Udtalelse om grønbogen »Mod en energipolitik i Den Europæiske Union« (96/C 100/15)

Regionsudvalget besluttede den 13. marts 1995 i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 198 C at udarbejde en udtalelse om grønbogen »Mod en energipolitik i Den Europæiske Union«.

Regionsudvalgets Underudvalg 5 »Fysisk Planlægning, Miljø og Energi« vedtog udtalelsen enstemmigt den 29. maj 1995.

Regionsudvalget vedtog på den 8. plenarforsamling af 19.-20. juli 1995 (mødet den 20. juli) med flertal følgende udtalelse fra Underudvalg 5 »Fysisk Planlægning, Miljø og Energi« udarbejdet af ordføreren, Hannu Penttilä.

1. Indledning

1.1. Kommissionen godkendte grønbogen om en energipolitik for Den Europæiske Union i januar 1995.

1.2. Formålet med grønbogen er at tilvejebringe materiale til en debat om, hvorvidt der er behov for en stærkere EU-rolle i energipolitikken, dvs. en EU-energipolitik.

1.3. I grønbogen opridses EU's hovedudfordringer i de kommende år, og der foretages en analyse af EU's nuværende forpligtelser på energiområdet. Grønbogen bygger på en analyse af forholdene i dag og fremtidsudsigterne.

1.4. Hovedmålene med EU's energipolitik er efter Kommissionens opfattelse at imødekomme brugernes behov med de færrest mulige omkostninger til følge og at sørge for forsyningssikkerhed og miljøbeskyttelse.

1.5. Kommissionen identificerer følgende fire retningslinjer for EU's energipolitik:

- behov for at styrke samordnet indsats og samarbejde,

- medlemsstaternes og EF's energipolitikker skal anskues globalt,

- en konsekvent udvikling af de energipolitiske instrumenter hæmmes af manglen på klare ansvarsbeføjelser for energipolitikken på EF-plan,

- på miljøområdet findes der to typer udfordringer, nemlig dem, der beror på den klassiske form for forurening, og dem, der hænger sammen med risikoen for klimaændringer.

1.6. Kommissionen håber i efteråret 1995 at kunne udarbejde en hvidbog om EF's energipolitik baseret på debatten om grønbogen.

1.7. I det følgende koncentrerer Regionsudvalget sig primært om at fremlægge nøglekommentarer og -synspunkter set med regional- og lokalstyrets øjne.

2. Subsidiaritetsprincippet i en europæisk energipolitik

2.1. Regionsudvalget foreslog på mødet den 21. april 1995 som sin holdning til revisionen af Maastricht-traktaten, at man nyformulerede subsidiaritetsprincippet i artikel 3 b, stk. 2, i EU-traktaten således:

»Fællesskabet handler, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne eller de regionale eller lokale myndigheder, som i henhold til medlemsstaternes nationale ret har kompetence på det pågældende område.«

2.2. En oversigt over Unionens og medlemsstaternes beføjelser vil gøre det lettere at anvende subsidiaritetsprincippet. Regionsudvalget opfordrer også medlemsstaterne til at anvende subsidiaritetsprincippet internt, dvs. i forholdet til deres regioner og lokale myndigheder. Princippet indfører også begrebet graduering; højere regeringsniveauer kan kun handle, hvis de lavere niveauer ikke kan gøre det tilfredsstillende.

2.3. Regionsudvalget finder det væsentligt og nyttigt at anvende subsidiaritetsprincippet på EU's energipolitik. For at opridse hovedopgaverne for EF's og medlemsstaternes energipolitik skal Regionsudvalget anføre følgende som værende dets holdning til regional- og lokalstyrets energipolitiske funktioner.

En integreret energipolitik

2.4. Energi fremstilles og forbruges lokalt. Transmission og distribution af energi har også lokale følger. Energipolitikken har altid lokale og regionale virkninger. Forbedring af levevilkårene i byer og landdistrikter er ofte ensbetydende med, at der skal træffes velplanlagte energipolitiske foranstaltninger. En integreret energipolitik, som tager højde for energibeslutningernes indvirkning på de lokale udviklingsbehov, beskæftigelsen, miljøbeskyttelsen og sociale faktorer, kan iværksættes mest effektivt på lokalt og regionalt plan. Denne indfaldsvinkel er også i overensstemmelse med Agenda 21-konceptet.

2.5. Lokal- og regionalstyret er de forvaltningsniveauer, som befinder sig tættest på borgerne. I flere medlemsstater varetager lokale og regionale organer også funktioner vedrørende fremstilling, distribution og korrekt energianvendelse samt energibevarelse. De lokale og regionale organer har gjort det muligt at iværksætte en stærkt integreret og meget energieffektiv form for energipolitik (kombineret varme/kraft-produktion).

2.6. EU bør på dette område fremme et grænseoverskridende samarbejde, der kan bidrage til økonomisk udvikling og europæisk integration, og i denne forbindelse prioritere tværregionale aktioner vedrørende såvel produktion som tilslutning til forsyningsnettet.

Energifremstilling

2.7. I nogle dele af Unionen er energifremstilling af stor betydning for beskæftigelsen. I særdeleshed har afgørelser angående kulproduktionens rolle i visse medlemsstater påvist social- og regionalpolitikkens indvirkning på energipolitikken. Når der træffes afgørelser om energifremstilling, må man altid anerkende og vurdere afgørelsernes virkninger på den sociale og regionale udvikling.

2.8. Det er et fælles mål for Den Europæiske Union at sørge for en pålidelig energiforsyning gennem en regional og lokal decentralisering af energiproduktionen i henseende til både råstoffer og produktionsanlæg. Til den ende er det fornuftigt at støtte lokale og regionale producenter, som fremstiller varme og kraft med en høj grad af energieffektivitet, specielt i kombinerede varme/kraftanlæg. Derfor skal produktionen placeres så tæt på forbrugerne som muligt for at undgå tab gennem unødig transport og distribution og de dermed forbundne økonomiske og miljømæssige omkostninger.

2.9. Investeringsudgifterne i lokale kraftværker, som fremstiller kombineret varme og kraft, er ofte betydelige. Som modvægt sparer disse kraftværker brændstof og kører med lavere driftsomkostninger og ringere miljøvirkninger. Desuden kunne varme fremstillet af vedvarende energikilder og spildvarme fra industrien anvendes i byomspændende varmedistributionsnet. Investeringerne kan gøre det vanskeligt for den energi, som fremstilles i sådanne kraftværker, at konkurrere på kort sigt. En fælles EU-energipolitik bør derfor sørge for lempelser i disse investeringsudgifter, f.eks. via rentestøtte og skattelettelser.

2.10. Lokale og regionale producenter har som regel mulighed for at anvende vedvarende naturlige ressourcer i energifremstillingen. Sådanne lokale værker, som ofte anvender ny teknologi, formår bedst at vinde støtte blandt den lokale befolkning. EU-støtte til brug af vedvarende energiressourcer bør derfor primært gå til lokale og regionale produktionsenheder.

2.11. I vigtige aspekter af energifremstillingen i perifert beliggende dele af EU og i landdistrikter skal der tages hensyn til de lokale forhold og til udnyttelsen af vedvarende energiressourcer. Særdeles vigtigt er det i sådanne områder, at man integrerer energifremstillingen og energipolitikken i den lokale og regionale udvikling som helhed.

Energitransmission og -distribution

2.12. Energitransmissionsnettene er allerede genstand for EU-opmærksomhed. Udvikling af disse net vil i høj grad fremme en afbalanceret regional udvikling i EU og medvirke til at integrere perifert beliggende områder i Fællesskabet.

2.13. Sikring af reel konkurrence forudsætter en særlig EU-indsats inden for tilsyn med eventuelle energitransmissionsmonopoler. Unionen må sikre, at samtlige net (herunder forbindelser mellem landene) står åbne for energi fremstillet af lokale og regionale kraftværker.

2.14. Energinet har altid lokal og regional indvirkning. I de fleste medlemsstater beslutter regional- og lokalstyret, hvor disse net skal placeres. Særlige lokale karakteristika og forholdet mellem energinet og arealudnyttelse i øvrigt kan da tages med i billedet. I samme forbindelse kan der opstilles detaljerede regionale miljøkonsekvensvurderinger.

2.15. I planerne om europæiske energinet bør man også være opmærksom på regional- og lokalstyrets holdning i den udstrækning, dette er nødvendigt, inden der træffes endelige afgørelser. Samråd med Regionsudvalget er også påkrævet.

2.16. Energidistributionsnettene er led i den grundlæggende EF-infrastruktur. Lokale og regionale niveauer skal også spille en nøglerolle i beslutningstagningen angående behovet for og placeringen af distributionsnet og i en vis udstrækning disses tekniske karakter. Et andet vigtigt spørgsmål drejer sig om ændring af net-placeringer på grund af udviklingen i boligsituationen og den fysiske planlægning.

Energiforbrug

2.17. Sigtet med en fælles EU-energipolitik må være at anvende og bevare energi så effektivt som muligt. En EF-struktur, der bunder i beslutninger på lokalt og regionalt plan, definerer hovedparten af samfundets fremtidige energibehov. Lokal- og regionalstyrets rolle er derfor af afgørende betydning, hvis man skal nå målene om effektiv energianvendelse og -bevarelse.

2.18. Henved 80 % af Unionens borgere bor i byer, hvor energiforbruget kan påvirkes kraftigt af lokal planlægning og beslutningstagning. Unionen bør også formulere sin egen bypolitik som et middel til at nå de energipolitiske mål. Dette betyder, at der skal tilvejebringes bedre muligheder for at udvikle en fællesskabsstruktur og et byggeri, som bevarer energi og nedbringer forbruget. Den Europæiske Union bør fastsætte høje energieffektivitetsstandarder for bygninger og maskiner. Det vil da være væsentligt at sørge for forbedringer i bycentre og det eksisterende bymiljø, hvis byspredningsprocessen, hvor der bortødes megen energi, skal bringes til ophør.

2.19. Fællesskabsstrukturen har specielt stor betydning i forbindelse med afgørelser om energi til trafikformål. Tendensen hen imod en mere blandet bystruktur omfattende boliger, arbejdspladser og tjenesteydelser og målet om at mindske behovet for transport kan kun nås i kraft af en beslutsom indsats fra lokal- og regionalstyrets side. Dette måls vigtighed fremhæves af det forhold, at trafikkens energibehov er steget hastigt i EU-medlemsstaterne, og når det specielt gælder private køretøjer, er trafikken næsten udelukkende afhængig af olie som energikilde.

2.20. Et af målene med EU's indsats hen imod informationssamfundet må være at nedbringe den fysiske trafiks omfang. Unionen bør konsekvent arbejde for informationsnet, som står åbne for alle. Unionens forskning og udvikling bør fremme de af kommunikationsnettenes anvendelsesformål, som hænger sammen med fællesskabsplanlægningen.

2.21. Fællesskabsplanlægningen bør konsekvent fremme de forhold, som er til gavn for fodgængere og cyklister. Ud over at sørge for særlige gang- og cykelstier er det vigtigt at gøre byerne til et sikkert, attraktivt sted at bevæge sig rundt i, så befolkningen tilskyndes til at gå eller cykle. Også her kan den mulige indsats kun gøres af lokale myndigheder. GD XVII bør udvikle fælles initiativer med GD VII.

2.22. I europæiske byer forudsætter tilrådighedsstillelse af kollektiv trafik altid en indsats fra regional- og lokalstyrets side. Finansiering af en grundlæggende kollektiv trafikinfrastruktur er en hasteopgave i hele Europa. Miljøafgifter på trafik bør anvendes specifikt til at værne om den kollektive trafiks driftsvilkår. Samarbejdet mellem europæiske regioner og byer vil få gunstig indvirkning på kollektiv trafikplanlægning, informationssystemer og trafikflådens og det rullende materiels kvalitet.

2.23. I sidste instans er det enkeltpersoners beslutninger, som påvirker energiforbruget. Det fremgår af meningsmålinger, at befolkningen går stærkt ind for energibevarelse. Tit og ofte er det information om tilstrækkeligt konkrete muligheder for at gøre en indsats, som det skorter på. Lokalstyret er det bedste niveau, hvorpå man kan give den konkrete information, som er nødvendig for at bakke op om de rigtige forbrugsbeslutninger, som forskellige befolkningsgrupper og -kategorier bør tage.

2.24. Lokal energivejledning påvirker enkeltpersoners beslutninger angående energiforbrug. Måling af energiforbrug og en specificering af faktureringen for at identificere forskellige forbrugstyper vil kunne hjælpe befolkningen til at tage relevante energibevarelsesbeslutninger. På lokalt plan er der vedtaget en lineær takst til fremme af effektiv energianvendelse; energien er dyrest i spidsbelastningsperioder. Dette er også et eksempel på lokalstyrets muligheder for at frembringe energipolitiske nyskabelser.

2.25. Regional- og lokalstyret er en stor energiforbruger som sådan. Bevarelsesprogrammer her kan også anvendes som modeller og pilotprojekter. Erfaringer med disse aktiviteter som sådanne og med deres effektivitet som middel til offentlig vejledning er en fortrinlig mulighed.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Regionsudvalget opfatter grønbogen om en europæisk energipolitik som et omfattende dokument, der danner grundlag for en bredere debat. Dokumentet påviser effektivt behovet for en fælles energipolitik, specielt med henblik på den energiforbrugende industris konkurrenceevne, miljøbeskyttelse og sikker energiforsyning.

3.2. Regionsudvalget mener, at energipolitikken er et led i den sociale og økonomiske udviklingspolitik, hvor befolkningens behov bør gives prioritet, samtidig med at man iagttager princippet om bæredygtig udvikling. Beslutninger om energipolitik har betydning for beskæftigelsespolitikken og socialpolitikken. Energipolitiske beslutningers indvirkning på den lokale og regionale udvikling er også indlysende.

3.3. Regionsudvalget støtter Unionens ønske om at gøre bedre brug af markedsmekanismerne inden for fremstilling, transmission og distribution af energi og om regulering af forbrugervaner. Imidlertid er det af hensyn til gennemførelse af ét enkelt indre marked og fremme af sund konkurrence ligeledes vigtigt at erkende samspillet mellem energipolitik og andre former for samfundsrelevant og økonomisk politik på EF- og medlemsstatsplan samt på lokalt og regionalt plan. Markedsmekanismerne bør ikke anvendes uden at det omhyggeligt har været fastslået, hvilke virkninger det får for de lave indkomstgrupper og for landboerne, og uden at der om fornødent tages skridt til sikre, at disse grupper ikke bringes ud i vanskeligheder.

3.4. Regionsudvalget går ind for vækst i en konkurrencebaseret kapacitet, som bygger på en bæredygtig udvikling, ved hjælp af en fælles EU-energipolitik. Det indre energimarked i Unionen og energiprisstrukturen vil da understøtte opbygningen af energinødreserver og samtidig virke for miljøbeskyttelsesmål.

3.5. Et stop for kuldioxidemissioner på det nuværende niveau og gradvis nedbringelse af disse niveauer forudsætter en særlig energisk indsats fra EU. Samtlige miljøomkostninger skal medregnes i energipriserne.

3.6. Regionsudvalget foreslår, at man i debatten om grønbogen specificerer, hvilke foranstaltninger der medfører en værditilvækst, som forudsætter en fælles EU-energipolitik. Samtidig bør fordelingen af beføjelser mellem medlemsstaterne og lokal- og regionalstyret tages under overvejelse. Denne overvejelse bør bygge på subsidiaritetsprincippet som beskrevet af Regionsudvalget i dette dokument.

3.7. Regionsudvalget foreslår med henvisning til subsidiaritetsprincippet, at lokal- og regionalstyret sikres de muligheder, som sætter det i stand til at nå de fælles mål. Man bør specielt sørge for:

- at centralvarmeteknologi baseret på kombineret fremstilling af varme og kraft fremmes, under særlig hensyntagen til den regionale miljøsituation, tillige med konkurrencedygtigheden af den kraft, som fremstilles på denne måde,

- at der udvikles kraftværker, som benytter lokale vedvarende energiressourcer,

- at lokale og regionale energiproducenter osv. sikres adgang til kraftnet,

- at man anerkender den vigtige rolle, som lokal- og regionalstyret spiller i planlægningen af fællesskabsstrukturen og dens betydelige indvirkning på energiforbruget,

- at der tilvejebringes muligheder for en blandet bystruktur og praktiske anvendelsesformål af informationssamfundet, med det sigte at nedbringe den fysiske trafik,

- at en miljøafgift på trafik anvendes til at beskytte miljøet. Et andet vigtigt punkt er at gøre den kollektive trafik mere konkurrencedygtig.

3.8. Regionsudvalget foreslår, at en EU-energipolitik også gennemgås ud fra forbrugernes og borgernes synspunkt. Energipolitikken bør gøre det muligt for forbrugerne at støtte energibevarelse og miljømæssig sund energiudnyttelse i deres egen personlige beslutningstagning. Begrebet energitjenesteydelser, dvs. forsyningen af økonomisk overkommelig varme, lys og kraft, bør være energipolitikkens underliggende sigte i stedet for billig energiforsyning.

3.9. Regionsudvalget påpeger, at de samfundsmæssige virkninger af energipolitiske beslutninger må forventes at være store; hvis der ikke tages hensyn hertil, vil der opstå omfattende samfundsmæssige og økonomiske problemer. Inden ændringer i energiforbrugsvaner får reel effekt, er det nødvendigt at vurdere de samfundsmæssige konsekvenser. Flere af de investeringer, som tager sigte på energibevarelse, forudsætter et nøje afvejet handlingsprogram, som skal afstemmes efter de forskellige befolkningsgruppers potentiale.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Side 4, resumé og politiske retningslinjer

Regionsudvalget mener ikke, at Unionen bør have mandat til at blande sig i lokale eller regionale strukturer inden for rammerne af sin egen energipolitik, hvis disse globalt set stemmer overens med Unionens politikker (konkurrence, samhørighed osv.). Den sidste sætning på side 4 i grønbogen, »Fællesskabets energipolitik skal imødekomme disse udfordringer og sikre den bedst mulige udnyttelse af diversiteten i de nationale og regionale forhold til fordel for Fællesskabet som helhed«, er i strid med dette princip.

4.2. Side 8, punkt 1

Regionsudvalget mener ikke, at det offentliges interesse helt kan overlades til markedskræfterne. Det er for at danne en modvægt mod markedskræfterne, at den offentlige sektor eksisterer; den sørger for de anliggender i et samfund, som ellers ville henstå uløste eller blive udsat for forvridninger på grund af utilfredsstillende konkurrence. I den offentlige sektor har lokal- og regionalstyret sin egen vigtige rolle at spille, jf. afsnit 2 og 3 ovenfor.

4.3. Side 12, punkt 15

Regionsudvalget mener, at grønbogen med fuld ret fremhæver energisektorens store betydning for den regionale udvikling. Energiinvesteringer i perifert beliggende områder og i områder med f.eks. små markeder er imidlertid ikke nødvendigvis særligt fristende set ud fra et rent konkurrencebaseret synspunkt. I denne henseende er det nødvendigt at basere energipolitikken på strukturpolitikken.

4.4. Side 16 og 17

På disse sider fremtræder konkurrence som et mål i sig selv. Regionsudvalget mener, at konkurrenceevne kun er et middel til at nå de energipolitiske mål. Til dokumentet bør føjes de argumenter, som Regionsudvalget opridser i afsnit 2.

4.5. Side 25, punkt 48

Dette punkt rummer en af dokumentets få fejl. Kombineret fremstilling af varme og kraft kan også med fordel foregå ved brug af andre brændstoffer og ikke blot kul. Det er påvist i Finland f.eks., hvor træbaseret affald fra industrien og tørv er blevet benyttet i ret stor udstrækning til kombineret energiproduktion.

5. Konklusioner

5.1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at energispørgsmål bør behandles globalt, samtidig med at det erkendes, at tiltag på energiområdet involverer forskellige niveauer:

- det europæiske niveau, herunder spørgsmål vedrørende transeuropæiske distributionsnet, tilsyn med monopoler, forbrugerbeskyttelse og fælles krav til mindstestandarder for miljøbeskyttelse og miljøbeskatning,

- medlemsstatsniveau, og

- det lokale og regionale niveau, som omfatter samtlige de energipolitiske funktioner, der er opridset i denne udtalelse.

Efter Regionsudvalgets opfattelse bør en fælles EU-energipolitik i vid udstrækning omhandle spørgsmål på europæisk plan.

5.2. En EU-energipolitik er kun gennemførlig, hvis de synspunkter, som opridses i grønbogen, får en særdeles konkret og præcis udformning. Mange aspekter er for vage, og der fastlægges ingen prioritering af målene. Nogle af målene er indbyrdes modstridende, såsom målet om at nedbringe regulering til et minimum, samtidig med at der indføres beskatning og andre instrumenter.

5.3. Lokal- og regionalstyrets rolle inden for den europæiske energipolitik berøres næsten ikke i grønbogen. En energipolitik, effektiv energianvendelse og miljøbeskyttelse forudsætter fuld støtte og indsats på lokalt og regionalt plan, hvis der skal opnås positive resultater. Lokal- og regionalsstyret gennemfører energiplanlægningsundersøgelser med EU-støtte og inddrager energirelaterede miljøproblemer i deres lokale Agenda 21-initiativer.

5.4. Det indre marked må udvikles yderligere på energiområdet under hensyntagen til den optimale udnyttelse af vedvarende energikilder. Nogle af de skranker, som hæmmer udviklingen, kan formentlig ryddes af vejen ved at tage de regionale og lokale synspunkter og behov, som opridset i denne udtalelse, med i betragtning.

5.5. Regionsudvalget bør tilkendegive sit synspunkt i alle spørgsmål, som har tilknytning til EF's energipolitik, og som i en mere bred betragtning har berøring med hele energiområdet.

Bruxelles, den 20. juli 1995.

Jacques BLANC

Formand for Regionsudvalget