21. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/11 
f) Transportmidlets identitet 
Her anføres det anvendte transportmiddels art, nationalitet og registreringsnummer. I tilfælde af 
omladning anføres de forskellige transportmidler. 
g) Varebeskrivelse — Containernummer — Antal og art 
Her anføres tydeligt varernes art (vin, whisky, cigaretter, gasolie osv.), containernes identifikations­
numre, deres antal og art (løs vægt, flasker, kartoner osv.). Endvidere anføres der: 
— for alkoholholdige drikkevarer: antal hele liter og brøkdele heraf samt det reelle alkoholindhold (% 
vol.) ved 20° C 
— for mineralolier: antal liter eller i givet fald nettovægt i kilo samt temperaturen udtrykt i grader 
celsius 
— for forarbejdede tobaksvarer: 
— for cigarer, cerutter og cigaretter: antal 
— for røgtobak, skrå og snus: nettovægt i kilo. 
h) KN-kode 
Her anføres den til varen svarende kode i Den Kombinerede Nomenklatur. 
i) Værdi 
Her anføres værdien af de punktafgiftsbelagte varer. 
Forslag til Rådets direktiv om harmonisering af punktafgiftsstrukturerne for alkoholholdige 
drikkevarer og alkohol indeholdt i andre produkter 
KOM(90) 432 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 27. september 1990) 
(90/C 322/02) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 99, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I Rådets direktiv ... (*) er fastsat de mindstesatser og 
målsatser for punktafgifter, som medlemsstaterne skal 
anvende for alkohol, vin, øl og mellemklasseprodukter; af hensyn til en ensartet anvendelse af disse punktafgifter er 
det nødvendigt at fastsætte fælles definitioner for alle de 
pågældende produkter; 
det er hensigtsmæssigt, at disse definitioner bygger på dem, 
der benyttes i Den Kombinerede Nomenklatur, som udgør 
et anerkendt samlet system, der kan anvendes i beskat-
ningsøjemed; 
det er nødvendigt at sikre, at punktafgiften pålægges den 
faktiske mængde, der leveres eller attesteres manko; 
(i) EFT nr. C 250 af 18. 9. 1987, s. 4, og 
EFT nr. C 12 af 18. 1. 1990, s. 12 [KOM(89) 527 endelig udg.]. hvad angår øl frembyder det system, der består i at beskatte 
ølurten, store vanskeligheder i forbindelse med fastsættel­
sen af afgiften, hvilket kan forvride konkurrencen mellem 
Nr. C 322/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 12. 90 
bryggerierne, og det er derfor nødvendigt at sikre, at 
afgiften i hele Fællesskabet anvendes på den faktiske 
mængde af det færdige produkt, der forlader bryggeriet; 
hvad angår øl er der inden for visse grænser mulighed for at 
tillade medlemsstaterne at anvende punktafgiften på 
densitetsbånd på over en plato-grad, når øllet aldrig 
beskattes med en sats, der ligger under Fælleskabets 
mindstesats; 
hvad angår øl er det nødvendigt at finde frem til en fælles 
løsning, som gør det muligt for medlemsstaterne at 
anvende en reduceret punktafgiftssats for produkter fra 
små, selvstændige virksomheder, når denne reducerede sats 
ikke forvrider konkurrencen i det indre marked; 
med hensyn til øl og vin bør medlemsstaterne have 
mulighed for at afgiftsfritage produkter, der er fremstillet i 
hjemmet uden salg for øje; 
på grund af øls korte holdbarhed og dets fordærvelighed 
skal medlemsstaterne have mulighed for at godtgøre 
punktafgiften på øl, der destrueres som uegnet til forbrug; 
medlemsstaterne bør have mulighed for på et fælles 
grundlag at anvende en reduceret punktafgiftssats på cider 
og tilsvarende produkter med et alkoholindhold, der er 
lavere end det normale for vin (dvs. 8,5 % og derunder), og 
at anvende en reduceret punktafgiftssats på de mellemklas­
seprodukter, der benævnes »vins doux naturels« (hedvine), 
for så vidt disse reducerede satser ikke forvrider konkurren­
cen i det indre marked; 
i et indre marked er det nødvendigt at sikre, at mellemklas­
seprodukter beskattes som færdige produkter med de for 
sådanne produkter fastsatte satser og ikke med de satser, 
der gælder for de forskellige produkter, der indgår i deres 
fremstilling; det er derfor nødvendigt, at mellemklassepro­
dukter fremstilles i afgiftsoplag på grundlag af produkter, 
der er fritaget for punktafgift; 
der må på Fællesskabsplan foretages en præcis angivelse af, 
hvilke fritagelser der kan indrømmes de varer, som passerer 
grænserne; 
det er dog muligt at tillade medlemsstaterne at anvende 
deres egne betingelser for fritagelser, der er forbundet med 
endeligt forbrug på deres eget område; 
alkohol eller alkoholholdige drikkevarer i forarbejdede 
produkter beskattes efter mængde og med den for den pågældende alkohol eller alkoholholdige drikkevare 
gældende sats — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
AFSNIT A — ØL 
I. Anvendelsesområde 
Artikel 1 
1. Medlemsstaterne pålægger øl en punktafgift i henhold 
til bestemmelserne i dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne fastsætter deres satser i henhold til 
Rådets direktiv ... (*). 
Artikel 2 
I dette direktiv betegner ordet øl ethvert produkt, der 
henhører under KN-kode 2203. 
II. Fastsættelse af afgiften 
Artikel 3 
1. Den punktafgift, som medlemsstaterne opkræver for 
øl, fastsættes på grundlag af antallet af hektoliter/ 
platograd af det færdige produkt, som frigives til forbrug 
eller attesteres manko, og som overskrider en eventuel 
forud fastsat mængde. Ved fastsættelsen af punktafgiften 
for øl i henhold til bestemmelserne i direktiv ... ser 
medlemsstaterne bort fra brøkdele af en platograd. 
2. Medlemsstaterne kan opdele øl i kategorier omfatten­
de højst fire platograder og pålægge al øl inden for en given 
kategori samme punktafgiftssats pr. hektoliter. Disse 
satser, udtrykt i et beløb pr. hektoliter/platograd, skal altid 
være lig med eller højere end den mindstesats, der er fastsat 
i artikel 7a i direktiv ... 
Artikel 4 
1. Medlemsstaterne kan på følgende betingelser anvende 
en reduceret enhedssats for punktafgiften på øl, der brygges 
af små, selvstændige virksomheder: 
— den reducerede sats gælder ikke for virksomheder, der 
producerer over 60 000 hl øl p.a. 
(!) EFT nr. C 12 af 18. 1. 1990, s. 12 [KOM(89) 527 endelig udg.]. 
21. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/13 
— den reducerede sats må ikke ligge mere end 20 % under 
den normale, nationale punktafgiftssats 
— den reducerede sats må ikke ligge under den mindste­
sats, der er fastsat i artikel 7a i direktiv ... 
2. Medlemsstaterne påser, at de reducerede satser, de 
måtte fastsætte, på samme måde og efter enkle regler finder 
anvendelse på øl, der leveres på deres område fra små 
bryggerier beliggende i andre medlemsstater. vol., når disse opfylder definitionen i punkt 13, 
andetsidste afsnit, i bilag I til Rådets forordning (EØF) 
nr. 822/87 (i). 
2) Betegnelsen mousserende vin alle de produkter, der 
henhører under KN-kode 2204 10, 2204 21 10, 
2204 29 10 og 2206 00 91, for så vidt som disse 
produkter har et virkeligt alkoholindhold på 15 % vol. 
og derunder og, hvis det reelle alkoholindhold overskri­
der 13 % vol., kun indeholder alkohol opstået ved 
gæring. 
3. Med forbehold af sådanne vilkår, medlemsstaterne 
fastsætter for at sikre en ukompliceret anvendelse af 
fritagelsen, kan de afgiftsfritage øl, der fremstilles af en 
privatperson og forbruges af denne, af medlemmer af hans 
familie tilhørende samme husstand eller af hans ansatte 
eller gæster. 
Artikel 5 
Den punktafgift, der er betalt for øl, som trækkes ud af 
markedet og destrueres, fordi dets tilstand eller alder gør 
det uegnet til forbrug, kan godtgøres i henhold til de af 
medlemsstaterne fastsatte betingelser og procedurer. Hver 
medlemsstat sørger for, at disse betingelser og procedurer 
anvendes på samme vis over for øl, der er produceret i 
medlemsstaten, som over for øl, der leveres på dens område 
fra andre medlemsstater. 
AFSNIT B — VIN 
I. Anvendelsesområde 
Artikel 6 
1. Medlemsstaterne pålægger vin en punktafgift i 
henhold til bestemmelserne i dette direktiv. II. Fastsættelse af afgiften 
Artikel 8 
1. Den punktafgift, som medlemsstaterne opkræver for 
henholdsvis ikke-mousserende vin og mousserende vin, 
fastsættes på grundlag af antallet af hektoliter af det 
færdige produkt, som frigives til forbrug eller attesteres 
manko, og som overskrider en eventuel forud fastsat 
mængde. 
2. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 3 opkræver 
medlemsstaterne samme punktafgift for alle de produkter, 
der er pålagt punktafgift som ikke-mousserende vin. 
Tilsvarende opkræver de samme punktafgift for alle de 
produkter, der er pålagt punktafgift som mousserende vin. 
3. Med forbehold af nedenstående betingelser kan 
medlemsstaterne anvende henholdsvis en reduceret enheds-
sats for punktafgiften på ikke-mousserende vin og en 
reduceret enhedssats for punktafgiften på mousserende vin, 
idet disse satser dog i hvert af tilfældene kun må anvendes 
for produkter med et reelt alkoholindhold på 8,5 % vol. og 
derunder: 
— den reducerede sats må ikke fastsættes på et niveau, der 
ligger under 50 % af den normale, nationale sats for 
punktafgiften 
2. Medlemsstaterne fastsætter deres satser i henhold til 
direktiv ... den reducerede sats må ikke ligge under den fastsatte 
mindstesats, jf. artikel 6a i direktiv ... 
Artikel 7 
I dette direktiv forstås ved: 
1) Betegnelsen ikke-mousserende vin alle de produkter, 
der henhører under KN-kode 2204, 2205 og 2206, 
bortset fra mousserende vin, som defineret i nr. 2), for 
så vidt som disse produkter har et virkeligt alkoholind­
hold på 15 % vol. eller derunder og, hvis det reelle 
alkoholindhold overskrider 13 % vol, kun indeholder 
alkohol opstået ved gæring. Under ikke-mousserende 
vin henregnes også vine på mellem 15 % vol. og 17 % Artikel 9 
Med forbehold af sådanne vilkår, som medlemsstaterne 
fastsætter for at sikre en ukompliceret anvendelse af denne 
bestemmelse, kan de helt eller delvis afgiftsfritage vin, der 
fremstilles af en privatperson eller en virksomhed på 
grundlag af deres egen landbrugsproduktion, og som i 
begge tilfælde forbruges af producenten, af medlemmer af 
hans familie tilhørende samme husstand eller af hans 
ansatte eller gæster. 
(!) EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1. 
Nr. C 322/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 12. 90 
AFSNIT C — MELLEMKLASSEPRODUKTER 
I. Anvendelsesområde 
Artikel 10 
1. Medlemsstaterne pålægger mellemklasseprodukter en 
punktafgift i henhold til bestemmelserne i dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne fastsætter deres satser i henhold til 
direktiv ... 
Artikel 11 
1. I dette direktiv forstås ved betegnelsen mellemklasse­
produkter alle de produkter, der henhører under KN-kode 
2204, 2205 og 2206, og som har et reelt alkoholindhold på 
over 15 % vol., men ikke over 22 % vol., eller et reelt 
alkoholindhold på over 13 % vol., når dette alkoholind­
hold ikke udelukkende er opstået ved gæring, jf. dog stk. 2. 
2. Betegnelsen mellemklasseprodukter omfatter ikke 
produkter, der falder ind under definitionen i punkt 13, 
andetsidste afsnit, i bilag I til forordning (EØF) nr. 822/87. 
II. Fastsættelse af afgiften 
Artikel 12 
1. Den punktafgift, som medlemsstaterne opkræver på 
mellemklasseprodukter, fastsættes på grundlag af antallet 
af hektoliter af det færdige produkt, som frigives til forbrug 
eller attesteres manko, og som overskrider en eventuel 
forud fastsat mængde. 
2. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 3 anvender 
medlemsstaterne samme sats for punktafgiften på alle de 
produkter, der er pålagt punktafgift som mellemklassepro­
dukt. 
3. Med forbehold af nedenstående betingelser kan 
medlemsstaterne anvende en reduceret enhedssats for 
punktafgiften på de mellemklasseprodukter, der opfylder 
betingelserne i artikel 13, stk. 1 og 2, i Rådets forordning 
nr. 4252/88 (*): 
— den reducerede sats må ikke ligge under 50 % af den 
normale, nationale punktafgiftssats 
— den reducerede sats må ikke ligge under den artikel 5a i 
direktiv ... fastsatte mindstesats. 
(!) EFT nr. L 373 af 31. 12. 1988, s. 59. III. Kontrol 
Artikel 13 
Medlemsstaterne sikrer, at mellemklasseprodukter frem­
stilles i afgiftsoplag på grundlag af destillerede og gærede 
alkoholholdige drikkevarer, der er fritaget for gældende 
punktafgifter. 
AFSNIT D — ALKOHOL OG ALKOHOLHOLDIGE 
DRIKKEVARER 
I. Anvendelsesområde 
Artikel 14 
1. Medlemsstaterne pålægger alkohol og alkoholholdige 
drikkevarer en punktafgift i henhold til bestemmelserne i 
dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne fastsætter deres satser i henhold til 
direktiv ... 
Artikel 15 
Med henblik på anvendelsen af dette direktiv forstås ved 
betegnelsen alkohol og alkoholholdige drikkevarer alle de 
produkter, der henhører under KN-kode 2207 og 2208, 
samt de produkter, som henhører under KN-kode 2204, 
2205 og 2206, og som har et virkeligt alkoholindhold på 
over 22 % vol. 
II. Fastsættelse af afgiften 
Artikel 16 
Punktafgiften på alkohol og alkoholholdige drikkevarer 
fastsættes pr. hektoliter ren alkohol ved 20° C og beregnes 
på grundlag af antallet af hektoliter ren alkohol, som 
faktisk frigives til forbrug eller attesteres manko, og som 
overskrider en eventuel forud fastsat mængde. Medlems­
staterne anvender samme sats for punktafgiften på alle de 
produkter, der pålægges punktafgift som alkohol og 
alkoholholdige drikkevarer. 
AFSNIT E — FRITAGELSER 
Artikel 17 
1. De produkter, der er omfattet af dette direktiv, fritages 
for punktafgift: 
a) når de består af alkoholholdige drikkevarer med et reelt 
alkoholindhold på 1,2 % vol. eller derunder 
b) når de er fuldstændig denatureret i henhold til en 
medlemsstats forskrifter 
c) når de er denatureret i henhold til en medlemsstats 
forskrifter og anvendes til fremstilling af parfume, 
21. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/15 
toiletartikler og kosmetik samt lægemidler til udvortes 
brug, og som omhandlet i stk. 3 
d) når de anvendes til fremstilling af eddike, jf. definitio­
nen under KN-kode 2209 
e) når de anvendes til fremstilling af sådanne lægemidler, 
der er omhandlet i Rådets direktiv 65/65/EØF (1). 
2. De produkter, der er omfattet af dette direktiv, kan 
fritages for punktafgift på sådanne vilkår, der fastsættes af 
medlemsstaterne: 
a) når de anvendes som analyseprøver, til gennemførelse af 
tests, der er nødvendige for produktionen, eller til 
videnskabelige formål 
b) når de anvendes til videnskabelig forskning 
c) når de anvendes på hospitaler til medicinske formål. 
3. Før datoen for dette direktivs iværksættelse og tre 
måneder før enhver senere påtænkt ændring af den 
nationale lovgivning meddeler medlemsstaterne Kommis­
sionen, sammen med andre relevante oplysninger, formler­
ne på de denatureringsmidler, de agter at anvende fra den 
1. januar 1993, for så vidt angår stk. 1, litra b) og c). 
Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom 
senest en måned efter. 
AFSNIT F — ANDRE BESTEMMELSER 
Artikel 18 
Medlemsstaterne anvender på den mængde alkohol eller 
den mængde af en alkoholholdig drikkevare, der er indeholdt i ethvert forarbejdet produkt, den punktafgift, 
der gælder for den kategori, hvortil den pågældende 
alkohol eller alkoholholdige drikkevare hører. 
AFSNIT G — AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 19 
De for gennemførelsen af dette direktiv fornødne fælles­
skabsforanstaltninger vedtages af Kommissionen i henhold 
til proceduren i afsnit VI i Rådets direktiv ... om den 
generelle ordning og om oplægning og omsætning af 
afgiftspligtige varer (2). 
Artikel 20 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administra­
tive bestemmelser i kraft senest den 31. december 1992 for 
at efterkomme dette direktiv. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvi­
ses der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved 
offentliggørelsen af en sådan henvisning. De nærmere 
regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
Artikel 21 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
(!) EFT nr. 22 af 9. 2. 1965, s. 369/65. (2) Se side 1 i denne Tidende [KOM(90) 431 endelig udg.].