Offentliggørelse af en meddelelse om godkendelse af en standardændring af produktspecifikationen for en betegnelse i vinsektoren i henhold til artikel 17, stk. 2 og 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/33

(2021/C 486/10)

Denne meddelelse offentliggøres i overensstemmelse med artikel 17, stk. 5, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/33 (1).

MEDDELELSE AF EN STANDARDÆNDRING TIL ÆNDRING AF ENHEDSDOKUMENTET

»Côtes de Duras«

PDO-FR-A0165-AM01

Meddelelsesdato: 1. oktober 2021

BESKRIVELSE AF OG BEGRUNDELSE FOR DEN VEDTAGNE ÆNDRING

1. Den officielle geografiske kodeks

Kommunerne i det geografiske område og området i umiddelbar nærhed er blevet ajourført med den officielle geografiske kodeks.

Det geografiske områdes perimeter forbliver den samme.

Punkt 6 og 9 i enhedsdokumentet ændres.

2. Rosévine

Druesorterne sémillon B, sauvignon B, sauvignon gris G og muscadelle B tilføjes til listen over de tilladte sekundære druesorter til fremstilling af rosévine.

De sekundære druesorter er begrænset til 20 % pr. bedrift.

Ved sammenstikningen udgør de sekundære druesorter højst 20 %, heraf højst 10 % af druesorterne sauvignon B og sauvignon gris G til sammen og 10 % af muscadelle B.

Indførelsen af hvide druesorter i rosévinene gør det muligt at sikre den friske smag og de organoleptiske egenskaber. Dette vanskeliggøres på grund af visse klimaforhold (navnlig høje temperaturer efter, at modningen er påbegyndt).

Denne tilføjelse har ingen indvirkning på produktets kvalitet.

Denne ændring medfører ikke ændringer i enhedsdokumentet.

3. Maksimal gennemsnitlig belastning på parcellen

Den maksimale gennemsnitlige belastning på parcellen, hvor der dyrkes druer til fremstilling af tørre hvidvine, er blevet nedsat, så den svarer til niveauet for rødvine og rosévine, for at lette kontrollen.

Denne ændring medfører ikke ændringer i enhedsdokumentet.

4. Kul til ønologisk brug

Brugen af kul, der tidligere har været forbudt, indføres på en fast og begrænset måde: »Til fremstilling af rosévin er det tilladt at anvende kul til ønologisk brug i most, dog højst 20 % af den mængde rosévin, der fremstilles af den pågældende vinproducent for den pågældende høst«. Formålet er at fokusere anvendelsen på partier, der er af lavere organoleptisk eller analytisk kvalitet (navnlig aromatiske ændringer i forbindelse med iltning), uden at det ændrer produktets typiske egenskaber.

Denne ændring medfører en ændring af punkt 5.1 i enhedsdokumentet.

5. Henvisning til kontrolstrukturen

Affattelsen af henvisningen til kontrolinstansen er blevet ændret for at harmonisere den med andre produktspecifikationer. Denne ændring er alene redaktionel.

Enhedsdokumentet berøres ikke af denne ændring.

ENHEDSDOKUMENT

1. Betegnelse(r)

Côtes de Duras

2. Type geografisk betegnelse

BOB – beskyttet oprindelsesbetegnelse

3. Kategorier af vinavlsprodukter

1. Vin

4. Beskrivelse af vinen/vinene

1. Rødvin og rosévin

KORT TEKSTBESKRIVELSE

Rød- og rosévinene er tørre og stille vine. Rødvinene har på aftapningstidspunktet et æblesyreindhold på højst 0,4 gram pr. liter. Rød- og rosévinene har et indhold af gæringsdygtigt sukker (glukose og fruktose) på højst 3 gram pr. liter.

Efter berigelsen må rød- og rosévinenes totale alkoholindhold i volumen ikke overstige 13 %. Indholdet af flygtig syre og det totale indhold af svovldioxid svarer til det, der er fastsat i EU-reglerne. Rød- og rosévinene skal have et naturligt alkoholindhold i volumen på mindst 10,5 %. Rødvinene er generelt kendetegnet ved den blødhed og rundhed, der er kendetegnende for merlot N og accessorisk druesorten cot N, kombineret med de kraftige tanniner i druesorterne cabernet franc N og cabernet sauvignon N. For at begrænse deres naturlige syreindhold skal den malolaktiske fermentering finde sted inden aftapningen.

Rosévinene, der generelt er sammenstukne, tørre og behageligt frugtige og har en interessant friskhed. For at bevare druerne inden fremstillingen af vinen eller for at undgå skarpe tanniner er anvendelsen af visse materialer forbudt.

GENERELLE ANALYTISKE KARAKTERISTIKA

Generelle analytiske karakteristika Maksimalt totalt alkoholindhold (i % vol.) Minimalt virkeligt alkoholindhold (% vol.) Minimalt totalt syreindhold Maksimalt indhold af flygtig syre (i milliækvivalenter pr. liter) Maksimalt totalt svovldioxidindhold (i mg/l)

2. Hvidvin

KORT TEKSTBESKRIVELSE

De stille hvidvine er tørre, halvsøde eller søde.

De tørre hvidvine har et indhold af gæringsdygtigt sukker på højst 3 g/l. De øvrige hvidvine har et gæringsdygtigt sukkerindhold på over 12 g/l og et totalt virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen på mindst 10,5 % vol. De tørre hvidvine har efter berigelse et totalt alkoholindhold udtrykt i volumen på 13 % og 14 % for de øvrige hvidvine.

De tørre hvidvine har et totalt alkoholindhold udtrykt i volumen på 10,5 %, mens det for de øvrige hvidvine er på 11,5 %.

Indholdet af flygtig syre og det totale indhold af svovldioxid svarer til det, der er fastsat i EU-reglerne.

For de tørre hvidvines vedkommende fremmer de mange forskellige druesorter og reglerne for sammenstikning fremkomsten af to typer vin: en meget frugtig og frisk tør hvidvin med en fremherskende aroma af buksbom eller solbærknopper, der almindeligvis fremstilles af sauvignon B og en mere kompleks tør hvidvin, der er mere fyldig, og som druesorterne muscadelle B og sémillon B tilfører en vis rundhed og fyldighed. Etiketten skal til begge typer vin være forsynet med benævnelsen »sec«.

De halvsøde hvidvine fremstilles hovedsageligt af semillon B og alternativt muscadelle B. De er almindeligvis fede og koncentrerede, men dog ikke i overdreven grad, og har smagsnoter af moden frugt og nogle gange henkogte frugter. De øvrige druesorter tilfører friskhed og gør således vinene bedre egnede til at blive gemt.

GENERELLE ANALYTISKE KARAKTERISTIKA

Generelle analytiske karakteristika Maksimalt totalt alkoholindhold (i % vol.) Minimalt virkeligt alkoholindhold (% vol.) Minimalt totalt syreindhold Maksimalt indhold af flygtig syre (i milliækvivalenter pr. liter) Maksimalt totalt svovldioxidindhold (i mg/l)

5. Vinfremstillingsmetoder

5.1. Særlige ønologiske fremgangsmåder

1. Særlig ønologisk fremgangsmåde

Anvendelse af subtraktive berigelsesteknikker er tilladt for rødvine indtil en koncentrationsgrad på højst 10 %. Det forhøjede naturlige alkoholindhold udtrykt i volumen for det parti, der er genstand for behandlingen, er højst 1 volumenprocent. Til fremstilling af rosévin er det tilladt at anvende kul til ønologisk brug i most, dog højst 20 % af den mængde rosévin, der fremstilles af den pågældende vinproducent for den pågældende høst. Efter berigelse er vinenes totale alkoholindhold udtrykt i volumen højst 13 % for rødvine og 13 % for rosévine og tørre hvidvine og 14 % for de øvrige hvidvine. Ud over ovennævnte bestemmelser skal de ønologiske fremgangsmåder, som anvendes ved fremstillingen af disse vine, opfylde bestemmelserne i EU-lovgivningen og den franske landbrugs- og fiskerilov (»code rural et de la pêche maritime«).

2. Dyrkningspraksis

Beplantningstætheden er mindst 4 000 vinstokke pr. hektar. Afstanden mellem rækkerne er højst 2,5 meter. Arealet for hver enkelt vinstok må ikke overstige 2,50 kvadratmeter. Dette areal beregnes ved at gange afstanden mellem rækkerne med afstanden mellem vinstokkene i samme række. Denne beplantningstæthed kan nedsættes til 3 300 vinstokke pr. ha. ved plantning af vinstokke til fremstilling af tør hvidvin. På disse vinmarker må afstanden mellem rækkerne i så fald højst være 3 meter, og afstanden mellem vinstokkene i en planterække må højst være 0,85 meter.

Vinstokkene beskæres ved anvendelse af følgende teknikker:

— enkelt eller dobbelt Guyot-beskæring

— kort sporebeskæring (korte grene) i vifteform eller efter Royat-metoden

— lang sporebeskæring (lange grene).

Efter fjernelse af sideknopper må hver vinstok højst have 15 skud for druesorterne sauvignon B’s og sauvignon gris G’s vedkommende og 13 skud for de øvrige druesorters vedkommende.

Når beplantningstætheden er under 4 000 vinstokke pr. hektar, må hver stok efter fjernelse af sideskud højst have 18 skud pr. stok for sauvignon B’s og sauvignon gris G’s vedkommende og 15 skud for de øvrige sorters vedkommende.

Kunstvanding er ikke tilladt.

5.2. Maksimumsudbytte

1. Rødvine og rosévine

66 hektoliter pr. hektar

2. Tørre hvidvine

72 hektoliter pr. hektar

3. Andre hvidvine end tørre hvidvine

66 hektoliter pr. hektar

6. Afgrænset geografisk område

Druehøsten, vinfremstillingen og vinbehandlingen finder sted i følgende kommuner i departementet Lot-et-Garonne (i henhold til den officielle geografiske kodeks fra 26. februar 2020): Auriac-sur-Dropt, Baleyssagues, Duras, Esclottes, Loubès-Bernac, Moustier, Pardaillan, Saint-Astier, Saint-Jean-de-Duras, Saint-Sernin, Sainte-Colombe-de-Duras, Sauvetat-du-Dropt (La), Savignac-de-Duras, Soumensac og Villeneuve-de-Duras.

7. Primære druesorter

Cabernet franc N

Cabernet-Sauvignon N

Chenin B

Colombard B

Mauzac B

Merlot N

Muscadelle B

Ondenc B

Semillon B

Ugni blanc B

8. Tilknytning til det geografiske område

8.1. Beskrivelse af de naturgivne faktorer, der bidrager til tilknytningen

Det geografiske område, der mod syd afgrænses af Dropt-dalen, ligger i forlængelse af plateauet »Entre-Deux-Mers« til 70 km øst for Bordeaux og midtvejs mellem Garonne-dalen og Dordogne-dalen. Den nordlige del af det geografiske område markerer skillelinjen mellem Dordogne-floddalen og Garonnefloddalen. Plateauet, der er beliggende stik syd, har i høj grad udviklet sig under indflydelse af nettet af vandløb bestående af Dousset mod vest, Dourdèze i centrum og Malromé og Escourrou mod øst. Det geografiske område svarer til de 15 kommuner i kantonen Duras.

Landskabet er præget af en række bakker og mere eller mindre indesluttede dale. Den vilde topografi hænger sammen med molasselagets løse karakter og karstificeringen af den underliggende kalksten. Halvvejs nede ad skråningen og på den øverste del af skråningerne danner hårde kalkstenslag små klipper, der er meget synlige i landskabet.

De mest løse geologiske formationer består af »fronsadais«-molasse på den nederste del af skråningerne, og »agenais«-molasse på den øverste del af højderyggene. Halvvejs nede ad skråningen dukker den hvide, kridtagtige og mere eller mindre revnede »Castillon«-kalksten op. På toppen ligger »agenais«-molassen meget lokalt i niveau med den hvide »agenais«-kalksten. Den hvide kalksten, der er hård og fyldt med hulrum, kulminerer i et plateau i kommunerne Loubès-Bernac og Soumensac og indeholder ler fra afkalkning. »Fronsadais«-molassen har dannet en brun lerjord, undertiden ler- og grusjord, og anvendes kun til vindyrkning i de frostfrie dele i Dropt-dalen. »Castillon«-kalkstenen har i jordoverfladen et meget tyndt lag rendzina, der vanskeliggør dyrkning. Det er navnlig et hedeområde med enebærbevoksning. Når jordbunden bliver lidt tykkere, kan vinstokkene drage fordel af den magre jord, der er veldrænet. »Agenais«-molasse har en kalkfattig jordbund, der ofte er meget udvasket. Dækning med æolitisk dynd gør det muligt at danne ler- og sandholdig jord. Det afgrænsede parcelområde, der har et areal på 9 871 hektar, dækker knap halvdelen af det geografiske område.

Kystklimaet medfører en nedbør, der er fordelt over hele året, dog med en større mængde om vinteren og i maj. Temperaturerne er milde om foråret og fremmer en tidlig start på vækstsæsonen. Eftersommeren er solrig undertiden med regn omkring jævndøgn. De druesorter, der traditionelt dyrkes i Aquitaine, har helt naturligt udviklet sig i dette område på grund af deres tilpasning til miljøet.

8.2. Beskrivelse af de menneskelige faktorer, der bidrager til tilknytningen

I Guyenne under den engelske indflydelse i det 11.-14. århundrede skete der en vis udvikling af vinsektoren i Duras takket være afsendelsen af vin med betegnelsen »Haut-Pays« til England, idet denne betegnelse omfattede alle vingårde beliggende øst for Bordeaux, og handlen foregik via Dordogne og Garonne. Den protektionisme, som Bordeaux indførte, blev lempet noget under Ancien Régime. Vinene med betegnelsen »Haut-Pays« betalte således en »dobbelt mærke«-afgift, mens vine fra Duras-regionen kun betalte en »halv mærke«-afgift. I det 17. århundrede fik greven af Duras endog tilladelse til hvert år at aftappe 1 000 tønder »Duras-vin« på Bordeaux-tønder.

I starten af det 20. århundrede udviklede produktionen af »Côtes de Duras« sig hovedsagelig i retning af fremstilling af halvsøde hvidvine såsom vinen fra Bergerac, som drikkes meget i Parisområdet. Forbrugernes manglende interesse for denne type vin efter Anden Verdenskrig, foranledigede imidlertid vinbønderne til at udvikle deres produktion.

Brancheforeningen for vine fra Duras-kantonen (syndicat de défense des vins du canton de Duras) blev oprettet i 1924 med det formål at opnå anerkendelse af oprindelsesbetegnelsen »Vin du canton de Duras«. Da en vinmægler bestred denne betegnelse, blev sagen afgjort af civilretten i Agen i 1927. I dommen hedder det: »Selv om den vin, der dyrkes på skråningerne i kantonen Duras, ikke har den særlige bouquet, der er kendetegnende for grands cru-vine, er det dog en fremragende vin, som forbrugerne sætter pris på.« Dommeren betegnede vine fra »Duras« som »frugtige og kraftige vine med et stempel, der viser deres oprindelse«. Den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Côtes de Duras« blev anerkendt den 16. februar 1937 for både hvidvin og rødvin. I starten af 1960’erne var omstillingen til røde druesorter og druesorten sauvignon B godt i gang i Bordeaux-området, og økonomien i Duras fulgte hurtigt efter i lyset af de økonomiske perspektiver, der udviklede sig. Fra 1970 blev de tørre hvidvine fremstillet af sauvignon B regionens kerneprodukter. Udviklingen i kontrollen med vinfremstillingstemperaturerne, navnlig takket være kooperativernes investeringer, muliggør fremstilling af vin af druesorten sauvignon B med den aroma, der er så karakteristisk og let genkendelig for forbrugerne.

Vinkooperativet i Duras blev oprettet i denne periode, mens en naboproducent i Gironde allerede fremstillede 20 % af vinen med den kontrollerede oprindelsesbetegnelse. I 1985 varetog brancheforeningen markedsføringen af vinen, og de to producenter fusionerede i 1998. Samtidig var beherskelsen af fremstillingen af rødvin blandt ønologerne i Bordeaux-området til gavn for producenterne i naboregionen Duras, og produktionen af rosévine udviklede sig naturligt.

I 2009 var den gennemsnitlige produktion af rødvine på 65 000 hektoliter, mens produktionen af rosévine var på 5 000 hektoliter. Produktionen af tørre hvidvine er på 40 000 hektoliter, mens produktionen af halvsøde hvidvine er på under 2 000 hektoliter, som markedsføres direkte i flasker. For de tørre hvidvines vedkommende fremmer de mange forskellige druesorter, reglerne for druesorternes andel på vingården og reglerne for sammenstikning fremkomsten af to typer vin: en meget frugtig og frisk tør hvidvin med en fremherskende aroma af buksbom eller solbærknopper, der almindeligvis fremstilles af en enkelt drue, nemlig sauvignon B, og en mere kompleks tør hvidvin, der er mere fyldig, som druesorter som f.eks. muscadelle B og sémillon B tilfører en vis rundhed og fyldighed. For begge disse typer vins vedkommende skal etiketten være forsynet med benævnelsen »sec«.

De halvsøde hvidvine fremstilles hovedsageligt af druesorten semillon B og alternativt druesorten muscadelle B. De er almindeligvis fede og koncentrerede, men dog ikke i overdreven grad, og har smagsnoter af moden frugt og nogle gange henkogte frugter. De øvrige druesorter tilfører ved sammenstikning friskhed og gør således vinene bedre egnede til at blive gemt.

Rødvinene er generelt kendetegnet ved den blødhed og rundhed, der er kendetegnende for merlot N og accessorisk druesorten cot N, kombineret med de kraftige tanniner i druesorterne cabernet franc N og cabernet sauvignon N. For at begrænse deres naturlige syreindhold skal den malolaktiske fermentering finde sted inden aftapningen.

8.3. Faktor

Rosévinene, der generelt er sammenstukne, tørre og behageligt frugtige og har en interessant friskhed. For at bevare druerne inden fremstillingen af vin eller for at undgå skarpe tanniner er anvendelsen af visse materialer forbudt. Dropt og dens bifloder har udskåret højdedragene og skabt solbeskinnede skråninger. Det afgrænsede parcelområde tager således hensyn til de topografiske forhold, og de bedste parceller konkurrerer ofte med en udbredt planteskoleproduktion. Fremstillingen af halvsød hvidvin er begrundet i dyrkningen af druesorten semillon B i et kystklima med en høj luftfugtighed tidligt på dagen om efteråret og eftermiddage med meget sol, der fremmer overmodning og en eventuel udvikling af ædel råddenskab (pourriture noble) takket være botrytis cinerea.

De forskellige molasseniveauer, der er mere eller mindre udvaskede, og det varierende lerindhold i den ler- og sandholdige jord er gunstige for dyrkningen af sorten Sauvignon B, der her udvikler sit aromatiske potentiale, der er absolut nødvendigt for fremstilling af udtryksfulde tørre hvidvine.

Ler fra afkalkning og de gunstige betingelser i eftersommeren med meget sol er velegnede til modning af mørke druer, der således giver rødvinene et godt tanninindhold.

Producenterne har været i stand til at udnytte områdets potentiale ved at udvælge de parceller, der er mest velegnede til dyrkning af vin og ved at udvikle teknikker til kontrol af temperaturerne under gæringen ved fremstillingen af hvidvine og teknikker til ekstraktion af tanniner ved fremstillingen af rødvine.

I starten af det 16. århundrede omfattede de såkaldte "Bordeaux-vine både »Graves«, »Médoc«, »Blayais« osv. og vine fra de »nyerobrede områder«. Denne »erobring« vedrørte omvendelsen af fornedrede sjæle og var baseret på flere indflydelsesrige sogne og retskredse såsom retskredsene Motravel, Sainte-Foy eller Duché de Duras. Frans den 1. tilskyndede til plantning af vinstokke på skråningerne i Duras-regionen, og Valois-hoffet drak vinene som »nektar«.

De konstante kriser er ikke gået uden om Duras-regionen (krige, hindringer for handlen, phylloxera, udelukkelse fra betegnelsen »Haut-Pays«). Produktionen er næsten ligeligt fordelt mellem kooperativer og uafhængige vingårde. Udviklingen af agroturisme har gjort det muligt at udvikle direkte salg som den fremherskende markedsføringsmetode, eftersom det tegner sig for 60 % af afsætningen. 15 % afsættes i Nordeuropa, og vinenes omdømme går således langt ud over det regionale marked i Aquitaine og markedet i Ile-de-France, der har dannet grundlaget for udviklingen af det omdømme, som vine med den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Duras« har.

9. Andre vigtige betingelser (emballering, mærkning, andre krav)

Retsgrundlag:

National lovgivning

Type supplerende betingelse:

Supplerende bestemmelser vedrørende mærkning

Beskrivelse af betingelsen

Etiketten være forsynet med benævnelsen »sec«, når der er tale om hvidvine med et indhold af gæringsdygtigt sukker (glukose og fruktose) på højst 3 g/l.

På etiketten for vine med den kontrollerede oprindelsesbetegnelse »Côtes de Duras« er det tilladt at angive »Sud-Ouest« som større geografisk enhed. Denne større geografiske enhed kan også angives i prospekter og på beholdere. Skriftstørrelsen på bogstaverne for den større geografiske enhed må hverken i højden eller bredden være større end størrelsen på de bogstaver, som den kontrollerede oprindelsesbetegnelse angives med.

Retsgrundlag:

National lovgivning

Type supplerende betingelse:

Undtagelse vedrørende produktion i det afgrænsede geografiske område

Beskrivelse af betingelsen:

Det område i umiddelbar nærhed, som er defineret i undtagelsen vedrørende produktionsfasen og vinbehandlingen, består af parceller i følgende kommuner i (i henhold til den officielle geografiske kodeks af 26. februar 2020):

— Departementet Dordogne:

Hele kommunerne: Sadillac, Thénac.

Dele af kommunerne: Saint-Julien-Innocence-Eulalie, kun området i den tidligere kommune Sainte-Eulalie-d’Eymet, der blev en delegeret kommune i Saint-Julien-Innocence-Eulalie den 1. januar 2019.

— Departementet Gironde: Dieulivol, Landerrouat, Lèves-et-Thoumeyragues (Les), Margueron, Monségur, Pellegrue, Riocaud, Saint-Avit-Saint-Nazaire.

— Departementet Lot-et-Garonne: Lévignac-de-Guyenne, Mauvezin-sur-Gupie, Monteton, Roumagne.

Link til produktspecifikationen

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-918e1e36-8c05-4755-8ea3-a2acdf360f18

(1) EFT L 9 af 11.1.2019, s. 2.