om ændring af forordning (EU) 2017/352 med henblik på at give havnemyndigheder eller kompetente myndigheder mulighed for at tilvejebringe fleksibilitet for så vidt angår opkrævning af havneinfrastrukturafgifter i forbindelse med covid-19-udbruddet

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/352 af 15. februar 2017 opstilles der rammer for levering af havnetjenester og fælles regler om finansiel gennemsigtighed for havne (herefter "forordning (EU) 2017/352"). I henhold til forordningens artikel 13 skal medlemsstaterne sikre, at der opkræves en havneinfrastrukturafgift. Udbruddet af covid-19 har alvorlige konsekvenser for søtransporten og operatørernes finansielle bæredygtighed. Suspension eller udsættelse af betaling af havneinfrastrukturafgifter kan derfor hjælpe skibsoperatører under sådanne særlige omstændigheder.

I henhold til artikel 13, stk. 1, i forordning (EU) 2017/352 skal medlemsstaterne sikre, at der opkræves en havneinfrastrukturafgift.

Havneinfrastrukturafgifter er i artikel 2, nr. 9), i forordning (EU) 2017/352 defineret som "en afgift, der opkræves til direkte eller indirekte fordel for havnemyndigheden eller den kompetente myndighed for brug af infrastruktur, faciliteter og tjenesteydelser, herunder vandvejen til den pågældende havn, samt adgang til ekspedition af passagerer og gods, men med undtagelse af afgifter for forpagtet jord og afgifter med tilsvarende virkning".

Havneinfrastrukturafgifter opkræves af en havnemyndighed eller en kompetent myndighed hos havnebrugerne, dvs. skibsejere eller -operatører.

I henhold til artikel 13, stk. 4, i forordning (EU) 2017/352 kan havneinfrastrukturafgifter bl.a. differentieres i forbindelse med visse kategorier af brugere, men det tillades ikke, at en havnemyndighed eller en kompetent myndighed giver afkald på, suspenderer, nedsætter eller udsætter betalingen af havneinfrastrukturafgifter for alle havnebrugere.

Den nye overgangsbestemmelse vil give medlemsstaterne mulighed for at tillade, at havnemyndighederne eller de kompetente myndigheder beslutter, om de vil:

–give afkald på (ignorere, dvs. ikke kræve betaling overhovedet) eller

–suspendere (indefryse eller stille betalingen i bero for en bestemt periode) eller

–nedsætte (reducere betalingen) eller

–udsætte (kræve betaling på et senere tidspunkt) betalingen af havneinfrastrukturafgifter.

Da varigheden af covid-19-udbruddets indvirkning på søtransporten er usikker og for at give sektoren tilstrækkelig fleksibilitet, finder den nye overgangsbestemmelse anvendelse på havneinfrastrukturafgifter, der forfalder til betaling mellem den 1. marts 2020 og den 31. december 2020.

I artikel 13, stk. 5, i forordning (EU) 2017/352 fastsættes det, at: "Havnemyndigheden eller den kompetente myndighed sikrer, at havneinfrastrukturbrugere underrettes om eventuelle ændringer af havneinfrastrukturafgifternes art og størrelse mindst to måneder inden, disse afgifter træder i kraft."

Der bør ses bort fra kravet om et varsel på "mindst to måneder" under særlige omstændigheder såsom den nuværende coronaviruskrise. Derfor giver den foreslåede ændring havnemyndigheder eller kompetente myndigheder mulighed for at fravige varslet på "mindst to måneder" under særlige omstændigheder og give et kortere varsel, hvis varighed skal fastsættes af havnemyndigheden eller den kompetente myndighed.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område