Regionsudvalgets udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om revisionen af Det Europæiske Fællesskabs program for politik og virke inden for miljø og bæredygtig udvikling "Mod en bæredygtig udvikling"« (97/C 34/03)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets [KOM(95) 647 endelig udg. - 96/0027 (COD)] (),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 29. februar 1996 om at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til sin beslutning af 18. juli 1995 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 5 »Fysisk Planlægning, Miljø og Energi«,

under henvisning til Underudvalg 5's forslag til Regionsudvalgets udtalelse, som blev vedtaget enstemmigt den 16. april 1996 med Rupert von Plottnitz som ordfører (CdR 142/96 rev.) -

på den 14. plenarforsamling den 18.-19. september 1996 (mødet den 18. september) vedtaget følgende udtalelse.

INDLEDENDE BETRAGTNINGER

Det Europæiske Fællesskabs 5. miljøhandlingsprogram »Mod en bæredygtig udvikling«, der blev vedtaget af Kommissionen den 18. marts 1992, bekræftet af Europa-Parlamentet og godkendt af Rådet, løber indtil år 2000.

I det 5. miljøhandlingsprograms del II, kapitel 16, er det fastsat, at det skal revideres inden 1995. Kommissionen har offentliggjort resultaterne af sin revision i en omfattende rapport af 10. januar 1996 om programmets gennemførelse (). Denne rapport suppleres af en beretning fra Det Europæiske Miljøagentur af 10. november 1995 om miljøets tilstand.

Rapporterne kommer til den konklusion, at det 5. miljøhandlingsprograms strategi til opnåelse af en miljømæssigt bæredygtig udvikling fortsat har gyldighed. Det er dog nødvendigt »at fremskynde EU's miljøpolitik, såfremt Unionen ønsker at nå de miljømæssige målsætninger og delmål for år 2000 og senere«. Især er der behov for et fornyet politisk engagement for at gøre de nødvendige foranstaltninger mere effektive, for at foretage en ny prioritering af indsatsen og for at omsætte programmets strategi til pragmatiske og operationelle instrumenter. Kommissionen har derfor forelagt Europa-Parlamentet og Rådet et forslag til afgørelse om en handlingsplan, som skal vedtages efter proceduren for fælles beslutningstagning i artikel 189 B. Den nu forelagte handlingsplan har hjemmel i EF-traktatens artikel 130 S, stk. 3. Kommissionen håber dermed på øget legitimitet for sin miljøpolitik for de kommende år.

Kommissionens miljøpolitiske filosofi går i alt væsentligt ud på at angribe de presserende økologiske problemer direkte ved at integrere miljøpolitikken i andre sektorpolitikker. Dermed skulle miljøproblemer, der udløses eller forstærkes af andre sektorpolitikker, kunne undgås. (Et direktiv om nitrat ville f.eks. ikke være nødvendigt, hvis landbruget anvendte gødning på en miljøvenlig måde.)

Kommissionen understreger, at den selv har en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af de fremsatte krav. Kommissionen vil bestræbe sig på i øget omfang at inddrage miljødimensionen i sine egne foranstaltninger. Samtidig erkender Kommissionen, at den endnu ikke har fået indført den integrerede fremgangsmåde fuldstændigt i arbejdsgangen i sine egne tjenestegrene.

GENERELLE BEMÆRKNINGER

Regionsudvalget hilser Kommissionens beslutning om at anvende artikel 189 B velkommen, da handlingsplanen dermed får øget legitimitet. Regionsudvalget billiger også den generelle indfaldsvinkel i begrundelsen til forslaget til afgørelse. Med disse forslag analyserer Kommissionen rammende de eksisterende mangler, foretager den rigtige prioritering og nævner de nødvendige nye strategier.

Handlingsplanen indeholder ikke i sig selv konkrete og kontrollerbare målperspektiver. Regionsudvalget formoder, at dette alene skyldes, at formålet med handlingsplanen er at fremskynde gennemførelsen af det 5. miljøhandlingsprogram, og at det ikke er hensigten at opgive det 5. miljøhandlingsprograms detaljerede og konkrete målangivelser.

Regionerne og kommunerne berøres direkte af EU's miljøpolitik, da de er ansvarlige for vandforsyningen, for forvaltningen af spildevand og affald, for transportpolitikken i byerne og regionerne samt for sundhedsbeskyttelsen. De erklærer sig udtrykkeligt beredte til at medvirke ved gennemførelsen af de nødvendige foranstaltninger. Regionsudvalget lægger derfor den største vægt på, at handlingsplanen ikke begrænser sig til generelle udsagn, men konkret nævner de miljøpolitiske tyngdepunkter for de kommende år.

Regionsudvalgets udtalelse om de enkelte punkter består derfor i alt væsentligt i en række konkretiserende forslag.

Netop fordi det administrative ansvar for implementeringen af EU's lovgivning på miljøområdet ofte hviler på kommunerne og regionerne i medlemsstaterne, er det også vigtigt, at Kommissionen retter opmærksomheden mod de administrative og økonomiske konsekvenser, som EU-initiativer på miljøområdet kan få for dem.

Regionsudvalget vil på den baggrund opfordre til, at Kommissionen gør det til praksis at lade økonomiske og administrative konsekvensvurderinger for lokale og regionale myndigheder indgå som en faktor, der ligger til grund for rådsbeslutninger på miljøområdet.

Under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om revisionen af traktaten om Den Europæiske Union, hvori der udtrykkes ønske om at udvide Regionsudvalgets kompetenceområde, skal Regionsudvalget på ny fremsætte sin forventning om, at høringspligten i fremtiden også vil omfatte miljøområdet.

Desuden anmoder Regionsudvalget om, at der i forbindelse med miljøpolitikken i de kommende år tages hensyn til den afgørelse om miljøpolitikken, der blev truffet af de europæiske regioners miljøministre i november 1995 i Valencia, og til »Valencia-charteret«, der blev vedtaget i denne forbindelse. Man bør ligeledes anerkende resultaterne af HABITAT II og især af de lokale Agenda 21-handlingsplaner til fremme af en bæredygtig udvikling, som skal forberedes af de lokale og regionale myndigheder.

DEL I - VIGTIGSTE PRIORITETER

Artikel 2: Integration af miljøet i andre politikker

Miljøaspekters integrering i sektorpolitikkerne landbrug, transport, energi, industri og turisme skal øges. Hvad angår de enkelte områder har Regionsudvalget følgende bemærkninger:

2.1. Prioriteterne i forbindelse med landbrug

Regionsudvalget konstaterer, at konflikten mellem miljøbeskyttelse og landbruget især vedrører vand- og jordforurening. Virkningerne af den type miljøskader rammer især lokale og regionale myndigheder. Ofte kan forureneren ikke længere drages til regnskab, og det er kommunerne og regionerne, der står tilbage med problemerne og skal afhjælpe skaderne, hvilket er forbundet med høje omkostninger. Regionsudvalget anser det for rigtigt, at udgangspunktet for alle overvejelser over øget miljøbeskyttelse inden for landbruget er forbindelsen mellem subventioner og økologiske kriterier. Det indebærer, at prisstøtteinstrumenterne i fremtiden kun kan anvendes, når de er forbundet med miljøforpligtelser. Ledsageforanstaltningerne i forbindelse med landbrugsreformen - med særlig vægt på fremme af miljøvenlige produktionsmetoder og landskabspleje - må bevares som selvstændige støtteforanstaltninger ud over 1997.

Den fælles landbrugspolitik må sigte på at opmuntre landbrugerne til at indføre højere miljøstandarder og praktisere miljømæssigt bæredygtige driftsprincipper samtidig med, at de sikrer bedriftens indkomst på lang sigt. Nogle regioner har gjort gode erfaringer med samarbejdsprojekter, som har til formål at bringe landbruget til at anvende dyrkningsmetoder, der skåner vandressourcerne. Fremme af metoder til dyrkning af jorden således, at vandressourcerne skånes, kan have stor miljømæssig effekt og bør derfor fremmes.

De regelmæssige rapporter, der skal afgives om landbrugets pres på miljøet, må affattes på en sådan måde, at de i alle EU's områder giver et virkeligt overblik over miljøskader, der allerede er opstået, og især over skader, der er udløst af gødning, pesticider og erosion. Pesticider, der ikke er nedbrydelige, og som er miljøskadelige på lang sigt, skal generelt forbydes i landbrugsproduktionen.

I denne sammenhæng kræver Regionsudvalget, at der i forbindelse med vurderingen af alle plantebeskyttelsesmidler, der er godkendt i EU, anlægges strenge og ensartede kriterier. Vurderingen skal ske i henhold til direktiv 91/414/EØF ().

Anvendelsen af gylle bør underkastes bestemmelser, der skal udarbejdes efter bæredygtighedskriterier. Direktivet om anvendelse af slam fra rensningsanlæg (86/278/EØF) () bør strammes således, at direktivets nuværende grænseværdier skærpes, og at der indføres grænseværdier for andre miljøfremmede stoffer end de stoffer, der på nuværende tidspunkt er omfattet af direktivet. Regionsudvalget bemærker ikke desto mindre, at iværksættelsen af »økologiske« metoder i det europæiske landbrug bør omfatte fastsættelse af rimelige frister og tildeling af tilstrækkelige finansielle midler, som muliggør en omstilling fra de nu anvendte dyrkningsmetoder til andre mindre intensive og mere miljøvenlige.

Regionsudvalget insisterer på, at Kommissionen undersøger, hvorledes lignende foranstaltninger kan fremmes i de tredjelande, som EU importerer landbrugsprodukter fra. Ellers kunne der ikke blot opstå illoyal konkurrence over for europæiske producenter, men også ske en overflytning af økologiske skader fra forbrugerlandene til producentlandene.

I den lokale og regionale forstpolitik skal der lægges øget vægt på bevarelse af skove og genrejsning af afskovede områder, især i den sydlige del af EU, men også i områder, der er beskadiget af minedrift, eller som ligger i nærheden af byområder. Beskyttelsen af bestående skovområder skal især forbedres ved hjælp af brandforebyggende foranstaltninger.

Regionale naturparker er et godt eksempel på en bæredygtig udvikling og skal derfor fremmes.

2.2. Prioriteterne i forbindelse med transport

Regionsudvalget påtaler, at handlingsplanen på transportområdet er affattet så generelt, at det ikke klart fremgår, hvad det er, Kommissionen vil gennemføre. Der er kun konkrete henvisninger hvad angår krav til emissioner og støjniveauer for landevejskøretøjer og luftfartøjer og til brændstofkvaliteten. Men også på disse punkter er mere nøjagtige udsagn nødvendige.

Regionsudvalget hilser Kommissionens grønbog af 20. december 1995 om transportens omkostningsmæssige virkninger på miljøet () velkommen. Vil man påvirke brugernes adfærd i en positiv retning og dermed sikre en fornuftig transportefterspørgsel, er det en forudsætning, at der fortsat udvikles foranstaltninger, som kan sikre, at de eksterne omkostninger i højere grad slår igennem i transportpriserne. Først når der fremlægges troværdige nationalregnskaber, kan brugerne bringes til at acceptere EU-foranstaltninger med henblik på strengere tekniske bestemmelser, mærkbare forhøjelser af minimumsafgiftssatserne for brændstoffer og nødvendige foranstaltninger med henblik på modernisering og udbygning af europæiske grænseoverskridende transportstrukturer.

I de kommende år er det absolut nødvendigt at vedtage bestemmelser om nedsættelse af alle nyindregistrerede motorkøretøjers gennemsnitlige brændstofforbrug med en bindende grænseværdi for CO2-udledninger. Det kunne eventuelt overvejes at forbyde køretøjer uden katalysator fra år 2000. Benzolindholdet i karburatorbrændstof bør så hurtigt som muligt nedbringes til 1 %.

Også luftfarten bør inddrages i overvejelserne over bindende bestemmelser om emissionsbegrænsning. Beskatning af brændstof til fly og forhøjelse af afgifterne for andre brændstoffer indebærer ikke blot ressourcebesparelse og øget miljøbeskyttelse, men har tillige den ønskelige bivirkning, at faktoren arbejde gøres billigere, hvis medlemsstaterne anvender afgiftsprovenuet til at nedbringe de indirekte lønomkostninger. Strukturfondenes og Samhørighedsfondens midler bør i højere grad anvendes til udbygning af moderne offentlige transportmidler og etablering af et miljøvenligt transportsystem.

2.3. Prioriteterne i forbindelse med energi

Regionsudvalget hilser de generelle udsagn i handlingsplanen velkommen, men påtaler også her, at udsagnene ikke er konkrete nok. Det beklager, at det ikke er lykkedes at indføre en CO2/energiafgift i hele Europa og håber, at Kommissionen forfølger sit oprindelige forslag.

Regionsudvalget beklager, at Kommissionens støttepraksis stadig i for høj grad er rettet mod udbygning af energiforsyningskapaciteten. Midlerne burde snarere anvendes til at reducere forbruget ved at nedsætte behovet.

Regionsudvalget henviser til betydningen af energi, der produceres lokalt og regionalt, især ved hjælp af vedvarende energikilder. Det ville hilse et mere konkret udsagn fra Kommissionen om fremme af disse energikilder velkommen. I øvrigt må konkurrenceregler, der udgør en hindring for sådanne energikilder, afskaffes.

2.4. Prioriteterne i forbindelse med industri

Regionsudvalget hilser de foreslåede prioriteter på industriområdet velkommen, da de er egnede til at styrke virksomhedernes ansvar for produktionens og produkternes miljøvirkninger, og til at registrere de fordele, der er forbundet med økonomisk aktivitet inden for rammerne af en miljømæssigt bæredygtig udvikling. Det må imidlertid fortsat sikres, at forsigtighedsprincippet overholdes i forbindelse med en mulig hensyntagen til lokale miljøforhold på specifikke geografiske erhvervslokaliteter. Det kan ske ved fastlæggelse af emissionsgrænseværdier, der skal bygge på den bedste tilgængelige teknik.

Hvad angår fællesskabsordningen for miljøstyring og -revision (EMAS-ordningen) anser Regionsudvalget det for kontraproduktivt, hvis der fastlægges overnationale standarder, der er ringere end de krav, der er beskrevet i EMAS-ordningen. Kommissionen anmodes om at udnytte sit råderum inden for rammerne af den procedure, der gælder for anerkendelse af nationale normer, og dermed forhindre, at EMAS-ordningens høje niveau sænkes.

Regionsudvalget støtter Kommissionens vilje til at fremme langtidsholdbare produkter, da EU-landenes ressourceforbrug stadig er for højt. Den planlagte tilpasning af bestemmelserne med henblik på en omfattende og sammenhængende kontrol af industrianlæg samt den påtænkte samling af den opsplittede tekniske miljølovgivning fører til en forenkling af den godkendelsesprocedure, der skal gennemføres af regionerne og de lokale myndigheder. Det hilses derfor udtrykkeligt velkommen, at lovbestemmelserne sammenfattes.

2.5. Prioriteterne i forbindelse med turisme

Af hensyn til både miljøbeskyttelsen og turismen har vi en fælles langfristet interesse i at bevare landskabelig skønhed og i at beskytte naturen. Regionsudvalget ser et behov for et system af indikatorer og kontrolmålinger, således at turismens virkninger på miljøet kan vurderes og ikke mindst således, at der kan iværksættes beskyttelsesforanstaltninger.

Inden for turisme forpligter regionerne sig til at lade nye større projekter, som har betydelige miljøvirkninger, underkaste en frivillig miljøkonsekvensvurdering og til om nødvendigt at ændre eksisterende strukturer efter bæredygtighedskriterier. En »blød« turisme anses som et betydeligt bidrag fra regionernes side til en bæredygtig udvikling.

Artikel 3: Bredere udbud af instrumenter

3.1. Regionsudvalget støtter Kommissionens forslag, ifølge hvilket markedsbaserede instrumenter i højere grad skal være den anden søjle i EU's miljøpolitik som supplement til de lovgivningsmæssige instrumenter. Det håber, at dette forslag snarest muligt udmøntes i konkrete initiativer, som forelægges Regionsudvalget med henblik på en vurdering af de regionale og lokale effekter. Kommissionen anmodes derfor om at styrke sit forsøg på at indføre afgifter over hele Europa. Regionsudvalget beklager, at indførelsen af EU's miljømærke er blevet forsinket. Forsinkelsen har medført, at der i de enkelte lande og regioner er indført mange forskellige mærker og har desuden fremkaldt generel skuffelse i industrien, som havde sat sit håb til dette europæiske initiativ.

Kommissionen bør også arbejde på, at miljødimensionen i højere grad inddrages i internationale handelsanliggender.

3.2. Prioriteterne i forbindelse med horisontale instrumenter

Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til først at afprøve den planlagte udvidelse af VVM-undersøgelserne af planer og programmer på sine egne projekter. Ved tildeling af midler fra strukturfondene og Samhørighedsfonden bør der kræves dokumentation for, at de udelukkende anvendes til gavn for en miljømæssigt bæredygtig udvikling.

Efter foranstaltningernes afslutning skal der fremlægges dokumentation for de miljøpolitiske virkninger.

Regionsudvalget hilser resultaterne af arbejdet i gruppen »Miljø og økonomisk og social samhørighed« velkommen og opfordrer Kommissionen til at tage hensyn til dem.

Regionsudvalget støtter Kommissionens planer om at udvide EMAS-ordningen til områder uden for industrien.

3.3. Prioriteter i forbindelse med anvendelsen af EU-subventioner

Regionsudvalget støtter udtrykkeligt en forbedret indsats af EU's finansielle støtteinstrumenter som middel til at fremme en bæredygtig udvikling. Det går ind for, at støttemodtagerne skal dokumentere, at støtten rent faktisk anvendes i miljøbeskyttelsens interesse. Misbrug skal retsforfølges.

Artikel 4: Gennemførelse og håndhævelse af lovgivningen

Set ud fra Regionsudvalgets synspunkt er det især vigtigt, at EU's miljøbestemmelser anvendes konsekvent.

Da det overvejende er de regionale og lokale myndigheder, der skal gennemføre EU-lovgivningen, er det især dem, der rammes af utilstrækkeligt harmoniserede bestemmelser. Miljøbestemmelser må derfor nøje afstemmes efter hinanden. I forbindelse med harmoniseringen og konsolideringen af miljølovgivningen må der sørges for, at det eksisterende beskyttelsesniveau bevares eller forbedres.

Der skal fastsættes mere realistiske frister for gennemførelsen og anvendelsen af EU-lovgivningen. (Dette gælder f.eks. den frist, der er fastsat i det nye direktiv om VVM-undersøgelser.) Generelt må der indføjes overgangsbestemmelser. Der må anvendes retsbegreber, der er kendte i alle medlemsstater.

Offentliggørelsen af miljødata på regionalt plan er lige så vigtig som udarbejdelsen af rapporter om gennemførelsen for at fremme den offentligt synlige anvendelse af miljølovgivningen. Regionsudvalget anser det for vigtigt, at gennemførelsen af EU's miljølovgivning kontrolleres, idet man sikrer tilstrækkelige nationale og regionale kontrolmålesystemer. I undtagelsestilfælde er det muligt, at myndigheder på EU-plan og nationale, regionale eller lokale myndigheder i fællesskab gennemfører aktioner, f.eks. fælles virksomhedsinspektioner. Det er nyttigt, hvis Kommissionen træffer de hertil nødvendige foranstaltninger.

Regionsudvalget henviser til, at det - i henhold til nærhedsprincippet - bør forbeholdes medlemsstaterne og regionerne at forbedre adgangen til retssystemet på nationalt eller regionalt plan.

Artikel 5: Øget bevidsthed

Initiativer til bedre kommunikation og information inden for miljøbeskyttelse støttes. Borgere, sammenslutninger og industrien bør til enhver tid være i stand til at betjene sig af de bedst mulige teknikker og metoder til videreudvikling af miljøbeskyttelsen. Også spredning til brede kredse af kendskabet til nye udviklinger i støtteprojekter under LIFE-programmet støttes. Udgifterne til disse foranstaltninger skal dog ikke afholdes over LIFE-budgettet, men af andre midler fra Kommissionens budget.

Artikel 6: Internationalt samarbejde

Det internationale samarbejde tillægges stor betydning. Især i de østeuropæiske stater er der meget at indhente på miljøbeskyttelsesområdet. Initiativer, der iværksættes af lokale og regionale myndigheder i EU sammen med lokale myndigheder i Central- og Østeuropa, samt i Middelhavsområdet, bør tildeles øget støtte for på den ene side at give miljøbeskyttelsen i disse lande et skub fremad og på den anden side at vende tendensen til udvandring fra disse lande.

Regionsudvalget gør dog opmærksom på, at der skal tages hensyn til åbningen af LIFE-programmet for de central- og østeuropæiske stater, da det har stor betydning for dem.

Regionsudvalget er af den opfattelse, at der tages for lidt hensyn til miljøproblematikken i forbindelse med internationale handelsspørgsmål. Det opfordrer Kommissionen til allerede nu at udvikle detaljerede forslag til, hvorledes miljøbeskyttelsen kan inddrages i internationale handelsspørgsmål, og til at tage disse forslag op i de kommende WTO-forhandlinger.

DEL 2 - ANDRE EMNER, DER VIL BLIVE VIET SÆRLIG OPMÆRKSOMHED

Regionsudvalget billiger Kommissionens valg af yderligere fem områder, der skal vies særlig opmærksomhed.

Artikel 7: Forbedret grundlag for miljøpolitik

Regionsudvalget hilser det især velkommen, at Kommissionen har til hensigt at udarbejde et videnskabeligt grundlag for vurderingen af miljøvirkninger. Hvad angår VVM-undersøgelsen af projekter er det især vigtigt at fastlægge, hvorledes vekselvirkninger mellem enkelte miljøindikatorer skal vurderes.

Også forslaget om at inddrage miljøomkostninger og miljønytte i nationalregnskabet er af stor betydning.

Artikel 8: Bæredygtige produktions- og forbrugsmønstre

Kommissionens planer støttes. Desværre gøres der ikke nærmere rede for, hvorledes Kommissionen vil nå det nævnte mål »bæredygtige produktions- og forbrugsmønstre«.

Regionsudvalget henstiller, at Kommissionen ikke automatisk betragter lovbestemmelser og afgørelser fra regionale og lokale myndigheder, der er affødt af den lokale og regionale miljøsituation og sigter mod at forbedre miljøet ved at hæve standarderne, som værende i strid med de fire grundlæggende frihedsrettigheder i EU.

De lokale og regionale myndigheder er parate til at kræve høje standarder, når leverancer og ydelser udbydes i offentlig licitation.

Artikel 9: Fælles ansvar og partnerskab

Regionsudvalget hilser det velkommen, at Kommissionen vil støtte praktiske foranstaltninger til uddybning af regionale og lokale partnerskaber. Det savner dog klare begreber og ideer.

Artikel 10: Fremme af lokale og regionale initiativer

Regionsudvalget glæder sig over, at Kommissionen fortsat vil fremme lokale og regionale initiativer. De lokale og regionale initiativer har stor betydning for en varig udvikling i Europa. I den sammenhæng er foranstaltninger i forbindelse med gennemførelsen af den lokale Agenda 21 af stor betydning. Derudover ydes der sammen med de lokale grupper og initiativer betydningsfulde bidrag til den fysiske planlægning og til udviklingen af såvel bymiljøet som det åbne land. De lokale initiativers kreativitet kan udnyttes til at videreudvikle eksisterende projekter og til en bedre information af alle berørte samfundsgrupper.

Artikel 11: Miljøemner

11.3. Forvaltningen af vandressourcer

Regionsudvalget bekræfter sin udtalelse af 19. juli 1995 om »Foranstaltninger til imødegåelse af de samfundsøkonomiske og miljømæssige følger af tørken i Sydeuropa« (). Disse mål bør dog nås med en tilstrækkelig fri regulering.

Regionsudvalget anmoder om, at Kommissionen som led i den igangværende nyformulering af den europæiske vandbeskyttelsespolitik harmoniserer de vandbeskyttelsesdirektiver, der ikke hidtil har været afstemt efter hinanden, og at den kombinerer vandbeskyttelsespolitikken med den europæiske landbrugs-, industri- og produktpolitik.

For at beskytte de regionale og kommunale interesser bør det påtænkte rammedirektiv indeholde følgende principper, der skal gælde for hele Europa:

- Prioriteret anvendelse af emissionsprincippet (i henhold til teknikkens udvikling i de enkelte brancher).

- Desuden bør der indføres vand- og forureningsrelaterede kvalitetsmål.

- Udnyttelsen af vandområder bør i Europa være afhængig af myndighedernes tilladelse.

- Vandområder, herunder bredder, vegetation og enge, bør betragtes i deres samlede økologiske funktion. Det må ikke tillades, at vandtilstanden forringes yderligere.

- Miljøskader bør forebygges eller mindskes ved kilden.

Med fastlæggelsen af disse principper i vandrammedirektivet sikres det, at alle andre vanddirektiver skal tilpasses principperne.

Regionsudvalget ser med bekymring på Kommissionens overvejelser om i vandpolitikken at begrænse sig til at regulere procedurer og strategier. Regionsudvalget anser det for langt vigtigere at indføre materielle standarder og grænseværdier for hele Europa. Kun på den måde kan der opnås såvel en ensartet miljøkvalitet som lige konkurrencevilkår. Beskyttelse af jordbunden skal prioriteres lige så højt som beskyttelse af luften og beskyttelse af vandressourcerne. Beskyttelse af jordbunden er ikke kun et spørgsmål om at sikre landbrugsproduktionen, men i mindst lige så høj grad om at undgå de problemer, som f.eks. forårsages af udledninger eller erosion.

11.4. Affaldsbehandling

Regionsudvalget hilser Kommissionens generelle målsætninger velkommen. Tendensen til grænseoverskridende transport af affald må modvirkes. Da regionerne har udviklet kostbar bortskaffelses- og behandlingskapacitet, må deres eneret til bortskaffelse og behandling støttes af alle medlemsstater, bl.a. for at styre affaldsstrømmene på en optimal måde ud fra de regionale og lokale forhold, og for at forhindre en »billig« form for afskaffelse, der til dels deklareres som »genbrug«. Princippet om, at affaldet skal bortskaffes og behandles i nærheden af oprindelsesstedet må respekteres, og det må sikres, at regionerne har mulighed for at sikre tilstrækkelig bortskaffelses- og behandlingskapacitet inden for deres område.

Det foreslår desuden, at der i fremtiden gives afkald på det loft for genbrug af emballageaffald, der er indeholdt i emballagedirektivet, og at der i stedet ydes støtte til udbygning af genbrugskapaciteten samt aftagermarkederne.

Samtidig bør forbrænding af affald klart defineres som bortskaffelse.

Genbrugsstandarderne bør ligge på et ensartet højt niveau. Først og fremmest må kriterierne til afgørelse af, om en bortskaffelse i henhold til bilag II A og II B i rammedirektivet om affald skal klassificeres som genbrug eller bortskaffelse, affattes klarere og ajourføres.

Det er f.eks. nødvendigt at fastlægge, under hvilke betingelser udfyldning af minegange gælder som genbrug, og om medforbrænding af affald, f.eks. i cementovne, kan anerkendes som energiindvinding.

Hvad angår direktivet om lossepladser bør der stilles strengere krav til den forudgående behandling af affaldet og til afdækningen. Det forhold, at der i Europa gælder meget forskelligartede standarder for lossepladser, fremmer også den uønskede tendens til affaldseksport. Der må ikke sættes en frist for lossepladsindehaverens erstatningsansvar for eventuelle senere skader, da det må befrygtes, at kommunerne og regionerne bliver erstatningspligtige efter fristens udløb.

For at skåne de bortskaffelsesanlæg og lossepladser, som de lokale og regionale myndigheder skal oprette, er det nødvendigt at vedtage bestemmelser om genanvendelse af byggeaffald, bortskaffelse af gamle biler, elektronikskrot og batterier.

11.5. Risikoforvaltning og miljøovervågning

Regionsudvalget er af den opfattelse, at Kommissionens forslag også bør dække registrering og overvågning af depoter af ammunitionsaffald og radioaktivt affald på landjorden og i vandet. Forslaget bør endvidere kræve, at det kontrolleres, om internationale konventioner til reduktion af risici ved olieulykker og forurening fra oceangående skibe er effektive.

12. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at foretage den nødvendige synkronisering af EU-lovgivningen på horisontalt plan, så der sikres en ensartet gennemførelse af EU's miljølovgivning. Det er især presserende nødvendigt at synkronisere anvendelsen af direktivet om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, det ændrede VVM-direktiv, Seveso-direktivet og forordningen om miljørevision. Relationerne mellem det 5. miljøhandlingsprogram og Kommissionens forberedende arbejde vedrørende »Implementation and Enforcement of EC Environmental Law« skal også afklares. F.eks. går arbejdsdokumentets udsagn om emner som ombudsmand, domstolsadgang, miljøinspektion og IMPEL-netværk langt ud over kravene i det 5. miljøhandlingsprogram. Regionsudvalget henviser udtrykkeligt til Kommissionens rapport »Mod en bedre lovgivning« af 21. november 1995, hvor Kommissionen selv betegner kohærensen som et strengt og gennemsigtigt kriterium, der skal tjene som retningslinje for lovgivningen.

Regionsudvalget går ud fra, at de enkelte forslag til videreudvikling af det 5. miljøhandlingsprogram skal vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet efter proceduren for fælles beslutningstagning i henhold til EF-traktatens artikel 130 S, stk. 3. En efterfølgende nærmere konkretisering skal i medfør af EF-traktatens artikel 3 B, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, andet punktum, ske under hensyntagen til medlemsstaternes og de regionale og lokale myndigheders respektive kompetenceområder. I stedet for hele tiden at indføre nye procedureregler, som ikke er indbyrdes afstemt, bør Kommissionen koncentrere sig om at indføre minimumsnormer på miljøområdet.

Bruxelles, den 18. september 1996.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget

() EFT nr. C 140 af 11. 5. 1996, s. 5.

() KOM(95) 624 endelig udg.

() EFT nr. L 230 af 19. 8. 1991, s. 1.

() EFT nr. L 181 af 4. 7. 1986, s. 6.

() KOM(95) 691 endelig udg.

() EFT nr. C 100 af 2. 4. 1996, s. 45.