BEGRUNDELSE

1. INDLEDNING

Dette forslag fra Kommissionen vedrører fastlæggelsen af Unionens holdning på den 66. samling i IMO's Komité til Beskyttelse af Havmiljøet (MEPC) i forbindelse med ændringer af MARPOL-konventionens bilag VI. Med disse ændringer af MARPOL-konventionens bilag VI, regel 13, stk. 5.1, udsættes indførelsen af niveau III af NOx-emissionsstandarderne i 5 år. Ændringerne er fastsat i MEPC-rapportens bilag 12 (MEPC 65/22). I denne rapports punkt 4.64 angives det, at ændringerne vil blive vedtaget på 66. samling i MEPC.

2. VEDTAGELSE AF ÆNDRINGERNE I IMO

2.1. Vedtagelse af ændringer af MARPOL-konventionens bilag VI om udsættelse af niveau III af NOx-emissionsstandarderne

Disse udkast til ændringer blev godkendt på den 65. samling i Komitéen til Beskyttelse af Havmiljøet afholdt den 13.–17. maj 2013 og fremlægges til vedtagelse på Komitéens 66. samling den 31. marts–4. april 2014.

2.2. Godkendelse og ikrafttræden

Når de ovennævnte ændringer er godkendt og vedtaget af IMO's Komité til Beskyttelse af Havmiljøet, vil de blive forelagt de respektive kontraherende parter, for at de kan give deres samtykke til at lade sig binde af de pågældende ændringer.

3. RELEVANT EU-LOVGIVNING OG EU’S KOMPETENCE

EU's politik

I henhold til EU-traktaten er kompetencen delt på miljøbeskyttelsesområdet, som er genstand for de pågældende ændringer af MARPOL, og som i meget vid udstrækning reguleres gennem EU-lovgivningen. EU har i udstrakt grad udøvet sin kompetence med hensyn til luft- og vandkvalitetspolitik gennem såvel lovgivning som aftalte politiske målsætninger. Miljøpolitikken indeholder en klar forpligtelse for Unionen med hensyn til at forbedre luft- og vandkvaliteten, også på internationalt plan.

Sigtet med og udformningen af EU's luftkvalitetspolitik, der bl.a. er fastsat i temastrategien for luftforurening[1], går ud på at skabe betydelige fremskridt for EU's langsigtede målsætninger om bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten (artikel 191, stk. 1, i TEUF), dvs. at "sikre luftkvalitet på et niveau, der ikke medfører en uacceptabel belastning af og risiko for menneskers sundhed og miljøet". Denne målsætning, der for et årti siden for første gang blev fastsat i 6. miljøhandlingsprogram[2], er bekræftet i 7. miljøhandlingsprogram, som for nylig blev vedtaget af EU, og som danner grundlag for udviklingen af EU’s politik frem til 2020[3] – senest afspejlet i programmet ren luft i Europa, som Kommissionen har vedtaget[4].

Disse politiske målsætninger vil blive påvirket negativt af en udsættelse af de strengere NOx-standarder, der gælder i NOx-emissionskontrolområderne (NECA'er).

EU-lovgivning

Den eksisterende lovgivning dækker en lang række forurenende stoffer, herunder NOx, og en lang række forureningskilder, herunder alle transportformer.

Direktivet om nationale emissionslofter (2001/81/EF)[5] og direktivet om luftkvaliteten (2008/50/EF)[6] indeholder bestemmelser om grænseværdier for NOx i luften. I NEC-direktivet kræves det, at emissioner fra søtransport kvantificeres og rapporteres. Emissioner fra national søtransport og international skibsfart ad indre vandveje medregnes i NEC-direktivets nationale emissionslofter. Andre emissioner fra international skibsfart medregnes imidlertid ikke i lofterne, selv om de påvirker luftkvaliteten i EU i betydelig grad. Denne undtagelse sker på baggrund af IMO’s rolle i reguleringen af disse emissioner. Derfor anerkendes behovet for at skride ind eksternt over for disse emissioner udtrykkeligt i NED-direktivets artikel 11, hvori det angives, at: "For at fremme opfyldelsen af det i artikel 1 anførte formål indleder Kommissionen og i givet fald medlemsstaterne, jf. dog traktatens artikel 300, bilateralt og multilateralt samarbejde med tredjelande og relevante internationale organisationer, såsom FN's Økonomiske Kommission for Europa (UNECE), Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) og Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), bl.a. gennem udveksling af oplysninger, om teknisk og videnskabelig forskning og udvikling, og som tager sigte på en forbedring af grundlaget for at fremme emissionsreduktioner."

Desuden bekræftes det i politikpakken for renere luft[7], som Kommissionen vedtog den 18. december 2013, at skibsfartens emissioner påvirker luftkvaliteten på land, og at yderligere foranstaltninger i denne sektor ville være omkostningseffektive. Skibsfartens NOx-emissioner bidrager direkte til eutrofiering af ferskvandsressourcer, marine farvande og terrestriske levesteder og til dannelsen af (sekundære) sundhedsskadelige partikler. Inddrages denne kilde ikke, svækkes østersø- og nordsøkyststaternes muligheder for at opfylde målene i vandrammedirektivet (2000/60/EF)[8], havstrategirammedirektivet (2008/56/EF)[9], habitatdirektivet (92/43/EØF)[10] og fugledirektivet (79/409/EØF)[11] med henblik på at begrænse skadelige påvirkninger af akvatiske og terrestriske økosystemer, bl.a. som følge af eutrofiering. Det ville desuden påvirke deres mulighed for at overholde grænseværdierne for PM10 og PM2,5 i direktivet om luftkvalitet (2008/50/EF), der er fastsat for at beskytte menneskers sundhed.

Niveau III af NOx-emissionsstandarderne, som er genstand for det foreliggende tiltag, er endnu ikke udtrykkeligt omfattet af specifik EU-lovgivning, men den nuværende regulering heraf inden for rammerne af IMO i henhold til ændringen fra 2008 af MARPOL-konventionens bilag VI anses for nødvendig og i overensstemmelse med EU's samlede aftalte politiske målsætninger. Navnlig vil en forlængelse af fristen for anvendelse undergrave medlemsstaternes muligheder for at gøre brug af NECA'er med henblik på at bekæmpe luftforureningen og dens konsekvenser.

Rådets afgørelse

Artikel 218, stk. 9, i TEUF er et velegnet retsgrundlag til at fastsætte den EU-holdning, som skal indtages på mødet, idet den vedrører retsakter, der har retsvirkninger. Beslutningen på den 66. samling i MEPC om datoen for ikrafttrædelsen af niveau III af NOx-emissionsstandarderne har bindende retsvirkning, da den vil fastlægge en dato, fra hvilken niveau III af NOx-standarderne skal anvendes i de områder, der er udpeget som NECA'er, for skibe fra alle parter i IMO’s MARPOL-konventions bilag VI.

Sammenfatning

I betragtning af EU’s relevante politik og regelværk, der er omhandlet ovenfor, finder Kommissionen, at spørgsmålet, som er omfattet af de ovennævnte ændringer, og som forventes vedtaget på det 66. møde i MEPC, har relevans for EU og kræver en fælles holdning på EU-plan, som i Unionens interesse skal indtages af alle medlemsstater, der er repræsenteret i MEPC.

4. KONKLUSION

Kommissionen fremsætter derfor et forslag til Rådets afgørelse om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne, til ændringerne i ovennævnte punkt 2.1, som skal vedtages på den 66. samling i Komitéen til Beskyttelse af Havmiljøet.

2014/0042 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om den holdning, der skal indtages på vegne af Den Europæiske Union, i den Internationale Søfartsorganisation på den 66. samling i Komitéen til Beskyttelse af Havmiljøet i forbindelse med vedtagelsen af ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI om udsættelsen af niveau III af NOx-emissionsstandarder

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1 og artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I den oprindelige ændring fra 2008 af MARPOL-konventionens bilag VI fastsættes 2016 som frist for anvendelse af niveau III af NOx-emissionsstandarderne, der anvendes for skibe, som bygges efter dette tidspunkt, og som gennemsejler NOx-emissionskontrolområder – (NECA'er).

(2) Den Internationale Søfartsorganisations Komité til Beskyttelse af Havmiljøet godkendte på den 65. samling i maj 2013 [et udkast til] ændringer af MARPOL-konventionens bilag VI, regel 13, stk. 5.1. Disse ændringer forventes vedtaget på den 66. samling i MEPC, der afholdes 31. marts til 4. april 2014.

(3) Med ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI, regel 13, stk. 5.1, vedrørende udsættelse af niveau III af NOx-emissionsstandarderne indføres en udsættelse på 5 år med hensyn til deres ikrafttræden, som bliver bindende for de kontraherende parter i MARPOL-konventionens bilag VI 6 måneder efter datoen for accept i overensstemmelse med artikel 16, stk. 2, i MARPOL-konventionen.

(4) Miljøbeskyttelse, der er genstand for de foreslåede foranstaltninger, er i meget vid udstrækning reguleret ved EU-lovgivning. EU har i vidt omfang udøvet sin kompetence med hensyn til luft- og vandkvalitetspolitik gennem såvel lovgivning som aftalte politiske målsætninger. Den gældende lovgivning dækker en lang række forurenende stoffer, herunder nitrogenoxid (NOx), og en lang række kilder, herunder alle transportformer. I direktiv 2000/60/EF om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger[12], direktiv 2008/56/EF om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger[13], direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter[14] og direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle[15] fastsættes målsætninger for at begrænse skadelige påvirkninger af akvatiske og terrestriske økosystemer, bl.a. fra eutrofiering, for hvilken NOx er en hoveddrivkraft. I direktiv 2008/50/EF om luftkvaliteten og renere luft i Europa[16] fastsættes grænse- og målværdier for partikler og ozon, for hvilke NOx er en prækursor.

(5) I direktiv 2001/81/EF vedrørende nationale emissionslofter[17] kræves det, at emissioner fra søtransport kvantificeres og rapporteres, samtidig med at det anerkendes, at regulering af emissioner fra international skibsfart (undtagen i indre farvande) er et anliggende for IMO.

(6) Ifølge artikel 11 sammenholdt med artikel 1, i direktiv 2001/81/EF pålægges Kommissionen og medlemsstaterne at fortsætte samarbejdet på internationalt niveau med henblik på at mindske emissioner af visse luftforurenende stoffer og herunder NOx.

(7) I betragtning af EU’s samlede aftalte politiske målsætninger og regelværk er udsættelsen af niveau III af NOx-emissionsstandarderne, som skal vedtages på den 66. samling i MEPC, relevant for EU og kræver en fælles holdning på EU-plan, som i Unionens interesse skal indtages af alle medlemsstater, der er repræsenteret i MEPC.

(8) Unionen er hverken medlem af IMO eller kontraherende part i de pågældende konventioner eller koder. Det er derfor nødvendigt, at Rådet bemyndiger medlemsstaterne til at indtage den holdning, der er fastlagt nedenfor, i Unionens interesse –

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1. Unionens holdning på den 66. samling i IMO’s Komité til Beskyttelse af Havmiljøet går ud på at modsætte sig vedtagelsen af ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI, regel 13, stk. 5.1, som fastsat i bilag 12 til IMO-dokument MEPC 65/22.

2. Unionens holdning, jf. stk. 1, indtages af de medlemsstater, der er medlemmer af IMO, idet de handler i fællesskab i Unionens interesse.

3. Der kan aftales mindre ændringer af denne holdning, uden at den skal ændres.

Artikel 2

Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den […].

På Rådets vegne

Formand

[1] KOM(2005) 446 endelig.

[2] EFT L 242 af 10.9.2002, s. 1.

[3] Et generelt EU-miljøhandlingsprogram frem til 2020 "Et godt liv i en ressourcebegrænset verden", COM(2012) 710 final.

[4] COM(2013) 918 final.

[5] EFT L 309 af 27.11.2001, s. 22.

[6] EUT L 152 af 11.6.2008, s. 1.

[7] Alle relevante dokumenter findes på adressen: http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm.

[8] EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1.

[9] EUT L 164 af 25.6.2008, s. 19.

[10] EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

[11] EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

[12] EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1.

[13] EUT L 164 af 25.6.2008, s. 19.

[14] EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

[15] EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.

[16] EUT L 152 af 11.6.2008, s. 1.

[17] EFT L 309 af 27.11.2001, s. 22.