3. 5. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 112/17 
ninger, der skal offentliggøres af selskaber, hvis aktier er 
optaget til officiel notering på en fondsbørs. Udvalget 
kunne generelt støtte dette forslag, dog med visse særlige 
ændringer (1). 
Udvalget er enig med Kommissionen i, at det ville være 
logisk at ikraftsætte de tre direktiver i medlemsstaterne på samme tidspunkt. Det ville indebære en udsættelse 
af medlemsstaternes iværksættelse af direktiverne 
79/279/EØF og 80/390/EØF, da direktivet om perio­
diske oplysninger (2) tidligst træder i kraft den 30. juni 
1983. 
Udvalget kan derfor støtte dette forslag. 
(*) EFT nr. C 53 af 3. 3. 1980, side 54. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. februar 1982. (2) Rådets direktiv 82/121/EØF,EFT nr. L 48 af 20. 2. 
1982. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »forslag til Rådets direktiv vedrørende bankers og andre penge-og finansierings­
institutters årsregnskaber« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 130 af 1. juni 1981, side 1. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 9. april 1981, i medfør af artikel 54 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 195. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles, 
den 24. og 25. fe"bruar 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR-
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 54, 
under henvisning til anmodning af 9. april 1981 fra Rådet 
for De europæiske Fællesskaber om Det økonomiske og 
sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets direktiv 
vedrørende bankers og andre penge- og finansierings­
institutters årsregnskaber, 
under henvisning til beslutning truffet af dets formand 
den 10. april 1981 om at pålægge afdelingen for industri, 
handel, håndværk og tjenesteydelser at udarbejde udta­
lelse og beretning om forslaget, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen for 
industri, handel, håndværk og tjenesteydelser på mødet 
den 3. februar 1982, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, Miller 
og 
under henvisning til forhandlingerne på den 195. plenar­forsamling den 24. og 25. februar 1982, mødet den 
24. februar 1982-
med 67 stemmer mod 6$, mens 3 undlod at stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
A. GENERELLE BEMÆRKNINGER 
1. Udvalget er helt enig med Kommissionen i, at der 
påhviler kreditinstitutter en pligt til at give de ansatte, 
kunder, aktionærer og offentligheden i bred forstand alle 
relevante oplysninger om deres virksomhed. Men selv om 
Udvalget er enig i formålet med direktivforslaget om 
udformningen af bankers og andre penge- og finansie­
ringsinstitutters årsregnskaber, kan det ikke - selv med 
den allerbedste vilje — godkende direktivet i dets nuvæ­
rende form. 
2. Udvalget indvender i særdeleshed, at forslaget har 
form af referencelovgivning, som omfatter mange af 
bestemmelserne i det fjerde direktiv om selskabsret. Efter 
Udvalgets mening er referencelovgivning som hovedregel 
lidet ønskeligt, fordi den 
Nr. C112/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 5. 82 
i) er ekstra indviklet for de berørte parter, som skal 
være opmærksomme på to dokumenter, når de 
træffer deres dispositioner, 
ii) kan forventes at afstedkomme forvirring og måske 
tvistigheder, hvor bestemmelser i de to direktiver 
enten er indbyrdes modstridende eller uklare, hvis de 
læses sammen, og 
iii) meget vel kan volde problemer, dersom det fjerde 
direktiv skulle blive underkastet ændringer, som 
måtte være uforenelige med eller uhensigtsmæssige 
for kreditinstitutter. Nogle mener, at alle de proble­
mer, som kan være forbundet med refe,rencelovgiv-
ning, kan løses fyldestgørende, når det foreliggende 
direktiv skal optages i den nationale lovgivning, men 
dette er Udvalget som helhed dog ikke enig i. 
3. Udvalget har ingenlunde ladet sig overbevise af 
Kommissionens argumenter for ikke at foreslå et omfat­
tende, særskilt direktiv om bankers og andre penge- og 
finansieringsinstitutters årsregnskaber. Det påskønner i 
høj grad Kommissionens forsøg på at tydeliggøre forhol­
dene ved at forelægge et arbejdsdokument, hvori nær­
mere beskrives de artikler i det fjerde direktiv, som 
skønnes at gælde for banker m.v., men skal dog pege på, 
at arbejdsdokumentet ikke er juridisk bindende. Dets 
eksistens ændrer derfor intet ved Udvalgets ønske om, at 
der udarbejdes et særdirektiv indeholdende alle de 
bestemmelser, som Kommissionen ønsker indført med 
det formål at gøre kreditinstitutters årsregnskaber sam­
menlignelige i form og indhold. 
4. Udvalget henholder sig til det argument, at de 
særtræk ved kreditinstitutter, som Kommissionen er 
opmærksom på, og som formentlig var årsagen til, at de 
blev holdt uden for diskussionen, da det fjerde direktiv 
blev udarbejdet, fortsat gør sig gældende. Udvalget skal 
derfor understrege, at bankers og andre penge- og 
finansieringsinstitutters årsregnskaber bør være omfattet 
af en særskilt lovgivning, selv om dette måske indebærer, 
at nogle af bestemmelserne i det fjerde direktiv må 
gentages. 
5. Udvalget tager således afstand fra Kommissionens 
konkrete indfaldsvinkel, men har dog følgende bemærk­
ninger til de artikler, der foreslås i Kommissionens 
dokument (KOM(81) 84 endel.). 
B. SÆRLIGE BEMÆRKNINGER 
1. Artikel 1 
J{. generelle bemærkninger. 2. Artikel 2 
Der findes visse specielle institutter, hvis særlige beskaf­
fenhed der efter Udvalgets mening ikke tages tilstrækkelig 
højde for i direktivforslaget, og det foreslår derfor, at der 
efter »1. januar 1988« i artikel 2, stk. 4, litra b), tilføjes 
»eller et senere tidspunkt, som Rådet skal fastsætte«, 
således at der om nødvendigt kan afsættes yderligere tid 
til at overveje, om disse institutter i kraft af deres 
individuelle særtræk måske bør underkastes individuelle 
regler. 
3. Artikel 4 
Afdelingen behandler skavankerne ved den foreslåede 
artikel 4 mere indgående i beretningen. Skal direktivfor­
slagets mål nås, er det den fremherskende opfattelse i 
Udvalget, at smidighed m.h.t. posternes opstilling og 
rækkelfølge ogm.h.t. sammensætningen af visse poster er 
af største betydning i betragtning af, at der ikke alene er så 
mange kreditinstitutter af forskellig størrelse og karakter, 
men at forholdene også er væsensforskellige fra medlems­
stat til medlemsstat. Man bør nøjes med at stille generelt 
formulerede krav om indholdet af status, og således 
overlade det til medlemsstaterne selv at fastlægge nær­
mere regler for opstillingsrækkefølgen, da resultatet efter 
Udvalgets mening ellers vil blive fordrejning og for­
vanskning. 
4. Artikel 5 
Udvalget påpeger, at de oplysninger, som kræves med 
hensyn til tilgodehavender hos tilknyttede virksomheder 
og hos virksomheder, i hvilke der besiddes en kapital­
interesse, kunne involvere fortrolige oplysninger, når der 
er tale om én enkelt tilknyttet virksomhed eller kapitalin­
teresse. For dette tilfælde bør der fastsættes en undtagelse 
fra offentliggørelseskravet. 
5. Artikel 8 
Udvalget mener, at det korrekte udtryk, som bør benyttes 
i denne artikel, ikke er »legal title«, men »beneficial 
ownership« (på dansk uændret »bliver indehaver af«). 
6. Artikel 9 
Da der hersker delte meninger om, hvad der er det bedste 
grundlag for løbetidsanalyser, og da sædvane i medlems­
staterne m.h.t. finansiel regnskabsaflæggelse og tilsynet 
dermed er forskellig, henstiller Udvalget, at de enkelte 
medlemsstater får et vist spillerum, når de skal afgøre, 
hvilken beregningsmetode kreditinstitutterne skal 
anvende, således at resultatet bliver et korrekt billede af 
situationen. 
3. 5. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 112/19 
7. Artikel 10 
Udvalget mener, at Kommissionen bør tage denne artikel, 
som omhandler salgs- og tilbagekøbsforretninger, op til 
nærmere overvejelse, og være opmærksom på de særlige 
problemer, som kan opstå i forbindelse med »ægte« og 
»falske« transaktioner, hvilket er afhængigt af adkomsten 
til det pågældende aktiv. 
8. Artikel 11 
Da det i Kommissionens begrundelse hedder, at hverken 
valutapolitiske eller banktilsynsmæssige krav skal tages i 
betragtning, når det fastslås, om »der til enhver tid kan 
disponeres« over tilgodehavender i centralbanker, finder 
Udvalget, at en sådan hensigtserklæring bør nævnes i 
artikel 11. 
9. Artikel 12 
Det er Udvalget opfattelse, at samtlige poster, som kan 
genbelånes i centralbanken, bør omfattes af denne arti­
kel. 
10. Artikel 14 
Udvalget henstiller, at »Aktivposter under inkasso« bliver 
opført som særlig overskrift i denne artikel. 
11. Artikel 17 
I tilknytning til denne artikel bemærker Udvalget, at 
aktivpost 8 ikke er omfattet af nogen bestemmelse, 
hvilket den mener, der bør rettes op på. Det anmoder 
derfor Kommissionen om at udforme en sådan bestem­
melse og i denne forbindelse at veje behovet for at stille 
tilstrækkeligt fyldige oplysninger til rådighed op mod de 
nødvendige diskretionshensyn. 
12. Artikel 26 
Udvalget finder det vildledende at medtage opgørelser 
over valutaterminsforretninger af den enkle grund, at der 
jo er dækning for dem bortset fra en lille procentdel, som 
tilsynsmyndighederne har kendskab til. Det foreslår 
derfor ordet »valuta« i denne artikels fjerde linje slet­
tet. 
13. Artikel 29 og 30 
Udvalgets holdning til disse to artikler svarer til hold­
ningen til artikel 4. Det henstilles derfor, at den fleksibi­
litet, som er ønskelig med hensyn til statusopstillingen 
også anlægges på resultatopgørelsens opstilling. Specielt 
mener Udvalget, (i) at marginen er den vigtige faktor, og 
at nettorenten derfor bør kræves anført, og (ii) at man i 
overensstemmelse med henstillingerne vedrørende skjulte reserver (se senere) bør slå artikel 29, pkt. 8 og 9 sammen 
(samme gælder artikel 30). 
14. Artikel 34, 35, 36 og 37 
Afdelingen behandler disse artikler indgående i beret­
ningen. Udvalget er enig med Kommissionen i, at forsig­
tighed er en god ting, at kreditinstitutter er udsat for risici, 
som de ingen kontrol har over, herunder bevægelser i 
renten og politiske begivenheder, og at de indtager en 
særlig plads i den økonomiske og finansielle infrastruk­
tur, hvorfor det bør være dem tilladt at operere med 
rigelige reserver. Ikke des mindre er Udvalget af den 
opfattelse, at der bør føres kontrol med reservernes 
omfang og med de kriterier, på hvilke de er baserede. Det 
mener imidlertid ikke, at Kommissionen med sit nuvæ­
rende forslag har fundet den rette løsning på dette 
problem, hvis de skal finde anvendelse på samtlige 
kreditinstitutter uden undtagelse. Udvalget anmoder 
Kommissionen om at finde en anden løsning og i den 
forbindelse være specielt opmærksom på de særlige 
problemer, som gør sig gældende for de kreditinstitutter, 
hvis udlån er relativt små, men som f.eks. har relativt 
store forpligtelser i form af garantier, terminsforretninger 
i fremmed valuta, accepterede veksler eller andre eventu-
alforpligtelser. 
15. Artikel 39 og 40 
Nok er det nødvendigt at orientere ansatte, kunder, 
aktionærer og offentligheden i bred forstand om bankers 
og andre kreditinstutters forhold, men Udvalget kan ikke 
gå fuldt ind for alle de detaljerde oplysninger, som 
Kommissionen ønsker offentliggjort. Udvalget gør i 
denne forbindelse opmærksom på, at der allerede føres 
nøje tilsyn og kontrol med denne type institutter fra 
centralbankers og andre tilsynsførende myndigheders 
side. 
16. Udvalget henstiller specielt, 
— at de oplysninger, der kræves i medfør af artikel 39, 
stk. 2, ikke bliver så detaljerede, 
— at der i artikel 39, stk. 4, kun kræves en omtrentlig 
procentsats, som skal være baseret på status, ikke på 
resultatopgørelsen, 
— at artikel 39, stk. 5, ikke kommer til at gælde for 
kreditinstitutter, hvis normale virksomhed består i at 
yde lån, forudsat at lånene ydes på gængse vilkår. 
17. Udvalget mener tillige, 
— at opdelingen i »børsnoterede« og andre værdipapirer 
(artikel 40, stk. 2, litra a)) er irrelevant (det eneste 
man behøver at undersøge er »omsætteligheden«), 
Nr. C 112/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 5. 82 
at artikel 40, stk. 2, litra d), forekommer at være i 18. Endelig udtrykker Udvalget ønske om, at denne 
modstrid med artikel 37 og derfor bør udgå, udtalelse og den dertil knyttede beretning bliver betragtet 
* i • _-i i /in *i T iv \ c u i u som en helhed, og det skal endvidere gentage sit ønske at omtalen i artikel 40, stk. 2, litra e), af rentebeløb v . . , , .. ,. ,. , . ... c 'c sji- L j«jj om» at Kommissionen udarbejder et særligt direktiv om indtjent ror efterstående aktiver bør udgå, da den er , , , ...... , , , . bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters 
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. februar 1982. årsregnskab. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
I. RESULTATET AF AFSTEMNINGEN OM UDTALELSEN SOM HELHED 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
Ammundsen, Arena, Bagliano, Benigni, Bernaert, Berns, Blamoutsis, Blasig, Bredima, Breitenstein, 
Broicher, Butler, de Caffarelli, Cammann, van Campen, Clavel, du Closel, Couture, Daul, De Bievre, De 
Bruyn, De Tavernier, Doble, Evain, Gallaener, Gingembre, Hall, Hemmer, Hennig, Hicks-Beach, 
Hovgaard Jakobsen, Jonker, Kenna, Kolbenschlag, Lane, Lauga, Laur, Leddy, Leo, Loebl, Loughrey, 
Margot, Marvier, Masprone, Miller, Mills, Morselli, Paggi, Papadopoulos, Pearson, de Precigout, 
Renaud, Rizos, Rollinger, Romoli, Savini, Schnieders, Seydaack, Sloman, Staratzke, Storm Hansen, van 
der Veen, Wagner, Wick, Wylie, Zinkin, Zunkler. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Basnett, Beretta, Boddy, Bonety, Bornard, Buckton, Cavazutti, Chapple, Chronopoulos, Clark, 
Colymbas, Cremer, Curlis, Dassis, Debunne, De Grave, Delourme, von der Decken, Engelen-Kefer, Étty, 
Fredersdorf, Friedrichs, Glesener, Gredal, van Greunsven, Hilkens, Houthuys, Jaschick, Jenkins, 
Karakitsos, Kirschen, Laval, Loccufier, Masucci, Meraviglia, Militello, Milne, Muhr, Murphy, 
Neumann, Nielsen Bent, Nielsen Marichen, Nielsen Preben, Nierhaus, Ognibene, Patterson, Pfeiffer, 
Piga, Pronk, Querini, van Rens, Roberts, Rouzier, Saitis, Scalia, Scharrenbroich, Mols Sørensen, Soulat, 
Strobel, Theisen, Vanni, Wagenmans, Weber, Zoli. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer undlod at stemme: 
Goris, Heuser, Rainero. 
II. FORKASTEDE ÆNDRINGSFORSLAG 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overensstemmelse med forretnings­
ordenen, blev forkastet under debatten: 
Pkt. 1 - 5 i de generelle bemærkninger på side 1 til 3 i udtalelsen erstattes af følgende: 
»Afdelingen er helt enig med Kommissionen i, at der påhviler kreditinstitutter en pligt til at give de 
ansatte, kunder, aktionærer og offentligheden i bred forstand alle relevante oplysninger om deres 
virksomhed. Den tilslutter sig derfor målsætningen bag direktivforslaget om bankers og andre 
penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og godkender det under forbehold af følgende 
bemærkninger.« 
Begrundelse 
Det krav, der rejses i forslaget til udtalelse om at få opstillet et selvstændigt direktiv om bankers og andre 
penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber »selv om dette måske indebærer, at nogle af bestemmel­
serne i det fjerde direktiv må gentages«, beror på en fejlopfattelse af et EF-direktivs juridiske karakter. Selv 
om der i det foreliggende direktivforslag refereres til det 4. direktiv, betyder dette ikke, at de berørte parter 
skal være opmærksomme på to dokumenter, når de udarbejder årsregnskaber. Et EF-direktiv er i 
3. 5. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 112/21 
modsætning til en EF-forordning ikke lovgivning, som umiddelbart kan anvendes; et direktiv påbyder 
medlemsstaterne at tilpasse deres egen lovgivning til direktivet. De berørte parter skal altså ikke være 
opmærksomme på to EF-direktiver, men fortsat kun på den til enhver tid gældende nationale lovigivning, 
som imidlertid skal harmoniseres ved hjælp af EF-direktiverne. 
Foreliggende direktivforslag har reference til de bestemmelser i det 4. direktiv, der kan betegnes som 
generelle regler for opstilling af status. På det punkt svarer det til praksis i medlemsstaterne. At der i tilfælde 
af en eventuel ændring af generelle statusopstillingsregler skal tages højde for de mulige virkninger for 
banker eller andre særtilfælde, finder jeg indlysende. Det ville imidlertid være uforståeligt og alt andet end 
rimeligt, hvis det allerede vedtagne 4. direktiv med de deri nedfældede generelle regler igen bragtes til debat, 
hvilket ikke ville kunne undgås, dersom Kommissionen skulle forelægge et selvstændigt bankdirektiv, som 
var uafhængigt af det 4. direktiv. 
Resultatet af afstemningen 
54 stemte for, 58 stemte imod, 5 undlod at stemme. 
Pkt. 3 under de særlige bemærkninger på side 4 
Udgår og erstattes af følgende: 
»Afdelingen foreslår at opdele aktivpost 8 således: 
a) Kapitalinteresser 
herunder: — andele i tilknyttede virksomheder; 
— andre kapitalinteresser; 
b) aktier og andre værdipapirer med variabelt afkast.« 
Begrundelse 
Gjordes statusposternes opstilling så smidig som krævet, ville harmonisering være umulig. Det ville også 
være i grel modsætning til principperne i det fjerde direktiv. Man støder på samme vanskelighed, hvis man 
vil indrømme medlemsstaterne valgmuligheder med hensyn til opstillingsrækkefølgen. Om aktivpost 8 skal 
siges, at den med den nuværede formulering kun omfatter sådanne kapitalinteresser, som har form af 
værdipapirer. Med den foreslåede formulering undgås denne givetvis uønskede begrænsning. 
Resultatet af afstemningen 
55 stemte for, 64 stemte imod, 3 undlod at stemme. 
Pkt. 6 på side 5 udgår. 
Begrundelse 
Medlemsstaternes hidtidige uensartede praksis og holdning med hensyn til løbetidsberegning bør 
foranledige til standardisering. Det er i strid med harmoniseringsønsket at indrømme medlemsstaterne 
valgmuligheder. 
Resultatet af afstemningen 
54 stemte for, 59 stemte imod, 5 undlod at stemme. 
Pkt. 12 på side 7 erstattes af følgende: 
»For at undgå misforståelser omkring de med valutaterminsforretninger forbundne risici bør det 
yderligere oplyses, i hvilken udstrækning der er dækning for disse terminsforretninger.« 
Begrundelse 
Den vildledning, som afdelingen udtrykker frygt for, kan let forhindres ved, at der gives den foreslåede 
yderligere oplysning. Derimod indebærer afdelingens forslag, at man helt giver afkald på en vigtig 
oplysning. 
Resultatet af afstemningen 
55 stemte for, 64 stemte imod, 2 undlod at stemme. 
Nr. C 112/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 5. 82 
Pkt. 13 på side 7 erstattes at følgende: 
»Den saldoopgørelse af indtægter og udgifter, som foreskrives i artikel 29, strider mod et af de vigtigste 
grundprincipper for klar regnskabsaflæggelse. Afdelingen foreslår derfor, at man i artikel 29 opdeler 
post 8 op 9 i to punkter til henholdsvis udgifter og indtægter«. 
Begrundelse 
Fleksibilitet i opstillingen står i grel modsætning til harmoniseringsønsket. Saldoopgørelse af poster udover 
hvad der foreslås i Kommissionens oplæg - hvilket afdelingen opfordrer til - ville føre til yderligere 
tilsløring af resultatopgørelsen, hvilket strider mod målet om at give et realistisk billede af indtjeningen. 
Tværtimod skulle en opdeling i udgifter og indtægter kunne give et bedre indblik. 
Resultatet af afstemningen 
51 stemte for, 58 stemte imod, 3 undlod at stemme. 
Ad side 7, pkt. 14 
Pkt. 14 formuleres således: 
»Afdelingen behandler disse artikler indgående i beretningen. Den er enig med Kommissionen i, at 
forsigtighed er en god ting, men anser den vurderingsmargen, som er hjemlet i artikel 39 i Rådets fjerde 
direktiv af 25. juli 1978, for at være fuldt ud tilstrækkelig også for bankers og andre penge- og 
finansieringsinstitutter.« 
Begrundelse 
Ifølge artikel 37 i forslaget til Rådets direktiv om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters 
årsregnskaber (dok. KOM(81) 84 endel.) kan udover de i forvejen konkret nævnte risici tilgodehavender 
hos kreditinstitutter og kunder værdireguleres nedad med indtil 5 %. Dette ville gøre det tilladt at opbygge 
skjulte reserver på milliardbeløb. Da medlemsstaternes skattevæsner jo alligevel ikke går med til en sådan 
mere eller mindre vilkårlig undervurdering til skatteformål, er der heller ikke i det offentliggjorte regnskab 
behov for en sådan vilkårlig nedsættelse af fortjenesten. I øvrigt tilgodeses forsigtighedsprincippet langt 
bedre, hvis bankerne i regnskabet hensætter åbne reserver til dækning af de risici, som ligger udover de 
konkret nævnte behov for værdireguleringer. 
Resultatet af afstemningen 
54 stemte for, 59 stemte imod, 5 undlod at stemme. 
Side 8, pkt. 14 
De to sidste punktummer erstattes af følgende: 
»Der bør derfor udarbejdes en særlig beretning om sådanne reserver.« 
Begrundelse 
De bestemmelser, Kommissionen foreslår, er yderst vidtgående og stødte allerede i afdelingen på store 
betænkeligheder. Henlæggelse af skjulte reserver til dækning af accepterede veksler eller andre 
eventualfprpligtelser, som jo alligevel kun opføres under linjen, kan imidlertid under ingen omstændig­
heder accepteres. 
Resultatet af afstemningen 
56 stemte for, 62 stemte imod, 5 undlod at stemme. 
Pkt. 15, 16 og 17 på side 8 og 9 udgår. 
Begrundelse 
»Alle de detaljerede oplysninger«, som afdelingen afviser, ligger på flere punkter langt under de krav om 
offentliggørelse, der er indeholdt i det fjerde direktiv. At tilsynsførende myndigheder fører kontrol, er ingen 
grund til at slække på offentlighedskravene; enten må man kræve et virkelig informativt årsregnskab, eller 
også må man give totalt afkald på offentlighed. Også virksomheder i andre brancher kan være underlagt 
kontrol fra tilsynsorganer, som får oplyst mere, end hvad der offentliggøres. 
Resultatet af afstemningen 
65 stemte for, 66 stemte imod, 3 undlod at stemme.