Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om fra producent til forbruger (fra jord til bord): den lokale og regionale dimension

(2021/C 37/04)

Ordfører: Guido MILANA (IT/PES) medlem af byrådet i Olevano Romano (Rom)

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

1. Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig meget over »jord til bord-strategien« (herefter »strategien«), der sammen med »EU's biodiversitetsstrategi for 2030« ( 1 ) udgør kernen i den europæiske grønne pagt ( 2 ) , og som er absolut nødvendige, hvis Europa skal blive det første klimaneutrale kontinent senest i 2050. Udvalget understreger, at de to strategier skal afstemmes nøje for at begrænse fødevaresystemernes indvirkning på klimaet, et bæredygtigt miljø og biodiversiteten med deraf følgende positive virkninger for jordbundens sundhed, beskyttelsen af bestøvere, anvendelsen af biologiske ressourcer til den integrerede skadedyrsbekæmpelse, vandressourcerne og økosystemerne og samtidig garantere sikre og sunde fødevarer. Strategierne skal også bidrage til at imødegå problemet med affolkning af landdistrikterne. Udvalget opfatter desuden fødevareuafhængighed som et strategisk spørgsmål, der indebærer opretholdelse af produktionskapaciteten, for hvilken det er nødvendigt med tilstrækkelig økonomisk støtte fra EU;

2. understreger, at der skal være sammenhæng mellem fødevarerelaterede områder som landbrug, dyrehold, skovbrug, fiskeri og maritime aktiviteter og politikkerne for miljø, energi, sundhed, forbrugere, produktion, beskæftigelse, landdistriktsudvikling samt skovbrugspolitikker, hvilket kan opnås gennem en tilgang med flerniveaustyring, således at samordnede foranstaltninger på EU-niveau bliver en hjælp for gennemførelsen af strategien i retning af ambitiøse og fælles reformmål. Bidraget fra lokalsamfund og landbosamfund skal i højere grad anerkendes og integreres i politikkerne. Det er helt afgørende, at der igen skabes en kobling mellem en regions kulturelle identitet og økosystemet;

3. gør opmærksom på, at covid-19-pandemien har gjort os særdeles bevidste om de indbyrdes sammenhænge mellem vores sundhed, økosystemer, forsyningskæder, forbrugsmønstre og planetens begrænsninger. Den nuværende pandemi er blot ét eksempel. De stadigt hyppigere tørker, oversvømmelser og skovbrande og nye skadegørere er en konstant påmindelse om, at vores fødevaresystem er truet og skal gøres mere bæredygtigt og modstandsdygtigt, så det kan fungere under alle forhold og sikre borgerne adgang til tilstrækkelige forsyninger af sunde og hensigtsmæssige fødevarer til overkommelige priser;

4. bemærker, at der ikke kan udvikles et bæredygtigt landbrug, hvis EU fortsætter med at importere billige landbrugsprodukter, som ikke opfylder de europæiske produktionsstandarder, og som skaber illoyal konkurrence i forhold til europæisk produktion, og med at eksportere overskud til priser, der er lavere end de europæiske produktionsomkostninger. Udvalget opfordrer til, at der omgående indføres nye mere retfærdige og solidariske multilaterale regler, så EU-producenter ikke påvirkes negativt med hensyn til deres bedrifters økonomiske bæredygtighed. Udvalget håber, at en sådan ny tilgang vil forbedre de økonomiske udsigter for producenterne og styrke forbindelserne mellem producenter og forbrugere og understøtte andre og anderledes eller supplerende fødevaresystemer end de konventionelle produktionssystemer. Udvalget håber på en mere rimelig omfordeling af værdi, som sikrer de producenter, der leverer offentlige goder af kvalitet og økosystemtjenester, en bedre indtjening;

5. opfordrer Kommissionen til konsekvent at udnytte eksisterende indikatorer (f.eks. indikatorerne for verdensmålene for bæredygtig udvikling) til at overvåge fremskridtene mod opfyldelse af målet om at forene bæredygtig fødevareproduktion, økosystemtjenester og retfærdige økonomiske perspektiver for landbrugere og arbejdstagere inden for forskellige sektorpolitikker. Der bør kun indføres nye indikatorer på områder, hvor der mangler oplysninger og indsigt. Udvalget ser gerne, at alle aktører i fødevaresystemet deltager aktivt i overvågningen og evalueringen af strategiens gennemførelse;

6. håber på, at regionernes og byernes rolle som vigtige aktører i omstillingen på fødevareområdet vil blive anerkendt og fremmet. Det Europæiske Regionsudvalg ligger bl.a. inde med stor viden om praksis i europæiske byer og regioner, og udvalget kan derfor fungere som en vigtig formidler af kommunikation og gensidig læring mellem myndighedsniveauer. I forbindelse med gennemførelsen og definitionen af den fremtidige fælles landbrugspolitik er det altafgørende, at regionerne i EU kan fortsætte med at udøve deres rolle som forvaltningsmyndighed for at understøtte de omstillinger, der nævnes i jord til bord-strategien, så tæt på lokalområderne som muligt og sikre, at de fremtidige strategiske planer opfylder de lokale behov. I denne forstand ville det være vigtigt at regionalisere den første søjle i de strategiske planer, så miljøordningerne kan forvaltes som vigtige instrumenter til at ledsage gennemførelsen af strategien i overensstemmelse med de konkrete behov i hver region.

Støtte til producenter og fremme af korte og gennemsigtige forsyningskæder

7. Det Europæiske Regionsudvalg anbefaler, at der sker bedre overvågning med tendensen til koncentration af jorden hos landbrugsindustrien og med stigningen i jordpriser, opgivelse af jorder i yderområder og det tab af landbrugsjord, som de små og mellemstore producenter og nye landbrugere oplever som følge deraf. Udvalget mener derfor, at de eksisterende instrumenter i den fælles landbrugspolitik — som f.eks. et betydeligt loft for direkte betalinger til hver bedrift — bør ændres for at lette de små og mellemstore lokale landbrugs og nye økologiske landbrugeres adgang til jord, uanset om de driver virksomhed alene eller i sammenslutninger, så man undgår tab af aktive landbrugere og landbrug. Udvalget henstiller, at man bevarer balancen mellem økonomi og økologi i den fælles landbrugspolitik. I øvrigt tilskynder det til, at der anvendes genvundet vand til vanding i områder med underskud og fremme af skovlandbrug;

8. glæder sig over Kommissionens planer om at styrke det økologiske landbrug, idet den har udtrykt vilje til på grundlag af en forudgående konsekvensanalyse at øremærke mindst 25 % af landbrugsarealet i EU til økologi inden 2030, og om at forøge den økologiske akvakultur betydeligt og opfordrer desuden Kommissionen til også tage andre dyrknings- og produktionsmetoder, der giver miljøfordele, i betragtning. I den forbindelse anbefaler udvalget, at man udnytter og fremmer de lokale og regionale politikker som værktøjer til at bevare og forøge det areal, der øremærkes til økologisk produktion, præcisionsdyrkning og integreret landbrug, hvor der er fokus på at beskytte miljøressourcerne, via f.eks. de lokale fødevarepolitikker (herunder projekter som biodistrikter, økoregioner og bioregioner ( 3 ) ) og uddannelsesforløb. Udvalget håber, at omstillingen inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik vil være i overensstemmelse med udviklingen med hensyn til forbruget af økologiske produkter. Udvalget efterspørger endvidere foranstaltninger, der kan understøtte opbygningen af den økologiske sektor som helhed og ikke kun udviklingen af produktionsdelen, således at merværdien ved denne produktions- og forarbejdningsmetode bevares i lokalområderne. Der bør i den forbindelse være incitamenter til anlæg af vandforsyningsnet, der sikrer, at økologiske landbrugere kan få leveret vand, der lever op til lovgivningen om økologisk landbrug;

9. opfordrer til, at korte forsyningskæder tillægges større betydning og til, at det anerkendes, at produktionssystemerne i Europa er forskellige, f.eks. er der alternative produktionssystemer, hvis formål er at fremme lokal/regional produktion, forarbejdning og markedsføring, der er baseret på ernæringsmæssig kvalitet, dyrevelfærd og miljømæssig velfærd. Udvalget opfordrer til, at der etableres en europæisk ramme, der skal fremme og styrke korte forsyningskæder på grundlag af innovativ lokal praksis, som har været en succes. Det efterlyser, at det bliver lettere at få støtte til kollektive lokale og regionale projekter, der har deltagelse af forarbejdningsvirksomheder, lokale myndigheder, land- og skovbrugsbedrifter, handlende og lokale forbrugere og har til formål at udvikle udbuddet af lokale fødevarer. Derudover efterlyser udvalget støtte til diversificering af den lokale og regionale produktion og forarbejdning og til udvikling af nye sektorer (f.eks. planteprotein, især grøntsager, og kvalitetssektorer såsom bær, nødder osv.), hvor også sekundære kæder af side- og affaldsstrømme udnyttes, med henblik på at skabe merværdi på de forskellige trin i fødevarekæden, idet muligheden for at indføre en certificering for bæredygtig produktion, der omfatter vand- og jordforvaltning, tages i betragtning. I den forbindelse påpeger udvalget, at begreber som lokal og regional må ses i lyset af det pågældende produkt. Udgangspunktet er produkter med lille økologisk fodaftryk, forebyggelse af unødvendig transport og en bedre forbindelse mellem producent og forbruger;

10. erkender, at produktion, forarbejdning, detailhandel, emballering og transport af fødevarer i høj grad bidrager til luft-, jord- og vandforureningen og drivhusgasudledningen og derudover har indvirkning på biodiversiteten, og udvalget ser derfor gerne, at de sekundære strømme udnyttes for at skabe en cirkulær økonomi. Udvalget er enig med Kommissionen i, at følgende foranstaltninger er absolut nødvendige: a) reducere forbruget af og risikoen ved kemiske pesticider samlet set med 50 % og forbruget af mere farlige pesticider (4) med 50 % inden 2030 og samtidig garantere, at landbrugerne tilbydes reelle alternativer, der ikke begrænser deres produktivitet, til både pesticider og dyrkningsmetoder, og at der afsættes flere midler til forskning på området, og at markedsadgangen fremskyndes b) reducere tabet af næringsstoffer med mindst 50 %, uden at jordens frugtbarhed forringes c) reducere brugen af gødning med mindst 20 % inden udgangen af 2030 d) reducere salget af antimikrobielle stoffer til husdyr og akvakultur med 50 % inden udgangen af 2030 e) fortsætte med at reducere drivhusgasudledningen fra landbrugssektoren og arealanvendelsen, især udledningen af dinitrogenoxid og methan, hvor sidstnævnte også kommer fra husdyrsektoren og den landbrugsmæssige udnyttelse af moseområder, og således levere et passende bidrag til den proces, der er skitseret i den europæiske klimalov. Med henblik derpå opfordrer udvalget Kommissionen til så snart som muligt at fremlægge en 2030-klimaplan med det formål at øge målet for reduktion af drivhusgasudledningen til mindst 55 % i forhold til 1990-niveauet (5) ved at gennemføre en sammenhængende plan med tilstrækkelige finansielle forpligtelser f) forøge græsarealerne og produktionen af proteinfoder i Europa ved at mindske importen af foder og protein, som ikke lever op til de europæiske klima- og miljøstandarder;

11. opfordrer Kommissionen til i sit videre arbejde at udarbejde konsekvensanalyser for udformningen af de kvantificerede mål. Det er vigtigt, at lande med et stort forbrug af antibiotika, kemiske plantebeskyttelsesmidler og planteernæring mindsker deres forbrug mere end de lande, som allerede har et lille forbrug;

12. foreslår, at der gennemføres gennemsigtige og forståelige konsekvensanalyser med det sigte at overvåge opfyldelsen af de mellemfristede mål og genforhandle de nødvendige justeringer med medlemsstaterne, de lokale og regionale myndigheder og aktørerne i landbrugsindustrien;

13. mener, at der bør indføres skrappere foranstaltninger over for miljøbelastningen fra intensivt industrielt dyrehold. Udvalget opfordrer til, at den officielt certificerede dyrevelfærdsmærkning, der lægges op til i strategien, gøres obligatorisk på EU-plan. Udvalget anbefaler en tydelig og obligatorisk mærkning vedrørende opdrætsmetoden, der dækker dyrets livscyklus, således at producenter kan få anerkendelse for forbedringer i deres praksis, og forbrugerne kan vælge produkter, der lever op til deres præferencer. Udvalget foreslår en gradvis og planlagt nedbringelse af buropdræt i hele Den Europæiske Union bl.a. med et loft for dyretætheden på de berørte landbrugsbedrifter og støtte til ekstensivt opdræt inden for akvakultur. Udvalget opfordrer til, at der sættes et loft for dyretætheden i bedrifterne som betingelse for adgang til betalinger som led i den fælles landbrugspolitik, og at man styrker konditionaliteten i den fælles landbrugspolitik vedrørende reglerne om dyrevelfærd;

14. beder om, at der via de nye økoordninger sikres rimelige, obligatoriske, effektive og stadig større finansieringsstrømme til fremme af bæredygtige produktionsmetoder, som fører til en betragtelig forbedring af bl.a. kulstoflagringen ved landbrugs- og skovbrugsdrift (CO 2 -venlig drift) og biodiversiteten. Udvalget minder dog om, at landbrugs-, klima- og miljøforanstaltningerne under den fælles landbrugspolitiks anden søjle har vist sig at være langt de mest effektive til at gøre den fælles landbrugspolitik grønnere, og at dette kan tilskrives den bottom-up-tilgang, der anvendes ved fastlæggelsen af disse foranstaltninger, når der er tale om regional forvaltning. Udvalget opfordrer derfor til, at der gøres brug af muligheden for at omplacere midler fra den første til den anden søjle i den fælles landbrugspolitik, og at de regionale myndigheder tilknyttes til fastlæggelsen af økoordninger på både EU-niveau og nationalt plan for at sikre større kohærens og komplementaritet mellem disse ordninger og landbrugs-, klima- og miljøforanstaltningerne samt en bedre hensyntagen til de regionale behov. Udvalget foreslår endvidere, at der ydes støtte til ekstensivt dyrehold med lille miljøbelastning. I en balance mellem miljømæssig, økonomisk og social bæredygtighed er det nødvendigt, at landbrugerne kan kompenseres med europæiske og nationale midler for eventuelle meromkostninger ved landbrugsproduktion;

15. finder det nødvendigt, at omstillingen til bæredygtig fiskeproduktion fremskyndes sideløbende med ændringerne i landbrugssektoren. Efter udvalgets opfattelse bør der træffes foranstaltninger for at beskytte og hjælpe de små fiskere såsom dem, der arbejder bæredygtigt i regionerne i den yderste periferi, og bekæmpe intensivt buropdræt og ulovligt industrifiskeri og overfiskning, bl.a. bør der indføres mere hensigtsmæssige foranstaltninger i forbindelse med revisionen af den fælles fiskeripolitik og i handelsaftaler;

16. ser gerne, at der udarbejdes forslag om gennemførelse af maritim fysisk planlægning og etablering af et netværk af områder, hvor alle former for fiskeri er forbudt i en passende periode, således at målene om balance mellem udnyttelse af fiskebestandene og havets kapacitet til at gendanne dem kan opfyldes på mere effektiv vis. Udvalget opfordrer i øvrigt til, at indsatsen i højere grad rettes mod at gøre forvaltningsplanerne for fiskeriet i de mest miljøfølsomme områder mere effektive.

Fødevaremiljø, kampen mod fedme og fremme af et ansvarligt og kritisk forbrug

17. Det Europæiske Regionsudvalg gentager, at forbrugernes valg af fødevarer og kostvaner er helt væsentlige som drivkræfter for ændringer af fødevaresystemet. Udvalget bakker op om Kommissionens planer om at lette omstillingen til en sund og bæredygtig kost i overensstemmelse med mål 12 i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling ( 6 ) . Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at iværksætte en pakke af sammenhængende foranstaltninger, der er rettet mod at fremme middelhavskosten, som er konstateret at være sund, samt en sund kost, der er mere plantebaseret med et mere passende og ansvarligt indtag af fedt og sukker;

18. opfordrer Kommissionen til at fastlægge mere hensigtsmæssige ordninger for næringsdeklaration for produkter, som man når til enighed om på EU-niveau, og som er baseret på den nyeste videnskabelige forskning. Udvalget opfordrer Kommissionen til at vurdere muligheden for at oprette en europæisk database over næringsværdi og indføre et europæisk program for næringsdeklaration. For at fremme et bevidst forbrug bør formålet være at levere gennemsigtig, fuldstændig og klar information om næringsværdi, hvori produktets oprindelse, miljøbelastningen fra transport og produktionsmetoderne indgår;

19. understreger endvidere, at det ikke rækker med informativ mærkning, men at der også må gøres en uddannelsesmæssig, incitamentsskabende indsats og iværksættes strukturelle foranstaltninger, som udmønter sig i et kritisk og ansvarligt forbrug og fremmer sunde fødevaremiljøer, der er tilgængelige for alle. Udvalget opfordrer derfor til informationskampagner og uddannelsesprogrammer om sund ernæring og en stærkt plantebaseret og fiberrig kost. Udvalget er tilhænger af, at der indføres skatteincitamenter, som tilskynder forbrugerne til at vælge en sund og bæredygtig kost. Udvalget støtter endvidere foranstaltninger, som skal dæmme op for fødevareindustriens markedsføring af og reklame for stærkt forarbejdede og usunde fødevarer med et højt indhold af sukker, salt og mættede fedtsyrer;

20. støtter i høj grad foranstaltninger for at garantere, at prisen på fødevarer afspejler de reelle miljømæssige og sociale omkostninger, og at primærproducenterne får en rimelig indkomst for deres arbejde. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til sammen med medlemsstaterne at se på foranstaltninger, der vil begrænse producenternes og detailhandelens købekraft og styrke primærproducenternes forhandlingsposition i betragtning af de omkostninger for miljøet og folkesundheden, som er blevet videnskabeligt påvist. RU finder det acceptabelt, at en rimelig pris for producenterne indebærer en højere pris for forbrugerne ( 7 )

21. opfordrer Kommissionen til at gøre retten til fødevarer til en af de bærende søjler i forbindelse med strategiens gennemførelse. Udvalget foreslår derfor, at der samarbejdes med medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder om, hvilken retning foranstaltningerne skal have på kort til mellemlangt sigt (f.eks. ved hjælp af økonomisk støtte eller gældseftergivelse til lavindkomstfamilier) og på langt sigt (strukturelle socialpolitikker), så de mest udsatte grupper får bedre adgang til mere bæredygtige og sundere fødevaresystemer, hvilket vil være en hjælp i kampen mod fedme. Udvalget opfordrer til, at der fastlægges en europæisk handlingsplan mod fedme og fejlernæring hos børn efter 2020. Udvalget understreger, at sunde fødevarer til overkommelige priser hellere bør støttes gennem direkte sociale politikker og tiltag, samtidig med at man sikrer rimelige produktpriser til landbrugerne og arbejdstagerne.

Bæredygtige offentlige indkøb, grønne fødevareindkøb og undervisningsprogrammer

22. Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer til, at grønne offentlige indkøb og grønne fødevareindkøb i højere grad bruges til at fremme sunde og bæredygtige kostvaner og til at styrke og støtte det lokale, regionsspecifikke landbrug, således at de lokale og regionale producenter garanteres markedsandele ( 8 )

23. mener, at der må fastlægges mere fleksible kriterier for indlemmelse af lokale og regionale produkter i offentlige indkøb, især med indførelse af princippet om 0 km-produkter i skolekantiner. Udvalget gør tillige gældende, at der må indføres en effektiv rådgivningsordning eller en forenklet europæisk vejledning for at give de offentlige myndigheder klare retningslinjer for, hvordan de kan indføre mere bæredygtige kriterier;

24. glæder sig over, at Kommissionen opmuntrer medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at gennemføre undervisningsprogrammer om landbrug, mad, miljø og klima i skolerne. Udvalget er nemlig af den opfattelse, at det er helt essentielt at fremme et kritisk forbrug og lære de yngre generationer og de mest udsatte grupper om landbrug, fødevarekultur og miljøbevidsthed.

Mindskelse og forebyggelse af spild og fremme af en cirkulær økonomi

25. Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer kraftigt Kommissionen til at fremlægge et ambitiøst regelsæt og bindende mål for forebyggelse og mindskelse af fødevarespild. Udvalget håber, at Kommissionen står urokkeligt fast på det bindende mål om, at fødevarespildet skal være halveret i 2030 på grundlag af det arbejde, der er udført i samarbejde med EU's platform om madsvind og madspild, og opfordrer Kommissionen til at give regionerne i den yderste periferi større opmærksomhed og støtte, hvilket er meget vigtigt for at gøre deres økonomier mere cirkulære og forbedre håndtering, genanvendelse og genbrug af affald og biprodukter fra agrofødevareindustrien og fiskeriet;

26. anbefaler, at der anlægges et helhedssyn på fødevarekæden med foranstaltninger for at begrænse spildet såvel først i kæden (primærproduktion), ved forarbejdningen som under transporten af fødevarerne, i forbindelse med afsætningen samt i forbindelse med forbruget af dem både i og uden for husholdningerne. Udvalget mener, at der bør være incitamenter for supermarkederne til en mere effektiv lagring af produkter, og at supermarkeder bør beskattes af ineffektiv brug af overskudsvarer. Udvalget glæder sig over, at nogle medlemsstater har taget initiativ til at gøre det obligatorisk at donere overskudsvarer.

27. efterlyser mere relevant information om udløbsdato på fødevaremærkningen med angivelse af både »bedst før« og »sidste anvendelsesdato« og mener, at det er vigtigt at gennemføre kommunikations- og oplysningskampagner over for forbrugerne for at fremme en god adfærd i forhold til at begrænse fødevarespild. Udvalget anbefaler endvidere en bottom-up-tilgang, som skal udbrede viden om og styrke den innovation og bedste praksis, som udvikles i mange byer og regioner;

28. støtter indførelsen af foranstaltninger til at fremme udbredelsen af produktionsmodeller og modeller for territorial udvikling, der er baseret på nulproduktion af affald, genanvendelse og cirkulær økonomi langs kæden, herunder området for plast. Udvalget fremhæver, at offentlige indkøb er et virkningsfuldt redskab, hvorigennem de lokale og regionale myndigheder kan fastsætte standarder og skubbe markedet i retning af mere bæredygtige og lokale produkter og tjenester. Udvalget foreslår en bottom-up-tilgang, med programmer, der baner vej for positive cirkulære tiltag i byer, forstæder, landdistrikter og regioner i den yderste periferi ( 9 )

International handel, solidaritet og bæredygtig udvikling i tredjelande

29. Det Europæiske Regionsudvalg mener, at omstillingen til bæredygtige landbrugsfødevaresystemer må ses i et globalt lys gennem samarbejde med tredjelande og de internationale handelspolitikker. Udvalget understreger således, at EU, som er den største importør og eksportør af fødevarer i verden, har øget sin afhængighed af tredjelande og har udviklet en handelspolitik, der er i modstrid med de sociale og miljømæssige mål. Udvalget opfordrer indtrængende Kommissionen til aktivt at søge efter løsninger på dette område, navnlig hvad angår reglerne for den internationale landbrugshandel, prisudviklingen på EU-markedet og de internationale markeder og en bæredygtig balance mellem efterspørgslen og produktionen inden for kød og mejeriprodukter;

30. insisterer på, at handelsaftaler vurderes med målet om nedbringelse af drivhusgasudledningen og ønsket om bæredygtig udvikling for øje. Udvalget ønsker en skærpelse af kapitlerne om bæredygtig skovforvaltning, bekæmpelse af skovrydning, og krænkelser af menneskerettigheder og fremme af dyrevelfærd ( 10 )

31. mener, at en handelspolitik, der ikke sikrer, at markeder i tredjelande lever op til de høje europæiske standarder for bæredygtighed og fødevaresikkerhed udgør en alvorlig trussel mod det indre marked og for landbrugssektoren. Udvalget betragter EU's handelsaftaler som instrumenter, der sikrer lige konkurrencevilkår mellem det indre marked og markeder i tredje lande, værner om de europæiske landbrugeres konkurrenceevne og garanterer en rimelig fortjeneste. Udvalget opfordrer indgående til, at der forhandles med tredjelande om streng gensidighed af produktionsstandarder, så der anvendes de samme afgrødebeskyttelses- og miljøregler, og, hvor det er relevant, udpeges lokale kvalitetsprodukter, og at kontrollen med produkter, der indføres på EU's indre marked, skærpes. Udvalget er tilhænger af en CO 2 -grænseafgift, som forhindrer EU-virksomheder i at overføre deres produktion til lande med mindre skrappe miljøstandarder.

Styring, gennemførelse og overvågning

32. Det Europæiske Regionsudvalg anbefaler, at den fremtidige fælles landbrugspolitik, den fælles fiskeripolitik, de operationelle programmer og de nationale strategiske planer i tilknytning til den fælles landbrugspolitik konsekvent har fokus på de mål, der er skitseret i den europæiske grønne pagt, især i »jord til bord-strategien« og »EU's biodiversitetsstrategi for 2030«. I den forbindelse efterlyser udvalget fælles kvantificerbare og målbare europæiske mål for de nationale strategiske planer, der vil blive medtaget i forordningen om den fælles landbrugspolitik. Udvalget foreslår, at der fastlægges klare effektindikatorer med henblik på fastlæggelse af mål og sporing af resultater. Udvalget ser gerne, at regionerne får en fremtrædende rolle i forvaltningen af de strategiske planer, især via den anden søjle, og håber, at der i planerne for reform af den fælles landbrugspolitik også fremover vil blive anlagt en territorial og regional tilgang;

33. beklager, at andelen til den fælles landbrugspolitik i FFR 2021-2027 ifølge den holdning, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i juli, er blevet nedsat med 6,4 % i forhold til den indeværende periode. De ambitiøse mål om en grøn omstilling inden for den europæiske landbrugsproduktion skal ledsages af et ambitiøst budget til den fælles landbrugspolitik, især til Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne. Udvalget beklager desuden, at bestræbelserne på at reformere den fælles landbrugspolitik i retning af et større fokus på samfundets interesse, bæredygtighed og ressourcebeskyttelse endnu ikke har afspejlet sig tydeligere i forordningsforslagene, og at de fastlagte strategier først vil få effekt på lang sigt på grund af de lange overgangsperioder;

34. bifalder, at der lægges op til, at alle aktører i fødevaresystemet, herunder også civilsamfundet og repræsentanter for lokale og regionale myndigheder, skal involveres i gennemførelsen og overvågningen af strategien. Udvalget finder det nødvendigt, at der under strategien etableres horisontale systemer for styring på flere niveauer, således at der kan skabes sammenhæng i arbejdet i Kommissionens forskellige generaldirektorater. Udvalget ser gerne, at man bruger deltagelsesbaserede modeller såsom de fødevareråd, der er nedsat i mange byer og regioner, som eksempler til efterfølgelse;

35. foreslår, at Kommissionen indleder et tæt samarbejde ikke bare med Europa-Parlamentet, men også med Det Europæiske Regionsudvalg og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om udformningen, gennemførelsen og overvågningen af de to strategier.

Bruxelles, den 10. december 2020. Apostolos TZITZIKOSTAS Formand for Det Europæiske Regionsudvalg

(1) COM(2020) 380 final.

(2) COM(2019) 640 final.

(3) Et eksempel er BioRegio Bayern 2012, hvis mål er, at 30 % af jorden skal dyrkes økologisk inden 2030 (Kilde: The Role of Local and Regional Authorities in making food systems more sustainable, studie bestilt af RU).

(4) Plantebeskyttelsesmidler, der indeholder aktivstoffer, som opfylder afskæringskriterierne i punkt 3.6.2-3.6.5 og punkt 3.8.2 i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 (EUT L 309 af 24.11.2009, s. 1) eller er identificeret som værende kandidater til substitution i henhold til kriterierne i samme bilags punkt 4.

(5) Udvalget kom med samme opfordring i udtalelsen Den europæiske klimalov: rammerne for at opnå klimaneutralitet [COR-2020/01361 — ordfører: Juan Moreno Bonilla (EPP/ES)] (EUT C 324 af 1.10.2020, s. 58).

(6) Verdensmål 12: Ansvarligt forbrug og ansvarlig produktion.

(7) Se f.eks. W. Willet, et al. (2019). Food in the Anthropocene: the EAT–Lancet Commission on healthy diets from sustainable food systems. The Lancet Commissions, 393 (1170), s. 447-492. Se endvidere P. Howard, et al. Global Meat: Social and Environmental Consequences of the Expanding Meat Industry. MIT Press, 2019.

(8) Udvalget minder om og gentager med henblik herpå i punkt 19 i resolutionen om bæredygtige fødevare (EUT C 313 af 22.9.2015, s. 5), som »anbefaler, at de forskellige parter, der er engageret i bæredygtig produktion og ansvarligt forbrug […], informeres om mulighederne for at anvende bæredygtighedskriterier i deres udbud […], der blev vedtaget på den 113. plenarforsamling i juli 2015.

(9) Et eksempel er kommunen Maribor i Slovenien, hvor der er fundet synergier mellem by og land gennem omdannelse af bioaffald til gødning (Kilde: The Role of Local and Regional Authorities in making food systems more sustainable, studie bestilt af RU).

(10) Samme opfordring findes i udtalelsen Intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove [COR-2019/04601 — ordfører: Roby Biwer (PES/LU)] (EUT C 324 af 1.10.2020, s. 48).