BERETNING FRA KOMMISSIONEN ÅRSBERETNING OM HUMANITÆR BISTAND 2000

Indholdsfortegnelse

Resumé 3

1 Generel politisk ramme

2. Oversigt over operationerne

2.1 Afrika, Vestindien og Stillehavet

2.2 De central- og østeuropæiske lande, NIS-landene

2.3 Asien, Mellemøsten, Nordafrika og Latinamerika

2.4 Katastrofeberedskab - DIPECHO

3. Tværgående spørgsmål

3.1 Forbindelser til partnerne - FPA

3.2 Gavebistandsfaciliteten/ NOHA

3.3 Kommunikation og information

3.4 Budget, revision og evaluering

4. Udsigter og fremtidsperspektiver

5. Statistiske bilag

BILAG 1 Oversigt over finansieringsafgørelser 1995 - 2000

BILAG 1A ECHO-kontrakter 1998 - 2000

BILAG 1B Finansieringsafgørelser vedrørende Fællesskabets humanitære bistand efter finansieringskilde

BILAG 2 Finansieringsafgørelser i 2000 - geografisk fordeling

BILAG 2A Finansieringsafgørelsernes geografiske fordeling 1998 - 2000

BILAG 2B Finansieringsafgørelsernes fordeling efter land/(sub)region

BILAG 3 Kontrakternes fordeling efter operative partnere

BILAG 3A Finansieringens fordeling efter grupper af partnere 1998 - 2000

BILAG 3B ECHO-kontrakter efter gruppe og partnernes nationalitet 1998 - 2000

BILAG 4 Projekter finansieret under gavebistandsfaciliteten 2000

resumé

Den humanitære situation var i 2000 som helhed præget af flertydige tendenser. Hvad naturkatastrofer angår, var de største begivenheder med humanitære implikationer oversvømmelserne i Mozambique og i Sydøstasien og tørken på Afrikas Horn. Alt i alt var naturkatastrofernes humanitære effekt mindre i 2000 end i 1999, fordi befolkningstætheden i de områder, der blev ramt, var ringere.

Situationen med hensyn til menneskeskabte katastrofer er imidlertid en anden. Ikke alene fortsatte de længstvarende kriser og krige, men det samlede antal igangværende krige og voldelige kriser steg til 36 ved udgangen af 2000. Af områder, der navnlig giver anledning til bekymring, kan nævnes det nordlige Kaukasus, Colombia, Israel/Vestbredden og Gazastriben samt Afghanistan. En række lokale konflikter i Afrika har udviklet sig til et bredt krisebælte, der spænder over kontinentet fra Sudan via Den Demokratiske Republik Congo og De Store Søers Område til Angola. En vigtig indikator for den humanitære dimension af disse begivenheder er antallet af flygtninge og internt fordrevne personer/hjemstavnsfordrevne (IDP), der skønnes at udgøre 20-25 mio. på verdensplan. Dette antal - som godt nok er lavere end i midten af 1990'erne - er uacceptabelt højt, ikke mindst fordi det risikerer at destabilisere selve værtslandene.

ECHO's respons på humanitære kriser blev i 2000 kanaliseret via 121 finansieringsafgørelser og udgjorde i alt 491,7 mio. EUR. Der blev indgået 993 kontrakter til et samlet beløb på 545 mio. EUR (herunder 242 kontrakter til implementering af afgørelser truffet i 1999) til finansiering af humanitære projekter i over 60 lande. Midlernes geografiske fordeling afspejler den markante forbedring af situationen i det vestlige Balkan i 2000, idet det tidligere Jugoslaviens andel blev reduceret fra 55% i 1999 (herunder 346 mio. EUR fra Kommissionens budgetreserve til ofrene for Kosovo-krisen) til 20% i 2000. AVS-landenes andel af midlerne udgjorde i 2000 35% (1999: 16%). For så vidt angår de øvrige regioner, modtog Asien 16% (1999: 11%), Nordafrika/Mellemøsten 10% (1999: 2,5%), NIS 10% (1999: 6,8%) og Latinamerika 6% (1999: 6%). 3% af midlerne kan ikke henføres til et specifikt land (f.eks. ekspertudgifter, gavebistand).

Med hensyn til partnertype var de tre største partnergrupper ngo'er i Fællesskabet (65% af ECHO-midlerne blev kanaliseret gennem disse), FN (19%) og andre internationale organisationer (10%). ECHO var gennem sine partnere i stand til at yde nødhjælp til mindst 18 mio. personer.

ECHO har påbegyndt implementeringen af den handlingsplan, "artikel 20-evalueringen" fra 1999 resulterede i, og har indført en række organisatoriske og proceduremæssige ændringer for at gøre operationerne endnu mere effektive. År 2000 har imidlertid ikke bragt det stærkt ønskede gennembrud til løsning af en række udfordringer, alle bidragydere af humanitær bistand står over for, som f.eks. det stigende antal sikkerhedsproblemer, nægtelse af adgang til ofre samt risikoen for påvirkning af skrøbelige lokalsamfund gennem bistanden. Den voksende liste over bestående menneskeskabte kriser og den vedholdende tendens til flere og stadig mere ødelæggende naturkatastrofer som følge af demografiske forandringer og forringelse af miljøet er bekymrende symptomer på det internationale samfunds slående mangel på evne til at løse problemerne. Den humanitære hjælp kan i den forbindelse behandle symptomerne. Den kan ikke fjerne de grundlæggende årsager til disse problemer. Disse bør løses med andre midler: konfliktforebyggelse, miljøbeskyttelse og bæredygtig udvikling.

1 Generel politisk ramme

År 2000 var et overgangsår for ECHO, i løbet af hvilket den politiske dagsorden, kommissær Poul Nielson havde opstillet, indeholdt nye tiltag på tre vigtige politiske områder, nemlig den såkaldte sammenkobling af nødhjælp, rehabilitering og udvikling (LRRD), forbindelserne til FN og en administrativ reform. Som led i den samlede reformindsats [1] og under ledelse af ECHO's nye direktør, Costanza Adinolfi, tog ECHO konkrete skridt til gennemførelse af den såkaldte "artikel 20-evaluering" [2]. I tråd med disse henstillinger og Kommissionens overordnede reformproces retter foranstaltningerne sig mod tre strategiske mål: kortlægge ECHO's rolle i forhold til de øvrige fællesskabsinstrumenter på området eksterne relationer på en klarere og mere sammenhængende måde, omstrukturere ECHO's interne organisation og arbejdsmetoder og gøre ECHO's operationer mere effektive.

[1] Jf. Kommissionens meddelelse af 16. maj 2000.

[2] Meddelelse fra Kommissionen (KOM(1999) 468 endelig udg. af 26.10.1999) om "Evaluering af og fremtiden for Fællesskabets humanitære aktiviteter" (artikel 20 i forordning (EF) nr. 1257/96). Henstillingerne opnåede bred tilslutning i Rådet og Europa-Parlamentet. Jf. referat af 2263. samling i Rådet (udvikling) den 18. maj 2000, s. 17-18, og beretning af Udvalget om Udvikling og Samarbejde, 28. juni 2000 ("Imbeni-beretningen").

For så vidt angår de institutionelle og politiske aspekter, har man lagt vægt på at etablere en mere kohærent arbejdsdeling mellem fællesskabsinstrumenterne på området eksterne forbindelser, hovedsagelig med hensyn til den "grå zone" mellem nødhjælps-, rehabiliterings- og nødhjælpsaktioner, men også i relation til konfliktforebyggelse og krisestyring. ECHO's rolle er blevet korrigeret, således at der atter fokuseres på kontorets grundlæggende mandat, dvs. yde øjeblikkelig livsnødvendig hjælp i nødsituationer, og ECHO bevarer sin operationelle uafhængighed med hensyn til ikke-militær krisestyring. Dette vil sikre ECHO en afgørende neutralitet under humanitære kriser. En meddelelse om den "grå zone" er under udarbejdelse. Kommissionen har endvidere indledt arbejdet på en meddelelse om etablering af et mere effektivt partnerskab med FN inden for udviklingssamarbejde og humanitære anliggender. Kommissionen vil i meddelelsen betone den store strategiske betydning, den tillægger forbindelserne mellem Fællesskabet og FN.

Hvad angår ECHO's organisatoriske struktur, blev der i juni 2000 indført et nyt organigram. Ifølge dette indrettes ECHO's aktiviteter således, at den humanitære bistand ydes så effektivt som muligt. Der lægges navnlig vægt på at styrke støttefunktionen for ECHO's administrative, konceptuelle og finansielle komponenter samt revisions- og evalueringsfunktionerne, som er blevet knyttet tættere og mere logisk til de proceduremæssige og politiske aspekter af ECHO's interventioner i forskellige geografiske sammenhænge. Det nye organigram imødekommer også behovet for en hurtig og effektiv reaktion og giver ECHO's eksterne partnere ubesværet og overskuelig adgang til den relevante komponent.

ECHO har også iværksat en revision af sine interne procedurer med henblik på at befordre og fremskynde beslutningstagningsprocessen, samtidig med at kontoret opretholder et passende kontrolniveau. Den pakke af foranstaltninger, Kommissionen vedtog i november 2000 vedrørende en forenkling af procedurerne, gav ECHO mulighed for at etablere en hurtig beslutningstagningsprocedure. Dette vil sætte ECHO i stand til at finansiere projekter inden for 24 - 72 timer efter en pludselig indtruffet katastrofe. Den nye procedure forventes at være operationel i første halvår af 2001.

Med hensyn til den resultatorienterede operationelle strategi styrkede ECHO sit partnerskab med andre humanitære organisationer og forbedrede metoderne for strategisk programmering. I tæt dialog med partnerne blev f.eks. de tekniske dokumenter under partnerskabsrammekontrakten forenklet og præciseret, og der blev sikret større fleksibilitet. For at indføre mere gennemsigtighed og forudsigelighed i planlægningsprocessen førte ECHO for første gang nogensinde en bred strategisk dialog med medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og de mest fremtrædende humanitære organisationer, herunder FN, om kontorets operationelle og tematiske prioriteter for det kommende år.

2. Oversigt over operationerne

ECHO reagerede nøje på udviklingen i den globale humanitære situation i 2000. Hvad naturkatastrofer angår, var de vigtigste begivenheder med humanitære følger oversvømmelserne i Mozambique og i Sydøstasien og den tørke, der ramte Afrikas Horn. Med 850 tilfælde af naturkatastrofer var 2000 et rekordår, idet dødstallet dog var lavere end i 1999, fordi katastroferne generelt ramte mindre befolkede områder [3].

[3] 10 000 i sammenligning med 80 000 personer i 1999. Kilde: Munich Re; IFCR World Disasters Report 2000.

Trods den positive udvikling på Balkan er den samlede situation, hvad angår menneskeskabte katastrofer alarmerende. Ikke alene fortsatte de længstvarende kriser og krige; det samlede antal igangværende og voldelige kriser voksede fra 28 i 1996 til 36 ved udgangen af 2000 [4], hvilket skabte 20-25 mio. flygtninge eller internt fordrevne på verdensplan [5]. Blandt de områder, der volder størst bekymring i ECHO-sammenhæng, skal nævnes det nordlige Kaukasus, Colombia og Afghanistan. En række lokale konflikter i Afrika har udviklet sig til et bredt krisebælte, som spænder over kontinentet fra Sudan via De Store Søers Område til Angola. ECHO's geografiske fokus i 2000 afspejler denne situation.

[4] Heidelberger Institut für Internationale Konfliktforschung: Konfliktbarometer 2000.

[5] Brookings Institution Project on Internal Displacement, Occasional Paper, September 2000, and UNHCR Refugees and Others of Concern to UNHCR - 1999 Statistical Overview.

ECHO's svar på humanitære kriser blev i 2000 kanaliseret via 121 finansieringsafgørelser, nemlig i alt 491,7 mio. EUR til finansiering af humanitære projekter i over 60 lande. Midlernes regionale fordeling afspejler den markante forbedring af situationen i det vestlige Balkan, der i 2000 modtog 20% af midlerne i sammenligning med 55% i 1999. Det år var imidlertid exceptionelt, idet ECHO's oprindelige budget blev revideret, så det omfattede supplerende allokeringer til Kosovo-krisen (346 mio. EUR fra nødhjælpsreserven).

AVS-regionen modtog i 2000 35% af de allokerede midler, primært til imødegåelse af den forværrede situation i Den Demokratiske Republik Congo og i Vestafrika og tørken i Østafrika. Allokeringerne til andre regioner forblev mere eller mindre de samme: 16% til Asien, 10% til henholdsvis Nordafrika/Mellemøsten og CIS/NIS samt 6% til Latinamerika.

Mange ECHO-interventioner finansierede projekter, der var specifikt udformet med henblik på at opfylde behovene hos de mest sårbare befolkningssegmenter. F.eks. imødekom 47 projekter med et samlet budget på 16,7 mio. EUR de specifikke behov hos katastroferamte børn.

ECHO's største partnergruppe er fortsat ngo'er i Fællesskabet (65% af allokeringerne) efterfulgt af FN (19%) og andre internationale organisationer (10%). Den store vægt på fødevarehjælpen på grund af tørken i mange regioner betød, at verdensfødevareprogrammet var den største individuelle partner i 2000 (43 mio. EUR i kontrakter).

ECHO var gennem sine partnere i stand til at yde nødhjælp til ca. 18 mio. mennesker.

2.1 Afrika, Vestindien og Stillehavet

Centralafrika

Da ingen af de krigsførende parter i konflikten i Den Demokratiske Republik Congo (DRC) overholdt bestemmelserne i Lusaka-våbenstilstandsaftalen og i FN-resolutionerne, udviklede krisen sig i 2000 til en humanitær katastrofe af enestående omfang. Ifølge en uvildig rapport fra juni havde konflikten på under to år krævet 1,7 mio. "yderligere" døde, hvoraf kun 12% menes at være forårsaget af direkte voldshandlinger. Folk dør ikke på grund af kugler, men af underernæring og dårligt behandlede sygdomme, som f.eks. malaria. På denne baggrund finjusterede og udbyggede ECHO sin strategi, der sigter mod at sikre adgang til grundlæggende primær sundhedspleje i en tredjedel af landets 300 sundhedsdistrikter. Sammenlægger man de midler, der blev besluttet i 1999, men implementeret i 2000, med den interventionsplan på 20 mio. EUR, som blev godkendt i juni, bidrog ECHO i 2000 med ca. 30 mio. EUR til humanitære operationer i Den Demokratiske Republik Congo.

Tanzania huser stadig den største flygtningepopulation på kontinentet, idet 400 000 burundiere og 100 000 congolesere lever i lejre i de vestlige provinser. ECHO bidrog i 2000 med knap 27 mio. EUR til det tanzaniske flygtningeprogram gennem FN og Røde Kors og tegnede sig således reelt for over en tredjedel af den samlede humanitære hjælp, der blev ydet til flygtninge i dette land.

Den humanitære situation i Burundi blev ikke væsentlig forbedret i 2000, idet en stor del af landet var præget af sporadiske kampe og en generel mangel på sikkerhed. ECHO ydede under disse omstændigheder 13,7 mio. EUR til bistanden til de mest sårbare befolkningsgrupper, navnlig børn, internt fordrevne og personer uden adgang til rent drikkevand eller sanitet.

ECHO påbegyndte med held sin tilbagetrækning fra to lande, hvor det tidligere havde været stærkt involveret: a) Rwanda, hvor ECHO trak sig ud i starten af 2000 og dermed gjorde plads for mere egnede, strukturelle instrumenter, og b) Congo-Brazzaville, hvor repatrieringen af størsteparten af flygtningene og de internt fordrevne satte ECHO i stand til at påbegynde udfasningen af dets programmer.

Afrikas Horn og Østafrika

I 2000 var situationen i denne region hovedsagelig præget af tørken i Etiopien, Eritrea, Kenya og Somalia samt af krigen mellem Etiopien og Eritrea. ECHO reagerede hurtigt og fleksibelt på begge situationer.

Selv om ECHO ikke tidligere havde været til stede i Etiopien på permanent basis eller gennemført større operationer i landet, udløste de første tegn på vidtrækkende følger af tørken i 2000 en række beslutninger om nødhjælp til i alt 9,4 mio. EUR, herunder f.eks. et væsentligt bidrag til ICRC's supplerende fødevareprogram for 188 000 mennesker. ECHO ydede endvidere finansiel støtte til et ECHO-Flight-fly til WFP for at fremme den tørkerelaterede nødhjælp i det sydøstlige Etiopien, hvor der er logistiske problemer. Hertil kommer, at ECHO tegnede en kontrakt på 3,5 mio. EUR med WFP (1999-budgettet) og allokerede yderligere 5 mio. EUR til dette program til fordel for de befolkningsgrupper i Tigray, som var blevet drevet på flugt på grund af krigen. For at sikre en tæt koordinering med partnere og andre donorer åbnede ECHO et kontor i Addis Abeba.

I Eritrea rettede ECHO's indsats sig i 2000 mod de behov, som blev fremkaldt af grænsekrigen med Etiopien. ECHO ydede støtte til aktioner inden for vand/sanitet og sundhed/fødevarer, leverancer af non-food-artikler og nødly for internt fordrevne og deporterede personer. Dette omfattede f.eks. leverance af 6 000 telte. ECHO bidrog således i høj grad til en stabilisering af situationen for de sårbare befolkningsgrupper i lejrene og - i en noget mindre udstrækning - dem, der blev huset af værtsfamilier. Det nyligt åbnede ECHO-kontor i Asmara vil fortsat spille en væsentlig rolle med hensyn til overvågningen af behovene hos befolkningen i lejrene, så længe disse lejre består. ECHO vil også have en begrænset rolle, hvad angår de internt fordrevnes og flygtningenes repatriering og reintegration. ECHO ydede i løbet af året 8 mio. EUR i form af nødhjælp.

I Kenya satsede ECHO på at afbøde virkningerne af tørken i de nordlige og østlige egne. ECHO allokerede 4 mio. EUR til fødevare- og husdyrprogrammer samt til nødvandforsyningsprojekter. Der blev allokeret yderligere 400 000 EUR til bekæmpelse af malaria i højlandet i Sydvestkenya.

Situationen i det centrale og sydlige Somalia, som dækkes af ECHO, var fortsat ustabil i hele 2000 trods oprettelsen af et parlament og en regering for hele landet. I mangel af bidragydere til rehabiliteringsindsatsen videreførte ECHO et målrettet program til 6,5 mio. EUR inden for sundheds- og fødevaresektoren for at sikre de mest sårbares overlevelse.

Ofrene for borgerkrigen i Sudan fortsatte med at modtage betydelige ECHO-midler (11 mio. EUR). Selv om ECHO fortsat går ind for neutral og uvildig støtte til befolkninger i nød, indstillede det ikke desto mindre støtten til de SPLM-kontrollerede områder i marts 2000 som følge af indførelsen af et obligatorisk aftalememorandum, som de ngo'er, der opererede i dette område, skulle underskrive. Man følte, at aftalememorandummet fjernede muligheden for at yde hjælp i overensstemmelse med humanitære principper. Dette gav mulighed for at omlægge hjælpen i retning af stort set udækkede områder i Sydsudan, hvor den humanitære krise blev afbødet gennem leverancer af lokale overlevelseskit til fordrevne befolkningsgrupper.

Vestafrika

Det største kriseområde i regionen - Sierra Leone/Guinea/Liberia - var fortsat ustabilt i hele 2000 efter genoptagelsen af volden i slutningen af maj. Dette skabte en ny bølge af fordrevne personer fra RUF-kontrollerede områder til områder kontrolleret af regeringen. Det lykkedes ECHO at reagere med fleksibilitet på disse begivenheder gennem en omlægning af indsatsen gennem hele året. De ECHO-støttede projekter rettede sig både mod flygtninge i nabolandene (ca. 340 000) og mod internt fordrevne i Sierra Leone (ca. 400 000). For at mindske risikoen for spændinger blev en del af bistanden tildelt værtssamfundene. ECHO's projekter rettede sig også mod børn, som led under krigen, og mod ofre for lemlæstelser. Den samlede allokering til Sierra Leone og nabolandene udgjorde 16,1 mio. EUR. Dette beløb omfatter indsatsen til dækning af nødhjælpsbehovene hos fordrevne og flygtninge i nabolandet Guinea. Guinea, der hidtil havde været et forholdsvis stabilt land og hovedtilflugtssted for sierraleonske og liberianske flygtninge, blev fra september skueplads for angreb ind over grænsen og interne uroligheder. Hjælpen inkluderede 1,7 mio. EUR til en vaccinationskampagne til bekæmpelse af en epidemi af gul feber i Guinea. Kampagnen nåede ud til 1 mio. mennesker og satte en effektiv stopper for epidemien efter to måneder. Meningitisepidemien i Chad og Niger udløste en støtte på 1,2 mio. EUR til finansiering af vaccinationen af 2 mio. mennesker.

Det sydlige Afrika

Der viste sig ingen synlig forbedring i situationen for den krigshærgede befolkning i Angola, hvor borgerkrigen fortsatte. 60% af de områder, der huser internt fordrevne, var stadig uden for de humanitære nødorganisationers rækkevidde, idet stigningen i oliepriserne dog afstedkom et vist økonomisk opsving i landet. Der er indledt drøftelser med GD for Udvikling med det formål at overdrage det visse projekter (navnlig inden for den sekundære sundhedssektor) og dermed sikre en bedre koncentration af midlerne på strengt humanitære områder. ECHO ydede i 2000 en støtte på 15,7 mio. EUR til aktioner i Angola.

ECHO har ikke i de senere år været inddraget i hjælpearbejde i Mozambique, men de kraftige oversvømmelser i Limpopo-, Save- og Buzi-flodsystemerne i februar-marts krævede en hurtig, men koordineret og afbalanceret reaktion, navnlig i lyset af den generøse respons fra EU-medlemsstaternes og offentlighedens side på mediedækningen af katastrofen. ECHO havde en ledende feltkoordinator på plads i Maputo inden 48 timer efter hovedkatastrofen, og der blev straks oprettet en taskforce med deltagelse af GD DEV, ECHO og SCR for at sikre bæredygtigheden af ECHO's indsats, der fra starten af var planlagt at skulle udfases i begyndelsen af 2001. Overdragelsen af ECHO-projekterne må siges at have været vellykket, idet de fleste af disse var udfaset i henhold til planen ved udgangen af 2000. På baggrund af tilstrømningen af penge til nødhjælpsaktioner fra andre kilder fokuserede ECHO på nødhjælpen til genbosættelse, idet kontoret i alt ydede knap 10 mio. EUR.

Det Indiske Ocean

Orkanerne Eline, Gloria og Hudah ramte Madagaskar meget hårdt. ECHO ydede 1,6 mio. EUR til afbødning af følgerne af katastrofen. Situationen på Comorerne, herunder situationen på øen Anjouan, der kæmper for løsrivelse, krævede en hjælpeindsats inden for sundhedssektoren i en størrelsesorden af 2,1 mio. EUR.

2.2 De central- og østeuropæiske lande, NIS-landene

Det vestlige Balkan

I 2000 undergik den generelle humanitære situation i det vestlige Balkan en markant forbedring. ECHO's bidrag til regionen afspejlede dette, idet det faldt fra 447 mio. EUR i 1999 til 98,7 mio. EUR i 2000. Det bør dog bemærkes, at 50 mio. EUR af 1999-allokeringen, som var blevet hensat til reserver, reelt blev anvendt til finansiering af projekter i december 2000. Den første større finansieringsafgørelse i 2000 (61 mio. EUR til Kosovo, Serbien og Montenegro) blev således først truffet i juni.

ECHO gjorde i kølvandet på Kosovo-krisen status over sin indsats gennem en selvevaluering i november 1999, som blev godkendt af en uafhængig ekstern evaluering i første halvår af 2000. Henstillingerne er blevet integreret i den igangværende ECHO-strategi for Balkan. De to hovedopgaver, ECHO's satte sig, var at imødekomme de hårdest ramte befolkningsgruppers humanitære behov gennem hele året, specielt i de barske vintermåneder, og at støtte overgangen til genopbygning og langsigtet udvikling.

Med hensyn til det første punkt ydede ECHO fødevarehjælp, nødly og vinterkit samt primær sundhedspleje og sociale ydelser samt vand og sanitet. Den internationale humanitære bistand var således i stand til at opfylde de basale behov, og der rapporteredes ikke om nogen dødsfald som følge af kulde, epidemier eller sult.

I Serbien stod ECHO - ligesom andre humanitære organisationer - over for det største antal flygtninge og internt fordrevne i Europa (508 000 flygtninge fra Bosnien-Hercegovina og Kroatien samt 180 000 internt fordrevne fra Kosovo). Situationen var identisk i Montenegro - om end i mindre målestok (28 000 flygtninge og 32 000 internt fordrevne). I Serbien har den økonomiske nedgang ført til voksende fattigdom og et stigende antal personer, der lider sociale afsavn, specielt blandt flygtningene, der er hovedmålgruppen for ECHO's indsats.

Selv om størstedelen af de personer, der flygtede til Albanien og FYROM under krisen i 1999, vendte tilbage, var det nødvendigt at dække behovene hos dem, der blev tilbage. Da der var en tendens til, at de fleste flygtninge og internt fordrevne opholdt sig hos værtsfamilier snarere end i kollektive centre, sikrede ECHO sig, at en del af støtten gik til at imødekomme de basale behov i værtssamfundene og dermed bidrog til at mindske risikoen for "værtstræthed".

Med undtagelse af Serbien kunne situationen i det vestlige Balkan ved udgangen af 2000 ikke længere betegnes som en akut nødsituation. Hovedmålet for ECHO var således at sikre overgangen til genopbygning og langsigtet udvikling, primært gennem overdragelse af indsatssektorer til passende institutioner, idet man reducerede afhængigheden af humanitær bistand, styrkede selvtillidsfremmende aktiviteter og fokuserede på varige løsninger på flygtningesituationen. Et vigtigt skridt fremad i den forbindelse var den formelle etablering af Det Europæiske Agentur for Genopbygning og Udvikling (EAR) i februar 2000, som vil sikre overgangen fra nødhjælp til genopbygning og udvikling.

Man vil kunne forvente endnu større forbedringer af det dramatiske politiske skift i Jugoslavien, som i væsentlig grad vil bidrage til stabiliserings- og forsoningsprocessen i hele regionen. Medens begivenhederne i Beograd grundlæggende ændrer den sammenhæng, i hvilken de humanitære organisationer arbejder, blev arten og rækkevidden af ECHO's støtte ikke umiddelbart påvirket, selv om en øget koordinering med andre fællesskabstjenester og donorer, der bidrager med langsigtede bistandsinstrumenter blev nødvendig. Den næststørste finansieringsafgørelse, ECHO traf i 2000 (31,6 mio. EUR), vedrører identificerede og anslåede prioriterede behov blandt flygtningene, de internt fordrevne og andre ekstremt sårbare personer i løbet af vinteren i Serbien, Kosovo, Montenegro, Albanien og FYROM. For at undgå et afbræk i den humanitære bistand i løbet af vinteren er der planlagt en supplerende finansieringsafgørelse over budgettet for 2001.

Ud over ovenstående støtte blev der i august 2000 allokeret 2 mio. EUR til FYROM, og i november 2000 blev det besluttet at allokere 3,7 mio. EUR i støtte til ofrene for oversvømmelser i Vojvodina. ECHO's kontorer i Kroatien og Bosnien-Hercegovina blev lukket henholdsvis i maj og december 2000. Projekterne til støtte for flygtningenes tilbagevenden til Bosnien-Hercegovina, som påbegyndtes i 1999, blev afsluttet, medens andre langsigtede bistandsprogrammer under Kommissionen, som støtter denne proces, viderefører opgaven.

NIS

Den generelle humanitære situation i De Nye Uafhængige Stater (NIS) undergik ingen forbedring i 2000. Selv om der i mange NIS-lande er gjort forsøg på at iværksætte økonomiske reformer, er der endnu ikke opnået nogen konkrete resultater, hvad angår den almindelige befolknings levevilkår. Der var tværtimod en tendens til, at de offentlige udgifter til sundheds- og socialsektoren reduceres, til at hospitalsudstyret forældes, og til at befolkningen finder det stadig vanskeligere at opnå adgang til en fyldestgørende sundhedspleje. Blandt de hårdest ramte er store familier, ældre og handicappede og personer, der opholder sig i sociale institutioner, som i særlig grad lider under følgerne af den stadigt forværrede økonomiske situation, og hvis overlevelsesmekanismer praktisk talt er udtømte.

Det er tydeligt, at de problemer, der har ført til den vanskelige humanitære situation, er af strukturel art. Dette gør det vanskeligt at begrunde ECHO's indsats, navnlig i lyset af at ECHO er i færd med på ny at rette fokus mod sit grundlæggende mandat. Men på baggrund af ovenstående omstændigheder og mangelen på fællesskabsinstrumenter, der er bedre egnede til at intervenere på dette område, fortsatte ECHO med i 2000 at allokere - om end begrænsede - midler (8,25 mio. EUR) til veldefinerede højrisikogrupper, som f.eks. børn på institutioner, isolerede ældre og store familier.

I overensstemmelse med ECHO's fornyede fokusering på sit grundlæggende mandat videreførte ECHO en gradvis udfasning i Belarus, Moldova og Ukraine samt i det sydlige Kaukasus (Armenien, Aserbajdsjan, Georgien) og det centrale Asien (Kirgisistan, Kasakhstan, Turkmenistan og Usbekistan).

Men i betragtning af den tørke, det sydlige Kaukasus og specielt Tadsjikistan oplevede i 2000, var det nødvendigt at yde en særlig støtte (15,6 mio. EUR) for at afbøde de umiddelbare negative følger. ECHO må nok fortsætte sin indsats i Tadsjikistan i en begrænset periode, indtil landet får styr på situationen efter konfliktens ophør, og bilaterale hjælpeprogrammer eller andre fællesskabsprogrammer atter er fuldt operationelle.

ECHO allokerede en begrænset hjælp (1,8 mio. EUR) med henblik på at afbøde de katastrofale vejrfænomener (snestorme, tørke) i Mongoliet, hvor det finansierede fødevaresikkerhedsoperationer for at hjælpe de mest sårbare familier og institutioner.

I Den Russiske Føderation er der i det nordlige Kaukasus et trængende behov for humanitær bistand blandt de mange fordrevne som følge af den væbnede konflikt i Tjetjenien. Med en støtte på 23,2 mio. EUR er ECHO langt den største donor, idet det i betydeligt omfang støtter det internationale nødhjælpsarbejde, bl.a. et UNHCR-projekt, der ikke alene yder fødevarehjælp til 70 000 internt fordrevne, men også til over 8 000 værtsfamilier i Ingusjetien, som med stor generøsitet huser internt fordrevne fra Tjetjenien. Imidlertid er det internationale samfunds bestræbelser på at hjælpe med at imødekomme disse behov ofte blevet forhindret af ekstremt vanskelige arbejdsforhold, navnlig i selve Tjetjenien. Bistandsorganisationer, der ønsker at arbejde i Tjetjenien, har måttet slås med et tungt "adgangs- og arbejdstilladelsessystem" og utilstrækkelige sikkerhedsgarantier. Kommissionen og hjælpeorganisationerne har anmodet og fortsætter med at anmode de russiske myndigheder om en mere samarbejdsvillig holdning.

I lyset af den fortsatte tilnærmelse mellem EU og de centrale og østeuropæiske lande og forbedringen af disse landes økonomi blev der ikke i 2000 allokeret ECHO-midler til operationer i disse.

2.3 Asien, Mellemøsten, Nordafrika og Latinamerika

Asien

På kontinentet krævede en række kriser en respons i form af ECHO-finansierede operationer, da effekten af langvarige menneskeskabte konflikter fortsat har indvirket på millioner af menneskers liv, medens naturkatastrofer af en stadig større intensitet ramte store områder over hele Asien og satte lokale og internationale hjælpeorganisationer under et stort pres. ECHO's indsats måtte ofte - som f.eks. i Afghanistan og Indonesien - rette sig mod virkningerne af såvel naturkatastrofer som menneskeskabte konflikter, da områder, som i forvejen led under krig eller etnisk uro tilmed måtte døje med følgerne af voldsomme vejrfænomener.

Indonesien er et land med voksende humanitære problemer, da stadig stærkere politiske, religiøse eller etniske spændinger rammer nye områder af øriget. ECHO's nødhjælpsindsats rettede sig mod internt fordrevne og ofre for konflikter i forskellige og undertiden nye miljøer, som f.eks. Molukkerne, Aceh, Irian-Jaya og Vesttimor, samt ofrene for jordskælvene på Sulawesi og Sumatra. ECHO's støtte, der i alt udgjorde 7,5 mio. EUR, tog sigte på fødevareleverancer, lægehjælp, sanitet og finansiering af en båd til transport af drikkevand.

Da karakteren af den internationale bistand i Østtimor gradvis skiftede fra nødhjælpsoperationer til rehabilitering og udvikling, bidrog ECHO med et betragteligt beløb (10,5 mio. EUR) med det formål at dække de resterende behov for humanitær bistand, hovedsagelig primær sundhedspleje, psykosocial rådgivning og nødly. Med støtten fra ECHO var distriktshospitalerne i stand til at sikre nødadgang til primær sundhedspleje i landdistrikterne. I samarbejde med UNHCR og IOM finansierede ECHO reparationen af huse i landdistrikter og flygtningenes repatriering.

Den skrøbelige situation i Nordkorea blev forværret af ødelæggende tyfoner og tørke. ECHO fortsatte med at yde humanitær bistand (8 mio. EUR) gennem de fire europæiske ngo'er, der er til stede i landet, og Røde Kors-familien. Projekterne vedrørte sundheds-, vandforsynings- og sanitetssektoren. Man var specielt opmærksom på gennem forhandling at sikre respekten for humanitære principper i Nordkorea (direkte adgang til modtagerne af hjælpen, uhindret overvågning og fokus på de mest sårbare grupper). De nordkoreanske myndigheder har nu indvilget i at underskrive et memorandum indeholdende en bekræftelse af disse principper for hvert enkelt ECHO-finansieret projekt.

Iran, Pakistan and Afghanistan blev ramt af den værste tørke i 30 år. ECHO udarbejdede en hjælpepakke på 9,5 mio. EUR til imødegåelse af denne katastrofe og allokerede den i forhold til de tre landes respektive evne til at klare situationen.

Størstedelen af hjælpen fra denne pakke blev tildelt det krigshærgede Afghanistan, hvor den blev kanaliseret til ofrene for tørken gennem "mad-for-arbejde-aktioner", der sammenkæder nødhjælp med kortsigtede rehabiliteringsaktiviteter (f.eks. til genopbygning af overrislingskanaler). Tørken fremkaldte også et massivt opbrud fra land mod byområder i søgen efter fødevarer. Det lykkedes de projekter, ECHO's partnere havde iværksat, at standse dette opbrud i visse områder (Ghor). ECHO intensiverede kampen mod bybefolkningens sårbarhed, idet det inddrog lokale kvinder i projektgennemførelsen. Det opretholdt desuden finansieringen af en medicinsk nødklinik langs frontlinjerne og et "katastrofeberedskabssystem", i tilfælde af at der skulle udbryde en epidemi eller ske en uventet indstrømning af internt fordrevne. I betragtning af krisens omfang øgede ECHO i 2000 støtten til Afghanistan til i alt 19 mio. EUR.

Trods den internationale nødhjælpsindsats var den generelle humanitære situation i Irak fortsat alarmerende med en foruroligende høj børnedødelighed og en udbredt underernæring. Medens behovet for humanitær bistand i Nordirak blev tilgodeset gennem mekanismerne i "olie-for-fødevarer-programmet", rettede ECHO i 2000 den samlede hjælp (8,6 mio. EUR) mod det centrale og sydlige Irak, hvor det bestræbte sig på at udvide programmet gennem fokusering på rehabilitering af primære sundhedscentre, hospitaler og vandbehandlingsanlæg.

Mellemøsten og Nordafrika

Sammenbruddet i mellemøstfredsprocessen og volden og afspærringerne på Vestbredden og i Gazastriben medførte en yderligere forværring af den alvorlige situation, palæstinenserne allerede befandt sig i, og krævede en større respons fra ECHO's side. Ved udgangen af 2000 nåede ECHO's samlede støtte til Mellemøsten op på 23,9 mio. EUR. Dette omfattede bistand til palæstinensiske flygtninge (sundhed og nødly) og til oversete sårbare grupper, bl.a. beduinersamfundene. Efter Israels tilbagetrækning fra Sydlibanon ydede ECHO støtte til befolkningen i dette område, som havde lidt under mange års konflikt. Støtten omfattede minerydningsaktiviteter for at beskytte befolkningen og tilskynde de fordrevne til at vende tilbage. I takt med at de dramatiske begivenheder tog fart, og volden gradvis tiltog, reagerede ECHO på nødsituationen ved at tilpasse indsatsen og yde katastrofehjælp til de hårdest ramte, såsom børn i flygtningelejrene i Gazastriben.

Et andet eksempel på en langvarig konflikt er de sahariske flygtninges glemte situation. Da folkeafstemningen om Vestsahara til stadighed udsættes, forbliver situationen for dem, der lever i lejrene, uændret. ECHO anvendte sin støtte på at sikre et mindstemål af fødevaresikkerhed for de 155 000 flygtninge. Gennem en samlet støtte på 13,9 mio. EUR fokuserede ECHO på supplerende fødevarehjælp kombineret med leverancer af basale nødhjælpsartikler. Koordineringen med de få eksisterende donorer blev anset for afgørende med hensyn til nødhjælpen til saharanerne, og indsatsen på dette punkt bærer langsomt frugt, idet den f.eks. sikrer flygtningene en mere afbalanceret kost.

Latinamerika

ECHO afsluttede i løbet af 2000 udfasningen af bistanden til ofrene for orkanen Mitch i takt med indfasningen af rehabiliteringsinstrumenterne. ECHO afsluttede desuden støtten til ofrene for oversvømmelser og mudderskred i Venezuela. Situationen var ikke blevet bedre, hvad angår de større menneskeskabte kriser på kontinentet: den interne konflikt i Colombia var stadig centrum for ECHO's nødhjælpsindsats i regionen.

Oversvømmelserne i Venezuela efterlod mellem 10 000 og 20 000 døde. Omkring 200 000 personer blev hjemløse og over 400 000 blev direkte berørt. ECHO's katastrofehjælp (6,7 mio. EUR) dækkede de basale behov hos mere end 60 000 mennesker, der levede i midlertidige nødly, gennem leverancer af fødevarer og tæpper.

Den interne konflikt i Colombia forværredes voldsomt i løbet af året og skabte yderligere 300 000 internt fordrevne. ECHO fastholdt omfanget af den humanitære bistand (6,5 mio. EUR) og udvidede dækningen til hele landet gennem Røde Kors-familien, ngo'er og UNICEF. For at øge bistandens generelle effektivitet blev der gjort en særlig indsats for at sikre en bedre koordinering med de colombianske institutioner, der har internt fordrevne som ansvarsområde.

ECHO fortsatte udfasningen af støtten til Cuba.

2.4 Katastrofeberedskab - DIPECHO

Efter evalueringen af DIPECHO-handlingsplanen for Sydøstasien, Mellemamerika og Vestindien i 1999 udarbejdede ECHO en ny handlingsplan for disse regioner. Den består af tre hovedkomponenter:

Styrke den lokale kapacitet med det formål at forbedre responsen på katastrofer og skabe tættere relationer mellem lokalsamfund, lokale institutioner og civilbeskyttelsesorganer.

Udvikle et net af hurtigtvirkende varslingssystemer med det formål at detektere katastrofer, udsende varsler og fremme tilrettelæggelsen af redningsarbejdet.

Pilotdemonstrationsprojekter: anvendelse af nye katastrofeforebyggelsesteknologier, der er tilpasset de sårbare befolkningsgruppers kulturelle og socioøkonomiske miljø.

Den anden handlingsplan for Sydøstasien (4 mio. EUR) blev vedtaget i juli 2000. Af de 14 projekter under planen vil de 13 blive gennemført på nationalt og lokalt plan og 1 på regionalt plan. Det regionale projekt sigter mod at fremme samarbejdet og koordineringen af katastrofeberedskabsaktiviteterne i hele regionen, navnlig gennem udveksling og formidling af viden og erfaringer.

Den anden handlingsplan for Mellemamerika (3,5 mio. EUR) blev godkendt i oktober 2000. Støtten vil gøre det muligt for ngo'erne at gennemføre 10 projekter over en periode på 12 måneder. Hovedsigtet er at mindske de mellemamerikanske befolkningers sårbarhed. Indsatsen vil primært være rettet mod to hovedaspekter: styrkelse af de regionale og nationale institutioners evne til at reagere på naturkatastrofer og fremme af informationsudvekslingen og koordinering mellem lokalsamfund, civilbeskyttelsesorganer og kommuner.

3. Tværgående spørgsmål

3.1 Forbindelser til partnerne - FPA

Der blev i 2000 behandlet i alt 121 ansøgninger om at blive part i partnerskabsrammekontrakten (FPA). 24 er allerede undertegnet. Det samlede antal partnerorganisationer blev ved udgangen af 2000 opgjort til 169. Gyldigheden af partnerskabsrammekontrakten blev forlænget yderligere et år indtil den 31. december 2001.

3.2 Gavebistandsfaciliteten/ NOHA

ECHO iværksætter med regelmæssige mellemrum en gavebistandsfacilitet vedrørende uddannelse, undersøgelser og netværk på det humanitære område. Der blev i 2000 modtaget 51 ansøgninger. ECHO allokerede i alt 1,8 mio. EUR. Blandt de udvalget projekter figurerer kurser i finansiel styring og fødevaresikkerhed i nødsituationer samt undersøgelser vedrørende menneskerettigheder og børnesoldater.

Netværket vedrørende humanitær bistand (NOHA), der blev lanceret i 1994, er et 1-årigt tværfagligt eksamensbevis på kandidatniveau inden for det humanitære område. Kurset giver en bred indsigt i det humanitære bistandsarbejde og suppleres med en praktikplads i en humanitær organisation eller i ECHO. Ca. 20 elever deltager i kurset på hvert af de otte deltagende europæiske universiteter. ECHO's finansielle bidrag til omkostningerne i forbindelse med koordineringen af netværket udgjorde 231 300 EUR i år 2000.

3.3 Kommunikation og information

ECHO opstillede i 2000 en ny informations- og kommunikationsstrategi på basis af konklusionerne af "artikel 20-evalueringen". Den nye strategi indebærer et markant fokusskift bort fra det mere begrænsede "synliggørelseskoncept" i retning af de bredere begreber "information" og "kommunikation". Det inkluderer en klar definition af målgrupperne og mere strukturerede målsætninger baseret på anvendelsen af både konventionelle og innovative kommunikationsværktøjer. Et hovedelement i strategien har været at efterstræbe en bedre synergi på informationsområdet mellem ECHO's hovedsæde og aktørerne i felten (ECHO-eksperter, ECHO-kontorer, Kommissionens delegationer). I den forbindelse blev der udstukket retningslinjer, som blev drøftet med ECHO's felteksperter og informationsassistenter på særlige seminarer. De forskellige aktørers ansvarsområder er blevet fastlagt i retningslinjerne for at fremme en effektiv og øjeblikkelig kommunikationsudveksling i humanitære katastrofesituationer.

I erkendelse af Internettets voksende betydning som et informationsredskab forbedrede ECHO designet og de tekniske egenskaber ved sit netsted. I slutningen af 2000 opgav Kommissionen ECHO's særlige logo. Fremtidige ECHO-informationsprodukter vil være påført det 12-stjernede EU-logo med teksten "ECHO - Kontoret for Humanitær Bistand" på det relevante sprog.

ECHO ydede finansiel støtte til publikationer, seminarer og konferencer (411 988 EUR). Publikationerne omfattede "Annual Review", det kvartårlige "ECHO News", en brochure om ECHO's aktiviteter i Østtimor og pressemeddelelser.

3.4 Budget, revision og evaluering

ECHO's respons på humanitære kriser blev i 2000 kanaliseret via 121 finansieringsafgørelser på i alt 491,71 mio. EUR. Når man sammenligner dette tal med tallet for 1999, bør man huske på, at 1999-budgettet fik tilført midler fra nødhjæpsreserven (346 mio. EUR) til afhjælpning af den humanitære katastrofe i Kosovo. Der blev i 2000 indgået 993 kontrakter til i alt 545 mio. EUR (dette inkluderer 242 kontrakter til implementering af 1999-afgørelser). Budgetudnyttelsesgraden - både hvad angår forpligtelses- og betalingsbevillinger - udgjorde over 99% i 2000.

ECHO's eksterne revisionsfunktion gennemførte revision og kontrol i hovedsædet for de partnerorganisationer, der modtog hovedparten af ECHO-midlerne. Revisionen blev gennemført i overensstemmelse med princippet om åbenhed og gennemsigtighed, og de berørte partnere blev inddraget på hvert trin i processen. Revisionen fremmede informationsstrømmen fra partnerne til ECHO, men også i modsat retning. Størstedelen af ECHO's revisionsrapporter blev udfærdiget i henhold til en aftale mellem ECHO og partnerne om indholdet. Selv om det blev konstateret, at langt de fleste af ECHO's partnere opfyldte i det mindste minimumskravet til finansiel kontrol og regnskabsføring, blev der også konstateret et behov for visse forbedringer. Mange af ECHO's partnere kunne navnlig forbedre kvaliteten af de finansielle oplysninger, som anvendes i forbindelse med den interne beslutningstagning. Koordineringen af den finansielle kontrol og regnskabsføringen mellem hovedsæder og feltkontorer kunne ligeledes forbedres.

Den eksterne revisionsfunktion blev i september 2000 adskilt fra de øvrige opgaver, som forvaltes af ECHO's Kontor for Finansielle Spørgsmål og Revision, og den fik tilført ekstra personale. Den vil nu også regelmæssigt anvende revisorer fra den private sektor med henblik på en yderligere styrkelse af ECHO's revisionskapacitet.

ECHO videreførte og udviklede i 2000 sit evalueringsprogram gennem iværksættelse af uafhængige evalueringsundersøgelser af interventionerne i Tadsjikistan, Mali, Niger, Cuba, Angola, Kosovo og dets respons på orkanen Mitch. Blandt disse var den vigtigste evaluering den såkaldte Kosovo-evaluering. Den bekræfter ECHO's store evne til at reagere på passende vis på pludseligt indtrufne begivenheder. ECHO finansierede endvidere en undersøgelse om standardkommissoriet for forudgående evalueringer.

To forhold understregede i 2000 ECHO's behov for at foretage evalueringer af sin indsats. Det ene var nødvendigheden af at sikre en bedre udnyttelse af evalueringerne som et instrument til beslutningstagning, f.eks. ved at skaffe det nødvendige input til udformningen af ECHO's fremtidige aktiviteter. I 2000 blev derfor efterfølgende evalueringer eller interimsevalueringer i voksende omfang suppleret med en behovsvurderingskomponent. Det andet forhold var ECHO's ønske om på ny at fokusere på sit grundlæggende mandat. Således inkluderede kommissoriet for evalueringer i voksende omfang forpligtelsen til at fastlægge udfasningsstrategier for en række af ECHO's operationer eller disses langsigtede komponenter.

4. Udsigter og fremtidsperspektiver

De nuværende midtvejstendenser viser en stigning snarere end en reduktion i større naturkatastrofer og menneskeskabte kriser i mange områder i verden. Risikoen for miljøødelæggelser og demografiske ændringer overvejer tidligere landvindinger inden for katastrofeberedskab. Fællesskabets evne til at reagere på humanitære katastrofer på en meningsfyldt måde vil derfor ikke kun afhænge af en effektiv humanitær indsats, men også og i endnu højere grad af etableringen og styrkelsen af mekanismer, som kan fjerne de grundliggende årsager til disse katastrofer. Det er nødvendigt at intensivere bestræbelserne på at mindske sårbarheden over for naturkatastrofer langt ud over, hvad ECHO er i stand til at præstere. Katastrofeberedskab bør derfor blive en integrerende del af udviklingssamarbejdet. Fællesskabet har opstillet ambitiøse mål for konfliktforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger, og det har skabt nye muligheder for at nå disse mål under Cotonou-aftalen. Alle disse nye strategier og procedurer vil utvivlsomt udgøre et væsentligt bidrag til sikring af større stabilitet og vil sandsynligvis svække ovennævnte tendenser.

Der er dog højst usandsynligt, at den humanitære bistand vil miste sin aktualitet, da der altid vil indtræffe uforudsigelige eller svært kontrollerbare begivenheder, som f.eks. jordskælvene i El Salvador og Indien i januar 2001 eller et pludseligt udbrud af voldshandlinger. Mulighederne for at afbøde virkningerne af sådanne kriser ved andre midler end direkte humanitær bistand vil forblive begrænset. Der er følgelig et klart behov for at opretholde og styrke ECHO. ECHO vil derfor fortsætte bestræbelserne på at styrke sin evne til at reagere hurtigt og effektivt på humanitære kriser.

5. Statistiske bilag

Bilag 1: ECHO's budget udgjorde i 2000 491 715 000 EUR. (Bilag 1A). Der blev i alt undertegnet 993 kontrakter i 2000 (pr. 24. januar 2001); heraf 751 over budgettet for 2000. Differencen skyldes, at et stort antal af de kontrakter, der blev undertegnet i 2000, rent faktisk implementerer afgørelser fra 1999, primært vedrørende Balkan. Som det fremgår af bilag 1B, var hovedfinansieringskilden budgetpost B7-210. Der er kun gjort ringe brug af Lomé-konventionens budget. Beløbet på 3,36 mio. EUR på budgetpost B7-210A vedrører først og fremmest undersøgelser samt uddannelses- og informationsaktiviteter.

Bilag 2: Præsentationen af tabellen i bilag 2A er blevet noget forenklet i sammenligning med tidligere år. Da der ikke er nogen grund til at opretholde en separat opførelse af Irak, er landet nu blevet integreret i Mellemøst/Nordafrika-sektionen. DISPECHO og flerlandeafgørelserne blev - hvor dette var muligt - opført under den respektive geografiske region. Stærkt varierende samlede budgetter og en øget anvendelse af flerlandeafgørelser gør det i stigende grad vanskeligt at foretage land-til-land-sammenligninger over en årrække. Bilag 2B fokuserer derfor på de respektive geografiske subregioner snarere end på individuelle lande og kun på år 2000. Hovedposten under sektionen "globalt" omfatter udgifter til netværket af felteksperter.

Bilag 3: Der var i 2000 et markant skift i allokeringerne til FN-familien, nemlig fra UNHCR til WFP. Dette afspejler den øgede betydning af fødevarehjælpen som følge af tørkesituationen i 2000. Procentangivelser og beløb i bilag 3A og 3B vedrører kontrakter, der blev undertegnet i 2000, ikke afgørelserne. En række af disse kontrakter implementerer afgørelser fra de foregående år. Tallet for 2000 er derfor højere end det faktiske budget for 2000 på 491 mio. EUR.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Bilag 1B: Finansieringsafgørelser vedrørende Fællesskabets humanitære bistand efter finansieringskilde

>TABELPOSITION>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Bilag 2B: Finansieringsafgørelsernes fordeling efter land/(sub)region

Finansieringsafgørelsernes fordeling efter land/(sub)region //

// i 1 000 EUR

AFRIKA, VESTINDIEN, STILLEHAVET //

LAND/SUBREGION // Budget 2000

Afrikas Horn // 45 263

Etiopien/Eritrea // 22 495

Uganda // 810

Somalia // 6 518

Sudan // 11 000

Kenya // 4 440

Store Søers Område // 63 630

Burundi // 13 780

Demokratiske Republik Congo // 20 000

Congo-Brazzaville // 3 000

Tanzania // 26 850

Vestafrika // 17 702

Mauretanien // 365

Sierra Leone/Guinea/Liberia-kriseområdet // 16 137

Tchad/Niger // 1 200

Vestindien/ Stillehavet/Indiske Ocean // 4 835

Belize // 850

Comorerne // 2 175

Madagaskar // 1 610

Andre øer // 200

Sydlige Afrika // 29 948

Angola // 15 768

Mozambique (+ Botswana) // 9 680

Zambia // 4 500

ECHO-Flight // 8 800

SUBTOTAL AVS // 170 178

ØSTEUROPA / NIS //

LAND/SUBREGION // Budget 2000

NIS-region // 48 930

Nordlige Kaukasus // 23 200

Belarus, Moldova, Ukraine // 2 800

Sydlige Kaukasus // 3 855

Russiske Føderation (ekskl. Kaukasus) // 1 200

Tadsjikistan/Armenien // 15 600

Georgien // 400

Mongoliet // 1 875

Vestlige Balkan // 98 700

FRJ - Serbien // 50 450

FRJ - Montenegro/Kosovo // 38 400

Albanien // 3 400

Regional bistand - FYROM, B-H // 6 450

SUBTOTAL ØSTEUROPA // 147 630

ASIEN / LATINAMERIKA / MELLEMØSTEN / NORDAFRIKA //

// Budget 2000

Asien //

Afghanistan/Pakistan/Iran - tørke // 9 500

Afghanistan - generel bistand // 12 017

Bangladesh // 1 500

Burma // 1 000

Cambodja/Vietnam // 10 400

Nordkorea // 8 050

Indien // 5 830

Indonesien // 7 500

Laos // 1 140

Kina (Tibet) // 1 300

Filippinerne // 2 635

Sri Lanka // 1 200

Thailand // 4 500

Timor // 10 500

SUBTOTAL ASIEN // 77 072

Mellemøsten / Nordafrika //

Algeriet // 300

Irak // 8 600

Mellemøsten // 23 920

Vestsahara // 13 935

Yemen // 1 740

SUBTOTAL MELLEMØSTEN / NORDAFRIKA // 48 495

Latinamerika //

Mellemamerika // 4 425

Colombia // 6 500

Cuba // 2 000

Mexico // 850

Sydamerika // 4 035

Venezuela // 6 750

SUBTOTAL LATINAMERIKA // 24 560

DIPECHO //

LAND/SUBREGION // Budget 2000

Mellemamerika // 3 500

Sydøstasien // 4 000

SUBTOTAL DIPECHO // 7 500

ANDRE UDGIFTER //

Aktion // Budget 2000

GAVEBISTAND / UNDERSØGELSER // 1 800

UDGIFTER FELTEKSPERTER (B7-210 A) // 1 100

UDGIFTER FELTEKSPERTER (B7-210) // 10 900

NGO //

REVISION // 200

INFORMATION // 1 680

EVALUERING // 600

SUBTOTAL // 16 280

I ALT ECHO // 491 715

Bilag 3: Kontrakternes fordeling efter operative partnere

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Bilag 3A: Finansieringens fordeling efter grupper af partnere 1998 - 2000

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Bilag 3B: ECHO-kontrakter efter gruppe og partnernes nationalitet 1998 - 2000

>TABELPOSITION>

Bilag 4: Projekter finansieret under gavebistandsfaciliteten 2000

>TABELPOSITION>

* kontrakterne vedrørende de to forslag fra Voice og de to forslag fra ODI er endnu ikke endeligt færdigforhandlet