17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/63 
Som situationen tager sig ud på nuværende tidspunkt, 
bør der i det mindste tilføjes følgende præciseringer: »Andre metoder kan benyttes, hvis blot deres ækvi­
valens er blevet påvist af producenten, og den tekni­
ske inspektion har givet sin godkendelse.« 
Bryssel, den 25. april 1991. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forholdet mellem USA og Japan og mellem EF og Japan 
(91/C 159/20) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 27. marts 1990 i henhold til forretningsorde­
nens artikel 20 at fremsætte en initiativudtalelse om forholdet mellem USA og Japan og 
mellem EF og Japan. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for EF's eksterne forbindelser, handels- og 
udviklingspolitik, som udpegede Aldo Romoli som ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 9. april 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 286. plenarforsamling den 25. april 1991 
enstemmigt følgende udtalelse. 
I nærværende udtalelse gennemgår ØSU udviklingen i 
de økonomiske forbindelser mellem USA og Japan og 
mellem EF og Japan. 
Det påpeges indledningsvis, at der i USA i de seneste 
år er opstået en følelse af mistillid, frustration og fjendt­
lighed over for Japan, samtidig med at landets handels­
underskud er vokset, japanske produkter er trængt ind 
på dets marked, og japanske virksomheder har opkøbt 
dele af produktionsindustrien og ejendomsmarkedet (jf. 
punkt 1.1). 
Japanerne har vist en tilsvarende bitterhed og har anført 
(pkt. 1.2), at de væsentligste årsager til USA's økonomi­
ske vanskeligheder ligger i de amerikanske eksportpro­
dukters manglende konkurrenceevne, en tilsyneladende 
psykologisk ændring hos amerikanske erhvervsfolk, en 
utilstrækkelig opsparing, underskuddet på betalingsba­
lancen og på forbundsstatens budget samt en overvurde­
ret dollar igennem flere år. Med henblik på at fjerne hovedårsagerne til de spændin­
ger, der var opstået på det økonomiske område, indgik 
USA's og Japans regering i 1990 en aftale kaldet »Struc-
tural Impediments Initiative« (Sil), som er et forsøg og 
ikke set før i forbindelserne mellem de to lande (pkt. 
1.3). 
Med denne aftale har de to parter forpligtet sig til at 
iværksætte økonomiske og sociale foranstaltninger, der 
kan forbedre samarbejdsklimaet. Hvis Sil bliver en 
succes, vil den ligeledes kunne bidrage til at forbedre 
forbindelserne med andre lande. 
Hvad angår forbindelserne mellem EF og Japan, var 
disse i 70'erne og 80'erne præget af skævheder, som 
skyldtes Japans kraftige eksportfremstød og det lukkede 
japanske marked kombineret med europæisk erhvervs­
livs ringe interesse i at eksportere til Japan (pkt. 2.1). 
EF's handelspolitik over for Japan er hovedsagelig ble­
vet udformet under anvendelse af Den almindelige over­
enskomst om Told og Udenrigshandel (GATT)'s anti-
dumpingsregler (pkt. 2.2). 
Nr. C 159/64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
Japansk erhvervsliv frygter stadig, at det med gennem­
førelsen af det indre marked ved udgangen af 1992 vil 
blive offer for protektionistiske tiltag (pkt. 2.3). 
På den anden side kan det se fordelen ved et stort 
enhedsmarked med 320 millioner mennesker, som er 
åbent for samarbejde med landene i Central- og Øst­
europa. 
De japanske virksomheder har reageret på disse nye 
udsigter (pkt. 2.4) ved at øge deres direkte investeringer 
i produktionsanlæg i Europa og har dermed vist, at de 
ønsker at deltage aktivt i udviklingen af den europæiske 
økonomi. 
Inden for bilsektoren og andre følsomme sektorer er der 
opstået særlige problemer, som vedrører færdigvarernes 
indhold af komponenter og dele, der leveres af europæi­
ske virksomheder (pkt. 2.5.5). 
I januar 1990 afholdtes et møde mellem den japanske 
premierminister og repræsentanter for EF-Kommissio-
nen, som blev fulgt op af møder på teknisk plan. Parter­
ne erklærede, at de ville styrke deres samarbejde og 
etablere stærke og varige forbindelser (pkt. 2.5). 
I udtalelsens sidste del fremføres visse betragtninger og 
henstillinger til en forbedring af forholdet mellem EF 
og Japan. 
Det understreges, at det er nødvendigt at uddybe 
kendskabet til hinandens kulturelle og sociale forhold 
(pkt. 3.4). 
Japans sociale og økonomiske struktur ændrer sig: man 
må vise interesse for de bestræbelser, de japanske myn­
digheder udfolder for at åbne mere op for hjemmemar­
kedet, øge den interne efterspørgsel og de offentlige 
investeringer samt forbedre borgernes livskvalitet (pkt. 
2.2.5, 3.2 og 3.10). 
Europæisk erhvervsliv bør gøre en større indsats for at 
vinde varigt fodfæste på det japanske marked (pkt. 3.5 
og 3.6). Stigningen i japanernes direkte investeringer i 
Europa bør hilses velkommen, eftersom den indebærer 
overførsel af knowhow og produktionstilrettelæggelses-
metoder samt skabelse af nye arbejdspladser (pkt. 3.8). 
Endelig anføres det, at samarbejdet mellem verdens tre 
vigtigste økonomiske og politiske magtcentre bør øges for at få løst de problemer, som den internationale 
økonomi rejser (pkt. 3.11). 
Den internationale baggrund for udtalelsen 
Siden afslutningen af 2. verdenskrig og indtil midten af 
1980'erne dominerede De Forenede Stater og Sovjetu­
nionen verdensscenen med en næsten fuldstændig bipo-
larisering til følge. 
De Forenede Stater bevarede et klart overherredømme 
på det politiske, militære, industrielle, finansielle og 
videnskabelige område. Derimod udøvede Sovjetunio­
nen sin indflydelse på en stor del af den mindre udvikle­
de del af verden og gjorde sit lederskab gældende på 
det ideologiske, militære og økonomiske område. 
I løbet af 5 år, mellem 1985 og 1990, ændrede denne 
situation sig radikalt. Sovjetunionen mistede hurtigt sin 
politiske magt på verdensplan og befinder sig nu i en 
dyb økonomisk og strukturel krise. Dog er dets militære 
magt fortsat betydelig, hvilket man ikke må være blind 
for. 
I dag domineres den internationale scene af tre magtcen­
tre, hver med deres respektive interessesfærer: De For­
enede Stater, Japan og Det Europæiske Fællesskab. 
De Forenede Stater er nu den eneste supermagt, der 
kan udøve verdensomspændende militær, politisk og 
økonomisk magt. Dets lederskab betinges og begrænses 
dog af de interne økonomiske og finansielle problemer 
og af behovet for at koordinere verdenspolitiske foran­
staltninger med deres allierede inden for de ansvarlige 
politiske institutioner (De Forenede Nationer). 
Det Europæiske Fællesskab, som har fået fornyet styrke 
ved udsigten til det indre marked og forstærket af 
Tysklands forening, står over for usædvanlige fremtids­
muligheder med åbningen af landene i Østeuropa og 
muligvis Sovjetunionen. Rent politisk står det dog fort­
sat svagt. 
Japan er i en lignende situation som EF på trods af, at 
det er blevet en økonomisk og finansiel verdensmagt. 
Alle tre økonomiske magtcentre, De Forenede Stater, 
Japan og Europa, har markedsøkonomier, og meget 
snævre forbindelser knytter dem allerede sammen: 60 % 
af den internationale handel, 90% af investeringerne 
i verden, en enorm høj andel af den internationale 
forsknings- og udviklingskapacitet, næsten fuld kontrol 
over den nye teknologi og sluttelig et næsten absolut 
overherredømme på det finansielle og monetære om­
råde. 
Disse tre magter er dog meget forskellige fra hinanden, 
hvad angår den økonomiske og sociale struktur samt 
kulturelle oprindelse. På det økonomiske område be-
17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/65 
kender de sig dog alle tre til den frie markedsøkonomis 
principper. 
Følgelig har forbindelserne mellem dem været svingen­
de; der har været faser med frugtbart samarbejde og 
fælles målsætninger, men også faser med spændinger 
og skarpe interessekonflikter. 
Ikke desto mindre forenes de som følge af en øget 
indbyrdes afhængighed og et klart ansvar for, at der 
inden for De Forende Nationers rammer udarbejdes 
planer for »en international orden« til at imødegå usta­
biliteten og spændingerne i verden samt etablere nye 
samarbejdsformer mellem de industrialiserede lande og 
udviklingslandene. 
Formålet med denne initiativudtalelse er at kaste lys 
over forbindelserne og de økonomiske relationer mel­
lem såvel De Forenede Stater og Japan som EF og Japan 
samt at skitsere mulighederne for et mere effektivt 
samarbejde fremover. 
1. Forbindelserne mellem De Forenede Stater og 
Japan: spændinger mellem parterne 
1.1. USA's bekymringer 
1.1.1. I de seneste år er der mellem de to allierede 
parter USA og Japan opstået en yderst foruroligende 
følelse af frustration, mistillid og gensidig fjendtlighed. 
Af en nylig opinionsundersøgelse foretaget i USA frem­
går det, at 68 % af de adspurgte personer anser Japan 
for at være en endnu større trussel mod USA, end 
Sovjetunionen har været i de forgangne år. 
Som reaktion på kritikken og beskyldningerne har den 
japanske offentlighed reageret med harme og intoleran­
ce, som indikerer en voksende nationalisme. 
1.1.2. Baggrunden for det eksisterende ubehag i USA 
har rod i frustration og ængstelse i offentligheden, som 
informeres overfladisk og lidet ansvarligt af pressen og 
af visse politikeres talerør, som finder det bekvemt at 
bebrejde Japan for at være den primære årsag til alle 
USA's økonomiske problemer, det vedvarende handel­
sunderskud (*) og USA's eksportproblemer. 
Endvidere har de amerikanske massemedier tendens 
til at fremdrage japanske kapitalinteressers opkøb af 
vigtige dele af produktionsindustrien og ejendomsmar­
kedet i USA. 
(*) I 1987 var USA's handelsunderskud over for Japan på 52 mia. 
dollars; dette faldt til 45 mia. dollars i 1989 og 38 mia dollars 
i 1990. Desuden skal det understreges, at den japanske økono­
mi ikke belastes af kraftige militærudgifter (2). 
1.1.3. Økonomiske eksperter og politikere i USA 
finder det således særdeles foruroligende, at statskassen 
i stigende grad er afhængig af finansieringsstrømmen 
fra Tokyo (er allerede nu nødvendig for at kunne dække 
underskuddet på forbundsstatens budget). 
Som følge af den kumulative effekt af disse finansierin­
ger har De Forenede Stater i løbet af nogle få år oparbej­
det en stor gæld over for de internationale finansmarke­
der og især Japan. 
Disse udviklingstendenser har skabt en svag frygt hos 
offentligheden, politikere og økonomer for, at De For­
enede Stater er ved gradvist at tabe sit traditionelle, 
teknologiske førerskab og dermed sin status som en 
økonomisk supermagt i verden. 
1.1.4. Foranlediget af denne foruroligende situation 
har man igennem længere tid søgt at tage fat på 
spørgsmålet om det økonomiske forhold til Japan, og 
man har i den forbindelse benyttet sig af alle mulige 
bilaterale handelsinstrumenter samt en kontrolleret 
handel (»managed tråde«), også selv om disse er i 
strid med de indgåede forpligtelser i henhold til de 
multilaterale GATT-aftaler. 
Der er således i løbet af 70'erne og 80'erne indgået 
en række generelle og specifikke handelsaftaler med 
bestandig klarere krav fra USA til Japan om at liberali­
sere bestemte produktgrupper eller former for operatio­
ner for at sikre amerikanske produkter præferentiel 
adgang til det japanske marked. Regeringen i Tokyo er 
gentagne gange blevet opfordret til frivilligt at forpligte 
sig til at begrænse eksporten af bestemte produkter 
(automobiler, stål, halvledere osv.). 
De konkrete resultater af disse tiltag har været skuffen­
de og har affødt yderligere gensidige beskyldninger og 
voldsom polemik. 
1.1.5. I visse kredse i Kongressen og blandt intellek­
tuelle i Washington blev man stadig mere overbevist 
om, at man ikke skulle gøre sig illusioner: japanerne 
ville alligevel aldrig opgive deres filosofi, industripolitik 
eller ønske om at dominere på verdensmarkederne. 
Den eneste måde, man kunne dæmme op for disse 
ekspansionistiske tilbøjeligheder på, ville være at iværk­
sætte direkte unilaterale gengældelsesaktioner gennem 
en egnet lovgivning. 
Ud fra disse overvejelser udformede og vedtog den 
amerikanske Kongres den protektionistiske handelslov­
givning »Tråde Aet of 1979«, som skærpedes yderligere 
10 år senere med »Omnibus Tråde and Competitiveness 
Aet of 1988«, som præsident Ronald Reagan underskrev 
i juli samme år. 
(2) Japan påpeger dog, at det har øget sin bistand til udviklings­
landene og befinder sig i dag øverst på listen over giverlande 
med over 10 mia. dollars om året. Japan yder også væsentlig 
bistand til landene i Østeuropa. 
Nr. C 159/66 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
ØSU har haft lejlighed til at udtale sig om denne lovgiv­
ning, som er i modstrid med de multilaterale forpligtel­
ser, USA har indgået i internationale organer, og som 
især har undergravet GATT-forhandlingerne under 
Uruguay-runden. (*) 
I juli 1989 tog Bush-administrationen initiativ til at 
foreslå premierminister Toshiki Kaifu's nye regering, 
at der på bilateralt plan udfoldedes nye bestræbelser 
for at retablere handelsforbindelserne mellem de to 
lande og for at forbedre klimaet for de gensidige forbin­
delser. Dette forslag er blevet kaldt »Structural Impedi-
ments Initiative — Sil« og vil blive behandlet nærmere 
i punkt 1.3. 
1.2. Japanernes reaktion 
1.2.1. Kritikken og polemikken i USA, som ikke ser 
ud til at være taget af efter Golfkrigens afslutning, 
havde direkte indflydelse på de politiske og økonomiske 
kredse i Japan, som altid er meget følsom over for USA's 
argumenter, og afstedkom kraftige og modstridende 
reaktioner. 
Den offentlige opinion i Japan er fortsat meget positiv 
over for USA. Man har ikke glemt den omfattende 
bistand i de vanskelige besættelsesår umiddelbart efter 
krigen og den ydede støtte i genopbygningsperioden. 
Disse følelser er imidlertid på det seneste blevet blandet 
med bitterhed, desillusionering, pessimisme med hensyn 
til fremtiden og visse tegn på voksende nationalisme. 
1.2.2. Man afviser i første omgang at acceptere, at 
Japan skulle være hovedårsagen til USA's økonomiske 
vanskeligheder. 
Japanerne opfordrer direkte amerikanerne til at erken­
de, at de grundlæggende årsager til USA's økonomiske 
vanskeligheder skyldes fejltagelser i den økonomiske 
politik i 1980-erne. Disse år var ikke blot en strålende 
ekspansionsperiode, sådan som det ofte blev fastslået i 
Reagan-æraens officielle propaganda, det var også en 
periode, hvor grunden blev lagt til de strukturelle 
skævheder, som nu viser sig. Japanerne mener, at USA 
i alt for lang tid har haft en større levefod end den, dets 
produktionsapparat berettigede til. 
Det tydeligste tegn herpå har været forringelsen af 
amerikanske produkters konkurrenceevne på de inter­
nationale markeder, som har lidt under en bevidst over­
vurdering af dollaren igennem flere år. 
1.2.3. Ifølge japanske observatører skulle én af de 
væsentligste årsager til denne udvikling ligge i den 
psykologiske ændring, der er sket i amerikanske virk­
somheder, som i de seneste år synes at have mistet deres 
(!) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990, s. 151. traditionelle kreative dynamik og nu udelukkende lader 
sig forblinde af kortsigtede finansielle fordele og øje­
blikkelig profit (2). Denne holdning skulle være resulta­
tet af en alt for stor tiltro til det »postindustrielle 
samfund«, som næsten udelukkende er baseret på tje­
nesteydelser på bekostning af forarbejdningsindustrien 
og fremstillingen af forbrugsgoder, som USA i stort 
omfang må importere. 
De japanske kritikere fastholder endvidere, at Japan 
ikke kan bebrejdes, at USA i de senere år har investeret 
langt mindre i industrianlæg og forskning end Japan 
og Europa. 
1.2.4. Desuden har De Forenede Stater måttet finans­
iere sine egne behov med lånt kapital (for en stor dels 
vedkommende i Japan), da den indenlandske opsparing 
var utilstrækkelig. Det har derfor været nødvendigt at 
fastholde høje rentesatser, hvilket i visse perioder har 
resulteret i en overvurderet dollar, der svingede kraftigt 
i forhold til andre valutaer. Denne situation gør sig 
fortsat gældende. 
Det faldende niveau inden for det amerikanske uddan­
nelsessystem (især på grund- og mellemskoleniveau) 
kan ligeledes ifølge visse japanske og også amerikanske 
kommentatorer have været medvirkende til landets 
økonomiske vanskeligheder. 
1.2.5. De fremsatte teorier fra japanernes side ind­
skrænkede sig dog ikke kun til et forsvar imod USA's 
anklager, men indeholdt en analyse af de interne aspek­
ter af Japans egen økonomiske politik, hvilket er et nyt 
element af en vis betydning. 
Man erkendte f.eks., at det japanske hjemmemarked i 
alt for lang tid har været isoleret og lukket, og at de 
andre landes klager til en vis grad er begrundede. Japan 
kunne ikke have fortsat med at føre en handelspolitik, 
som udelukkende sigter mod eksportfremme uden at 
levne plads til import af varer og tjenesteydelser fra 
tredjelande. 
Hurtig handling var derfor nødvendig, og GATT-for­
handlingerne under Uruguay-runden betragtes derfor 
af japanske politiske ledere som en anledning til, at de 
kontraherende parter foretager en generel nedsættelse 
af de ikke-toldmæssige barrierer. 
(2) I den meget omtalte bog »The Japan that can say NO«, 
skrevet i samarbejde med politikeren Shintaro Ishihara, påstår 
formanden for Sony, Akio Morita, at noget er gået galt inden 
for amerikansk erhvervsliv. Man tænker kun på kvartalsopgø-
relser og børsnoteringer og mindre på langsigtede investerin­
ger. Man har tilsyneladende glemt, at reel velstand forudsæt­
ter, at der skabes ny værditilvækst, specielt i fremstillingsindu­
strier, som er konkurrencedygtige på internationalt plan. 
17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/67 
1.2.6. Det fremgår af en række nyere japanske analy­
ser, at man nu bør indlede en ny fase og bevæge sig bort 
fra en handelspolitisk, hvor der blev fastlagt nationale 
eksportprioriteringer, og en effektiv opstilling af de 
målsætninger, der skulle opfyldes, foregik gennem 
Ministeriet for Udenrigshandel og Industri (MITI). 
I de seneste år skulle MITI efter sigende have indskræn­
ket sin aktivitet til at fastsætte langfristede strategiske 
mål, som Japan skal forfølge. 
Sådanne betragtninger vurderes med megen forsigtig­
hed i USA og i Europa. 
Selv om det forekommer at være rigtigt, at MITI nu 
spiller en mindre direkte rolle med hensyn til vejledning 
og orientering af de forskellige erhvervssektorer, er 
landet stadig en meget kompakt og tæt enhed, der støt 
og metodisk forfølger langsigtede mål, som uvægerligt 
vil blive nået. 
Begrebet »Japan A/S« forekommer således endnu ikke 
at være forældet. De japanske virksomheder formår 
stadig at opnå store fortjenester på hjemmemarkedet, 
som er godt beskyttet og giver mulighed for at oprethol­
de et højt prisniveau. På denne måde kan de »subsidi­
ere« deres eksport og iværksætte langsigtede ekspan-
sionsprogrammer — også selv om disse i mange år er 
tabsgivende — for at trænge ind på bestemte markeder 
(såvel i industrilandene som i udviklingslandene) og 
opnå en styrkeposition inden for udvalgte sektorer. I 
den forbindelse kan disse virksomheder basere sig på 
direkte støtte fra regeringsorganer og opbakning fra et 
stærkt finansieringssystem, som stiller langsigtet kapital 
til rådighed til en langt lavere rente end den gængse 
rente på de amerikanske og europæiske markeder. 
Den japanske økonomi ser dog ud til at være ved at 
undergå omfattende strukturændringer. 
Karakteristisk er her, at der er en knivskarp konkurren­
ce mellem de japanske virksomheder inden for de enkel­
te erhvervssektorer. Denne specielle form for konkur­
rence er udelukkende baseret på kvalitet og innovation 
og ikke på prisen (som fortsat er meget høj på hjemme­
markedet) . 
Denne konkurrence foregår også uden for landets græn­
ser, på markederne i Sydøstasien, Nordamerika og Eu­
ropa. 
De vigtigste japanske industrikoncerner har i dag i 
realiteten en sådan dimension, finansiel autonomi og 
»global« holdning til verdensmarkedet, at de er reelle 
»multinationale« virksomheder og ikke længere kraftigt 
afhængige af oprindelseslandets økonomiske politik. 1.2.7. Andre observatører og eksperter har også hæf­
tet sig ved de væsentlige forandringer, der er i gang i 
det japanske samfund (1). 
Der peges blandt andet på, at de demografiske indikato­
rer viser en betydelig stigning i befolkningens levealder 
med deraf følgende ændringer i den enkeltes og i famili­
ernes livsmønster, hvor man gradvist vil vende sig bort 
fra værdier som mådehold, nøjsomhed og accept af 
beskedne levevilkår til fordel for højere levestandard. 
Forkastelsen af traditionelle værdier er især udbredt 
blandt de unge. 
Det påstås endog, at der sker ændringer med hensyn til 
værdier som total hengivelse til arbejdet, loyaliteten 
over for gruppen og virksomheden samt afkald på 
individets selvhævdelse, hvilket har karakteriseret ja­
pansk erhvervsliv lige siden efterkrigstidsårene og indtil 
idag(2). 
Der er uden tvivl tale om en meget langsom udvikling, 
men skulle den blive mere permanent, ville udsigterne 
til en fortsat uafvendelig vækst i Japans økonomi med 
deraf følgende skævheder og spændinger, ikke blot i 
forhold til USA, men til alle lande i verden, virke mindre 
foruroligende. 
Man bør derfor se på fremtidens Japan som et land, 
hvis befolkning i højere grad ønsker at følge adfærds­
normerne i de rige vestlige samfund, som i økonomisk 
og social henseende kræver mere direkte del i landets 
usædvanlige økonomiske resultater, og som er mere 
villig til at deltage i og bidrage til den politiske og 
økonomiske verdensorden uden dog af den grund at 
give afkald på sin særlige kulturelle egenart. 
Set under denne synsvinkel kunne endog Japans store 
handelsoverskud^) med tiden blive elimineret af sig 
selv som følge af de nævnte tendenser i retning af 
en aldring af befolkningen, højnelsen af leveniveauet, 
større forbrug på hjemmemarkedet og den skarpe stig­
ning i de sociale udgifter. 
Det vil som nævnt blive en langsom proces fuld af 
modstand, men det synes rimeligt at ønske, at de vestlige 
(*) Jf. bogen »The Sun also sets — The limits to Japan economic 
power« af en af direktørerne for The Economist, Bill Emmott, 
som blev solgt i stort oplag i Japan. 
(2) Visse vestlige kommentatorer påpeger dog, at den årlige og 
ugentlige arbejdstid inden for japansk industri fortsat er væ­
sentligt højere end i de europæiske lande og De Forenede 
Stater. I visse tilfælde er der tale endog om en reel forøgelse 
af arbejdstiden, hvis overarbejde medregnes. 
(3) Tabel 1 i bilaget viser Japans samlede handelsoverskud, som 
var så stort som 82,7 mia. dollars i 1986 (heraf 51,4 mia. 
dollars over for USA). Andre statistikker viser, at USA's 
handelsunderskud over for Japan var på 52 mia. dollars i 
1987; dette faldt til 38 mia. dollars i 1990. 
Nr. C 159/68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
lande, først og fremmest De Forenede Stater og EF, 
som Japan har omfattende politiske, økonomiske og 
kulturelle forbindelser med, vil gøre alt for at fremhjæl­
pe og tilskynde den udvikling i det japanske samfund, 
der i dag aftegner sig. 
1.3. »Structural Impediments Initiative«: en aftale »sui 
generis« mellem USA og Japan 
1.3.1. SU-forhandlingerne, som præsident Bush lan­
cerede i juli 1989, er af en særlig karakter. Selv om 
deres erklærede mål er at rette op på skævheder i 
handelen mellem USA og Japan, fokuserer de på de 
grundlæggende årsager hertil, som er at finde i de to 
landes økonomiske og sociale politik, og anlægger en 
ny indfaldsvinkel til spørgsmål, som tidligere ansås for 
udelukkende at henhøre under de enkelte regeringers 
kompetenceområde. 
Sil er ikke en handelsaftale i traditionel forstand, men 
snarere frivillige gensidige forpligtelser fra begge parter 
vedrørende punkter, som den anden har foreslået. 
Denne aftale »sui generis« er derfor et forsøg, som — 
hvis det krones med held -kunne virke ind på forbindel­
serne mellem Japan og hele den vestlige verden. I kraft 
af sin udformning er den en ny model, som USA ligele­
des kunne foreslå (eller pålægge) andre lande. 
1.3.2. I april 1990 blev der i Washington underskre­
vet to »ad interim«-rapporter, som hver for sig angiver 
de foranstaltninger, den japanske og amerikanske rege­
ring forpligter sig til at iværksætte efter anmodning fra 
den anden part. I juni blev de to foreløbige rapporter 
samlet i et enkelt slutdokument, som nøje beskrev de 
målsætninger, begge parter forpligtigede sig til at for­
følge. 
Under forhandlingerne fremlagde USA en lang række 
forslag og henstillinger, som Japan stort set accepterede. 
Den japanske regerings forpligtigelser går kort ud på 
følgende: 
— anerkendelse af behovet for at nedbringe Japans 
handelsoverskud ved hjælp af økonomisk-politiske 
foranstaltninger, der fremmer en ikke-inflatorisk 
vækst baseret på den indenlandske efterspørgsel, 
— en forhøjelse af de offentlige investeringer på 430 
mia. yen fordelt over 10 år (ca. 10% af Japans 
BNP), hvor der gives prioritet til byinfrastruktur, 
boligbyggeri, anlæg af lufthavne, miljøbeskyttelse 
og bevarelse af naturværdierne. Det erklærede mål 
er at øge befolkningens livskvalitet og absorbere en 
stor del af husholdningernes opsparing. Dette vil 
øge den indenlandske efterspørgsel kraftigt til gavn 
for økonomien som helhed, — mindskelse af Omkostningsforskelle i byerne, som 
udgør en betydelig hindring for udenlandske firma­
ers oprettelse af kontorer og produktionsenheder; 
dette skal ske ved at øge udbuddet af offentlige 
byggegrunde, 
— liberalisering af distributionssektoren, som for øje­
blikket de facto hindrer andre landes eksport i at 
nå den endelige forbruger i Japan, 
— forenkling af importprocedurerne, 
— en mere konsekvent anvendelse af den japanske 
lovgivning, som beskytter markedskonkurrencen 
mod ulovlige aftaler mellem virksomheder, konkur­
rencebegrænsende foranstaltninger, karteller, mo­
nopoler, hindringer for markedsadgang samt foran­
staltninger til kontrol med præferenceaftaler mellem 
store koncerner, som er beregnet på at holde uden­
landske virksomheder ude (Keiretsu relationships), 
— gradvis tilnærmelse af arbejdsugen i Japan efter 
gældende praksis i de vestlige lande, 
— en mere aktiv og systematisk kontrol med forskelle 
mellem priserne på de japanske varer, der sælges 
på hjemmemarkedet og de meget lavere priser, de 
samme produkter sælges til på udenlandske mar­
keder. 
Endelig anmodede de amerikanske forhandlere udtryk­
keligt om præferentiel adgang for specifikke amerikan­
ske industri- og landbrugsvarer samt tjenesteydelser 
(skovbrugsprodukter, satellitter, luftfartøjer, supercom­
putere). 
1.3.3. Her er det klart, at de traditionelle handels-
klausuler går hånd i hånd med foranstaltninger, som 
vedrører den nationale økonomiske og sociale politik, 
hvilket ikke er set før i de bilaterale økonomiske aftalers 
historie. Visse japanske kredse har fordømt dem som 
værende en uacceptabel indblanding, der krænker Ja­
pans suverænitet. 
Det er dog en interessant ting, at mange af de amerikan­
ske krav er baseret på forslag, som allerede har været 
forelagt af og drøftet blandt japanske politikere og 
økonomer, som går ind for at åbne landet mere op 
udadtil (jf. Mekawa-rapporten fra 1986). Dette forkla­
rer til dels, hvorfor den offentlige opinion i Japan har 
reageret positivt på dette initiativ. 
1.3.4. De forslag, Japan stillede til den amerikanske 
administration, og som denne godkendte, indeholder 
også nogle nye og delvis overraskende aspekter. 
Washington opfordres til at tage resolut fat på de 
strukturproblemer, som ligger i det amerikanske budge­
tunderskud, husholdningernes lave opsparingstilbøje-
lighed, de amerikanske produkters ringe konkurrence-
17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/69 
evne på det internationale marked, amerikanske firma­
ers overvejende kortsigtede planlægning, den ringe 
forsknings- og udviklingsindsats — og endelig skole-
og erhvervuddannelsens utilstrækkelige niveau. 
Man glemmer heller ikke de mange og vilkårlige be­
stemmelser, som lægger hindringer i vejen for indførsel 
i USA. 
Disse anmodninger vedrører hovedsageligt den ameri­
kanske indenrigspolitik, og af Bush-administrationen er 
de allerede blevet udnævnt til at være de prioriterede 
målsætninger for den nære fremtid. De fremstår imid­
lertid som bilaterale forpligtelser over for Japan, som 
om det er spørgsmål, der udelukkende vedrører de to 
parter og ikke kan influere på balancen i forbindelserne 
mellem verdens største økonomiske magt og resten af 
verden. Dette aspekt af SU-aftalen gav anledning til 
kritik fra europæiske kommentatorer. 
1.3.5. Samarbejdet inden for rammerne af Sil er først 
for nylig kommet i gang, og der er allerede udsigt til 
en række vanskeligheder og forsinkelser. 
Uafhængig af disse bestræbelser vil forbindelserne mel­
lem USA og Japan blive udbygget i den nærmeste tid, 
hvis den bebudede udvidelse af »Stillehavsområdet« 
(som er langt mere dynamisk end det nordatlantiske 
område) bliver en realitet. 
2. Forbindelserne med EF og Japan 
2.1. Fra den oprindelige ligegyldighed til den japanske 
eksportstrøm i 70'erne og 80'erne 
2.1.1. Umiddelbart efter krigen og indtil sidst i 
60'erne var der meget spredte forbindelser mellem 
Japan og de enkelte europæiske lande, som siden 1959 
har været sluttet sammen i De Europæiske Fæl­
lesskaber. 
Europæisk industri så ikke nogen særlig grund til at 
vise interesse for Japan, der blev betragtet som et fjernt­
liggende, temmelig ukendt land med alvorlige økonomi­
ske vanskeligheder. 
Fra Japans side blev Europa betragtet som et område 
med store kulturelle traditioner og gode økonomiske 
vækstmuligheder, men af ingen umiddelbar interesse. 
Opmærksomheden var hovedsageligt rettet mod Syd­
østasien og de bilaterale forbindelser med USA, der blev 
meget snævrere efter 1950 som et resultat af Korea­
krigen. 2.1.2. Det var i 1970, at handelsforbindelserne med 
de to områder kom ind i en meget hurtig udvikling, 
som Japans imponerende industrielle og handelsmæssi­
ge vækst satte yderligere gang i. 
I tiåret fra 1970 til 1980 øgedes samhandelen fra 30 
mia. dollars til 250 mia. dollars, men meget skævt 
fordelt til fordel for Japan, som hurtigt akkumulerede et 
stort eksportoverskud. Den europæiske eksport dækker 
kun 34 % af importen fra Japan og fandt det vanskeligt 
at trænge ind på det japanske marked. 
Det japanske økonomiske mirakel blev derfor en realitet 
for såvel europæerne som for USA. 
2.1.3. Europæernes bekymringer gav sig hurtigt ud­
tryk i pres for at få vedtaget protektionistisk lignende 
foranstaltninger til at dæmme op for strømmen af ja­
panske produkter. Flere medlemsstater tog skridt til at 
genindføre de talrige kvotarestriktioner, som var et levn 
fra tiden umiddelbart efter krigen, og andre indførte 
nye. 
Sådanne indgreb var et krav fra industrien og fagfor­
eningerne, som fordømte japanernes aggressive eksport­
fremstød. Denne eksport blev solgt til bundpriser, som 
de lavere lønomkostninger kun til dels berettigede og 
var på farlig vis rettet mod specifikke sektorer og mar­
kedssegmenter, hvorved nationale virksomheder kom i 
vanskeligheder eller endog blev tvunget til at lukke. 
EF-Kommissionen, som først fik fuldt mandat til at 
føre en fælles handelspolitik i 1970, så i begyndelsen 
passivt til, mens medlemsstaterne forsøgte at forsvare 
sig selv i en periode med en alvorlig økonomisk krise, 
inflation og voksende arbejdsløshed som følge af olie­
krisen i 1973 og 1979. 
Japanerne derimod syntes ikke at lade sig forstyrre af 
manglen på en fælles handelspolitik inden for Fælles­
skabet og fortsatte med at uddybe deres kontakter og 
drøftelser med regeringerne i de enkelte medlemsstater, 
som det tilbød pragmatiske løsninger i form af frivillige 
delaftaler om eksportbegrænsning. Man ignorerede 
længe EF-myndighederne i Bruxelles på trods af, at 
disse har beføjelser til globalt at drøfte de problemer, 
EF som helhed har. 
2.1.4. Disse indbyrdes modstridende forhold hindre­
de handelsforbindelserne mellem EF og Japan i at anta­
ge en sammenhængende form, således at de i lang 
tid vedblev med at være præget af brudstyksagtige 
løsninger, der var forskellige fra land til land. Det er 
næppe overraskende, at spændingerne og handelsstri-
dighederne under disse omstændigheder tog til. 
Nr. C 159/70 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
De sektorer, der blev værst ramt af den første japanske 
eksportbølge, var skibsværftsindustrien, elektroniske 
produkter, audiovisuelt og fotografisk udstyr, biler og 
motorcykler. Inden for visse sektorer måtte EF-virk-
somheder se deres eksistens alvorligt truet. 
2.2. Den aktive fase i EF's handelspolitik 
2.2.1. I 80'erne begyndte EF-Kommissionen at udfor­
me sin egen handelspolitik over for trejdelande. 
Udgangspunktet var aktiv anvendelse af GATT's multi­
laterale anti^wmpmgaftaler. Med stadig større hyppig­
hed blev der indledt procedurer over for produkter fra 
tredjelande, som blev eksporteret til en lavere pris end 
den, der var gældende på hjemmemarkedet. Denne 
politik er ikke specielt rettet imod japanske eksportva­
rer, men resultatet er dog, at den ofte rammer japanske 
produkter. 
2.2.2. 11982 tog den franske regering det opsigtsvæk­
kende skridt at koncentrere fortoldningen af japanske 
videobåndoptagere på et eneste regionalt toldkontor i 
Poitiers (en beslutning, som senere blev trukket tilbage 
efter EF's indgriben) (1). 
I 1984 indledte EF en antidumpingprocedure over for 
import af elektroniske skrivemaskiner. 11985 kom turen 
til fotokopieringsmaskiner og i 1986 mikrobølgeovne, 
printere og mikroledere. 
2.2.3. Formålet med disse meget »iøjnefaldende« ini­
tiativer var hovedsagelig at få Japan til at forstå, at EF 
ikke ville se passivt til, mens dets traditionelle eller 
teknologisk set nye industrier blev ødelagt som følge af 
en handelspraksis, der ansås for at være illoyal. Samti­
dig undersøgte Bruxelles muligheden for — inden for 
GATT's rammer — at vedtage selektive beskyttelsesfor­
anstaltninger over for bestemte lande. 
Kommissionen fulgte ligeledes med interesse USA's for­
søg på at give teorien om afbalancerede fordele i forbin­
delserne mellem GATT's kontraherende parter et juri­
disk indhold. I tilfælde af et vedvarende strukturelt 
japansk handelsoverskud ville det således være beretti­
get at gå rettens vej eller træffe beskyttelsesforan­
staltninger. Som bekendt kom der intet resultat ud af 
forsøget. 
For at forbedre forholdet til Japan iværksatte EF en 
række positive foranstaltninger herunder uddannel-
(*) Poitiers-episoden affødte stor harme i Japan og blev længe 
betragtet som et tegn på de europæiske landes protektionisti­
ske holdning. sesprogrammer, der skulle give unge ledende erhvervs­
folk fra De Tolv mulighed for længere varende ophold 
i Japan for at studere, arbejde og lære japansk (2). 
Kommissionen rettede også henvendelser til de japanske 
myndigheder i et forsøg på at forbedre markedsadgan­
gen for varer og tjenesteydelser fra EF. 
2.2.4. I 1984, efter en langvarig debat, godkendte 
Rådet en forordning, almindelig kendt som det nye 
instrument, der tog sigte på at styrke EF's handelspolitik 
over for ulovlig handelspraksis fra tredjelande, som ikke 
var omfattet af antidwmpwglovgivningen (forordning 
2641/84). Denne foranstaltning var et svar på de initiati­
ver, den amerikanske Kongres havde taget for at styrke 
USA's unilaterale beføjelser til at beskytte handelen 
(paragraf 301 i handelsloven fra 1979). Det nye instru­
ment var imidlertid af begrænset omfang og blev aldrig 
anvendt over for Japan (3). 
Endelig indledte EF i 1987 en procedure under GATT 
mod Japans diskriminerende afgiftsbelægning af impor­
terede vine og alkoholholdige drikkevarer, og denne 
blev kronet med held. EF begyndte således at rette 
opmærksomheden mod åbningen af Japans hjemme­
marked, et spørgsmål som kun USA hidtil havde været 
interesseret i. 
2.2.5. De japanske myndigheder reagerede voldsomt 
herpå og anklagede Kommissionen for at fortolke 
GATT's anticitfmpmgregler vilkårligt, fastlægge uigen­
nemskuelige og diskriminerende procedurer og indføre 
nye protektionistiske instrumenter i sin handelslovgiv­
ning. 
Endvidere gjorde Tokyo's regering EF og regeringerne i 
de enkelte medlemsstater opmærksom på de ændringer, 
der var blevet foretaget i midten af 80'erne i den japan­
ske handelspolitik, som indebar væsentlige be­
grænsninger eller direkte afskaffelse af mange toldafgif­
ter, ophævelse af mange importkvoter og forbedring og 
forenkling af godkendelses- og importformaliteterne. 
Japan synes nu opsat på at anlægge en ny profil og 
ønsker ikke længere at forcere sin egen eksport for 
(2) Jf. »Det Europæiske Fællesskabs Eksportprogram »EX-
PROM« og især et af nøgleelementerne: Lederuddannelse­
sprogrammet. 
(3) Kommissionen behandler for tiden i henhold til denne forord­
ning en klage indgivet af Sammenslutningen af Skibsredere 
i EF mod den japanske havneforvaltningsfond. (Ifølge den 
påståede ulovlige praksis yder skibsrederne bidrag til en hav­
nefond i henhold til en aftale, der er indgået under trussel 
om, at containerskibe ikke behandles i japanske havne, hvis 
den ikke underskrives.) 
17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/71 
enhver pris, men er parat til at imødekomme USA's og 
EF's krav om at forbedre adgangen til sit hjemmemar­
ked. Samtidig insisterer Tokyo på, at EF's lave eksport 
til Japan ikke udelukkende skyldes den vanskelige ad­
gang til markedet, men først og fremmest ligegyldighed 
og manglende interesse hos europæiske virksomheder, 
som ikke gør den fornødne indsats. 
De europæiske parter anmodes ligeledes om at huske 
på, at Japans strategier for øjeblikket er i hurtig udvi­
kling, for at der kan skabes gode muligheder for direkte 
investeringer i nye produktionsanlæg i stil med, hvad 
der sker i USA. Japan ønsker, at EF tager hensyn til 
dette nye ønske om samarbejde. 
2.3. Japan og EF's indre marked i 1992 
2.3.1. EF's erklæring i 1985 om, at det agtede at 
gennemføre en fuldstændig integration af de tolv med­
lemsstaters markeder i perioden frem til 1992, fik Japan 
til at revidere sin strategi over for det gamle kontinent, 
som det hidtil havde betragtet som en samling vidt 
forskellige nationale økonomier. 
De nye udsigter til et stort økonomisk og juridisk integ­
reret marked med 320 millioner forbrugere og fjernelsen 
af de sidste hindringer for varers og tjenesteydelsers frie 
bevægelighed inden for EF interesserer i høj grad Japan. 
Man øjner nemlig de potentielle muligheder, der ligger 
i indførelsen af ensartede importregler over for tredje­
lande samt den gradvise afskaffelse af kvantitative re­
striktioner, som i visse medlemsstater begrænser eller 
sågar næsten udelukker en række vigtige japanske eks­
portprodukter. 
Men der lægges endnu større vægt på, at virkeliggørel­
sen af det europæiske enhedsmarked og den gradvise 
udvikling hen imod en stærkere politisk integration 
bevirker, at kræfter forenes, som kan sætte gang i en 
vækst med et stort potentiale i hele det europæiske 
område. Kommissionens rapporter om de generelle og 
sektorielle følger af den økonomiske integration analy­
seres grundigt af den japanske regerings økonomidepar­
tementer og af de store japanske multinationale koncer­
ner, som nu betragter det europæiske område som en 
integreret del af deres globaliseringsstrategi. 
2.3.2. De begivenheder, der har fundet sted i Europa 
siden 1985, har i stigende grad vist sig at være ændringer 
af historisk rækkevidde. Efter en lang krise er EF nu 
midtpunktet for international opmærksomhed og virker 
tiltrækkende på mange såvel nære som fjerntliggende 
lande. Der er ingen tvivl om, at dette bl.a. skyldes de igangværende omvæltninger i de europæiske lande og 
i Sovjetunionen. 
Japan har siden da erkendt nødvendigheden af en mere 
aktiv tilstedeværelse i Europa også gennem direkte eta­
blering af produktionsenheder, hvilket bl.a. kan tilskri­
ves frygten for, at nye protektionistiske tendenser 
— som visse kredse i USA kalder »Fæstning Europa« 
— vil kunne skabe yderligere vanskeligheder for den 
japanske eksport (1). 
2.3.3. I samme periode har EF, bl.a. på baggrund af 
at der kom gang i GATT/Uruguay-forhandlingsrunden, 
bestræbt sig på at fastlægge sin egen handelspolitik over 
for tredjelande. 
Rådets og Kommissionens officielle strategi (som blev 
fastlagt i Rhodos-erklæringen fra december 1988) støt­
ter klart de generelle multilaterale frihandelsregler på 
basis af en kraftig styrkelse af GATT-systemet. 
Hvad angår det indre marked i 1992, fastholder EF-
myndighederne udtrykkeligt, at fordelene ved liberalise­
ringen af EF ikke automatisk kan komme til at omfatte 
trejdelande, men at man skal forhandle sig frem til 
gensidige indrømmelser, således at de europæiske virk­
somheder får tilsvarende adgang til disse landes marke­
der. Dette bør helst ske inden for rammerne af de 
multilaterale GATT-aftaler, hvori det netop bestem­
mes, at man bør tilstræbe ligevægt mellem de gensidige 
fordele (2). 
2.3.4. EF giver udtryk for sin holdning til Japan i sin 
meddelelse af 15. marts 1988 (3), hvori det hedder, at 
EF agter at skabe et afbalanceret forhold, der kan sikre 
begge parters interesser gennem et snævert samarbejde 
inden for handel, industri, tjenesteydelser samt viden­
skab og teknologi. 
Kommissionen understreger imidlertid, at det, for at 
opnå resultater af drøftelserne med japanerne, er nød­
vendigt med en fast og konsekvent holdning, først og 
(*) En række undersøgelser foretaget af japanske regeringsorga­
ner og industriforbund kommer til det resultat, at man fortsat 
frygter, at Fællesskabets 1992-målsætning skjuler en fremtidig 
diskrimination mod japanske eksportvarer. 
(2) »Europa 1992: en partner« - Informationsnote f ra Kommissio­
nen vedrørende erklæringer fremsat af kommissionsmedlem­
merne Lord Cockfield og Willy De Clerck under en debat om 
de eksterne aspekter af det indre marked — 19. oktober 1988. 
(3) »Forbindelserne mellem EF og Japan« - meddelelse fra Kom­
missionen — 15. 3. 1988. 
Nr. C 159/72 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
fremmest for at overbevise Japan om, at det må mindske 
sin prioritering (x) af eksporten og træffe seriøse foran­
staltninger til at åbne og reformere de økonomiske 
strukturer og dermed lette de europæiske virksomhed­
ers adgang til dets marked. 
2.4. Problemerne i forbindelse med de japanske virk­
somheders direkte investeringer i EF: eksemplet 
med bilindustrien 
2.4.1. Årsagen til Kommissionens forsigtige og til­
bageholdende sprog, når det drejer sig om handelsfor­
bindelserne med Japan, skal søges i den store handels­
mæssige uligevægt og de to parters modstridende opfat­
telse af anvendelsen af GATT's anti-dumpingreg\er. 
EF-Kommissionen er tilbøjelig til at fortolke disse regler 
bredt og gør i særlige forordninger front mod en ny 
side af japanske virksomheders omgåelsespolitik, idet 
disse søger at unddrage sig antidumpingtold på færdig­
varer ved at indføre enkeltdele og komponenter, som 
sættes sammen på samlefabrikker (2). 
I Fællesskabet opstod der en heftig debat om begrebet 
»et minimum af lokalt indhold«, hvorved et produkt 
kan tilkendes EF-oprindelse og dermed blive fritaget for 
de kvantitative restriktioner, som visse medlemsstater 
pålægger import af japanske produkter. 
Dog er der stor forskel på synspunkterne fra den ene 
branche til den anden. Visse højteknologiske sektorer, 
såsom den kemiske industri, afviste endog princippet 
om »lokalt indhold«, idet det betragtes som uforeneligt 
med GATT-bestemmelserne. 
Den stik modsatte holdning indtager de industrisekto­
rer, som mere direkte berøres af japanske virksomhed­
ers tilkæmpelse af markedsandele for enhver pris. Især 
i automobilsektoren er der er en voldsom diskussion i 
gang om biler, der samles på fabrikker i Storbritannien, 
som rent faktisk er af japansk oprindelse og derfor 
underkastet de kvantitative restriktioner, der begrænser 
salget af dem i visse medlemsstater. 
Diskussionen har gradvist bevæget sig over til 
spørgsmålet om, hvor stor en procentdel af europæisk 
fremstillede komponenter og dele, der kræves, for at 
disse produkter skal kunne betragtes som EF-produkter 
(60-80%). 
i1) Her bemærker japanerne, at stigningen i landets BNP i adskil­
lige år har bygget på en større indenlandsk efterspørgsel og 
ikke på eksportens udvikling. 
(2) Den basisforordning, der fastlægger Fællesskabets politik på 
a.nti-dumpingomridet, går tilbage til 1984 (forordning (EØF) 
nr. 2176/84). Denne er senere blevet suppleret med forordning 
(EØF) nr. 1761/87, der behandler spørgsmålet om »Skru­
etrækkerfabrikker«. I 1988 vedtog Rådet forordning (EØF) 
nr. 2423/88 vedrørende anti-dumping, der sammenfatter de 
tidligere forordninger. Kommissionen påpeger endvidere med bekymring, at 
der i medlemsstaterne er ved at opstå en farlig tendens, 
hvor man med tilbud om statsstøtte og subsidier kon­
kurrerer om at tiltrække japanske investeringer inden 
for visse industrisektorer. 
2.4.2. Stillet over for EF's usikkerhed og splittelse 
har japanerne reageret på to forskellige fronter. 
For det første henholder den japanske regering sig for­
melt til GATT-aftalerne i sin anfægtelse af lovligheden 
af EF-forordningerne mod omgåelse af anti-dumping-
tolden ved hjælp af skruetrækkersamlefabrikker. 
Efter en flere måneder lang undersøgelse har et vold-
giftspanel givet japanerne medhold og erklæret, at EF-
bestemmelserne er uforenelige med artikel 23 i den 
generelle GATT-aftale. EF-Kommissionen har gjort 
indsigelse mod den anvendte procedure og panelets 
konklusioner. Hele spørgsmålet er nu blevet henvist til 
Uruguay-runden, hvor man er ved at fastlægge en ny 
anti-dumpingkodeks, der også skal omfatte spørgsmålet 
om omgåelse af anti-dumpingtolden. 
De japanske bilproducenter i Europa har derimod be­
sluttet at tackle problemet ved roden: i et forsøg på at 
forbedre deres image accepterer de i princippet fælles­
skabsbestemmelserne og har straks iværksat program­
mer med henblik på at foretage grundlæggende ændrin­
ger i deres egne industrianlæg i EF ved at forhøje 
andelen af komponenter og dele, som leveres af euro­
pæiske virksomheder. 
Med disse beslutninger viser de japanske virksomheder, 
at de vil tage deres rolle op til fornyet overvejelse og 
være »good corporate citizens of Europe«. 
2.5. Konsultationer på højt plan mellem EF og Japan 
i januar 1990 markerer starten på en ny fase i 
samarbejdet 
2.5.1. I januar 1990 mødtes en officiel japansk rege-
ringsdelegation ledet af premierminister Toshiki Kaifu 
med de ansvarlige medlemmer af EF-Kommissionen. 
Den venskabelige og konstruktive atmosfære på mødet 
vakte parternes vilje til kraftigt at øge kvaliteten i 
forbindelserne mellem de to områder for at overvinde 
smålige konfrontationer mellem tilfældige handelsinte-
resser og i stedet anlægge en bredere og mere langsigtet 
synsvinkel. 
Dette var begyndelsen til en ny fase i det institutionelle 
samarbejde mellem EF og Japan. Det blev i officielle 
erklæringer bekræftet, at der måtte etableres stærke og 
17. 6. 91 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 159/73 
varige  forbindelser  svarende  til dem,  der  længe  har 
eksisteret  mellem  Japan  og USA  og mellem  EF og USA. 
2.5.2.  Under  drøftelserne  behandlede  man  ikke  kun 
de ofte  kontroversielle  aspekter  af handelsforbindelser-
ne, men  også  andre  mere  generelle  spørgsmål,  som 
f.eks.  omvæltningerne  i Østeuropa,  EF's  økonomiske 
og politiske  integration,  Nord/Syd-forbindelserne  samt 
forholdet  til USA. 
Premierminister  Toshiki  Kaifu  erklærede,  at hans  rege-
ring så yderst  positivt  på gennemførelsen  af den planlag-
te økonomiske  og politiske  union  i EF, da den  utvivl-
somt  vil fremme  udviklingen  og øge  stabiliteten  i de 
internationale  handelsforbindelser. 
Japan  erkender  EF's  centrale  rolle  i 24-landegruppen, 
der har til opgave  at yde de nye demokratier  i Østeuropa 
konkret  bistand  og støtte.  Japan  bidrager  allerede  aktivt 
til denne  gruppes  programmer  og har i sinde  at koordi-
nere eventuelle  japanske  initiativer  i Østeuropa  med 
EF's aktioner. 
Også  hvad  angår  forbindelserne  med  udviklingslande-
ne, vil EF og Japan  arbejde  tættere  sammen  om gennem-
førelsen  af deres  politik  for teknisk  støtte  og bistand  til 
udviklingslandene  (1). 
2.5.3.  Med  hensyn  til de fremtidige  bilaterale  forbin-
delser  mellem  EF og Japan  blev  det på mødet  i januar 
besluttet,  at der skulle  skabes  en permanent  ramme  om 
kontakten  mellem  parterne,  og dette  skulle  ske  på tre 
niveauer:  møder  på det personlige  plan  mellem  forman-
den for Kommissionen  og den  japanske  premiermini-
ster, regelmæssige  årlige  møder  på ministerplan  og på 
teknisk  plan  gennem  en styrkelse  af kontakterne  og 
konsultationerne  inden  for områderne  økonomi,  viden-
skab,  teknologi,  miljø,  kultur  og sociale  anliggender. 
Et første  møde  på ministerplan  fandt  sted  i maj  1990, 
og man  kom  her  ind  på de vigtigste  aspekter  af de 
bilaterale  forbindelser  mellem  EF og Japan.  Der  blev 
nedsat  en stående  arbejdsgruppe  for handelsspørgsmål, 
der skal  finde  frem  til, hvad  der hindrer  en tilfredsstil-
lende  udvikling  i handelsstrømmene  i begge  retninger 
samt  drøfte  mulige  indgreb  og løsninger  inden  for de 
enkelte  sektorer. 
Den japanske  delegation  bekræftede,  at foranstaltning-
erne i henhold  til aftalen  »Structural  Impediments  Initi-
ative«  mellem  Japan  og USA  ikke  havde  eksklusiv  og 
bilateral  karakter,  men  skulle  anvendes  »erga  omnes« 
og kunne  således  også  komme  til at omfatte  EF. Som  svar  på japanernes  betænkeligheder  forsikrede 
Kommissionens  repræsentant,  at EF's  fremtidige  indre 
marked  vil være  åbent  for tredjelande  og således  også 
for Japan. 
2.5.4.  I  forbindelse  med  spørgsmålet  om  fjernelsen 
af de resterende  hindringer  for adgangen  til det japanske 
marked  meddelte  Kommissionen,  at den  vil iværksætte 
et europæisk  eksportfremstød,  der skal  kombineres  med 
et program  fra den  japanske  regerings  side  til fremme 
af import  fra Europa. 
Desuden  blev  spørgsmålet  om de europæiske  virksom-
heders  direkte  investeringer  i Japan,  som  i øjeblikket  er 
meget  beskedne,  behandlet  indgående  af de to delegatio-
ner, og der blev  fremsat  forslag  og henstillinger  til en 
indsats  på kort  sigt. 
Der blev  underskrevet  en aftale  om  samarbejde  om 
nuklear  sikkerhed  og beskyttelse,  mens  der  forventes 
andre  fremtidige  initiativer,  som  skal  styrke  samarbej-
det inden  for teknologi,  videnskab,  miljø,  sociale  anlig-
gender  og kulturel  udveksling. 
2.5.5.  Det  kontroversielle  spørgsmål  om  import  og 
japanske  investeringer  i automobilsektoren  i Fællesska-
bet blev  ikke  drøftet  direkte  på ministermødet  i Bruxel-
les, men  behandledes  under  separate  forhandlinger 
forud  for og efter  dette  møde. 
Drøftelserne,  som  stadig  er i gang,  koncentrerer  sig om 
følgende  punkter: 
1) Fastlæggelse  af en »overgangsperiode«  i det mindste 
indtil  1999  for at give  EF's  bilindustri  mulighed  for 
at gennemføre  en omstrukturering  og forbedre  sin 
konkurrenceevne  med  henblik  på den  fuldstændige 
åbning  af EF's  automobilmarked. 
2) I denne  periode  begrænser  og overvåger  den  japan-
ske industri  antallet  af køretøjer,  der  eksporteres 
til EF.  Der  tages  ligeledes  hensyn  til de biler,  der 
produceres  i EF. 
3) De  kvantitative  restriktioner,  som  visse  medlemssta-
ter fortsat  opretholder  over  for japanske  køretøjer, 
afskaffes  gradvist, 
I en bredere  sammenhæng  drøfter  man  også  spørgsmål-
et om generel  gensidighed  i samhandelen. 
2.5.6.  Der  vil også  i 1991  blive  afholdt  møder  på højt 
plan  mellem  EF og Japan. 
(*) Det  skal  nævnes,  at Japan  står  øverst  på listen  over  bidragy-
derne  til udviklingslandene  (jf. fodnote  2 på side  65). Sidst  i maj  1991  aflægger  Kommissionens  formand, 
Jacques  Delors,  officielt  besøg  hos  den  japanske  rege-
ring i Tokyo. 
Nr. C 159/74 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
ØSU erfarer, at spørgsmålet om en ny fælleserklæring 
om forbindelserne mellem EF og Japan er til behandling 
både i Kommissionen og Rådet. 
Til efteråret skal der afholdes et nyt møde på minister­
plan mellem repræsentanter for EF og den japanske 
regering, hvor man vil drøfte uløste problemer og ud­
bygningen af det økonomiske og politiske samarbejde. 
Man har planer om at afholde andre bilaterale møder 
for at bidrage til at få løst op for GATT-forhandlinger-
ne under Uruguay-runden, som både EF og Japan prio­
riterer højt. 
3. ØSU's konklusioner og henstillinger vedrørende for­
holdet mellem EF og Japan 
3.1. Som afslutning på ØSU's undersøgelser og over­
vejelser over det hidtidige forhold mellem EF og Japan 
er det på sin plads af drage nogle konklusioner. 
Disse konklusioner er også tænkt som henstillinger til 
EF-myndighederne med henblik på at opnå en hurtig 
og væsentlig kvalitativ forbedring af dette forhold og 
muliggøre et snævrere samarbejde mellem de to parter. 
3.2. For det første vil det kræve en stor indsats og 
tage lang tid at gennemføre de beslutninger om at ændre 
Japans økonomiske og handelsmæssige strategi og 
strukturer, som landets regering allerede har truffet 
eller bebudet. 
Det er dog opmuntrende, at der i den senere tid allerede 
har været tydelige tegn på nye tendenser på den front. 
Man må dog vente og se, om disse tendenser holder og 
konkretiseres. 
Forøgelsen af Japans indenlandske efterspørgsel, som 
skyldes større offentlige investeringer og et øget privat­
forbrug, er blevet den vigtigste økonomiske vækstfaktor 
og har medført en stigning i importen generelt og af 
færdigvarer i særdeleshed. 
For første gang i mange år stiger den japanske import 
værdi- og mængdemæssigt mere end eksporten, dvs. 
Japans samlede handelsbalanceoverskud er blevet 
mindre. 
Denne positive tendens afspejler sig også i udviklingen 
i Japans handelsoverskud over for USA og EF. Selv om 
det er vanskeligt at sammenligne EF's og Japans statistikker, synes der dog ikke at herske tvivl om denne 
ændring (x). 
For japanske kommentatorer står det fast, at Japans 
udenrigshandelsstruktur er ved at blive mere »moden»; 
der gives nu mere og mere plads til import af færdigva­
rer og forbrugsvarer fra de vestlige lande og af halvfa­
brikata og komponenter fra Sydøstasien til brug i den 
japanske industri, samtidig med at der naturligvis stadig 
foregår en import af råstoffer og energikilder (2). 
Hvis denne tendens, hvad man må håbe, bliver konsoli­
deret i nær fremtid, kunne handelsforbindelserne mel­
lem Japan og dets vestlige partnere hurtigt forbedres. 
USA, Japan og EF kunne dermed koncentrere deres 
opmærksomhed og indsats om at sikre en kraftig udbyg­
ning af samarbejdet på alle områder. 
3.3. ØSU udtrykker megen tilfredshed med udfaldet 
af de sidste møder mellem repræsentanter for den japan­
ske regering og for EF-Kommissionen. De mundede ud 
i en fælles beslutning om at forbedre kvaliteten af de 
gensidige forbindelser og anlægge en bredere og mere 
fremsynet strategi. 
ØSU ser gerne, at den omstridte fælleserklæring om 
forholdet mellem EF og Japan offentliggøres, især hvis 
den fremmer de institutionelle kontakter på højt plan. 
Denne nye samarbejdsfase må underbygges af et institu­
tionelt samarbejde på højeste plan mellem den japanske 
regering og Kommissionen samt på det tekniske plan. 
Der må imidlertid også være regelmæssige kontakter 
og konsultationer på det økonomiske, videnskabelige, 
kulturelle og sociale område. 
ØSU frygter, at dette andet aspekt af samarbejdet vil 
udvikle sig for langsomt, eller at der kan opstå uventede 
vanskeligheder med at gennemføre de nødvendige for­
anstaltninger og dermed en risiko for, at de officielle 
erklæringer i sidste instans viser sig blot at være tomme 
ord. Noget sådant ville være meget uheldigt, da det er 
svært at forestille sig, at den ønskede forbedring i 
samarbejdet mellem EF og Japan kan reduceres til 
formelle bureaukratiske tidsfrister. 
ØSU opfordrer indtrængende til, at der hurtigst muligt 
tages skridt til at etablere de planlagte kontakter på alle 
niveauer, og understreger især vigtigheden af at få 
(*) Officielle japanske statistikker viser, at Japans handelsover­
skud over for EF er faldet til 19,7 mia. US$ i 1989 mod 22,8 
mia. US$ i 1988. EUROSTAT-tal viser et EF-underskud på 
21,2 mia. ECU i de første ti måneder af 1989 mod 24,5 mia. 
ECU i 1988. Det er imidlertid beklageligt, at de to parter ikke 
kan blive enige om en ensartet metode til at måle så vigtige 
oplysninger. 
(2) Jf. »A l'ecoute du Japon«, 10. 12. 1990. 
17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/75 
fastlagt, hvorledes samfunds- og erhvervskredsene kan 
bringes sammen for at drøfte deres problemer og udvek­
sle erfaringer. 
I denne forbindelse kunne ØSU spille en central rolle 
og påtage sig et vigtigt ansvar. 
3.4. Under analysen af forholdet mellem Japan og 
EF er der blevet fremhævet flere tilfælde, hvor gensidig 
uvidenhed om den anden parts kulturelle og sociale 
forhold har vist sig at være en alvorlig hindring. 
Især europæerne har et ringe kendskab til det japanske 
samfund, som har rødder i åndelige og materielle vær­
dier, der adskiller sig radikalt fra de europæiske tradi­
tioner. 
Det er en kendt sag, at japanerne længe har gjort en 
betydelig indsats for at sætte sig ind i det europæiske 
(og amerikanske) samfund, som det har udviklet sig 
med tiden. De har i den forbindelse især koncentreret 
sig om de økonomiske og kulturelle aspekter og måske 
i mindre omfang om de sociale og politiske (1). 
Nu drejer det sig derfor om at forbedre europæernes 
kendskab til den japanske befolknings dagligdag og 
særlige karakteristika, herunder dets kultur, historie 
og institutioner, og til detaljerne i Japans erhvervsliv, 
produktionsapparat, finansierings- og servicesektor. 
ØSU ser gerne, at man straks går konstruktivt i gang 
på alle fronter og starter med skoler og universiteter, 
hvor hovedvægten lægges på den direkte kontakt mel­
lem de to parters erhvervskredse og borgere, samt semi­
narer, som muliggør en omfattende erfaringsudveksling 
på samtlige planer. 
Det ville bl.a. være nyttigt at undersøge, hvorledes 
man kan udnytte tilstedeværelsen af de mange tusinde 
japanske forretningsfolk og embedsmænd, der arbejder 
i de forskellige europæiske lande. Endvidere burde man 
finde ud af, hvorledes den store strøm af japanske 
turister, der hvert år besøger vort kontinent, kan gøres 
interesseret i at være med til at fremme den gensidige 
forståelse. 
3.5. De økonomiske og handelsmæssige forbindelser 
mellem EF og Japan vedbliver med at være domineret 
af behovet for at få øget den europæiske eksport til 
Japan. 
Her må man huske på, at rammevilkårene i Japan er 
ved at ændre sig hurtigt: mange formelle hindringer og 
restriktioner er allerede blevet fjernet, og de vanskeligste 
i1) Det er blevet fremhævet, at en af grundene til, at japanerne har 
haft held med at trænge ind på de europæiske og amerikanske 
markeder er, at de japanske virksomheder grundigt har under­
søgt de vestlige forbrugeres behov og præferencer. Europæisk 
erhvervsliv har langt fra en lignende indsigt i det japanske 
marked for forbrugsvarer. ikke-toldmæssige barrierer er langsomt ved at blive 
lempet. 
ØSU mener, at EF-Kommissionen bør gøre en meget 
aktiv indsats for at få indkredset de resterende direkte 
og indirekte hindringer og blive enig med modparten 
om iværksættelsen af de nødvendige indgreb. 
Dermed må man imidlertid ikke tro, at de europæiske 
virksomheder vil få let ved at trænge ind på det japanske 
marked, tværtimod. Det vil snart blive endnu tydeligere, 
at de største vanskeligheder ligger i det japanske hjem­
memarkeds stærkt konkurrencedygtige karakter, den 
benhårde konkurrence mellem de lokale virksomheder 
indbyrdes og over for nyankomne, de strenge lokale 
regler og traditioner, den psykologiske modstand, som 
de japanske forbrugere stadig udviser over for uden­
landske varer. 
I lighed med de europæiske virksomheder, der allerede 
har vundet fodfæste på det japanske marked, må alle 
europæiske forretningsfolk, der ønsker at få succes i 
Japan, gøre en særlig indsats for at tilpasse deres pro­
dukter og salgsstrategier til behovene i et økonomisk 
og socialt miljø, der på mange punkter er anderledes 
end i EF's medlemsstater. 
EF-Kommissionen må yde den nødvendige støtte og 
bistand ved en sådan indsats, som på mellemlang sigt 
skulle skabe en bedre ligevægt i samhandelen mellem 
EF og Japan. 
3.6. De yderst få europæiske produktionsvirk­
somheder, der findes i Japan, er naturligvis en kilde til 
bekymring. 
De hidtidige årsager hertil kendes nu. Som det er tilfæl­
det med EF's eksport til Japan, er der imidlertid også 
her allerede ved at ske en hurtig forbedring af situatio­
nen, bl.a. som et resultat af de skridt, den japanske 
regering er i færd med at tage for at liberalisere hande­
len, både på eget initiativ og i forbindelse med »Structu-
ral Impediments Initiative«. 
ØSU håber, at Kommissionen kan nå til enighed med 
japanerne om nye bestemmelser, der kan lette og stimu­
lere oprettelsen af europæiske virksomheder i Japan (2) 
og indebære at »gensidighedsbegrebet«, som så længe 
har været genstand for drøftelse, endelig finder praktisk 
anvendelse. 
Samtidig bør Kommissionen søge at få erhvervsfolk i 
EF til at koncentrere sig- mere om Japan, et land, som 
(2) Kommissionen er allerede begyndt at undersøge spørgsmålet 
jf. den nylige publikation »Vejledning i EF-investeringer i 
Japan«. 
Nr. C 159/76 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
allerede i dag har et stort hjemmemarked, og som er i 
kraftig udvikling. 
3.7. ØSU ser med bekymring på den næsten totale 
mangel på joint ventures mellem europæiske og japan­
ske virksomheder i tredjelande, og især i udviklingslan­
dene, som varetager disse landes udviklingsbehov. 
De japanske varers stigende konkurrencedygtighed på 
disse markeder, som underminerer den position, euro­
pæisk eksport længe har haft, understreger endnu et 
sårbart punkt i medlemsstaternes økonomi. 
EF-myndighederne bør fremlægge dette spørgsmål om 
det manglende industrielle samarbejde i tredjelande 
under fremtidige drøftelser med japanerne og presse på 
for at få udarbejdet studier, afholdt seminarer og frem­
sat konkrete forslag. 
3.8. Særlig opmærksomhed må tildeles de proble­
mer, der knytter sig til direkte investeringer i de produk­
tionsanlæg, japanske virksomheder har i Europa, bl.a. 
fordi der kan konstateres en meget hurtig stigning i 
antallet og omfanget af disse investeringer. 
ØSU understreger, at japanernes direkte investeringer i 
EF principielt må hilses velkommen, især når de medfø­
rer en stigning i den teknologiske »værditilvækst, der 
skabes i EF« (*) og øger beskæftigelsen. 
Man må derfor fremme samarbejdsaftaler og joint ven­
tures mellem europæiske og japanske virksomheder, 
som meget ofte resulterer i ny teknologi og avancerede 
former for virksomhedsledelse og -organisation. 
De japanske produktionsanlæg, der i de senere år er 
blevet oprettet i EF, har i mange tilfælde givet anledning 
til en omfattende overførsel af knowhow og produk-
tionstilrettelæggelsesmetoder til de små og mellemstore 
virksomheder i EF, der skal levere løsdele og komponen­
ter under overholdelse af de strenge kvalitetskrav, kø­
berne stiller (2). 
(*) Kriteriet om »teknologisk værditilvækst skabt i EF« forekom­
mer mere relevant end kriteriet om et »minimum af lokalt 
indhold«. 
(2) Regeringsorganet »JETRO« - International Economic and 
Tråde Information Center« foretager regelmæssigt en meget 
dybtgående analyse af de japanske fremstillingsvirksomheders 
direkte investeringer i EF. Den 6. rapport blev udgivet i marts 
1990 med titlen: »Current Situation of Business Operations of 
Japanese Manufacturing Enterprises in Europe«. I rapporten 
henvises også til japanske virksomheders bestræbelser på at 
oprette »Forsknings- og Udviklingscentre« og »Design Cen­
tre« i Europa, som skal fastlægge EF-markedets reelle behov. Kommissionen må dog udøve en særlig kontrol for at 
undgå den form for konkurrenceforvridning, der op­
står, når medlemsstater forsøger at overgå hinanden 
med hensyn til ydelse af incitamenter. Desuden skal 
Kommissionen sikre en generel »sammenhæng« mellem 
tredjelandes planer og EF-støttede regionaludviklings-
ordninger. 
3.9. På landbrugsfronten er der mange lighedspunk­
ter mellem EF's og Japans holdninger. Begge er udsat 
for pres fra USA (hvis landbrugspolitik er meget protek­
tionistisk) og de andre landbrugsvareproducerende 
lande for at åbne deres grænser og nedsætte landbrugs­
støtten. 
EF og Japan har reageret ens på dette pres. Kort resume­
ret er der: 
— enighed om at foretage en generel, men gradvis, 
afbalanceret og gensidig nedskæring af støtten, 
— principiel enighed om, at der skal udarbejdes multi­
laterale regler for den internationale handel med 
landbrugsvarer, 
— vilje til at revidere den gældende landbrugspolitik, 
samtidig med at de grundlæggende principper herfor 
fastholdes. Denne politik værner således om vær­
dier, som ikke vedrører handelsforhandlingerne, 
såsom sikring af landbobefolkningens traditionelle 
værdier, areal- og miljøbeskyttelse og forsyningssik­
kerhed for at forebygge en for stor afhængighed af 
fødevareimport (et intenst følt behov i Japan, som 
stadig har tiden umiddelbart efter krigen i frisk 
erindring). 
Både EF og Japan er overbeviste om, at den rigtige 
vej fremad er en styrkelse af de multilaterale GATT-
instrumenter, og de misbilliger de stigende antal krav, 
der fremsættes om indgåelse af bilaterale delaftaler om 
handel med specifikke landbrugsprodukter. 
3.10. ØSU konstaterer, at på længere sigt vil EF's 
og Japans socio-økonomiske problemer have meget til 
fælles. 
Eksempelvis i Ministry of International Tråde and Ind-
usty (MITI)'s program for interne reformer, som skal 
gennemføres i 90'erne(3), indgår blandt de prioriterede 
emner en forbedring af livskvaliteten, forbrugerbeskyt­
telse, en aldrende befolknings behov, beskyttelsen af 
kvinder. 
Der er tale om spørgsmål, som også EF er meget optaget 
af. Det ville derfor være en god idé, om de to parter 
(3) Ministeriet for udenrigshandel og industri. »International 
Tråde and Industrial Policy in the 1990: ... Creating Human 
Values in the Global Age — July 5, 1990«. 
17. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/77 
opretholdt et tæt samarbejde for at sikre en løbende 
erfaringsudveksling og kontrol med effektiviteten af de 
valgte løsninger. 
Noget lignende gælder for spørgsmål, som vedrører 
den langsigtede udvikling af den japanske økonomi, 
erhvervsstrukturens fleksibilitet, fremme af små og mel­
lemstore virksomheder, energi- og miljøpolitik. 
Her kunne man ud over en udveksling af synspunkter 
og erfaringer iværksætte fælles forsknings- og forsøgs­
programmer. 3.11. Med hensyn til de mere generelle økonomiske 
og politiske internationale forbindelser understreger 
ØSU behovet for at uddybe og udbygge forbindelserne 
mellem EF og Japan og give dem samme vægt som de 
nuværende forbindelser mellem EF og USA og USA og 
Japan. 
Verdens tre vigtigste økonomiske og politiske magtcen­
tre bør endvidere iværksætte en strategi for samarbejde 
og koordinering, der tager sigte på at skabe den »nye 
verdensorden«, som skal være grundlaget for sikkerhed, 
harmoni og velstand for alle mennesker. 
Bryssel, den 25. april 1991. 
Francois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
TABEL 1 
Japans varehandel fordelt på handelspartnere 
(1977-1989) 
(mio. US$ — på grundlag af toldklareringen) 
1977 
1980 
1983 
1986 
1989 Total/i alt 
Eksport 
80 495 
129 807 
146 927 
209 151 
275 175 Import 
70 809 
140 528 
126 393 
126 408 
210 847 Handels­
balance 
9 686 
(10 721) 
20 534 
82 743 
64 561 USA 
Eksport 
19 717 
31367 
42 829 
80 456 
93 188 Import 
12 396 
24 408 
24 647 
29 054 
48 246 Handels­
balance 
7 321 
6 959 
18 182 
51402 
44 942 EF 
Eksport 
8 736 
16 650 
18 523 
30 675 
47 908 Import 
4195 
7 842 
8 120 
13 989 
28 146 Handels­
balance 
4 541 
8 802 
10 403 
16 685 
19 762 
Kilde: Japan Institute for Social and Economic Affairs, Keizai Koho Center, Japan 1990 
Tokyo 1990, side 36. An International Comparison, 
Nr. C 159/78 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 6. 91 
TABEL 2 
Direkte investering: EUR 12 
(mio. ECU) 
Partnerland 
1984 1985 1986 1987 1988 
USA 
Japan 
EFTA 
Hele verden (*) 11650 
-295 
-929 
17 395 Kapitaludførsel 
-10 063 
-36 
-760 
-15 349 -17 662 
-116 
9 
-22 164 -23 901 
-18 
-1826 
-30 780 -20 074 
-187 
-2 306 
-30 711 
Kapitalindførsel 
USA 
Japan 
EFTA 
Hele verden (*) 2 919 
390 
1661 
6 177 1766 
646 
1666 
5 637 2 484 
445 
3 267 
6 840 2 356 
1502 
3 543 
12 578 606 
1461 
9 021 
14 278 
i1) Eksklusive investeringer inden for EUR 12. 
Kilde: EUROSTAT, Unit C3, Direct Investment of the European Community 1984 to 1988, Luxembourg 1990, side 73 og 
75 (EUROSTAT skøn). 
Bemærkninger: 
Kapitaludførsel: 
— Et positivt tal betyder et investeringsunderskud 
— Et negativt tal betyder et investeringsoverskud 
— Eksklusive geninvesteret fortjeneste 
Kapitalindførsel: 
— Et positivt tal betyder et investeringsoverskud 
— Et negativt tal betyder et investeringsunderskud 
— Eksklusive geninvesteret fortjeneste 
TABEL 3 
Direkte investeringer: EUR 12 — USA — JAPAN 
(mio. ECU) 
foretaget af: 
EUR 12 
USA 
Japan(^ 
modtaget af: 
EUR 12 
USA 
Japan (!) 
Netto investering ved: 
EUR 12 
USA 
Japan (!) 1984 
-17 395 
7 128 
-7 558 
6 177 
28 460 
-13 
-11218 
35 588 
-7 571 1985 
-15 349 
1233 
-8 455 
5 637 
26 733 
841 
-9 712 
27 966 
-7 614 1986 
-22 164 
-8 796 
-14 713 
6 840 
36 969 
230 
-15 324 
28 173 
-14 483 1987 
-30 780 
-8 605 
-16 916 
12 578 
39 357 
1010 
-18 202 
30 752 
-15 906 1988 
-30 711 
-1997 
-28 931 
14 278 
43 870 
-410 
-16 433 
41873 
-29 341 
(') Disse tal er baseret på den japanske nationalbanks betalingsbalanceoplysninger og ikke på de »anmeldte« oplysninger 
til finansministeriet. 
Kilde: EUROSTAT, Direct Investment of the European Community 1984 to 1988, Luxembourg 1990, side 11.