Nr. C 291/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 11. 81 
kontrol med markedsordningerne for landbrugsva­
rer. Kommissionen bliver ansvarlig for gennemførel­
sen af denne koordination i samarbejde med et råd­
givende udvalg af brugere, bestående af højst tre 
repræsentanter for hver medlemsstat, repræsente­
rende de vigtigste berørte ministerier. Dette udvalg 
skal rådgive og bistå Kommissionen, og dets med­
lemmer skal oprette og vedligeholde koordinering 
og forbindelse mellem de administrationer, der del­
tager i udviklingen af samarbejde med hensyn til 
data og dokumentation for indførsel og udførsel 
samt landbrug (CADDIA). Det rådgivende udvalg 
kan nedsætte hensigtsmæssige underudvalg. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske Fællesskab, særlig artikel 87, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske 
og sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
konkurrencereglerne udgør en del af de almindelige 
bestemmelser i traktaten, som ligeledes gælder for 
lufttransport; 
de nærmere retningslinjer for anvendelsen af disse 
bestemmelser findes i kapitlet vedrørende konkur­
rencereglerne eller skal fastsættes i henhold til de 
dertil fastlagte procedurer; 
i medfør af artikel 1 i forordning nr. 141 finder 
Rådets forordning nr. 17 ikke anvendelse på luft-Artikel2 
Kommissionen udfærdiger på baggrund af resulta­
terne af de forberedende aktiviteter en rapport til 
Rådet og Parlamentet og forelægger forslag med 
henblik på vedtagelse af et langsigtet program, der 
skal gennemføres i samråd med de relevante natio­
nale adminstrationer. 
Artikel 3 
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offent­
liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
transport; forordning (EØF) nr. 1017/68 indeholder 
kun procedureregler for transport på landjorden; 
Kommissionen har således i øjeblikket intet middel 
til direkte at behandle tilfælde af formodet overtræ­
delse af artikel 85 og 86 i lufttransportsektoren; 
Kommissionen har heller ikke de nødvendige 
beslutnings- og sanktionsbeføjelser til effektivt at 
gribe ind i tilfælde af overtrædelse; 
til at afhjælpe dette forhold bør der udstedes en for­
ordning om anvendelsen af konkurrencereglerne på 
lufttransport i lighed med de forordninger, der gæl­
der for de øvrige transportformer og de øvrige øko­
nomiske sektorer; 
denne forordning skal fastsætte de nødvendige pro­
cedurer, beføjelser og sanktioner for at sikre over­
holdelsen af forbudene i artikel 85, stk. 1, og arti­
kel 86 samt retningslinjerne for anvendelsen af arti­
kel 85, stk. 3; 
der bør i denne henseende tages hensyn til bestem­
melserne i forordning (EØF) nr. 1017/68, som gæl­
der for transport på landjorden, idet denne tager 
visse særlige karakteristiske træk ved transportakti­
viteter som helhed i betragtning; Forslag til Rådets forordning (EØF) om fastsættelse af retningslinjerne for anvendelse af 
EØF-traktatens artikel 85 og 86 (konkurrencereglerne for virksomhederne) på 
lufttransport 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 10. august 1981) 
12. 11. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 291/5 
særlig i betragtning af de specielle aspekter ved luft­
transport påhviler det i første række virksomhederne 
at sikre sig, at deres aftaler, vedtagelser eller 
samordnede praksis er i overensstemmelse med kon­
kurrencereglerne, og det er derfor ikke nødvendigt at 
pålægge dem pligt til at foretage anmeldelse heraf til 
Kommissionen; 
imidlertid kan virksomhederne i visse tilfælde ønske 
at sikre sig Kommissionens indforståelse, at deres 
aftaler, vedtagelser eller samordnede praksis er i 
overensstemmelse med de gældende bestemmelser, 
og det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte en for­
enklet procedure herfor; 
denne forordning udelukker ikke anvendelsen af 
traktatens artikel 90 — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Forordningens anvendelsesområde 
1. Denne forordning fastlægger de nærmere regler 
for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på 
lufttransport. 
2. Forordningen vedrører imidlertid kun interna­
tional lufttransport fra og til en eller flere lufthavne i 
Fællesskabet. 
Artikel 2 
Lovlig undtagelse for tekniske aftaler 
Det i traktatens artikel 85, stk. 1, fastsatte forbud 
gælder ikke for aftaler, vedtagelser og samordnet 
praksis, som udelukkende har anvendelse af tekni­
ske forbedringer eller teknisk samarbejde til formål 
eller til følge ved: 
a) opstilling eller ensartet anvendelse af normer 
eller typer for luftfartøjer, materiel, forsyninger 
og faste anlæg; 
b) udveksling eller fælles anvendelse eller vedlige­
holdelse af luftfartøjer, reservedele, materiel 
eller faste anlæg samt udveksling eller fælles 
anvendelse af personale; c) tilrettelæggelse og gennemførelse af tilslutnin­
ger, supplerende, alternativ eller kombineret 
transport samt opstilling og anvendelse af total­
priser og -vilkår for denne transport; 
d) samordning af fartplanerne med henblik på 
bedre betjening af brugerne; 
e) samleladning af enkeltstykforsendelser; 
f) opstilling eller anvendelse af ensartede regler 
for transporttariffernes struktur og for betingel­
serne for disses anvendelse, for så vidt trans­
portpriserne og -vilkårene ikke fastsættes direkte 
eller indirekte herigennem; 
g) udstedelse af rejsehjemler, der anerkendes af 
forskellige luftfartsselskaber og den herigennem 
nødvendiggjorte tilrettelæggelse af modregnin­
gen af indtægterne. 
Artikel 3 
Behandling af sager ex officio eller på begæring 
Kommissionen kan på begæring eller på eget initia­
tiv indlede behandlingen af en sag med henblik på 
at bringe overtrædelse af bestemmelserne i trakta­
tens artikel 85, stk. 1 eller 86 til ophør. 
Berettigede til at indgive klage er: 
a) medlemsstaterne; 
b) fysiske eller juridiske personer, som påberåber 
sig en interesse. 
Artikel 4 
Afslutning af sager, der er behandlet på begæring eller 
ex officio 
1. Konstaterer Kommissionen, at der foreligger 
overtrædelse af traktatens artikel 85 eller 86, kan 
den ved beslutning pålægge de pågældende virk­
somheder og sammenslutninger af virksomheder at 
bringe den konstaterede overtrædelse til ophør. 
Med forbehold af de øvrige bestemmelser i denne 
forordning kan Kommissionen, inden den træffer 
beslutning i henhold til første afsnit, rette henstillin­
ger til de pågældende virksomheder og sammenslut­
ninger af virksomheder om at bringe overtrædelsen 
til ophør. 
2. Såfremt Kommissionen finder, at der efter de 
for den foreliggende kendsgerninger ikke er anled­
ning til i henhold til traktatens artikel 85 eller 86 at 
Nr. C 291/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 11. 81 
skride ind over for en aftale, en vedtagelse eller en 
praksis, afviser den, når sagen beror på en klage, 
ved en beslutning klagen som ubegrundet. 
3. Såfremt Kommissionen efter behandlingen af 
en sag, der er påbegyndt på grundlag af en klage 
eller på dens eget initiativ, finder, at en aftale, en 
vedtagelse eller en samordnet praksis opfylder 
betingelserne i tragktatens artikel 85, stk. 1 og 3, 
vedtager den en beslutning om anvendelse af arti­
kel 85, stk. 3. I beslutningen angives det tidspunkt, 
fra hvilket den får virkning. Dette tidspunkt kan 
ligge forud for den dag, på hvilken beslutningen 
vedtages. 
Artikel 5 
Anvendelse af artikel 85, stk. 3 — fremsættelse af 
indsigelser 
1. Virksomheder og sammenslutninger af virksom­
heder, som vil påberåbe sig artikel 85, stk. 3, med 
hensyn til aftaler, vedtagelser og samordnet praksis 
af den i artikel 85, stk. 1 angivne art, som de er del­
tagere i, kan indgive en ansøgning til Kommissio­
nen. 
2. Er Kommissionen i besiddelse af alt materiale, 
og finder den, at ansøgningen kan fremmes, offent-
ligør den, såfremt der ikke allerede er påbegyndt en 
sag på grundlag af artikel 3 mod aftalen, vedtagel­
sen eller den samordnede praksis, så hurtigt som 
muligt i De Europæiske Fællesskabers Tidende det 
væsentligste af ansøgningens indhold med opfor­
dring til enhver interesseret tredjemand om inden 
for en frist på 30 dage at fremsætte sine bemærknin­
ger over for Kommissionen. Offentliggørelsen skal 
tage hensyn til virksomhedernes retlige interesse i 
bevarelsen af deres forretningshemmeligheder. 
3. Såfremt Kommissionen ikke inden for en frist 
på 90 dage fra dagen for offentliggørelsen i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende, meddeler ansø­
gerne, at der består betydelig tvivl med hensyn til 
anvendeligheden af artikel 85, stk. 3, anses aftalen, 
vedtagelsen eller den samordnede praksis, som 
beskrevet i ansøgningen, for at være fritaget for for­
budet i den forløbne tid og i højst tre år fra dagen 
for offentliggørelsen af ansøgningen i De Europæ­
iske Fællesskabers Tidende. gelserne for anvendelse af artikel 85, stk. 3 ikke er til 
stede, erklærer den ved en beslutning det i arti­
kel 85, stk. 1 indeholdte forbud for anvendeligt. 
Denne beslutning kan tillægges tilbagevirkende 
kraft, såfremt de misbruger fritagelsen fra bestem­
melserne i artikel 85, stk. 1. 
4. Har Kommissionen inden for fristen på 90 dage 
rettet den i stk. 3, første afsnit, omhandlede meddel­
else til ansøgerne, undersøger den, om betingelserne 
i artikel 85, stk. 1 og 3 er opfyldt. 
Konstaterer den, at betingelserne i artikel 85, stk. 1 
og 3 er opfyldt, vedtager den en beslutning om 
anvendelse af artikel 85, stk. 3. I beslutningen angi­
ves den dato, fra hvilken den får virkning. Denne 
dato kan ligge forud for datoen for ansøgningen. 
Artikel 6 
Gyldighedstiden for og tilbagekaldelse af beslutninger 
om anvendelse af artikel 85, stk. 3 
1. I den i overensstemmelse med artikel 4 eller 5 
vedtagne beslutning om anvendelse af artikel 85, 
stk. 3 skal det angives, for hvilket tidsrum den gæl­
der; dette tidsrum udgør i almindelighed ikke min­
dre end seks år. Der kan knyttes betingelser og 
påbud til beslutningen. 
2. Beslutningen kan fornys, hvis forudsætningerne 
for anvendelse af artikel 85, stk. 3 stadig er opfyldt. 
3. Kommissionen kan tilbagekalde eller ændre 
beslutningen eller forbyde de pågældende bestemte 
handlinger: 
a) såfremt de faktiske forhold har ændret sig på et 
for beslutningen væsentligt punkt, 
b) såfremt de pågældende ikke overholder et 
påbud, der er knyttet til beslutningen, 
c) såfremt beslutningen hviler på urigtige oplys­
ninger eller er fremkaldt ved svig, eller 
d) såfremt de pågældende misbruger den ved 
beslutningen opnåede undtagelse fra artikel 85, 
stk. 1. 
Konstaterer Kommissionen efter udløbet af fristen 
på 90 dage, men før udløbet af treårsfristen, at betin-I de under b), c) og d) nævnte tilfælde kan beslut­
ningen tilbagekaldes med tilbagevirkende kraft. 
12. 11.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 291/7 
Artikel 7 
Kompetence 
Med forbehold af Domstolens adgang til at prøve 
beslutningen er det alene Kommissionen, som kan 
vedtage beslutninger i henhold til artikel 85, stk. 3. 
Medlemsstaternes myndigheder forbliver kompe­
tente til at afgøre, om betingelserne i artikel 85, 
stk. 1, eller artikel 86 er opfyldt, så længe Kommissi­
onen hverken har taget skridt til udarbejdelse af en 
beslutning i det enkelte tilfælde eller har oversendt 
den i artikel 5, stk. 3, første afsnit, omhandlede med­
delelse. 
Artikel 8 
Forbindelse med medlemsstaternes myndigheder 
1. Kommissionen gennemfører den i denne for­
ordning omhandlede sagsbehandling i nær og ved­
varende forbindelse med medlemsstaternes kompe­
tente myndigheder; disse er berettigede til at frem­
sætte bemærkninger vedrørende sagsbehandlingen. 
2. Kommissionen sender uopholdeligt til med­
lemsstaternes kompetente myndigheder en genpart 
af klager og ansøgninger samt af de vigtigste doku­
menter, der som et led i sagsbehandlingen forelæg­
ges den eller fremsendes af den. 
3. Det rådgivende Udvalg for kartel- og monopol­
spørgsmål på transportområdet nedsat i henhold til 
artikel 16, stk. 3 i forordning nr. 1017/68 høres før 
hver beslutning, som vedtages efter en i artikel 3 
omhandlet sagsbehandling, samt før beslutninger i 
henhold til artikel 5, stk. 3, andet afsnit, og stk. 4, 
andet afsnit. Det rådgivende Udvalg skal endvidere 
høres før vedtagelsen af de i artikel 21 omhandlede 
gennemførelsesbestemmelser. 
4. Høringen finder sted, og Udvalget afgiver sin 
udtalelse i henhold til de i artikel 16, stk. 5 og 6, i 
den i denne artikel, stk. 3, anførte forordning. 
Artikel 9 
Rådets undersøgelse af et principielt spørgsmål, som 
vedrører den fælles transportpolitik, og som opstår i 
forbindelse med en konkret sag 
1. Kommissionen vedtager først en beslutning, for 
hvilken den i artikel 8 omhandlede høring er obliga­torisk, efter udløbet af en frist på 20 dage fra den 
dag, på hvilken Det rådgivende Udvalg har fremsat 
sin udtalelse. 
2. Inden udløbet af den i stk. 1 nævnte frist kan 
hver medlemsstat anmode om indkaldelse af Rådet, 
for at dette sammen med Kommissionen kan under­
søge de principielle spørgsmål vedrørende den fæl­
les transportpolitik, som efter dens opfattelse står i 
forbindelse med den særlige sag, hvorom skal træf­
fes beslutning. 
Inden en frist af 30 dage fra den pågældende med­
lemsstats anmodning træder Rådet sammen udeluk­
kende for at undersøge disse principielle spørgsmål. 
Kommissionen udsteder først sin beslutning efter 
Rådets møde. 
3. Rådet kan endvidere efter anmodning af en 
medlemsstat eller af Kommissionen til enhvert tid 
undersøge spørgsmål af generel karakter, som opstår 
i forbindelse med iværksættelsen af konkurrencepo­
litikken inden for lufttransportsektoren. 
4. I alle de tilfælde, hvor Rådet indkaldes for at 
undersøge principielle spørgsmål i henhold til stk. 2 
eller for at undersøge spørgsmål af generel karakter i 
henhold til stk. 3, tager Kommissionen inden for 
rammerne af denne forordning hensyn til de forskel­
lige opfattelser, som er fremkommet i Rådet. 
Artikel 10 
Undersøgelser vedrørende de enkelte 
lufttransportsektorer 
1. Såfremt udviklingen af transporten, transport­
prisbevægelser og -stagnationer eller andre omstæn­
digheder giver grund til at antage, at konkurrencen 
på lufttransportområdet inden for fællesmarkedet i 
et bestemt geografisk område eller på en eller flere 
trafikforbindelser eller for så vidt angår person- eller 
godsbefordring, der vedrører en eller flere trafikfor­
bindelser, eller for en eller flere bestemte kategorier, 
er begrænset eller fordrejet, kan Kommissionen 
beslutte at iværksætte en generel undersøgelse på 
dette område og som led i denne undersøgelse 
anmode virksomhederne i den pågældende trans­
portsektor om sådanne oplysninger og sådant mate­
materiale, som er nødvendige for anvendelsen af de 
i artikel 85 og 86 fastsatte principper. 
2. Når Kommissionen iværksætter den i stk. 1 
omhandlede undersøgelse, anmoder den ligeledes 
virksomheder og grupper af virksomheder, hvis stør­
relse giver grund til at antage, at de indtager en 
dominerende stilling på fællesmarkedet eller på en 
væsentlig del heraf, om en erklæring om de faktorer, 
Nr. C 291/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 11. 81 
som vedrører virksomhedernes struktur og adfærd, 
og som er nødvendige for at bedømme deres forhold 
ud fra bestemmelserne i traktatens artikel 86. 
3. Artikel 8, stk. 2-4, og artikel 9, 11, 12 og 13 fin­
der anvendelse. 
Artikel 11 
Anmodning om oplysinger 
1. For at løse de opgaver, som er pålagt Kommissi­
onen efter denne forordning, kan den indhente alle 
nødvendige oplysninger fra medlemsstaternes rege­
ringer og kompetente myndigheder samt fra virk­
somheder og sammenslutninger af virksomheder. 
2. Fremsætter Kommissionen anmodning om 
oplysninger over for en virksomhed eller en sam­
menslutning af virksomheder, sender den samtidig 
til den kompetente myndighed i den medlemsstat, 
hvor virksomheden eller sammenslutningen af virk­
somheder har sit hjemsted, en genpart af sin anmod­
ning. 
3. I sin anmodning skal Kommissionen angive 
retsgrundlaget for og formålet med denne samt de 
sanktioner, der i artikel 14, stk. 1, litra b), er fastsat 
for afgivelse af urigtige oplysninger. 
4. Pligten til at afgive oplysninger påhviler virk­
somhedernes indehavere eller disses repræsentanter, 
og for så vidt angår juridiske personer, selskaber og 
foreninger, der ikke har status som juridisk person, 
de personer, der ifølge lov eller vedtægt er bemyndi­
get til at repræsentere dem. 
5. Såfremt en virksomhed eller sammenslutning af 
virksomheder ikke eller ikke udtømmende meddeler 
de krævede oplysninger inden for udløbet af en af 
Kommissionen fastsat frist, fremsætter Kommissio­
nen krav om oplysningerne ved beslutning. Denne 
skal angive, hvilke oplysninger der kræves, fastsætte 
en passende frist for afgivelse af oplysningerne og 
indeholde en henvisning til de i artikel 14, stk. 1, 
litra b), og artikel 15, stk. 1, litra c), fastsatte sanktio­
ner samt til adgangen til at indgive klage over 
beslutningen for Domstolen. 
6. Kommissionen sender samtidig til den kompe­
tente myndighed i den medlemsstat, hvor virksom­
heden eller sammenslutningen af virksomheder har 
hjemsted, en genpart af sin beslutning. Artikel 12 
Kontrolundersøgelser ved medlemsstaternes 
myndigheder 
1. På Kommissionens anmodning foretager med­
lemsstaternes kompetente myndigheder de kontrol­
undersøgelser, som Kommissionen i henhold til arti­
kel 13; stk. 1, anser for formålstjenlige, eller som den 
har påbudt ved en beslutning i henhold til artikel 13, 
stk. 3. De repræsentanter for medlemsstaternes kom­
petente myndigheder, som har fået til opgave at gen­
nemføre kontrolundersøgelsen, udøver deres befø­
jelser efter fremlæggelse af en skriftlig fuldmagt, 
udstedt af den kompetente myndighed i den med­
lemsstat, inden for hvis område kontrolundersøgel­
sen skal foretages. Fuldmagten skal indeholde en 
angivelse af kontrolundersøgelsens genstand og for­
mål. 
2. Repræsentanter for Kommissionen kan efter 
dennes anmodning eller efter anmodning fra den 
kompetente myndighed i den medlemsstat, inden 
for hvis område undersøgelsen skal foretages, bistå 
denne myndigheds repræsentanter ved løsning af 
deres opgaver. 
Artikel 13 
Kommissionens beføjelser til at foretage 
kontrolundersøgelser 
1. Til løsning af de opgaver, som i denne forord­
ning er henlagt til Kommissionen, kan denne fore­
tage alle nødvendige kontrolundersøgelser hos virk­
somheder eller sammenslutninger af virksomheder. 
1 dette øjemed har Kommissionens befuldmægti­
gede repræsentanter følgende beføjelser: 
a) at kontrollere bøger og andre forretningspapi­
rer; 
b) at tage afskrifter eller ekstraudskrifter af bøger 
og forretningspapirer; 
c) at kræve mundtlige forklaringer på stedet; 
d) at få adgang til samtlige lokaler, grunde og 
transportmidler, der tilhører virksomhederne. 
2. Repræsentanter, som af Kommissionen har fået 
fuldmagt til at foretage kontrolundersøgelsen, ud­
øver deres beføjelser efter fremlæggelse af en skrift­
lig fuldmagt, der indeholder oplysning om kontrol­
undersøgelsens genstand og formål samt om de i 
denne forordnings artikel 14, stk. 1, litra c), fastsatte 
sanktioner, der finder anvendelse, såfremt de for-
12. 11, 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 291/9 
langte bøger eller forretningspapirer ikke fremlæg­
ges i deres helhed. Kommissionen skal i passende 
tid før undersøgelsen give den kompetente myndig­
hed i den medlemsstat, inden for hvis område 
undersøgelsen skal foretages, underretning om 
undersøgelsen og om de befuldmægtigede personers 
identitet. 
3. Virksomheder og sammenslutninger af virksom­
heder har pligt til at underkaste sig de kontrolunder­
søgelser, hvorom Kommissionen har truffet beslut­
ning. I beslutningen angives kontrolundersøgelsens 
genstand og formål, endvidere fastsættes tidspunk­
tet for dens begyndelse, og der gives oplysning om 
de i artikel 14, stk. 1, litra c), og artikel 15, stk. 1, 
litra d), fastsatte sanktioner samt om adgangen til at 
indbringe klage over beslutningen for Domstolen. 
4. Kommissionen træffer de i stk. 3 omhandlede 
beslutninger efter at have indhentet udtalelse fra 
den kompetente myndighed i den medlemsstat, 
inden for hvis område kontrolundersøgelsen skal 
foretages. 
5. Repræsentanterne for den kompetente myndig­
hed i den medlemsstat, inden for hvis område 
undersøgelsen skal foretages, kan efter denne myn­
digheds eller Kommissionens anmodning bistå 
Kommissionens repræsentanter ved løsningen af 
disses opgaver. 
6. Modsætter en virksomhed sig en i henhold til 
denne artikel påbudt kontrolundersøgelse, yder ved­
kommende medlemsstat de af Kommissionen 
bemyndigede repræsentanter den fornødne støtte til 
løsningen af deres opgave. Medlemsstaterne anven­
der til dette formål de i henhold til artikel 21, stk. 6, 
i forordning (EØF) nr. 1017/68 trufne foranstaltnin­
ger. 
Artikel 14 
Bøder 
1. Ved beslutning kan Kommissionen pålægge 
virksomheder og sammenslutninger af virksomheder 
bøder på 100 til 5 000 regningsenheder, såfremt de 
forsætligt eller uagtsomt: 
a) fremsætter urigtige eller forvanskede oplysnin­
ger i en anmodning i henhold til artikel 5; 
b) i et svar på en anmodning i henhold til arti­
kel 10 eller artikel 11, stk. 3 eller stk. 5, giver en 
oplysning, der er urigtig, eller ikke giver en 
oplysning inden udløbet af den frist, som er 
fastsat ved en beslutning i henhold til artikel 11, 
stk. 5; c) under en kontrolundersøgelse i henhold til arti­
kel 12 eller artikel 13 kun ufuldstændigt frem­
lægger de forlangte bøger eller øvrige forret­
ningspapirer eller nægter at underkaste sig en 
kontrolundersøgelse, der er påbudt ved beslut­
ning i henhold til artikel 13, stk. 3. 
2. Ved beslutning kan Kommissionen pålægge 
virksomheder og sammenslutninger af virksomheder 
bøder på mindst 1 000 og højest 1 000 000 regnings­
enheder, idet sidstnævnte beløb dog kan forhøjes til 
10 % af omsætningen i det sidste regnskabsår i hver 
af de virksomheder, som har medvirket ved overtræ­
delsen, såfremt de forsætligt eller uagtsomt: 
a) overtræder bestemmelserne i artikel 85 eller arti­
kel 86, eller 
b) handler i strid med et påbud meddelt i henhold 
til artikel 6, stk. 1. 
Ved fastsættelsen af bødens størrelse skal der tages 
hensyn til både overtrædelsens grovhed og dens 
varighed. 
3. Bestemmelserne i artikel 8, stk. 3 og 4, og i arti­
kel 9 finder anvendelse. 
4. Beslutninger, der træffes i henhold til stk. 1 og 2, 
har ikke penal karakter. 
Artikel 15 
Tvangsbøder 
1. Kommissionen kan ved beslutning pålægge 
virksomheder og sammenslutninger af virksomheder 
tvangsbøder på 50 til 1 000 regningsenheder for hver 
dags forsinkelse ud over det i beslutningen fastsatte 
tidspunkt, for at tvinge dem til: 
a) at ophøre med en overtrædelse af artikel 85 eller 
artikel 86, hvis ophør den har påbudt i henhold 
til artikel 4; 
b) at ophøre med en handling, som er forbudt i 
henhold til artikel 6, stk. 3; 
c) at afgive udtømmende og rigtige oplysninger, 
som den har afkrævet dem ved beslutning i hen­
hold til artikel 11, stk. 5; 
d) at underkaste sig en kontrolundersøgelse, som 
Kommissionen har påbudt ved beslutning i hen­
hold til artikel 13, stk. 3. 
Nr. C 291/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 11.81 
2. Når virksomhederne eller sammenslutningerne 
af virksomheder har efterkommet den forpligtelse, 
til hvis opfyldelse tvangsbøden er blevet fastsat, kan 
Kommissionen fastsætte tvangsbødens endelige 
størrelse til et mindre beløb end det, den oprindelige 
beslutning ville føre til. 
3. Bestemmelserne i artikel 8, stk. 3 og 4 og årti- . 
kel 9 finder anvendelse. 
Artikel 16 
Prøvelse ved Domstolen 
Med hensyn til klager over beslutninger, hvorved 
Kommissionen har fastsat en bøde eller en tvangs­
bøde, har Domstolen i overensstemmelse med 
bestemmelsen i traktatens artikel 172 fuld prøvelses­
ret; den kan ophæve, nedsætte eller forhøje den 
pålagte bøde eller tvangsbøde. 
Artikel 17 
Regningsenhed 
Ved anvendelse af bestemmelserne i artikel 14-16 
gælder den regningsenhed, som er fastsat for opstil­
lingen af Fællesskabets budget i medfør af bestem­
melserne i traktatens artikel 207 og 209. 
Artikel 18 
Udtalelser fra interesserede parter og tredjemand 
1. Forinden der træffes beslutning i henhold til 
artikel 4, artikel 5, stk. 3, andet afsnit, og stk. 4, arti­
kel 6, stk. 3, samt artikel 14 og 15, skal Kommissio­
nen give de deltagende virksomheder og sammen­
slutninger af virksomheder lejlighed til at udtale sig 
vedrørende de af Kommissionen fremførte klage­
punkter. 
2. I den udstrækning, Kommissionen eller med­
lemsstaternes kompetente myndigheder anser det 
for påkrævet, kan den også indhente udtalelser fra 
andre fysiske eller juridiske personer. I tilfælde af, 
at fysiske eller juridiske personer, der godtgør at 
have tilstrækkelig interesse heri, fremsætter anmod­
ning om at måtte udtale sig i sagen, skal en sådan 
anmodning imødekommes. 
3. Vil Kommissionen vedtage en beslutning om 
anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, offentlig­
gør den det væsentlige indhold af den pågældende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis med 
opfordring til enhver interesseret tredjemand til at 
meddele Kommissionen sine bemærkninger inden 
for en frist, der skal fastsættes af den til mindst en 
måned. Offentliggørelsen skal tage hensyn til virk­
somhedernes retlige interesse i bevarelsen af deres 
forretningshemmeligheder. 
Artikel 19 » 
Tavshedspligt 
1. De oplysninger, der er indhentet i medfør af 
bestemmelserne i artikel 10, 11, 12 og 13 må kun 
bruges til det med undersøgelsen eller kontrollen til­
sigtede formål. 
2. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 18 og 
20 er Kommissionen og medlemsstaternes kompe­
tente myndigheder samt deres tjenestemænd og 
øvrige ansatte forpligtede til ikke at give oplysninger 
om forhold, som de i medfør af denne forordning 
får kendskab til, og som ifølge deres natur er under­
givet tavshedspligt. 
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 er ikke til hinder 
for offentliggørelse af generelle oplysninger eller 
redegørelser, som ikke indeholder angivelser om 
enkelte virksomheder eller sammenslutninger af 
virksomheder. 
Artikel 20 
Offentliggørelse af beslutningerne 
1. Kommissionen offentliggør de beslutninger, 
som er truffet i medfør af artikel 4, artikel 5, stk. 3, 
andet afsnit, og stk. 4, artikel 3. 
2. Offentliggørelsen sker med angivelse af de inter­
esserede parter og beslutningens væsentligste ind­
hold; ved offentliggørelsen skal der tages hensyn til 
virksomhedernes berettigede interesse i beskyttelse 
af forretningshemmeligheder. 
Artikel 21 
Gennemførelsesbestemmelser 
Kommissionen er bemyndiget til at udstede gen­
nemførelsesbestemmelser om form, indhold og 
andre enkeltheder vedrørende klager i henhold til 
artikel 3, ansøgninger i henhold til artikel 5, samt 
om udtalelser i henhold til artikel 18, stk. 1 og 2. 
12. 11. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 291/11 
Artikel 22 
Ikrafttræden, bestående aftaler 
1. Denne forordning træder i kraft den 
2. Uanset stk. 1 træder bestemmelsen i henhold til 
traktatens artikel 86 i kraft dagen efter denne forord­
nings offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
3. For aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, 
der allerede bestod ved denne forordnings ikrafttræ-
Forslag til Rådets forordninger (EØF) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 43 og 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, 
ud fra følgende betragtninger: 
i henhold til artikel 16, 17 og 16 samt bilag B i sam­
arbejdsaftalerne mellem Det europæiske økonomi­
ske Fællesskab og henholdsvis Tunesien (l), 
(i) EFT nr. L 141 af 28. 5. 1976, s. 195. den eller er etableret efter dans ikrafttræden, men 
inden dagen for offentliggørelsen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende, gælder forbudet i artikel 85, 
stk. 1 fra 
4. Bestemmelsen i stk. 3 kan ikke gøres gældende 
over for virksomheder og sammenslutninger af virk­
somheder, som har opsagt aftaler, vedtagelser og 
samordnet praksis inden den dag, som følger efter 
denne forordnings offentliggørelse i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
Marokko (2) og Algeriet (3), anvendes der ved ind­
førsel til Fællesskabet af olivenolie henhørende 
under pos. 15.07 A I i den fælles toldtarif, på betin­
gelse af at ovennævnte lande opkræver en eksport­
afgift, en fast nedsættelse på 0,60 ECU/100 kg af 
den afgift, der anvendes på olie af denne type, samt 
en nedsættelse af samme afgift svarende til det sær­
lige afgiftsbeløb, dog højst 12,09 ECU/100 kg for 
den nedsættelse, der er fastsat i ovennævnte artikler 
og 12,09 ECU/100 kg for det tillægsbeløb, der er 
fastsat i ovennævnte bilag B; 
ved forordning (EØF) nr. 1508/76 (4), (EØF) 
nr. 1514/76 (5) og (EØF) nr. 1521/76 (6), senest 
(2) EFTnr. L 141 af 28. 5. 1976, s. 98. 
(3) EFT nr. L 141 af 28. 5. 1976, s. 2. 
(«) EFT nr. L 169 af 28. 6. 1976, s. 9. 
0) EFT nr. L 169 af 28. 6. 1976, s. 24. 
(') EFT nr. L 169 af 28. 6. 1976, s. 43. I. om ændring of forordning (EØF) nr. 1508/76, (EØF) nr. 1514/76 og (EØF) nr. 
1521/76 om indførsel af olivenolie med oprindelse i Tunesien, Algeriet og Marokko 
(1981/82) 
II. om ændring af forordning (EØF) nr. 1180/77 om indførsel til Fællesskabet af visse 
landbrugsprodukter med oprindelse i Tyrkiet (1981/82) 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 12. august 1981) 
I 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1508/76, 
(EØF) nr. 1514/76 og (EØF) nr. 1521/76 om indførsel af olivenolie med oprindelse i 
Tunesien, Algeriet og Marokko (1981/82)