Offentliggørelse af enhedsdokument med ændringer efter godkendelse af en ændring af mindre omfang i overensstemmelse med artikel 53, stk. 2, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012

(2021/C 125/04)

Europa-Kommissionen har godkendt denne mindre ændring i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, tredje afsnit, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 664/2014 (1).

Ansøgningen om godkendelse af denne mindre ændring kan findes i Kommissionens eAmbrosia-database.

ENHEDSDOKUMENT

»TERNERA ASTURIANA«

EU-nr.: PGI-ES-0182-AM01 — 4.8.2020

BOB ( ) BGB (X)

1. Betegnelse

»Ternera Asturiana«

2. Medlemsstat eller tredjeland

Spanien

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.1. Kød (og slagteaffald), fersk

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

Oksekød fra dyr af racerne Asturiana de los Valles eller Asturiana de la Montaña eller krydsninger heraf, som er født, opdrættet og opfedet i Asturien. Dyrene kan også være krydsninger af fuldblodshandyr af ovennævnte racer og hundyr, der genetisk stammer fra disse to racer fra Asturien, men som ikke bærer præg af absolut racerenhed, og som har visse morfologiske kendetegn, der falder uden for racestandarden. De moderdyr og kalve, der er omfattet af den beskyttede geografiske betegnelse, behøver ikke nødvendigvis at være indskrevet i de officielle stambøger for de to racer.

Produkterne kategoriseres på grundlag af dyrets alder ved slagtningen på følgende måde:

— »Ternera«: under tolv måneder gammel

— »Añojo«: mellem tolv og atten måneder gammel.

Inden for hver kategori skelnes der mellem produkter efter det europæiske system for klassificering af slagtekroppe på følgende måde:

— »culón«: slagtekroppe i kropsbygningsklasse S eller E, med undtagelse af dyr af racen Asturiana de la Montaña

— »valles«: slagtekroppe i kropsbygningsklasse U eller R, med undtagelse af dyr af racen Asturiana de la Montaña

— »casín«: dyr af racen Asturiana de la Montaña i kropsbygningsklasse R eller derover.

Slagtekroppene skal for at komme i betragtning være i klasse S, E, U eller R i henhold til de europæiske regler med en fedningsgrad på 2 eller 3, dog med undtagelse af klasse S og E, hvor en fedningsgrad på 1 er tilladt.

Kødet skal være fersk eller højst på køl. Kødets farve skal ligge mellem værdierne »2« (rosa) og »4« (rød). Kødet skal fremstå fugtigt. Fedtet skal være hvidt til cremefarvet uden aflejringer.

3.3. Foder (kun for animalske produkter) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

Dyrene skal opdrættes og fodres i overensstemmelse med den traditionelle opdrætspraksis i Asturien, som er baseret på udnyttelse af naturressourcer.

De skal som minimum die i de første fem måneder af deres liv. Det foder, der anvendes til opfedning, skal være naturligt og traditionelt, og det er ikke tilladt at anvende stoffer, der ændrer dyrenes normale vækstrate, udgør en risiko ved menneskelig indtagelse eller har en negativ indvirkning på kødets kvalitet.

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Dyrene skal være født, opdrættet og opfedet på registrerede bedrifter i Asturien, og de skal slagtes og markedsføres af registrerede enheder i Asturien og opfylde alle kravene i varespecifikationen for den beskyttede geografiske betegnelse.

Husdyrhold, der er registreret med den beskyttede geografiske betegnelse »Ternera Asturiana«, skal være beliggende i Asturien.

Forarbejdningsanlæg såsom slagterier, opskæringsanlæg og engrosvirksomheder, der er registreret med henblik på den beskyttede geografiske betegnelse »Ternera Asturiana«, skal være beliggende i Asturien.

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

—

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til

Alle de slagtekroppe, der er omfattet af den beskyttede geografiske betegnelse, skal være mærket med en af kontrolorganet udstedt nummereret etiket med navn (Indicación Geográfica Protegida »Ternera Asturiana« (Beskyttet geografisk betegnelse »Ternera Asturiana«)), logo, dyrets ID, race, oprindelsesbedrift, slagtedato samt alle andre oplysninger, der normalt kræves i henhold til gældende lovgivning.

Kød bestemt til forbrug skal være forsynet med en etiket, der er registreret af kontrolorganet, og en nummereret sekundær etiket udstedt af kontrolorganet.

Ud over de etiketter, der er påsat produktet, skal hver slagtekrop og halve slagtekrop ledsages af et garanticertifikat, hvoraf foruden logoet »Ternera Asturiana« skal fremgå oplysninger om oprindelsesbedriften, dyrets type og ID, dets alder ved slagtningen, slagteriet, slagtedatoen, EUROP-klassificeringen og slagtekroppens vægt samt datoen for mindste holdbarhed.

4. Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning

Det geografiske område, der er omfattet af den beskyttede geografiske betegnelse »Ternera Asturiana«, omfatter hele Asturien.

5. Tilknytning til det geografiske område

5.1. Historiske faktorer

Ifølge fylogenetisk teori stammer de asturiske racer fra Bos brachyceros europaeus. Sánchez Belda (1984) beskrev tre kvæggrupper på Den Iberiske Halvø, nemlig rødt konvekst eller Turtedano-kvæg, sort ret eller iberisk kvæg og brunt konvekst eller cantabrisk kvæg. Kvægracen Asturiana er den vigtigste brune race på Den Iberiske Halvø både hvad angår antal og produktionsforhold.

Sánchez Belda og Sánchez Trujillo (1979) sagde om den cantabriske gruppe (brunt konkavt kvæg), at »fordelingen af dem falder sammen med De Cantabriske Bjerge og strækker sig i den vestlige ende til de lavtliggende områder i Zamora og Portugal ...«

Molekylær genetik har for nylig bekræftet teorien om, at der findes en undergruppe af kvæg af indoeuropæisk oprindelse, som er mellemstore eller af firskåren statur, og hvis pelsfarve består af forskellige kombinationer af sorte og røde hår. Undergruppen adskiller sig grundlæggende ved to gennemgående egenskaber: kvæget har sorte lemmer og slimhinder, og kalvene er røde ved fødslen.

Der findes to racer af asturisk kvæg, nemlig Asturiana de los Valles og Asturiana de la Montaña. Der blev ikke skelnet klart mellem de to typer, som man kender i dag, før andet årti af det 20. århundrede, hvor forfattere som Naredo og Bajo (1916) og Abril Brocas (1918) beskrev kvæget mere detaljeret og skelnede mellem to forskellige typer.

Asturiana de los Valles var oprindelig en race, der opdrættedes med tre formål for øje: kød, mælk og arbejdskraft. Racen stammede fra en kystkommune (Carreño) og spredte sig i området til hele den vestlige halvdel af Asturien.

Fra det 11. århundrede skete der en stor udvidelse af opdrættet af racen Asturiana de los Valles, navnlig i det vestlige centrale område, hvilket førte til intens konkurrence om græsningsarealerne, som tog til fra det 13. århundrede og fremefter.

Fra det 13. århundrede og med feudalismens tilbagegang blev landbrugssystemet erstattet af andre modeller såsom langsigtede aftaler om udnyttelse af landområderne (kaldet foros), forpagtning og halvtægtsfæste, og endelig tilbagekøbte landsbyerne de fæstede områder og købte i fællesskab åbne bjergområder, som nogle gange var fælles jord og andre gange var ejede af klostre eller af adlen. Sådan var situationen i begyndelsen af det 19. århundrede, hvor et stort antal oprindeligt kvæg fordeltes over næsten hele Asturien.

Med mekaniseringen af landbruget og indførelsen af specialiserede malkekvægracer blev racen Asturiana anvendt mindre og mindre til mælkeproduktion og som arbejdskraft, og den blev begrænset til marginale områder af de asturiske bjerge, hvor man benyttede sig af et produktionssystem, der var tilpasset området, og teknikkerne og traditionerne er gået i arv fra generation til generation frem til den dag i dag. Produktionssystemet består hovedsagelig af små arealer med afgrøder, der dyrkes til familiebrug, og naturlige græsgange i dale og på bjergskråninger, hvor dyrene græsser om foråret og efteråret, og hvor der om sommeren dyrkes hø, som bruges til foder om vinteren. De højtliggende græsgange i bjergene, som typisk er fælles jord spredt mellem løvskovområder, afgræsses om sommeren, idet kvæget bevæger sig fra de lavereliggende til de højereliggende niveauer, efterhånden som den varme sæson skrider frem. Systemet for husdyrproduktion, der er baseret på ekstensivt opdræt af oprindeligt kvæg med græsningsskifte mellem højtliggende græsgange og dale, har medvirket til det nuværende mønster for arealanvendelse, hvor små lokalsamfund er spredt langs græsningsvejene — fra landsbyer og små bebyggelser, der benyttes om vinteren, til hytter i de højtliggende græsgange, som i dag benyttes i hyppige korte perioder ad gangen i løbet af sommeren.

Racen Asturiana de la Montaña menes at have haft sin geografiske oprindelse i Caso kommune, hvilket er grunden til, at den i folkemunde omtales som »casina«-kvæg. Kvægavlerne gjorde traditionelt set brug af landsbyernes fælles græsningsarealer fra slutningen af foråret frem til efteråret, efterfulgt af et græsningsskifte til kystområder (fra Villaviciosa til Llanes). Cyklussen afsluttedes med korte ophold undervejs i bebyggelser eller overvintringssteder forholdsvis tæt på landsbyerne, hvor kvæget græssede på engene og åd det tørrede græs, der var blevet indsamlet om sommeren.

De områder, hvor kvæget blev indført, og hvor det avles i dag, er kendetegnede ved meget barske økosystemer, som racen har tilpasset sig. Den spiller således en vigtig rolle i bevarelsen af det naturlige miljø og landskabet, samtidig med at den bidrager til at opretholde de menneskelige bosættelser i bjergområderne.

5.2. Naturlige faktorer

Orografi

Blandt de bemærkelsesværdige fysiske aspekter ved områdets orografi er de forskellige jordniveauer og deres spænd, som strækker sig fra en højde på 0 m (havoverfladen) til 2 648 m (Torre Cerreu). Over halvdelen af området ligger således over 400 m over havets overflade, og mere end fjerdedel ligger over 800 m over havets overflade. Det har været en afgørende faktor for områdets klima, biologi og sociologi i flere århundreder.

Klima

Asturiens geografiske beliggenhed på mellembreddegraderne på den nordlige halvkugle betyder, at området har et fugtigt, tempereret klima.

Desuden påvirkes den atmosfæriske dynamik til en vis grad af områdets bjergrige natur, som gør, at luftmasserne er i bevægelse. Det skaber en meget dynamisk mosaik af klimatyper, hvor cykloniske og anticykloniske forhold opstår med lignende hyppighed, hvilket forklarer den jævne fordeling af nedbør i løbet af året (1 000 mm) med mest nedbør om vinteren og mindst nedbør om sommeren samt meget omskifteligt vejr om foråret og efteråret.

Flora

Vegetationen i Asturien er typisk for et atlanterhavsområde domineret af løvskove, som trives på grund af de store mængder regn og de milde temperaturer i området, men den påvirkes også af pedologiske, klimatiske og biotiske faktorer.

Der kan skelnes mellem forskellige vegetationslag på baggrund af klimaet, som påvirkes af temperaturudsving, og på baggrund af terrænet.

Således kan først egeskove, bøgeskove og birkeskove observeres i denne rækkefølge, efterhånden som terrænet stiger. Vegetationen over 1 600 m højde er krybende krat, og over 2 200 m højde findes der kun enge.

Det er vigtigt at fremhæve den biotiske faktor, som er forbundet med skovhugst og den alternative anvendelse af skovarealer til dyrkning og græsning, for dette har gradvist ændret vegetationen i området, således at der typisk findes talrige nåleskove i områder tættere på kysten som følge af genplantning og mange enge i de lavt- og mellemliggende områder. Sammen med de højtliggende enge har de været afgørende for den måde, hvorpå asturisk kødkvæg opdrættes. Naturlige enge udgør 25,3 % af det samlede areal i Asturien, og andelen har været stigende i de seneste år, da dyrkningen af kunstige græsningsarealer er ophørt.

De typiske græsarealer i højder på mellem 800 m og 1 700 m over havets overflade er botanisk set meget lig de naturlige enge, og forskellen består i, at græsset på disse arealer udelukkende holdes nede ved græsning. Græsgange i bjergområderne udgør 1,2 % af områdets samlede areal. De højtliggende græsgange består hovedsagelig af arter af landbrugsmæssig værdi såsom græs, bælgplanter og læbeblomster, hvilket gør dem egnede til græssende kvæg.

20,15 % af området er dækket af krat, som kan græsses af oprindeligt kødkvæg under et ekstensivt opdrætssystem.

5.3. Produktionsforhold

Der findes tre typer opdræt, afhængigt af den geografiske beliggenhed og de tilgængelige foderressourcer. De tre systemer er traditionelt opdræt, halvintensivt opdræt eller delvis opstaldning og opdræt med forbedret græsning.

Traditionelt opdræt

Racen opdrættes på traditionel vis i bjergområderne i den sydvestlige del af det centrale Asturien, dvs. fra Aller til bjergene Cangas del Narcea. Bedrifterne er generelt små og er stærkt afhængige af fælles græsningsarealer (bjerggræsgange), hvor de fleste kalve fødes mellem slutningen af vinteren og begyndelsen af foråret. Systemet bygger på anvendelse af enge tæt på bedriften om foråret og om efteråret, indtil sne gør det nødvendigt at holde dyrene i stalde, og græsning på bjerggræsgange om sommeren, dvs. når engene slås for at skaffe vinterfoder til besætningen.

Halvintensivt opdræt

Det halvintensive opdrætssystem anvendes i de lavtliggende kystområder i Asturien. Områderne har et gunstigt terræn for landbrugsaktiviteter, hvilket muliggør en mere avanceret fodring end i det traditionelle opdrætssystem. Dyrenes foder er baseret på majsensilage, græsning, tørret græs, frisk græs i krybbe og foderstof. Der anvendes kunstig inseminering i vid udstrækning, og kælvningerne er spredt ud over hele året.

Om vinteren holdes dyrene i stald. Om foråret og efteråret græsser de på engene på bedriften og i de nærliggende bakker, men er i stald om natten. Om sommeren holdes køer, der har kælvet, normalt i stald i løbet af dagen og sættes på græs, når det bliver mørkt, mens goldkøer og kvier tilbringer hele dagen udenfor.

Opdræt med forbedret græsning

Det typiske opdrætssystem i det vestlige Asturien (hovedsagelig kommunerne Óscos, Allande og Tineo). De bedrifter, hvor dette opdrætssystemet anvendes, ligger — på trods af den undertiden forholdsvis høje beliggenhed — på svagt skrånende land, der egner sig til mekaniseret landbrug, hvilket gør det lettere at udnytte jorden.

Bedrifterne er generelt store og har et stort antal moderdyr, og der anvendes et system, der er baseret på permanent græsning hele året, hvilket gør det lettere at drive besætningen. Kvæget bringes kun indenfor i tilfælde af megen sne, og dyrene fodres da med græsensilage og i mindre grad tørret græs.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i nærværende forordning)

https://www.asturias.es/Asturias/descargas/PDF_TEMAS/Agricultura/Alimentaci%C3%B3n/2019_10_03_ternera_asturiana_modif.pdf

(1) EUT L 179 af 19.6.2014, s. 17.