Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om arbejdsmarkedsorienterede pensionskassers aktiviteter"

(2001/C 155/07)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 27. november 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Jan Jacob van Dijk til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 14. marts 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 380. plenarforsamling af 28.-29. marts 2001, mødet den 28. marts 2001, følgende udtalelse med 79 stemmer for, 27 stemmer imod og 10 hverken for eller imod.

1. Forhistorie

1.1. Der er store forskelle på arbejdstagernes pensionsordninger inden for EU. Generelt finder man overalt et system med tre søjler. Første søjle omfatter pensionsydelser fra det offentlige. Anden søjle omfatter de supplerende pensionsordninger, som mange arbejdstagere er dækket af i kraft af deres arbejde. Ved hjælp af den tredje søjle kan borgerne på individuelt grundlag yderligere udbygge deres pension(1).

1.2. Forholdet mellem de forskellige søjler varierer fra medlemsstat til medlemsstat. Det foreliggende direktivforslag drejer sig udelukkende om pensionskasser, der sørger for supplerende pensioner, dvs. den såkaldte anden søjle. Det finder ikke anvendelse på:

a) pensionskasser, der forvalter socialsikringsordninger, som er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71(2) eller er opført i bilag II til denne forordning og forordning (EØF) nr. 574/72(3);

b) pensionskasser omfattet af Rådets direktiv 79/267/EØF(4), Rådets direktiv 85/611/EØF(5), Rådets direktiv 93/22/EØF(6) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF(7);

c) pensionskasser, der opererer på "pay-as-you-go"-basis;

d) de såkaldte "Unterstützungskassen" i Tyskland og andre kasser, der virker på samme måde;

e) virksomheder, der benytter ordninger med bogførte reserver med henblik på udbetaling af pensionsydelser til deres ansatte.

1.3. Allerede i begyndelsen af 1990'erne søgte Kommissionen at få etableret et indre marked for supplerende pensioner. Således forelagde den i 1990 et arbejdsdokument om gennemførelse af det indre marked for private pensionsordninger. Deri varsledes foranstaltninger, som skulle skabe større frihed for investeringsforvaltning, investering og medlemskab af pensionskasser på tværs af grænserne, men i forsøget på at omsætte dette til et konkret direktiv stødte man på stor modstand fra medlemsstaterne. Et direktivforslag, der blev forelagt i 1991(8), blev trukket tilbage i 1994. Den største anstødssten var bestemmelsen om, at pensionskasserne for fremtiden kun skulle være forpligtet til at investere en vis procentdel af deres formue i deres egen valuta. Dette afsvækkede krav var en torn i øjet på mange medlemsstater.

1.4. I 1997 kom "Grønbog om supplerende pensioner i det indre marked"(9). Den fulgtes i 1999 af Kommissionens meddelelse "Mod et indre marked for supplerende pensioner"(10). Heri varsles der lovgivningsinitiativer i de kommende år. Som det første forslag nævnes et direktiv om pensionskasser, hvormed beskyttelsen af disses medlemmer skal forbedres. Et forslag til et sådant direktiv blev forelagt den 11. oktober 2000.

2. Direktivforslagets indhold

2.1. Direktivforslaget har følgende målsætninger:

- at sikre et højt beskyttelsesniveau for medlemmerne,

- frit valg af porteføljeadministratorer,

- lige vilkår for udbydere af supplerende pensionsordninger,

- fjernelse af hindringer for grænseoverskridende aktiviteter,

- sikre og effektive investeringer,

- etablering af et indre marked for finansielle tjenester og supplerende pensioner.

2.2. Direktivet indeholder en definition af arbejdsmarkedsorienterede pensionskasser. Sådanne pensionskasser skal

- være arbejdsrelaterede,

- operere på kapitaliseringsgrundlag og alene have til formål at sikre medlemmerne en pensionsordning,

- være adskilt fra virksomheden.

2.3. I artikel 2 er det angivet, hvilke pensionskasser der ikke er omfattet af direktivet. I princippet drejer det sig om dem, der dækker pensionsmarkedets første og tredje sølje. For disse pensionskasser gælder der andre direktiver og forordninger.

2.4. Artikel 8 bestemmer, at der skal være en retlig adskillelse mellem den virksomhed, der betaler præmierne for sine arbejdstagere, og pensionskassen, til hvilken præmierne betales. Denne bestemmelse tjener til beskyttelse af de involverede arbejdstageres rettigheder, da det dermed ikke har nogen følger for deres pension, hvis deres virksomhed går ned.

2.5. Artikel 9 indeholder nogle kvalitetskrav til pensionskasserne, heriblandt krav om kvalificerede ledere, om regler for, hvordan pensionsordningerne fungerer, og om en realistisk aktuarvurdering af kassens forpligtelser.

2.6. Artikel 10 og artikel 11 fastlægger nogle informationsforpligtelser over for medlemmerne. Således kan medlemmer og pensionsmodtagere efter anmodning få udleveret årsregnskab og årsberetning. Ligeledes skal de inden for en rimelig frist informeres om enhver relevant ændring i pensionsordningens vilkår.

2.6.1. Desuden skal et medlem efter anmodning informeres om, hvor stor en ydelse han vil modtage ved sin pensionering, hvilke rettigheder han har optjent i tilfælde af førtidig afgang, og hvordan de optjente pensionsrettigheder finansieres. Og er der tale om en investeringsrisiko, som ligger hos medlemmet selv, skal han have al mulig information om investeringerne.

2.6.2. En pensionsmodtager skal informeres tilstrækkeligt om pensionsydelserne og måden, hvorpå de kan udbetales.

2.7. Desuden skal pensionskasserne informere tilsynsmyndigheden om deres investeringspolitik og deres risikostyringsmetoder (artikel 12).

2.8. Med henblik på at konkretisere tilsynet med pensionskasserne fastlægger artikel 13 og 14 en række bestemmelser vedrørende det tilsynsførende organ.

2.9. Til beskyttelse af medlemmernes rettigheder bestemmes det i artikel 15-17, at pensionskasserne altid skal have dækning for deres forpligtelser. Kun i et begrænset tidsrum kan der dispenseres herfra på den betingelse, at der foreligger en plan for afvikling af denne tidsbegrænsede manko.

2.10. Artikel 18 indeholder investeringsregler. Den generelle regel er, at medlemsstaterne ikke kan kræve, at pensionskasserne investerer i bestemte typer aktiver. I princippet er der fuld investeringsfrihed. Herfra er der dog nogle undtagelser:

- der må ikke investeres mere end 5% i det pensionstegnende firma;

- medlemsstaterne kan fastsætte mere detaljerede regler. Dog er det bestemt, at medlemsstaterne ikke kan forpligte pensionskasserne til at placere mere end 70 % af deres investeringer i kongruent valuta eller til at investere mere end 30 % i andre aktiver end aktier.

2.11. Artikel 20 åbner mulighed for grænseoverskridende medlemskab af pensionskasser. Desuden formuleres der regler for det tilsynsførende organ.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU hilser dette første direktiv velkommen og støtter dets målsætninger. ØSU finder, at beskyttelse af pensionskassernes medlemmer bør prioriteres højt. Dette direktiv repræsenterer et skridt i retning af en rimelig beskyttelse af medlemmerne.

3.2. ØSU tilslutter sig også den målsætning, at der skal etableres et indre marked for pensionskasser. På den måde kan pensionskasserne gøre brug af de større muligheder, som det indre marked giver dem, og samtidig stilles der fyldestgørende krav om sikkerhed for medlemmerne(11).

3.3. ØSU mener, at Kommissionen har valgt en fornuftig fremgangsmåde ved i direktivet at lade de fiskale aspekter i forbindelse med arbejdsmarkedsorienterede pensionskasser ude af betragtning. Nu kan direktivet nemlig vedtages med kvalificeret flertal, mens afgørelser om fiskale spørgsmål kræver enstemmighed.

3.3.1. ØSU håber, at direktivet om de fiskale aspekter i forbindelse med pensioner forelægges inden 1. juli 2001. Det er på den baggrund beklageligt, at Kommissionen har til hensigt i april 2001 kun at forelægge en meddelelse om denne problematik og ikke et forslag til lovgivning, som f.eks. et direktiv. Ved udarbejdelsen af meddelelsen må der tages hensyn til medlemsstaternes sociale sikkerhedssystemer og deres forskellige finansieringsmetoder; den må ikke udelukkende fokusere på det indre markeds krav.

3.3.2. ØSU gør opmærksom på, at Pensionsforummet for øjeblikket bl.a. drøfter, om der kan åbnes mulighed for grænseoverskridende overførsel af pensionsrettigheder.

3.4. ØSU mener, der er grund til at gøre et par bemærkninger om direktivets anvendelsesområde. Direktivet finder kun anvendelse på pensionskasser, der

- er adskilt fra det pensionstegnende firma,

- ikke har at gøre med lovfæstede sociale sikringsordninger,

- opererer på kapitaliseringsgrundlag.

3.4.1. Andre pensionskasser behøver ikke at efterleve direktivets bestemmelser. I praksis vil direktivet derfor få konsekvenser overalt, hvor der ved siden af metoderne "pay-as-you-go" og bogførte reserver også findes pensionsordninger med kapitaldækning. Disse ordninger er særlig hyppige i Holland, Storbritannien og Irland.

4. Særlige bemærkninger

4.1. ØSU sætter spørgsmålstegn ved de undtagelser fra investeringsreglerne, der skal gælde for pensionskasser. Det er et spørgsmål, om medlemsstaterne bør have mulighed for at forpligte pensionskasserne til at placere op til 70 % af deres investeringer i landets egen valuta. Ikke mindst med indførelsen af euroen forekommer det ikke rimeligt. Tilsyneladende får de medlemsstater, der ikke indfører euroen, dermed en fordel i forhold til dem, der gør, fordi euroen så sættes lig med egen valuta.

4.2. Det samme gælder investeringer i andre aktiver end aktier. Resten af direktivet indeholder tilstrækkelige garantier.

4.3. Derimod støtter ØSU den bestemmelse, at en pensionskasse ikke må investere mere end 5 % af sin formue i det pensionstegnende firma.

4.4. ØSU finder, at artikel 20, stk. 1, bør fortolkes sådan, at bestemmelsen ikke strider mod den i visse medlemsstater gældende forpligtelse til at være medlem af en arbejdsmarkedsorienteret pensionskasse. Albany-dommen(12) har skabt tilstrækkelig klarhed over det lovlige i obligatorisk medlemskab af sådanne pensionskasser.

4.4.1. For at modvirke uklarhed foreslår ØSU, at art. 20, stk. 1 formuleres således:

"Medlemsstaterne giver virksomheder og enkeltpersoner med hjemsted på deres område adgang til at tegne pensioner i pensionskasser beliggende i andre medlemsstater, medmindre en kollektiv overenskomst mellem arbejdstagere og arbejdsgivere - som eventuelt er erklæret generelt bindende - forpligter de deraf omfattede arbejdstagere og virksomheder til at være medlemmer af en bestemt arbejdsmarkedsorienteret pensionskasse."

4.5. Bidragene til pensionsordninger under anden søjle bør fortrinsvis bygge på aftaler fastlagt i kollektive overenskomster. Af disse aftaler bør det også fremgå, at alle arbejdstagere på virksomheder, der er omfattet af den pågældende overenskomst, er medlemmer af pensionsordningen. Dermed er det også klart, hvem der finansierer pensionsordningen. Det er logisk, at det er repræsentanter for disse grupper, dvs. for arbejdstagere og arbejdsgivere, der udgør pensionskassens bestyrelse.

4.6. ØSU støtter bestemmelsen i artikel 16, der kræver, at pensionskasserne altid skal have tilstrækkelige aktiver til at dække deres forpligtelser, men tillader afvigelser fra princippet af praktiske grunde i et begrænset tidsrum, forudsat der opstilles en plan for udligning af den midlertidige manko. ØSU finder, at der under henvisning til det indre marked bør gælde tilsvarende bestemmelser for pensionskasser, der udøver grænseoverskridende virksomhed, hvorfor artikel 16, stk. 3, bør udgå.

4.7. Herunder følger nogle tekniske bemærkninger til tilsynsartiklerne:

4.7.1. Artikel 13 (c) (iii) kan mildnes noget ved hjælp af følgende formulering:

"(iii) analyser af de med aktiverne forbundne risici, som er anvendt ved udarbejdelsen af investeringsprincipperne."

4.7.2. Der er næsten ingen medlemsstater, hvor disse bestemmelser i artikel 13 allerede finder anvendelse. Derfor finder ØSU det på sin plads, at der indføres en overgangsperiode for de medlemsstater, hvor de endnu ikke gælder.

4.7.3. I artikel 18, stk. 7, bør det nærmere specificeres, under hvilke omstændigheder de tilsynsførende organer af forsigtighedshensyn kan gennemføre individuelt tilsyn. Det bør fastlægges på nationalt plan.

4.7.4. ØSU bemærker, at der bliver brug for specifikke EU-bestemmelser om udveksling af information mellem de nationale tilsynsførende instanser.

Bruxelles, den 28. marts 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Denne inddeling genfindes i ØSU's udtalelse CES 950/99 om Kommissionens meddelelse "Mod et indre marked for supplerende pensioner. Resultater af høringerne i forbindelse med grønbogen om supplerende pensioner i det indre marked" (KOM(1999) 134 endelig udg.), EFT C 368 af 20.12.1999, s. 57. ILO skelner mellem fire søjler, men inden for EU er en inddeling i tre søjler almindelig.

(2) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

(3) EFT L 74 af 27.3.1972, s. 1.

(4) EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1-18.

(5) EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3-18.

(6) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27.

(7) EFT L 126 af 26.5.2000, s. 1.

(8) Kommissionens forslag til Rådets direktiv om forvaltnings- og investeringsfrihed for pensionskasser (KOM(91) 301 endelig udg.), EFT C 312 af 3.12.1991, s. 3; ØSU's udtalelse findes i EFT C 169 af 6.7.1992, s. 2.

(9) KOM(97) 283 endelig udg. af 10.6.1997; ØSU's udtalelse 1403/97 findes i EFT C 73 af 9.3.1998, s. 114.

(10) KOM(1999) 134 endelig udg. af 11.5.1999; ØSU's udtalelse 950/99 findes i EFT C 368 af 20.12.1999, s. 57.

(11) Desuden har rapporten fra Lamfalussy-vismandskomitéen om regulering af de europæiske værdipapirmarkeder understreget, at det er vigtigt at reformere forældede investeringsregler for pensionskasserne, hvis der skal etableres et integreret europæisk finansmarked.

(12) Domstolens dom af 21. september 1999 i sag C-67/96: Albany International BV mod Stichting Bedrjifspensioenfonds Textielindustrie, Samling af Afgørelser 1999 I-5751.

BILAG

til fra Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Nedenstående ændringsforslag blev forkastet, men opnåede over en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Pkt. 3.1

Punktet formuleres således:

"ØSU hilser dette første direktiv velkommen og støtter dets målsætninger, herunder ikke mindst tilstrækkelig beskyttelse af pensionsmodtagerne, hvis sikkerhed er helt afgørende. Men det er for øjeblikket ikke muligt at overskue, om det foreliggende direktivforslag lever op til dette krav."

Begrundelse

Så liberale investeringsregler er forbundet med en betydelig risiko, hvad den aktuelle børsudvikling tydeligt anskueliggør. Af et kollektivt aldersforsørgelsesinstrument må man kunne forvente, at de fremtidige udbetalinger er nogenlunde til at forudse. Hvis den overvejende del af en pensionskasses dækningskapital består af meget svingende papirer, er denne forventning ikke opfyldt.

Afstemningsresultat

For: 44, imod: 49, hverken for eller imod: 8.

Punkt 4.2

Punktet affattes således:

"ØSU er imidlertid betænkeligt ved de meget liberale investeringsregler. I betragtning af de kraftige kursudsving på børserne og de lange tidsrum, som disse midler normalt investeres over, indebærer disse regler en for høj risiko for kommende pensionsmodtagere."

Begrundelse

Så liberale investeringsregler er forbundet med en betydelig risiko, hvad den aktuelle børsudvikling tydeligt anskueliggør. Af et kollektivt aldersforsørgelsesinstrument må man kunne forvente, at de fremtidige udbetalinger er nogenlunde til at forudse. Hvis den overvejende del af en pensionskasses dækningskapital består af meget svingende papirer, er denne forventning ikke opfyldt.

Afstemningsresultat

For: 44, imod: 52, hverken for eller imod: 7.

Punkt 4.4.1, andet afsnit

Følgende tilføjes:

"Medlemsstaterne giver virksomheder og enkeltpersoner med hjemsted på deres område adgang til at tegne pensioner i pensionskasser beliggende i andre medlemsstater,.Såfremtmedmindre en kollektiv overenskomst mellem arbejdstagere og arbejdsgivere - som eventuelt er erklæret generelt bindende - forpligter de deraf omfattede arbejdstagere og virksomheder til at være medlemmer af en bestemt arbejdsmarkedsorienteret pensionskasse., skal medlemsstaterne sikre, at de berørte arbejdstagere og arbejdsgivere undtages herfra, hvis de er medlemmer af en pensionsordning under en arbejdsmarkedsorienteret pensionskasse, som er beliggende i en anden medlemsstat, og hvis dækning er mindst lige så god."

Begrundelse

Udtrykket "enkeltperson" udgår, idet EF-Domstolen i sin retspraksis konsekvent har fastslået, at begrebet virksomheder omfatter alle former for virksomheder lige fra aktieselskaber til enkeltmandsforetagender.

Ud over at sikre ligebehandling af alle udbydere af tjenesteydelser har direktivet til formål at tilvejebringe et indre marked for finansielle tjenesteydelser samt et indre marked for supplerende pensionsordninger. Det ville imidlertid være i strid med denne målsætning, hvis indgåelse af kollektive overenskomster udelukkede udenlandske udbydere fra bestemte brancher i en medlemsstat, ja, i ekstreme tilfælde fra hele medlemsstaten, fordi de nationale arbejdsmarkedsparter aftalte at give en bestemt national pensionsfond monopol. Derfor bør der i ordførerens forslag i det mindste indgå en dispensationsmulighed, hvis ordningerne er lige gode.

Afstemningsresultat

For: 36, imod: 71, hverken for eller imod: 6.

Punkt 4.6

Punktet formuleres således:

"ØSU finder, at pensionskasserne altid skal have tilstrækkelige aktiver til at dække deres forpligtelser. I tilfælde af en forbigående manko skal der opstilles en plan for dennes udligning."

Begrundelse

Intet carte blanche for manglende dækning.

Afstemningsresultat

For: 45, imod: 59, hverken for eller imod: 5.