17. 11.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/1 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om graden  af overensstemmelse  mellem  medlemsstaternes  økonomiske  politik 
indbyrdes  og med  Fællesskabets  målsætninger 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalgets  præsidium  har den  18. marts  1975,  i medfør  af artikel  20.3  i sin forretnings-
orden,  besluttet  at udarbejde  en tillægsudtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 130.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  28. og 29. maj  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisnig  til Udvalgets  udtalelse  af 26. februar 
1975  om  »Den  nuværende  økonomiske  situation  i 
Fællesskabet  og udsigterne  på mellemlang  sigt«, 
under  henvisning  til Kommissionens  meddelelse  til 
Rådet  af 18.  marts  (i medfør  af artikel  2 i Rådets 
beslutning  af 18. februar  1974)  om tilpasning  af ret-
ningslinjerne  for den økonomiske  politik  for 1975, 
under  henvisning  til Kommissionens  forelæggelse  for 
Rådet  af samme  dato  og på samme  grundlag  af en 
status  over  den førte  økonomiske  politik  i 1974, 
under  henvisning  til Kommissionens  beretning  til Rå-
det af samme  dato  og på samme  grundlag  om anven-
delsen  af Rådets  beslutning  af 18. februar  1974  om 
gennemførelse  af en høj igrad  af overensstemmelse  in-
den for  den  økonomiske  politik  i De europæiske 
Fællesskabers  medlemsstater  og om den  førte  politiks 
overensstemmelse  med  de fastsatte  mål, 
under  henviisning  til artikel  20, stk.  3, i sin forret-
ningsorden, under  henvisning  til Udvalgets  præsidiums  beslutning 
af 18. marts  1975  om at pålægge  Afdelingen  for øko-
nomiske  og finansielle  anliggender  at udarbejde  en 
tillægsudtalelse  om  de af Kommissionen  for  Rådet 
forelagte  dokumenter, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  fremsat 
af Afdelingen  for økonomiske  og finansielle  anlig-
gender, 
under  henvisning  til den  af ordføreren,  hr. O'Ceal-
laigh,  forelagte  mundtlige  beretning, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin 130.  ple-
narforsamling  den  28. og 29. maj  1975,  mødet  den 
29. maj  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med 58 stemmer  for og 13 imod,  mens  8 undlod  at 
stemme: 
Nr. C 263/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.75 
1. Generelt 
1.1. Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  udtrykte  i 
en nylig  udtalelse  om  »Den  økonomiske  situation  i 
Fællesskabet  og udsigterne  på mellemlang  sigt«  sin 
foruroligelse  over  den  alvorlige  situation  i tilknyt-
ning  til beskæftigelsen,  inflationen,  nedgangen  i den 
økonomiske  vækst,  den  almindelige  mangel  på balan-
ce, der hersker  i Fællesskabets  medlemsstater,  og de 
tiltagende  forskelle  mellem  disses  økonomiske  situa-
tion. 
1.2. Udvalget  fiinder  det unødvendigt  at gentage  de 
synspunkter,  den  har gjort  gældende  i udtalelsen.  De 
seneste  oplysninger  fra fællesskabskilder  fremhæver 
den frygt,  Udvalget  har  givet  udtryk  for,  og under-
streger  på ny nødvendigheden  af, at medlemsstaterne 
sammen  drøfter  problemerne  og griber  til fælles 
handling. 
1.3. På  baggrund  af udviklingen  i 1974  og i erken-
delse  af, at mulighederne  for en vellykket  gennem-
førelse  af en fælles  indsats  i 1975  forudsætter  utvety-
dig støtte  fra regeringerne  og arbejdsmarkedets  parter, 
skal Udvalget  allerede  her  benytte  lejligheden  til at 
fremsætte  en udtalelse  om,  i hvilket  omfang  der var 
overensstemmelse  mellem  den  økonomiske  politik, 
der blev  ført  i 1974,  og om foreslåede  retningslinjer 
for 1975. 2. Retningslinjerne  for  den  økonomiske  politik  for 
19 75 
2.1. Udvalget  erkender  nu, at aktivitetsnedgangen  i 
de sidste  få måneder  af 1974  har  været  alvorligere 
end antaget.  Udsigterne  til forbedring  i vækst  og be-
skæftigelse  i 1975  tager  derfor  deres  udgangspunkt 
på et lavere  niveau,  hvorfor  de sandsynligvis  vil stå 
endnu  dårligere  på årssammenligningsbasis  end  iføl-
ge Kommissionens  prognose.  De  ændringer,  der 
præger  prisniveauerne  og  betalingsbalancerne,  er 
imidlertid  mindre  negative  end  forventet.  Der  er tegn 
på, at en vis bedring  ii den økonomiske  situation  kan 
forventes  inden  udgangen  af året,  men  på nuværende 
tidspunkt  lader  den  sig vanskeligt  tidsfæste  og kvan-
tificere.  Det  må understreges,  at denne  generelle  ka-
rakteristik  går på Fællesskabet  som  helhed;  der fore-
kommer  stadig  alvorlige  skævheder  i særlige  med-
lemsstater,  og der er store  afvigelser  fra land  til land. 
Dette  understreger  imidlertid  blot  værdien  af den  ud-
talelse,  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  fremsatte 
den 26.  februar  1975  om  »Den  nuværende  økono-
miske  situation«.  Udvalget  konstaterer  derfor  med 
tilfredshed,  at de generelle  retningslinjer  for den  øko-
nomiske  politik  stemmer  overens  med  mange  af de 
foranstaltninger,  der foreslås  i denne  udtalelse.  I for-
bindelse  med  Kommissionens  foreslåede  tilpasning  af 
retningslinjerne  for  den  økonomiske  politik  anser 
Udvalget  det følgende  for det vigtigste: 
1.4. Pengepolitiske  og økonomisk-politiske  foran-
staltninger  kan,  uanset  hvor  veludtænkte  de måtte 
være,  ikke  opfylde  deres  formål,  hvis  viljen  til at føre 
dem ud i livet  mangler.  Det  vigtigste  spørgsmål,  hvad 
enten  det stilles  direkte  eller  underforstås,  må være, 
om der på baggrund  af den  næsten  totale  mangel  på 
fællesskabsharmonisering  inden  for den  økonomiske 
politik  og pengepolitikken  i 1974  er nogen  grund  til 
at antage,  at samordningen  vil blive  strengere  gen-
nemført  i 1975.  Hvis  der  nu tikke  gøres  betydelige 
fremskridt  i retning  af en overensstemmelse,  er der så 
grund  til at sætte  spørgsmålstegn  ved  det,  der oprin-
deligt  lå til grund  herfor,  og anmode  om,  at der 
anlægges  nye  synsvinkler,  der på en bedre  måde  vil 
fremme  den  politiske,  valutariske,  økonomiske  og 
sociale  solidaritet  i Fællesskabet  i fremtiden? 
1.5. Den  sidste  analyse  indebærer,  at enhver 
fællesskabsforanstaltning  må bedømmes  på baggrund 
af de grundlæggende  målsætninger,  der er opstillet  i 
Rom-traktaten:  »at  fremme  en harmonisk  udvikling 
af den  økonomiske  virksomhed  i Fællesskabet  som 
helhed,  en varig  og afbalanceret  ekspansion,  en øget 
stabilitet,  en hurtigere  højnelse  af levestandarden  og 
snævrere  forbindelser  mellem  de stater,  som  det fore-
ner«.  Udvalget  havde  faktisk  ikke  forestillet  sig,  at 
det var nødvendigt  at henlede  opmærksomheden  på 
disse  målsætninger  om fællesskabssolidaritet.  Det skal 
igen give  udtryk  for,  at den  utvetydigt  står  bag  disse 
målsætninger  og den politik,  som  de indebærer. 2.2. For  det første  må arbejdsløshedsproblemet  lø-
ses ved  hjælp  af specifikke,  samordnede  foranstalt-
ninger;  i en nylig  udtalelse  har  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  præciseret,  at der  skal  være  tale  om 
foranstaltninger,  der skulle  kunne  stikre  beskæftigel-
sen for arbejdsstyrken  i Fællesskabet. 
Udvalget  understreger  med  tilfredshed  den  betyd-
ning,  Kommissionen  tillægger  den  politik,  der  føres 
på områderne  erhvervsmæssig  uddannelse,  omskoling 
og forbedring  af arbejdsforholdene;  en sådan  politik 
kan skabe  en arbejdskraftmobilitet,  der tilgodeser  ar-
bejdstagernes  interesser.  Endvidere  synes  det nødven-
digt,  at der foretages  ændringer  for så vidt  angår  den 
sociale  beskyttelse  i retningen  af en effektivisering, 
således  at den  økonomiske  omstruktureringsproces 
ikke hæmmes. 
2.3. For  det andet  vil dette  befordre  opfyldelsen  af 
målsætningen  om  fuld  beskæftigelse,  hvis  kampen 
mod inflationen  samt  den  økonomiske  omstrukture-
ringsproces  skrider  frem.  En egnet,  selektiv  investe-
ringsstøttepolitik  forekommer  væsentlig  i samtlige 
medlemsstater. 
2.4. For  det  tredje  må  fjernelsen  af de vigtigste 
skævheder  på betalingsbalancen  ske gradvist.  Der  må 
træffes  forholdsregler,  således  at der kan  ske  en ord-
17. 11.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/3 
net finansiering  af underskuddene,  indtil  de realøko-
nomiske  justeringer  er blevet  tilpasset.  Fællesskabets 
finansielle  solidaritetsmidler  har  en vigtig  rolle  at 
spille  i denne  forbindelse  sammen  med  de internatio-
nale midler  og kapitalmarkederne.  Udvalget  erken-
der, at låntagning  i udlandet  og økonomisk  støtte 
fra Fællesskabet  har bestemte  begrænsninger.  Det  an-
ser det for nødvendigt,  at der  gennemføres  forskelli-
ge former  for  efterspørgselsregulerende  politik  i 
overskuds-  og  underskudslandene  og  går  kraftigt 
imod  protektionistiske  foranstaltninger,  som  kan 
fremkalde  en krise  i verdenshandelen. 
2.5. For  det fjerde  bør man  prioritere  en harmoni-
seret  politik  til styring  af efterspørgslen,  dvs.  til sti-
mulering  af efterspørgslen  i overskudslandene  og til 
dæmpning  af den  indenlandske  efterspørgsel  i under-
skudslandene. 
Udvalget  er klar  over,  at budgetpolitikken  allerede  er 
tilpasset  til denne  målsætning  i overskudslandene,  — 
men vi skal  hen  midt  på året,  før vi rigtigt  kan  vur-
dere effektiviteten  heraf.  I underskudslandene  in-
debærer  nødvendigheden  af at bekæmpe  arbejdsløshe-
den en mindre  stram  budgetpolitik,  men  ikke  desto 
mindre  er det  vigtigt  at sikre,  at oprettelsen  af li-
gevægten  på betalingsbalancen  og bremsningen  af in-
flationen,  to vigtige  sideordnede  mål,  ikke  undermi-
neres. 
2.6. For  det femte  bør  pengepolitikken  være  rime-
ligt ekspansiv  i overskudsstaterne,  dog  således  at lik-
viditeten  ikke  bliver  umådeholden  stor.  I under-
skudslandene  kræves  der et vist  mål  af selektiv  fleksi-
bilitet  for  at sikre  beskæftigelsen,  men  virkningerne 
må kontrolleres  forsigtigt.  I alle  lande  må pengepoli-
tikken  være  tæt forbundet  med  indkomstudviklingen 
og udviklingen  i de offentlige  finanser. 
3. Overensstemmelse  mellem  medlemsstaternes 
økonomiske  politik 
3.1. Retningslinjerne  ovenfor  må ses på baggrund 
af de forskelle,  der  gør  sig  gældende  <i de enkelte 
medlemsstaters  økonomiske  situation.  Disse  forskelle 
kan forklares  ved  en række  faktorer,  bl.a.  de forskel-
lige strukturelle  udgangspunkter,  de forskellige  gra-
der af afhængighed  af olieimport,  den  adfærd  ar-
bejdsmarkedets  parter  har  udvist,  samt  effektivitets-
graden  af de tilpasningsmekanismer,  der er foreslået  i 
Rådets  beslutning  af 18. februar  1974. 
3.2. Udvalget  mærker  sig med  betydelig  bekymring 
den manglende  harmonisering  i forbindelse  med  be-slutningstagningen  og den  manglende  gennemførelse 
af Fællesskabets  økonomiske  politik,  som  skitseret  af 
Kommissionen  på følgende  områder: 
— den  økonomiske  politik  er langt  fra at have  den 
effektivitet,  der er påkrævet  i alle  medlemslande, 
for at nå  frem  til en  høj  grad  af overens-
stemmelse; 
— hvert  enkelt  land  har  tilsyneladende  undervurde-
ret styrken  og  hurtigheden  af de økonomiske 
kræfter,  der har gjort  sig gældende,  og følgelig  for 
sent truffet  beslutninger  og grebet  til handling; 
— stik  modsat  behovet  har  stigningen  i forbruget  i 
Fællesskabet  som  helhed  i 1974  været  større  end 
stigningen  i investeringerne.  De fleste  lande  har 
ikke ii tilstrækkeligt  omfang  været  opmærksomme 
på nødvendigheden  af hurtigt  at omfordele  res-
sourcerne; 
— en nødvendig  stram  budgetpolitik  blev  forkastet  i 
visse  lande; 
— i 1974  er der ikke  sket  noget  virkeligt  fremskridt 
med hensyn  til  gennemførelsen  af ensartede 
virkemidler  inden  for den  monetære  politik; 
— der  skete  ikke  noget  fremskridt  i retning  af gen-
indførelse  af et valutasystem  for  Fællesskabet  i 
nævnte  tidsrum.  Udvalget  glæder  sig  imidlertid 
over  den  franske  francs  nylige  tilbagevenden  til 
den fælles  EF-»slange«  og mener  at denne  udvik-
ling er et eksempel  på de resultater,  der  kan  op-
nås ved  tilslutning  til en samordningspolitik. 
3.3. På  den  anden  side  konstaterer  Udvalget  med 
tilfredshed,  at man  har  gjort  fremskridt  med  en fælles 
indsats: 
— i forbindelse  med  Rådets  beslutning  (af 22. marts 
1971),  idet  der blev  ydet  finansiel  bistand  på mel-
lemlang  sigt  til Italien; 
— i forbindelse  med  godkendelse  af forordningen 
vedrørende  fællesskabslån; 
— i forbindelse  med  foranstaltninger  for at lette  til-
bageførselen  af kapital. 
3.4. Udvalget  erkender,  at 1974  var en indkørings-
periode  for  den  politik,  der  er karakteriseret  ved 
samråds-  og samordningspolitikken;  skønt  Kommis-
sionen  fremsendte  meddelelser  herom  til Rådet  i 
1974,  blev  Rådets  beslutning  om  tilpasning  af ret-
ningslinjerne  for den  økonomiske  politik  i 1974  først 
truffet  den  4. juli  1974.  På denne  baggrund  er det 
næppe  overraskende,  at den  økonomiske  politik,  der 
er blevet  ført,  har været  karakteriseret  ved  manglende 
Nr. C 263/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.75 
harmonisering.  Hvis  der  skal  opnås  en høj  grad  af 
overensstemmelse  i foranstaltningerne,  mener  Udval-
get, at medlemsstaterne  ikke  blot  skal  rette  sig efter 
de fremgangsmåder,  man  er blevet  enige  om,  men 
også  udvise  politisk  vilje  og udholdenhed,  noget  der 
hidtil  har glimret  ved såt fravær. 
4. Samordningsproblemet 
4.1. Udvalget  er af den  opfattelse,  at Fællesskabet 
vel nok  må opstille  mere  beskedne  mål  for samord-
ningen.  Udvalget  finder,  at der på Fællesskabets  øje-
blikkelige  udviklingsstadium  er tre  elementer,  der 
kræver  en realistisk  samordning  af de nationale  øko-
nomier. 
4.2. For  det første  bør Fællesskabssystemet  fremme 
en fortsat  liberalisering  og forøgelse  af samhandelen. 
4.3. For  det andet  må systemet  tage  hensyn  til den 
reelle  politiske,  økonomiske  og sociale  situation  i 
medlemsstaterne.  Disse  må være  i stand  til at føre  en 
politik,  der indebærer,  at rimelige  målsætninger  reali-
seres. 
På nationalt  plan  kan  regeringerne  væltes  eller  vælges 
ved stemmeafgivning.  Hvis  Fællesskabets  politik  ikke 
tager  hensyn  hertil,  vil de spændinger,  der forårsages 
af en konflikt  mellem  de nationale  og de fælles 
målsætninger,  kunne  true  gennemførelsen  af Fælles-
skabets  politiko 4.4. For  det  tredje  bør  systemet  medføre  det 
snævrest  mulige  samarbejde  mellem  medlemsstaterne 
samt  mellem  Fællesskabet  og den  øvrige  verden. 
Uden  et sådant  samarbejde  kunne  en for  voldsom 
konkurrence  have  en negativ  virkning  på alle  de in-
volverede  parter. 
4.5. De  forskellige  medlemsstater  af Fællesskabet 
har nu opnået  en forskellig  grad  af økonomisk  styr-
ke og er præget  af forskellige  inflationsrater.  Disse 
forskelle  afspejler  det,  der  er blevet  kaldt  »den  na-
tionale  inflationstilbøjelighed,  som  bl.a.  afhænger  af 
historiske  og sociale  faktorer,  erhvervsorganisationer-
nes struktur,  det industrielle  mønster  og den  regionale 
og industrielle  udvikling«.  Overensstemmelse  mellem 
den anti-inflatoriske  politik  er under  denne  synsvin-
kel ikke  blot  et spørgsmål  om økonomisk  politik  på 
kort sigt,  men  om  struktur-  og arbejdskraft-  og re-
gionalpolitik,  hvis  fulde  virkninger  først  bliver  tyde-
lige efter  langs  tids  forløb. 
4.6. Udvalget  afslutter  sine  bemærkninger  om  de 
fundamentale  problemer  ved  opnåelse  af overens-
stemmelse  i den  økonomiske  politik  med  at give  ud-
tryk for følgende  opfattelse:  som  følge  af strukturelle 
forskelle  m.v.  medlemsstaterne  imellem  må man  med 
smidighed  fastlægge  alle  de foranstaltninger,  der skal 
iværksættes  for  at gennemføre  denne  samordning. 
Samarbejde  om udformningen  af forenelige  økonomi-
ske mål  er vigtigere  end nogen  sinde.  Udvalget  mener, 
at dette  må gennemføres  i et realistisk  tempo.  Man 
må faktisk  konstatere  at harmoniseringen  af enkelt-
landenes  indenlandske  økonomiske  politik  ikke  er 
blevet  gennemført,  fordi  regeringerne  hidtil  ikke  har 
været  rede  til at dele  ansvaret  for  de beslutninger 
som en sådan  harmonisering  forudsætter. 
Det er f.eks.  logisk,  at hvert  land  har  en vis kontrol 
over forholdet  mellem  det nationale  og det interna-
tionale  prisniveau,  såvel  som  det er normalt,  at hvert 
land kan  fæste  lid til Fællesskabssolidariteten.  Selv 
om de nationale  mål  er reelle  og legitime,  og med-
lemsstaterne  har  forskellige  institutionelle  strukturer 
og adfærdsmønstre,  bør  de ikke  desto  mindre  be-
stræbe  siig på, at den  nationale  politik  tilpasses  efter 
Fællesskabets  målsætninger.  I denne  forbindelse  skal 
Udvalget  henlede  opmærksomheden  på den  overor-
dentlige  store  betydning  af artikel  103  og 105  i trak-
taten,  som  opfordrer  medlemsstaterne  til at betragte 
deres  konjunkturpolitik  som  et spørgsmål  af fælles 
interesse  og at samordne  deres  økonomiske  politik 
for at opnå  fælles  mål. 
Derfor  kan  man  tillade  en vis smidighed,  hvad  angår 
valutakurstilpasninger,  konvertibilitet  og  kapital-
bevægelser. 5. Konklusioner 
5.1. Udvalget  støtter  de synspunkter,  der er frem-
sat om  samordning  af den  økonomiske  politik,  og 
tilslutter  sig Rådets  beslutning  vedrørende  retnings-
linjerne  for 1975,  herunder  især: 
— at bekæmpelsen  af arbejdsløsheden  og kontrol 
over inflation  skal  prioriteres  højest; 
— at de politiske  foranstaltninger  må tage  sigte  på 
at nedbringe  omkostnings-  og prisstigningerne  og 
tilpasse  strukturerne; 
— at skævheder  på betalingsbalancen  fjernes  grad-
vist ved  hjælp  af en fællesskabssolidaritet,  der er 
ægte  og utvetydig; 
17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/5 
— at regeringerne  fremmer  investeringerne  under 
hensyntagen  til nødvendigheden  af at efterkomme 
den nye  efterspørgsel; 
— at indkomsterne  sikres  som  et led i omstrukture-
ringspolitikken. 
5.2. Som  konklusion  anfører  Udvalget,  at en fælles 
fastlæggelse  af retningslinjer  for den  økonomiske  po-
litik er nødvendig  for,  at Fællesskabet  kan  overleve. 
Det tilskynder  Kommissionen  og Ministerrådet  til at 
tage beslutsomme  og positive  skridt,  så håbet  om 
økonomisk  og social  solidaritet  i Fællesskabet  kan 
blive  en realitet. 5.3. Dette  håb  vil især  give  sig udtryk  i håndgribe-
lige realiteter  for den  europæiske  befolkning,  hvis  der 
tages  hensyn  til særlige  forhold  i medlemsstaterne  og 
hvis disses  regeringer  indordner  deres  konjunkturpo-
litik efter  de målsætninger,  der  på demokratisk  vis 
udarbejdes  på europæisk  plan. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 29. maj  1975. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
Formand 
Udtalelse  om  omstrukturering  af økonomierne 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Kommissionen  besluttede  den  27.  november  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten 
om oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  130.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  28.  og 29. maj  1975,  sin udtalelse  om det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 27.  november  1974,  i 
hvilket  næstformand  i Kommissionen,  hr.  Hafer-
kamp,  opfordrede  Udvalget  til at »indlede  og vide-
reføre  en diskussion  om behovet  for strukturelle  for-
bedringer  i økonomierne  i medlemsstaterne  og om, 
efter  hvilke  linjer  sådanne  tilpasninger  skal  finde 
sted«, 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  198, 
under  henvisning  til den  beslutning,  Det  økonomiske 
og sociale  Udvalgs  præsidium  traf  den  18.  december 
1974  om  at pålægge  Afdelingen  for økonomiske  og 
finansielle  anliggender  at udarbejde  en udtalelse  om 
omstrukturering  af økonomierne, 
under  henvisning  til beretningen  fra Kommissionens 
udvalg  for  økonomisk  politik  om  den  økonomiske 
situation  i Fællesskabet  og udsigterne  på mellemlang 
sigt, under  henvisning  til tidligere  udtalelser  fra Det  øko-
nomiske  og sociale  Udvalg  om den  generelle  økono-
miske  politik  i Fællesskabet,  især: 
— udtalelse  om  forslag  til det  tredje  program  for 
den økonomiske  politik  på mellemlang  sigt  af 28. 
januar  1971, 
— udtalelse  om  Kommissionens  årsberetning  om 
Fællesskabet  økonomiske  situation  af 18.  okto-
ber 1974, 
— informationsberetning  fra Afdelingen  for  økono-
miske  og finansielle  anliggender  om  inflation  af 
29. januar  1975, 
— udtalelse  om den  aktuelle  økonomiske  situation  i 
Fællesskabet  og den  fremtidige  konjunkturpolitik 
af 26. februar  1975, 
— udtalelse  om  graden  af overensstemmelse  inden 
for medlemsstaternes  økonomiske  politik  og om,