Nr. C 178/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om aktiv forædling 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er endnu ikke offentliggjort i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 25. januar 1982 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse 
af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg 
om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 197. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles den 28. og 29. april 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 198, 
under henvisning til anmodning af 25. januar 1982 
fra Rådet for De europæiske Fællesskaber om 
Udvalgets udtalelse om forslag til Rådets forordning 
(EØF) om aktiv forædling, 
under henvisning til beslutning truffet af dets præsi­
dium den 26. januar 1982 om at pålægge Afdelingen 
for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser at 
udarbejde udtalelse og beretning om forslaget, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelin­
gen for industri, handel, håndværk og tjenesteydel­
ser på mødet den 31. marts 1982, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, Broicher, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 
197. plenarforsamling den 28. og 29. april 1982, — 
med 68 stemmer mod 2, mens 4 undlod at stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Udvalget godkender forordningsforslaget under for­
behold af følgende bemærkninger: 1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget tilslutter sig Kommissionens forsøg 
på med det foreliggende forslag til forordning at 
kodificere retsreglerne på dette særdeles komplice­
rede område, hvor bestemmelserne siden vedtagel­
sen af direktiv 69/73/EØF af 4. juli 1969 hyppigt er 
blevet ændret og udvidet, idet der dermed kan ydes 
et vigtigt bidrag til den fortsatte harmonisering og til 
at gøre EF-lovgivningen mere overskuelig. 
1.2. Udvalget stiller det spørgsmål, om ikke man 
kunne nå dette mål på en endnu mere effektiv 
måde, hvis forordningsforslaget om aktiv forædling 
blev vedtaget samtidig med forslaget om passiv for­
ædling. Selv om der er tale om to forskellige områ­
der inden for EF-lovgivningen, er ordningerne dog 
indholds- og begrebsmæssigt beslægtede. Om så også 
konsekvensen skulle blive en mindre forsinkelse i 
vedtagelsen af forordningsforslaget, kunne dette 
sagtens accepteres, fordi erfaringerne fra de sidste 
mere end ti år viser, at de konkurrenceforvridninger, 
Kommissionen fremhæver som en følge af direkti­
verne, holder sig inden for snævre grænser. 
2. Særlige bemærkninger 
Artikel 1, stk. 3 
2.1. Mens direktivet alene omhandler den toldret­
lige side af proceduren — bestemte varer kan impor­
teres til forædling og reeksport uden indførselsafgif-
15.7.82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/35 
ter — forsøger man med forordningsforslaget for 
første gang også at indbygge handelspolitiske over­
vejelser i den toldretlige procedure. Det er således 
meningen, at proceduren også skal finde anvendelse 
ved forædlingen af importvarer, som nok ikke er 
belagt med indførselsafgifter, men for hvilke der er 
pålagt handelspolitiske foranstaltninger. Efter 
Udvalgets mening er det helt naturligt at anvende de 
samme regler under disse i realiteten identiske 
onstændigheder, eftersom en importbegrænsning 
ikke har nogen rimelig begrundelse, når den impor­
terede vare eksporteres efter forædlingen og dermed 
ikke overgår til fri omsætning inden for EF. 
Artikel 1, stk. 5 
2.2. Udvalget frygter, at den upræcise formulering 
i artikel 1, stk. 5, vil gøre det muligt for toldprocedu­
reudvalget at træffe afgørelser efter artikel 18, som 
uden rimelig grund tilsidesætter de i artikel 5 
omhandlede økonomiske forudsætninger for bevil­
ling. Udvalget kan derfor kun tilslutte sig disse 
bestemmelser, hvis målsætningen bliver ridset kla­
rere op, og hvis man gør det umuligt at omgå de 
normer, man selv fastsætter i forslaget. Fastlæggel­
sen af handelspolitiske målsætninger og foranstalt­
ninger kræver et særligt retsgrundlag og kan umuligt 
henhøre under kompetenceområdet for et udvalg, 
som i henhold til artikel 18 kun har beføjelse til at 
vedtage gennemførelsesbestemmelser. 
Artikel 3, stk. 1, 2. afsnit 
2.3. Udvalget foreslår, at man holder sig til formu­
leringen i grunddirektivet, således at kravet får føl­
gende ordlyd: 
»Bevillingshaveren skal på de kompetente myn­
digheders forlangende og på den af dem fast­
satte måde meddele sådanne oplysninger, han er 
i besiddelse af, som er egnede til at godtgøre til­
stedeværelsen af de i stk. 5 anførte forudsætnin­
ger.« 
Artikel 3, stk. 2, 1. punktum 
2.4. Bestemmelsen om den kompetente bevillings­
myndighed bør suppleres med en regel om, at bevil­
lingen ikke kun kan meddeles af toldmyndighe­
derne på det sted, hvor forædlingsprocesserne skal 
udføres, men også af toldmyndighederne på det 
sted, hvor bevillingshaveren er bosiddende. 
Artikel 3, stk. 2, sidste punktum 
2.5. Udvalget foreslår desuden, at den i sidste 
punktum omtalte ordning fastlægges i selve forord­ningen, da det ikke skulle være forbundet med prob­
lemer allerede nu at foreslå en passende løsning. 
Artikel 5, stk. 2, 1. punktum 
2.6. For at få tydeliggjort, at artikel 5, stk. 2, ikke 
skal betragtes som en udtømmende opremsning af 
de tilfælde, hvor det i artikel 5, stk. 1, fastsatte prin­
cip er gældende, foreslår Udvalget, at man efter 
ordene »De økonomiske forudsætninger anses ...« 
indføjer ordene »blandt andet«. 
Artikel 6 
2.7. Mens der i direktivet opereres med flere alter­
native muligheder, er der i forordningsforslagets 
artikel 6 fastsat et krav om obligatorisk sikkerheds­
stillelse, fra hvilket der — med det ene formål at 
sikre en ensartet håndhævelse — kan indrømmes 
dispensation via toldprocedureudvalget efter frem­
gangsmåden i artikel 18, men dette forudsætter i det 
mindste, at man er tilstrækkelig imødekommende 
og hurtig med hensyn til disse dispensationer. Det er 
endvidere nødvendigt at fastlægge overgangsbe­
stemmelser for de virksomheder, som på nuværende 
tidspunkt nyder godt af en dispensation, mens man 
afventer indrømmelsen af de dispensationer, som 
hen ad vejen vil blive fastsat i overensstemmelse 
med bestemmelserne i artikel 18. 
2.8. Udvalget foreslår, at man i forordningen bibe­
holder den ordning, som er indeholdt i artikel 3, 
stk. 1, litra b) i direktiv 69/73/EØF, og ikke venter 
med at lade den få virkning, til en senere gennemfø­
relsesforordning kan vedtages. 
Artikel 7, stk. 1, 2. punktum 
2.9. Et krav om, at bevillingshaveren skal give 
meddelelse om alt, hvad der sker under forædlings­
processen, er ikke praktisk gennemførligt i den fore­
liggende formulering. Udvalget foreslår derfor, at 
man i det mindste begrænser meddelelsespligten til 
sådanne indtrufne forhold, som bevillingshaveren 
bliver bekendt med. 
Artikel 7, stk. 2, 2. punktum 
2.10. Hvis toldmyndighedernes interesser i øvrigt 
ikke skades, forekommer det uvæsentligt, om arbej­
det udføres »for hans regning«, dvs. for bevillingsha­
verens regning. Desuden foreslår Udvalget, at 
ordene »kan ... tillade« erstattes med »tillader«, da 
det ikke er rimeligt at nægte tilladelse, når der ikke 
sker en begrænsning af toldmyndighedernes opsyns-
og kontrolmuligheder. 
Nr. C 178/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.7.82 
ansvarlige toldmyndighed modtager den erklæring, 
med hvilken virksomheden angiver at ville indføre 
de varer, som er omfattet af proceduren for aktiv 
forædling. 
Artikel 13, stk. 2 
2.14. Dette punkt er uforståeligt i den foreliggende 
formulering. Tanken om, at der ikke skal opkræves 
importafgifter for produkter, som tilintetgøres, og at 
importafgift kun skal opkræves af restværdien af 
beskadigede produkter, er rigtig nok, men den kom­
mer ikke tilstrækkelig klart til udtryk. 
Artikel 14, stk. 2 
2.15. For at undgå unødige forsinkelser foreslår 
Udvalget, at man i artikel 14, stk. 2, andet afsnit, 
første linje erstatter ordet »kan« med ordet »skal«. 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Tomas ROSEINGRAVE 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastet ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overensstemmelse med for­
retningsordenen, blev forkastet under debatten: 
Side 4 
Pkt. 2.6. udgår. 
Begrundelse 
I forordningsforslagets artikel 5, stk. 2 til 5, foretages der, helt med rette, en begrænsende opreg­
ning af de tilfælde, hvor de økonomiske forudsætninger anses for opfyldt; pkt. 2.6. åbner imidler­
tid en kraftig breche i hele systemet. 
Begrænsningen præciseres således nærmere i artikel 14, hvori det hedder, at medlemsstaterne for 
at sikre en korrekt og ensartet anvendelse af artikel 5 underretter Kommissionen om de forhold, 
der ligger til grund for deres meddelelse af bevillinger til aktiv forædling. Hermed indledes der en 
hel procedure, i hvilken »Udvalget for toldprocedurer af økonomisk betydning« skal inddrages. 
Pkt. 2.6. i afdelingens udtalelse bryder ind som en juridisk usikkerhedsfaktor i dette logiske 
system; ved at give de kompetente myndigheder frit spillerum, når det gælder fortolkningen af, 
hvornår de økonomiske forudsætninger (automatisk) anses for opfyldt, laver man desuden i prak-Artikel 8, stk. 1 
2.11. Ordene »på eksportmarkedet« slettes, fordi 
ordet »eksportmarkedet« er uforståeligt, når der ikke 
er knyttet en definition til det. 
Artikel 8, stk. 2 
2.12. Udvalget skønner det ikke nødvendigt at 
fastsætte ensartede frister for visse kategorier af for­
ædlingsprocesser og anbefaler derfor, at dette stykke 
udgår. 
Artikel 8, stk. 4 
2.13. Her mangler der en definition af, hvornår 
varerne skal betragtes som henført under procedu­
ren for aktiv forædling. Det bør understreges, at de 
fastsatte frister løber fra det tidspunkt, hvor den 
Bruxelles, den 28. april 1982. 
15.7.82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 178/37 
sis forordningsforslaget om til et direktivforslag, hvor formålet med det foreliggende forslag jo 
bl.a. var at ændre principperne i direktiv 69/73/EØF, så de fik karakter af forordning. 
Dette hindrer ikke, at der kan forekomme tilfælde, hvor regelen i artikel 5, stk. 1, finder anven­
delse, men så skal der indhentes en officiel tilladelse fra Kommissionen inden for frister, som 
skal fastlægges i henhold til artikel 14. 
Pkt. 2.6. bør derfor udgå. 
Resultatet af afstemningen 
9 stemte for, 38 stemte imod, 18 undlod at stemme.