ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 239 
 
 
 
Vol. 1983/0 099 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN  FOR DE  EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(83) 239  ENDELIG UDG. 
BRUXELLES  DEN 16 MEJ 1983 
GENERELLE  MAL FOR  STAL 1985 
(MEDDELELSE  FRA KOMMISSIONEN TIL RADET) 
KOM(83) 239  ENDELIG UDG. 

GENERELLE  MÅL FOR STÅL 1985 
RESUME I 
I. EN REALISTISK OG MÅLBEVIDST POLITIK TIL  STIMULERING  AF STÅLINDUSTRIEN . 1 
1* Realistiske  og klare generelle  mål 1 
2. En prioritering,  der kan imødekomme behovet 2 
3. En udvidet  politisk  ramme  5 
4. Krisens strukturelle karakter  • 6 
5. Foranstaltninger  til organisation  af markedet: nødvendig  over­
gangsfase,  som kan  give sektoren  mulighed for  omstrukturering  7 
a) Positive resultater,  men risiko på længere  sigt  7 
b) Kriterierne  for gradvis  aktivisering  af foranstaltningerne 
til styring  8 
6. Krav  til og kriterier  for omstruktureringspolitikken  9 
a) Grundlag for bedømmelse af  omstruktureringsplaner  9 
b) Modstridende  forhold,  der må undgås, for at den samlede  ind­
sats skal lykkes  10 
c) En indsats,  hvor intet kan forbigås 12 
7. En strategi  for fornyet opsving  for at komme bort fra en  defensiv 
politik 13 
a) Indgreb i nøglefaktorerne 13 
b) Forøgelse af  virkningen  af Fællesskabets  politik  14 
II. ØKONOMI: EN  FORVENTET  STRAM ØKONOMISK  SITUATION  16 
1. En ugunstig  makroøkonomisk  situation  16 
2. En dæmpet  udvikling  i de stålforbrugende  sektorer  17 
3. Fald i forbruget  pr. produkt i EF 20 
4. Verdensmarkedet og  udenrigshandelen:  opbremsning i  udviklingen  22 
5. Produktion  30 
a) Færdigvarer • 30 
b) Status for råstål 31 
c) Udvikling  af ministål værker 32 
6. Råstoffer og  skrot , 38 
a) Råstoffer .38 
b) Skrot 39 

2 -
7. Energi 40 
a) Energiforbrug  i højovnen 40 
b) Energitilførsel  til højovnen 41 
c) Energibesparelser  * 41 
8. For stor uligevagt  mellem udbud og efterspørgsel 41 
a) De vigtigste  grunde  til uligevægten • 41 
b) Forstærkede  negative virkninger  42 
9. Forskning  og udvikling  • 47 
R i la. a 

- I -
RESUME 
EKSFH;raktaten  pålægger Kommissionen  at definere  de generelle  mål for udvik­
lingen i EF1s  stålsektor.  Disse  retningslinjer  skal tage hensyn  til situatio­
nen på det  interne marked,  produktionsstrukturerne,  de begrænsninger,  som den 
økonomiske  situation  medfører,  og presset fra den internationale  konkurrence. 
Uligevægten mellem  udbud og efterspørgsel  med deraf følgende omkostningsfor­
øgelse og fald i priserne  til under rentabilitetstærsklen for  mange virksom­
heder samt den hårde konkurrence  på tredjemarkederne  har i alvorlig  grad gjort 
indhug i den europæiske stålsektors  finansielle  levedygtighed.  Dette har 
fået Kommissionen  til at træffe en række foranstaltninger,  som skal dels mod­
virke, at situationen  kommer ud af  kontrol,  hvilket  ville kunne føre til det 
stik modsatte  af begrebet  ét marked (og dette er grunden  til, at der er  truf­
fet foranstaltninger  i henhold  til EKSFH;raktatens  artikel  58), og  dels ind­
føre de nødvendige  mekanismer  til en omstrukturering  af produktionen,  så den 
er bedre tilpasset  den nye  situation. 
I forbindelse  hermed bør der  afgjort udarbejdes  en strategi  ud fra en realis­
tisk vurdering  af situationen  og en  vilje til at påtage sig  de forpligtelser, 
som den nuværende svaghed kræver.  Strategien  skal baseres  på: 
- analyse af prognoserne for  udviklingen  i efterspørgslen  inden for de vig­
tigste brugersektorer,  analyse af den  internationale  konkurrence  og af 
produktionsteknikker,  hvilket i den givne sammenhæng  er særlig vigtigtj 
- gennemgang  af de faktorer,  som vil være afgørende for  retablering  af virk­
somhedernes  økonomiske  og finansielle  sundhed. 
Krisens strukturelle  karakter  understreges  af den  skønnede  udvikling  til  1985 
af de faktorer,  som bestemmer  aktiviteten  i sektoren.  Ud over  1985 er  prog­
noser vanskeligere  at udarbejde,  idet de makroøkonomiske elementer,  som vil 
kunne spille en afgørende  rolle, er utilstrækkelig  definerede  til at kunne 
overføres  til stålsektorenj  men situationen  vil nok næppe ændres væsentligt. 
Den balanoe,  som kan  forudses  mellem udbud og efterspørgsel,  vil stadig være 
meget utilfredsstillende.  Trods den rationalisering  og de fremskridt,  som 
det er nødvendigt  at gøre vedrørende  produktivitet,  vil den overkapacitet , 
som viste sig i 1980, være forværret  i 1985 sammen med en  stagnation  i efter­
spørgslen, dersom  den ikke kan nedbringes væsentligt  i forbindelse  med om­
struktur  eringspolitikken  og anvendelsen  af støttereglerne. 

- II -
Overkapacitetenvllle  svare  til ca.  29$ af  produktionskapaciteten  for råstål og  
til ca. 33% af  produktionskapaciteten  af færdigvarer,  hvilket  er uforeneligt 
med sektorens  økonomiske  levedygtighed, samtidig  med at  situationen ikke  kan 
kompenseres  gennem  markedskontrol. 
Kombinationen  af en svag økonomisk  udvikling  og en fortsat  formindskelse  af 
det specifikke  stålforbrug  vil føre til en nedskrivning  af selv de mest be­
herskede  tidligere  prognoser. Det anslåede  forbrug  af færdigvarer i EF i 
1985 er af størrelsesordenen  92. Mt, 
For udenrigshandelen  kan man nok regne med at  opretholde  en positiv  handels­
balance for EKSF-Tprodukter af størrelsesordenen 12 Mt. 
Hvad enten man  tager udgangspunkt i  produktkvalitet  eller -pris, faktorer,  som 
veksler under den  industrielle  bearbejdningsproces,  eller i udbytte af de res­
sourcer,  som er  investeret  i de forskellige  anlæg og  produktionscykler, vil 
vedvarende  ineffektivitet  i en sektor påvirke  alle produktionsstrukturerne  ved 
at modvirke  disses evne til at tilpasse  sig og dermed mulighederne for et  sam­
let opsving. 
En reel ligevægt  vil kun kunne nås ved to sideløbende og  gensidigt  afhængige 
påvirkninger af  strukturerne.  Der må  dels ske en modernisering  og en ratio­
nalisering  for at øge  produktiviteten  og produktets  merværdi, og  dels må mar­
ginale anlæg lukkes,  så ressourcerne  kan koncentreres andetstedt,  og således, 
at det overskud  i udbud, som har konsekvenser for det samlede produktionsværk-
tøj, opsuges. 
Selv om der  afgjort  er sket fremskridt  vedrørende  produktivitet  og modernise­
ring^, vil dette  kun få  fuld virkning,  dersom lukningen  af marginale  anlæg 
får et større  omfang end nu, og det gælder også for de  projekter  vedrørende 
omstrukturering  og omstilling,  som nu er under  udarbejdelse. 
Den fornyede indsats  er baseret  på de veje og midler,  som EKSF-traktaten  hjem­
ler til fremme af dynamikken i en  industri,  som er væsentlig for EF, og som 
1) Meddelelse  fra Kommissionen til Rådet om  omstrukturering  af jern- og stål­
industrien,  K0M(81)  67 endelig  udg. af  25.2.1981. 

- III -
lægger vægten på den opnåede enhed af det  interne marked.  Desuden  in­
debærer EØF-t  rakt at ens bestemmelser øget  koordinering  af stålpolitik­
ken med de andre fælles  politikker  og foranstaltninger.  I disse har 
der i stadig højere grad været lagt vægt på nødvendigheden af at  fort­
sætte den  strukturelle tilpasning  til den nye økonomiske og  industri­
elle sammenhæng, som det  igen er blevet understreget  i Kommissionens 
forslag om iværksættelse af en  industriel  strategi  på EF-niveau 1 ^. 
Sideløbende  hermed må Kommissionen således sørge  for, at der oprethol­
des en disciplin  og en solidaritet,  som ikke er rettet så meget mod 
at bevare  status quo som mod at  aktivisere  systemet. 
I den forbindelse  er konkurrenceevnen den  vigtigste indikator  til 
vurdering  af "den  mest rationelle  fordeling  af produktionen  på det 
højeste produktivitetsniveau",  som det er anført i  EKSF-traktatens 
artikel 2. Kun ved en  koncentration  af ressourcerne  i sunde produk­
tionssektorer  kan den  gennemsnitlige  konkurrenceevne af EF1s stål­
industri  gøre de nødvendige  fremskridt. 
Der bør anvendes  realistiske  referencer  vedrørende omkostninger og 
priser. Ud over de prisniveauer,  som fastsættes for at støtte om­
struktureringen,  må der  ligeledes  tages hensyn  til de reference­
niveauer,  som de mest effektive  konkurrenter  har etableret. 
Omkring disse økonomiske reference«lementer må der skabes en ny  sam­
stemmighed: 
- først og fremmest af virksomhederne, som bør være  indstillet  på 
at samordne  strategierne,  så der  sker en tilpasning  til den fak­
tiske efterspørgsel; 
- at staterne, hvis  indgreb  må medvirke  til omstruktureringen,  ef­
tersom de ikke vedvarende kan tåle at  tabe kapital  på grund af in­
effektive  basisstrukturer} 
- af Fællesskabet, som bør gøre en  mere effektiv  indsats for,  at alle 
EF-instrumenterne  (kriseforanstaltninger,  støtteregler,  finansie­
ring, handelspolitik, regionale  og sociale  aspekter)  gøres mere 
målrettede i overensstemmelse med  situationens  krav; 
- af regeringerne  og Fællesskabet  til gennemførelse af den  omstilling, 
BOB er nødvendig ud fra beskæftigelsesmæssige og  regionaludviklings­
mæssige forhold. 
1) K0M(8l)  639 endelig  udg., s. 2 af  29.10.1981. 

- Illa -
Kommissionen  mener, at et  samarbejde mellem  de forskellige  parter under disse 
vilkår vil kunne muliggøre,  at man bevæger sig fra  en defensiv  sektormæssig 
indstilling  over til gennemførelse  af en stålstrategi,  som står mål med  udfor­
dringen. 

1 
I. EN REALISTISK  OG MÅLBEVIDST  POLITIK TIL STIMULERING  AP STÅLINDUSTRIEN 
1. Realistiske  og klare generelle  mål 
Generelle  mål på stålområdet, der  opstilles  på grundlag  af prognoser,  som viser 
faldende efterspørgsel, kan  virke pessimistiske  og negative. 
Når dette er sagt, må det med det  samme understreges,  at der i  denne rapport er 
tale om en "både  realistisk  og målbevidst  indsats. 
For at være  realistisk  må analysen  af den nuværende  situation  og den forventede 
udvikling  tage hensyn  til: 
- den almindelige  økonomiske  situation  og den tekniske udvikling  i denne sek­
tor, som danner rammen om  strukturtilpasningen| 
- de enkelte sektorers  indbyrdes  afhængighed, som er afgørende  for, hvorledes 
stålpolitikken  skal placeres  i den samlede  industristrategij 
- problemernes  påtrængende  karakter,  der kræver en  prioritering  af indsatsenj 
- problemernes  omfang, der kræver en  udvidelse  af indsatsen. 
I den urolige og usikre økonomiske  situation,  der præger  80'erne,  kan denne 
realisme ikke  opnås ved at  udarbejde  meget detaljerede  prognoser  for fjerne 
tidshorisonter,  som har  gyldighed  i flere år. 
Erfaringerne  taler snarere for at foretage grundlæggende  kvalitative  vurde­
ringer, som sandsynligvis ikke  vil vise sig urigtige  senere, på grundlag  af 
kvantitative  analyser,  der gradvis revideres.  Under  alle omstændigheder  vil 
sådanne sektorprognoser  kun kunne give de økonomiske  beslutningstagere  et 
helhedsoverblik.  Dette er ikke tilstrækkeligt og må  suppleres  med en mere 
detaljeret  analyse,  som må  foretages  af den  enkelte virksomhed. 
I denne sammenhæng  vil de generelle  mål derfor være realistiske  i det omfang, 
de - uden at analysen  udvandes  i detaljer,  som i virkeligheden  er nytteløse -
kaster tilstrækkeligt  lys over de rammer, der findes for den enkeltes indsats. 
I en situation  med særlig  negative  prognoser  må der gøres en målbevidst  ind­
sats for at sanere sektoren,  eftersom  disse problemer  ikke kan løses  udefra. 

- 2 -
Denne indsats skal  gøres på  flere planer,  bl.a. 
- for at nå længere end de  allerede  gennemførte  omstruktureringer,  som er 
klart utilstrækkelige, 
- for at få denne indsats placeret  i en logisk EF—sammenhæng og således  mod­
virke fristelserne  til at omlægge det fælles  marked ved at  opsplitte  det, 
- for at fremme omstillingsforanstaltninger,  som gennem en  bedre fordeling 
af ressourcerne  er et vigtigt led  i en positiv strategi. 
2. En prioritering,  der kan imødekomme  behovet 
Denne realistiske  og målbevidste  indsats indebærer, at der i  forhold  til de 
tidligere  rapporter  foretages  ændringer i de  generelle  målB struktur  og ind­
hold på grundlag  af den  fastlagte  prioritering: 
- På kort sigt  må der  rettes op på den  uacceptable  strukturelle  uligevægt ... 
Fællesskabets  politiske  engagement  i omstruktureringen  sigter mod år 1985, 
hvor stålindustrien  ventes at være  levedygtig  under normale markedsvilkår. 
I perioden  I98O-I985  ventes den samlede stålefterspørgsel at  falde ^\ idet 
en mindre  stigning  i aktiviteten  i de forskellige sektorer  mere end opvejes 
af nedgangen  i deres specifikke  forbrug  i Fællesskabet og  ligeledes  af faldende 
resultater  i udenrigshandelen. 
På udbudssiden  vil produktionskapaciteten  ifølge virksomhederne  i det væsent­
ligste blive opretholdt, idet  de bebudede  lukninger  opvejes  af produktivitets­
forbedringer. 
1) Ud fra en relativ  optimistisk  vurdering  af ^n^stigning^i^MP^på 
1,9%. 

- 3 -
I 1983 vil overskudskapaciteten  med bensyn  til færdigvarer således  ligge på 
omkring 50 Mt svarende  til 33% af den  installerede  kapaoitet.  Denne struktu­
relle uligevægt  bliver ikke mere aoceptabel af,  at den  tog sin begyndelse 
allerede i 1975· At den  har holdt sig  i så lang en periode, har ført  til en 
binding af ressourcer,  der er både kostbar og farlig 
- i stålsektoren,  fordi den har  haft en negativ indflydelse  på driftsvilkåre­
ne i stålindustrien  og påvirket  dens konkurrenceevne, 
- i industrien  som" helhed,  fordi den mere eller mindre direkte hammer  tilpas­
ninger i de øvrige industrisektorer,  navnlig ved at berøve  dem de nødven­
dige finansielle  midler. 
Derfor omhandler  analysen og forslagene navnlig  mulighederne  for at rette op 
på den strukturelle  uligevægt. 
- ... stillet over for en international  konkurrence,  som vil blive skærpet i  
løbet af dette tiår ... 
Prognoserne  for tiden efter  1985 er  mindre nøjagtige,  men Bituationen  er dog 
ikke mindre  alvorlig  af den  grund. 
Hangelen på holdepunkter  på lengere  sigt viser det vanskelige  i at udarbejde 
økonomiske  prognoser.  1 denne sammenhæng  finder de aest kvalificerede  iagt­
tagere det ikke desto  mindre  rimeligt  at fremskrive  de grundlæggende  tenden­
ser, der kendes i dag, til år 1990. 
Selv om det her  ikke er muligt at opnå samme nøjagtighed  som i prognoserne  for 
1985, ventes  imidlertid  for  1990 en  svag vækst i stålefterspørgslen  og en for­
øgelse af  konkurrencetrykket  på verdensplan.  De på det europæiske  marked opnåede 
priser vil uden tvivl bare præg af det  nedadrettede  tryk fra  verdensmarkeds-f 
priserne,  som har tendens  til at tilpasse  sig de gunstigste  produktionsomkost­
ninger på verdensplan. Hvilken plads  de enkelte stålvirksomheder  vil indtage, 
og hvilken udvikling  de vil undergå, afhænger således  endnu mere af deres kon­
kurrenceevne. 
Hår der tilstræbes  en strukturel  ligevægt  mellem udbud og efterspørgsel,  må 
der derfor sikres  en forbedring  af konkurrenceevnen  med hensyn  til de mange 
involverede faktorer. 
ih vurdering  af nøglefaktorerne  på det operationelle  og det strategiske plan 
giver et fingerpeg  om de elementer,  der - når først det  overskydende  udbud på 
ny er absorberet  - vil være afgørende  for, hvilken  konkurrencemæssig  stilling 
Fællesskabets stålindustri  vil indtage i resten af dette tiår. 

- 4 -
Der er tale om en lang række elementer,  der kan  sammenfattes  i tre grupper: 
- adgang  til markederne, 
- ressourceforvaltning, 
- det samfundsøkonomiske miljø. 
Det er nødvendigt at gøre en  stor indsats  på alle tre niveauer,  fordi EP—indu­
strien for øjeblikket på  ingen af disse områder  spiller nogen fremtrædende 
rolle. 
- ... må den  strategiske  betydning  af Fællesskabets  samstemmighed  nødvendigvis  
blive større. 
Hvor stor konkurrenceevnen er,  bestemmes  naturligvis  ikke udelukkende  af mar­
kedskræfternes  spil, mange andre faktorer  - kommercielle  eller politiske  -
spiller også en  rolle. Dette  vil sandsynligvis  også vare tilfaléet  for stål­
industrien  i 80*0x110· 
Over for den stramning,  der foregår hos de øvrige  store konkurrenter,  og den 
aggressivitet,  de nye  producenter  lægger  for dagen, vinder Fællesskabets sam­
stemmighed  om det  interne markeds  enhed vokBende  strategisk  betydning,  samt 
reel politisk  betydning. 
Det interne  markeds størrelse er  fortsat en meget vigtig komparativ  fordel, 
medens handelsforhandlingerne  og de industristrategier,  der må iværksættes 
for at stimulere  økonomien, kræver et mindstemål af  samlet indsats,  som de 
enkelte medlemsstater ikke  formål at yde  alene. 
Desuden har den høje  grad af indbyrdes  afhængighed, som præger de  nationale 
stålindustrier og  brugersektorerne  i Fællesskabet,  tendens  til at sprede både 
ineffektiviteten  og fordelene  ved saneringen. 
Derfor omfatter disse generelle  mål Fællesskabet som  helhed, uden at analy­
sen opdeles  på de enkelte medlemsstater. 

- 5 -
Formålet hermed er at undgå at lægge  for Btor vægt på spørgsmål, der -  uden 
at "betydningen  eller følsomheden  heraf negligeres  - når det kommer  til styk-« 
ket, er af sekundær  betydning  i forhold  til det centrale  problem,  nemlig den 
strukturelle  krise på det fælles  marked. Så længe  denne krise ikke  er over­
vundet, vil alle producenter  og brugere  lide under den, eftersom  uligevægts-
faktorerne hurtigt forplanter sig  og gør det  vanskeligt  at udvikle virknings­
fulde strategier  til stimulering  af industrien. 
3. En udvidet  politisk  ramme 
Omfanget af dette problem  og den  centrale  rolle, Fællesskabets  enhed kan spil­
le for saneringen  af denne sektor, giver anledning  til at erindre om grund­
laget for  EF's politik. 
Stålpolitikkens  institutionelle  grundlag  er naturligvis  EKSF-t rakt at en, hvis 
grundlæggende  principper stadig  har overraskende  aktualitet,  i betragtning af, 
at den havde  til formål at  sikre den kvantitative udvikling  af denne industri. 
Denne traktat fastsætter, at  Kommissionen  skal handle, så snart der opstår en 
krise .eller trussel  tim. en kriBe. 
EKSF-traktaten  tager mere fundamentalt  sigte på at skabe den mest rationelle  for­
deling af produktionen  på det højeste  produktivitetsniveau  og forbyder ensidig 
statsstøtte; det bør man  huske på, når  vanskelighederne  i denne sektor frister 
til alt for defensive  og konservative  fremgangsmåder. 
Sådanne fremgangsmåder er  heller ikke  i overensstemmelse  med EØF-t  rakt at en, 
ved hjælp af  hvilken Kommissionen  agter at iværksætte en fælles  industristra­
tegi1 for at skabe tilpasning  til de nye økonomiske vilkår. 
Det er nødvendigt at  styrke forbindelserne  mellem stålpolitikken og de øvrige 
politikker  på industriområdet i to  henseender: 
— for at sikre sammenhængen i Fællesskabets  indsats på det økonomiske område, 
- for at øge mulighederne  for at stimulere  stålsektoren  til fornyet  opgang. 
1) K0M(81)  639 endelig udg./2 af 29.10.1981 

4. Krisens  strukturelle  karakter 
Selv om den økonomiske og den  strukturelle  tilbagegang  tilsammen  har været et 
problem for alle stålproducenter i de  industrialiserede lande,  har EF-industri-
en som helhed reageret  mindre  effektivt  end konkurrenterne  i 
- den japanske  industri  blev overrasket  af krisen i 1973-1974«  hvor den befandt 
sig midt i et større  ekspansions  program, men gik derefter straks  i gang med 
nedskæring af  omkostningerne  og tekniske forbedringer,  hvorved den blev i 
stand til at øge  sin afsætning ved hjælp af øget  konkurrenceevne5  den japan­
ske regering  har imidlertid  nu atter erklæret den  for at vare en kriseramt 
industrij 
— 'dem amerikanske  industri,  som i teknologisk  henseende  er mindre avanceret, 
men som  hviler på et solidt finansielt  grundlag,  har lukket en række anlæg  for 
at tilpasse  kapaciteten  til efterspørgslen  uden dog systematisk  at stræbe  ef­
ter at opnå  produktivitetsstigninger;  i dag er  dens udnyttelsesgrad faldet 
til 40% af  kapaciteten. 
Fællesskabets stålindustri, som er ældre,  mindre velbeliggende  og mere spredt 
end Japans,  har ikke tilstrækkelig  hurtigt  kunnet tilpasse  sig udviklingen 
i efterspørgslen, både i  kvantativ  og i kvalitativ  henseende.  Stagnationen 
i stålproduktionen i Fællesskabet i  forbindelse  med det  lave interne forbrug 
og en utilstrækkelig  konkurrenceevne,  der ikke gør det  muligt at øge  ekspor­
ten, ville ikke i sig selv  have ført til nogen strukturel  uligevægt,  hvis 
produktionskapaciteten siden  1974 ikke også var steget betydeligt, dels  på 
grund af specifikke beslutninger  om anlæg af ny  kapacitet,  og dels på grund 
af stigningen  i den tekniske produktivitet.  Den manglende  strukturelle  smi­
dighed, der præger  medlemsstaterne,  har øget  virkningerne  af den  overskydende 
kapacitet.  Tilpasningsprocessens  langsommelige  forløb har ført  til, at kon­
kurrenceevnen  er sakket agterud, hvilket  har haft alvorlige  virkninger for 
rentabiliteten  og forårsaget  finansielle  vanskeligheder. 
Den forværrede  strukturelle  uligevægt er  blevet ledsaget  af ukontrolleret  vækst 
i statsindgreb  og har i øvrigt ført  til en priskrig.  Denne har haft skæbnessvang-
re følger  for samtlige producenters, selv  de mest konkurrencedygtiges,  indtægter 
•ed risiko for at bringe de samlede  udgifter for sanering  i fare. 
I betragtning  af den manglende  evne hos de  fleste af sektorens  virksomheder  til 
selv at tilpasse  sig de nye markedsvilkår  uden at ødelægge de  resultater,  der 
allerede er opnået i Fællesskabet, har  Kommissionen  ikke tøvet med at  skarpe sine 
direkte indgreb,  når de i  traktaten  omhandlede  forudsætninger  var til stede: 
der har faktisk været tale om et pligtvalg. 
Med menne målbevidste  politik har Kommissionen  bestandigt  søgt at  bevare solida­
riteten i Fællesskabet,  for på længere  sigt at genskabe  stålindustriens  konkurrence­
evne. 

- 7 -
5· Foranstaltninger  til orffyr^ftton  af Markedet«  nødvendig  overgangsfase,  
som kan give sektorer  mulighed  for omstrakt  ure ring 
Til overvågningen  af, hvorvidt aftalerne  om frivillig  begransning  overholdes, 
orienteringen  om priser,  kontrollen  med anvendelse  af prislister  (i 1981 udvi­
det til at omfatte de handlendes  prislister)  og de forskellige  foranstaltnin­
ger vedrørende  import fra tredjelande,  som går  fra overvågning af  denne import 
til offentliggørelse af  basispriser  og indgåelse af  bilaterale  aftaler,  kom 
ultimo 1980 systemet  med produktionskvoter  og leveranoer  på det  interne marked. 
a) Positive  resultater,  men usikkerheder  på længere  sigt 
Disse foranstaltninger,  som blev truffet med henblik på at give sektoren 
•ulighed  for og den fornødne  tid til omstrukturering  uden splittelse  af 
det interne  marked,  har givet økonomisk  sikkerhed  endog for de mindre ren­
table virksomheder  gennem en betydelig  forhøjelse af  salgspriserne. 
Således gav  prisniveauet  i første halvår af 1982 de  gennemsnitligt  ydende 
virksomheder  dækning  for deres  samlede  produktionsomkostninger,  medens 
kun marginalomkostningerne  kunne dækkes i den foregående  periode. 
Selv om status over  kriseforanstaltningerne  i denne henseende  kan anses 
for at være positiv,  og selv om overvågningen  af overholdelsen  af trakta­
tens prisbestemmelser  må skærpes,  må målet ikke forveksles  med midlerne. 
Forventningen  om et mere balanceret  marked som følge af on  frivillig­
hedens politik har i særlig  grad lagt 'bsgrsnsninger  p? de mest konkurrence­
dygtige  producenter  og de stålforbrugende  virksomheder,  dvs. de to 
kategorier,  som sektorers  tilfredsstillende  funktion  ofhrmg'er  af: 
- så et tidspunkt  med stagnerende  efterspørgsel  sker et opsving i sekto­
rens gennemsnitlige konkurrenceevne  gennem  en forøgelse  af de mest 
konkurrencedygtige producenters markedsandele; 
— en streng  regulering  af produktionen  og eventuelt kunstigt  forhøjede 
priser kan senere bidrage  til en mindskelse  af efterspørgslen  ved at 
• øge førbrugssektorernes  vanskeligheder, 
• øge virkningerne fra produktsubstitution, 
• øg* presset fra importen. 

- 8 -
Derfor kan systemet  med produktionskvoter  hverken  institutionaliseres 
eller alene danne grundlag  for en strukturpolitik;  man kan  heller ikke 
forvente,  at kapacitetstilpasningen fortsat  gennem en lang periode  kan 
betragtes  som et  rent konjunkturmæssigt spørgsmål:  dette vil  være ikke 
blot at vende op og ned på  økonomisk  logik, men også at tilsidesætte 
bestemmelserne  i EKSF-traktaten. 
Da begrænsningernes  indvirkning  på strukturen  øges, jo længere de opret­
holdes, kan de kun  hindres i at bremse tilpasningen  ved indførelse  af 
dynamiske  elementer,  der fremmer  omstrukturering,  i det  obligatoriske 
system, som lægger  disse begrænsninger. 
b) Kriterierne for gradvis aktivisering  af foranstaltningerne  til styring 
Fællesskabets  styring  bør, da den  midlertidigt erstatter  markedsmekanis­
merne, gradvis lade disse  overtage  sine funktionskriterier: 
- pr odulct  i ons f or de 1  ingsnø gien kan ikke se bort fra  kravene om rentabilitet. 
Indførelse  af elasticitetselementer  bør således muliggøre: 
. integration  af udviklingen  i markedets  struktur, bl.a.  ved indbyrdes 
at tilnærme  de referenceproduktionsperioder,  som danner grundlag  for 
beregning  af reduktionssatser; 
. udligning  af de særlige  ulemper,  som kvotasystemet  kan have for visse 
producenter,  navnlig  dem, som  fremstiller  ét produkt,  og som  derfor ikke 
internt kan substituere produkter; 
. hensyntagen  til virksomheders  omstrukturering  ved tilpasning  af kvoterne 
efter deres bestræbelser  og resultater  i denne henseende,  idet dot må 
imdgås, at dette sker  til skade  for de mest konkurrencedygtige  virksom­
heder. 
- størrelsen  af produktionsbegrænsningen  kan ikke ændre tendensen  i pris­
strukturen,  der i denne industri  er knyttet  til omkostningsudviklingen. 
Realpriserne  er i perioden  1974/l98l  faldet med  2,2?/o pr. år; i perioden 
1982/1985-1986  vil realpriserne sandsynligvis falde  med ca.  2?o pr. år 
som et resultat  af nedgangen  i omkostninger  pr. enhed. 

- 9 -
Alt i alt bør foranstaltningerne  til organisation  af og kontrol med det  interne 
marked lette virksomhedens  bestrabelser  for "indre" omstrukturering,  som finan­
sieres med dens egne  ressourcer. 
Sidstnævnte bør  styrkes  i forhold  til indgreb  fra det offentlige,  som - rent 
bortset  fra mulige  konkurrenceforvridende virkninger  - før støttereglerne 
trådte i  kraft ikke blev foretaget  ud fra hovedsagelig  økonomiske og fællesskabs-
motiverede  kriterier. 
6. Krav  til og kriterier  for omstruktureringspolitikken 
For at sikre, at offentlige  indgreb  til fordel for stålindustrien støtter den 
nødvendige  omstrukturering,  har Fællesskabet  samtidig  med indførelsen af  mar­
kedets tvungne  disciplin  fastlagt  specifikke regler  for støtte til stålindu­
strien.  Dette regelsæt gør det  ligeledes muligt  at samordne  de enkelte med­
lemsstaters  bestræbelser på fællesskabsplan. 
Støtte er kun  tilladt indtil  198S men i  aftagende  omfang og i forbindelse  med 
omstruktureringsprogrammer,  der stemmer  overens  med målene  for rentabilitet 
og kapacitetsreduktion. 
Offentlige  indgreb,  som ligeledes  bør arbejde mod en  virkelig  struktursanering, 
skulle derfor ligesom produktionskvoterne  skabe betingelser  for deres egen 
afskaffelse* 
a) Grundlag  for bedømmelse af  omstrkkturerinOTPlaner 
Det er klart, at den største  indsats må ydes i de virksomheder,  som 
- anvender  de mest forældede og  urentable anlag; 
- har de største  tab; 
- får den største støtte; 
- har de mest  usikre markeder,  om dette så skyldes produkterne  i sig selv 
eller deres afhængighed af  eksport ud af Fællesskabet. 
Grundlaget for  bedømmelse af  omstruktureringsplaner udledes  af en samlet 
analyse af følgende  generelle punktert 
- overkapacitetens negative virkning  på levedygtigheden  af Fællesskabets 
sektor som sådan er større end  alle andre faktorers.  Hedskaringerne 
skal kunne udligne den overskudskapacitet,  som i 1985  forventes  at 

- 10 
være 33%  for færdigvarer og at  ligge mellem  23% for koldvalsede  plader 
og 44% for varmvalsede  plader og "bånd; 
- prisudviklingen  vil efter opbremsningen  i første halvår af 1982 
fortsatte  en nedadgående  tendens  udtrykt i realpriser.  Det er  urealistisk 
at forvente  at kunne genskabe  rentabilitet,  hvis der ikke tages hensyn 
til et årligt  fald i faste salgspriser  i Fællesskabet på  mindst  2$ ind­
til 1985? 
- hvad angår omkostninger,  kommer  til den nedadgående  tendens,  der hidrører 
fra tekniske  fremskridt,  virkningen  fra de betydelige  produktivitetsreser-
ver, som tilbagegangen  i forhold  til Japan og de mest effektive  fælles­
skabsproducenter  lader formode. 
I denne henseende  gør eksistensen  af "normative omkostninger"*^  det muligt 
på industrielt  plan at vurdere antagelserne  om omkostningsforbedringer  i 
virksomhedernes  planer.  Selv om man i  gennemnsit for  Fællesskabet kan  for­
vente en årlig  omkostningssankning  på ca.  2$, er det dog  klart, at analy­
sen og sammenligningsgrundlaget hvad  angår omkostninger  i endnu højere 
grad end hvad angår kapaictets-  og prisreduktion  må tilpasses  hver enkelt 
virksomheds  struktur. 
b) Modstridende  forhold,  der må undgås,  for at den samlede  indsats  skal lykkes 
De erfaringer,  der er høstet i den første  fase af gennemgangen  af virksom­
hedernes  planer på grundlag  af grundlæggende  kriterier,  gør det  allerede 
muligt at påpege  nogle modstridende  forhold,  som kan  bringe  nyttevirkningen 
af den samlede omstrukturering  i fare: 
- alt for  mange virksomheder  tilstraber  først og  fremmest  rentabilitetsfor-
bedring gennem øget  udnyttelse  af eksisterende  anlag i stedet for at løse 
problemerne  forvoldt  af deres mindre  effektive  anlæg. 
Ud fra denne synsvinkel  bliver hovedmålet at forøge  salgsvolumenet  og mar­
kedsandelene,  hvilket fører  til flere modsætningsforhold: 
4- virksomhederne  gør regning på kapacitetsnedskæringer, som  deres partnere 
går ind på, men som de  selv afslår; 
l) "Normative omkostninger"  er en virksomheds  teoretiske  omkostninger beregnet 
på grundlag  af optimal  udnyttelse  af anlagget  og aflønningen af  dens pro­
duktionsfaktorer. 

- 11 -
+ de påtænkte produktionsforøgelser  vil ikke  være mulige under kvota­
systemet,  som dog  samtidig  ønskes  opretholdt; 
+ i en tid med stagnerende  eller endog faldende  efterspørgsel er 
forholdet  mellem  pris og salgsvolumen  afgørende: en  produktions-
forøge lsesgevinst udtrykt  i enhedsomkostninger  kan ofte mere end 
ophæves af det  deraf følgende  fald i salgsprisen. 
- de omstruktureringsplaner,  som de  enkelte  virksomheder  udarbejder 
under disse betingelser,  er uforenelige dels indbyrdes, dels  med 
Fællesskabets målsætning. 
Taget individuelt  viser disse planer,  at den pågældende  virksomheds 
rentabilitet  genoprettes  inden  1985· Hvis virksomhedernes  kapacitet 
imidlertid  lægges sammen,  vil der fortsat være uligevægt på  markedet, 
hvilket  vil have en negativ virkning  på priserne,  som ikke vil  kunne 
ophæves i det  uendelige,  og gør  antagelser  om atter at opnå  rentabili­
tet i sektoren  urealistiske. 
- priserne,  som hidtil har været  faldende,  påvirkes af  kapacitetsniveauet: 
hvis den overskydende  kapacitet fjernes, vil priserne  - med bevarelse 
af det, der er  indhentet  i 1982 -  kunne dække de  samlede  omkostninger, 
men hvis der fortsat er overskudskapacitet, vil  de kun kunne dække 
marginalomkostningerne. 
For ar undgå  denne risiko er det  vigtigt at øge bestræbelserne på to 
fronter: 
1 
- virksomhederne  bør ikke længere  betragte priserne  som en  faktor,  der 
udelukkende  bestemmes  udefra, for  de kan  selv langt  bedre end Kommis­
sionen styre  den gennem  deres beslutning  om kapacitetsbegrænsning. 
Standsning  af anlæg bør således  omfatte  virksomhedernes  egne behov dels 
for reduktion:'.af  omkostninger,  dels for styring  af prisudviklingen. 
Både det mikroøkonomiske  aspekt og genoprettelse  af sektorens  balance 
nødvendiggør en  specifik  forpligtelse  fra virksomhedernes  side; 
- i denne henseende  bliver det afgørende, at  Kommissionen  er særligt 
påpasselig,  for kun med en sammenhængende  ramme for virksomhedernes 
planer kan der  knyttes forbindelse  mellem kapacitetsnedsættelse og  rela­
tiv prisstabilitet. - virksomhederne  bør ikke længere  betragte priserne  som en faktor, der 
udelukkende  bestemmes  udefra,  for de kan  selv langt  bedre end Kommis­
sionen styre  den gennem  deres beslutning  om kapacitetsbegrænsning. 
Standsning  af anlæg bør således  omfatte  virksomhedernes  egne behov dels 
for reduktion'.af  omkostninger,  dels for styring  af prisudviklingen. 
Både det mikroøkonomiske  aspekt og genoprettelse  af sektorens  balance 
nødvendiggør en  specifik  forpligtelse  fra virksomhedernes  side; 
- i denne henseende  bliver det afgørende,  at Kommissionen  er særligt 
påpasselig,  for kun med en sammenhængende  ramme for virksomhedernes 
planer kan der  knyttes forbindelse  mellem kapacitetsnedsættelse og  rela­
tiv prisstabilitet. 

- 12 -
c) En indsats,  hvor intet kan forbigås 
Nødvendigheden af en ny  indsats,  der er større end i  tidligere  udarbejdede 
prognoser,  tillader  ikke, at noget forbigås,  for så vidt som der  ydes 
offentlig  støtte i  perioden  1980-1985: 
- selv om Kommissionen  har taget hensyn  til de omstruktureringer,  der er 
foretaget  før 1980,  udelukker  dette ikke fortsatte  bestræbelser.  Alene 
det, at en virksomhed  behøver  offentlig  støtte,  viser, at den  yderligere 
må tilpasse sig  markedets  udvikling siden  1980, og at den må  bidrage  til 
at afskaffe  den samlede uligevægt på  markedet. 
- man kan  ikke undtage økonomisk  omstrukturering fra  bestræbelserne på at 
mindske kapaciteten,  således at man  heri blot  medregner  egentlig  industriel 
omstrukturering.  Med en  sund investeringspolitik  må man i det  mindste 
kunne dække omkostningerne  til den anvendte  kapital,  uanset dens oprindelse. 
- der tilstræbes først og  fremmest  en virkning,  som fører  til ligevægt på 
markedet;  nedskæring  inden for valsede færdigvarer er uundgåelig og kan 
ikke erstattes  af lukninger  på forudgående  produktionstrin. Disse  bør 
snarere komme oven i, da virkningen  på omkostningerne  er størst ved  frem­
stilling af støbejern og  stål. 
- sociale og regionale overvejelser  er altafgørende: udsættelse af  omstruk-
tureringen  løser på  ingen måde det  langsigtede  beskæftigelsesproblem og 
kunne lægge en dæmper på  regionaludviklingen.  Der må  derfor udfoldes speci­
fikke bestræbelser med  hensyn  til omstilling,  sådan som det  understreges  i 
Kommissionens  dokument  (SEK(82)1568). 
Den overkapacitet,  der skal absoberes,  cr så stor, at men heller ikke  kan 
fritage producenter,  der ikke modtager  støtte,  fra at yde deres bidrag, on 
ikke andet så fordi de nyder godt af den  prisforbedring,  som følger af  krise­
for anst altningerne. 
Skønt Kommissionen  her spiller en midre aktiv rolle, end når det gælder 
virksomheder,  der modtager  statte,  er den ingenlunde  betydelig. Blandt 
specifiklee  tilskyndelser  kan nævnes: 
- dynamisk  anvendelse  af produktionskvoter; 
- udtalelser  om investeringer; 
- lån til omstrukturering  og omstilling. 

- 13 -
7.- Bn wtrytxti for fornyet  oorring  for at komme bort fra  en defensiv  politik 
Fallesskabets  målsatning er at  stimulere koordinering  og koncentrering  af res­
sourcer omkring de starke punkter. 
Set er langt fra  en demobiliseringsmanevre  og er den  eneste mulige strategi  for 
fornyet opsving  under de nuvarende  og forventede  omstændigheder.  Disse tillader 
ikke institutionalisering  af en defensiv  politik,  som 
- ville lægge beslag på betydelige ressourcer  på fællesskabsplan; 
- ville friste yderligere  til nationale  initiativer,  der er  uforenelige  med 
det falles marked; 
- ville satte industrien  i venteposition  og gøre den  mindre motiveret for  til­
pasning; 
- forgaves  ville anvende  menneskelige,  tekniske og økonomiske  ressourcer,  SOm kan 
stå mål med de stærkeste  konkurrenters,  uden at få.noget  til gengæld. 
Hvadenten  det drejer sig  om at  tilfredsstille  den interne  efterspørgsel  under de bed­
ste kvalitets-  og prisforhold,  eller der tilstræbes en  stabilisering  af beskæf­
tigelsen  eller et genopsving  i de regioner,  der er berørt af  krisen, vil  en 
politik med støtte  til sektorbestemt  ineffektivetet  ikke føre til målet. 
a) Indgreb i nøglefaktorerne 
Det er derfor vigtigt at opgive tendensen  til at styre nedgangen  og i stedet 
angribe alle de faktorer,  der påvirker  Fallesskabets  stålindustris  konkur­
renceevne  i 1980*erne« 
- efterspørgslen bør støttes gennem et  rimeligt forhold  mellem  kvalitet  og 
pris og ved en  aggressiv  marketingpolitik,  der bygger på hurtige  og pålide­
lige leverancer, service  og rådgivning før og  efter salg,  øget samarbejde 
med forbrugerne  og en stærkere  integration  i de store handelsstrømme; 
- effektiv  produktionsstyring giver betydeligt spillerum for forbedringer, 
hvorved produktionsfaktorernes  højere  pris opvejes af en bedre udnyttelse 
af dem. 
Japan (som kan  tjene til eksempel  på, hvorledes  en indsats giver resultat) 

- 14 -
har hovedsagelig  en fordel på grund af produktionsfaktorernes  produktivitet 
og ikke på grund af deres pris. Forskellen udtrykt  i omkostninger  pr. ton 
stål var i 1980  mindst  15-20% i forhold  til de japanske  producenter. 
Det er derfor i denne retning, investeringsindsatsen  bør styrkes,  den interne 
og eksterne  rationalisering  bør søges, og  virksomhedsledelsen  bør effektivi­
seres. Rationalisering  ved fremstilling  af støbejern,  udbredelse  af streng­
støbning og  forbedring  af valseværkernes  effektivitet  bør nøje  koordineres 
for at nedbringe  nulpunktet  betydeligt  og for at øge de  anvendte  faktorers 
rentabilitet; 
- rådighed  over og prisen på økonomiske  ressourcer  til denne indsats vil  være 
af fundamental  betydning.  Selvfinansiering  bør styrkes,  da virksomhedens 
muligheder  for tilførsel  udefra i vid udstrækning  bestemmes  af de generelle 
markedsbetingelser,  som ser ud til fortsat  at vare ret vanskelige. 
b) Forøgelse af  virkningen  af Fællesskabets  politik 
Den rolle, som Fællesskabet  direkte og indirekte  kan spille for at forbedre 
de faktorer,  der har  indflydelse  på stålindustriens  konkurrenceevne,  er vigtig: 
- støtten  til omstilling vil blive styrket. Efter  at der i medfør af den 
"kvotafrie afdeling"  af Den  europaiske  Fond for Regionaludvikling  er opret­
tet en specifik  fællesskabsaktion, der  skal bidrage  til fjernelse  af hin­
dringer for udvikling  af nye  aktiviteter  i visse zoner ramt af omstrukture­
ring i stålindustrien,  vil Kommissionen  blandt andre initiativer  foreslå 
nye aktioner  inden for rammerne  af en anden rakke operationer  inden for 
EFRU's "kvotafrie afdeling". 
Ud over lån til omstilling  og nylig udvidet støtte  til tilpasning vil  også 
den del, der mest direkte er knyttet  til det sociale aspekt,  senere  blive 
styrket og dermed blive et specifikt  element i omstillingspolitikken; 
- forskningsaktiviteten  på stålomrodet  vil blive tilskyndet  til bedre at sam­
menknytte  idéfasen og den  industrielle  anvendelsesfase  og til at øge  koor­
dinationen  med forskningsaktiviteterne  i de øvrige  sektorer; 
- SESF-finansieringspolitikken vil blive fortsat  uændret  og vil udgøre en  vig­
tig faktor for orientering  af investeringer,  spredning  af forsyning  og adgang 
til internationale  kapitalmarkeder  under de bedste betingelser  eller endog 
med rentegodtgørelse. 

- 15 -
På grand af dat  store behov  vil det blive nødvendigt at undersøge  mulig­
heden for eventuelt  at indføre  ordninger for  at styrke "tiltrækningsevnen" 
af Fællesskabets  finansiering; 
- den eksterne handelspolitik  må føre  til større  fremme af eksporten 
af stålprodukter. 
Totalt set af hanger stålsektorens  skabne dog også og  isar af, at Fallesskabets 
industri  strategi og en viljestark politik  for genopsving  af investeringerne 
lykkes* Kommissionen  har stillet diagnosen  på disse områder, og  flere konkrete 
forslag er allerede frealagt  og andre under udarbejdelse!  det er nu af  betyd­
ning ikke  at tabe s samenhangen  mellem de sektorbestemte  aktioner  og de gene­
relle aålsatninger af  syne. 
Konklusion 
Pellesskabet  kan gennemføre mange og  betydelige aktioner,  som kan berøre  ikke blot 
virksomhedene,  men også  deres sooio-ekonoaiske  miljø. Men  instrumenterne  må 
styres i sammenhang, og aan aå  bestrabe  sig på at betragte dem som en  helhed, der 
•r nødvendig  for at kunne tage alle aspekter  af stålindustriens  problemer  op. 
Blokering  af et enkelt element i denne helhed kan, selv  om den er  begrundet  i 
et sarligt  tilfalde,  delvis bryde systemets  sammenhang og  dermed ophave  virknin­
gerne af andre foranstaltninger,  som for selv  at vare effektive skal  vare inte­
greret med alle de øvrige  elementer. 
Selv om Fallesskabet  opstiller  en dynamisk  ramme for sammenhangen  mellem nationale 
politikker  og virksomhedernes  strategier,  afhanger  genopsvinget  ikke desto mindre 
dels af, at virksomhederne  selv er engageret,  dels af,  at de har  viljen  til at 
tilskynde  til sanering  af sektoren. 

II. ØKONOMI: EN FORVENTET STRAM ØKONOMISK  SITUATION 
1. En ugunstig  makroøkonomisk  situation 
De dybtgående ændringer, der har  fundet sted på internationalt plan,  har i 
det seneste  tiår forstyrret  den traditionelle  monetære,  industrielle  og 
handelsmæssige ligevægt og har  generelt reduceret  den økonomiske vækst. 
Den sammensatte  indikator for  den internationale  handel  viser ct fr>ld i 
den årlige realvækst i  verdenshandelen  fra 3,5^ for perioden  ]960-1973 
til 4, -jfo f or perioden  1973-1979;  indikatoren afspejler  derimod  ildre den 
skærpede  internationale  konkurrence,  som er et  udtryk for,  at landene  med 
større og større  vanskelighed  søger at  opretholde  den interne  vækst.  Dette 
udviklingsmønster  forventes  at gælde  frem til 19851 og de  mest optimistiske 
nkøn viser således kun en  ubetydelig  vækst i  verdenshandelen  (eksklusive 
den interne  EF-handel). 
I Femte program  for den økonomiske  politik  på mellemlang  sigt blev der for 
Fællesskabet  opridset  en økonomisk  situation,  som karakteriseres  af et 
svagt og skiftende udviklingstempo,  og det fremhævedes  derfor,  at det var 
vigtigt at gøre en  indsats for  at retablere  en passende  udviklingsmekanisrae. 
I Fællesskabet  faldt væksttrend'en i BNP, der lå på ^% før 1973,  til  2,\,i 
efter den første  oliekrise . 
Den aftagende  økonomiske vækst og  nedgangen  i profitterne  samt pessimismen 
og usikkerheden  omkring  de økonomiske  udsigter  har givet sig udslag  i et 
betydeligt  fald i investeringerne. Efter  1973 voksede  investeringerne  med  
mindre end 1%  pr. år. hvorimod  der registreredes  en årlig vækst på  over  c//o  
i tiårsperioden før 1973.  Selv om investeringerne  især har været  rettet mod 
modernisering  og rationalisering,  har resultaterne  med hensyn  til tilpasning 
af den industrielle  produktionsstruktur  været utilstrækkelige, og  dette 
skyldes dels  det lave investeringsniveau, dels  mangelen  på en egentlig 
omstillingsstrategi. 

- 17-
Der er tale om en  utilfredsstillende  udvikling,  rår man  sammenligner  med 
udviklingen  hos nogle af vore konkurrenter.  De analyser  af EF-inductriens 
konkurrencedygtighed,  som Kommissionens  tjenestegrene  har foretaget,  viser, 
at der er  sket en relativ  svækkelse i  forhold  til konkurrenterne,  og denne 
udvikling  er så meget mere farlig, som den  kendetegner  mange forskellige 
sektorer,  herunder  sektorer  med hurtig vækst, og  adskillige  nøglefaktorer 
såsom produktivitet,  rentabilitet  og investeringer. 
Den forventede  samlede  udvikling  frem til 1985 kan - såfremt de nuværende 
udviklingstendenser  fortsætter - næppe  antages  at afvige fra  den udvikling, 
der noteredes  mellem 1973 og 1980. På  baggrund  af de beskedne  fremskridt  i 
inflationsbekæmpelsen kan  budgetunderskudene  og stigningen  i arbejdsløsheden 
blive en hindring for  at tilvejebringe  et opsving i den  interne vækst. 
I en international  situation,  hvor finansforholdene  præges af  valutakurs-
spændinger og  problemer  i forbindelse  med øget gældsætning i  lande i vanske­
ligheder,  vil udviklingen  i oliepriserne  påvirke efterspørgslen  fra 0PEC-
1andene,  samtidig  med at  industrilandenes  efterspørgsel  kunne falde som følge 
af, at de  fristes  til at indføre  protektionistiske foranstaltninger. 
Prognosen  indtil  1985 forudsætter en  gennemsnitlig  vækst i BNP (i Fælles­
skabet) på mellem ...1,9%,  hvis et svagt opsving  bekræftes i 1982. I  øje­
blikket forekommer  denne forudsætning  imidlertid  for optimistisk, hvilket vil 
sige, at udviklingsprognosen for  de stålforbrugende  sektorer,  som den frengår 
af det følgende,  allerede  udgør en  meget respektabel  præstation. 
Udsigterne  på internationalt plan  og på EF-plan  giver altså ikke videre  
anledning  til optimisme , idet det netop er i en  situation  med dampet vækst, 
at de sektorale tilpasninger  både vil være mest mærkbare og  vanskeligst  at 
foretage.  De sektorale tilpasninger  bør desuden  gennemføres på en  indbyrdes 
sammenhængende måde med  henblik  på at undgå en  gensidig  modstridende  udvik­
ling og med  henblik  på at få  mest muligt ud af  tilpasningerne. 
2. En dæmpet  udvikling  i de stålforbrugende  sektorer 
Ud fra en mikroøkonomisk  synsvinkel  er forbruget  af mellemprodukter  såsom 
stålprodukter en efterspørgsel, der er  afledt af aktivitetsniveauet  i de 
forbrugende  sektorer. 

- 18 -
Set emlede aktivitetsindeks  fer de stålfer  Bragende sektorer,  der  faldt 
betydeligt  i 1975,  steg igen  i 1976 og holdt  sig mere eller  mindre  sta­
bilt frem  til 1981  (jf.  tabel  1). 
A)rtivit>-tBlnd«lca«r  far  »tålforbragmde 8«Jrtorr.  opdelt  på  jfACE-katenorier 
ProdnkttoaaliidAka  1975 - 100 TABEL 1 
I 
A 
C ~~~~  ~—-—^-J lB 
SEKTOR  -——. 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1985 
h PrlEJir D*aitjajdning - 101,3 107,5 118,7 122,5 100 108,9 106,6 110,7 116,5 110,4 108,0 115,5( 
Birindortxl - - - - - 100 100,5 93,5 103,7 104,8 103,6 114 114,11 
32 32 95,8 94,5 100,4 105,5 100 100,5 100,8 100,8 103,7 105,2 110,Si 
34 Xlaktroiiitatxl 83,1 86,0 92,4 102,0 106,4 100 106,5 111,4 114,5 116,4 120,6 117,7 123,(1 
35 Tr«n»port»Hd«11  rrtnartrt - 100,2 104,1 111,9 103,3 100 113,7 119,8 122,1 127,1 119,2 113,3 123,« 
Skibararftar 89,4 98,0 104,4 100,6 87,1 100 112,0 85,1 76,9 64,9 53,0 - tyl 
31 FraBStilllag  af •atalvarar - 103,2 101,5 106,0 110,6 100 105,3 106,3 104,2 106,3 108,6 103,7 
(+) 110,1 
50 %Tgg*-  Of awllii  II l.rkaaahad 
(«k>kl.  I ag  IL) 104,6 1C5,C 11C,7 112,0 1C7,E 10C 99,9 99,6 102,4 103,4 102,5 103,7 
(+) 
104,11 
Aadra  aaktosw 102,6 99,4 102,6 107,6 107,4 100 104,3 104,9 115,1 - - - 118,1! 
(2) 
I ALT 100,6 103,8 110,6 111,2 100 105»5 104,6 107,9 110,7 108,: 113,(1 
1) Indekser  for varditilTaksten i  faste  faktoryriser  bortaet  frai 
- rerladastrii produktions-Indekser 
- akibstsrfteri Indekser  fer  koapenaerede bruttoregistertons. 
2) Ysgtnings St&lforbruget  1 1978. 
s) Skan  for 9  Benåder. 
Siden  1976 har udviklingen  i produktionen  for samtlige  forbrugende  sektorer 
været svagere end udviklingen  i industriproduktionen  og i BHP« der er såle­
des tal* om ea udvikling,  som passar med det  forhold,  at investeringernes 
relative  andel af HP har været faldende  (jf. tabel 2). 
UdTiklla gea 1 forbruget  >f  fwdlgo  Btålv—  er og 1  industriproduktionen  
ssat  1 MI 1  Pellasskabet 
Indeka  i 1975 - 100  TISET.  2 
Aktivitetaindeka  for 
stilforbrugende Sanleda  stålfor-
brug Indeka  for  industri­
produktionen B.N.I. 
1971 100,8 105,0 94,9 90,4 
1972 103,8 115,5 99,1 94,0 
1973 110,8 123,2 106,5 99,5 
1974 111,2 119,4 107,1 101,3 
1975 100 100 100 100 
1976 105,5 115,3 107,4 105,1 
1977 104,6 110,3 109,9 107,1 
1978 107,9 109,8 112,5 110,9 
1979 110,7 116,5 118 114,6 
1980 108,0 110,8 117 115,9 
1985 113,5 108,9 127,2 
(1' Indeka,  der er  saaaenvojet  aed et  elforbruget  i de  forskellige aektorer  i 1978· 

-19 -
Hvis den skarpe internationale  konkurrence  fortsætter, kan  disse tendenser 
med rimelighed forventes  at gælde frem til  1985 under hensyntagen  til den 
generelle  aktivitetsnedgang  i 198O og et forventet opsving  i I982/I983, 
som forventes  at blive et resultat af tekniske og konjunkturmæssige årsa­
ger snarere  end af  strukturbetingede  ændringer,  som sandsynligvis  først 
vil slå igennem på et senere tidspunkt* 
Skibsværftsaktiviteten  forventes  således at ligge på et relativt  lavt ni­
veau, der er lavere end niveauet i 1970, men  højere end niveauet  i 1980, 
medens de øvrige sektorer formodentlig  vil ligge på et højere  aktivitets­
niveau end i 1975· Se  bedste resultater  vil antagelig  blive opnået inden 
for transportmiddelindustrien,  hvor aktiviteten  vil stige med omkring en 
fjerdedel  i forhold  til  1975; herefter  følger den elektromekaniske  industri 
og primær bearbejdning.  Ser vil formodentlig  ske et vist opsving inden for 
maskinindustrien  og rørindustrien  i forhold  til I98O, medens  udvikl ingspro-
filen for fremstilling  af metalvarer  og bygge- og anlægsvirksomhed næppe 
vil ændres i videre omfang. 
Sette mønster er udtryk for, at udviklingsforløbet  fortsat har en konjunk­
turmæssig  karakter  (transportmidler),  idet strukturtilpasningerne  først og 
fremmest vedrører  udbygningen  af tjenesteydelser  og den  fortsatte  moderni­
sering af produktionsapparatet  (elektriske  maskiner)  samt forventede  erstat­
nings investeringer  (inden for  primær bearbejdning  og maskinindustri). 
Sen forventede akt  ivit et sudvikling  inden for  de stålforbrugende  sektorer 
giver altså alt i alt ikke anledning  til optimisme,  men derimod  til yder­
ligere forsigtighed  ved vurderingen. 
Ændringerne  i indekserne  er så små, at den  statistiske  fejlmargen,  der al­
mindeligvis  gælder for denne form for beregninger, giver mulighed for,  at 
størrelsen  af de anførte  andringer  kan være  helt anderledes  - ja, at for­
tegnet kan vare forkert. 
Sette påvirker også pålideligheden  af de komparative vurderinger  af de for­
skellige  sektorer,  så meget mere som disse vurderinger  er baseret på generel­
le statistiske  klassifikationer,  som bliver mindre og mindre relevante  i 
forhold  til den faktiske  udvikling. 

20 -
Derfor kan disse oplysninger  om de forskellige  sektorer ligesom  de makro­
økonomiske  data kun give de økonomiske  beslutningstagere  et groft helheds­
billede af udviklingsmulighederne.  Et sådant  helhedsbillede  er ikke til­
strækkeligt og bør  suppleres  med langt mere detaljerede oplysninger  om 
efterspørgsel  Budsigterne  for de forskellige  produktklasser  (kvalitet-pris) 
i forhold  til kanden og det relevante  marked, men dette kan kun gøres  på 
virksomhedsniveau. 
3· Fald i forbraget pr.  produkt i EF 
Sammenhængen  mellem den makroøkonomiske  udvikling  samt aktiviteten  i bru­
gers ektorerne  og forbruget  af stålprodukter  bygger på forbrugsmønstre,  som 
bestemmes  af flere faktorer. 
Disse mønstre afhænger af to  hovedkomponent  ert 
- de strukturmæssige  forholdt  Teksten i BHP ud over en vis tærskel  ledsages 
af et fald i vægten af de  sektorer,  som har det største  forbrug af stål, 
især byggeindustrien; 
- tekniske forholdt  den teknologiske udvikling  sammen med variationer  i de 
relative  priser bestemmer  variationen  af de teknisk  bestemte  produktions-
koefficienter  i stålindustrien og  i brugerindustrieme,  som også  anvender 
andre produkter  end stål. Flere af de indtil nu påviste  faktorer  bestemmer 
faldet i det specifikke forbrug  af stål. Som eksempel  kan nævnes, at vær­
dien i faste priser af de fleste produkter  stiger mere end deres vagt,  i— 
det produkter,  som har en høj værdi  pr. enhed vagt, udvikles hurtigere, 
hvilket  vil sige, at andringerne  i konstruktionsmetoden for produktet  og 
i produktionsprocessen  vil indebære et  fald i spild og en øget stålydelse. 
Betragter  man situationen  over en længere  periode kan man  generelt sige,  at 
det specifikke  stålforbrug er  faldende.  Det samlede stålforbrug  i EF i 1980 
lå under det tilsvarende  i 1972 trods en forøgelse af  produktionen  i bruger-
sektorerne,  en forøgelse af  industriproduktionen  og af BHP  (jf. tabel  2). 
Indtil  1985 vil denne tendens  sandsynligvis vise sig  at holde på grund af 
dens grundfæstede  karakter  og derfor næsten uafhængig af et konjunkturmæs­
sigt opsving,  hvorved  den vil bidrage  til yderligere  at mindske afsætnings­
mulighederne  for EF's stålproduktion. 

21 
Sammenfaldet  af en svag økonomisk  vakst og et  fortsat  fald i det specifikke  
forbrug af stål medfører  et forventet  forbrug af færdigvarer  i Fællesskabet  
på ca. 92 Mt  (jf. tabel 3). 
rorbrag af fardigrarf  itf. pr.  »«Jrt»r 3 
mio tons 
1978 Prognos« 
1985 irlif faonsnsaitlix 
variatisn Mil« 1978 
og 1985 W Arlif gtnno 
Mil« 197£ 
specifikt '•nitlig variation 
. 'Qfi'j i konstant 
• -rug 
Primår beartxjrfnlng 21 ,1 5 0,93 (i,'.2 
Birindurtri 14 ,7 15, 9 1,15 1,:'7 
Maskinindustri 7 ,0 7, 2 0,44 1,33 
E. akt ro  industri 2 ,7 2, 4 -1,41 1,08 
Skibrvmrftar 1 ,« 0, 9 -6,03 -1,39 
Transportmidler 11 ,0 9, 6 -1,94 +0,20 
tjggo- og anlscsrirkacahad 9 ,2 8, 6 -1,09 0,24 
Franstilliaf  af avtalYarwr 19 ,9 19, 4 -0,31 0,87 
(undtagen  •amirt—r  og transportaidlar) 6 ,9 6, 5 -0,83 0,37 
Andr« orofvr« 
I ALT 93 ,88 93, 0 -0,13 +0,73 
Faldet i det specifikke forbrug  er langt fra af uvæsentlig  betydning:  Den 
gennemsnitlige  årlige  variatiensprocent  i det samlede  forbrag aellem  1978 og 
19&5 anslås  at blive -0,09% i modsætning  til +0,72% hvis der forudsættes 
konstant  specifikt  forbrug. 
Efterspergaelsudviklingen vil  således  blive negativ  i de fleste sektorer,  nem­
lig elektromekanisk  industri,  skibsbygning, transportmidler  og byggeindustri 
uden at der  kompenseres  gennem  udvikling  i forbruget  ved første bearbejdning 
og i rørindustrien  og gennem det  næste konstante  forbrug i maskinindustrien  og 
metalindustrien. 

22 
Af to af de store traditionelle  grupper  Til produktionen  af flade varer  fort­
sat stige i  forhold  til lange  varer  Uf.  tabel  4). 
Forbrug af færdigvarer  i EF pr. produktkategori TABEL 
mio tons 
1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981* 1985 Årlig gennemsnitlig  VA 
1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981* 1985 
85/7E 85/80~a] 
Smeltestål 2.1 2,0 1,8 1,7 1,6 1,6 1,6 1,4 - 1,59 - 2,23 
Ingots og halvfabrikata 
Ingots til rør : .: 2,4 1,5 1,4 1,3 1,2 - 3,2 " 2,21 
Andre ingots og halv­ ; 7,7 8,4 9,8 8,7 8,4 - 0,7 - 0,80 fabrikata 1TJ,3 11,2 10,1 1 ALT 11,8 10,5 10,2 10, 1 1TJ,3 11,2 10,1 9,6 - 0,01 - 0,99 
Valsede færdigvarer 
Svære profiler 7,2 6,0 6,8 6,1 6,8 6,8 6,6 5,7 - 2,55 " 3,12 
Handelsstål 20,0 17,3 18,6 17,6 16,3 17,2 17,8 15,3 - 0,91 - 2,95 
Valsetrad 10,7 8,3 9,9 ! 9,6 10,1 10,9 10,2 10,2 • 0,12 • 0,05 
Yarmbånii 7,7 5/ 6,7 6,1 6,1 6,4 5,4 4,6 - 3,86 - 3,15 ! 
Flader, 3 ran og derrver ) ) 19,1 17,1 16,4 17,9 17,5 17,4 • 0,79 - 0,18 
Flader, under ? irr ) 44,9 >37,5 18,5 18,3 17,8 19,3 17,4 18,7 - 0,69 • 1,49 
Beklædte  plader ) ) 7,0 6,9 7,2 8,1 8,0 9,4 • 3,85 •3,14 ' 
I ALT 90,5 74,4 86,5 81,6 BO, 7 86,7 83,C j 81,2 - 0,09 - 0,42 
SAMLET I ALT 104,4 !7,0 98,4 92,6 99,5 94,6 ' 91,1 92,2 - 0,06 - 0,51 
For flade varer  vil efterspørgslen  vare mere stabil for tyndplader  (under  3 mm) 
og for beklædte  pladert i perioden  I98O/I985  ril den årlige vakst sandsynligvis 
ligge respektivt  omkring  1,5% og 3,1% Forbruget  af tykke plader  vil forblive 
på 1980-niveaaet og  bånd vil falde  med 3%. 
Blandt de lange varer vil efterspørgslen  sandsynligvis falde  aere markbart for 
svare profiler  (3,1%) og handelsstål  (3,0%) mens forbruget  af valstråd  vil 
forblive  stabilt  omkring  1979-niveauet. 
Man skal endelig  være opmærksom  på, at  uanset,  hvilket  kriterium  for den gennem­
snitlige  udnyttelse  af kapaciteten  (80% eller 60%) og hvilken  indstilling  (op­
timistisk  eller pessimistisk)  der antages,  vil der uomtvisteligt  være en for stor 
strukturel  overkapacitet,  som medfører  manglende konkurrenceevne for  denne sektø. 
4. Verdensmarkedet  og udenrigshandelen  - opbremsning  i udviklingen 
En ens teknologi  og standardiserede  produkter  gør, at stålindustrien,  som overalt 
regnes for en nødvendig  basis for den industrielle  udvikling,  er en verdensindustr 

- 23 -
Stålverdensmarkedet er  karakteriseret  af en skarp konkurrence i  forbindelse 
med opbremsningen i efterspørgslen og den  strukturelle  uligevægt. 
Det samlede overskud af  produktionskapacitet  er ledsaget  af væsentlige geo­
grafiske  forskelle,  som adspejler  sig i efterspørgsels- og  udbudsudviklingen. 
Dette resulterer  i et marginalt  udbud af  betydeligt  omfang,  hvilket  forstar-
ker stålkønjunkturens  udsving. 
På efterspørgselssiden har lagerbevægelserne fået en fundamental  betydning 
både på grund af  dereB øgede andel og deres hyppigere  udsving.  Til spekula-
t ions køb på grund af  ustabile  valutakurser  skal lægges virkningen  af, at 
nye lande aktivt træder ind i handelen med stål, og at der indføres  protek­
tionistiske  foranstaltninger. 
Stigningen  i efterspørgslen  efter stål på  verdensbasis  fladede  ud i løbet 
af 70'erne.  I den første  halvdel  af årtiet var den  gennemsnitlige  årlige 
vakst oa. 2$ mod % i den forudgående  periode  (jf. tabel  5)» 
Verdensproduktion  OK -forbrag  af stil mm 5 
UHU I 
Produktion  (rastålalcviva-
lenter) % vakst 
irligt genntoanit Tilsyneladende  forbrug 
(r&atålakriTalenter) mia \aom 
% vskst 
Årligt termenmii 
1975 1980 1985 1980 
1975 1985 
1980 1975 1980 1985 1980 
1975 1985 
1980 
Tarteuropa  (med undta­
gelse af EØF) 29,4 33,8 35,0 + 2,8 + 0,7 36,2 34,5 35,0 - 1,0 +0,3 
Østeuropa 192,7 209,2 220,0 + 1,7 + 1,0 194,7 210,4 220,0 + 1,6 +0,9 
Afrika 7,8 10,7 13,0 + 4,6 + 4,0 13,4 15,9 18,0 + 3,5 +2,5 
XeUaassten 1,2 2,7 5,5 + 17,9 +15,3 14,5 17,0 20,5 + 3,2 +3,8 
Japan 102,3 111,4 110,0 + 1,7 - 0,3 64,8 74,3 80,0 + 2,8 + 1,5 
Ctna/kordkoraa 26,8 42,9 50,0 + »,9*< ' + 3,1 31,4 49,1 54,0 + 9,4 +1,9 
Barten af Asien 12,5 24,5 32,0 + 14,5 • 5,5 21,4 37,8 46,0 + 12,1 +4,0 
UHA 105,3 101,7 110,0 " 0,7 + 1,6 11S,8 114,8 124,0 - 0,2 + 1,6 
Canada 13,0, •/ 15,9 17,0 + 4,1 + 1,3 _ 13,3 13,3 13,5 -+0,3 
Latinamerika 18,6 28,8 34,5 + 9,1 + 3,7 29,6. 36,6 37,0 + 4,3 +0,2 
Ooeanien 8,1 . 7,8 8,5 - 0,6 • 1,7 6,4 7,0 8,0 + 1,8 +2,7 
wr 125,2 127,7 124,0 + 0,4 - 0,6 98,6 103,8 103,5 + 1,0 -0,1 
I ALT 643,0 716,1 759,5 + 2,2 + 1,2 640,1 714,5 759,5 + 2,0 + 1,2 
Produktdefinitioneri  De forenede  rationer. 

- 24 -
Da faktorer,  SOK har karakteriseret  den nye  udvikling  inden for verdenshan­
delen med stal siden  1974, synes  fortsat at skulle virke de nærmeste år. 
Visse strukturelle  forhold  fremtræder  allerede  klart* 
- den stigende vagt  af produktion  og forbrug i nye industrilande  eg i ud­
viklingslande  } 
- kapaoitetsoverskuddet  internationalt,  isar i industrilandene) 
- den fornyede indsats  til omstrukturering  i de vigtigste  producentlande, 
issr Japan. 
Referencerammen er  mere rig på usikkerheder  end på optimistiske  elementer. 
Tre grupper  af faktorer  synes bestemt  til at virke samtidig  og dermed vare 
afgørende for et  sarlig udsat miljøt 
- i perioden  1980—1985  kan man forvente  en opbremsning  i verdensøkonomien, 
og perspektiverne  på den anden  side af 1985 vil blive afgjort af endnu 
ukendte  faktorer; 
- virkningen  af de ustabile  valutakurser  kan direkte  aflæses for et  produkt, 
som almindeligvis  handles i dollars på verdensmarkedet} 
- de offentlige  myndigheders  indgreb i form af støtteordninger  eller beskyt­
telse af det nationale  marked påvirker  efte i alvorlig  grad handelsbalancen. 
I den forbindelse  vil den årlige  stigning  i produktion  og forbrug  af stål på 
verdensplan  i perioden  1980-1983,  både for  EKSF- og ikke~£ESF-predukter  ligge 
betydeligt  under gennemsnittet  for anden  halvdel  af 70'erne,  nemlig fra  2% 
ned til oa.  15». 
Udsigterne  for produktion  og forbrug  af stål på  verdens  forskellige  delmarke­
der gør det  muligt at opstille en referenceramme,  inden for hvilken de for­
skellige  producenter sandsynligvis  vil træffe  deres afgørelser  (jf. tabel  5)· 
- indre vesteuropæisk^  lande 
For disse lande kan man skønne, at der vil ske en mindre forøgelse af udbudet 
og efterspørgslen,  og at der  vil opnås ligevagt  i 1985· Selv om den nuværende 
omstrukturering  i Spanien og Sverige  vil føre til en formindskelse  af kapa­
citeten,  bør man forvente  en vis forøgelse af  produktionen  i Jugoslavien  (3ae-

derero) eg Tyrkiet (iskemderum),  mens kapacitetsfordoblingen  i Portugal 
er udskudt  til  1986. Vedrørende  forbruget  nå der forventes  et opsving i 
Spanien,  hvor det er  ualmindeligt  lavt, og i Portugal* 
- Østeuropa 
Der tilstræbes  en kapacitetsudvidelse,  især i Rumænien,  Bulgarien  og DDR. 
Selv om planmålene  kun delvis opfyldes  i landene i dette geografiske  områ­
de synes et realistisk  generelt  skøn at vise en forøgelse  i produktionen 
i størrelsesordenen  11 Mt for 1985«  En lignende  forøgelse  i forbruget  synes 
også sandsynlig  ud fra en vis forventet  ekspansion  i industriproduktionen 
(især varige forbrugsgoder)  i USSR. 
- Latinamerika 
I endnu højere grad end produktionen  er det det interne forbrug,  som har lidt 
under en opbremsning  i udviklingen  og betydelige vanskeligheder  vedrørende 
udenrigsgæld. Underskudet  på handelsbalancen  for stål  vil således i 1985  fal­
de til en tredjedel  af tallet for  1980. 
- Afrika 
Som et resultat af recessionen  i industrilandene,  og eftersom  udenrigsgæld-
sætningen for  flere lande i dette område har nået  et alarmerende  niveau, vil 
der ske en mindre opbremsning  i produktionsstigningen  og i forbruget  for  1985* 
- Japan 
Stillet over for  en stagnerende  produktion  vil en mindre forøgelse  i forbruget 
følge af den  skønnede  stigning  i investeringer  og forbrug i den private sektor. 
Selv om Japans handelsoverskud  er alvorligt  reduceret,  er det dog stadig det 
mest betydelige. 
- Kina og Bbrdkorea 
Den årlige  stigningstakt  i forbruget  for perioden  1980/L985 (1/3  af den  til­
svarende  mellem  1975 og 1980)  er begrundet  i, at Kina trods  en nedskrivning 
af målene for  1976/L985"TPlanen  stadig udgør et  stort ekspanderende  marked, 
og at stålforbruget pr. indbygger er  blandt de laveste i verden. 

- 26 -
- Andre  asiatiske  lande 
Prognoserne  om en produktionsstigning  er blevet kraftig  nedskrevet  på grund 
af, at China  Steel Corp. (Taiwan) nar  besluttet  på ubestemt tid at udskyde 
gennemførelsen af  fase  3 i sit ekspansionsprogram. som  ville have øget råstål-
kapaoiteten  fra 3,2  til  5»7 Mt. Derudover  hersker  der væsentlig  usikkerhed 
omkring tidspunktet  for gennemførelse af stålpianerne i  Indien. 
- USA 
Den samlede  kapacitet  for råstålproduktionen i USA  skulle  ikke falde før 
1985, idet en vis afmatning i den  integrerede  stålindustri  vil blive kompen­
seret af en videreudvikling  inden for elektroovne.  Det synes  realistisk  at 
skønne en  kapacitetsudnyttelse  i nærheden af de 80% i 1985,  hvilket  indebærer, 
at produktionsprognoserne  opskrives  lidt. £D lignende  årlig sats for forøgelse 
af forbruget  synes ikke urealistisk  ud fra et  forventet  opsving  fra 1983 i 
den amerikanske økonomi. En  negativ  handelsbalanoe på 14 Mt  svarer i det sto­
re og hele til, hvad der er  konstateret  i gennemsnit de  sidste fem år. 
- Oceanien 
Da Australien  er et marked,  som ekspanderer, synes det  realistisk  at forvente 
en mindre  stigning  i produktionen  og i forbruget. 
De producentområder, som strukturmæssigt har overskud,  vil i 1985  Btadig vare 
de samme. De sande nettoeksportører  vil stadigvæk være Japan og EF. 
I forbindelse  med denne produktions-  og forbrugsudvikling  på internationalt 
niveau, må man nok  forudse  en vis  formindskelse  i nettohandelsoverskuddet 
over for ikke-£F-lande,  nemlig fra 23,9 Mt i 1980  til  20,5 Mt i 1985,  hvilket 
i et vist omfang  vil mindske  afstanden  til det japanske overskud  (jf. tabel  6). 
Bettohandelaoverskud  for stal .TABEL 6 
aio tons 
1975 1980 1985 
Vesteuropa  (andtagen EØF) -6,8 -0,7 0 
Østeuropa -2,1 - 1,2 " 0 
Afrika -5,5 -5,2 -5,0 
Kelleurten -13,3 -H,3 -15,0 
Japan + 37,5 + 37,1 + 30,0 
ELna/Hordkorea -5,1 -6,2 -4,0 
Besten af Asien -8,9 -13,3 -12,0 
USA -10,5 -13,1 -u,o 
Canada -0,3 + 2,6 + 3,5 
Latinamerika -11,0 -7,8 -2,5 
Oceanien + 1,7 + 0,8 + 0,5 
te? • 26,6 4 23,9 + 20,5 
Definition; De forenede 
lat ioner nettoiaporter 
nettoeksporter 

- 27 -
For aå vidt angår EKSF-produkter vil overskuddet  sandsynligvis  holde sig på 
1980-niveauet.  altså omkring 12 Mt  (jf. tabel  7)« 
Nettohandelsoverskud  for EF over for  tredjelande 
TABEL f 
(i mio tons færdigvarer) 1) 
1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 19M 
Ingots og halvfabrikata -0,* -0,2 1,4 -0,3 -0,9 -0,9 -0,9 "0,3 -0,5 
Varmvalsede  bredbånd -0,1 •0,2 0,6 -0,8 1,3 2,7 2,3 2,1 2,5 
Svire profiler •2/3 3,1 2,6 1,9 2,1 2,5 2,0 1,8 1,5 
Lette profiler •3,0 5,2 3,4 2,2 2,2 3,3 3,5 2,* 1,» 
Valstråd 1,3 1,8 1,0 0,3 0,6 1,0 1.1 0,8 0,8 
Bånd 0,4 0,4 0,3 0,2 0,4 0,4 0,5 0,5 0,3 
Tykke og mellsatykke  plader - 0,8 1,7 0,8 -0,2 0,6 1,6 1,2 0,9 0,9 
Tyndplader,  ikte beklædte 2,8 3,9 3,0 1,9 3,6 4,3 3,8 3,5 2.7 
Tyndplader,  bekbdte 2,0 2,1 1,4 1,5 1,7 2,0 1,9 1,5 2,0 
I ALT 12,1 18,1 14,7 6,7 11,5 16,9 15,3 13,2 16,9* 12,1 
EXSF-produkter 
Kilde : EUROSmr 
Sen tilstrmbte  foregelse  i vardi af de eksporterede  produkter  til kompen­
sation for den svækkede mængdeeksport  vil kunne fere til, at overskuddet 
for beklædte  tyndplader  øges med en  tredjedel,  og at underskuddet for in­
gots og halvfabrikata  næsten fordobles. 
I 1985 vil det største  overskud  således  forekomme  for beklædte og  ikke-
bekladte  tyndplader  og varmvalsedø bredbånd. 
På mellemlang  sigt vil handelsbalancen  for EF over for omverdenen  afhænge 
af dets konkurrenceevne  internationalt.  Derfor er det nødvendigt at  fortsat­
te ud over det stadium, hvor verdensmarkedet for stål kun  blev anset for et 
marginal  afsatningsaarked,  der skulle amortisere  en utilstrækkelig  intern 
efterspørgsel,  og i højere  grad stile imod en  strategi,  som udtrykkeligt  in­ 
tegrerer  begge. Dette skal ske ikke alene ud fra  eksportudsigteme,  men også 
for at få en  vigtig reference  for priser og præstationer, som kan anvendes 
som basis for tilpasningen  af hele EF's stålindustri. 

- 28 -
Det kan til sidst  være interessant  at sammenligne  udviklingen  i Fællesskabets, 
Japans og De forenede  Staters  ståleksport med  udviklingen  i deres  eksport  af 
de vigtigste  varer,  hvor stål anvendes som udgangsmateriale. 
Det ses, at der  udvikler  sig en vis  industristrategi  med tendens  til at fremme 
eksport af varer med stor værditilvækst frem for råvarer. 

TABEL  A 
UDVIKLING  I EKSPORTEN  AF RÄJERN OG STAL (værdi:  mio ECU) 
Bestemmelse 
Oprindelse 
EUR 10 
USA 
JAPAN 
(1) Bortset  fra EØF ved EUR 10. 
(2) Udviklingslande. 
(3) Statshandelslande. (a) mio ECU 
(b) indeks 1975 = 100 .se ; Verden (1) EUR 10 I 
j USA Japan U-lande (2) Latinamerika Klasse 3 (3) 
I (a) 
i (b) (a) (b) i (a) 
I (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) 
1975 9.939 100 998 100 9 , 100 3.199 100 791 100 2.911 100 
1976 8.4671 85 
i 945 95 20 222 2.470 77 371 47 2.637 91 
1977 9.544 96 1.322 183 11 122 2.674 84 464 59 2.355 81 
1978 7.995 80 1.857 186 21 233 3.696 116 735 93 2.925 100 
1979 12.007 121 1.662 167 28 311 3.797 119 635 80 3.276 113 
1980 .11.826 119 1 .256 126 24 267 4.261 133 768 97 2.546 87 
1981 
1975 2.000 100 152 100 11 100 1.219 100 467 100 25 100 
1976 1.724 86 188 124 28 255 784 64 397 85 52 208 
1977 1.481 74 128 84 18 164 659 54 326 70 27 108 
1978 1.376 69 142 93 31 282 759 62 382 82 16 64 
1979 1.736 87 165 109 38 345 898 74 500 107 127 508 
1980 2.266 113 305 201 38 345 1.372 113 843 181 43 172 
1981 2.640 132 230 151 ; 39 355 1.527 125 913 200 7 28 
1975 3.192 100 524 100 | 1.500 100 4.147 100 852 100 1.252 100 
1976 9.378 114 527 j 101 i 1.860 124 4.121 99 719 84 1.848 148 
1977 9.218 113 409 ; 78 ] 2.035 136 4.421 107 829 97 1.544 123 
1978 9.303 114 266 i 51 i 1.879 125 4.627 112 708 83 1.985 159 
1979 10.297 126 357 ' 68 : 2.009 I 134 5.275 127 819 96 2.091 167 
1980 11.099  j 135 395 75 1.983 | 132 ! 6.232 . 150 ! 949 I 111 1.814 145 
1981 
i 14.930j 182 : 225 43 3.580 ! 239 ; 
J 7.915 j 191 i 1.212 | 142 J 2.171 173 

TABEL B 
UDVIKLING I EKSPORTEN AF  MASKINER  OG TRANSPORTMATERIEL  (værdi:  mio ECU) 
Bestemmelse 
Oprindelse 
EUR 10 
USA 
JAPAN I 
1 Verden (1) EUR I 
10 | USA Japan U-lande (2) Latinameri  ka Klasse 3 (3) 
1 (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) _La) - (b) 
1975 5?.285 100 (b) 
5.816 100 681 100 21.892 100 4.008 100 5.567 100 
1976 61.430 117 6.570 112 769 112 26.722 122 4.307 107 5.917 106 
1977 69.837 133 7.968 137 955 140 31.117 142 4.819 120 5.969 107 
1978 71.740 137 9.334 160 1.111 163 31.968 146 4.635 115 5.973 107 
1979 76.115 145 10.461 179 1.296 190 32.329 147 5.344 133 6.237 112 
1980 86.890 166 11.722 201 1.346 197 37.707 172 6.214 155 6.082 109 
1975 37.186 100 6.382 100 1.479 100 13.511 100 5.741 100 743 100 
1976 44.752 120 7.499 117 1.576 106 17.307 128 6.716 116 745 100 
1977 45.241 121 7.915 124 1.504 101 17.189 127 6.684 116 535 72 
1978 47.882 128 9.^36 146 1.906 128 17.529 129 7.427 129 544 73 
1979 53.021 142 11.224 175 2.600 175 19.747 146 8.658 150 630 84 
1980 62.598 168 14.455 226 2.999 202 24.388 180 11 .121 193 654 88 
1981 88.581 238 18.557 290 4.347 293 35.186 260 16.370 285 624 83 
1975 22.087 100 2.524 100 ' 4.813 100 10.659 100 1.976 100 1.492 100 
1976 32.124 • 145 ; 4.188 165 ' 8.221 170 14.435 135 J 2.577 130 1.324 88 
1977 39.204 177 I 5.350 211 10.347 ! 214 17.766 J .166 1 3.248 164 1.504 100 
1978 43.560 I 197 | 5.719 • 226 12.335 : 256 I |19.469 • 182 3.174 160 1.882 126 
1979 : 40.316 j 182 I 5.557' ! 220 12.233 I 254 I j 16.942 | 158 2.533 128 1.798 120 
1980 51.087 i 231 6.632 2b2 14.730 306 !21.728 ; 203 ' 3.633 183 2.558 171 
1981 77.336 | 350 9.649 . 382 21 .553 447 !33.465 
-t - -| 313 
i 5.892 298 3.595 240 
(1) Bortset  fra EØF ved EUR 10. 
(2) UdvikLi'ngslande. 
(3) Statshandelslande. (a) mio ECU 
(b) indeks 1975 = 100 

T ABEL C 
UDVIKLING I AF  EKSPORTEN  AF MASKINER,  EKSKLUSIVE ELEKTRISKE  (værdi:  mio ECU) 
Bestemmelse Verden (1) EUR 10 USA Japan U-lande (2) Latinamerika Klasse 3 (3) 
Oprindelse  ^ *" (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) 
EUR 10 1975 25.401 100 2.305 100 448 100 10.059 100 2.345 100 3.796 100 
1976 28.972 114 2.577 112 482 108 12.045 120 2.300 98 4.297 113 
1977 32.536 128 3.081 134 578 129 14.189 141 2.648 113 4.324 114 
1978 34.259 135 3.885 169 617 138 14.655 146 2.599 111 4.450 117 
1979 35.568 140 4.448 193 694 155 14.174 141 2.698 115 4.510 119 
1980 40.503 159 4.996 217 726 162 16.329 162 3.529 150 4.075 107 
1981 
USA 1975 16.997 100 3.458 100 666 100 6.312 100 2.865 100 602 100 
1976 19.857 117 4.029 117 791 119 7.584 120 3.303 115 611 101 
1977 19.695 116 4.298 124 756 114 7.454 118 3.240 113 379 63 
1978 20.908 123 4.802 139 830 125 8.021 127 3.667 128 392 65 
1979 23.656 139 5.682 164 1.029 155 9.071 144 4.306 150 427 71 
1980 29.424 173 7.272 210 1.296 195 11.710 186 5.495 192 321 53 
1981 41.643 245 9.628 278 1.889 284 17.051 270 8.051« 281 362 60 
JAPAN 1975 5.424 100 613 100 772 100 2.781 100 550 100 770 100 
1976 6.948 128 800 131 1.139 148 3.532 127 654 119 818 106 
1977 8.894 164 836 136 1.568 203 4.829 174 852 155 972 126 
1978 11.188 206 969 158 2.126 275 6.104 219 757 138 1.167 152 
1979 10.908 201 1.138 186 2.206 286 5.750 207 848 154 976 127 
1980 13.062 241 1.475 241 2.444 317 6.382 229 935 170 1.453 189 
1981 20.287 374 1.921 313 3.906 506 10.202 
i-367 1.419 258 2.213 287 
(1) Bortset  fra EØF ved EUR 10. 
(2) Udviklingslande. 
(3) Statshandelslande. (a) mio ECU 
(b) indeks 1975 = 100 

TABEL D 
UDVIKLING  I EKSPORTEN AF  ELEKTRISKE  MASKINER  (værdi:  mio ECU) 
Bestemmelse Verden (1) EUR 10 i USA Japan U-lande (2) Latinamerika Klasse  3 (3) 
Oprindelse  — (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) (a) (b) 
EUR 10 1975 9.834  ; 100 684 100 105 100 4.088 100 676 100 779 100 
1976 12.280 125 884 129 150 143 5.564 136 830 123 840 108 
1977 14.403 146 948 139 195 186 6.924 169 989 146 943 121 
1978 15.429 157 954 139 222 211 7.898 193 955 141 998 128 
1979 16.059 163 1.157 169 246 234 7.730 189 1.062 157 l. 062 136 
1980 17.857 182 1.337 195 259 247 8.553 209 1.284 190 998 128 
USA 1975 6.264 mo 1.425 100 335 100 2.678 100 1.111 100 98 100 
1976 8.507 136 1 .791 126 417 124 4.021 150 1.480 133 78 80 
1977 9.200 147 1.991 140 418 125 4.489 168 1.559 140 89 91 
1978 9.483 151 2.382 167 536 160 4.159 155 1.623 146 93 95 
1979 TO.581 169 2.853 200 754 225 4.459 167 1.920 173 112 114 
1980 12.438 199 3.517 247 770 230 5.180 193 2.381 214 123 126 
1981 17.470 279 4.337 308 1.122 335 7.661 286 3.469 312 132 135 
JAPAN 1975 4.947 100 680 100 1.393 100 1.976 100 324 100 224 100 
1976 8.595 174 1.091 160 3.007 216 3.130 158 531 164 223 100 
1977 9.806 | 198 1 .339 197 3.023 217 4.084 207 638 197 239 107 
1978 10.845 219 1.588 234 3.020 217 4.919 249 695 215 325 145 
1979 10.644 215 1.596 235 2.546 183 5.184 262 738 228 381 170 
1980 13.341 270 2.033 299 2.885 207 6.598 334 1.054 325 586 262 
1981 20.086 406 
1 2.774 408 4.913 353 9.626 487 1.600 494 868 388 
(1) Bortset  fra EØF ved EUR 10. 
(2) Udviklingslande. 
(3) Statshandelslande. (a) mio ECU 
(b) indeks  1975 = 100 

TABEL  E 
UDVIKLING I  EKSPORTEN  AF TRANSPORTMATERIEL  (værdi:  mio ECU) 
Bestemmelse 
Oprindelse Verden (1) 
(a) (b) EUR 10 
(a) (b) USA 
(a) (b) Japan 
(a) (b) U-lande (2) 
(a) (b) Latinameri  ka 
(a) :b) Klasse  3 (3) 
(a) (b) 
EUR 10 
USA 
JAPAN 1975 
1976 
1977 
1978 
1979 
1980 
1975 
1976 
1977 
1978 
1979 
1980 
1981 
1975 
1976 
1977 
1978 
1979 
1980 
1981 17.050 
20.178 
22.898 
22.052 
24.487 
28.487 
13.927 
16.389 
16.347 
17.491 
18.784 
20.736 
29.468 
11.715 
16.582 
20.505 
21.528 
18.763 
24.684 
36.963 100 
118 
134 
129 
144 
167 
100 
118 
117 
126 
135 
149 
212 
100 
142 
175 
184 
160 
211 
316 1.499 
1.679 
1.626 
2.152 
2.690 
3.667 
4.542 
1.231 
2.297 
3.176 
3.162 
2.822 
3.124 
4.953 100 
112 
108 
144 
179 
245 
303 
10C 
186 
258 
257 
229 
254 
402 2.826 
3.109 
3.93« 
4.496 
4.856 
5.443 
2.648 
4.076 
5.756 
7.189 
7.481 
9.401 
2.735 100 
110 
139 
159 
172 
193 
100 
154 
217 
271 
283 
355 
481 128 
137 
182 
272 
355 
365 
397 
368 
330 
540 
817 
933 
,336 10Q 
107 
142 
213 
277 
285 
100 
93 
83 
136 
206 
235 
336 7.746 
9.112 
10.003 
9.416 
10.425 
12.302 
4.521 
5.702 
5.246 
5.350 
6.217 
7.498 
0.473 
5.902 
7.774 
8.853 
8.447 
6.009 
8.749 
13.637 100 
118 
129 
122 
135 
159 
100 
126 
116 
118 
138 
166 
232 
100 
132 
150 
143 
102 
148 
231 986 
1.177 
1.182 
1.081 
1.584 
1.468 
1.765 
1.933 
1.886 
2.137 
2.432 
3.245 
4.851 
1.102 
1.391 
1.757 
1.722 
946 
1.644 
2.872 100 
119 
120 
110 
161 
149 
100 
110 
107 
121 
138 
184 
275 
100 
126 
159 
156 
86 
149 
261 992 
830 
703 
525 
665 
635 
43 
56 
68 
58 
91 
210 
130 
480 
283 
292 
390 
440 
518 
514 100 
84 
71 
53 
67 
64 
100 
130 
158 
135 
212 
488 
302 
100 
59 
61 
81 
92 
108 
107 
(1) Bortset  fra EØF ved EUR 10. 
(2) Udviklingslande. 
(3) Statshandelslande. (a) mio ECU 
(b) indeks 1975 = 100 

- 30 -
5. Produktion 
a) Færdigvarer 
På basis af prognoser  for det interne forbrug  og udenrigshandelen  vil produk­
tionen af færdigvarer vægtmæssigt  falde 3,6% i 1985 i forhold  til 1980. 
For valsede  færdigvarer  vil dette  fald begrænses  til 1,8% på grund af en vis 
produktionsstigning  for flade varer,  som næsten  vil kompensere  faldet for 
svære og lette profiler  (se også  tabellen  i bilaget). 
PRODUKTIOF 1974 -  3?80 og 1985 
SKELTE3TAL  TIL STØBBTHG,  IHOOTS OG  HALVFABRDCATA  TIL SALG, VALSEDE  KKDIGVARER 1 nr * CTS 
197* 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1985 
SKELTESTAL  TIL 3TUHN1RQ  (l) 2,1 0 1,8 1,6 1, 6 1, 6 1, 6 1,* 1,« 
DOOTS k •aWFABHIKATA TIL SALO (2) 10,5 11, 0 9,7 9,1 11, 3 11, 5 11,2 
(x) 9,1 
VALSEDE MBHOVARER 
Colla 8,4 7, 2 8,6 10,0 12, 0 12, 6 11, 9 14,1 12,5 
Svar« profiler 10,5 8, 9 9,0 8,7 9, 3 8, 8 8, 4 8,5 7,2 
Lette profiler 25,5 19, 8 20,6 19,0 19, 4 21, 1 19, 6 17,0 17,4 
heraf Arneriejgeetal (9,9) (7, 9) (8,6) (7,7) (7, 7) C8, 8) (8, 7) (7,4) (7,6) 
ValBtrid 12,8 9, 2 10,* 10,2 11, 1 12, 1 10, 8 10,5 11,1 
Bind, også til rer 8,2 5, 5 7,1 6,4 6, 6 7, 1 6, 0 5,2 *,« 
Tykke og —llenrtykke plader 17,6 1*, 5 12,5 12,3 12, 6 13, 0 12, 5 12,8 12,5 
tyndplader 29,3 21, 7 26,8 27,* 28, 0 29, 2 26, 3 26,1 29,1 
I ALT 112,4 **, 9 95,0 94,0 99, 0 104, 0 95, 5 94,2 94,6 
SAMLET I AV 12*,9 100, 0 106,5 104,7 111, 9 117, 0 108, 3 105,1 
(1) Inklusive leeeektion  i wafhuglge stålstøberier. 
(2) undtagen til vmlsning eller gemraluning  i F»lle»ukabet, InHaelTa  ingots og halvfabrikata  til rer. 
<*> Tjrek skan. i^. 

- 31 -
b) Status for  råstål 
Den hurtige  udvikling  inden for  stren,gstøbning  gør det ret vanskeligt  at 
sammenligne  råstålproduktionen  fra år til år på  grund af besparelserne  i 
forbindelse  med de  producerede  stålingots.  Over en lang periode  har man ved 
produktionen  af råstål undervurderet  den reelle udvikling  inden for  færdig­
varer. 
I status  for råstål er den  opnåelige  produktion  ved strengstøbning  for  1985 
baseret på oplysninger fra virksomhederne  korrigeret  for hidtidige  tendenser. 
Et af EP1 s stålindustris  mål bør  være så hurtigt som muligt at nå den  størst 
mulige produkrtionssats  ved strengstøbning,  hvilket  vil sige mellem  85 og 9C$> 
af den mulige nødvendige råstålproduktion,  hvilket  ligger væsentligt  over 
de 63% som man i  øjeblikket  kan skønne for  1985« 
STATUS FOR RASTAL TKBEL  9 
(i min  t-ohs) 
1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1985 
I. INGOTÆKVIVALENTER 
Forbrug (1) 
Lagerandringer  (2) 
Eksport 
Import 
Forbrug  af skrot i 
valseværker 131,2 
• 1,0 
3*,3 
7,* 
0,2 111,4 
- 1,1 
26,8 
',8 
0,2 124,2 
• 5,7 
21,5 
12,* 
0,2 117,8 
- 1,1 
27,7 
12,* 
0,2 118,1 
-0,7 
33,2 
11,1 
0,2 126,0 
•.1,5 
32,1 
11,6 
0,2 120,7 
- 0,7 
28,31 
11/J 
0,2 117,4 
- 3,6 
29,9 
8,1 
0,2 118,5 
IV* 
i 
Ækvivalent  produktion 
af ingots 158,9 129,2 138,8 131,7 139,3 147,8 136,5 135,3 ' 13*,1 
II. TILSVARENDE  PRODUKTION 
AP RASTUL 
Mulig produktion  ved 
s trengs tøbning (3) 
Produktion  ved streng­
støbning  (4) 
Korrektion  for streng­
støbning (5) 22,9 
19,0 
3,3 33,4 
20,7 
3,6 *2,6 
27,2 
*,» 48,8 
32,1 
5,* 54,9 
38,6 
4,7 58,7 
*3,7 
7.* 70,9 
50 56,6 110 
»2,5 
14,4 
Produktion  af råstål (6) 155,5 125,6 134,0 126,1 132,6 140,2 127,7 125,4 119,7 
(1) For prognoseårene  er omregningskoefficienten  1,290. 
(2) Lagre hos producenter  og handlende. 
(J) Tal for 1985  anslåede 
(4) Hypotese for udnyttelsessats  af mulig produktion,  75% i 1985. 
(5) Ingotbesparelser  på strengstøbningsanlag;  produktion  ved strengstøbning  x 0,175. 
(6) Produktion af  ingots + korrektion  for strengstøbning. 

- 32 -
c) Udvikling  af ministålværker 
I forbindelse  med produktionsstrukturer  bør der foretages  en nærmere  under­
søgelse af ministålværkernes  betydning  for den øjeblikkelige  udvikling  i 
den europæiske stålindustri.  Disse værkers  struktur vil nemlig sandsynlig­
vis komme  til at udvikle  sig og supplere  de integrerede  værkers  struktur. 
1. Økonomiske  aspekter 
Behovet for en omstrukturering  af den  europæiske stålindustri nødvendiggør 
automatisk  en klarlæggelse  af miniværkernes  rolle i denne nye struktur. 
Miniværkernes  forholdsvis  tilfredsstillende  økonomiske  resultater  sammenholdt 
med de integrerede  værkers  gør det rimeligt  at formode,  at disse værker også 
i fremtiden vil  kunne producere  alle de forskellige  produkter,  som de med  held 
producerer  for øjeblikket.  Dette forudsætter  naturligvis  en tilsvarende  om­
strukturering  af integrerede  værker. 
Miniværkerne  har en række fortrin  frem for integrerede  værker,  som for eksempel  : 
- meget lave investeringsomkostninger, 
- enkel administration, 
- billig salgsorganisation. 
Hertil føjer sig den betydelige tekniske  udvikling,  der er  sket inden  for 
elektrostålværker  i de seneste år. 
Nedsat forbrug  af elektroder  og elektrisk  energi (<"~30%) samt  øget produktivitet 
(indtil 100%). 
Den væsentligste  faktor i dette gunstige forhold  er imidlertid  skrotprisen. 
For at opnå samme kostpris  på flydende  stål i produktionsvejen  højovne  -
oxygenstålværker  og i miniværkernes  produktionsvej  skal skrotprisen  ligge på 
følgende  niveau  (idet der ses  bort fra kvaliteten)  : 
P skrot 0,85 x P råjern) C 02 C el 
0,8 x 1,05 
hvor 
P [skrot! er prisen  på skrot 
P råjerni er prisen  på råjern 
C 02 er produktionsomkostningerne  i et oxygenstålværk 
c. 
el er produktionsomkostninaerne  i et elektrostålværk 

- 33 -
Gennemsnitsprisen  på skrot ligger ca.  40 ECU  under denne ligevaegtspris. 
Der må naturligvis  regnes med meget store udsving  i denne fordel som 
følge af de  forskellige  geografiske, tekniske  og økonomiske  forhold. 
Ministålværkernes  bedre konkurrenceevne  i forhold  til de integrerede  stål­
værkers  formindskes  hurtigt  med stigende skrotpriser. Erfaringen  har imid­
lertid vist, at sådanne  stigninger  kun optræder i  forbindelse  med tilsva­
rende stigninger  i stålpriserne, og at der  derfor fortsat  er en tilstrække­
lig gevinstmargen. 
2. Kvalitative  og kvantitative aspekter 
Spørgsmålet om miniværker er  derfor nøje forbundet  med skrotproblemet. 
I Europa er det  ikke nødvendigt at  uddybe spørgsmålet om  jernsvamp,  som i 
miniværker  vil kunne anvendes  som alternativt  råmateriale, da  dette produkt  -
idet der ses  bort fra  spørgsmålet om  disponible  mængder -  ikke vil  kunne ud­
bydes  til under 130 ECU  pr.t. Det vil sige ca.  det dobbelte  af den nuværende 
gennemsnitspris  på skrot. 
Skrotproblemet  kan anskues ud fra tre synsvinkler  : 
- kvalitet, 
- samlet  dispobibilitet  og udviklingen  i de forskellige  forbrugende  sek­
torers behov, 
- regional  disponibilitet. 
Kvalitet 
I forbindelse  med nærværende  kapitel  har spørgsmålet om  skrotkvaliteten  kun 
betydning  som begrænsende  faktor for  miniværkernes  vareudbud.  Generelt  set 
er miniværkernes  produktion  begrænset  til 3 hovedkategorier  : 
- armeringsstål, 
- andre lette profiler, 
- valstråd. 

1 
- 34 -
Skrotkvaliteten  er utvivlsomt  af en sådan  art, at 100% af armeringsstålet 
kan produceres  i miniværkerne. 
Med hensyn  til produktionen  af andre lette profiler  og valstråd  findes der 
ikke nøjagtige  statistiske  oplysninger  om kvaliteten,  men talrige  oplysninger 
fra eksperter giver grundlag for  at anslå, at  mindst 60% af  denne produktion 
også vil kunne klares af miniværkerne. 
Med disse tal  som referencemateriale  ville der i 1985  teoretisk  set kunne 
fremstilles  følgende  produkter  i ministålværkerne : 
- armeringsstål 7,6 Mt 
- andre lette profiler  9,8x0,6  5,9 Mt 
- valstråd 11,6 x 0,6 7,0 Mt 
20,5 Mt 
Til en sådan  produktion  ville der med en  udnyttelsesgrad  på 85% og en  metal­
udnyttelse  på 90% kræves en  kapacitet  på 26,8 Mt. 
Der registreredes  i 1981 kun en  kapacitet  på 20,1 Mt. På  grundlag  af dette tal 
skulle man således  kunne tro, at der var  mulighed  for en vis yderligere  ud­
vikling. Det skal imidlertid  bemærkes, at erklæringerne om  kapaciteten  er ret 
konservative. 
Generelt set ændrer værkerne desværre  ikke tallene  for deres kapacitet,  når 
de øger produktiviteten,  og som  tidligere  nævnt er  produktiviteten,  netop i 
denne sektor, steget  væsentligt. 
Ud fra disse synsvinkler  ville det derfor være meget  farligt  at tilskynde 
til opførelse af nye miniværker af  hensyn  til den samlede  kapacitet. Dette betyder 
ikke, at en  revision  af kapaciteten  på regionalt plan ikke  kunne være ønskelig. 
Men inden dette  problem  behandles,  må det nødvendigvis undersøges, om der er  til­
strækkelige mængder  skrot  til rådighed  for en sådan  udvidelse. 
Samlet disponibilitet_og  udviklingen  i de forskellige  f°£brugende_sektorers_ 
behov 
- Disponibilitet 
Ved behandlingen  af dette emne vil vi begrænse os  til udviklingen for  markedsført 
skrot. I 1974 nåede den markedsførte skrotmængde  sit højdepunkt med  ca. 37 Mt. 
Ved ekstrapolering  af tallene  fra nævnte år opnås ca. 47 Mt  for 1985. 

- 35 -
Da stålforbruget  inden for  Fællesskabet  ikke har nået det  forventede 
niveau, må dette tal  ændres  til ca. 42 Mt.  Selv dette  ændrede  tal virker 
meget optimistisk, hvis  man sammenligner  med det  tal, der blev nået i 
1982, nemlig ca.  33 Mt. 
Det er klart, at dette tal ikke  afspejler  den virkelige  disponibili tet, da 
det dels  er fordrejet  af den  ringe efterspørgsel og  dels af prisen,  der 
ikke er tilstrækkelig høj  til at fremme  indsamlingen. Dette betyder,  at 
de 42 Mt muligvis vil  kunne nås, men at det  vil være meget farligt at 
regne med et højere  tal. 
- Udviklingen  i de forskellige  forbrugende  sektorers  behov 
Skrot bruges i følgende  sektorer  : 
- højovne 
- oxygenstålværker 
- elektrostålværker 
- ministålværker 
- specialstål 
- rørproducenter 
- stålstøberier, 
- jernstøberier, 
- eksport. 
I højovnene er  forbruget allerede  faldet  til et meget lavt niveau,  og 
det kan måske  for fremtiden betragtes  som en  ubetydelig  mængde. 
Det skal  bemærkes, at oxygenstålværkernes  forbrug,  der er  meget elastisk, 
ligger mellem 80 og 300 kg  skrot pr.  t stål. 
Den nedsatte  anvendelse  af nyt  afklippet materiale  som følge af indførel­
sen af strengstøbning  vil således  kunne opvejes  af nedsat anvendelse  af 
chargeringsmateriale. Man'  må imidlertid  regne med, at  skrotten,  når der 
anvendes  mellem  200 og 300  kg., næsten  gratis omdannes  til stål. I det 
mindste energimæssigt set  ville det ikke kunne betale sig  at anvende  mindre 
skrot i oxygenstålværkerne.  Under forudsætning  af, at den nuværende  anven­
delse af skrot fastholdes, vil disse  værker  fortsat  være nettokøbere af 
skrot, og på denne baggrund  må der afsættes  ca. 10 Mt skrot  til dette  for­
mål. 

- 36 -
Det kan forventes,  at den  del af specialstålet,  der produceres  i 
oxygenstålværker,  vil stige, navnlig  på grund af indførelsen  af støbe-
skemetallurgi,  og dermed  vil denne sektors  behov for  skrot kunne stige 
en smule.  Forbruget  i elektrostålværker,  der producerer  halvfabrikata 
til rørfremstilling,  kan forventes  at forblive  mere eller mindre  kon­
stant. 
Det samme gælder for stålstøberierne. 
Jernstøberiernes  aktivitet  er aftagende.  Forskellen  mellem  prisen på 
støberiråjern  og på skrot tilskynder  imidlertid  støberierne  til at anvende 
mest muligt skrot.  Der må  derfor afsættes  samme skrotmængde  hertil som for 
øjeblikket, også  selv om deres aktivitet  ikke fortsat  aftager. 
Indtil 1977 var Det europæiske Fællesskab nettoimportør  af skrot. Derefter 
ændrede  forholdet sig,  og nettoeksporten  nåede op på omkring 2 Mt i 1982. 
Ud fra ovenstående  betragtninger  har vi udarbejdet  3 hypoteser  om skrotbe­
hovet i de øvrige  sektorer  for at finde den resterende  mængde  skrot, der 
står til rådighed  for miniværkerne. 
Pessimistisk 
hypotese  for 
ministålvær­
kerne 
Mt Middelgod 
hypotese  for 
ministålvær­
kerne 
Mt Optimistisk 
hypotese  for 
ministålvær­
kerne 
Mt 
Disponibel  mængde  skrot 
i alt 42,0 42,0 42,0 
Forbrug i højovne 0,6 0 0 
Forbrug i oxygenstål­
værker 10,0 6,0 3,0 
Elektrostålværker  og 
andre støberier  end 
miniværker  (udnyttelses­
grad 60% af den  nuværen­
de kapacitet) 16,8 16,8 16,8 
Jernstøberier 4,0 3,5 3,0 
Nettoeksport 2,0 1,0 0 
Disponibel  mængde  til 
ministålværkerne 8,6 14,7 19,2 

- 37 -
Set er klart, at der  selv i bedste  fald ikke vil  være tilstrækkelig 
skrot til rådighed  til hele den produktion  af produkter,  som ministål-
værkerne  teknologisk  set er  bedst rustede  til at fremstille.  Der vil 
derfor restere  en vis mængde armeringsstål,  lette profiler  og valstråd, 
som må produceres  i integrerede  værker. 

- 38 -
6. Råstoffer  og skrot 
a) Råstoffer 
Med 1985 henholdsvis  1990 som  tidshorisont  vil verdensproduktionen  af jernmalm 
sandsynligvis  gennemløbe følgende  udvikling: 
PRODUKTION AP JERNMALM  TABEL  10 
(mio tons) 
1980 1985 1990 
EP 35,2 28,2 27,0 
Sverige 28,5 26,0 25,0 
Resten af Europa 18,6 20,9 21,9 
USA 77,8 73,0 68,0 
Canada 51,2 50,0 50,0 
Brasilien 91,5 102,0 140,0 
Mexico og resten af Sydamerika 40,3 43,4 46,2 
Afrika 64,6 71,8 92,6 
Indien 40,0 47,0 50,0 
Resten af Asien 2,0 2,1 2,8 
Australien  og New  Zealand 106,0 106,0 112,0 
Kina og Nordkorea 81,0 86,0 90,0 
USSR 249,0 260,0 270,0 
Andre statshandelslande 11 ,7 14,6 14,5 
AFRUNDET I ALT 895 930 1 .010 
Hvis man kan  regne med, at  tallene  holder  inden for IC70,  vil status  for "udbud­
efterspørgsel" bevæge sig  mod en ligevægt  efter et betydeligt  udbudsoverskud 
i 1980. 
UDBUD-EFTERSPØRGSEL:  JERNMALM 
(mio tons) TABEL 11 
udbud efterspørgsel 
1980 895 805 
1985 930 910 - 950 
1990 1 .010 1.000 - 1.050 
På lEP-niveau  vil prognosen for stålproduktionen udmøntes  i et behov i 1985 for 
malm på mellem 130 Mt mod et  forbrug  på 146,8 Mt i  I98O. 

- 39 -
Hvis man regner med et  internt  malmproduktionsfald  til 28,2 Mt  vil der mangle 
mellem 113»3 og 123,3 Mt,  hvilket  kan sammenlignes  med en  faktisk  import på 
115 M-t i 1980. 
Ef's stålindustri  deltager  i øjeblikket  direkte  i fem mineprodukter  i tredje­
lande. Størstedelen  af forsyningen  er imidlertid sikret  gennem  langtids-
leveringskontrakter.  I den  umiddelbare  fremtid vil  denne situation  næppe ændres 
meget, men EP*s finansielle  støtte  til projekterne  i disse tredjelande vil  på 
længere  sigt kunne udgøre en yderligere stabiliserende faktor  for forsyningen. 
b) Skrot 
Med hensyn  til skrot anvender virksomhederne først  og fremmest omgangsjern. 
Indtil for ganske nylig udgjorde  denne kilde 
Denne anden vil imidlertid  ændres væsentligt  som følge af det  stadigt  øgede 
antal strengstøbeanl^g,  som medfører  et fald i mængden  af omgangsjern.  Instal­
lering af strengstøbning  i et typisk integreret  værk øger  i gennemsnit behovet 
for indkøb af skrot (115 kg/t  færdigvarer),  mens behovet  for indkøb falder 
(40 kg/t  færdigvarer),  hvis dette  anlæg  tilsluttes  et elektrostålværk. 
Antages et specifikt  forbrug  af skrot på 240 kg i  LD-konvertere,  en vægtmæssig 
strengstøbeandel  på (81$ for  elektrostålværker  og for  oxygenstålværker), 
og at 2&fo af den  samlede  produktion  foregår  i elektrostålværker,  vil behovet 
for køb af  skrot i 1985  blive 42, Mt. 
8KHOT1 Behov for kels i 1985 (»do  ton«) 
TABEL 12 
Prooee Produktion  af råetål Produkter 
til Balg Jehov for køl pr. 
t produkt Behov for 
køb 
Elektro 31,0 heraf 125,0 ved strengståbning ( 6,0 Bom ingots 22,7 
4,7 (1.069) 
(1.109) 24,3 
5,2 
Oxygen 88,4 heraf C57,5 ved atrengståbning 
130,9 som ingots 52,4 
23,9 ( 180) 
( 65) 9,4 
1,6 
Stålstøberier 1,4 1,4 ( 830) 1,2 
Hejovne 
•f 0,6 
I alt 120,8 120,8 103,7 42,3 

- 40 -
De samlede  ressourcer  af skrot til rådighed for stålindustrien i EP  vil 
sandsynligvis  være 41,6 Mt i 1985.  Udbud  og efterspørgsel  vil på dette tidspunkt 
så godt som balancere. 
13 
Behov for og  ressourcer  af skrot (mio tons) 
Produktion  af råstål 
Forbrug  af skrot 
Omgangsjern 1974 1975 1976 1977 1978 1985 
Produktion  af råstål 
Forbrug  af skrot 
Omgangsjern 153,5 
64,7 
31,0 123,5 
54,1 
26,1 132,2 
57,7 
25,9 124,4 
55,0 
24,9 131,0 
59,1 
24,3 118,3 
53,3 
13,1 
Stålværkers behov for køb 
Forbrug  i støberier 
Forbrug  i højovne 33,7 
1,6 
2,2 28,0. 
1,6 
1,8 31,8 
1,5 
1,7 30,1 
1,4 
1,6 34,8 
1,3 40,2 
1,2-
0,6 
Behov i alt 37,5 31,4 35,0 33,1 37,5 42,0 
Rester fra bearbejdning 
Skrot (kasserede  emner) 15,2 
21,2 13,9 
17,o 1*3.8 
27,8 
Interne ressouroer  på markedet, 
i alt 36,4 30,9 41,6 
Behov, som ikke kan dækkes af de 
interne  ressourcer 1,1 0,5 0,4 
7. Energi 
Mængdemæssigt  forventer  man ikke energiforsyningsvanskeligheder  fra nu af og  til 
1985. Situationen  for højoven, som er  mere kompleks og af  relativt  større  betyd­
ning, kræver en række  mere detaljerede oplysninger. 
a) Energiforbrug  i højovnen 
Højovnens  energiforbrug  (klargøring af  malm medtaget)  faldt fra 23,7 GJ Pr. t rå­
jern i 1974 til  20,9 GJ i 1980, altså et  fald på ca. 12$. For  perioden  1981-198S 
kan forventes  et langsomt, men vedvarende  fald i det specifikke energiforbrug, 
som vil falde  med ca.  lofo til ca. 19 GJ. Behovet for gas og  elektricitet  vil imid­
lertid stige fra 2,24 GJ (i 1980)  til  2,4 GJ i 1985,  hvilket  vil medføre, at 
behovet for fast og flydende  brændsel i 1985  vil udgøre 16,6 GJ pr. t råjern. 

- 41 -
b) Energitilførsel  til højovnen 
For at dække produktionsbehovet  for råjern  i 1985  kræves,  der, dersom man und­
lader indsprøjtning  af flydende  og gasformige  brændstoffer,  ca. 42 Mt  koks. 
Koksværkerne anslår,  at forkoksningskapaciteten  i EP i 1985 hør  være  73 Mt/år 
med en produktion  på op  til  65 Mt,  hvilket  vil være tilstrækkeligt  til at klare 
behovet i stålindustrien  og anden industri  samt eksporten. 
c) Energibesparelser  (l) 
Energiprisens andel  af produktionsprisen  for stål  er ca.  30% i den  integrerende 
stålindustri  og 20% i  elektrostålindustrien.  Den endelige virkning  afhænger 
af prisen på energi,  men denne kan afbødes af en  rationel  udnyttelse  af energien. 
De energibesparelser,  som kan  realiseres  i 1985, kan, i  forhold  til forbruget  i 
1979» vurderes  til mindst  7-8% (5-6 Mt om  året). Dette  kan ske  gennem: 
- Anvendelse  af energioptimale  råstoffer; 
- mere effektiv  energistyring, f.eks. genvinding  af varme; 
- tilbagevenden  til anvendelse  af energigenvindingsteknikker, f.eks. genvinding 
af modtrykket  i gigten og af  konvertergassen. 
8. For  stor uligevægt mellem  udbud og efterspørgsel 
Stagnationen  af stålproduktionen  i EP sammen med det  lave interne forbrug  og en 
utilstrækkelig konkurrenceevne  i forbindelse  med eksporten  ville ikke i sig selv 
have ført  til en strukturmæssig uligevægt, dersom  produktionskapaciteten ikke 
samtidig  var steget betydeligt siden  1974 og  således har medført et alvorligt 
og vedvarende  misforhold  mellem  udbud og efterspørgsel. 
a) De vigtigste  grunde  til uligevægten 
Kapacitetsforøgelsen  er en konsekvens både  af konkrete  beslutninger  vedrørende 
kapacitet  - truffet  lige før krisens  begyndelse  - og den  produktivitetsforøgelse, 
som skyldes omstrukturering  og rationalisering  gennemført  da krisens  strukturelle 
karakter blev  åbenbar: 
- salgspriserne  under hajkonjunkturen  1973/1974  medførte,  at talrige  producenter 
bevarede  eller atter igangsatte  anlæg, som kun  var lidet ydedygtige; 
- i samme  periode blev  det besluttet  at gennemføre omfattende  investeringsprogrammer 
til udvidelse  af kapaciteten  ud fra prognoser  om et  fortsat og vedvarende  stigende 
behov. Det anslås,  at disse programmer  medførte  en nettoforøgelse  af kapaciteten 
på ca. \% i forhold  til  1973; 
(1) EP"s  stålindustris  andel udgør ca.  8% af EP's  primærelektricitetsforbrug  og 
20% af industrisektorens. 

- 42 -
- den omstrukturering  og rationalisering,  som er  påbegyndt  siden  1975»  nar med­
ført et spring i anlæggenes produktivitetsforøgelse.  Udbyttet  i tons er mellem 
1972 og 1980 i  gennemsnit forøget  med 47^  for højovne,  oxygenkonvertere  og 
lysbueovne,  med 69$  for strengstøbning  og med 105$ f°r  båndvalseværker.  På et 
tidspunkt  med produktionsstagnation  medfører  en sådan produktivitetsforøgelse  et 
kapacitetsoverskud,  som alene mere end kompenserer for gennemførte  lukninger. 
Siden  1974 ©r der  således opstået  en betydelig  uligevægt mellem  udbud og efter­
spørgsel  inden for alle de væsentlige  produktkategorier.  Den installerede  pro­
duktionskapacitet  har i gennemsnit  oversteget  det teoretiske kapacitetsniveau, 
som med en  udnyttelsessats  på henholdsvis  85$ og 80$  vil kunne opfylde produktions 
behovene  med 23$  for råstål  og med 27$  for færdigvarer.  I 1980 og  I98I blev dette 
strukturelle  overskud yderligere  større  (jf. tabel  14). 
Overskud af produkt 1 onakapaoi  t et TåHJI 14 
(i nio tons o er i 4) 
ir 1974 1975 1976 1977 1978 19 79 19J 10 19 81 
Protalrt ton % tan X tao X tan X tao X ton X ton X tea X 
i RIOTIL -*,o "2,2 42,0 22,1 39,9 20,2 52,3 26,1 46,1 22,8 37,9 18,6 52,1 25,7 25/ 
II FSRDiaVAHHl * 
Svare og lette profiler 0,4 0,8 11,7 23,0 11,8 22,9 13,2 26,3 12,6 24,9 9,6 19,6 12,1 24,7 15.9 31.6 
(og halvfabrikata  til rei I 
Valstråd -0,6 -3,9 5,0 30,7 3,7 22,2 4,8 27,3 4, 24,3 3,1 16,4 4,8 25,1 M 30.8 
Band, også til rer 0,6 5,5 4,1 37,3 3,0 25,2 4,0 33,3 *,1 33,1 3,2 26,2 4,0 34,8 **« 40,4 
Vamvalsede  plader 0,3 1,3 5,7 23,7 9,2 36,7 10,8 40,9 11,3 41,2 9,9 35,5 10,2 37,1 34,8 
Koldvalsede plader 1/8 4,8 13,5 33,4 8,0 19,4 8,8 20,6 8,2 19,1 7,5 17,1 11,6 26,1 11,4 25,9 
I alt (afrundet) 2,3 1,7 39,8 27,9 35,6 2*,3 42,0 28,2 41,0 27,0 33,6 22,1 42,8 28,3 «,3 31,1 
:n COILS -1,5 -2,7 18,5 30,2 9,6 15,2 12,0 17,9 9,3 13,7 7,9 11,3 16,0 21,9 M.9 20,3 
IB - Der forudsat  tee en udnyttelsesgrad  på 8556 for råartAl  og 805É  for fardigvarer. 
EP's stålindustri  har således været  ude af  stand  til at tilpasse  sin struktur  til 
et marked,  hvor en betegnende  kraftig  og vedvarende vækst  er forsvundet,  og hvor 
årsagerne  til ustabilitet  har bredt sig. 
b) Forstærkede  negative virkninger 
Ud over stagnationen  i efterspørgslen  er det  således  investeringsbeslutninger  -
ikke korrigerede  eller kompenserede  for lukning af marginale  værker  - og forøgelse 
af produktiviteten  - mærkbar  men utilstrækkelig  til at muliggøre  en reel genska­
belse af konkurrenceevnen  - som er  ansvarlig  for den onde cirkel,  hvis negative 
virkninger  af flere grunde  ikke kan tåles: 

- 43 -
_ Udnyttelsesgraden  er for råstål  faldet væsentligt  i EP fra  87$ i 1974  "til i 
gennemsnit  65$ siden da og med et  yderligere  fald i I980/8I. Den  konkrete  virk­
ning heraf  i forhold  til en teoretisk udnyttelse  på 100$ kan  vurderes  som et 
tillæg på ca.  22$ til driftsomkostningerne (eksklusive finansieringsomkost­
ninger og skatter),  hvilket  svarer  til situationen,  da udnyttelsesgraden  var 
lavest  (55$) i  forhold  til den største  (95$)· Den ugunstige  stilling  i denne 
periode i forhold  til USA's industri  som har  kunnet opretholde  en kapacitets­
udnyttelse  mellem  85$ og 90$, har  derfor været betydelig. Selv  om den  japanske 
industri  har gennemløbet  en udvikling  svarende  til EP1 s har den  været i stand 
til i væsentligt  omfang  at mindske  virkningen  gennem  betydelige forbedringer 
for de andre elementer,  som indgår i kostprisen.  Således  befinder nulpunktet 
sig i øjeblikket  i Japan omkring  en udnyttelsesgrad  på 60$. 
- Den gennemsnitlige tekniske  kvalitet  af anlæggene  har været påvirket  i negativ 
retning,  idet ruan har holdt forældede anlæg  i drift og samtidig forsinket  for­
nyelse og modernisering  i forhold  til den japanske  industri.  Denne har gennem­
ført lukning  af forældet  kapacitet  i betydeligt  omfang og erstattet  den med 
moderne  anlæg ( i perioden  1977 til medio  1979 henholdsvis  - 23,3 og + 22,6 
Mt). Således  er procentsatsen  af teknisk  forældede anlæg (ifølge  international 
standard)  klart større i EP end i  Japan, medens det modsatte gælder for  teknisk 
udmærkede anlæg^. Vedrørende  driftsomkostninger  afspejler  forskellen  mellem 
.udmærkede  og forældede anlæg sig  i gennemsnit  gennem en byrde på ca.  25$. Det er 
sammen med udnyttelsesgraden  for kapaciteten  den mest betydelige enkelte 
virkning.  Selv om EKSF's  stålindustri  har lukket THOMAS-konvertere  og (næsten) 
MS-ovne,  valseværker for mellemtykke  plader og tyndplader,  gælder  det imidlertid 
stadigvæk,  at forskellen  i teknisk niveau  mellem EF's gennemsnit  og det  japanske 
for de vigtigste  faser af stålproduktionsprocessen  stadig er betydelig (tabel 
15)· 
l) Anlæggene  i 62 stålvirksomheder repræsenterende  88$ af  EF's almindelige  stål­
produktion  i 1979/80 har  været sammenlignet  med de  tilsvarende  japanske  anlæg, 
som tegneB sig for en  tilsvarende produktionssats.  Påhhvert  stadium  i produk-
tionscyklen  har der været  opstillet  kriterier  såsom alder,  dimension,  særlige 
specifikationer,  som bestemmer  anlæggets  ydelse,  alt vejet efter indvirkningen 
på konkurrenceevnen,  hvilket  har gjort det muligt i fem trin at klassificere 
den tekniske ydelse  fra udmærket til dårlig. 

- 44 -
TA35L 15 Teknisk niveau af stalvarksanlsg  i C? og i  Japan i 1930* 
Anlægstype oanlet undersogt X l:a" aoitet klassificeret  som: 
Anlægstype kapacitet 
(ni 0 t ons) (udmærket) 1-, 2 + 
(gennemsnit) 2 <darli K) 
HCJOITH 132,8 20 13 12 22 32 
JAPA:J 156,1 58 15 12 7 8 
oxyc~^c:"CT.Tia2 EC? 53,6 36 37 23 5 0 
JAP Ail 64,6 51 35 10 4 0 
VARI-SR233Åin)3VAL3S7/2?K3R EZF 70 23 16 32 24 5 
JAPA2I 53,4 42 31 9 12 5 
Ql'/iRTCVALSEVÆRKER S.P 15,2 20 8 24 35 13 
JAP Air 21,2 82 10 8 0 0 
KOLDVALo  KVÆRKER EØF 34,2 8 26 29 27 10 
JAPA_\- 23,2 44 23 10 17 6 
* I nogle tilfcalde  cr de oenest disponible  tal vedrcrende  valseværker fra  1977. 
Afvigelsen  er særlig  stor for højovne,  som repræsenterer  ca. 60$ af  fremstil­
lingsomkostningerne  (eksklusive  amortisering  og finansieringsomkostninger)  og 
for halvfabrikata,  hvor den gennemsnitlige  produktivitet  i EP faktisk  kun er en 
tredjedel  af den  japanske,  hvilket  hovedsagelig  skyldes  mindre værker  og dår­
ligere energinyttevirkning. 
Der skal også tages hensyn  til en betydelig  forsinkelse  inden for strengatøbning, 
som i 1981  udgjorde  71$ af den  japanske  produktion  mod 39$ i EP. Da  processen 
yderligere  er startet  senere  i EP, og da  anlæggene  er relativt  spredte,  er streng­
støbningen  i EP stillet  dårligere vedrørende omkostninger  i forhold  til Japan, 
hvilket konkret  kan anslås  til  12$ for et  udsnit,  som repræsenterer  65$ af den 
samlede strengstøbskapacitet. 
Kun inden for elektroovne  er EF's  anlæg teknisk  mere ydedygtige  end de  japanske. 
Generelt  kan det  konstateres,  at omfanget  af forældede anlæg  i forhold  til den 
samlede  produktionskapacitet  i EF i det  store og hele svarer  til kapacitets-
overskuddet,  hvilket  betyder,  at omfanget  af modernisering  af udstyr,  som vil være 
tilstrækkeligt  til at opfylde  behovet,  ved udvælgelse  af de mest ydedygtige  anlæg, 
i bemærkelsesværdig  grad vil svare  til den japanske  modernisering  og klart over­
hale de nordamerikanske stålværkers. 
- Selv om kapacitetsoverskuddets  virkning  på omkostningerne  varierer  alt efter den 
enkelte virksomheds  struktur,  og selv om de mikroøkonomisk  kan kompenseres  gennem 
indtjening  på andre omkostningselementer,  er den  negative  virkning  på salgsprisen 
generel og vedvarende. 

- 45 -
på grund  af den  snævre bruttomargen,  som industrien arbejder  med, har  enhver 
ændring af forholdet  mellem  pris og omkostninger  betydelig virkning  på drifts­
resultatet.  Det var, hvad  der skete i Fællesskabet  indtil  midten af 198l. 
Virksomhedernes  stræben  efter at forøge  salget for at kunne fordele  de faste 
omkostninger  mere hensigtsmæssigt førte  til en prisdannelse  på basis af marginal­
omkostninger  i stedet for totalomkostninger.  Den divergerende  udvikling  mellem 
disse og de således bestemte  salgspriser, afspejles  i katastrofale resultater 
ved betragtning  af driftsregnskaberne. 
•- o ——— 
I EF er den  situation,  som er  opstået af et  sammenfald  af forhold,  som direkte 
ferer til overskudskapacitet,  uholdbar. Alene hvad angår omkostningerne  er den 
samlede disfavør  udtrykt  i driftsomkostninger,  af kombinationen  af forældet  ud­
styr  og en minimal  udnyttelsesgrad  (55$) i  forhold  til kombinationen  af udmærket 
udstyr og en  maksimal  effektiv udnyttelsesgrad  (95$)? i  gennemsnit ca.  47% og  vil 
kunne stige  til ca.  6C$. 
For at få en  ide om den  relative  betydning  af disse to faktorer  er det  tilstræk­
keligt at sammenligne  dem med  andre variable. 
Afvigelsen  mellem det europæiske gennemsnit  og det japanske gennemsnit for  timc-
lønsomkostninger indebærer  i gennemsnit  en byrde på driftsomkostningerne  på 7%· 
Afvigelsen  mellem  energiprisen  for EF-producenter  (inklusive subsidier)  og ener­
giprisen  for amerikanske producenter  giver en uvæsentlig byrde  på 1$. 
På basis af den  EF-undersøgelse vedrørende  investeringer,  som blev gennemført 
i 1981, og ud  fra den produktion,  som er  nødvendig for  at opfylde  prognoserne for 
efterspørgslen,  vil den samlede uligevægt mellem  udbud og efterspørgsel  vare ved. 
I I985 vil den sandsynligvis  være  29$ for råstål  og"33%  for færdigvarer,  fordelt 
på 44% for varmvalsede bånd  og varmvalsede  plader  og 23% for  koldvalsede  plader 
(tabel  16 og 17 ). 
Det kan indvendes,  at disse data ikke omfatter  allerede  påtænkte  lukninger  i 
forbindelse  med bestemmelserne for støtte  til stålindustrien,  men disse lukninger 
har indtil nu ikke nået et omfang, som er  tilstrækkeligt  til væsentligt  at ændre 
resultaterne. Eventuelt  for store afgivne  skøn over  kapacitet,  ud fra et ønske om 
at kunne få tildelt  større  kvoter i forbindelse  med kriseplancn,  er ikke nok til 
at formindske  situationens alvor. 

TABEL '(S 
Ligevægt mellem  udbud og efterspørgsel  - 1985  _ EUR 9 (i mi  o t 
Produktion 
1980 Produk­
tions­Produktion 
1981 Produk­
tions­Skønnet 
produktion Nødvendig 
produk­Offentlig­
gjort pro­
duktions­
mulighed 
19RS UdnytteIsessats Kapacitetsoverskud 
mulighed 
1980 mulighed 
1981 1985 tionsmulig­
hed 1985 G) Offentlig­
gjort pro­
duktions­
mulighed 
19RS 1980 | 1981 | 1985 Mængde % 
I. RÅSTÅL 127,7 202,5 125,1 197,7 119,7 140,8 197,0 63,1 63,3 ©»8 56,2 28.^ 
II. FÆRDIGVARER • 
Svære profiler 8,4 15.7 8,5 16,0 7,2 9,0 15,6 53,5 53,2 46,2 6,6 42.3 
Lettere profiler 10,9 18,1 9,5 18,3 9.7 12,1 19,4 60,1 51,9 50.0 7,3 37.3 
Armeringsstål 8.7 12,2 7,4 13,0 7.5 9.4 12,4 71,2 57,0 60,5 3,0 24,2 
Valstråd 10,8 19,1 10,5 19,5 n.o 13,8 19,7 56,6 54,0 55,8 5,9 29,9 
Bånd  (2) 6,0 u,5 5,2 10,9 4,9 «,1 10,7 52,2 47,6 45,8 4,6 43,0 
heraf EX-TR- SPEC. (4,3) (7,9) (3,4) (7,1) (2,5) (3,1) (6,5) (54,8) (48,0) (38,5) (3,4) (52,3) 
Varmvalsede  plader  (2) 12,6 27,6 13,0 27,6 12,5 15,6 27,9 45,7 47,1 44,8 12,3 
heraf EX-TR- SPEC. (9,7) (19,2) (10,4) (19,0) (7,5) (9,4) (19,0) (50,7) (54,7) (38,5) (9,6) (>c^ 
Koldvalsede  plader 26,2 44,4 26,0 44,0 23,1 35,1 45,5 59,1 59,0 61,8 10,4 22,9 
I ALT (3) 83,6 148,5 80,1 149,2 eo,9 101..1 151,3 56,3 53,7 50,2 33,2 
III. VARMVALSEDE  BREDBÅND 
heraf Coils,færdigvarer 45,3 
(11.9) 72,9 
(17,2) 46,5 
14,1 73,4 
18,6 51,5 
12,9 64, 4 
16,1 76,5 
19,5 62,1 
69,4 63,4 
76,2 67,3 
66,2 12,1 
3,4 15,8 
17,4 
<1> Under forudsætning  af en udnyttelsesgrad  på 85% for råstål  og 80% for valsede færdigvarer. 
(2) inklusive  varmvalsede bånd  og plader,  ex-coils.  " 
<3) Eksklusiv  coils, som færdigvarer. 

TABEL T7 
Ligavagt  —11— udbud —T  ifiwimiiM  1 for ooile - 1965 
PRODUKT Pradukt 
ex-coila ninga— 
koeffloi-
ant Bahov for 
—ils ladven dig 
snitlig 
produk— 
tionsmu-
l±ghad_ Offent­
liggjort 
produk­
tions­
mulighed Udnyt­
telses­
grad Kapaoiteteoverakud 
Mtagde t 
Coils, fardigvarer 12,9 1,00 12,8 16,1 19,5 65,2 3,4Y 
Bind (1) 2,5 1,05 2,6 3,3 
Varmvalaede  plader (2) 5,o 1,07 3,4 6,8 
Koldvalaede plader 28,1 1,09 30,6 39 2 
I KL1 •8,5 - »,5 64,4 76,5 67,3 12,1 15.8 
(1) 50 X af den  Bamlede produktion  af bind. 
(2) 40 X af den samlede  produktion  af varmvalsede bånd. 

- 47 -
GENERELLE  MÅL FOR STÅL 1985 
Stålforskning og  -udvikling 
Den teknologiske udvikling,  som skyldes  en vellykket udnyttelse  af 
forsknings-  og udviklingsindsatsen,  har ydet et væsentligt  bidrag 
til fremskridt  og vækst for stålindustrien  over hele verden i løbet 
af de sidste to-tre  årtier.  Stordriftsfordele  ved anvendelse  af meget 
store højovne, indførelse af  basisk oxygenstålfremstilling med den 
høje produktivitet,  som denne medfører,  erstatning  af konventionel 
ingot-udstøbning med strengstøbning  samt datamatstøttet  automati­
sering af produktionsprocesser  er alle glimrende  eksempler  på, hvor­
ledes den ny  teknologi  har ført  til væsentlige økonomiske  besparelser 
og forbedring  af kvaliteten  af stålprodukter. 
Det omfang,  i hvilket  industriens produktivitets  effektivitet  har 
nydt godt af disse fremskridt, varierer  imidlertid  betydeligt,  idet 
vi har set  japanske  stålfabrikanter  overhale  deres væsentlige  kon­
kurrenter  i Europa og Nordamerika  inden for  mange nøgleaspekter 
af produktion  og bearbejdning  samt inden for produktudvikling. 
De bemærkelsesværdige  fremskridt,  som er  sket i Japa, skyldes  i vidt 
omfang det stadig mere betydelige innovative bidrag,  som landets 
industri  har ydet til stålfremstilling  siden slutningen  af 6o'erne. 
Uden tvivl er nogle af de faktorer,  som ligger bag denne pludselige 
teknologiske udvikling, regeringers  og virksomhedsledelsers  økonomiske 
mål og  politik,  det skub, som lå i den  ekstremt  hurtige  vækst i 
produktionen  (22 mio  tons i 196o  til 117 mio  tons i 1974-) for at 
kunne opfylde  et stadig voksende  behov, samt evnen  til hurtigt  at 
tilpasse  sig foranderlige internationale forhold. 
Senere er forholdene  for stålindustrien  internationalt  ændret  markant 
gennem den økonomiske  recession,  som fulgte  oliekrisen  1973-1974-,  og 
som stadig mærkes.  Konsekvenserne  har været særlig hårde i Fælles-

- 48 -
skabet, idet krisen  afslørede  strukturelle  svagheder og  forringet 
international  konkurrenceevne. 
Det er klart, at stålindustrien i Europa såvel som i andre  udviklede 
lande er inde i en ny  periode  i sin  udvikling. Derfor  er det ved et 
forsøg på at  forudsige  tendenserne  inden for forskning  og udvikling 
nødvendigt at erkende  denne skiftende  situation,  hvor de  fleste af 
de faktorer,  som skabte  perioden  med hurtig  vækst set  over de sidste 
3o år, ikke længere gælder, som  f.eks.  stærk økonomisk vækst og  lave 
energipriser.  Der er  derfor i høj grad grund  til at forvente,  at 
forbedringen  af eksisterende  og udviklingen  af nye  teknologier vil 
forblive  et ekstremt  aktivt  og konkurrencepræget område, på  basis 
af hvilket  alle væsentlige stålproducerende  lande vil  søge at  styrke 
deres konkurrenceevne. 
Inden for en  overskuelig fremtid regner  man ikke med en  dramatisk 
ændring  inden for jern- og stålfremstillingsteknologi, og  udviklingen 
vil hovedsagelig  ske gradvis  og i spring.  Det er  derfor  realistisk 
at forvente,  at industrien vil  forblive  afhængig af den  traditionelle 
produktionsmetode  højovn-basisk oxygenovn (og således af  kokskul)  som 
den væsentligste  metode  til stålfremstilling  suppleret  med skrot-
elektrostålovnen.  Mens industriforskning  i det væsentlige  vil blive 
centreret  omkring en  forbedring  af disse kendte  produktionsveje  gen­
nem optimering  og bedre  styring,  vil indsatsen  på længere  sigt om­
fatte mere grundlæggende  projekter  vedrørende den  tekniske  og økono­
miske gennemførlighed af  radikalt  nye processer  til jern- og stål-
fremstilling. 
Ved at medvirke  til forbedret  konkurrenceevne og  til modernisering 
og omstrukturering  af stålfremstillingen i Fællesskabet får  forsk­
ning og udvikling  følgende  vigtige  mål: 

- 49 -
- at mindske  omkostningerne  og øge  produktiviteten 
- at højne  produktkvaliteten 
- at minimere  kapitalomkostningerne  og kapitalforbruget 
- at forbedre produktydelsen  og udvide ståls anvendelsesområde. 
Nogle af disse områder,  hvor forskningen vil  være aktiv på mellem­
lang sigt, er opridset  herunder. 
Problemerne  - direkte  eller indirekte  - i forbindelse  med energi 
vil få en væsentlig  betydning for  de teknologiske  behov i stålindu­
strien og få indflydelse  på produktionsmetoder,  markedet  for stål­
produkter  og de ståltyper, som  vil kræves for at  opfylde disse 
markedsbehov.  Det faktum,  at energi tegner sig for  ca. 3o# af  omkost­
ningerne  ved stålfremstilling, gør i  sig selv dette  til et gunstigt 
område for procesforskning  og -udvikling. 
Inden for produktion vil  de to væsentlige  emner fortsat  være energ-
besparelser  og øget  smidighed  i anvendelsen  af energityper.  I for­
bindelse  med det sidstnævnte  vil der blive rettet en direkte  væsent­
lig indsats  i retning  af omlægning af stålværkers  energibehov  fra 
olie og naturgas  til et større  kulforbrug  og formindsket  anvendelse 
af de dyrere kokskul. 
Kulindsprøjtningssystemer er et  attrakt  middel  til at erstatte  svær 
fuelolie  ved indsprøjtningen i højovnen, og en  udvidelse  af anven­
delsen vil  gøre yderligere forskning  nødvendig. Kulindsprøjtning 
ved basisk  oxygenstålfremstilling  vil også blive undersøgt, så det 
bliver muligt at forøge den  tilladelige  skrotsats  og derved drage 
nytte af markedsudsving  for skrotpriser.  En reduktion  af kokssatsen 
kan forventes  gennem en  bedre drift og styring  af højovnen, som kan 
opnås gennem et  bedre kendskab  til sådanne  aspekter  som den kohæsive 
zone, mens bestræbelserne på at  finde metoder  til at fremstille 
højkvalitetskoks  fra lavkvalitetskul  vil fortsætte. 
Der ligger  interessante  muligheder  i anvendelsen  af plasmagas 
varmekilder inden for  jern- og stålproduktion.  Selv om denne tek­
nologi er på sit første  udviklingstrin,  viser forskningen  indtil 
nu, at anvendelsen  af plasmeopvarmning  i højovnen i væsentlig  grad 

- 50 -
vil formindske koksbehovet  samt øge produktiviteten. 
Inden for energibesparelser findes  en række  tekniske  fremgangsmåder, 
som omfatter genvinding  af latent og fri varme i den basiske  oxygen-
konverters  udstødningsgasser, den  frie varme fra konverterslagger  og 
en mere effektiv  anvendelse af  gasser,  som fremkommer  som biprodukter 
i stålanlægget. Inden for  valsning  og slutbearbejdning  kan energi­
besparelse  ske gennem  anvendelse af  direkte valsning  og varmtilføring, 
men udvidelse  af en sådan  praksis vil  afhænge af  udviklingen  af 
on-line varminspektions-  og reparationssystemer,  der kan  opfyld  de 
strenge overfladekvalitetskrav. Yderligere vil  foropvarmning af 
skrotcharger  til elektrostålovne ved anvendelse af den  frie varme 
og spildgas  med eller uden supplerende fuelolieforbrænding  give en 
værdifuld mulighed for at  spare elektrisk  energi  og forbedre  anlægs-
produktiviteten  . 
Det bør noteres,  at mange af de nødvendige  teknologier  er til rådig­
hed på dette område, således at  yderligere forskningsarbejde  i det 
store og hele vil  angå forbedring  og udvidet  anvendelse. 
Anvendelsen  af strengstøbning er et andet  etableret  middel  til at 
opnå væsentlige  energibesparelser,  og det anslås, at Fællesskabets 
produktionskapacitet vil  nå op på llo mio  tons i 1985, dvs. 59/'' af 
den samlede stålproduktionskapacitet.  Forskning  på dette område vil 
først og fremmest beskæftige sig med øget  produktkvalitet  samt behovet 
for at øge anlægsproduktiviteten. Vandret strengstøbning med  denne 
proces' lavere investeringsomkostninger vil  forblive  et aktivt 
udviklingsområde. 
Fremskridtene  inden for automatisering,  mekanisering og  robotteknik 
har været ganske  store inden  for de  forskellige  industrisektorer  de 
seneste år, f.eks. i automobilindustrien  og en øget vægt må tillægges 
deres anvendelse  inden for stålfremstilling. 
Der er også behov for at  prioritere  f.eks. mere udbredt anvendelse 
af automatisering  og udvikling  af teknisk  mere avanceret  datamat­
styringer  med henblik  på bedre  udstyrsanvendelse,  øget og  mere ens­
artet produktkvalitet,  reducerede  fremstillingsomkostninger  og bedre 
sammenkædning af  forskellige  produktionsstadier, f.eks.  strengstøbe-
maskiner  og valseværker. Det samlede  fremskridt  her vil være afhæn­
gigt af forbedring  i instrumentering  til overvågning og  inspektion 
samt til måling og  styring. 

- 51 -
Ud over, hvad der  allerede  er nævnt om koks, er  skrot et andet rå­
materiale,  som er ganske særlig værdifuldt på grund af de  store 
forskelle  i energibehov, der er mellem  smeltning  af skrot sammen­
lignet med reduktion  af jernmalm. Det er  klart, at de  fleste umiddel­
bare teknologiske  ændringer  vil medføre en forøget anvendelse af  skrot. 
Disse ændringer  omfatter  forøget anvendelse af elektrostålovne og 
strengstøbning  samt ændring i  basiske  oxygenovne, så der kan anvendes 
en større  procentdel  skrot.  Derudover er efterspørgslen  efter højt-
ydede specialstål voksende,  hvilket  medfører højere andele af  lege-
ringsmaterialer  og andre  materialer,  som gør det  vanskeligt  at gen­
anvende  skrot. Denne udvikling  har væsentlig  indflydelse  på den frem­
tidige efterspørgsel  efter og disponibilitet  af skrot og således 
på dets pris. 
Fremtidige  muligheder, som  vil kunne anvendes  til at løse et  muligt 
skrotforsyningsproblem,  omfatter  en større anvendelse af jernsvamp, 
fremstillet  ved direkte  reduktion.  Dette skulle  stimulere  en yderligere 
forskning  og pilotskala  demonstrationsforsøg med det formål at  udvikle 
en rnere økonomisk  attraktiv  såvel som miljømæssig  acceptabel  proces 
til fremstilling  af jernsvamp i Fællesskabet.  Disse processer  må 
nødvendigvis baseres på  direkte  anvendelse af kul  eller en kombina­
tion af direkte  reduktion  og kulforgasning  frem for anvendelse af dyr 
naturgas  som reduktionsmiddel. 
Et stadig  vigtigere  krav inden  for stålfremstillingen er, at anlæg 
og udstyr  skal have en større  fleksibilitet,  så de kan  opfylde  et 
større spand af  produktspecifikationer.  Maskinteknisk  viden kan bi­
drage vitalt  hertil  ved at gøre det  muligt for anlæg at  klare hyppige 
ændringer i  produktionsplaner  og samtidig  være i  stand  til at minimere 
produktionsomkostningerne.  En yderligere  udfordring  i udviklingsar­
bejdet på dette område er behovet for at modernisere  eksisterende 
anlæg, så de får en bedre  produktivitet,  kræver mindre  vedligeholdelse 
og - som nævnt før - er  mere fleksible. 
Inden for stålproduktteknologien  vil udviklingen  komme gradvis 
snarere end dramatisk, og  nogle af de faktorer,  som vil påvirke 
den fremtidige  udvikling,  er: 
- behov for at  opfylde  stadig  strengere  brugerkrav  med hensyn  til 
holdbarhed,  driftssikkerhed,  ensartethed  og omkostninger; 

- 52 
- behov for at  fremstille  produkter,  som er  bedre tilpasset  speci­
fikke anvendelser,  og for at  producere  avancerede  produkter  med 
større værditilvækst, især  af hensyn  til eksportmarkederne; 
- behov for at  erkende  og reagere  på ændringerne både  inden for stål­
fremstillingsteknologi  og i mønstret  for stålforbrug, hvor  det 
for så vidt angår hjemmemarkederne  ser ud  til at ville være et 
vedvarende  eller endog beskedent forøget behov  for pladeprodukter, 
medens behovet  på lange varer  vil falde (se afsnit II.3); 
- behov for at  imødegå  en stadig øget konkurrence  fra alternative 
materialer,  såsom aluminiumlegeringer  og plast, især inden for 
sådanne nøglebrugersektorer  som automobilindustrien·, 
- behov for et  endnu tættere samarbejde mellem stålproducenter  og 
stålbrugere  med henblik  på at fastlægge  en mere  offensiv  strategi 
til pleje af eksisterende  markeder  og til udvikling  af nye. 
I betragtning  af det  store udbud af stålprodukter,  er det  vanskeligt 
at finde frem til prioriteter,  men det menes, at en  væsentlig  faktor 
i forbindelse  med udviklingen  på dette område er energiknapheden. 
Stålprodukter  spiller  en væsentlig  rolle ved udnyttelse  af energi­
ressourcer,  ved energitransport  (off-shore  strukturer,  rørledninger) 
og ved energiproduktion  (elektricitetsfremstilling),  og energisek­
torens øgede behov  vil stille  større  krav til stål. Derudover  vil 
højstyrkestål gøre  det muligt at spare energi  inden for bilindustri­
en og transportsektoren,  eftersom  faldende  køretøjsvægt fører  til 
brændstofbesparelser. Behovet  for at  forlænge  den nyttige  levetid 
af komponenter  og produkter,  som er et  andet aspekt  inden for energi­
besparelse,  vil kræve forbedring  inden for korrosionsmodstandsdygtig-
hed og -beskyttelse  (beklædninger)  for produkter  samt forbedring  af 
de mekaniske egenskaber. 
Parallelt  med den  specifikke  produktudvikling  vil der ske mere  grund­
læggende  arbejde  på sådanne områder  som styrke-  og brudegenskaber, 
fremstillingsteknikker  (særlig  svejsning  og svejsbarhed),  formbarhed, 
højtemperaturopførsel  og ståls strukturmæssige opførsel.  En bedre 
videnskabelig  forståelse  af egenskaber, opnået  gennem denne forskning, 
vil vise, hvorledes  der kan ske  forbedringer,  samt give baggrundsdata, 
som vil støtte  maskinkonstruktion  og gøre det muligt at opstille 
internationale  regler,  normer og specifikationer. 

- 53 -
-elv om der  sikkert  kan opnås  bred enighed  om de fremtidige  tendenser 
i den ovenfor  skitserede forskning,  står det væsentlige spørgsmål 
tilbage,  hvorledes  den fortsat vanskelige  finansielle  situation  i 
industrien  vil påvirke  forskningsmidlerne  og den  hastighed,  med 
hvilken den teknologiske udvikling vil  ske. 
For det første  vil det på grund af den begrænsede  kapital,  som er 
til rådighed, være  logisk at forvente,  at der  vil blive givet 
prioritet  til investeringer  i ny teknologi,  hvor cost-benefit  for­
holdet er mest gunstigt,  og hvor indførelsen kan ske  forholdsvis 
hurtigt.  Dette vil klart påvirke  prioriteterne  ved forskningsplan­
lægning og  fremme  projekter,  som tager sigte  på at udvikle  kapital-
besparende  teknologier, f.eks.  billigere  anlæg og  udstyr. 
For det andet påvirker det nuværende  finansielle  klima industriens 
mulighed  for at støtte en tilstrækkelig  forsknings-  og udviklings­
indsats.  Overslag  over midlerne  til stålforskning  viser, at udgiften 
i Fællesskabet i  gennemsnit  er 2,2 ECU/t produceret  stål sammenlignet 
med 2,7 ECU/t i USA og 4,0  ECU/t i Japan.  Yderligere  er effektiviteten 
af dette lavere  støtteniveau i  Europa mindsket  på grund af den 
overlapning  af indsats,  som sker inden for forskning  på det  nationale 
niveau. 
Få denne baggrund  er der  fare for,  at det  teknologiske fremskridt 
og således den  teknologiske  konkurrenceevne  inden for stålfremstil­
ling i Fællesskabet  vil blive  forværret i de  kommende  år, eller i 
stadig højere  grad vil blive  afhængig af  licenser  og know-how købt 
fra fremmede  kilder.  Der er  derfor behov for, at Fællesskabets 
stålindustri undersøger  mulighederne  for et nærmere  samarbejde 
vedrørende  forskning  på områder,  hvor spørgsmål om  konkurrence  og 
kommercielt  følsomme  emner ikke umiddelbart  spiller  ind. I øjeblikket 
foregår det  mest omfattende  samarbejde  inden for det af EKSF finan­
sierede program,  som udgør ca. 8% af den  samlede  stålforskningsindsats 
i Fællesskabet. 

- 54 -
Muligheder  for øget  koordinering  og et tættere samarbejde  inden 
for stålsektoren  menes at eksistere  både inden for grundforskning 
og forskning  på længere  sigt, og inden for produktion  og bearbejdning. 
Faktisk vil den mulige  fordel  på dette sidste  område  kunne blive 
væsentlig på  grund af de høje omkostninger, som  tit er involveret. 
Virkeliggørelsen af  dette mål må  blive en af de væsentligste ud­
fordringer  for dem, som  arbejder  med tekniske  spørgsmål for Fælles­
skabets stålindustri på mellemlang og  lang sigt. 
Med henblik  på at opfylde industriens  fælles  teknologiske  behov 
vil Pvommissionen  fortsat  støtte  forskning  og udvikling, samtidig 
med at et nyt  initiativ  vedrørende  pilotskalaprojekter vil give  et 
værdifuldt og nødvendigt  incitament  til at føre  forskningen videre 
til storskala-demonstrationer  og i den  sidste ende  til kommerciel 
udnyttelse. 

BILAG 
A. GENEREL  FREMGANGSMADE VED  UDARBEJDELSE  AF PROGNOSERNE 
1. Ud  fra undersøgelser gennemført  i hvert enkelt land  vedrørende  forbruget inden 
for de forskellige  brugersektorer  mellem  1970 og 1978, er der på  EF-niveau  ud­
arbejdet  : 
- en tabel over stålforbruget  pr. produkt og pr. sektor for  1978, som  betragtes 
som basisår for prognosen  (almindeligt  stål og specialstål); 
- tabeller  pr. sektor,  som viser udviklingen  i det  specifikke forbrug  (F ) 
mellem  1970 og 1977  for hver  produkttype 
F s stålforbrug 
produktion kg stål 
t emne 
For EUR 9 er det  specifikke forbrug  i hvert land hvert  år blevet vejet  med 
stålforbruget mellem  1970 og 1977; 
- serier  for aktivitetsindeks  er ved  hjælp af en base med statistiske  data, 
registreret  i form af kronologiske  serier og styret af CROTTOS-systemet,  ud­
arbejdet  på EF-niveau  pr. brugersektor. 
Disse indeks  med 'basisår  1975 - 100 er  merværdiindeks for  faktoromkostningerne  
i faste  priser . For tre sektorer  er disse aktivitetsindeks  beregnet  på følgende 
måde: 
"andre brugere":  produktionsindeks vejet  med forbruget  i 1977 
"skibsværfter":  indeks for kompenseret  bruttoregistertons  (kBRT), 
"rørindustri":  produktionsindeks. 
2. Tallene  for  1985 repræsenterer  en tendens  udarbejdet  som følger: 
prognoser  for aktivitetsudviklingen  i sektorerne  er baseret på forholdet  mel­
lem aktiviteten  og den  skønnede  udvikling  af de vigtigste  makroøkonomiske 
variable  i perioden  I98O/1985.  Disse er 
1. Bruttonationalprodukt 
2. Privat og offentligt  forbrug 
3. Faste bruttoinvesteringer 
4. Industriproduktion, 
udpeget i forbindelse  med Femte program for  den økonomiske  politik  på mellem­
lang Sigt udarbejdet  af Kommissionen  sammen med  medlemsstaterne. 

Bilag - 2 -
- prognoser over  forbrug pr. produkt  er udarbejdet  ved på "brugerselctorens  aktivi­
tet at anvende koefficienter  for det  specifikke  stålforbrug  afledt af tidligere 
tendenser og eventuelt  korrigeret  efter den seneste udvikling, 
B. OVERSIGT OVER PROKJKTIQNSPRCKMOSER 
Vedrørende  de produktkategorier,  som er angivet i tabel 8, skal det noteres, at: 
- coils som færdigvarer,  ikke har været genstand for  en selvstændig prognose. Pro­
duktionen  for 1985 er anslået ud fra den hypotese,  at fordelingen  af behovene i 
1981 mellem tykke  og middeltykke  plader, tyndplader  og coils vil forblive  uændret. 
Ser man på den forløbne  udvikling  er det sandsynligt,  at en sådan hypotese  vil 
føre til en mindre undervurdering  af produktionen,  men dette vil ikke få konse­
kvenser. Produktionen  af varmvalsede bredbånd  vil i så tilfælde  blive lidt 
overvurderet  på grund af det forøgede behov for  tyndplader  og tykke og mellem­
tykke plader, på grund af de større tab,  som bearbejdningen  af disse produkter 
medfører i forhold  til coils som færdigvarer; 
- på samme  måde baserer prognosen for  produktionen  af armeringsstål  sig på en vis 
stabilitet  i dette produkts  andel inden for lette profiler; 
- tykke og mellemtykke  plader og tyndplader  omfatter  både koldvalsede  og varm­
valsede produkter.  Tabellen  herunder  angiver fordelingen  mellem varmvalsede  og 
koldvalsede  plader,  idet der stadig forudsættes  en uforandret  struktur i forhold 
til den forudgående  periode. Da de berørte mængder  er minimale,  har denne 
skelnen kun betydning  for nøjagtigheden  af beregningen  af behovet for  koldval-
aede plader. 
(Anr.exe) 
PRODUKTION  AF  PLADER 1974-1980 - 1985 
(mio tons) 
PRODUKT 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1985 
TYKKE  OG IBLLEMTtfKKE PLADER 17,575 14,494 12,526 12,262 12,601 13,005 12,461 12,839 12,3 
- vannalaacie 17,450 K,382 12,366 12,097 12,414 12,822 12,265 12,626 12,1 
- koldwtsode 0,125 0,112 0,160 0,165 0,187 0,183 0,196 0,213 0,2 
TYNDPUHR 29,269 21,731 26,766 27,374 28,032 29,248 26,332 26,102 28,3 
- vanatlaade 0,559 0,291 0,320 0,390 0,454 0,451 0,335 0,340 0,4 
- kokMMde 28,710 21,440 26,446 26,984 27,578 28,797 25,997 
i 25,76* 27^9 
1 ALT  «JJ«ftLSEDE PLADER  . 25,975  28,1 
I ALT •MVALSEDE PLADER  12,966  12,5