering måske ikke omfatter virkninger, 
som har direkte indflydelse på menneskets tilstede­
værelse, som f.eks. støj, stråling osv. 
2.3.2. Udvalget er enig i, at det ville være formåls­
tjenligt at vurdere omfanget af projekternes virk­
ning, og følgelig deres generelle virkninger, i lyset af 
behovet for på kort sigt at bevare de naturressourcer, 
som for øjeblikket i visse tilfælde udnyttes. 
2.3.3. Udvalget foreslår »produktive kapacitet på 
lang sigt« erstattet med »regenererende kapacitet på 
lang sigt«. 
2.4. Artikel 4 
2.4.1. Udvalget mærker sig, at direktivforslaget in­
deholder to vigtige elementer, nemlig opdelingen af 
projekter i tre kategorier og fastlæggelse af to vurde­
ringsniveauer (fuldstændig vurdering og forenklet 
vurdering). 
2.4.2. Bilag 1 og 2 forekommer at være lister over 
industrielle og ikke-industrielle aktiviteter, klassifice­
ret efter type. Efter Udvalgets mening bør projek­
terne i større grad klassificeres efter omfanget af 
deres virkninger på miljøet. En sådan inddeling ville 
ligge mere på linje med direktivets mål og gøre bila­
gene mere nyttige. 
2.4.3. Desuden rejser Udvalget spørgsmålet om, 
hvorvidt listerne i bilagene er udtømmende, samt 
hvorvidt de anvendte udtryk er tilstrækkelig nøjag­
tige (f.eks. definitionen på tilknyttede projekter). 
2.4.4. Udvalget mærker sig, at Kommissionen kun 
deltager aktivt i godkendelsesproceduren for projek­
ter under bilag 1, hvor særlige projekter ikke skal 
underkastes en fuldstændig vurdering. 
27. 7. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 185/11 
Udvalget er betænkeligt ved nogle aspekter af kravet 
om, at de kompetente myndigheder skal underrette 
Kommissionen om vurderingsproceduren. Udvalget 
anmoder Kommissionen om at tage dette krav op til 
fornyet overvejelse. 
2.4.5. Udvalget erkender, at denne EF-foranstalt-
ning i nogle få tilfælde kan rejse problemer for byg­
herrerne, da den kun omfatter særlige projekter, hvis 
betydning det er vanskeligt at måle på forhånd. 
2.4.6. Udvalget noterer sig, at man i forslaget ikke 
definerer forskellen mellem en »forenklet« og en 
»fuldstændig« vurdering. 
2.5. Artikel 5 
2.5.1. Udvalget tager til efterretning, at Kommissio­
nen kun skal koordinere de kriterier og grænsevær­
dier, medlemsstaterne vedtager. Det finder imidler­
tid, at det bør fastlægges mere nøjagtigt, hvor hyppigt 
gennemgangen af kriterierne og grænseværdierne 
skal finde sted, og foreslår hvert femte år. 
2.6. Artikel 6 
2.6.1. Udvalget henviser til sine kommentarer 
vedrørende realistiske, alternative løsninger og fore­
slår, at man i artikel 6, 1. led, i Kommissionens for­
slag, kun kræver en beskrivelse af det foreslåede 
projekt og dets formål. 
2.6.2. Udvalget mener, at en kort skitsering af de 
vigtigste relevante, alternative løsninger ikke ville 
føje noget til de oplysninger, der kræves i 6. led. 
2.6.3. Det ikke-tekniske resumé, der er nævnt i 7. 
led (og i bilag 3) opfatter Udvalget som en for læg­
mand letforståelig redegørelse for resultaterne af vur­
deringen. 
2.7. Artikel 7 
2.7'.1. Udvalget mener, at »den kompetente myn­
dighed« i 4.—5. linje bør erstattes af »medlemsstat« 
for at sikre en konsekvent og ensartet anvendelse fra 
alle kompetente myndigheders side i hver medlems­
stat. Udvalget foreslår, at der i direktivforslaget 
indføres en passende hørings- og appelprocedure. De informationer, som gives offentligheden, bør være 
fuldstændige og indeholde de specialiserede offent­
lige tjenesters udtalelser om miljøspørgsmålene. End­
videre foreslås selektivitet i de organer, der skal 
høres, og at de oplysninger, der tilsendes de forskel­
lige organer, bør være tilpasset disses særlige rolle og 
ansvar. 
2.8. Artikel 9 
2.8.1. Udvalget mener, at de kompetente myndighe­
ders forpligtelse til at overholde deres egne bestem­
melser vedrørende industriel og kommerciel hemme­
ligholdelse ikke yder tilstrækkelig garanti for, at de 
fortrolige oplysninger, bygherren indsender, beskyt­
tes, idet disse oplysninger kan offentliggøres i et 
naboland i henhold til artikel 7. 
2.9. Artikel 10 
2.9.1. Udvalget mener, at vurderingen at et projekts 
virkning på naturressourcerne rejser en række vi­
denskabelige problemer, og at den kompetente myn­
dighed om nødvendigt kan indhente udtalelser fra 
eksperter udefra, således at den kan undersøge 
neutrale råd vedrørende disse kontroversielle, vi­
denskabelige spørgsmål, når den tager stilling til en 
ansøgning om planlægningstilladelse. Beslutnings­
processen bør forsinkes mindst muligt. 
2.10. Artikel 11 
2.10.1. Med den nuværende ordlyd af artikel 11 
frygter Udvalget, at planlægningstilladelsen kan 
blive bragt i fare, idet den undersøgelse, hvorpå plan­
lægningstilladelsen bygger, udføres før projektets 
gennemførelse, og prognosemetoderne ikke nødven­
digvis gør det muligt at foretage en pålidelig vurde­
ring af virkningerne. Udvalget er derfor klar over 
nødvendigheden af at kontrollere, om de antagelser, 
undersøgelsen bygger på, har vist sig at være korrek­
te, og såfremt dette ikke er tilfældet, at tage de 
fornødne skridt fremover. 
2.11. Artikel 12 
2.11.1. Udvalget mener, at beretningen om direkti­
vets gennemførelse og virkninger bør udarbejdes af 
Kommissionen hvert 5. år, og at den ligeledes bør 
tilsendes Det økonomiske og sociale Udvalg. 
Nr. C 185/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 7. 81 
2.12. Bilag 1, 2 og 3 Det foreslår derfor, at bilagene gennemgås påny for 
at få fastslået, om de sikrer en optimal opfyldelse af 
direktivets målsætninger. Udvalget henviser endelig 
2.12.1. Udvalget mener, at udformingen af bilagene til bemærkningerne i beretningen til direktivforsla-
vil skabe forvirring ved anvendelsen af direktivet. gets bilag. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 1981. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg