4â|l! 
ro»", 
fet. 
<r 
ilt 
•M 
låw-
4*53 
Jf*lrøff.< KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
an Bruxelles, den 11.09.1996 
KOM(96) 443 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
FORSYNINGSPLIGTSYDELSER I EUROPA 

FORSYNlNGSPLTGTSYDELSEFrrEaROPA 
INDHOLD 
INDLEDNING 
I. FORSYNINGSPLIGTSYDELSER: ET CENTRALT ELEMENT I DEN EUROPÆISKE 
SAMFUNDSMODEL 
A. I BORGERNES TJENESTE 
1. Fælles værdier 
2. Forskellige organisationsformer 
3. Forandringer, som må udnyttes 
B. DET ALMENNYTTIGE FORMÅL OG DET INDRE MARKED - EN GUNSTIG INDBYRDES 
PÅVIRKNING 
1. Mangfoldigheden 
2. Ligevægt - Fællesskabets mål 
3. Hensynet til almenvellet må fremmes på europæisk plan 
II. FÆLLESSKABETS BIDRAG: DYNAMIK, FLEKSIBIUTET, SOUDARITET 
A. EN SEKTORBESTEMT STRATEGI 
"•" Telekommunikation 
w Postvæsen 
•** Transport 
•s* Elektricitet 
«* Radio og TV 
B. ANDRE FÆLLESSKABSPOLITIKKERS BIDRAG 
III. MÅLSÆTNINGER FOR FREMTIDEN 
A. ET EUROPÆISK PERSPEKTIV 
1. Bedst mulig udnyttelse af aktiviteterne til fremme af Europas konkurrenceevne 
2. Styrkelse af solidariteten og samordningen i Europa 
3. Anvendelse af fællesskabsinstrumenterne 
B. EN HENVISNING I TRAKTATEN 
A<*-> 
INDLEDNING 
1. Det Europæiske Fællesskabs vigtigste mål er solidaritet og ligebehandling i en åben og dynamisk 
markedsøkonomi. Forsyningspligtsydelserne bidrager til, at disse mål kan nås. Europæerne forventer 
kvalitetsservice, til overkommelige priser. En hel del af dem betragter endog disse ydelser som sociale 
rettigheder, der er en vigtig del af den økonomiske og sociale samhørighed. Derfor indtager de en central 
plads i den europæiske samfundsmodel, således som Kommissionen understregede i sin seneste udtalelse 
om reformen af de europæiske traktater1. 
2. Stats- og regeringscheferne2 har fremhævet betydningen af forsyningspligtsydelserne og herved påpeget, 
at det er goder som følge af værdinormer, som er fælles for samtlige medlemsstater, og som giver Europa 
dets særpræg. 
3. Hvad der forstås ved forsyningspligtsydelser, disse ydelsers antal og den måde, hvorpå de ydes, er 
forskellig fra den ene medlemsstat til den anden og fra sektor til sektor, alt efter hvilke traditioner og 
ordninger der findes i landene. Senest har den tekniske udvikling, globaliseringen af økonomierne og 
ændringerne i brugernes forventninger medført en række nødvendige tilpasninger. 
4. Denne udvikling har skabt uro med hensyn til disse ydelsers fremtid, ligesom der er opstået bekymring 
for beskæftigelsen og den økonomiske og sociale samhørighed. Forsyningspligtsydelserne har betydelig 
økonomisk vægt. F. eks. repræsenterer de offentlige virksomheder, der blot tegner sig for en del af dem, 
alene ca. 9% af beskæftigelsen, 11% af aktiviteten uden for landbrugssektoren og 16% af investeringerne 
i Fællesskabet. Modernisering og videreudvikling er således væsentlig, fordi disse ydelser bidrager til at 
forbedre Europas konkurrenceevne, øger den sociale solidaritet og forbedrer borgernes livskvalitet. 
Kommissionen vil derfor redegøre for det grundlag, som dens politik på dette område hviler på, og for sine 
fremtidige mål. 
Den Europæiske Union må styrkes og udvidelsen forberedes- Kommissionens udtalelse til regeringskonferencen,COM(96) 
90 endel. udg., 28. februar 1996: 
"EU-samarbejdet, som er baseret på en række værdier, der er fælles for de europæiske samfund, kombinerer en række 
demokratiske træk - respekt for menneskerettighederneog retsstatsprincippet- med de træk, der er karakteristiske for en 
åben økonomi baseret på markedskræfternes dynamik, solidaritet og samhørighed. Blandt disse værdier skal nævnes 
borgernes adgang til universelle tjenester eller almennyttige serviceydelser, der fremmer solidaritets- og 
ligebehandlingsmålene" 
Det Europæiske Råd i Cannes, 26. - 27. juni 1995- Formandskabets konklusioner- SN 211/95, punkt A 1.1.7. 
HVAD MENES DER ? 
Forsyningspligtsydelser 
Der er tale om serviceydelser, der eventuelt ydes på forretningsmæssigt grundlag, og som de 
offentlige myndigheder betragter som værende af almen interesse. De skal derfor opfylde bestemte 
betingelser. 
Tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse 
De omhandles i traktatens artikel 90 og betegner ydelser af forretningsmæssig karakter, der tjener 
et almennyttigt formål. Medlemsstaterne kræver derfor, at de opfylder bestemte betingelser. Der er 
navnlig tale om ydelser inden for transport, energi og kommunikation. 
Offentlige tjenester 
Dette udtryk har en dobbelt betydning, idet det både betegner den enhed, der frembringer ydelsen, 
og selve ydelsen. For at fremme eller muliggøre denne form for virksomhed af almen interesse kan 
de offentlige myndigheder pålægge de udbydende virksomheder bestemte pligter i forbindelse med 
de offentlige tjenester, de yder, f.eks. inden for land-, luft- og jernbanetransport samt 
energiforsyning. Forpligtelserne kan gælde på landsplan eller regionalt. Ofte forveksles imidlertid 
offentlige tjenester med den offentlige sektor (det offentlige), dvs. opgaver med status, målgruppe 
med ejere. 
Alment tjenesteudbud 
Dette endnu ikke helt fastlagte begreb er indført af fællesskabsinstitutionerne. Hermed defineres en 
række almennyttige krav, som f. eks. telekommunikations- og posttjenester skal opfylde i hele 
Fællesskabet. Disse forpligtelser tager sigte på overalt at sikre adgang til bestemte, kvalitativt 
tilfredsstillende minimumstjenester til en overkommelig pris. 
I. FORSYNINGSPLIGTSYDELSER: 
ET CENTRALT ELEMENT I DEN EUROPÆISKE SAMFUNDSMODEL 
5. Fællesskabet går ind for en åben markedsøkonomi baseret på solidaritet og social samhørighed. 
A. I BORGERNES TJENESTE 
1. Fælles værdier 
6. De europæiske samfund lægger stor vægt på forsyningspligtsydelserne, som tilfredsstiller 
grundlæggende behov. Den enhedsskabende funktion, som disse ydelser har, går videre end til dækning 
af materielle behov. De har nemlig også en symbolsk dimension, idet de udgør holdepunkter for borgerne, 
der knytter dem stærkere til samfundet. De er således en del af den kultur, hvormed borgerne i de 
europæiske lande identificerer sig, også i deres daglige tilværelse. 
7. Det er varetagelsen af almene interesser, som f. eks. forsyningssikkerheden, miljøbeskyttelsen, den 
økonomiske og sociale solidaritet, fysisk planlægning og forbrugerinteresser, der er afgørende for, hvilke 
opgaver de virksomheder, der udbyder forsyningspligtsydelser, tildeles, og for deres eventuelle særlige og 
eksklusive rettigheder. Forbrugerne forventer især kvalitetsservice til en overkommelig pris. Også de særlige 
økonomiske forhold, der gør sig gældende for de pågældende aktiviteter, tages i betragtning. Disse ydelser 
har desuden store indirekte virkninger på økonomien og samfundet som helhed, for ofte udnyttes sjældent 
forekommende ressourcer og betydelige langfristede investeringer kan være nødvendige. Der må derfor 
lægges vægt på forskellige vigtige principper for deres virke: kontinuitet, lige adgang, samfundshensyn og 
gennemsigtighed. 
8.1 centrum for alle disse overvejelser er almenvellet, som i vore samfund indebærer sikkerhed for adgang 
til de ydelser, der betragtes som væsentlige, og forfølgelse af prioriterede mål. Disse ydelser står således 
til rådighed for hele samfundet og alle borgerne. Det samme gælder på fællesskabsplan for det almene 
tjenesteudbud. 
2. Forskellige organisationsformer 
9. Der er store forskelle i den måde, forsyningspligten er organiseret på mellem de forskellige lande og 
regioner, og mellem de forskellige sektorer. Samme opgaver udføres således forskelligt afhængigt af de 
geografiske eller tekniske forhold, politisk og administrativ organisation, historie og traditioner. 
10. Disse ydelser kan udbydes - som monopol eller på markedsvilkår - enten af private virksomheder, 
offentlige organer eller af partnerskaber mellem offentlige og private deltagere. Virksomheden eller driften 
kontrolleres nogle steder af lokale, andre steder af regionale eller nationale myndigheder med forskellige 
beføjelser og status. Forholdet mellem kontrolmyndigheden og tjenesteudbyderen kan være meget 
forskelligt. 
11. Denne mangfoldighed kan føre til begrebsmæssig forvirring. Man kan således fejlagtigt blande den 
offentlige sektor og offentlige ydelser sammen og dermed tage fejl af status og opgaver, ejer og målgruppe3. 
Det er det almennyttige formål, dvs. opgaverne og betingelserne for disses udførelse, som europæisk politik 
tager sigte på og ikke virksomhedernes forskellige status. 
12. De mange forskellige organisationsformer er under alle omstændigheder en udfordring for den 
økonomiske integration i Europa. Mangfoldigheden er imidlertid ikke en hindring for integrationen, men en 
kilde, hvorfra der kan hentes ideer til, hvilke organisationsformer der er mest egnede til at imødekomme det 
almennyttige formål, i en økonomisk sammenhæng, der bestandigt ændrer sig, og hvilke der er mest 
effektive med henblik på at videreføre den europæiske integration. 
3. Forandringer, som må udnyttes 
13. Betingelserne for at udbyde forsyningspligtsydelser har på det seneste ændret sig meget og er vidt 
forskellig fra tidligere. De vigtigste parametre for denne udvikling er følgende: 
forbrugerne søger i højere grad at gøre deres rettigheder og krav som brugere af disse ydelser 
gældende, herunder også på europæisk plan, og stiller større krav med hensyn til udvalg, kvalitet 
og pris; 
konkurrencen på verdensplan tvinger aftagervirksomhederne til at forlange billigere takster, som 
svarer til dem, som deres konkurrenter får; 
i modsætning til årene efter 2. verdenskrig synes privat finansiering idag mindre vanskelig at 
fremskaffe end offentlig finansiering til vedligeholdelse og udvikling af infrastrukturnet; 
de nye teknologier er ved at ændre traditionen med monopoler især inden for telekommunikation, 
tv og transport, og herved åbnes mulighed for adgang til nye ydelser; 
i visse lande og for visse sektorers vedkommende er moderniseringen kommet for sent i gang. 
Tilpasninger er derfor vanskeligere. 
14. Oprettelsen af det indre marked og den skærpede konkurrence har fået forsyningsselskaberne til at tage 
udfordringerne som følge af de ændrede vilkår op og udnytte dem til at forbedre udbuddet og kvaliteten og 
sænke priserne. Denne udvikling foregår sideløbende med, at den økonomiske og sociale samhørighed 
gennemføres. Dermed bidrager Fællesskabet til moderniseringen og effektiviseringen af disse tjenester, 
således at de bevarer deres grundlæggende opgaver. Denne dynamik er nødvendig for videreudviklingen 
af den europæiske samfundsmodel, der skal ledsage unionsborgerskabet. 
Se definitioner på side 2 
B. DET ALMENNYTTIGE FORMAL OG DET INDRE MARKED -
EN GUNSTIG INDBYRDES PÅVIRKNING 
15. Markedskræfterne bevirker, at ressourcerne fordeles bedre og effektiviteten øges. Dette kommer især 
forbrugerne til gode, der får en bedre kvalitet for en mindre pris. Der er dog grænser for, hvor stor en 
indflydelse disse mekanismer må få, idet der kan opstå risiko for, at en del af befolkningen udelukkes fra 
fordelene, og for, at videreudviklingen af den sociale og regionale samhørighed bremses. Det er så de 
offentlige myndigheders opgave at sørge for, at det almennyttige formål tages i betragtning. Kommissionen 
lægger i denne forbindelse følgende til grund for sin indsats: 
1. Mangfoldigheden 
16. Fællesskabet søger at udvikle den europæiske samfundsmodel ved at tage udgangspunkt i de 
forskelligartede forhold, som gør sig gældende for forsyningspligtsydelserne i Europa, dvs. 
i den neutralitet over for, om virksomhederne og deres personale har offentlig eller privat status, 
der sikres ved traktatens artikel 222. Fællesskabet stiller på ingen måde krav om, at virksomheder, 
der udbyder forsyningspligtsydelser, skal have offentlig eller privat status, og derfor heller ikke om 
privatisering. Fællesskabet ser på konkurrencebegrænsende adfærd på samme måde, uanset om 
der er tale om offentlige eller private virksomheder; 
i medlemsstaternes frihedX\\ at definere, hvad de forstår ved forsyningspligtsydelser, og til at bevilge 
de særlige eller eksklusive rettigheder, der er nødvendige for at sikre de pågældende virksomheder 
disse opgaver, regulere deres forvaltning og eventuelt, i overensstemmelse med traktatens artikel 
90, tilse, hvorledes de finansieres. 
17. Denne respekt for, hvorledes man på nationalt plan indretter sig økonomisk og arbejdsmarkedsmæssigt, 
er om noget udtryk for nærhedsprincippet. Det er således op til medlemsstaterne at foretage de 
grundlæggende samfundsvalg, og Fællesskabet begrænser sig til at undersøge, hvorvidt disse valg er 
forenelige med de forpligtelser, man har indgået på europæisk plan. 
18. Det skal desuden fremhæves, at traktatens artikel 90 hverken gælder for andre områder end de 
økonomiske (dvs. ikke for f. eks. tvungen skolegang eller social tryghed) eller for udøvelse af offentlig 
myndighed (sikkerhed, retsvæsen, diplomati, familieret). Det bidrag, som forsyningspligtsydelserne yder til 
de forskellige fællesskabspolitikker, er dog væsentligt, og der vil derfor ske en udvikling af samarbejdet og 
af partnerskaberne om disse ydelser på europæisk plan. Imidlertid kan almennyttige ydelser af ikke 
økonomisk karakter, men som indebærer udøvelse af offentlig myndighed, ikke behandles på samme måde 
som forsyningspligtsydelser generelt. Som anført i traktaten kan Fællesskabets bestemmelser på dette 
område således kun være supplerende. 
2. Ligevægt - Fællesskabets mål 
19. Den virkelige udfordring ligger i samspillet mellem på den ene side den fri omsætning og konkurrence 
samt økonomisk effektivitet og dynamik, som det indre marked medfører, og på den anden side det omfang, 
i hvilket der tages hensyn til de almennyttige formål. Dette samspil må komme borgerne og samfundet til 
gode. Vanskeligheden ved at finde denne balance skyldes udviklingen - det indre marked uddybes, de 
offentlige tjenesters opgaveområde ligger ikke fast, og nye krav må tilfredsstilles. 
20. Fællesskabet anlægger derfor en progressiv strategi og søger en dynamisk ligevægt. De 
forsyningspligtsydelser, der hviler på et økonomisk grundlag, er derfor i princippet undergivet de regler, som 
Fællesskabet har vedtaget med henblik på indførelsen af det indre marked. Dette gælder også 
monopolerne, der kan hindre, at det indre marked fungerer tilfredsstillende, især som følge af den 
udelukkelse, de medfører. Således er anvendelsen af disse regler ei incitament til, at disse ydelser 
tilpasses, men på en måde, der er forenelig med almenvellet. 
21. Udbyderne af forsyningspligtsydelser er undtaget fra traktatens regler, for så vidt disse hindrer 
udførelsen af de opgaver, som de udbydende selskaber er pålagt. Uanset om disse opgaver er overdraget 
til offentlige eller private virksomheder, indeholder traktatens bestemmelser ikke retningslinjer for, hvorledes 
de skal udføres. Således er undtagelsen undergivet det nærhedsprincip, der er indeholdt i traktatens artikel 
90, og som gør det muligt at opnå den bedste ligevægt mellem forpligtelserne og opgaverne, mellem mål 
og midler. Dette princip sikrer som følge af sin generelle formulering ligevægten i udviklingen og 
fremskridtene, hensyntagen til medlemsstaternes forskellige situationer og mål samt til de forskellige 
tekniske og budgetmæssige krav, der gør sig gældende i de forskellige sektorer. Herved skabes yderligere 
en optimal synergi mellem markedseffektivitet og almenvellet, idet det sikres, at de valgte løsninger ikke i 
urimelig grad bringer forstyrrelse i det indre marked og ikke påvirker samhandelen på en måde, der er i 
modstrid med Fællesskabets interesser. 
22. Hidtil har resultaterne af dette samspil været positive både hvad angår disse ydelsers effektivitet og 
anvendelsen af reglerne. 
23. Effektiviteten og kvaliteten af forsyningspligtsydelserne i Fællesskabet tåler i alle henseender 
sammenligning med ydelserne i andre områder af verden. I Europa er f. eks. energiforsyningen meget 
pålidelig, sikkerheden inden for lufttransporten er høj og kvaliteten af radio- og tv-udsendelser er god. Dette 
skyldes i hvert fald delvis de rammer, der er udstukket på europæisk plan, der begrænser misbrug, 
opmuntrer til en gennemsigtig forvaltning og kræver klare og præcise udbudsbetingelser til gavn for 
almenvellet. Således er konkurrencebestemte effektivitetsforbedringer et af de bedste midler til at nedsætte 
priserne og gøre ydelserne opnåelige for en større kreds af borgere. Herved bliver virksomhederne, især 
de små og mellemstore virksomheder, desuden mere konkurrencedygtige. Men situationen er alligevel ikke 
tilfredsstillende på mange områder og bestræbelserne på at forbedre kvaliteten og øge 
omkostningseffektiviteten for disse ydelser kan i mange tilfælde kræve omlægninger og en stor indsats til 
effektivitetsforbedringer. 
24. Fællesskabet har håndhævet reglerne objektivt under overholdelse af både erhvervs- og 
arbejdsmarkedsmæssige samt politiske interesser. Det er Ministerrådet og Parlamentet, der har vedtaget 
rammelovgivningen. Samtlige regler om luft- og jernbanetransport samt elforsyning er blevet vedtaget af 
Rådet med enstemmighed, og inden for telekommunikation og postvæsen har Rådet og Parlamentet fastsat, 
hvad der forstås ved alment tjenesteudbud. Kommissionen har kun lejlighedsvis4 måttet træffe 
foranstaltninger på grundlag af artikel 90. Kommissionen har dog, inden den endeligt vedtog de enkelte 
foranstaltninger, sørget for at høre Europa-Parlamentet, Rådet, medlemsstaterne og de interesserede parter 
for at nå frem til det bredest mulige enighed. Således fik de to vigtigste direktiver, der er blevet vedtaget 
på grundlag af artikel 90, nemlig om teleterminalmarkedet og teletjenester, medlemsstaternes støtte i Rådet. 
25. Domstolen, der er appelinstans og fortolker af fællesskabsretten, har bekræftet disse akter og dermed 
bidraget til ligevægten. Den har bl. a. erkendt, at økonomiske overvejelser, f.eks. om den samlede 
finansielle rentabilitet og miljøbeskyttelsen, kan være en lovlige begrundelser5 i forbindelse med 
forsyningspligtsydelser. 
26.1 øvrigt har både Kommissionen, Parlamentet, Rådet og Domstolen ønsket at respektere de definitioner, 
der i medlemsstaterne anvendes for forsyningspligtsydelser, og som er en følge af deres sociokulturelle 
særpræg og den valgte samfundsmodel. 
Siden 1958 kun 8 direktiver og ændringer dertil, 7 afgørelser på grundlag af denne artikel. 
Corbeau-dommenaf 19.5.1993,sag C-320/91, Sml. s. 2565; Almeno-dommenaf 27.4.1994,sag C-392/92, Sml. I, s. 1509 
og dom afsagt af Retten i Første Instans, Ladbroke/Kommissionenaf 27.10.1994,sag T-32/93, Sml. II, s. 1994. 
3. Hensynet til almenvellet må fremmes på europæisk plan 
27. Den økonomiske integration, der har fundet sted i Europa som følge af det indre marked og 
samhørigheden, har øget dynamikken og effektiviteten og ført til, at almenvellet i højere grad tilgodeses ved 
udbudet af forsyningspligtsydelser og andre offentlige serviceydelser. Det er Kommissionen der har indført 
begrebet alment tjenesteudbud, som siden er blevet videreudviklet i beslutninger og resolutioner fra 
henholdsvis Europa-Parlamentet og Rådet og derefter omsat til praksis i de enkelte sektorer ved retsakter6. 
28. Grundlaget for dette princip er et ønske om at stille kvalitetsservice til rådighed overalt til en for alle 
overkommelig pris. Kriterierne herfor er følgende: lighed, almengyldighed, kontinuitet og smidighed, og 
følgende retningslinjer bør gælde: gennemsigtig forvaltning, prissætning og finansiering; kontrol, som 
udføres af uafhængige instanser. Selv om alle disse kriterier ikke altid er opfyldt på nationalt plan, har 
fastsættelsen af dem ved hjælp af det europæiske princip om alment tjenesteudbud ført til en udbygning 
af forsyningspligtsydelserne7. 
29. Begrebet alment tjenesteudbud er imidlertid fleksibelt, fordi dets indhold er udviklet gradvis i 
overensstemmelse med de enkelte sektorers strukturbestemte og tekniske særpræg og iboende behov. 
Begrebet er under alle omstændigheder fleksibelt og må tilpasse sig den tekniske udvikling, de nye krav 
til forsyningspligtsydelser og brugernes behov. 
30. Der er intet, der forhindrer medlemsstaterne i at udvide det almene tjenesteudbudsbegreb til at omfatte 
yderligere områder, blot de anvendte midler er i overensstemmelse med fællesskabsretten. For nogle 
ydelser indskrænker bestemmelserne sig endog til at overlade det til medlemsstaterne selv at træffe 
afgørelse om, hvorvidt der skal være tale om forsyningspligtsydelser, og om fastsættelse af kompensationer. 
Udviklingen af det almene serviceudbud i Europa respekterer forskelligheden ved konstant hensyntagen 
til de forskellige opfattelser af, hvad der forstås ved forsyningspligtsydelser, som landene fastlægger i 
overensstemmelse med deres egne traditioner og behov. 
31. I øvrigt kan det på visse betingelser af hensyn til almenvellet være nødvendigt, at det offentlige 
overtager en række opgaver. Det gælder fysisk planlægning, forsyningssikkerheden og miljøet. 
32. Med gennemførelsen af det indre marked får forbrugerne stillet stadig bedre ydelser til rådighed og 
europæiske virksomheder får forbedret deres konkurrenceevne på verdensplan. Det almene tjenesteudbud 
og forsyningspligtsydelserne bklragertil solidaritet og ligebehandling. Hermed forsvares almenvellet. De er 
således udtryk for den europæiske samfundsmodels krav og særlige egenskaber og skal ses som led i en 
politik, der forener markedsdynamik, samhørighed og solidaritet. 
Europa-Parlamentets beslutning af 22. januar 1993, EFT nr. C 42 af 15.2.1993, s. 240; af 6. maj 1004, EFT nr. C 205 af 
25.7.1994, s. 551 ; af 25. juni 1995, EFT nr. C 166 af 3.7.1995, s. 109; af 14. juli 1995, EFT nr. C 249 af 25.9.1995, s. 212 
Rådets resolutioner af 22. juli 1993, EFT nr. C 213 af 6.6.1993, s. 1 ; af 7. februar 1994, EFT nr. C 48 af 16.2.1994, s 1 ; af 
22. december 1994, EFT nr. C 379 af 31.12.1994.S. 4; af 18. september 1995, EFT nr. C 258 af 2.10.1005,s.1 
Se eksemplet med telekommunikation i punkt 35 
FÆLLESSKABETS BIDRAG: DYNAMIK, FLEKSIBILITET, SOLIDARITET 
A. EN SEKTORBESTEMT STRATEGI 
33. De principper og den strategi, der tidligere er beskrevet, søger at kombinere den dynamik, der opnås 
ved åbningen af markederne, med opfyldelsen af almenhedens behov på europæisk og nationalt plan. 
Kommissionen har truffet initiativer i denne retning inden for områder som telekommunikation, postvæsen, 
transport og energi. Disse sektorer er overbevisende eksempler på, hvorledes det indre marked på en for 
forbrugeren tilfredsstillende måde kan sikre og forbedre leveringen af forsyningspligtsydelser på grundlag 
af forpligtelser til alment tjenesteudbud eller forpligtelser til offentlige tjenesteydelser. I alle tilfælde har 
fremgangsmåden været fleksibel og taget hensyn til hver enkelt sektors særlige karakteristika, 
nærhedsprincippet og ønsket om at opnå det bedste resultat for alle. Fremgangsmåden har altid været 
gradvis og åben over for parternes ønsker. 
•^Telekommunikation 
34. Kommissionens strategi på telekommunikationsområdet tager sigte på at forbedre den service, 
der ydes over for EU-borgerne, ved at øge udbuddet af tjenester, samtidig med at kvaliteten 
forbedres, og der sikres en rimelig pris. Åbningen af markederne er sket gradvis på grundlag af en 
nøje fastlagt tidsplan. Som følge af en række forslag fra 1987 har forbrugerne frit kunne bestemme, 
hvilken fast eller mobil telefonforbindelse de ønsker, og det samme gælder for telefax og modem. 
Senere er der truffet foranstaltninger for at gøre det muligt at vælge frit mellem mindst to 
mobiltelefonoperatører eller satellittjenester. Senest den 1. januar 1998 (2003 for visse landes 
vedkommende) bliver infrastrukturer og markeder for taletelefoni givet fri. Med henblik herpå vil de 
regulerende organer blive adskilt fra operatørerne, og de offentlige net åbnes for andre operatører. 
35. Denne åbning af markederne og af infrastrukturerne skal ses i sammenhæng med definitionen 
af forpligtelser til et alment tjenesteudbud. Således har Fællesskabet anmodet medlemsstaterne om 
at pålægge deres operatører at sikre leveringen af en lang række grundlæggende tjenester. Ifølge 
Kommissionens meddelelse fra 1996 om det almene tjenesteudbud indebærer dette adgang for alle, 
til en rimelig pris, til et net, der muliggør tale-, data- og telefaxoverførsel, samt til en tjeneste for 
taletelefoni. I forbindelse hermed er der fastlagt en plan for markedsdeltagernes finansiering af 
omkostningerne i forbindelse med denne tjeneste. Det er fastsat, at indholdet af det almene 
tjenesteudbud skal gennemgås mere regelmæssigt fra 1998. Den vedtagne dynamiske strategi tager 
således sigte på at tilpasse tjenesterne til den teknologiske udvikling, forbrugernes behov og de 
krav, der måtte findes at være i almenhedens interesse. Behandlingen af telekommunikation som 
et alment tjenesteudbud har allerede haft en positiv indvirkning på, hvorledes 
telekommunikationstjenester defineres på nationalt plan. F.eks. anvendelsen af princippet om, at der 
skal sikres adgang til en rimelig pris for alle, herunder også personer, der er i vanskeligheder af 
sociale, helbredsmæssige eller økonomiske årsager. Dette princip var tidligere ikke anerkendt i en 
række af medlemsstaterne, men er nu blevet indført gennem det almene tjenesteudbud. 
36. I nogle medlemsstater, som er forud for tidsplanen, bliver telefontjenester, især 
mobiltelefontjenester, allerede udbudt af nye operatører, og dette har medvirket til at øge 
udbredelsen af telefonen og udbuddet af nye tjenester. Et mere åbent marked vil gøre det lettere for 
telefontjenesterne at tilpasse sig de teknologiske omvæltninger, der er i gang, gøre det lettere at 
tilfredsstille forbrugernes stadig mere forskelligartede forventninger og sætte priserne ned. 
**" Postvæsen 
37. De foranstaltninger, Kommissionen foreslog i juli 1995 er under behandling i Europa-Parlamentet 
og Rådet. De omfatter indførelse af fælles regler for udvikling af postsektoren og forbedring af 
servicekvaliteten samt en gradvis og kontrolleret åbning af markederne for konkurrence omkring år 
2000. 
38. Hovedformålet med forslagene er at sikre et alment udbud af posttjenester på lang sigt. Et 
alment udbud skal omfatte sikring af en god kvalitet på hele territoriet, med faste garanterede 
leveringer til en pris, der er rimelig for alle. Det omfatter afhentning, transport, sortering og 
udbringning af post, samt, med visse vægt- og prismæssige begrænsninger, udbringning af 
publikationer, kataloger og pakker. Det omfatter anbefalede forsendelser og forsendelser med 
værdiangivelse. Både indenlandske og grænseoverskridende forsendelser skal være omfattet. 
Udbuddet skal desuden leve op til kravene om stabilitet, fortrolighed, neutral og lige behandling samt 
fleksibilitet. 
39. For at sikre finansieringen af det almene tjenesteudbud er det forudset, at en af sektorerne skal 
være forbeholdt operatørerne af det almene udbud. Omfanget af den forbeholdte sektor vil blive 
bestemt af to kriterier: vægt og pris. I øjeblikket undersøges spørgsmålet om adresserede 
reklameforsendelser og indgående udlandspost. Omfanget af den forbeholdte sektor vil under alle 
omstændigheder blive taget op til fornyet overvejelse i år 2000, bl.a. på baggrund af udviklingen på 
det teknologiske, økonomiske og sociale område. 
40. En yderligere finansiering af de almene tjenester kan desuden opnås ved, at de kommercielle 
operatører pålægges visse forpligtelser til gengæld for deres tilladelser, f.eks. i form af finansielle 
bidrag til en udligningsfond. Det er endvidere hensigten at holde de regulerende myndigheder og 
posttjenesteoperatørerne adskilt. 
"** Transport 
41. Inden for sektoren civil luftfart hårde nationale selskaber ofte monopol i deres tilhørsland, hvilket 
undertiden gør det muligt at foretage en udligning mellem de aktiviteter, der er økonomisk rentable 
og de ikke-rentable aktiviteter, som de er pålagt i kraft af deres forpligtelser til offentlige 
tjenesteydelser. De tre "luftpakker" fra 1987, 1990 og 1993 har åbnet markederne gradvis, samtidig 
med at forsyningspligten er fastholdt. 
42. Hvad angår forbindelser til fjerntliggende områder og regionale forbindelser med ringe trafik, som 
er af vital betydning for regionaludviklingen, men ikke økonomisk levedygtige, hvis de overlades til 
markedskræfterne, giver reglerne således medlemsstaterne ret til at anvende forpligtelsen til offentlig 
tjenesteydelse på en bestemt rute, at vælge en enetransportør på grundlag af et udbud i EU og at 
anvende finansiel kompensation for at sikre forbindelserne. Offentlighedens indgreb på markedet er 
således begrænset til det strengt nødvendige. 
43. Nu, hvor processen er ved at være afsluttet, må det konstateres, at åbningen af de europæiske 
markeder har gjort det muligt at sikre ruterne, og at yde brugerne en betydelig forbedret service. 
Konkurrencen er blevet skærpet, både med hensyn til forbindelser og priser, hvilket har gjort det 
muligt for nye grupper af borgere at benytte sig af flytransport. 
44. De bestemmelser, der giver mulighed for frit at udføre søtransport inden for medlemsstaterne 
("cabotage"), giver medlemsstaterne ret til, uden at foretage nogen diskriminering mellem EU-
reddere, at pålægge forpligtelser til offentlige tjenesteydelser, som en betingelse for at drive 
ruteforbindelse til, mellem og fra øer. Medlemsstaterne skal begrænse sig til kun at inddrage 
overvejelser om, hvilke havne der skal besejles, hyppighed, evne til at levere tjenesten, priser og 
besætning. I øvrigt har Kommissionen i sin meddelelse "Moden ny søfartsstrategi"foreslået offentlig 
finansiering for at støtte tjenester med forsyningspligt. 
45. Hvad angår landtransport (jernbane, landevej, indre vandveje) henvises der i selve traktaten 
(artikel 77) til visse forpligtelser, der har sammenhæng med begrebet offentlig tjenesteydelse. Rådet 
vedtog i 1969 en række forordninger, som fortolkede denne artikel og havde til formål at sikre, at der 
kunne leveres passende transportydelser, som kan bidrage til en varig udvikling, social samhørighed 
og regional ligevægt. Der er allerede gjort store fremskridt med hensyn til åbning af markederne for 
landtransport, og der er i fuldt omfang taget hensyn til, hvor vigtigt det er at sikre at kvaliteten af de 
offentlige tjenesteydelser på dette område. 
46. I sin grønbog om "borgernes transportnet" har Kommissionen bekræftet denne strategi og 
samtidig understreget, at det er nødvendigt at forbedre effektiviteten af disse regulerede offentlige 
tjenesteydelser. Tilsvarende har Kommissionen, når det gælder jernbanetransport, for nylig i en 
hvidbog gentaget sine forslag fra 1995 om at åbne markederne for fragt og international 
passagertransport, ligesom den har bebudet en undersøgelse af, hvilke der vil være de bedste 
praktiske midler til at indføre markedsregulering inden for den indenlandske passagertransport, 
under hensyntagen til de krav, der må stilles til en offentlig tjenesteydelse. Der er i 1996 fremsat to 
andre forslag med henblik på at styrke det indre marked for passagertransport ad landevej. Disse 
forslag tager fuldt ud hensyn til proportionalitetsprincippet og bestemmelserne vedrørende offentlige 
tjenesteydelser. 
«s* Elektricitet 
47. Det direktivforslag, som i øjeblikket er under behandling, tager sigte på gradvis at åbne 
elektricitetssektoren for nye operatører over en periode på ni år. Af hensyn til de meget langsigtede 
investeringer, som er karakteristiske for denne sektor, og for at tage hensyn til de nationale 
systemers forskelligartethed, er medlemsstaterne blevet tilbudt to valgmuligheder: enten adgang til 
nettene for tredjeparter, eller systemet med en eneaftager. Det tilfalder medlemsstaterne at 
bestemme, hvilke parter der kan komme på tale, dog på visse betingelser. 
48. Den foreslåede løsning er baseret på fri konkurrence, samtidig med at det er mulig for 
medlemsstaterne at pålægge en vis forsyningspligt. I overensstemmelse med nærhedsprincippet 
skal disse forpligtelser defineres af medlemsstaterne på grundlag af målsætninger af generel 
interesse og principperne om åbenhed, objektivitet og lige behandling. 
49. Kommissionen er overbevist om, at denne politik vil resultere i en nedsættelse af 
energiudgifterne for den europæiske industri og dermed styrke dens konkurrenceevne på 
internationalt plan. De lavere priser vil også komme forbrugerne til gode. 
50. Kommissionen vil foretage en midtvejsevaluering af direktivet, som vil blive revideret ni år efter 
dets ikrafttræden. 
10 
«r Radio og TV 
51. I de fleste af medlemsstaterne er TV og radio forsyningspligtsydelser, uanset de 
strukturmæssige og teknologiske ændringer, der berører disse markeder. De spørgsmål om 
hensyntagen til offentligheden, som berører denne sektor, vedrører hovedsagelig udsendelsernes 
indhold og er knyttet til moralske og demokratiske aspekter, såsom pluralisme, informationsetik og 
beskyttelse af individets integritet. De midler, der tages i anvendelse for at tage hensyn til disse 
spørgsmål, varierer meget fra den ene medlemsstat til den anden eller fra en region til en anden, 
specielt når det drejer sig om deres finansiering. 
52. Den vigtigste fællesskabets lovgivning rettet mod denne sektor er direktivet om "fjernsyn uden 
grænser" fra 1989. Det udgør retsgrundlaget for den frie bevægelighed for TV-udsendelser, idet det 
koordinerer de nationale regler, som kunne skabe juridiske hindringer for den frie bevægelighed. De 
koordinerede områder er reglerne for fremme af produktion og distribution af TV-programmer, 
reklame og sponsorvirksomhed, beskyttelse af mindreårige og retten til berigtigelse. 
Medlemsstaterne skal sikre frihed til modtagelse og må ikke forhindre videretransmission af 
udsendelser fra andre medlemsstater af årsager, der falder inden for de koordinerede områder. 
Direktivet er ved at blive revideret af Europa-Parlamentet og Rådet, idet man ønsker en nærmere 
præcision og ajourføring af de i øjeblikket gældende regler. 
53. Desuden gør konkurrencereglerne det muligt at forhindre misbrug af en dominerende stilling, 
ligesom det gennem kontrol med virksomhedssammenslutninger søges undgået, at der opstår 
markeder, der beherskes af nogle få eller én enkelt virksomhed. 
11 
B. ANDRE FÆLLESSKABSPOLITIKKERS BIDRAG 
54. EU's bidrag til udviklingen af tjenester med forsyningspligt tager sigte på mere end blot udviklingen af 
det indre marked, idet det også omfatter aktiviteter, der indgår i de forskellige fællesskabspolitikker. Af 
sådanne aktiviteter kan nævnes: 
udarbejdelse af standarder, som skal sikre at de forskellige netværk kan forbindes og fungere 
sammen; udarbejdelse af certificeringssystemer; 
europæiske udviklingsplaner for de store transeuropæiske infrastrukturnet inden for transport, 
energi og telekommunikation, som er rygraden i informationssamfundet; samordning af politik og 
tilvejebringelse af finansiering af disse infrastrukturer; 
støtte til investeringsprojekter, som led i politikken for den økonomiske og sociale samhørighed, 
bl.a. til infrastrukturer i de dårligst stillede områder i Fællesskabet og til områder under industriel 
omstilling samt til projekter, der tager sigte på mere generelt at fremme forsyningspligtsydelser, og 
som gennemføres i partnerskab med lokale og regionale aktører; 
forsknings- og udviklingsaktiviteter inden for sektorer med forsyningspligt, såsom jernbane- eller 
flytransport, det audiovisuelle område, informationsteknologi, almen uddannelse og 
erhvervsuddannelse, sundhed; 
udveksling af fremgangsmåder og erfaringer mellem lovgivende og tilsynsførende myndigheder 
samt operatører, f.eks. vedrørende finansieringsmetoder, prisfastsættelse og servicering af 
borgerne8. 
I forbindelse med alle disse aktiviteter er Kommissionen især opmærksom på kravet om et sundt og 
bæredygtigt miljø og på forbrugernes interesser. Således træffer Fællesskabet foranstaltninger, der tager 
sigte på at øge valgmuligheder, kvalitet, åbenhed, adgang til objektiv information, adgang til hurtige og 
udgiftsmæssigt overkommelige retsmidler samt medbestemmelse. 
55. Ingen af disse fællesskabsaktiviteter vil dog være effektive, medmindre de forskellige aktører indbyrdes 
skaber den nødvendige synergi. Partnerskaber mellem offentlige og private sektorer må spille en afgørende 
rolle, specielt når det gælder investering og forskning. Men der bør ligeledes etableres partnerskaber 
mellem sektorerne på regionalt, nationalt og europæisk plan. 
56. Hvad angår tjenester af ikke-økonomisk art9, vil forskellige samarbejdsaktiviteter, som er iværksat på 
europæisk plan, kunne støtte eller supplere de nationale foranstaltninger, f.eks. når det gælder 
beskæftigelse, social sikring, offentlig sundhed, uddannelse og kultur. Fællesskabet tilskynder til samarbejde 
mellem medlemsstaterne omkring bekæmpelsen af kræft. Udvekslings- og samarbejdsprogrammerne på 
uddannelsesområdet, "Leonardo" og "Socrates", har betydning for et stort antal studerende og unge 
arbejdstagere. Endelig støtter Fællesskabet foranstaltninger til bevarelse eller fremme af den europæiske 
kulturarv. Disse aktioner forudsætter naturligvis ikke harmonisering på europæisk plan. De udgør et 
supplerende bidrag fra Fællerskabet til områder af generel interesse, og de er af afgørende betydning for, 
at EU's målsætninger om samhørighed og solidaritet kan realiseres. 
Et eksempel af denne art inden for offentlig transport er omtalt i den nylige meddelelse fra Kommissionen om "Borgernes 
transportnet", KOM(95) 601 endelig udg. af 23. januar 1996. 
Se punkt 18. 
12 
III. MÅLSÆTNINGER FOR FREMTIDEN 
57. Fællesskabets målsætning er at støtte den europæiske økonomis konkurrenceevne i en verden, der 
bliver stadig mere konkurreceorienteret, og at sikre forbrugeren større valgmuligheder, bedre kvalitet og 
lavere priser. Samtidig bidrager Fællesskabet gennem sine politikker til at øge den økonomiske og sociale 
samhørighed mellem medlemsstaterne og til at begrænse en række uligheder. Denne målsætning, som er 
nedfældet i traktaten, søges især realiseret gennem strukturfondene og de transeuropæiske net. De 
tjenester, der leverer forsyningspligtsydelser, spiller i denne forbindelse en afgørende rolle, idet de bidrager 
til den økonomiske og sociale samhørighed og til at skabe økonomiske resultater. Fællesskabet lægger 
vægt på, at disse tjenester kan udføre deres opgaver, samtidig med at deres effektivitet øges. 
58. Betydningen af at sikre denne ligevægt blev understreget af stats- og regeringscheferne på deres møde 
i Cannes i juni 199510: 
"Det Europæiske Råd bekræfter atter, at det lægger vægt på, at indførelsen af øget konkurrence inden for mange sektorer 
med det formål at lægge sidste hånd på gennemførelsen af det indre marked, kan forenes med de økonomiske opgaveraf 
almen interesse, der trænger sig på i Europa, navnlig for så vidt angår en afbalanceret fysisk planlægning, ligebehandling 
af borgerne- herundermænds og kvinders lige rettigheder og lige muligheder- en kvalitetsprægetog permanent service 
over for forbrugerne samt beskyttelse af strategiske interesser på lang sigt". 
59. Både dette politiske budskab og de igangværende omvæltninger gør det nødvendigt klart at definere 
målsætningerne for fremtiden. I denne forbindelse har Kommissionen til hensigt på europæisk plan at 
fremme tjenester med forsyningspligt på tre fronter: bedst mulig udnyttelse af de aktiviteter, der iværksættes 
for at fremme det indre marked og Europas konkurrenceevne; styrkelse af solidariteten og samordningen 
i Europa; anvendelse af fællesskabsinstrumenterne. I forbindelse med regeringskonferencen bør det drøftes, 
hvorledes en sådan strategi kan komme til udtryk i traktaten. 
A. ET EUROPÆISK PERSPEKTIV 
1. Bedst mulig udnyttelse af aktiviteterne til fremme af Europas konkurrenceevne 
60. Den sektorvise åbning af markederne, der er indledt inden for de økonomiske sektorer, og specielt inden 
for netværkstjenesterne, samt indførelsen af forpligtelser til alment tjenesteudbud fortjener at blive ført 
videre, på baggrund af de positive virkninger, den har for forsyningspligtsydelserne og for Europas 
konkurrenceevne på verdensplan. Disse foranstaltninger bidrager således på afgørende vis til tjenesternes 
modernisering, hvilket gør det muligt for Europa bedst muligt at udnytte sine konkurrencemæssige fordele 
inden for de pågældende sektorer og sikre brugervirksomhedeme kvalitetstjenester til en lavere pris. 
61. Under alle omstændigheder vil Kommissionen fortsat spille en rolle som upartisk mægler. Desuden har 
Kommissionen til hensigt at anvende følgende principper i forbindelse med sin fremtidige politik for åbning 
af markederne: 
anvendelse af evalueringsværktøj til at bedømme tjenesterne med forsyningspligt med hensyn 
til drift, ydelse og konkurrenceevne. Disse evalueringer vil blive foretaget sektor for sektor. De vil 
gøre det muligt at finde frem til og videreformidle den bedste praksis, at fremme tilpasningen af 
tjenesterne til de teknologiske forandringer, nye brugerbehov og nye krav til sådanne ydelser. 
Kommissionen har allerede iværksat en undersøgelse for at kunne danne sig et overblik over de 
forskellige former for regulering og over metoderne til organisering og finansiering af 
netværkstjenester i medlemsstaterne; 
anvendelse af en trinvis fremgangsmåde baseret på høringer af de forskellige aktører (også 
forbrugerne); 
anvendelse af åbenhed på grundlag af en meddelelse om anvendelse af artikel 90-procedurerne. 
Det Europæiske Råd i Cannes den 26.-27. juni 1995 - Formandskabets konklusioner- SN 211/95, punkt A.1.1.7. 
13 
Denne fremgangsmåde skulle føre til en bedre udnyttelse af de iværksatte aktiviteter, til gavn for specielt 
udviklingen af det almene tjenesteudbud i Europa. 
62. Det er imidlertid vigtigt, at der hurtigt træffes beslutninger vedrørende de forslag, der er fremsat af 
Kommissionen. Denne forventer, at direktivet om åbning af det indre marked for elektricitet, som har været 
blokeret, snarest vil foreligge til vedtagelse. Den forventer ligeledes af Rådet og Europa-Parlamentet, at de 
vedtager forslagene om åbning af de internationale markeder for jernbanetransport af passagerer, åbning 
af markederne for jernbanetransport af gods og åbning af markederne for naturgas. Disse forslag tager 
hensyn til overvejelserne vedrørende forsyningspligt. 
2. Styrkelse af solidariteten og samordningen i Europa 
63. Målsætningen om solidaritet kunne føre til, at kriterierne vedrørende forsyningspligt udvides til andre 
aktiviteter på baggrund af de ovenfor omtalte evalueringer. Et antal af sektorerne har således en 
tværnational dimension, specielt af teknisk art. For disse sektorers vedkommende kan en hensyntagen til 
almenhedens interesse ikke ske optimalt på nationalt plan. Andre sektorer har også en europæisk 
dimension (f.eks. fysisk planlægning og miljøbeskyttelse). 
64. For at imødekomme behovene inden for disse sektorer og sikre størst mulig effektivitet og bedst mulig 
service kunne Fællesskabet se sig foranlediget til, under en nærmere fastsat form og på grundlag af de 
eksisterende beføjelser, at træffe nogle initiativer med henblik på at lette koordineringen mellem nationale 
organer af almen økonomisk interesse, f.eks. med hensyn til betingelser for offentlig finansiering og 
kontrolsystemer. Det kunne være nyttigt at arbejde i retning af en udvidelse af begrebet alment 
tjenesteudbud og forpligtelse til offentlig tjenesteydelse, specielt hvad angår tjenesternes kvalitet og 
brugerrettigheder. 
65. Omfanget af europæisk integration inden for visse sektorer kunne også give anledning til overvejelser 
om, hvilke midler der vil kunne øge koordineringen på europæisk plan med henblik på at overvåge de 
aktiviteter, der gennemføres af operatørerne og de tilsynsførende myndigheder inden for disse sektorer. I 
visse tilfælde kunne der tænkes etableret mere vidtgående samarbejde, som f.eks. den i øjeblikket drøftede 
oprettelse af et regulerende organ for flytrafikken11 
3. Anvendelse af fællesskabsinstrumenterne 
66. økonomisk og social samhørighed, en harmonisk udvikling af territoriet og beskyttelse af miljøet er 
målsætninger af fælles interesse i Europa. De forsyningspligtige tjenester har således målsætninger til 
fælles med en række af de fælles politikker, der iværksættes af Fællesskabet. 
67. Derfor vil Kommissionen energisk videreføre disse politikker, hvis synergi med de forsyningspligtige 
tjenester bør udnyttes bedre. Til næste år vil Kommissionen således forelægge Europa-Parlamentet, Rådet 
og Regionsudvalget et forslag til en udviklingsplan for Fællerska bet-områd et. Denne vil være baseret på 
henstillingerne i "Europa 2000p/us"-dokumentet, som vil tillægge de forsyningspligtige tjenester den 
betydning, der tilkommer dem. 
68. Kommissionen har til hensigt at opbygge de transeuropæiske net i overensstemmelse med de 
forpligtelser, stats- og regeringscheferne allerede har påtaget sig. Konsekvenserne af disse forpligtelser bør 
snarest drages, bl.a. på det finansielle plan. Nettenes potentiale er så stort, at etableringen af dem ikke bør 
udsættes yderligere. 
Se Kommissionens hvidbog "Bedre udnyttelse af luftrummet over Europa" - KOM(96) 57 endelig udg. 
14 
Hvad angår forskning understregede Kommissionen, at den forelagde sine første retningslinjer for det 5. 
rammeprogram (1990-2003), at det var absolut nødvendigt, at forskningen havde Fællerskabet-borgeren 
i centrum. 
69. Hvad angår de øvrige ydelser af almen interesse, såsom sundhed, social sikkerhed, uddannelse, vand 
og boliger, er det på nationalt eller regionalt plan, at disse væsentlige behov må sikres opfyldt. Fællesskabet 
råder imidlertid over nogle midler - samarbejde, finansiel støtte, koordinering - som I særlig grad bør 
anvendes til fordel for disse områder for at sikre lige muligheder og bekæmpe social udstødelse. 
B. EN HENVISNING I TRAKTATEN 
70. Unionen er i øjeblikket i færd med at drøfte en reform af sine institutioner og står over for en ny politisk 
etape. Derfor må debatten dreje sig om, hvilke midler der skal anvendes til at bekræfte og præcisere 
tilknytningen til den europæiske samfundsmodel og til de værdier, den hviler på, som Kommissionen også 
fastslog det i sin udtalelse til regeringskonferencen12. De tjenester, som har til opgave at levere 
forsyningspligtsydelser, indtager en central stilling i forhold til disse værdier. 
71. Én mulighed er ikke at ændre ved traktaten. Artikel 90 har bevist sin værdi, idet den har sikret et 
gavnligt samspil mellem liberalisering og hensyntagen til almenhedens interesse. Derfor vil det ikke være 
hensigtsmæssigt at ændre den. Desuden indeholder traktaten allerede forskellige instrumenter, der gør det 
muligt at tage en række midler i brug til støtte for den europæiske samfundsmodel og bl.a. til støtte for 
forsyningspligtsydelser: f.eks. de transeuropæiske net, forskning, forbrugerpolitik og økonomisk og social 
samhørighed. 
72. Kommissionen er imidlertid overbevist om, at forsyningspligtsydelserne bør indtage en plads inden for 
den europæiske opbygning, der svarer til den plads, de indtager blandt de fælles værdier, som de 
europæiske samfund bygger på. Derfor vil det være hensigtsmæssigt at skitsere en plan for udviklingen af 
forsyningspligtsydelserne i Europa og at betragte de midler, der er til rådighed hertil ud fra et 
helhedssynspunkt. 
73. Kommissionen anbefaler således over for regeringskonferencen, at der indsættes en henvisning i 
traktaten til dette område. Dette ville betyde, at der til artikel 3 skulle tilføjes et nyt litra u) med følgende 
ordlyd: 
"bidrag til fremme af forsyningspligtsydelser". 
74. Ved hjælp af programpunkterne i artikel 3 bekræftes det dermed, at forsyningspligtsydelserne allerede 
er en del af Fællesskabets aktionsområde. Der er imidlertid først og fremmest tale om områder, der 
henhører under medlemsstaterne. Uden at vedtage et nyt retsgrundlag, ville en sådan ændring så kunne 
fastslå, at forsyningspligtsydelserne er et aspekt, der bør tages hensyn til ved udformningen af 
Fællesskabets foranstaltninger og politikker. 
"Den politiske union må styrkes og udvidelsen forberedes" - Kommissionens udtalelse til Regeringskonferencen,KOM(96) 
90 af 28.2.1996. 
15 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 443 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer : CB-CO-96-459-DA-C 
ISBN 92-78-08845-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg