[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 2.4.2008

SEK(2008) 406

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE RESUME AF KONSEKVENSANALYSEN

HVIDBOGEN om erstatningssøgsmål ved overtrædelse af EF’s kartel- og monopolregler {COM(2008) 165 endelig } {SEC(2008) 404} {SEC(2008) 405}

Resumé

1. De nøglespørgsmål, der tages fat på i hvidbogen om erstatningssøgsmål ved overtrædelse af EF’s kartel- og monopolregler, vedrører den nuværende mangel på effektive retsregler for private erstatningssøgsmål anlagt af borgere og virksomheder, der har lidt skade som følge af overtrædelser af Fællesskabets konkurrenceregler. Konkurrencemyndighedernes offentlige håndhævelse straffer overtrædelser af konkurrencereglerne, men ofrene herfor kan kun få erstatning ved de nationale domstole i overensstemmelse med de nationale retsplejeregler.

2. Selv om Domstolen i 2001 bekræftede, at ofre for overtrædelser af Fællesskabets konkurrenceregler har ret til erstatning for de skader, de har lidt, opnår disse ofre sjældent erstatning. Kommissionen konkluderede i sin grønbog fra 2005, at denne situation i høj grad skyldes, at medlemsstaternes regler og retspleje vedrørende erstatningssøgsmål på konkurrenceområdet forhindrer det. For at skabe retsregler, der sikrer en mere effektiv søgsmålsadgang, finder Kommissionen det hensigtsmæssigt ved hjælp af en hvidbog at komme med en henstilling bestående af en række minimumsregler, der skal garantere effektiviteten i forbindelse med erstatningssøgsmål på kartel- og monopolområdet.

3. I denne rapport redegøres der for fem sæt sammenhængende valgmuligheder, der giver den største sandsynlighed for at nå dette mål. De går lige fra at træffe retlige foranstaltninger for i størst muligt omfang at lette og fremme erstatningskrav til ikke at træffe foranstaltninger overhovedet på EU-plan.

4. Virkningerne af de retspolitiske valgmuligheder vurderes på grundlag af fordelene og omkostningerne herved. De retspolitiske valgmuligheder vurderes efter, i hvor høj grad de 1) sikrer fuld erstatning for hele den skade, der er lidt, 2) fører til øget bevidsthed og håndhævelse af konkurrencereglerne, 3) tillader bedre domstolsadgang, 4) sikrer en mere effektiv anvendelse af retssystemet og 5) bidrager til at skabe ens vilkår i EU for både forbrugere og virksomheder. På den anden side viser rapporten virkningerne af de forskellige retspolitiske valgmuligheder for så vidt angår 1) sagsomkostningerne, 2) den administrative byrde, 3) omkostningerne ved fejl og 4) omkostningerne ved at gennemføre den foreslåede foranstaltning i det nationale retssystem. Mere generelt vurderes de sandsynlige makroøkonomiske virkninger og virkningerne for små og mellemstore virksomheder og forbrugerne af de forskellige retspolitiske valgmuligheder i rapporten.

5. Efter en vurdering af omkostningerne og fordelene ved de fem retspolitiske valgmuligheder, konkluderes det i rapporten, at valgmulighed 2 er den mest effektive for at nå de indkredsede mål med de lavest mulige omkostninger til følge. En kombination af løsningsmodel 2, 3 og 4 ville imidlertid være endnu mere omkostningseffektiv, da det ville gøre det muligt at mindske omkostningerne endnu mere og samtidig opnå en række fordele. I rapporten afsluttes med en analyse af de samlede virkninger for så vidt angår omkostninger og fordele ved den foretrukne valgmulighed.

6. De vigtigste elementer i den foretrukne valgmulighed er som følger:

7. Enhver (både direkte og indirekte aftagere) kan kræve erstatning for den skade, de har lidt, når der er en årsagsforbindelse mellem skaden og overtrædelsen af konkurrencereglerne.

8. Ofre for overtrædelser af konkurrencereglerne har ret til fuld erstatning for den skade , de har lidt. Det omfatter erstatning for de faktiske tab samt tab af indtjening og renter.

9. På anmodning af en af parterne kan den nationale domstol påbyde, at den anden part (eller en tredjepart) skal udlevere specificerede kategorier af oplysninger , der kan anvendes som bevismateriale. Påbuddet om udlevering af oplysninger skal stå i forhold til formålet med kravet. Virksomhedserklæringer (tilståelser, der er afgivet i forbindelse med en bødenedsættelsesordning) må imidlertid ikke udleveres.

10. Hvis den direkte aftager (delvis) har overvæltet den skade, der følger af overtrædelsen (overprisen), på sine egne kunder (indirekte aftagere), kan sagsøgte til sit forsvar over for en direkte aftagers erstatningskrav påberåbe sig det forhold, at sidstnævnte selv har overvæltet overprisen . For at gøre det lettere for indirekte aftagere at fremsætte erstatningskrav, bliver det modsat lettere at bevise, at de selv fik overvæltet overprisen på sig.

11. Nationale domstole , der behandler erstatningssøgsmål på konkurrenceområdet, kan ikke gå imod en afgørelse truffet af medlemsstaternes konkurrencemyndigheder, der fastslår en overtrædelse af konkurrencereglerne .

12. I medlemsstater uden strenge regler for erstatningsansvar formodes der at foreligge culpøst ansvar, så snart overtrædelsen er fastslået. I tilfælde af en tilgivelig fejl kan sagsøgte dog fritages for skyld.

13. Ofre for en overtrædelse af konkurrencereglerne kan benytte sig af kollektive søgsmål . Erstatningssøgsmål kan indledes af repræsentative enheder eller ved at vælge at være med i et kollektivt søgsmål.

14. Erstatningssøgsmål på kartel- og monopolområdet kan indledes inden fem år at regne fra det tidspunkt , hvor skadelidte med rimelighed kan anses for at have fået kendskab til overtrædelsen og de skader, den forvoldte. Hvis en konkurrencemyndighed er ved at behandle den pågældende overtrædelse, kan de skadelidte fremsætte erstatningskrav op til to år efter , at denne myndighed har truffet endelig afgørelse .

15. Det bør overvejes at give de nationale domstole mulighed for at pålægge en sagsøgt, der vinder en sag, at dække alle eller dele af omkostningerne på grundlag af nuværende bedste praksis i medlemsstaterne.

16. For at beskytte de europæiske konkurrencemyndigheders bødenedsættelsesordninger bør virksomheder, der har opnået bødefritagelse, kun være erstatningspligtige for den skade de har forårsaget , ikke hele den skade, overtrædelsen har forårsaget.