KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 23.07.1997 
KOM(97) 402 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
OM FORVALTNINGEN AF 
TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN OM FORVALTNINGEN AF 
TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 
(resumé) 
Toldpræferenceordningernes betydning 
Fællesskabet anvender som verdens største handelsblok denne økonomiske magt i 
forbindelse med sine eksterne politikker, i hvilke toldpræferenceordningerne er et af de 
vigtigste operationelle instrumenter. 
Disse ordninger, som gradvis har faet større betydning (de vesteuropæiske landes 
associering, udviklingsbistand, før-tiltrædelsesstrategien for CØE-landene, 
Middelhavspolitikken, større samhandel med de asiatiske lande), omfatter i øjeblikket 
særdeles store handelsmængder. Fra at have været undtagelser er de ofte gået hen og 
blevet almindeligt anvendte, og de spiller en vigtig rolle i Fællesskabets eksterne politikker 
og i de økonomiske aktørers strategier. 
En global problematik 
Kommissionen finder, at de funktionssvigt, der er konstateret i anvendelsen af 
ordningerne, selvom de giver sig udslag i toldmæssige problemer, skal ses i et bredere 
politisk spektrum. 
Kravet om at få klarlagt betingelserne for anvendelsen af disse ordninger indebærer 
desuden, at man tager hensyn til målene hermed, som er at fremme udviklingen i de 
præferenceberettigede lande (særlig efter Singapore), anspore samarbejdet med 
partnerlandene og forberede kandidatlandenes integration i forbindelse med tiltrædelse. 
En højst politisk interesse for Fællesskabet som helhed 
Europa-Parlamentet er stærkt interesseret i dette problem og dets to hovedaspekter, 
bekæmpelsen af svig og Fællesskabets eksterne udviklingspolitik. 
På baggrund af konstateringen af funktionssvigtene anmodede Rådet i sin afgørelse af 28. 
maj 1996 Kommissionen om bl.a. at undersøge betingelserne for opkrævning af toldskyld. 
Undersøgelsen bør for at være nyttig søge at forlige to mål, som ikke er indbyrdes 
modstridende: 
- at lette handelen 
- at bekæmpe den svigagtige udnyttelse af disse ordninger, således at toldpræferencerne 
kun indrømmes til dem, de er møntet på. 
Analyse af funktionssvigtene i præferenceordningerne med henblik på at styrke disse 
ordninger 
Selve meddelelsen bør indeholde to dele: For det første en omhyggelig analyse af 
funktionssvigtene, og for det andet på baggrund af denne analyse en række forslag til 
ændringer af anvendelsesbetingelserne. 
Toldpræferenceordningernes aktører 
Toldpræferenceordningernes aktører er ofte ansvarlige, men undertiden også ofre for 
denne situation. 
- EF 's erhvervsdrivende, som brugere og begunstigede af disse ordninger er de også 
dem, der først berøres af funktionssvigtene; dette gælder især importørerne, som er 
debitorer for toldskylden. I den sammenhæng er det fast retspraksis, at importørerne 
pålægges byrden med den kommercielle risiko, der er forbundet med anvendelsen af 
disse ordninger; 
- Medlemsstaternes toldmyndigheder, deres ansvar i anvendelsen af disse ordninger er 
omfattende, i og med at de skal konstatere svig, fejl i anvendelsen af ordningerne og 
opkrævning af omgået told; 
- De præferenceberettigede landes myndigheder, som har ansvaret for at udstede 
oprindelsescertifikater; 
- Tredjelandenes producenter og eksportører, som skal anmode tredjelandenes 
myndigheder om udstedelse af oprindelsescertifikater. 
Hvad skal der gøres? 
Der kan bl.a. andet foreslås følgende løsninger: 
- at løse tidligere tilfælde på grundlag af de bestemmelser, der var gældende på det 
tidspunkt, hvor de påviste kendsgerningerne fandt sted, og i overensstemmelse med 
retspraksis, som konstaterer, at tilliden til et oprindelsescertifikat normalt ikke er 
beskyttet, idet dette element udgør en "almindelig erhvervsrisiko"; 
- at genetablere tilliden til disse ordninger, især ved at sørge for, at medlemsstaterne, 
som er hovedansvarlige for ordningernes anvendelse, anvender dem på ensartet og 
harmoniseret vis; 
- i alles interesse at ansvarliggøre samtlige aktører i ordningerne, således at de opfylder 
deres forpligtelser på området, og at sætte dem i stand til at kunne gøre dette; 
- at lovgive i det omfang, der er behov herfor. 
Indholdsfortegnelse 
1. INDLEDNING 7 
1.1 Toldpræferenceordningerne: Fællesskabet i centrum for den mest 
omfattende samling af præferenceaftaler eller 
præferencehandelsordninger 7 
/. 2 Mange funktionssvigt i gennemførelsen af toldpræferenceordningerne 7 
1.3 Formålet med meddelelsen 8 
2. TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNES BAGGRUND, BETYDNING OG 
FORM 9 
2.1 Politisk, historisk og geografisk baggrund 9 
2.2 En grundlæggende politisk og økonomisk betydning 9 
2.3 Toldpræferenceordningerne: to juridisk forskellige former 10 
3. TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNES FUNKTION 10 
3.1 Samhandelsområder, som er omfattet af ordningerne 10 
3.2 Præferenceoprindelsesregler 10 
3.2.1 Præferenceoprindelsesreglernes formål 10 
3.2.2 Grundmekanismerne for præferenceoprindelsesreglerne 11 
4. AKTØRERNE I TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 12 
4.1 De økonomiske aktører 12 
4.1.1 De erhvervsdrivende uden for Fællesskabet 12 
4.1.2 Fællesskabsimportører 12 
4.1.3 Importører i god tro og kommerciel risiko 12 
4.2 Depræferenceberettigede landes myndigheder 13 
4.3 Medlemsstaternes myndigheder 14 
5. FUNKTIONSSVIGTENE I ANVENDELSEN AF 
TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 15 
5.1 De forskellige former for uregelmæssigheder eller svig inden for 
præferenceoprindelse 15 
4 
5.2 Berørte produkter 16 
5.3 De erhvervsdrivendes og myndighedernes ansvar for funktionssvigtene 16 
5.3.1 Erhvervsdrivende uden for Fællesskabet 16 
5.3.2 Fællesskabets erhvervsdrivende 17 
5.3.3 De præferenceberettigede landes myndigheder 17 
5.3.4 Medlemsstaternes myndigheder 18 
5.4 Importørernes klager 18 
5.5 Funktionssvigtene i forbindelse med de mindst udviklede lande 19 
6. KONSEKVENSERNE AF VANSKELIGHEDERNE MED AT ANVENDE 
TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 19 
6.1 Konsekvenser for fællesskabspolitikkerne 19 
6.1.1 Konsekvenser for producenterne 20 
6.1.2 Konsekvenser for importørerne 20 
6.2 Økonomiske konsekvenser for tredjelandene 20 
6.3 Konsekvenser for medlemsstaterne og Kommissionen 21 
7. TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNES FREMTID 21 
7.1 Forberedelsen af udvidelsen og dens virkninger for 
toldpræferenceordningerne 21 
7 2 Mindskelse af de toldmæssige fordele for visse produkter 22 
7.3 Tilpasning af oprindelsesreglerne til de nye forhold, der gælder for den 
internationale handel 22 
8. KOMMISSIONENS VALG 22 
9. NØDVENDIGE FORANSTALTNINGER FOR AT AFHJÆLPE 
FUNKTIONSSVIGTENE I TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 23 
9.1 Igangværende foranstaltninger 23 
9.1.1 Modernisering af præferenceoprindelsesreglerne 23 
9.1.2 Overdragelse af forvaltningen af toldpræferenceordningerne til de 
præferenceberettigede landes toldmyndigheder 24 
5 
9.1.3 Bevidstgørelse af de præferenceberettigede lande 24 
9.1.4 Kontrol med den praktiske anvendelse i Fællesskabet af 
præferenceordningerne 25 
9.2 Instrumenter: nuværende situation og lakuner... 25 
9.2.1 Nuværende instrumenter 25 
9.2.2 Lakuner og manglende instrumenter 26 
9.3 Aktioner, der skal iværksættes 27 
9.3.1 Tilskyndelse til skærpet overholdelse af gældende bestemmelser 27 
9.3.2 Afhjælpning af lakuner gennem hensigtsmæssige bestemmelser 28 
9.3.3 Iværksættelse af ledsageforanstaltninger til komplettering af 
forskrifterne 28 
9.3.4 Forberedelse af fremtiden 29 
Bilag 
I : a) Liste over aftaler og andre toldpræferenceordninger (1.7.1997) 
b) Liste over toldunioner, som Fællesskabet er part i 
c) Interne foranstaltninger 
II: Påviste tilfælde af svig 
1. INDLEDNING 
I medfør af bestemmelserne i traktatens artikel 152 (afgørelse nr. 96/C 170/01 af 28. 
maj 1996 om efterfølgende opkrævning af toldskyld1) har Rådet anmodet 
Kommissionen om at foretage en undersøgelse med henblik på at finde en samlet 
løsning på visse problemer i forbindelse med anvendelsen af 
toldpræferenceordningerne, herunder særlig inddrivelsesproblemerne; disse 
inddrivelsesproblemer skyldes til dels de uregelmæssigheder, der begås af de 
præferenceberettigde tredjelandes myndigheder, og som ikke med rimelighed kunne 
opdages af EF's erhvervsdrivende. 
Samtidig med at imødekomme Rådets anmodning finder Kommissionen, idet den 
allerede tidligere har konstateret behovet herfor, at det er nødvendigt også at 
behandle en række andre aspekter af toldpræferenceordningernes anvendelse, hvor 
der kan konstateres mange funktionssvigt. Løsningerne på disse funktionssvigt bør 
søges under hensyntagen til de forpligtelser, Fællesskabet har påtaget sig i 
forbindelse med udviklingsbistand, nødvendigheden af at styrke de økonomiske 
forbindelser med vore partnere, overholdelsen af toldforskrifterne, de 
erhvervsdrivendes legitime interesser og EF-budgettet. 
1.1 Toldpræferenceordningerne: Fællesskabet i centrum for den mest 
omfattende samling af præferenceaftaler eller 
præferencehandelsordninger 
Fællesskabet er allerede på det generelle plan ubestrideligt verdens mest åbne 
marked, og det er i stor udstrækning takket være dets åbne handelspolitik, at 
det har formået at skabe sig en vigtig politisk plads på verdensplan. 
Fællesskabet har endvidere indgået aftaler med eller indrømmet 
toldpræferencer til henved 200 lande eller territorier. Det forholder sig faktisk 
sådan, at samtlige lande i verden, med undtagelse af USA, Japan og nogle få 
andre, nyder fordel af en EF-toldpræferenceordning (se bilag I). Dækningen 
for de enkelte produkter og præferencemargenen i forhold til MFN-satserne 
(mestbegunstigelses-sats) varierer fra den ene ordning til den anden. I 
øjeblikket anslås det, at ca. halvdelen af de varer, der importeres til 
Fællesskabet, indføres inden for rammerne af en af disse ordninger. 
På samme måde er også de toldunioner, som Fællesskabet er part i, omfattet 
af denne problematik. 
1.2 Mange funktionssvigt i gennemførelsen af toldpræferenceordningerne 
Kommissionen underrettes regelmæssigt af sine egne undersøgelses- og/eller 
kontroltjenester, Revisionsretten og medlemsstaterne om tilfælde af 
funktionssvigt i toldpræferenceordningerne. Den har allerede i nogen tid 
sammen med medlemsstaterne iværksat tilsynsforanstaltninger med henblik på 
at identificere de problemer, der opstår under anvendelsen af ordningerne. 
EFT nr. C 170 af 14.6.1996, s. 1. 
Det har vist sig, at disse funktionssvigt kan tilskrives den måde, hvorpå de 
forskellige aktører (myndigheder og erhvervsdrivende i de 
præferenceberettigede lande og i Fællesskabet) anvender eller ikke anvender 
disse ordninger, samt visse lovgivningsmæssige mangler. 
Som det vil fremgå nedenfor, er det den handelsmæssige fordel, der opnås 
ved uberettiget anvendelse af en præferencebehandling, især gennem 
manglende iagttagelse af oprindelsesreglerne, der er hovedproblemet i 
forbindelse med disse funktionssvigt. Foruden de negative toldmæssige 
konsekvenser (uberettiget indrømmelse af præferencetoldsatser) har denne 
uberettigede fordel også utilsigtede virkninger for handelspolitikken, herunder 
også de handelspolitiske aspekter, der er mest følsomme for Fællesskabets 
økonomi (omgåelse af antidumpingforanstaltninger og kvantitative 
kontingenter). 
De EF-missioner, der er gennemført i de præferenceberettigede lande, har 
vist, at den mistanke om svig, der var udgangspunktet for disse 
undersøgelser, i vid udstrækning var berettiget, idet de uregelmæssige 
transaktioner, der i denne forbindelse blev konstateret, i mange tilfælde 
udgjorde 70 til 100% af den kontrollerede import. Tabellen i bilag II giver en 
oversigt over den skade, som denne adfærd har forvoldt. 
Disse svigagtige fremgangsmåder, som er både politisk og økonomisk 
utålelige, udgør endvidere en trussel mod videreførelsen af ordningernes mål, 
fællesskabsindustriens konkurrence- og overlevelsesevne og et redeligt 
handelssamkvem. Dertil kommer, at den legitime tillid, som de 
erhvervsdrivende bør kunne have til disse ordninger, i kraftig grad nedsættes; 
og endelig medfører problemet et stort tab af egne indtægter for 
Fællesskabet. 
I betragtning af problemets omfang har Kommissionen besluttet at tage hele 
spørgsmålet op til overvejelse, og konklusionerne heraf fremstilles i denne 
meddelelse. 
1.3 Formålet med meddelelsen 
Formålet med denne meddelelse er derfor at analysere de funktionssvigt, der 
er konstateret i anvendelsen af de nævnte ordninger, i forhold til de mål, som 
disse sigter mod. 
Der skal også foretages en analyse af funktionssvigtenes årsager og 
konsekvenser for både Fællesskabet, de præferenceberettigede lande, de 
erhvervsdrivende og Fællesskabets egne indtægter, således at der kan foreslås 
hensigtsmæssige løsninger, der har et dobbelt formål: 
- at gøre anvendelsen af ordningerne mere effektiv gennem en påmindelse 
om det ansvar, der hviler på de forskellige aktører i såvel medlemsstaterne 
som de præferenceberettigede lande, uden at der skal være tale om at lade 
hverken den ene eller den anden bære hovedansvaret for 
funktionssvigtene; 
at opretholde respekten for Fællesskabets handelspolitik ved at sikre en 
harmonisk gennemførelse heraf og videreføre dens målsætning om støtte 
til udviklingen hos partnerne, især i de mindst udviklede lande. 
2. TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNES BAGGRUND, BETYDNING OG FORM 
2.1 Politisk, historisk dg geografisk baggrund 
Fællesskabet forfølger sine bistandspolitiske mål ved hjælp af disse ordninger, 
som har dannet baggrunden for forhandlingerne om Lomé-konventionen eller 
ordningerne for de oversøiske lande og territorier (OLT). Inden for rammerne 
af De Forenede Nationer tilstår Fællesskabet ligeledes verdens mest 
omfattende ordning med generelle præferencer (GSP), hovedsagelig til fordel 
for landene i Asien og Latinamerika. 
Endvidere har Fællesskabet siden begyndelsen af 70'erne forberedt hver bølge 
af tiltrædelser gennem forhandlinger om handelsaftaler med henblik på en 
gradvis etablering af frihandel forud for de nye medlemsstaters egentlige 
tiltrædelse. Man har fulgt denne strategi over for landene i Den Europæiske 
Frihandelssammenslutning (EFTA), og følger den nu over for landene i 
Central- og Østeuropa (CØE-landene). Forud for alle de nye medlemsstaters 
successive tiltrædelser af Fællesskabet har der været eller vil der således være 
indgået aftaler om toldpræferenceordninger. 
Og endelig opretholder Fællesskabet tætte økonomiske forbindelser med sine 
nabolande, f.eks. Norge, Island (inden for rammerne af Det Europæiske 
Økonomiske Samarbejdsområde) og Schweiz (i EFTA), Middelhavslandene 
eller visse lande, som det har indgået toldunion med (Andorra, San Marino, 
Tyrkiet). 
2.2 En grundlæggende politisk og økonomisk betydning 
Inden for rammerne af disse ordninger importeres varer - især industrivarer -
til Fællesskabet toldfrit eller til en nedsat toldsats. 
Generelt set indgår ordningerne som led i Fællesskabets handelspolitik og 
udgør en vigtig støtte for dets eksterne politikker. De spiller en afgørende 
rolle i oprettelsen af priviligerede bånd med partnere som f.eks. de 
tredjelande, der er medlemmer af EØS. De toldpræferencer, som ordningerne 
åbner mulighed for, udgør for de erhvervsdrivende en tilskyndelse til at hente 
forsyninger i et partnerland. Derudover udgør ordningerne et 
udviklingspolitisk instrument, som tager sigte på at gøre det lettere for 
udviklingslandene at afsætte deres produkter på EF-markedet og dermed 
fremme forarbejdning af råvarer, industrialisering og investeringer. 
Ordningernes endelige mål er i realiteten gradvis og harmonisk at fremme en 
bæredygtig økonomisk og social udvikling i disse lande. 
I den forbindelse henvises der til, at Kommissionen i sin meddelelse om 
forbedret markedsadgang for de mindst udviklede lande (KOM 97/156 
endelig udg. af 16. april 1997) fremlagde sin analyse og sine mål vedrørende 
åbningen af fællesskabsmarkedet til fordel for disse lande for dermed at 
fremme deres integration i verdensøkonomien. Kommissionen har ligeledes 
fremlagt en grønbog om forbindelserne mellem den Europæiske Union og 
AVS-landene på tærsklen til det 21. århundrede, som tager sigte på at styrke 
de politiske og økonomiske forbindelser mellem Den Europæiske Union og 
AVS-staterne. 
2.3 Toldpræferenceordningerne: to juridisk forskellige former 
I overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastlagt af de instanser, der 
regulerer den internationale samhandel, kan toldpræferenceordninger antage 
en af de to nedenstående juridiske former, hvilket ikke er uden betydning for 
deres anvendelse. De kan være enten 
- aftalemæssige (aftaler), dvs. baseret på forhandlinger og oftest helt eller 
delvis gensidige (EØS, EFTA, CØEL), Middelhavsaftaler, Lomé-
konventionen, toldunioner); eller 
- autonome, dvs. ikke baseret forhandlinger og ikke gensidige (OLT, GSP, 
visse lande i det tidligere Jugoslavien). 
3. TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNES FUNKTION 
3.1 Samhandelsområder, som er omfattet af ordningerne 
Det er ikke al samhandel med de præferenceberettigede tredjelande, der 
nødvendigvis gennemføres inden for rammerne af disse ordninger. 
Det forholder sig nemlig sådan, at selvom et land nyder fordel af 
toldpræferencer for visse produkter, betyder dette ikke, at al eksport af de 
pågældende produkter foregår inden for rammerne Fællesskabets 
præferenceordning. Alle præferenceaftaler og -arrangementer indeholder 
økonomiske og toldmæssige kriterier (nomenklatur, toldværdi og især 
oprindelsesregler), som produkterne skal opfylde for at være berettiget til 
præferencebehandling. For så vidt angår de produkter, der ikke er omfattet af 
ordningen eller ikke opfylder disse kriterier, skal der, når de indføres i 
Fællesskabet, betales fuld told i henhold til den fælles toldtarif (FTT). 
Det bør ligeledes bemærkes, at ordningerne er fakultative. 
3.2 Præferenceoprindelsesregler 
Blandt de kriterier, der er nævnt under punkt 3.1, er dem der er kendt som 
" oprindelsesregler" af afgørende betydning. Sædvanligvis findes disse regler i 
en protokol eller særskilt akt, som oftest er knyttet som bilag til de 
pågældende aftaler eller arrangementer. 
3.2.1 Præferenceoprindelsesreglernes formål 
Formålet med præferenceoprindelsesreglerne er at begrænse 
præferencefordelen til partnerlandenes eller de præferenceberettigede landes 
produkter, uden at skabe handelsomlægninger, som er til skade for 
samhandelen med Fællesskabet. Under iagttagelse af disse principper sigter 
10 
disse regler mod dels at fremme den økonomiske integration på grundlag af 
gensidige fordele inden for rammerne af de aftalemæssige forbindelser, dels at 
bidrage til den industrielle udvikling i de præferenceberettigede lande ved at 
give dem midlerne til egen fordel at styre udnyttelsen af deres egne 
ressourcer. For at nå disse mål indeholder oprindelsesreglerne (som varierer 
lidt fra den ene ordning til den anden) normer, der tager sigte på at begrænse 
anvendelsen af råvarer fra lande, der ikke er præferenceberettigede, og på 
varig vis at opretholde hovedparten af forarbejdningsaktiviteterne i det 
pågældende partnerland eller præferenceberettigede land. 
For at imødekomme behovet for økonomisk integration suppleres 
oprindelsesreglerne af de såkaldte " kumulations" -bestemmelser, der gør det 
muligt for et præferenceberettiget land at anvende produkter med oprindelse i 
et andet præferenceberettiget land og/eller Fællesskabet. "Kumulationens" 
rækkevidde afpasses efter det integrationsniveau, der søges opnået. 
3.2.2 Grundmekanismerne for præferenceoprindelsesreglerne 
I henhold til de protokoller om oprindelsesregler, der trådte i kraft i 
begyndelsen af året mellem Fællesskabet, EFT A-landene og CØE-landene1, 
er præferencebehandling f.eks. forbeholdt varer, der stammer fra disse lande, 
og som: 
- enten er fuldt ud fremstillet eller har undergået en tilstrækkelig 
bearbejdning i disse lande. (De kriterier, der i dette tilfælde skal opfyldes, 
er fastlagt for de enkelte produkter i et bilag til protokollerne); 
- har været toldpligtige og ikke har været genstand for en godtgørelse af den 
erlagte told for så vidt angår dele fra tredjelande, der er benyttet til 
fremstilling af produkter, som har undergået en tilstrækkelig bearbejdning, 
- er blevet indført direkte i Fællesskabet; 
- skal være ledsaget af et specifikt certifikat, der godtgør, at de er fremstillet 
på de påkrævede betingelser. 
Der indrømmes ligeledes præferencebehandling for: 
- varer, til hvis fremstilling der er indgået produkter med oprindelse i to 
partnerlande, f.eks. Fællesskabet og Slovakiet (bilateral kumulation); 
- varer, til hvis fremstilling der er indgået produkter med oprindelse i tre 
partnerlande eller mere, f.eks. Fællesskabet, Schweiz og Slovenien 
(diagonal kumulation); 
- varer, til hvis fremstilling der er indgået produkter med oprindelse i flere 
forskellige lande, som er medlemmer af en regional gruppering, f.eks. 
Vietnam, Indonesien og Singapore, som er medlemmer af ASEAN 
(regional kumulation); 
1 Se f.eks. EFT nr. L 343 af 31.112.1996 vedrørende Europaaftalen EF/Tjekkiet 
11 
varer, der er fremstillet ved hjælp af successive forarbejdninger i f.eks. 
EØS (fuldstændig kumulation). 
4. AKTØRERNE I TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 
4.1 De økonomiske aktører 
Eftersom præferencebehandling er en facilitet, som tilbydes inden for 
rammerne af samhandelen med visse lande, indrømmes den ikke automatisk, 
men forudsætter et frivilligt skridt fra de økonomiske aktørers side: 
eksportøren skal foreslå eller acceptere at forsyne sin kunde med et certifikat, 
som giver ret til præferencen, og importøren skal beslutte at forelægge dette 
certifikat for toldmyndighederne, når varerne indføres. 
4.1.1 De erhvervsdrivende udenfor Fællesskabet 
Eksportørerne skal efter at have sikret sig, at produkterne opfylder 
betingelserne for anvendelsen af præferencebehandling, indgive en formel 
ansøgning om udstedelse af oprindelsescertifikat for de kompetente 
myndigheder i eksportlandet og meddele dem alle relevante oplysninger. I 
betragtning af de finansielle fordele, der er forbundet med at indgive et 
oprindelsescertifikat, indgår dette som et element i forhandlingerne om 
kontrakten med fællesskabsimportøren (eller successive kontrakter i de 
tilfælde, hvor der optræder en mellemhandler, agent eller videreforhandler). 
Når oprindelsescertifikatet er udstedt, overgiver eksportøren det direkte eller 
gennem en mellemmand til importøren. 
4.1.2 Fællesskabsimportører 
Det fremgår af de forhandlinger, der er nævnt under punkt 4.1.1, at 
importøren i praksis - inden ansøgningen er indgivet til myndighederne i 
eksportlandet - ved, om varerne sælges til ham med eller uden 
oprindelsescertifikat. 
Importøren er ansvarlig for, at alle oplysninger i indførselsangivelsen (art, 
oprindelse, værdi, mængde, ansøgning om præferencebehandling osv.) er 
nøjagtige og bærer således over for medlemsstaternes myndigheder det 
juridiske ansvar for konsekvenserne af enhver form for unøjagtige 
oplysninger heri. 
4.1.3 Importører i god tro og kommerciel risiko 
Af åbenlyse handelsmæssige og tekniske grunde (eftersalgsservice, sanitære 
spørgsmål osv.) forsikrer importøren sig som regel om produkternes 
karakteristika før indgåelsen af kontrakter og under gennemførelsen heraf, 
hvilket betyder, at han uundgåeligt vil komme i besiddelse af relevante 
oplysninger med hensyn til disse produkters oprindelsesstatus. Importørens 
kendskab på dette område kan være passivt (oplysninger modtaget fra 
eksportøren) eller aktivt (når han kræver af sin leverandør, at der anvendes 
specifikke dele eller råvarer eller selv fremskaffer disse). 
12 
Kommissionen minder i den forbindelse om, at det i overensstemmelse med 
EF-domstolens retspraksis forholder sig sådan, at tilliden til et 
oprindelsescertifikats gyldighed normalt ikke er beskyttet, idet dette element 
udgør en almindelig "kommerciel risiko" l. 
Importøren kan således kun påberåbe sig god tro, såfremt de myndigheder, 
der er kompetente for udstedelsen af oprindelsescertifikater, har begået en 
aktiv fejl, dvs. hvis det er de kompetente myndigheder selv, som har skabt 
grundlaget for den begrundede forventning (se EF-domstolens dom af 14. 
maj 1996, sag nr. C 153/94 og C204/94 - "Feroe - Seafood"). 
I den sammenhæng bør det bemærkes, at de reelle situationer med " god tro", 
som importørerne regelmæssigt påberåber sig for derefter at søge at undgå at 
blive opkrævet afgifter, kun sjældent forekommer. I disse specifikke tilfælde 
udelukker selve begrebet " kommerciel risiko", at importørerne fritages fra at 
opfylde de forpligtelser, der er fastlagt i EF-toldkodeksen. 
Endvidere kan importørerne ganske udmærket - hvilket de også ofte gør -
indsætte beskyttelsesklausuler i deres kontrakter, således at det er deres 
leverandører, der bærer ansvaret for de finansielle konsekvenser af eventuelle 
urigtige oprindelsesangivelser, ligesom det er tilfældet for mange andre 
elementer i transaktionen (kvalitet, kvalitet, leveringsbetingelser osv.). 
4.2 De præferenceberettigede landes myndigheder 
Medlemsstaternes toldmyndigheder er ikke altid i stand til på 
indførselstidspunktet selv at afgøre, om produkterne er berettiget til 
præferencer eller ej. I Fællesskabets aftaler og forskrifter vedrørende 
præferenceordninger fastlægges det, at det er de præferenceberettigede lande, 
som er ansvarlige for udstedelsen af oprindelsescertifikater inden for 
rammerne af et system, der skal bygge på samarbejde og tillid. 
I den forbindelse skal tredjelandenes myndigheder udpege de myndigheder, 
der har ansvaret for på udførselstidspunktet at kontrollere, om produkterne 
opfylder betingelserne for præferencebehandling, før de imødekommer de 
ansøgninger om udstedelse af certifikater, der er indgivet af eksportørerne. 
Disse myndigheder er ligeledes forpligtede til (inden for visse frister) at 
meddele medlemsstaterne oplysninger, som gør disse i stand til i tvivlstilfælde 
på indførselstidspunktet eller derefter at sikre sig, at produkterne faktisk kan 
nyde fordel af præferencen. 
Betingelserne for de præferenceberettigede landes samarbejde indgår i 
samtlige aftaler og arrangementer vedrørende præferenceordningerne under 
kapitlet om "metoderne for administrativt samarbejde". 
1 Sagen Van Gend & Loos NV; sag nr. 98 og 230/83 ; EF-domstolens dom af 13.11.1984. 
13 
4.3 Medlemsstaternes myndigheder 
Det påhviler medlemsstaternes toldmyndigheder at kontrollere og antage 
indførselsangivelserne og foretage enhver kontrol, som måtte vise sig 
nødvendig, når varerne er indført på Fællesskabets toldområde. 
De autonome kontrolbeføjelser, som de i kraft af deres retslige kompetencer 
råder over, gælder således også for indførsler, der finder sted inden for 
rammerne af toldpræferenceordningerne. I betragtning af vanskelighederne 
med at undersøge på stedet, om produkterne har oprindelsesstatus, har de 
yderligere beføjelse til med henblik herpå at anmode de præferenceberettigede 
lande om bistand, jf punkt 4.2. 
Medlemsstaternes myndigheder anmoder de præferenceberettigede landes 
myndigheder om dels at kontrollere ægtheden af og oplysningerne i de 
certifikater, som anses for at være udstedt af disse, dels at meddele dem 
oplysninger, som giver dem mulighed for at sikre, at varerne reelt kan nyde 
fordel af præferencen. 
De oplysninger, der anmodes om som led i stikprøvekontrol eller når der 
hersker begrundet tvivl, bør således meddeles inden for nøje fastlagte 
tidsfrister. Hvis der inden for disse frister ikke er modtaget noget svar, eller 
svaret er utilfredsstillende, bekræftes grundlaget for præferencebehandling 
ikke, hvilket medfører, at medlemsstaterne afviser at indrømme 
præferencebehandling og følgelig opkræver de skyldige afgifter. 
I tilfælde af kontrol skal medlemsstaternes myndigheder, såfremt de træffer 
afgørelse om at suspendere præferencebehandlingen af de pågældende 
produkter, medens de afventer resultatet af kontrollen, tilbyde at frigive 
produkterne til importøren med forbehold af sådanne 
sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige. Det betyder i praksis 
og i overensstemmelse med systemets logik, at der i tilfælde af begrundet 
tvivl skal træffes de sikkerhedsforanstaltninger, som skønnes nødvendige, og 
som svarer til størrelsesordenen af de skyldige afgifter. 
Medlemsstaternes beføjelser til at anmode om administrativ bistand er således 
et afgørende element i proceduren med kontrol af, at ordningerne anvendes 
korrekt. Erfaringerne viser imidlertid, at de kontrolforanstaltninger, der 
gennemføres i den forbindelse, i høj grad gøres mere effektive, hvis der 
afhængigt af behovene foretages forudgående, sideløbende eller efterfølgende 
kontrol og undersøgelser af medlemsstaterne selv, enten på selvstændig basis 
eller som led i en EF-koordinering. 
Da den naturlige følge af en manglende overholdelse af 
præferenceoprindelsesreglerne er, at der foreligger uregelmæssighed eller 
svig, skal medlemsstaterne underrette Kommissionen om deres mistanker 
eller påvisninger desangående, når en sådan underretning er af 
fællesskabsinteresse, i henhold til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 
1468/81, som ændret, om gensidig bistand mellem medlemsstaternes 
administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og 
14 
Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og 
landbrugsbestemmelserne1. 
Endelig kan medlemsstaterne, således som det for nylig blev bekræftet af EF-
domstolen (ovennævnte dom i Faroe Seafood-sagen), opkræve afgifterne, når 
de kontrolforanstaltninger, som er gennemført som led i EF-
undersøgelsesmissioner, ikke har bekræftet, at de kontrollerede produkter er 
berettigede til præferencebehandling. 
Det administrative samarbejde er derfor afgørende for, at disse ordninger 
fungerer tilfredsstillende, men dets effektivitet afhænger af, at de 
præferenceberettigede landes og medlemsstaternes myndigheder anvender 
bestemmelserne fuldt ud. 
5. FUNKTIONSSVIGTENE I ANVENDELSEN AF TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 
Til trods for, at der findes en ordning med administrativt samarbejde mellem 
partnerlandene, som i høj grad er blevet forbedret og udvidet i løbet af 
genforhandlingerne om aftalerne og indførelsen af den nye GSP-ordning, må det dog 
konstateres, at der fortsat er mange funktionssvigt, som ser ud til at blive mere og 
mere alvorlige, og som i første omgang fører til, at ikke-præferenceberettigede 
produkter uretmæssigt nyder fordel af præferencebehandling. 
Den uretmæssige fordel af præferencebehandling kan skyldes en unøjagtig tarifering 
af varerne, en fejlagtig angivelse af toldværdi og som oftest manglende overholdelse 
af oprindelsesreglerne fra de pågældende erhvervsdrivendes side. 
Funktionssvigtene identificeres primært under undersøgelser eller kontrolbesøg, hvad 
enten de er koordineret på fællesskabsplan eller gennemføres i medlemsstatsregi 
(f.eks. tekstilvarer fra Bangladesh); i kraft af deres globale karakter gør de det muligt 
at indkredse samtlige problemer. 
Det fremgår af disse undersøgelser, der er koncentreret om indførsel af de produkter, 
der er mest sårbare over for svig, at der ikke er nogen af ordningerne, som er fri for 
funktionssvigt, og at kvaliteten af de administrative infrastrukturer ikke nødvendigvis 
har direkte sammenhæng med forekomsten af svig. 
5.1 De forskellige former for uregelmæssigheder eller svig inden for 
præferenceoprindelse 
På baggrunden af, hvad der hidtil er konstateret, kan der fastslås flere 
forskellige former for uregelmæssigheder og svig, som beskrives nærmere 
nedenfor. Det siger sig selv, at det er de former, der er vanskeligst at påvise, 
som oftest optræder: 
- formelt uregelmæssige certifikater (ufuldstændige, ikke forsynet med 
underskrift og/eller ikke påtegnet af de officielle myndigheder), ægte 
1 EFT nr. L 144 af 2.6.1981, ændret ved EFT nr. L 90 af 2.4.1987. 
15 
certifikater, der imidlertid vedrører produkter, som ikke er omfattet af 
den pågældende aftale eller ordning, falske eller forfalskede certifikater; 
Det er almindeligvis ikke særligt vanskeligt at påvise sådanne tilfælde. 
- ægte certifikater, der imidlertid er udstedt for produkter, som ikke er 
fremstillet i det præferenceberettigede land. Påvisningen heraf, som er 
mulig ved hjælp af det administrative samarbejde, kan vise sig at være 
en delikat affære i de tilfælde, hvor de myndigheder, der skal udstede 
eller kontrollere certifikaterne, har udvist eftergivenhed over for 
bedragerne; 
- ægte certifikater, der imidlertid er udstedt for produkter, som er 
fremstillet i det præferenceberettigede land uden at iagttage 
oprindelsesreglerne: det er langt de hyppigst forekommende tilfælde 
(f.eks. appelsinsaft fra Israel). 
Det administrative samarbejde spiller en vigtig rolle i påvisningen af disse 
tilfælde, men kan ikke erstatte de undersøgelsesforanstaltninger, som 
medlemsstaterne under alle omstændigheder skal iværksætte over for de 
erhvervsdrivende. 
5.2 Berørte produkter 
Funktionssvigtene omfatter alle produktkategorier, men undersøgelserne 
koncentreres primært om de mest følsomme produkter, som i høj grad 
afspejler specialiseringsgraden i eksportindustrien hos de lande, der nyder 
fordel af en ordningerne, og hvor interessen i svig ud fra de 
erhvervsdrivendes synspunkt er størst (f.eks. tyrkiske fjernsyn). 
Tabellerne i bilag II indeholder en oversigt over tilfælde af svig og de faktiske 
inddrivelsessatser, hvoraf man kan konstatere problemets omfang og de mest 
følsomme produkter. Samtidig opgøres det, i hvor høj grad den 
utilstrækkelige udnyttelse af de opnåede resultater har indvirket negativt på 
ordningernes funktion. 
5.3 De erhvervsdrivendes og myndighedernes ansvar for funktionssvigtene 
5.3.1 Erhvervsdrivende udenfor Fællesskabet 
Oprindelsesreglerne er udformet således, at de erhvervsdrivende har alle 
muligheder for at vide, om de produkter, de fremstiller, opfylder reglerne 
eller ej. Desuden fremstiller de erhvervsdrivende som regel en begrænset vifte 
af produkter til ét og samme marked, og produkterne er derfor ofte underlagt 
de samme regler. Det fremgår af undersøgelserne, at man sjældent møder en 
erhvervsdrivende, som kan påberåbe sig en reel uvidenhed om 
oprindelsesreglerne. Der har dog vist sig visse problemer i forbindelse med 
fortolkningen af reglerne, f.eks. sammenblanding af forskellige 
præferenceordninger. 
Når de erhvervsdrivende forsyner fællesskabsimportørerne med et 
oprindelsescertifikat for produkter, der ikke er præferenceberettigede, giver 
16 
de disse mulighed for at undgå at betale den told, der normalt skal erlægges. 
De ved ud fra forhandlingerne forud for salget, at det er en fordel for 
importøren, hvis der fremlægges et oprindelsescertifikat. 
I de fleste af de tilfælde, hvor der er påvist uregelmæssigheder, har 
skruppelløse erhvervsdrivende opnået oprindelsescertifikaterne ved ganske 
enkelt at fortie oplysninger om produkternes egentlige status. I forbindelse 
med kontrol lægger visse erhvervsdrivende pres på myndighederne for at 
forsinke eller gribe ind i udfaldet. 
5.3.2 Fællesskabets erhvervsdrivende 
Importørerne, som er ansvarlige for, at oplysningerne i deres angivelser til 
toldvæsenet er nøjagtige, formodes at kende oprindelsesreglerne, ligesom de 
også skal kende toldnomenklaturen og de øvrige toldforskrifter. 
Som Kommissionen for nylig har understreget det, medfører den 
omstændighed, at der fremlægges et oprindelsescertifikat sammen med 
indførselsangivelsen (hvilket er en frivillig handling fra importørens side), at 
importøren pålægges ansvaret som skyldner for den told, der eventuelt ikke 
betales ved indførslen. 
Det påhviler importøren, som ved dette, at træffe de fornødne forholdsregler 
for at kunne opfylde dette ansvar, især i forbindelse forhandlingerne om 
kontrakter. Importøren kan f.eks. også, endog før en handelskontrakt 
afsluttes, anmode Fællesskabets toldmyndigheder om at vurdere det 
pågældende produkts oprindelse ved hjælp af den nye procedure med 
bindende oprindelsesoplysninger. Ved at anvende dette instrument vil han 
udover at kunne sikre sin handelstransaktion også kunne bruge det som 
afgørende bevis for at have været i god tro, hvis der under toldbehandlingen 
opstår uoverensstemmelser1. 
Det fremgår af undersøgelserne, at der kan udvikle sig en reel solidaritet 
mellem visse erhvervsdrivende i de præferenceberettigede lande, som har 
været genstand for en undersøgelse, og visse erhvervsdrivende i Fællesskabet, 
fordi de har fælles interesse i at beskytte og videreføre deres 
handelsforbindelser under de gunstige vilkår, som præferencebehandling 
medfører. Denne solidaritet udøves ofte i fællesskab, især når der er tale om 
at lægge pres på de præferenceberettigede landes myndigheder for at undgå 
de forudseelige konsekvenser af en kontrol eller ophæve virkningerne heraf. 
5.3.3 De præferenceberettigede landes myndigheder 
Undersøgelserne viser, at de vigtigste tilfælde af svig, der er konstateret i de 
seneste år, vedrører produkter, som er indført fra lande, der har meget 
forskellige udviklingsniveauer (f.eks. stoffer fra Maldiverne og rejer fra 
Færøerne). De skyldes manglende overholdelse af bestemmelserne om 
Forordning (EF) nr. 82/97 af 19.12.1996, EFT nr. L 17 af 21.1.1997, s. 1, og forordning (EF) nr. 
12/97 af 18.12.1996, EFT nr. L 9 af 13.1.1997, s. 1. 
17 
administrativt samarbejde og i visse tilfælde strukturelle administrative 
svagheder. 
5.3.4 Medlemsstaternes myndigheder 
I betragtning af den omstændighed, at bestemmelserne om administrativt 
samarbejde respekteres meget forskelligt af de præferenceberettigede lande, 
og at resultaterne heraf derfor er meget usikre, fortsætter medlemsstaterne 
ikke desto mindre alt for ofte med at nære tiltro til disse resultater, og drager 
ikke de operationelle konklusioner i form af undersøgelser og opkrævning. 
De sikkerhedsforanstaltninger, der skal træffes, når der iværksættes kontrol 
(og navnlig i tilfælde af begrundet mistanke), gennemføres på meget 
forskellig vis af medlemsstaterne, hvilket skaber gunstige betingelser for 
handelsomlægninger, komplicerer opkrævningen af told i tilfælde af positiv 
påvisning og medfører fordrejninger i behandlingen af de forskellige 
erhvervsdrivende. 
Trods Kommissionens koordinationsbestræbelser udnyttes resultaterne af 
EF's undersøgelsesmissioner meget forskelligt, hvilket gør det lettere at 
fortsætte de omtvistede indførsler uden større risiko for erhvervsdrivende. 
Et andet problem er, når medlemsstaterne for ikke at inddrive afgifter som 
følge af påvisningen af en uregelmæssighed gør gældende, at tredjelandene 
ikke har erklæret certifikaterne for ugyldige. Dette er imidlertid ikke en 
begrundelse, som figurerer i forskrifterne, og udgør en uacceptabel 
undskyldning. Fællesskabets retspraksis har til stadighed bekræftet, at det 
afgørende kriterium for opkrævning er manglende præferenceberettigelse. 
Ved at handle på denne måde overfører medlemsstaterne kunstigt og uden 
noget retsgrundlag deres ansvar til de præferenceberettigede landes 
myndigheder. 
5.4 Importørernes klager 
Fællesskabsimportørerne klager ligeledes ofte over ordningernes 
funktionssvigt og særligt den omstændighed, at opkrævningen først finder 
sted to-tre år efter indførslerne. 
Det kan imidlertid fastslås, at det i de mange tilfælde, hvor der er påvist 
uregelmæssigheder, har vist sig, at importørerne er blevet underrettet om 
kontrolforanstaltninger i forbindelse med deres transaktioner, enten af 
medlemsstaten i den indledende fase eller af eksportørerne under kontrollens 
gennemførelse. De har i så fald kendskab til kontrolresultaterne, endog før 
disse meddeles til den bistandssøgende myndighed, men træffer alligevel ikke 
altid forholdsregler for at bringe deres situation i orden, og udnytter desuden 
de frister, der måtte findes i opkrævningsprocedurerne. Hermed medvirker de 
til, at de negative virkninger af funktionssvigtene forlænges til skade for de 
importører, der overholder reglerne, og for Fællesskabets producenter. 
18 
5.5 Funktionssvigtene i forbindelse med de mindst udviklede lande 
Uanset påvisningen af funktionssvigtene og de erhvervsdrivendes og de 
berørte myndigheders respektive ansvar herfor må Fællesskabet søge at finde 
de dybere årsager til denne situation, især ud fra en udviklingspolitisk 
synsvinkel. Det må i den forbindelse fremhæves, at de præferenceberettigede 
lande ikke er ligestillede hvad angår fællesskabsforskrifterne. Mange af dem, 
især blandt de nye vækstlande i Asien, har ganske vist kunnet drage stor nytte 
af de fordele, Fællesskabet tilbyder dem, og har i overensstemmelse med 
oprindelsesreglernes mål formået at styrke deres industrialiseringsproces 
gennem en vertikal integration af produktionssektorer, der støttes af interne 
og eksterne investeringer og om fornødent indgår i regionalt samarbejde. Der 
er dog andre lande, heriblandt navnlig de mindst udviklede lande og lande 
med næsten samme lave udviklingsniveau (de afrikanske lande syd for Sahara, 
østater), som ikke fuldt ud har kunnet udnytte de betydelige handelsfordele, 
de har fået tilbudt, fordi de på grund af deres økonomiske, institutionelle, 
administrative eller finansielle strukturer ofte ikke kan starte en 
industrialiseringsproces. På baggrund af disse svagheder søger en række af 
disse lande at udvikle et industrielt grundlag, hvor der fokuseres på 
arbejdskraftintensive forarbejdningsaktiviteter i sidste led, som ikke altid 
giver dem mulighed for at respektere oprindelsesreglerne. Kommissionen har 
for nylig berørt dette problem i sin meddelelse om forbedret markedsadgang 
for de mindst udviklede lande. 
Det er nødvendigt, at der tages et initiativ for at rette op på denne situation. 
På den ene side er det ikke acceptabelt at opgive at kræve seriøs kontrol og 
overholdelse af reglerne, fordi dette uundgåeligt vil medføre, at der sættes 
spørgsmålstegn ved disse præferenceordninger til skade for deres 
udviklingsmæssige mål. Men det er på den anden side heller ikke acceptabelt 
• at disse lande, som er nogle af verdens fattigste, ikke skal kunne drage nytte 
af fordele, der er af vital betydning for deres overlevelse. Kommissionen har i 
ovennævnte meddelelse allerede fremlagt konkrete forslag herom for at 
forbedre oprindelsesreglerne, således at anvendelsesbetingelserne bliver 
enklere og klarere. Der er ligeledes taget hensyn til disse overvejelser i 
fastlæggelsen af de nødvendige forholdsregler, der beskrives under punkt 9, 
med henblik på at afhjælpe funktionssvigtene i disse ordninger. 
6. KONSEKVENSERNE AF VANSKELIGHEDERNE MED AT ANVENDE 
TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 
6.1 Konsekvenser for fællesskabspolitikkerne 
De politiske og økonomiske forbindelser med de pågældende lande berøres af 
denne situation. Især har funktionssvigtene negative konsekvenser for 
Fællesskabets handelspolitik, idet de indskrænker dens effektivitet og risikerer 
at skade udviklingen og den økonomiske integration i de 
præferenceberettigede lande, selvom toldpræferenceordningerne rent faktisk 
er blevet udformet og iværksat til støtte herfor. 
19 
6.1.1 Konsekvenser for producenterne 
Erhvervskredsene i Fællesskabet, som berøres af de 
konkurrencefordrejninger, der således opstår, kritiserer slapheden i de trufne 
foranstaltninger og i anvendelsen heraf De understreger de alvorlige 
konsekvenser i form af tab af beskæftigelse og virksomheder i Fællesskabet. 
Fællesskabsproduktionen skal nemlig konkurrere med varer, for hvilke der 
aldrig har været forudset en sådan konkurrence, idet de pågældende 
produkter ikke alene nyder godt af indførsel i Fællesskabet til nedsat toldsats, 
men også af ikke-opfyldelsen af betingelserne for at kunne nyde fordel af 
vedkommende indrømmelse (hvilket f.eks. giver mulighed for at anvende 
komponenter, som er endnu billigere end dem, der fremstilles af det 
præferenceberettigede land). På den måde kan de pågældende produkters pris 
på EF-markedet sænkes kunstigt og bidrage til at fremskynde konkurs hos 
EF-virksomheder, der fremstiller de samme eller lignende produkter. 
Fællesskabsindustrien har nogle gange vanskeligt ved at acceptere visse 
indrømmelser, som Fællesskabet tilstår tredjelande, men har så i det mindste 
ret til at kræve, at disse indrømmelser reelt kun omfatter de produkter og de 
lande, som de var bestemt for, og som opfylder de grundlæggende betingelser 
og krav i ordningerne. Dette gælder i endnu højere grad, når en svigagtig 
adfærd i forbindelse med præferenceoprindelse udelukkende har til formål at 
omgå handelsmæssige foranstaltninger som f.eks. kvoter og antidumpingtold. 
Adskillige producenter klager over denne situation, både over for 
medlemsstaterne og over for Kommissionen, og de sætter stor lid til deres 
evne til at reagere med henblik på at bringe denne skadevoldende situation til 
ophør eller i det mindste begrænse dens negative virkninger. 
6.1.2 Konsekvenser for importørerne 
De importører, der anvender ordningerne korrekt, lider direkte under den 
illoyale konkurrence fra indførslen af ikke-præferenceberettigede produkter, 
der uretmæssigt nyder præferencebehandling. Disse importørers økonomiske 
overlevelse kan endog blive truet, hvis den illoyale konkurrence fortsætter. 
Man må imidlertid ikke glemme, at de spiller en afgørende rolle i 
gennemførelsen af præferenceordningerne, som fortsat er af vital betydning 
for en række udviklingslande. 
6.2 Økonomiske konsekvenser for tredjelandene 
Det må på baggrund af oprindelsesreglernes formål i forbindelse med 
præferencebehandlingen af produkter konstateres, at de transaktioner, der 
gennemføres i strid med nævnte regler, ikke giver eksportlandene den 
egentlige økonomiske fordel, ordningen stiler mod, eftersom den merværdi, 
der tilføres på stedet, er lig nul eller kun meget beskeden. Transaktioner, der 
er i strid med oprindelsesreglerne i præferenceordningerne, tilfører ikke eller 
kun i ringe omfang eksportlandene et reelt økonomisk udbytte. Dette er især 
åbenlyst, når produkterne ikke fremstilles, men simpelthen omlades i landet; 
selv i tilfælde, hvor der foretages en industriel sidste forarbejdning eller 
underleverance, er det udviklingsmæssige udbytte meget begrænset, eftersom 
20 
det er flygtigt og kun sjældent indebærer varige investeringer, overførsel af 
teknologi eller uddannelse af lokalt personale. 
I visse af de mindst udviklede lande er det imidlertid en uomgængelig realitet, 
at en industriel aktivitet ofte kun skaber en beskeden lokal merværdi. Da de 
produkter, der fremstilles således, ikke er præferenceberettigede, undtagen i 
klart afgrænsede og individuelle tilfælde på grundlag af en afgørelse om ad 
hoc-undtagelse (jf. ovennævnte meddelelse om adgangen til EF-markedet, 
punkt 1.2 "oprindelsesregler"), er det vigtigt, at Fællesskabet fuldt ud lader 
præferencerne fungere som incitament til, at der i disse lande etableres mere 
komplette industrisektorer. 
6.3 Konsekvenser for medlemsstaterne og Kommissionen 
På grund af slapheden i gennemførelsen af det administrative samarbejde og 
følgelig dets manglende troværdighed har toldtjenesterne store 
vanskeligheder med at få de erhvervsdrivende til at respektere disse 
ordninger. 
Det kan imidlertid konstateres, at hvis medlemsstaterne (da det udelukkende 
henhører under deres kompetence) sørgede for, at bestemmelserne om 
administrativt samarbejde og konklusionerne fra Fællesskabets undersøgelses-
eller kontrolmissioner blev gennemført fuldt ud, ville dette være medvirkende 
til at løse den nuværende situation og afskrække en hel del af de 
erhvervsdrivende. 
Kommissionen, som har ansvaret for at koordinere forvaltningen af 
ordningerne samt de forskellige undersøgelses- og kontrolaktiviteter, ser sig 
alt for ofte nødsaget til at træde ud af sin rolle for på medlemsstaternes vegne 
at gribe ind over for de præferenceberettigede lande. 
Da Kommissionens aktions- og kontrolbeføjelser på dette område er særdeles 
begrænsede, råder den ofte ikke over de nødvendige midler til at undgå de 
negative virkninger for handelspolitikken, fællesskabspolitikkerne og de egne 
indtægter, som funktionssvigtene medfører, og som altså skyldes, at de 
direkte aktører ikke overholder reglerne for præferenceordningerne. 
Hvad angår de egne indtægter, bør det understreges, at de indtægter, der som 
følge af disse funktionssvigt ikke kommer ind, skal findes på anden vis; det 
forholder sig i nogen grad sådan, at de omgåede afgiftsbeløb snarere 
kompenseres og bæres af andre europæiske afgiftspligtige end af de 
importører, der normalt burde have betalt dem. 
7. TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNES FREMTID 
7.1 Forberedelsen af udvidelsen og dens virkninger for 
toldpræferenceordningerne 
Presset på ordningerne er i de seneste år taget til, fordi de præferencemæssige 
foranstaltninger til fordel for de lande, der har indgivet ansøgning om 
tiltrædelse, er blevet udvidet eller styrket. 
21 
Udvidelsesforberedelserne er en ekstraordinær anledning til - både blandt 
erhvervsdrivende og myndigheder - at anspore de pågældende lande til at 
sikre en korrekt anvendelse af procedurerne for forvaltning og kontrol af 
præferencerne som led i samarbejdet med Unionen. Jo hurtigere procedurerne 
iværksættes, desto bedre vil disse lande være forberedt. 
Ved hjælp af en god forvaltning af ordningerne og ved at tilvejebringe reelle 
midler til at handle eller reagere i forhold til omstændighederne og på en 
gennemskuelig vis vil Unionen således bedre kunne fastlægge 
hensigtsmæssige betingelser for en gradvis overgang, der kan sikre, at disse 
lande fuldt ud kan deltage i Unionen. 
7.2 Mindskelse af de toldmæssige fordele for visse produkter 
Denne mindskelse er resultatet af den generelle nedsættelse af toldsatserne i 
FTT som følge af Uruguay-rundens konklusioner, som skal gennemføres 
senest i år 2004. Som følge af denne generelle nedsættelse af de toldmæssige 
fordele for produkter, der pålægges toldsatser på under 2 eller 3%, vil det 
muligvis ikke være særligt interessant at benytte procedurerne under 
præferenceordningerne. Disse vil derimod fortsat være attraktive, især for de 
følsomme produkter, som pålægges højere told, f.eks. visse landbrugs- og 
fiskeriprodukter, visse tekstilprodukter eller fodtøj. 
Det kan heraf ses, at det er nødvendigt at tilpasse oprindelsesreglerne til de 
forhold, der vil gælde på mellemlang og lang sigt. Men i øjeblikket er de 
toldmæssige nedsættelser, Fællesskabet indrømmer, stadigvæk særdeles 
tiltrækkende. Derfor må der defineres en række midler til at sikre, at disse 
instrumenter fortsat kan opfylde deres rolle fuldt ud. 
7.3 Tilpasning af oprindelsesreglerne til de nye forhold, der gælder for den 
internationale samhandel 
Det kunne være interessant at vide, om der er sammenhæng mellem nogle af 
funktionssvigtene og selve strukturen i præferenceoprindelsesreglerne. 
Kommissionen skitserede i ovennævnte meddelelse af 16. april 1997 i den 
forbindelse en første analyse og fremkom med retningslinjer for at forbedre 
situationen, især ved hjælp af en mere kohærent og målrettet anvendelse af 
undtagelser og en forenkling af selvsamme regler. 
8. KOMMISSIONENS VALG 
Det står klart, at det ikke vil være acceptabelt at løse problemerne med 
fijnktionssvigt ved at udvidde begrebet " god tro" og dermed dække de skruppelløse 
erhvervsdrivende og indirekte straffe de erhvervsdrivende, der følger spillets regler. 
Kommissionen mener, at den eneste løsning, der er mulig, består i at forbedre 
ordningernes funktion til fordel for alle involverede parter. For så vidt angår tidligere 
sager, kan de kun behandles på grundlag af de forskrifter, der gjaldt på det tidspunkt, 
hvor de konstaterede forhold fandt sted. 
22 
Dette valg af løsning er fuldt ud i overensstemmelse med den erklæring, 
Kommissionen fik optaget i protokollen fra Rådets samling den 28. maj 1996, hvoraf 
nedenstående gengives: 
Kommissionen ... har noteret sig Rådets anmodning om at foretage denne 
undersøgelse. 
Den konstaterer ikke desto mindre, at de retningslinjer, Rådets anmoder om, vil 
føre til en substantiel ændring af de nuværende forskrifter. 
Kommissionen minder om, at det ifølge gældende ret således - som Kommissionen 
fremhævede det i sit arbejdsprogram (KOM (96) 17) om bekæmpelse af 
uregelmæssigheder og svig og i overensstemmelse med EF-domstolens retspraksis -
i princippet er importørerne, som er juridisk og finansielt ansvarlige. 
Den vil dog undersøge denne anmodning på konstruktiv vis og ligeledes tage hensyn 
til EF-domstolens seneste retspraksis, samtidig med den iagttager kriterierne for, at 
fællesskabspolitikkerne fungerer korrekt, og prioriterer behovet for en større 
kohærens i de nuværende regler og bestemmelser og nødvendigheden af at beskytte 
Unionens finansielle interesser. 
9. NØDVENDIGE FORANSTALTNINGER FOR AT AFHJÆLPE FUNKTIONSSVIGTENE I 
TOLDPRÆFERENCEORDNINGERNE 
De foranstaltninger, der allerede er truffet af Kommissionen og medlemsstaterne, 
skulle kunne bidrage til at rette op på situationen, men vil ikke være tilstrækkelige, 
hvorfor der må planlægges andre tiltag. 
Disse bør i vid udstrækning bygge på de forskellige arbejds- eller 
handlingsprogrammer, f.eks. på det toldmæssige område ("Told 2000"), som bl.a. 
sigter mod at gøre betingelserne for anvendelsen af den fælles handelspolitik mere 
ensartede og gennemskuelig og beskytte Fællesskabets finansielle interesser. 
9.1 Igangværende foranstaltninger 
9.1.1 Modernisering af præferenceoprindelsesreglerne 
For nogle år siden lancerede Fællesskabet på Kommissionens initiativ en 
aktion, der skulle forny, ensarte og forenkle præferenceoprindelsesreglerne i 
lyset af den eksplosive udvikling, der siden begyndelsen af 90'erne havde 
været i antallet af aftalemæssige præferenceordninger, og behovet for at øge 
gennemsigtigheden og gennemskueligheden af forskrifterne på dette område. 
De regler for præferenceoprindelse, som Fællesskabet i øjeblikket anvender 
over for de europæiske lande (EØS, EFTA, CØEL, dvs. over 30 lande), har 
siden den 1. juli 1997 været identiske. De 12 Middelhavslande har faet 
foreslået samme tekst, og en del af disse vil snart acceptere dem. 
Dette tiltag for at gøre præferenceoprindelsesreglerne bedre og mere 
ensartede bygger bl.a. på forenklingen af dokumenter (afskaffelse af certifikat 
EUR.2 og APR.1 samt generel anvendelse af angivelser på grundlag af 
faktura), den generelle anvendelse af en standardtekst, som i meget høj grad 
23 
er harmoniseret (f.eks. hvad angår de grundlæggende definitioner såsom 
definitionen af " fuldt ud fremstillede" produkter osv.) samt tilskyndelsen til 
at etablere en ny type forbindelser med de erhvervsdrivende (generalisering af 
begrebet "godkendte eksportører"). 
I det omfang, det har været muligt, er nogle af de nye regler i øvrigt 
indarbejdet i såvel aftalerne med AVS/OLT som GSP. 
9.1.2 Overdragelse af forvaltningen af toldpræferenceordningerne til de 
præferenceberettigede landes toldmyndigheder 
Den vigtigste funktion, som medlemsstaternes myndigheder skal udføre på 
dette område, består i at kontrollere oprindelsescertifikaterne og deres 
indhold ved både ind- og udførsel. Der er ikke tale om at kontrollere hvert 
enkelt certifikat, men at gennemføre kontrol på grundlag af 
risikoanalyseteknikker. Det påhviler også disse myndigheder at afgive de 
bindende oprindelsesoplysninger, som i begyndelsen af 1997 blev indført i 
Fællesskabets toldforskrifter. 
Det fremgår heraf, at myndighedernes rolle vil blive mere krævende end 
hidtil, men det er prisen for, at systemet med præferenceoprindelsesregler kan 
fungere. Ud fra princippet om, at forvaltningen af oprindelsesreglerne i 
Fællesskabet skal varetages af toldvæsenet, synes det at være absolut 
nødvendigt, at det i de partnerlande, hvor det endnu ikke er tilfældet, 
ligeledes er toldmyndighederne, som har ansvaret for at gennemføre disse 
opgaver, forudsat at de pågældende toldmyndigheder har kompetence og reel 
beføjelse hertil, og at de frem for alt arbejder effektivt, især hvad angår 
kontrol af de erhvervsdrivende. Dermed vil det blive muligt fuldt ud at 
udnytte den viden, som samtlige toldadministrationer besidder vedrørende 
toldforskrifter, idet disse i vid udstrækning er harmoniseret på internationalt 
plan (nomenklatur, toldværdi osv.). Der er gjort klar til at iværksætte et tiltag 
i den retning. 
9.1.3 Bevidstgørelse af de præferenceberettigede lande 
De første præferenceordninger blev indført i 70'erne. Siden da har 
Fællesskabet gjort en stor indsats for at forklare, hvad 
præferenceoprindelsesreglerne går ud på, hvordan de anvendes i praksis, og 
hvorfor det er nødvendigt med et uddybet administrativt samarbejde. 
Denne oplysningsindsats er navnlig møntet på de centrale myndigheder hos de 
berørte tredjelande og følges op af uddannelsesforanstaltninger for de 
personer, der har ansvaret for den praktiske forvaltning og anvendelse af 
oprindelsesaspektet. Således har Fællesskabet i løbet af de seneste tre år 
afholdt ca. 20 seminarer i forskellige dele af verden. 
Fællesskabet har endvidere benyttet specialiserede organisationer, således at 
de pågældende lande bedre skulle kunne forstå og skelne mellem 
Fællesskabets oprindelsesregler og de regler, som vedkommende lande 
ligeledes skal anvende over for andre lande, som indrømmer præferencer. 
24 
Endvidere kan Fællesskabets undersøgelses- og kontrolmissioner (selvom det 
ikke er deres opgave) have indirekte pædagogiske virkninger på samme måde 
som de oplysningsseminarer, der organiseres i de pågældende lande, i og med 
at de lokale myndigheder dermed får bedre kendskab til kontrolmæssige 
spørgsmål. 
Endelig har Kommissionen siden 1994 regelmæssigt afholdt møder (ca. 10) 
inden for rammerne af Toldkodeksudvalget (vareoprindelsesgruppen) med 
deltagelse af også EFT A-landene, CØE-landene, de baltiske lande samt alle 
Middelhavslandene. 
9.1.4 Kontrol med den praktiske anvendelse / Fællesskabet af 
præferenceordningerne 
I de seneste år har man gennemført adskillige kontrol- og 
tilsynsforanstaltninger vedrørende oprindelsesspørgsmål i medlemsstaterne, 
især i forbindelse med præferenceordningerne, for at undersøge samtlige 
aspekter vedrørende anvendelsen af præferenceoprindelsesreglerne ved både 
ind- og udførsel. Under disse kontrolforanstaltninger, der har fundet sted fra 
1992 til 1995, har man kunnet konstatere forskellige uregelmæssigheder, 
hvoraf følgende har været de mest fremtrædende: 
- oprindelsesreglerne fortolkes ikke altid ens af medlemsstaterne; 
- visse medlemsstaters toldmyndigheder er meget decentrale; derfor foregår 
den overordnede undersøgelse af bedragerispørgsmål ikke altid på centralt 
niveau; 
- de forenklede procedurer giver godt nok virksomhederne en større 
fleksibilitet, men indskrænker til gengæld samtidig toldmyndighedernes 
kontrolmuligheder; 
- det er ofte vanskeligt inden for de fastlagte frister at opnå tilfredsstillende 
svar på den efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser, og det skaber 
enorme problemer for så vidt angår opkrævningen af told. 
Disse kontrolforanstaltninger supplerer andre tilsvarende foranstaltninger, 
som Kommissionen gennemfører inden for rammerne af opfølgningen af 
Revisionsrettens årsberetninger. 
9.2 Instrumenter: nuværende situation og lakuner 
9.2.1 Nuværende instrumenter 
• Aftalerne indeholder alle en protokol om gensidig bistand i toldspørgsmål, 
som gælder i forbindelse med forebyggelse og bekæmpelse af svig og de 
bestemmelser om præferenceoprindelse, der er fastlagt i aftalerne; 
• Der er i kraft af horisontale forskrifter (forordning 1468/81 og 515/97) 
fastsat bestemmelser om samordning og samarbejde inden for Fællesskabet 
på det toldmæssige område (gensidig bistand, meddelelse af oplysninger 
osv.); 
25 
både i de autonome instrumenter (GSP, eks-Jugoslavien osv.) og i de 
aftalemæssige instrumenter (CØE-landene, EFTA osv.) foretages der 
efterfølgende kontrol i tilfælde af begrundet mistanke. Hvis der inden for 
en frist på 10 måneder ikke er modtaget noget svar eller svaret er 
utilfredsstillende, indrømmes der ikke præferencebehandling; 
inden for rammerne af GSP kan Unionen, når bestemmelserne synes at 
være overtrådt, foretage undersøgelser i samarbejde med de 
præferenceberettigede landes myndigheder; 
for så vidt angår GSP fastsættes det i forordning 3281/94 og 1256/96 
(artikel 9), at præferencebehandling kan suspenderes i tilfælde af svig eller 
mangel på administrativt samarbejde; 
i aftalemæssig sammenhæng er det fastsat, at hvis der opstår problemer 
med anvendelsen af den efterfølgende kontrol mellem de to parters 
toldmyndigheder, skal det pågældende spørgsmål indbringes for 
associeringsudvalget, uden at dette berører de nationale forskrifter om 
bilæggelse af tvister. 
9.2.2 Lakuner og manglende instrumenter • 
• 
• Internt i Unionen findes der ikke noget juridisk bindende 
fællesskabsinstrument, der gør det muligt at undgå, at de 
beskyttelsesforanstaltninger, der kræves i tilfælde af begrundet mistanke, 
anvendes forskelligt af medlemsstaterne og der således opstår risiko for 
handelsomlægninger; 
i forbindelse med de præferenceberettigede lande har man - primært inden 
for rammerne af GSP - ganske vist artikel 9, men denne bestemmelse 
anvendes ikke i tilfælde af manglende administrativt samarbejde, da den er 
tung og skal iværksættes på medlemsstaternes initiativ. Den foreskriver i 
øvrigt heller ikke, at Kommissionen hurtigt skal kunne iværksætte 
indledende og midlertidige foranstaltninger, som kan tilpasses omfanget og 
typen af de forskellige situationer, der opstår; 
i forbindelse med andre typer ordninger findes der heller ikke juridiske 
bestemmelser, der giver Kommissionen eller medlemsstaterne mulighed for 
at træffe midlertidige foranstaltninger; der findes heller ikke bestemmelser 
svarende til artikel 9 i GSP. 
Det kan derfor konkluderes, at: 
• i aftalemæssig sammenhæng er der ikke forudset noget instrument til at 
bilægge tvister i de tilfælde, hvor associeringsudvalget ikke formår at finde 
en løsning; 
• i aftalemæssig sammenhæng er det heller ikke altid muligt at kontrollere, 
om et partnerland reelt anvender en bestemmelse (tilfældet med tyrkiske 
fjernsyn), eller om tredjelandenes toldmyndigheder reelt har rets- og 
handleevne til at kontrollere, om de varer, for hvilke de har udstedt 
26 
certifikater, har oprindelsesstatus, idet disse myndigheder undertiden 
påstår det modsatte (tilfældet med appelsinsaft fra Israel). 
9.3 Aktioner, der skal iværksættes 
Hvis tilliden til toldpræferenceordningerne skal genoprettes, indebærer dette 
en inddragelse af samtlige aktører, som deltager i anvendelsen og 
forvaltningen af ordningerne (både myndighederne og de erhvervsdrivende, 
såvel i Unionen som i tredjelandene). 
Iværksættelsen af en sådan aktion skal bygge på en forudgående påmindelse 
om de enkeltes ansvar, rettigheder og forpligtelser og om, at de eksisterende 
bestemmelser skal overholdes i praksis, således at det bliver muligt at 
genoprette situationen eller sanktionere enhver manglende opfyldelse af 
forpligtelser. Men Unionen bør også tilvejebringe de supplerende 
instrumenter, der er nødvendige for at kompensere for svaghederne i det 
nuværende system. 
Rådet og Kommissionen bør i tæt samarbejde definere aktionernes 
prioritering og efter fælles aftale fastlægge tidsplanen for gennemførelsen. 
Der bør primært blive tale om følgende aktioner: 
9.3.1 Tilskyndelse til skærpet overholdelse af gældende bestemmelser 
- gennem en nøje anvendelse af forskrifterne og overholdelse af fristerne i 
de tilfælde, hvor det administrative samarbejde ikke fungerer, eller ved at 
kræve ugyldiggørelse af certifikater og gennemføre hårdere sanktioner 
over for overtrædelser begået af stater, som generelt set ikke opfylder 
deres forpligtelser; 
- i forbindelse med aftaler og aftalemæssige arrangementer ved beslutsomt 
at udnytte samtlige midler for dialog og alle eksisterende mekanismer 
med henblik på at overtale de præferenceberettigede lande til at træffe 
passende foranstaltninger, hvis der konstateres funktionssvigt i 
anvendelsen af ordningerne; 
- ved at anspore medlemsstaterne til sikre, at systemet med underretning af 
Kommissionen om alle uregelmæssigheder, som medlemsstaterne har 
påvist eller har mistanke om, fungerer korrekt; 
- ved at sikre effektiviteten af de kontrolforanstaltninger, der iværksættes af 
de kontraherende lande i overensstemmelse med de forpligtelser, de 
indgår ved undertegnelsen af en aftale; 
- ved at kræve af partnerne, at de underretter om deres interne lovgivning, 
og eventuelt hjælpe dem med at gennemføre denne, således at det sikres, 
at de råder over de interne retslige midler, der kræves for at opfylde 
forpligtelserne i henhold til aftalerne eller arrangementerne. 
27 
9.3.2 Afhjælpning af lakuner gennem hensigtsmæssige bestemmelser 
- gennem en forbedring af fællesskabsteksterne ved hjælp af en horisontal 
retsakt med henblik på at gøre medlemsstaternes foranstaltninger 
ensartede for så vidt angår opkrævning eller iværksættelse af 
beskyttelsesforanstaltninger vedrørende told som følge af påvisninger, der 
bl.a. resulterer af undersøgelses- eller kontrolmissioner fra Fællesskabets 
side; 
- gennem en mere systematisk anvendelse af systemet for tidlig varsling af 
importørerne, når det fastslås, at der er begrundet tvivl med hensyn til en 
vares oprindelse, således at det undgås, at der uretmæssigt påberåbes 
"god tro"; 
- ved at åbne mulighed for overvågningsforanstaltninger / de 
præferenceberettigede lande, i og med at det fastsættes, at Fællesskabet 
kan foretage kontrol i disse lande for at overvåge gennemførelsen af de i 
aftalerne fastlagte oprindelsesregler; 
- ved at tilvejebringe horisontale retlige bestemmelser, som åbner mulighed 
for, at man i hele Fællesskabet kan reagere ens over for tredjelande, som 
ikke overholder deres forpligtelser, bl.a. ved at give Kommissionen 
mulighed for at indføre midlertidige foranstaltninger (f.eks. 
sikkerhedsstillelse for afgifter, midlertidig suspension af præferencer, 
midlertidig kvantitativ kontrol osv.) på eget initiativ eller efter anmodning 
fra en eller flere medlemsstater; Rådet skal derefter træffe endelig 
afgørelse om disse foranstaltninger. Der bør i disse bestemmelser -
afhængigt af hvilke præferenceordninger, der er tale om - tages hensyn til 
de forpligtelser, Fællesskabet har påtaget sig i international sammenhæng; 
- ved at ansvarliggøre myndighederne i de lande, der nyder fordel af GSP, 
gennem en effektiv anvendelse af artikel 9 i GSP-forordningerne (som kan 
medføre hel eller delvis suspension af ordningen) i tilfælde af svig og 
manglende opfyldelse af reglerne for det administrative samarbejde; 
- ved i forskrifterne om præferenceordningerne at indføre muligheden for 
midlertidigt at fastsætte foranstaltninger, der f.eks. begrænser eller 
suspenderer visse præferencer. En sådan bestemmelse vil om fornødent og 
under iagttagelse af Fællesskabets internationale forpligtelser tilmed kunne 
omfatte suspension af anvendelsen af ordningerne i forhold til det 
pågældende tilfældes omfang og alvorlige karakter. 
9.3.3 Iværksættelse af ledsageforanstaltninger til komplettering af 
forskrifterne 
- i forbindelse med det administrative samarbejde ved at organisere 
oplysningsaktioner for repræsentanter for de præferenceberettigede lande; 
- gennem vedtagelsen af et uddannelses- og informationsprogram for de 
nationale myndigheder og aktørerne i de forskellige tredjelande og i 
Fællesskabets medlemsstater; 
28 
- ved regelmæssigt at afholde arbejdsmøder inden for rammerne af 
Toldkodeksudvalget med deltagelse af også grupper af de 
præferenceberettigede lande og inden for rammerne af de fælles udvalg for 
toldmæssigt samarbejde med henblik på at undersøge vilkårene for 
ordningernes anvendelse, deres fremtidige udvikling og de forbedringer, 
der skal gøres; 
- ved at ansvarliggøre Fællesskabets erhvervsdrivende og give deres 
forbindelser med toldmyndighederne et mere personligt præg; 
- ved at udbrede forklarende noter vedrørende aftalerne eller 
præferenceordningerne blandt de erhvervsdrivende; 
- ved til brug for de erhvervsdrivende at udarbejde specifikke vejledninger 
for de forskellige ordninger (AVS, CØEL, GSP, Middelhavslandene); 
- ved at give tredjelandene og den brede offentlighed adgang til nyttige 
oplysninger på moderne edb-hjælpemidler (disketter, CD-rom, Internet) 
(lovgivning, manualer, bindende oprindelsesoplysninger afgivet i 
Fællesskabet); 
- ved i De Europæiske Fællesskabers Tidende (C-serien) at offentliggøre 
information, der kan anspore de erhvervsdrivende til at anmode om 
bindende oprindelsesoplysninger for de varer, de indfører, idet der gøres 
opmærksom på de risici, der er forbundet med at acceptere falske 
oprindelsescertifikater. 
9.3.4 Forberedelse af fremtiden 
- ved at gennemføre de foranstaltninger, der er forudset i Kommissionens 
"meddelelse om forbedret markedsadgang for de mindst udviklede 
lande", og i berettigede tilfælde navnlig de undtagelser til 
oprindelsesreglerne, der er fastsat i de gældende forskrifter; 
- ved at anspore til tilvejebringelse af strukturer for regionalt samarbejde, 
især strukturer, der gør det muligt at gennemføre samarbejde (også på 
investeringsområdet) mellem de avancerede udviklingslande og de mindst 
udviklede lande; i den forbindelse fremme anvendelsen af regional 
kumulation; 
- ved at indlede Fællesskabets overvejelser vedrørende GSP-
oprindelsesreglerae set i sammenhæng med den verdensomspændende 
harmonisering, som UNCTAD har bebudet for de kommende år; 
- ved at forenkle systemet med præferenceoprindelsesregler for at tage 
hensyn til de fremtidige vilkår for den internationale samhandel som følge 
af Uruguay-runden; 
- ved på baggrund af resultaterne af ovennævnte politik for tilskyndelse til 
regionalt samarbejde at overveje, om der endvidere er behov for en så 
vidtspændende undtagelse som muligt til fordel for de mindst udviklede 
lande og lande med nogenlunde samme udviklingsniveau. 
29 
Bilag I 
a) Liste over aftaler og andre toldpræferenceordninger (1.7.1997) 
OPRINDELSE 
EØS 
Rådets og Kommissionens afgørelse af 13. december 1993 
Protokol 4 om oprindelsesreglerne i EØS-aftalen 94/1/EF, EKSF 
(EFTLI af3. 1.94) 
EØS-afgørelse 
(EFT L 86 af 20.4.95) EØS-Rådets afgørelse nr. 1/95 af 10. marts 1995 om 
ikrafttrædelsen af aftalen om Det Europæiske Økonomiske 
Samarbejdsområde for Fyrstendømmet Liechtenstein. 
EØS-afgørelse 
(EFT L 21 af 23.1.97) Afgørelse truffet af det Blandede EØS-Udvalg nr. 71/96 af 
22. november 1996 om ændring af protokol 4 til EØS-
aftalen, om oprindelsesregler 
Norge 
endnu ikke offentliggjort Afgørelse nr. 1/96 truffet af Den Blandede Komité, EF-
Norge den 19. december 1996 om ændring af protokol nr. 3 
til overenskomsten mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Kongeriget Norge om definitionen af begrebet 
"varer med oprindelsesstatus" og om metoderne for 
administrativt samarbejde 
Mand 
endnu ikke offentliggjort Afgørelse nr. 1/96 truffet af Den Blandede Komité, EF-
Island den 19. december 1996 om ændring af protokol nr. 
til overenskomsten mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Republikken Island, om definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og om metoderne 
for administrativt samarbejde 
Schwe.ii 
endnu ikke offentliggjort 
Polen Afgørelse nr. 1/96 truffet Den Blandede Komité, EF-
Schweiz den 19. december 1996 om ændring af protokol nr. 
3 til overenskomsten mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Schweiz, om definitionen af begrebet "varer 
med oprindelsesstatus" og om metoderne for administrativt 
samarbejde 
30 
endnu ikke offentliggjort Afgørelse nr. 1/97 truffet af Associeringsrådet, 
Associeringen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
Medlemsstater på den ene side og Polen på den anden side 
den 30. juni 1997 om ændring af protokol nr. 4 til 
Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De 
Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene 
side og Polen på den anden side 
Unearn 
97/230/EKSF, EF, 
Euratom 
(EFT L 92 af 7.4. 97) Afgørelse nr. 3/96 truffet af Associeringsrådet, 
Associeringen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
Medlemsstater på den ene side og Republikken Ungarn på 
den anden side den 28. december 1996 om ændring af 
protokol nr. 4 til Europaaftalen om oprettelse af en 
associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
medlemsstater på den ene side og Republikken Ungarn på 
den anden side 
Den Tjekkiske Republik KenunnK, 
9611S Ï/Euratom, EKSF, 
EF 
(EFT L 343 af 31.12.96) Afgørelse nr. 3/96 truffet af Associeringsrådet, 
Associeringen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på 
den anden side den 29. november 1996 om ændring af 
protokol nr. 4 til Europaaftalen om oprettelse af en 
associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på 
den anden side 
Den Slovakiske Republik 
endnu ikke offentliggjort Afgørelse nr. 2/97 truffet af Associeringsrådet, 
Associeringen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
medlemsstater på den ene side og Den Slovakiske Republik 
på den anden side den 9. januar 1997 om ændring af 
protokol nr. 4 til Europaaftalen om oprettelse af en 
associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres 
medlemsstater på den ene side og Den Slovakiske Republik 
på den anden side 
Rumænien 
97/127/EKSF, EF, 
Euratom 
(EFT L 54 af 24.2.97) Afgørelse nr. 1/97 truffet af associeringsrådet, associeringen 
mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater 
på den ene side og Rumænien på den anden side den 31. 
januar 1997 om ændring af protokol nr. 4 til Europaaftalen 
om oprettelse af en associering mellem De Europæiske 
Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og 
Rumænien på den anden side 
Bulgarien 
31 
97/302/EKSF, EF, Afgørelse nr. 1/97 truffet af Associeringsrådet, associeringen 
Euratom mellem De Europæiske Fællesskaber og deres Medlemsstater 
på den ene side og Republikken Bulgarien på den anden side 
(EFT L 134 af 24.5. 97) den 6. maj 1997 om ændring af protokol nr. 4 til 
Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De 
Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene 
side og Republikken Bulgarien på den anden side 
Letland 
97/268/ EKSF, EF, Det Blandede udvalgs Afgørelse nr. 1/97 mellem De 
Euratom Europæiske Fællesskaber på den ene side og Republikken 
Letland på den anden side af 20. marts 1997 om ændring af 
(EFT Lill af 28.4. 97) protokol nr. 3 til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, 
Det Europæiske Atomenergifællesskab og Det Europæiske 
Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Republikken 
Letland på den anden side om frihandel og 
handelsanliggender 
Litauen 
97/309/ EKSF, EF, Det Blandede udvalgs Afgørelse nr. 1/97 mellem De 
Euratom Europæiske Fællesskaber på den ene side og Republikken 
Litauen på den anden side af 25. februar 1997 om ændring af 
(EFT L 136 af 27.5.97) protokol nr. 3 til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, 
Det Europæiske Atomenergifællesskab og Det Europæiske 
Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Republikken 
Litauen på den anden side om frihandel og 
handelsanliggender 
Estland 
97/267/ EKSF, EF, Det Blandede udvalgs Afgørelse nr. 1/97 mellem De 
Euratom Europæiske Fællesskaber på den ene side og Republikken 
Estland på den anden side af 6. marts 1997 om ændring af 
(EFT Lill af 28.4. 97) protokol nr. 3 til aftalen mellem Det Europæiske fællesskab, 
Det Europæiske Atomenergifællesskab og Det Europæiske 
Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Republikken 
Estland på den anden side om frihandel og 
handelsanliggender 
Slovenien 
96/752/EF, EKSF, Afgørelse truffet af Rådet og Kommissionen den 25. 
Euratom november 1996 om indgåelse af interimsaftalen mellem Det 
Europæiske Fællesskab, Det Europæiske Kul- og 
Stålfællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab på 
den ene side og Republikken Slovenien på den anden side 
(EFT L 344 af 31 12.96) 0m handel og handelsanliggender 
Protokol 4 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og om metoderne for administrativt 
samarbejde 
I Færøerne 1 
32 
97/126/EF 
(EFT L 53 af 22.2. 97) Rådets Afgørelse af 6. december 1996 - Protokol 3 til 
aftalerne med Færøerne, om definitionen af begrebet "varer 
med oprindelsesstatus" og om metoderne for administrativt 
samarbejde 
Ceuta og Melilla 
88/1135/EØF 
(EFT LI 14 af 2.5. 88) Rådets forordning af 7. marts 1988 om definition af begrebet 
"varer med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt 
samarbejde i samhandelen mellem Fællesskabets toldområde 
og Ceuta og Melilla. 
_____ 
90/0523/EØF 
(EFT L 290 af 30.10.90) Rådets afgørelse af 8. oktober 1990 om den procedure 
vedrørende undtagelse fra oprindelsesreglerne, der er 
fastlagt i protokol nr. 1 til fjerde AVS/EØF- konvention. 
91/400/EKSF, EØF 
(EFT L 229 af 17.08.91) Rådets og Kommissionens afgørelse af 25. februar 1991 om 
indgåelse af fjerde AVS/EØF- Konvention. 
93/514/EØF 
(EFT L 242 af 28.09.93) Afgørelse nr. 2/93 truffet af AVS/EØF-
Toldsamarbejdsudvalget af 8. september 1993 om 
undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" for at tage hensyn til Mauritius' særlige 
situation for så vidt angår produktionen af 
tunfiskekonserves. 
93/514/EØF 
(EFT L 242 af 28.09.93) Afgørelse nr. 3/93 truffet af AVS/EØF-
Toldsamarbejdsudvalget af 8. september 1993 om 
undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" for at tage hensyn til Senegals særlige 
situation for så vidt angår produktionen af 
tunfiskekonserves. 
94/18/EF 
(EFT L 12 af 15.01.94) Afgørelse nr. 4/93 truffet af AVS-EØF-
Toldsamarbejdsudvalget af 17. december 1993 om 
undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" for at tage hensyn til Republikken 
Seychellernes særlige situation, for så vidt angår 
produktionen af tunfiskekonserves. 
94/386/EF 
(EFT L 176 af 09.07.94) Afgørelse nr. 1/94 truffet af AVS-EØF-
Toldsamarbejdsudvalget den 10. juni 1994 om undtagelse 
fra begrebet "varer med oprindelsesstatus" for at tage 
hensyn til Republikken Fijis særlige situation for så vidt 
angår produktionen af visse beklædningsgenstande. 
33 
94/946/EF I Afgørelse nr. 2/94 truffet af AVS-EF-
Toldsamarbejdsudvalget om ændring af afgørelse nr. 4/93 
om undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" for at tage hensyn til Republikken 
(EFT L 371 af 31.12.94) Seychellernes særlige situation, for så vidt angår 
produktionen af tunfiskekonserves. 
96/557/EF AVS/EF-toldsamarbejdsudvalgets afgørelse nr. 1/96 af 2. 
september 1996 om undtagelse fra definitionen af begrebet 
"varer med oprindelsesstatus" for at tage hensyn til 
Kongeriget Swazilands særlige situation for så vidt angår 
(EFT L 243 af 24.09.1996) landets produktion af garn (HS-kode 5402.52 og 5402.62). 
96/558/EØF Afgørelse nr. 2/96 Truffet af AVS/EF-
Toldsamarbejdsudvalget af 2. september 1996 om 
undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L 243 af 24.09.96) oprindelsesstatus" for at tage hensyn til den særlige 
situation for Fiji, Mauritius og Senegal, for så vidt angår 
produktionen af tunfiskefileter (loins) og - konserves. 
OLT 
91/0482/EØF Rådets afgørelse af 25. juli 1991 om de oversøiske landes og 
(EFT L 263 af 19.09.91) territoriers associering med EØF. 
94/724/EF Kommissionens beslutning af 31. oktober 1994 om 
undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" for at tage hensyn til Montserrats særlige 
situation med hensyn til forbindelsesmateriel til ledninger og 
(EFT L 288 af 09.11.94) kabler henhørende under KN-kode 8536 90 10. 
95/375/EF Kommissionens beslutning af 8. september 1995 om ændring 
af beslutning 94/724/EF om undtagelse fra definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" for at tage hensyn 
til Montserrats særlige situation med hensyn til 
forbindelsesmateriel til ledninger og kabler henhørende 
under KN-kode 8536 90 10. 
(EFT L 222 af 20.9.95) 
96/529/EF Kommissionens beslutning af 29. juli 1996 om en undtagelse 
fra definitionen af begrebet "varer med oprindelsesstatus" 
for at tage hensyn til den særlig situation på Saint Pierre og 
Miquelon, hvad angår frosne torskefileter henhørende under 
KN-kode 304 20. 
(EFT L 223 af 04.09.1996) 
Cypern -
73/1246/ EØF Rådets forordning af 14 . maj 1973 om indgåelse af en 
associeringsaftale mellem EØF og Republikken Cypern. 
(EFT L 133 af 21.05.73) 
34 
77/2907/EØF Rådets forordning af 20. december 1977 om indgåelse af 
tillægsprotokollen til aftalen om oprettelse af en associering 
mellem EØF og Republikken Cypern. 
(EFT L 339 af 28.12.77) 
87/607/EØF Rådets afgørelse af 21. december 1987 om indgåelse af 
protokollen om fastsættelse af betingelserne og 
procedurerne for gennemførelsen af anden etape af Aftalen 
om Oprettelse af en Associering mellem Det Europæiske 
(EFT L 393 af 31.12.87) Økonomiske Fællesskab og Republikken Cypern samt om 
tilpasning af visse bestemmelser i Aftalen. 
88/4264/EØF Rådets forordning af 13. december 1988 om gennemførelse 
af afgørelse nr. 1/88 truffet af Associeringsrådet EØF-
Cypern om ændring af protokollen angående definitionen af 
(EFT L 378 af 31.12.88) begrebet "varer med oprindelsesstatus" og angående 
metoderne for administrativt samarbejde som følge af 
indførelsen af HS. 
89/2428/ EØF Rådets forordning af 28. juli 1989 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 1/89 truffet af Associeringsrådet EØF-Cypern 
om undtagelse fra bestemmelserne vedrørende definitionen 
(EFT L 230 af 08.08.89) af begrebet "varer med oprindelsesstatus" i Aftalen om 
Oprettelse af en Associering mellem Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab og Republikken Cypern. 
90/3203/EØF Rådets forordning af 22. oktober 1990 om anvendelse af 
afgørelse nr. 4/90 truffet af Associeringsrådet EØF-Cypern 
om en ny ændring af artikel 6 og 17 i protokollen 
vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L 307 af 07.11.90) oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde 
95/576/EF Afgørelse nr. 1/95 truffet af associeringsrådet EF- Cypern 
den 22. december 1995 om undtagelse fra bestemmelserne 
vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" i aftalen om oprettelse af en associering 
(EFT L 326 af 30.12.95) mellem EØF og Republikken Cypern. • 
95/3056/EF iRådets forordning af 30. oktober 1995 om 
gennemførelsesbestemmelser til afgørelse nr. 1/95 truffet af 
Associeringsrådet EF-Cypern om undtagelse fra visse 
(EFT L 326 af 30.12.95) bestemmelser i associeringsaftalen. 
Malta 
76/93 9/EØF Rådets forordning af 23 . april 1976 om indgåelse af 
finansprotokollen og af protokollen om fastsættelse af visse 
bestemmelser vedrørende aftalen om oprettelse af en 
(EFT L 111 af 28.04.76) associering mellem EØF og Malta. 
35 
89/2229/EØF Rådets forordning af 18. juli 1989 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 1/89 truffet af Associerings Rådet EØF-Malta 
om ændring af protokol nr. 2 angående definitionen af 
(EFT L 217 af 27.07.89) begrebet "varer med oprindelsesstatus" og angående 
metoderne for administrativt samarbejde som følge af 
indførelsen af Det Harmoniserede System 
90/2175/EØF Rådets forordning af 23. juli 1990 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 2/90 truffet af Associeringsrådet EØF-Malta 
om en ny ændring af artikel 6 og 17 i protokollen 
(EFT L 198 af 28.07.90) vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde 
91/3451/EØF Rådets forordning af 25. november 1991 om fastsættelse af 
gennemførelsesbestemmelser til den fælleserklæring, som er 
(EFT L 327 af 29.11.91) knyttet til afgørelse nr. 1/89, truffet af Associeringsrådet 
EØF-Malta. 
91/607/EØF Afgørelse nr. 1/91 truffet af Associeringsrådet EØF- Malta 
den 25. november 1991 om ændring af bilag III til protokol 
nr. 2 angående definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L331 af 03.12.91) oprindelsesstatus" og angående metoderne for 
administrativt samarbejde 
Israel 
96/206/EKSF, EF Rådet og Kommissionens afgørelse af 22. december 1995 
om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af en 
interimsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Det 
Europæiske Kul- og Stålfællesskab på den ene side og 
Staten Israel på den anden side om handel og 
handelsanliggender. 
EFT L 71 af 20.03.96) Protokol 3 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde 
Algeriet 
78/2210/EØF 
(EFT L 263 af 27.09.78) 
Egypten Rådets Forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Den demokratiske Folkerepublik Algeriet. 
Protokol 2 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde 
36 
78/2213/EØF I Rådets forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
(EFT L 266 af 27.09.78) Fællesskab og Den arabiske Republik Egypten. 
Protokol 2 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde 
89/317l/EØF Rådets forordning af 16. oktober 1989 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 1/89 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Egypten 
om ændring af protokol nr. 2 angående definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og angående 
metoderne for administrativt samarbejde som følge af 
(EFT L 310 af 26.10.89) indførelsen af det harmoniserede system, Protokol 2 om 
definitionen af begrebet "varer med oprindelsesstatus" og 
metoderne for administrativt samarbejde 
(EFT L 310 af 26.10.89) Afgørelse nr. 1/89 truffet af Samarbejdsrådet EØF- Egypten 
den 30. august 1989 om ændring, som følge af indførelsen 
af Det Harmoniserede System, af protokol nr. 2 angående 
definitionen af begrebet "varer med oprindelsesstatus" og 
angående metoderne for administrativt samarbejde 
89/3172/EØF Rådets forordning af 16. oktober 1989 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 2/89 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Egypten 
om ændring, som følge af Spaniens og Portugals tiltrædelse 
af De Europæiske Fællesskaber, af protokollen vedrørende 
definitionen af begrebet "varer med oprindelsesstatus" og 
(EFT L 310 af 26.10.89) vedrørende metoderne for administrativt samarbejde 
Afgørelse nr. 2/89 truffet af Samarbejdsrådet EØF- Egypten 
den 30. august 1989 om ændring, som følge af Spaniens og 
Portugals tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber, af 
protokollen vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
(EFT L 310 af 26.10.89) administrativt samarbejde 
Libanon 
78/2214/EØF Rådets forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Republikken Libanon. 
(EFT L 267 af 27.09.78) 
Protokol 2 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde 
37 
80/2742/EØF Rådets forordning af 27. oktober 1980 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 3/80 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Libanon 
om ændring af protokollen vedrørende definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og vedrørende 
metoderne for administrativt samarbejde til 
(EFT L 286 af 29.10.80) samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og republikken Libanon. 
Afgørelse 3/80 Samarbejdsrådets afgørelse nr. 3/80 EØF-Libanon af 6. juni 
1980 om ændring af protokollen vedrørende definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og vedrørende 
metoderne for administrativt samarbejde til 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
(EFT L 286 af 29.10.80) Fællesskab og Republikken Libanon. 
Marnkkn 
78/221 l/EØF Rådets forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og kongeriget Marokko 
Protokol 2 om definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L 264 af 27.09.78) oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde. 
Syrien 
78/2216/EØF 
(EFT L 269 af 27.09.78) Rådets forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og 
Den arabiske Republik Syrien. 
Protokol 2 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde 
Tunesien 
78/2212/EØF 
(EFT L 265 af 27.09.78) Rådets forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Den Tunesiske Republik. 
Protokol 2 om definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og metoderne for administrativt 
samarbejde 
79/0561/EØF 
(EFT L 80 af 31.03.79) Rådets forordning af 5. marts 1979 om gennemførelse af 
afgørelse nr. 3/78 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Tunesien 
om ændring af protokollen vedrørende definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og vedrørende 
metoderne for administrativt samarbejde til 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Den Tunesiske Republik. 
38 
EFT L 80 af 31.03.79 I Afgørelse nr. 3/78 truffet af Samarbejdsrådet EØF-
Tunesien af 12.december 1978 om ændring af protokollen 
vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde til samarbejdsaftalen mellem Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Tunesiske 
Republik 
89/3900/ EØF Rådets forordning af 4. december 1989 om gennemførelse 
af afgørelse nr. 2/89 truffet af Samarbejdsrådet EØF-
Tunesien om ændring, som følge af Spaniens og Portugals 
tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber, af protokollen 
vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L375 af 23.12.89) oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde 
Afgørelse nr. 2/89 truffet af Samarbejdsrådet EØF-
Tunesien den 27. september 1989 om ændring, som følge af 
Spaniens og Portugals tiltrædelse af De Europæiske 
(EFT L 375 af 23.12.89) Fællesskaber, af protokollen vedrørende definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og vedrørende 
metoderne for administrativt samarbejde 
78/2215/EØF Rådets forordning af 26. september 1978 om indgåelse af 
samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab og Det hashemitiske Kongerige Jordan. 
Protokol 2 vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L 268 af 27.09.78) oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde 
91/3579/EØF Rådets forordning af 25. november 1991 om gennemførelse 
af afgørelse nr. 3/91 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Jordan 
om ændring af protokol nr. 2, angående definitionen af 
begrebet "varer med oprindelsesstatus" og angående 
metoderne for administrativt samarbejde som følge af 
(EFT L 345 af 14.12.91) indførelsen af Det Harmoniserede System. 
Afgørelse nr. 3/91 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Jordan 
af 4. november 1991 om ændring som følge af indførelsen 
af Det Harmoniserede System, af protokol nr. 2, angående 
(EFT L 345 af 14.12.91) definitionen af begrebet " varer med oprindelsesstatus" og 
angående metoderne for administrativt samarbejde 
91/3580/EØF Rådets forordning af 25. november 1991 om gennemførelse 
af afgørelse nr. 4/91 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Jordan 
om ændring, som følge af Spaniens og Portugals tiltrædelse 
af De Europæiske Fællesskaber, af protokollen vedrørende 
(EFT L 345 af 14.12.91) definitionen af begrebet "varer med oprindelsesstatus" og 
vedrørende metoderne for administrativt samarbejde. 
39 
(EFT L 345 af 14.12.91) Afgørelse nr. 4/91 truffet af Samarbejdsrådet EØF-Jordan 
om ændring, som følge af Spaniens og Portugals tiltrædelse 
af De Europæiske Fællesskaber, af protokollen vedrørende 
definitionen af begrebet " varer med oprindelsesstatus" og 
vedrørende metoderne for administrativt samarbejde. 
Palæstina 
endnu ikke offentliggjort Rådets afgørelse om indgåelse af interimsassocieringsaftalen 
om handel og samarbejde mellem EF og Den 
Palæstinensiske Myndighed. 
.____ 
93/2454/EØF 
(EFT L 253 af 11.10.93) 
ændret ved : 
97/12/EF 
(EFT L 9 af 13.1.97) Kommissionens forordning af 2. juli 1993 om visse 
gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) 
nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (artikel 67 
til 97) vedrørende definitionen af begrebet " varer med 
oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde for så vidt angår visse produkter, 
der indføres i Fællesskabet fra tredjelande. 
Bosnien-Hercegovina og 
Kroatien; 
Forbundsrepublikken 
Jugoslavien; den tidligere 
jugoslaviske republik 
Makedonien 
93/2454/EØF 
(EFT L 253 af 11.10.93) 
ændret ved : 
97/12/EF 
(EFT L 9 af 13.1.97) Kommissionens forordning af 2. juli 1993 om visse 
gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) 
nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (artikel 98 
til 123) vedrørende definitionen af begrebet " varer med 
oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde for så vidt angår indførsel i 
Fællesskabet af varer med oprindelse i Republikken 
Bosnien-Hercegovina og Republikken Kroatien, 
Forbundsrepublikken Jugoslavien, den tidligere jugoslaviske 
republik Makedonien samt Vestbredden og Gaza-striben. 
40 
Bilag I 
b) Liste over toldunioner, som Fællesskabet er part i 
Tyrkiet . : 
64/732/EØF Rådets afgørelse af 23. december 1963 om indgåelse af 
aftalen om oprettelse af en associering mellem EØF og 
(EFT L 217 af 29.12.64) Tyrkiet. 
Forord. 2760/72 Rådets afgørelse af 23. november 1970 om indgåelse af 
tillægsprotokollen til aftalen om oprettelse af en associering 
mellem EØF og Tyrkiet. 
Associeringsrådets afgørelse nr. 4/72 om definition af 
(EFT L 59 af 5.3.72) begrebet "varer med oprindelse" i Tyrkiet ved anvendelse af 
bestemmelserne i kapitel I i bilag 6 til tillægsprotokollen til 
Ankara-aftalen. 
Associeringsrådets afgørelse nr. 1/75 om ændring af afgørelse 
(EFT L 142 af 4.6.75) nr. 4/72 om definition af begrebet "varer med oprindelse" i 
Tyrkiet ved anvendelse af bestemmelserne i kapitel I i bilag 6 
til tillægsprotokollen til Ankara- aftalen. 
96/142/EØF Afgørelse nr. 1/95 truffet af Associeringsrådet EF- Tyrkiet 
den 22. december 1995 om iværksættelse af slutfasen af 
(EFT L 35 af 13.2.96) toldunionen. 
96/488/EØF Afgørelse nr. 1/96 truffet af toldsamarbejdsudvalget EF-
Tyrkiet den 20. maj 1996 om gennemførelsesbestemmelser til 
(EFT L 200 af 9.8.1996) afgørelse nr. 1/95 truffet af Associeringsrådet EF- Tyrkiet. 
96/528/EKSF Kommissionens Afgørelse af 29. februar 1996 om indgåelse 
af en frihandelsaftale om handel mellem Det Europæiske 
Kul- og Stålfællesskab og Tyrkiet med produkter omfattet af 
(EFT L 227 af 07.09.96) EKSF-traktaten. 
Protokol nr. 1 om oprindelsesreglerne. 
Andorra 
90/0680/EØF Rådets afgørelse af 26. november 1990 om indgåelse af en 
aftale mellem EØF og Andorra. 
Tillæg vedrørende definitionen af begrebet "varer med 
(EFT L 3 74 af 31.12.90) oprindelsesstatus" og vedrørende metoderne for 
administrativt samarbejde. 
41 
92/116/EØF I Afgørelse nr. 7/91, truffet af Den blandede Komité EØF-
(EFT L 43 af 19.2.92) Andorra af 31. december 1991 om undtagelse fra definitionen 
af begrebet " varer med oprindelsesstatus", for at der kan 
tages hensyn til Fyrstendømmet Andorras særlige situation 
hvad angår produktionen af visse forarbejdede 
landbrugsvarer. 
91/3915/EØF Rådets forordning (EØF) nr. 3915/91 af 19. december 1991 
om gennemførelsesbestemmelserne til afgørelse nr. 7/91 
vedtaget af Den Blandede Komité EØF-Andorra om 
fravigelse fra oprindelsesreglerne for visse 
(EFT L 372 af 31.12.91) landbrugsprodukter 
95/502/EF Afgørelse nr. 2/95 truffet af Den Blandede Komité EF-
Andorra af 6. november 1995 om undtagelse fra definitionen 
af begrebet "varer med oprindelsesstatus", for at der kan 
tages hensyn til Fyrstendømmet Andorras særlige situation, 
(EFT L 288 af 1 12.95) hvad angår kvægopdræt. 
96/465/CE Afgørelse nr. 3/96 truffet af Den Blandede Komité EF-
Andorra den 15. juli 1996 om ændring af afgørelse nr. 7/91 
(EFT L 192 af 2.8.96) 0m undtagelse fra definitionen af begrebet "varer med 
oprindelsesstatus" for at tage hensyn til Fyrstendømmet 
Andorras særlige situation, hvad angår landets produktion af 
visse forarbejdede landbrugsprodukter. 
San Marino 
92/561/EØF Rådets afgørelse 92/561/EØF af 17. november 1992 om 
indgåelse af interimsaftalen om handel og toldunion mellem 
(EFT L 359 af 9.12.92) EØF og Republikken San Marino. 
42 
Bilag I 
(c) Interne foranstaltninger 
Interne foranstaltninger 
83/335 l/EØF 
(EFT L 339 af 05.12.83) Rådets forordning af 14. november 1983 om en 
fremgangsmåde, der skal lette udstedelsen af varecertifikat 
EUR 1 og udfærdigelsen af certifikat EUR 2 i henhold til 
bestemmelserne for den præferentielle samhandel mellem 
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og visse lande. 
91/191 l/EØF 
(EFT L171 af 29.06.91) Rådets forordning af 26. juni 1991 om anvendelse af 
fællesskabsretten på De Kanariske Øer. 
43 
1 
2 Bilag II 
1. PÅVISTE TILFÆLDE AF SVIG OG FINANSIELLE VIRKNINGER 
Kommissionens rapporter om bekæmpelse af uregelmæssigheder og svig for årene 
1995 og 1996 indeholder mange tilfælde, som belyser denne problematik. Der bør 
lægges mærke til visse generelle aspekter: 
Tilfælde af uregelmæssigheder og svig i forbindelse med præferenceordningerne har 
konsekvenser for Fællesskabets traditionelle egne indtægter. Disse tilfælde behandles 
enten af medlemsstaterne, og skal så i henhold til forordning nr. 1552/89 indberettes 
til Kommissionen, eller påvises og/eller behandles af Kommissionen i samarbejde 
med medlemsstaterne (gensidig bistand i medfør af forordning nr. 1468/81 og 
515/89). I betragtning af, at disse uregelmæssigheder ofte vedrører flere 
medlemsstater, og at undersøgelserne regelmæssigt indebærer kontrol på stedet i et 
tredjeland, er det de tilfælde, der har de største budgetmæssige konsekvenser, der 
som regel behandles af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne. 
I perioden 1989-1995 indberettede medlemsstaterne 796 tilfælde af 
uregelmæssigheder, som berørte de traditionelle egne indtægter og 
præferenceordningerne. Alene for disse indberettede tilfælde beløb de budgetmæssige 
konsekvenser sig til 111 mio. ECU. 
Alene for 1995 underrettede medlemsstaterne i 1995 Kommissionen om 322 tilfælde 
af uregelmæssigheder i tilknytning til præferenceordningerne. De budgetmæssige 
konsekvenser af disse tilfælde beløb sig til i alt 52,5 mio. ECU. Det svarer til 18% af 
de globale konsekvenser af alle de tilfælde af uregelmæssigheder, der indberettes på 
området egne indtægter (se figur 1). (Da meddelelserne på dette område kun 
indgives halvårligt, foreligger de endelige tal for 1996 endnu ikke). 
I 1996 behandlede Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne inden for 
rammerne af den gensidige bistand 391 tilfælde i tilknytning til 
præferenceordningerne. Alene for disse tilfælde anslås det, at konsekvenserne for de 
traditionelle egne indtægter (told og antidumpingtold) beløb sig til i alt 220 mio. 
ECU2. Det svarer til 49% af de samlede konsekvenser, der er anslået for samtlige de 
tilfælde af uregelmæssigheder, der i 1996 blev behandlet af Kommissionen som led i 
den gensidige bistand (se figur 2), og til 47% af de samlede konsekvenser, der er 
anslået for samtlige tilfælde, som har indvirkning på de traditionelle egne indtægter, 
og som Kommissionen behandlede i 1996 (se figur 1). 
Disse tal afspejler naturligvis kun konsekvenserne af de tilfælde af 
uregelmæssigheder, som har kunnet påvises af enten en medlemsstat (og meddeles til 
Kommissionen) eller af Kommissionen. Det er derfor kun toppen af isbjerget. 
Situationen forstærkes af den omstændighed, at medlemsstaterne ikke overholder alle 
de forpligtelser, der ellers skulle gøre det muligt at skaffe overblik over situationen i 
de påviste tilfælde af uregelmæssigheder, på trods af at medlemsstaternes forpligtelse 
Nye tilfælde eller nye undersøgelser 
Næsten halvdelen af dette beløb (104 mio. ECU) er told, for hvilken det formelt er konstateret, at den 
er skyldig og altså kan opkræves. 
kk 
til at informere Kommissionen om forløbet af opkrævningsprocedureme blev skærpet 
i forbindelse med den sidste ændring af forordning nr. 1552/891. Hidtil har 
medlemsstaterne dog ikke informeret Kommissionen på systematisk vis, hvis 
opkrævningsbestræbelserne lykkedes. Erfaringerne og praksis viser imidlertid, at 
procenttallet for medlemsstaternes inddrivelser fortsat er lavt, ca. 10%. 
2. BERØRTE PRODUKTER 
De tilfælde af uregelmæssigheder, der har tilknytning til præferenceordningerne, 
vedrører følgende produkter: 
a) Tilfælde indberettet af medlemsstaterne for 1995 (se figur 3): 
Antal tilfælde Budgetmæssige 
konsekvenser 
• landbrugsprodukter: 20 15% 
• fiskeriprodukter: 30 17% 
elektroniske produkter: 97 32% 
tekstilprodukter: 94 24% /o 
andre industriprodukter 81 12% 
100% 
b) Tilfælde, som Kommissionen i 1996 behandlede i samarbejde med 
medlemsstaterne (se figur 4): 
• landbrugsprodukter: 2 8% 
• fiskeriprodukter: 8 26% 
• elektroniske produkter: 7 6% 
• tekstilprodukter: 15 34% 
• andre industriprodukter: 7 26% 
ved forordning nr. 1355/96 
45 
Table 1 
TRADITIONAL OWN RESOURCES 
1993 - 1996 
IRRBGULARITlEo FORMALLY 
COMMUNICATED (#) by 
MEMBER STATES INQUIRIES carried out by 
the COMMISSION together 
with MEMBERSTATES 
NUMBER of CASES 
rsoo T • 
2JMXH 2.213 2.296 
T.5Q0 
•1.000 A 
•500 4 Z.500 
2.000 
1.500 
1.000 
500 A 
idS i20 ai_ 
1993 1994 1995 1996 1993 1994 1995 1996 
AMOUNTS in MILLIONS of ECU 
500 
400 -I 
300 
200 -I 
100 \ 600 
400 -I 
300 
200 A 
100 4 467 
1993 1994 199S 1996 1993 1994 1995 1996 
(#) under Regulation (EEC) 1SS2/89 : lôcluding'estimalc (or the second halfyear 1996. 
he 
ES CARRIED OUT BY THE COMMISSION TOGETHER WITH MEMBER STATES 
IN 1996 
( IN THE CONTEXT OF MUTUAL ASSISTANCE ) 
TOTAL estimated financial impact on Community budget ; 
448 Million ECU ( Customs and Antidumping duties) 
OTHER SCHEMES 
34% TRANSIT 
17% 
PREFERENTIAL SCHEMES 
49% 
Graph 3 
PREFERENTIAL SCHEMES : 
cases communicated by Member States for 1995 
TOTAL FINANCIAL IMPACT : 52,8 Million ECU 
ELECTRONIC PRODUCTS 
32% 
OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 
12% TEXTILE PRODUCTS 
24% 
AGRICULTURAL PRODUCTS 
15% 
FISHERY PRODUCTS 
17% 
Graph 4 
PREFERENTIAL SCHEMES: 
Inquiries carried out by the Commission together with Member States in 1996 
( in the context of Mutual Assistance ) 
TOTAL ESTIMATED FIN. IMPACT : 220 Million ECU 
FISHERY PRODUCTS 
28%' 
AÛRICULTURAL PRODUCTS 
8% OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 
20%. 
ELECTRONIC PRODUCTS 
TEXTILE PROOUCTS 
3<%' 

ISSN 0254-1459 
KGM(97) 402 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 09 10 
Katalognummer : CB-CO-97-427-DA-C 
ISBN 92-78-23774-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg