31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/45 
c) Der kunne gives uddannelse til personer fra alle 
udviklingslande og ikke blot fra de få lande, som er 
involveret i STD-projekter. 
d) Relevant teknologi fra medlemsstaterne kunne for­
midles hurtigere og til bredere kredse. 
e) De studerende ville bibringe centrene information 
om de lokale forhold og sædvaner og procedurer i 
deres hjemlande. 
f) Uddannelsescentrene ville bevirke, at der blev lagt 
passende vægt på relevante aspekter af den økono­
miske og sociale forskning. 
Bryssel, den 19. september 1990. 
ØSU skal her gentage, at det slutter fuldt op om målet 
om at etablere et Fællesskab af forskere inden for 
et stort europæisk område uden grænser, ligesom det 
støtter de initiativer, som allerede er taget for at nå 
frem hertil. 
ØSU principgodkender det foreslåede program; dog er 
det overbevidst om, at en sådan indsats kun vil kunne 
blive til virkelig gavn for samtlige medlemsstater, hvis 
det indgår i en overordnet og sammenhængende politik, 
som koordineres med andre relevante initiativer, som 
EF allerede har taget eller vil foreslå med det sigte at 
bygge bro over den teknologiske kløft, som adskiller 
de ugunstigt stillede regioner fra de mere udviklede 
regioner. g) Der ville også blive givet sådan uddannelse, som 
sætter teknologer i stand til at vende tilbage til deres 
hjemlande for dér at igangsætte og drive lokale 
uddannelsescentre, herunder at etablere og vedlige­
holde den fornødne infrastruktur. 
h) Der ville blive benyttet et bredt udvalg af foredrags­
holdere, bl.a. fra udviklingslandene. 
i) Industrien ville blive involveret i undervisning, ydel­
se af stipendier og levering af udstyr. Virksomheder­
ne kunne muligvis også have interesse i på et senere 
tidspunkt at ansætte kandidater i det udvikling­
sland, som de stammer fra, med henblik på opera­
tionel forskning. 
ØSU skal ligeledes minde om, at forskernes Europa 
ikke er begrænset til den akademiske verden og kun 
stiller krav om initiativer på uddannelsesområdet. Også 
andre foranstaltninger er nødvendige til fremme af det 
europæiske forskersamfund i dets helhed. 
Desuden opfordrer ØSU indtrængende Kommissionen 
og Rådet til at garantere, at der sker en videreførelse 
af de igangværende aktioner og af de uddannelsesaktivi­
teter, der gennemføres som led i de forskellige særpro­
grammer inden for forskning og teknologisk udvikling. Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling inden for området menneskelige ressourcer og mobilitet 
(90/C 332/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. juni 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 130 Q, stk. 2, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for energi, kernekraft og forskning, 
som udpegede Bordes-Pages til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. september 
1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990 enstemmigt følgende udtalelse. 
Nr. C 332/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
Generelt set godkender ØSU forslaget til beslutning, 
idet det dog fremsætter en række bemærkninger og 
henstillinger til visse af dets bestemmelser og gennemfø-
relsesregler; dette omtales nærmere i følgende. 
1. Indledning 
1.1. Særprogrammet for forskning og teknologisk 
udvikling inden for området menneskelige ressourcer 
og mobilitet falder ind under forskningsaktion 6 i ram­
meprogrammet for Fællesskabets indsats inden for 
forskning og teknologisk udvikling (1990-1994) (l). 
1.2. Formålet med Fællesskabets indsats på dette 
område er »at bidrage til at øge de menneskelige res­
sourcer inden for forskning og teknologisk udvikling, 
som medlemsstaterne har brug for i det kommende 
årti, og at optimere anvendelsen af medlemsstaternes 
videnskabelige og tekniske infrastruktur, idet man sam­
tidig bidrager til skabelsen af et videnskabeligt og tek­
nisk europæisk fællesskab«. 
1.3. Denne målsætning er i sig selv ikke ny, eftersom 
Rådet efter en forsøgsperiode på to år i marts 1985 
vedtog en plan til stimulering af det europæiske videns­
kabelige og tekniske samarbejde (1985-1988) (2). Sigtet 
med stimuleringen var allerede på daværende tidspunkt 
at opbygge et egentligt forskernes Europa inden for et 
europæisk område uden barrierer. 
1.4. I den udtalelse, ØSU afgav om Kommissionens 
forslag den 25. oktober 1984 (3), slog det endnu en gang 
fast, at det var overbevidst om, at tiden var inde til, 
at EF fik skabt et egentligt videnskabeligt område af 
dimensioner, der kunne sammenlignes med det ameri­
kanske. 
1.5. Selv om rammeprogrammmet 1987-1991 kun 
var et første skridt i denne retning, tillagde det skabelsen 
af » forskernes Europa « høj prioritet. Dette kom kon­
kret til udtryk ved etableringen af en specifik forsk-
ningsaktionslinje vedrørende »Stimulering, udvikling 
og anvendelse af de menneskelige ressourcer« (4). Det 
var med udgangspunkt heri, at Rådet vedtog: 
— en plan til stimulering af internationalt samarbejde 
og nødvendig udveksling af europæiske forskere 
(1988-1992) (SCIENCE) (5) — budget: 167 millioner 
ECU, 
— en europæisk plan til stimulering af økonomisk 
videnskab (1989-1992) (SPES) (6) — budget : 6 mil­
lioner ECU (7), 
(') EFT nr. L 117 af 8. 5. 1990, s. 28. 
(2) EFT nr. L 83 af 25. 3. 1985, s. 13. 
(3) EFT nr. C 343 af 24. 12. 1984, s. 12. 
(4) EFT nr. L 302 af 24. 10. 1987, s. 1. 
(5) EFT nr. L 206 af 30. 7. 1988, s. 88. 
(6) EFT nr. L 44 af 13. 2. 1989, s. 43. 
(7) Kommissionen har foreslået et tillægsbudget på 4 millioner 
ECU til gennemførelsen af SPES-planen (KOM(90) 197 ende­
lig udg. — en EF-forsøgsordning med henblik på at støtte og 
lette adgangen til store videnskabelige og tekniske 
faciliteter og anlæg af europæisk interesse (8). 
1.6. I det nye rammeprogram erkendes det nødvendi­
ge i at lancere et nyt initiativ, som er bedre struktureret, 
mere målrettet og tilgodeset med et budget, som i højere 
grad er tilpasset behovene. Initiativets formål er at 
styrke unge forskeres mobilitet og uddannelse på dokto­
ralt og post-doktoralt niveau efter en tostrenget bottom-
Mp-fremgangsmåde: 1) forskeruddannelse og -mobilitet 
og 2) etablering af net. 
1.7. Lanceringen af denne aktion har baggrund i tre 
konstateringer, Kommissionen gjorde i sin meddelelse 
af 13. juni 1989 med titlen » En ramme for Fællesskabets 
FTU-indsats i 1990'erne« (9): 
-— Fællesskabet er med hensyn til samlet forskerpopu­
lation (ca. 500000) et godt stykke bagefter USA 
(825000) og kun lidt forud for Japan (400000), hvor 
tallet vokser hurtigt. Hertil kommer, at den euro­
pæiske bestand af videnskabsfolk stadig aldres og 
kun fornyes i et tempo på omkring 1 % pr. år, hvor 
en fornyelsestakt på 3 % pr. år er nødvendig, 
— forskningspersonalets mobilitet er utilstrækkelig : 
to tredjedele af forsknerne har aldrig studeret i et 
andet europæisk land, 
— omkostningsbyrderne i forbindelse med de store 
videncentre og forskningsinstitutioner og det hastige 
teknologiske udviklingstempo taler i stigende grad 
for, at omkostningerne ved disse centre og institutio­
ner deles af medlemsstaterne. 
1.8. Hertilmå føjes en fjerde konstatering vedrørende 
forskerflugten [brain drain), som overvejende mani­
festerer sig indadtil (til andre EF-lande) og ikke så meget 
udadtil (til tredjelande), og som spærrer alvorligt for 
den videnskabelige og teknologiske udvikling i specielt 
visse medlemsstater og dermed hæmmer disses økono­
miske og sociale udvikling. Der skal her henvises til den 
informationsrapport, der er udarbejdet af sektionen 
for energi-, kernekraft og forskning om »Forskernes 
uddannelse og beskæftigelse i EF«(10), hvor det bl.a. 
understreges, at EF og medlemsstaterne ikke er tilstræk­
keligt opmærksomme på dette problem. 
1.9. Rapporten fra den ekspertgruppe, der havde 
til opgave at evaluere rammeprogrammet 1987-1991 
(Framework Programme Review Board), offentliggjort 
i juni 1989, understreger da også blandt andet, at det 
er nødvendigt at gribe ind for at tiltrække og fastholde 
(8) EFT nr. 98 af 11. 4. 1989, s. 29. 
(9) Dok. ØSU nr. (89) 675 endelig udg. 
(10) Dokument ØSU 388/88 fin af 20. december 1988, ordfører 
Robert Moreland. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/47 
højt kvalificeret personale i Fællesskabets mindre be­
gunstigede regioner. 
1.10. Den konkrete målsætning med programmet, 
hvortil der foreslås afsat et beløb på 518 millioner ECU, 
er, over de 5 år, programmet strækker sig over, at 
bidrage til uddannelsen af ca. 5000 europæiske forskere 
og til at udvikle disses videnskabelige og tekniske viden 
og færdigheder. Dette tal repæsenterer 1 % af EF's 
samlede forskerstab. 
1.11. Der ydes uddannelsesstøtte til unge forskere 
for at sætte dem i stand til at gennemføre en uddannelse 
på post-doktoralt niveau, normalt af to års varighed, 
på forskningscentre af høj kvalitet og på særlige viden­
skabelige og tekniske anlæg, som befinder sig i en 
anden medlemsstat end deres egen, eller i et europæisk 
netværk af videncentre. 
1.12. Det fælles forskningscenter (FFC) er også ind­
draget i programmet. Hertil er afsat et budget på 25 
millioner ECU, som tages af programmets samlede 
budget. 
1.13. Uddannelsesforanstaltningerne omfatter også 
økonomisk støtte, der skal sikre stipendiaterne adgang 
til at forske på værtsorganisationernes anlæg. 
1.14. Hertil kommer nogle ledsagende foran­
staltninger, som skal sikre programmets optimale tekni­
ske gennemførelse, styring og evaluering, en egnet vide­
reformidling af resultaterne af forskningsaktionerne og 
adgang til disse samt øget kontakt mellem programdel­
tagerne indbyrdes. 
1.15. Endelig skal det bemærkes, at der afsættes 4,93 
millioner ECU til iværksættelsen af den centrale 
handlingsplan for udbredelse af viden og udnyttelse af 
resultaterne af særprogrammerne og de supplerende 
programmer, jf. artikel 4 i Rådets afgørelse om ramme­
programmet 1990-1994. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Videreførelse af SCIENCE, SPES og »store anlæg« 
2.1.1. Det er ikke formålet med det foreslåede pro­
gram, at det skal træde i stedet for de igangværende 
EF-aktioner. Programmets formål er heller ikke at vide­
reføre eller videreudvikle disse aktioner, selv om det på 
mange punkter har fælles målsætninger og berøringsfla­
der med disse. Derfor lægger denne udtalelse vægten 
på de nye aktiviteter, der er målet med dette program. 
2.1.2. SElv om det endnu er for tidligt at udtale 
sig om forløbet af SPES og forsøgsordningen »store 
anlæg«, da disse programmer er blevet igangsat for 
nyligt, kan man imidlertid konstatere, at SCIENCE-
planen og de uddannelsesaktiviteter, der er gennemført 
som led i en række specifikke forskningsprogrammer, har levet op til forventningerne. Op til 1983 blev der 
således af Fællesskabet tildelt 50 stipendier på årsbasis 
(1983 var det år, hvor man opstartede forsøgsfasen af 
planen til stimulering af internationalt samarbejde og 
nødvendig udveksling af europæiske forskere —- 1983/ 
1984), men dette tal er nu oppe på 350-400 stipendier 
på årsbasis (inkl. de stipendier, der er ydet som led i de 
specifikke programmer), et tal, som skal sammenholdes 
med, at der på årsbasis indgives 1200 ansøgninger. 
2.1.3. I overensstemmelse med Rådets beslutninger, 
skulle disse tre planer udløbe ved udgangen af 1992, 
hvilket netop er det år, hvor rammeprogrammet 1990-
1994 skal optages op til vurdering, hvilket, ifølge prin­
cippet om glidende planlægning, skulle munde ud i, at 
der fremlægges et nyt rammeprograme for tidsrummet 
1993-1997. På indeværende tidspunkt er der i ramme­
programmet 1990-1994 ikke taget bevillingsmæssig 
højde for en videreførelse af disse tre planer ud over 
1992. 
2.1.4. Der er derfor grund til at stille spørgsmålet 
om den videre skæbne, der vil blive SCIENCE, SPES 
og » store anlæg» til del, et spørgsmål, som man hver­
ken finder svar på i afgørelsen om rammeprogrammet 
1990-1994 eller i det beslutningsforslag, der behandles 
her. Selv om det bekræftes, at de aktiviteter, der 
gennemføres under SCIENCE-programmet, vil blive vi­
dereført og samordnet med de nye aktiviteter, rummer 
dette udsagn ikke i sig selv nogen garantier, så længe 
de krævede budgetmidler ikke er til stede. 
2.2. Programmets rækkevidde 
2.2.1. For det første må det konstateres, at Kommis­
sionens forslag ved at begrænse uddannelsesaktionerne 
til post-doktoralt niveau kommer i konflikt med bilag 
til afgørelsen om rammeprogrammet 1990-1994, der 
indeholder en detaljeret gennemgang af de aktioner, der 
skal gennemføres, og hvori det under pkt. 6 fremgår, at 
de pågældende aktioner også skal omfatte det doktorale 
niveau. ØSU insisterer på, at det i de indkaldelser af 
forslag, som vil være rettet til unge forskere, præciseres, 
hvilket kvalifikationsniveau, der kræves for at opnå 
forskningsstipendium. 
2.2.2. Desuden må der mindes om, at varigheden af 
et doktorstudium varierer betydeligt fra medlemsstat til 
medlemsstat og afhængigt af, hvilket fag, der er tale 
om (fra 3 til 7 år, ja i visse tilfælde endog 8 eller 9 år). 
Selv om Kommissionen angiveligt har til hensigt at tage 
højde herfor i udvælgelsen af forskere, der skal deltage 
i forskningsprogrammet, er der ikke desto mindre 
behov for en præcisering af, hvorledes denne udvælgelse 
i praksis skal finde sted, da de nævnte forskelle nødven­
digt skulle øve negativ indflydelse på opfyldelsen af 
målsætningerne i programmet. 
2.2.3. Ifølge oplysninger fra Kommissionen andrager 
omkostningerne ved en uddannelsesaktion ca. 38 000 
ECU/år. Beløbet dækker stipendium til forskeren på 
28 000 ECU og økonomisk støtte til værtsorganisationer 
på 10 000 ECU. 
2.2.4. ØSU henleder opmærksomheden på, at den 
økonomiske støtte ikke må tage form af et driftstilskud 
Nr. C 332/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
til værtsorganisationen eller substituere eventuelle til­
skud fra den pågældende medlemsstat. 
2.2.5. Kommissionen anmodes på denne baggrund 
om at sikre, at det i de kontrakter, der indgås i forbin­
delse med forskningsaktionen — alt efter forskerens 
nærmere kvalifikationer og støttens formål m.v. — 
stipuleres, hvilke formål værtsorganisationen kan an­
vende den modtagne støtte til. Kommissionen skal også 
tilse, at de pågældende bestemmelser i kontrakten over­
holdes samt foretage en evaluering af udbyttet af den 
ydede støtte. 
2.3. De forskningssektorer, som programmet dækker 
2.3.1. Antallet og bredden af de forskningssektorer, 
programmet skal dække, afspejler dels programmets 
tværgående karakter, men viser også, at det bevidst er 
blevet tilstræbt ikke på forhånd at udelukke noget 
forskningstema. Dette repræsenterer en af nyskabelser­
ne i programmet, idet SCIENCE- og SPES-planerne 
begrænser sig til de eksakte videnskaber og naturvi­
denskaberne resp. økonomisk videnskab. Det forhold, 
at programmets anvendelsesområde ikke afgrænses på 
forhånd, giver anledning til flere kommentarer i ØSU's 
udtalelse. 
2.3.2. Den første kommentar vedrører medtagelsen 
af forskningssektorer, der går i samme retning, som 
dem, der er dækket af de 14 øvrige særforskningspro­
grammer under rammeprogrammet. 
2.3.3. ØSU er i denne forbindelse stærkt foruroliger 
over, at der hersker usikkerhed om, hvorvidt Kommis­
sionen agter at viderefører uddannelsesaktionerne som 
led i de nye særprogrammer, der nu foreslås, eftersom 
sådanne aktioner er blevet og bliver gennemført som 
led i en lang række igangværende programmer, navnlig 
i form af uddannelses- og mobilitetsstipendier. 
2.3.4. Opmærksomheden henledes på, at ØSU gen­
tagne gange her understreget betydningen af de uddan­
nelsesaktioner, der indgår i særforskningsprogrammer­
ne, eftesom disse aktiviteter bl.a. kan bidrage direkte 
og effektivt til målsætningen om økonomisk og social 
samhørighed inden for Fællesskabet. 
2.3.5. Disse aktiviteter spiller en central rolle, idet 
de sætter medlemsstater, der ikke er så veludrustede 
med forskningsinfrastrukturer og videnskabeligt perso­
nale i stand til at deltage i forskningprogrammerne i 
fuldt omfang, hvorved aktiviteterne bidrager væsentligt 
til at mindske udviklingsforskelle mellem medlemssta­
ter, hvilket ØSU senest har påpeget i sin udtalelse om 
rammeprogrammet 1990-1994 (l) 
2.3.6. Uddannelsesaktionerne fremmer desuden 
forskningspersonalets tilpasning til den hurtige udvik­
ling inden for viden og teknik. 2.3.7. ØSU understreger vigtigheden af, disse uddan­
nelsesaktiviteter videreføres som en hovedopgave i de 
forskellige særprogrammer i overensstemmelse med 
hvert enkelt programs specifikke mål og videnskabelige 
og tekniske indhold. ØSU kan ikke acceptere, at der 
omrokeres med de finansielle byrder, hvis det er Kom­
missionens hensigt at gennemføre disse aktiviteter alene 
inden for rammerne af det foreliggende program. 
2.3.8. Efter ØSU's opfattelse vil en sådan udvikling 
efter al sandsynlighed gøre det vanskeligere at opfylde 
de specifikke mål i nærværende program, idet der vil 
være færre budgetmidler til rådighed herfor, og ansvaret 
vil blive omplaceret. 
2.3.9. ØSU går dog ikke imod, at der inden for 
rammerne af det foreliggende program iværksættes ud­
dannelsesaktioner inden for forskningsområder, der har 
relation til dem, som er dækket af de 14 øvrige særpro­
grammer. Men ØSU advarer dog mod risikoen for, at 
man ved at give disse forskningssektorer forrang lægger 
beslag på midler, som kunne være brugt til udforskning 
af nye forskningsområder. 
2.3.10. Hvad inddragelsen af humaniora og sam­
fundsvidenskab angår, skal det bemærkes, at man på 
dette punkt imødekommer et ønske, ØSU gav udtryk 
for allerede i 1984 i sin udtalelse om planen til stimule­
ring af forskersamarbejde og -udveksling i Europa 
(1985-1988) (2), et ønske som blev gentaget i udtalelsen 
om SPES-planen i september 1988 (3). 
2.3.11. ØSU tager dog til efterretning, at Kommissio­
nen ikke i dag er i stand til at vurdere, hvor stort et 
behov der er for post-doktoral uddannelse inden for 
humaniora og samfundsvidenskaber, og at man end 
ikke kender antallet af forskere på disse områder; gen­
nem iværksættelsen af dette program kan man således 
få et indblik i det reelle behov på dette felt. Det er 
imidlertid interessant at bemærke, at ud af 60 000 
doktorafhandlinger, der hvert år indgives i Fællesska­
bet, omhandler omkring halvdelen emner inden for 
humaniora og samfundsvidenskab. 
2.3.12. Det bør dog under alle omstændigheder præ­
ciseres, hvad begrebet »humaniora og samfundsvi­
denskaber« dækker. Der er nemlig en fare for, at der 
lægges størst vægt på den økonomiske videnskab på 
bekostning af andre aspekter af humaniora og sam­
fundsvidenskaberne, navnlig forskning i interaktionen 
mellem videnskab, teknologi og samfund, herunder ikke 
mindst livskvalitet og miljø. 
2.4. Programmets gennemførelsesform 
2.4.1. Reglerne for det forslående programs gennem­
førelse rummer to konstruktive nyskabelser i forhold 
(!) EFT nr. C 56 af 7. 3. 1990, s. 34 (Ordfører: J. de Normann). (2) EFT nr. C 343 af 24. 12. 1984, s. 12. 
(3) EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988, s. 23. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/49 
til de initiativer, Fællesskabet i forvejen har taget på 
forskeruddannelsesområdet: 
— for det først udvælges deltagerne i uddannelsesak­
tionerne efter en årlig procedure, der tilsigter at 
sætte værtsinstitutionerne i forbindelse med de for­
skere, der ønsker at deltage i fællesskabsaktionen, 
— for det andet foretages udvælgelsen af de forskere, 
der kommer i betragtning under uddannelsesaktio­
nen, af værtsorganisationerne selv som led i en 
decentraliseret forvaltning. 
2.4.2. Man kan godkende denne fremgangsmåde, 
men den vil imidlertid forudsætte en meget tæt opfølg­
ning fra Kommissionens side for at sikre, at program­
mets gennemførelse sker i overensstemmelse med dets 
målsætninger, herunder ikke mindst i overensstemmelse 
med målet om en styrkelse af den økonomiske og sociale 
samhørighed i Fællesskabet, specielt når det drejer sig 
om udvælgelse af de kandidater, der kommer i betragt­
ning ved uddannelsesydelser. 
2.5. Fornyet vurdering af programmet og evaluering 
af de opnåede resultater 
2.5.1. Artikel 5 i beslutningsforslaget stipulerer dels, 
at programmet i løbet af 1992 skal tages op til fornyet 
vurdering, dels, at der ved programmets udløb skal 
foretages en evaluering af de opnåede resultater. 
2.5.2. ØSU tvivler på, at det er hensigtsmæssigt at 
foretage en fornyet vurdering af programmet i 1992. 
For det første kan programmet ikke iværksættes før 
tidligst den 1. januar 1991, og for det andet må der 
tages højde for den tid, der nødvendigvis medgår til 
udvægeisen af de pågældende værtsorganisationer og 
forskere samt til indgåelsen af uddannelseskontrakter. 
På denne baggrund mener ØSU, at denne fornyede 
vurdering — hvis den skal være til nogen nytte — bør 
foretages i løbet af det trejde år efter programmets 
iværksættelse. 
2.5.3. ØSU konstaterer ligeledes endnu en gang, at 
ØSU ikke er nævnt eksplicit blandt de institutioner, der 
modtager rapporterne om den fornyede vurdering af 
programmet og om evalueringen af de opnåede resulta­
ter. Kommissionen har aldrig givet nogen som helst 
forklaring på, hvorfor den fastholder denne praksis, 
hvis retsgyldighed i høj grad kan anfægtes i lyset af 
bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 130 Q. 
2.5.4. Det er således nødvendigt at minde om, at der 
i henhold til denne artikel i Traktaten skal indhentes 
udtalelse fra ØSU om blandt andet ethvert forslag om 
ændring, forlængelse eller fornyelse af forskningspro­
grammerne. Følgelig udgør disse rapporter såvel for 
ØSU som for Rådet og Parlamentet et væsentligt grund­
lag for vurderingen af Kommissionens forslag. Derfor 
anmoder ØSU indtrængende Kommissionen og Rådet 
om at ændre artikel 5 i beslutningsforslaget. 
2.6. Frogrammets betydning for styrkelsen af den øko­
nomiske og sociale samhørighed 
2.6.1. EF-regionernes muligheder for at fastholde 
højt kvalificerede forskere, som har deres rødder i de 
pågældende regioner, eller for at tiltrække forskere udefra, er uden tvivl af afgørende vigtighed, hvis de 
svageste regioner skal udvikle deres forskningspotenti-
ale og dermed reducere den teknologikløft, der skiller 
dem fra de mere udviklede regioner. 
2.6.2. Forskningsinfrastrukturernes udviklingsni­
veau spiller en afgørende rolle i denne sammenhæng, 
en kendsgerning, der imidlertid knap nok berøres i 
særprogramforslaget. Hermed er der en risiko for, at 
det foreslåede program frem for at skabe en merværdi 
på EF-niveau til gunst for samtlige medlemsstater i 
sidste ende snarere accelererer forskerflugten til de mest 
velstående EF-regioner, som i forvejen råder over en 
høj udviklet, avanceret forskningsinfrastruktur. 
2.6.3. Denne risiko blev påpeget af ØSU i udtalelsen 
om rammeprogrammet 1990-1994, hvori ØSU konstate­
rede, at videncentrene er koncentreret i de nordlige 
medlemsstater, og understregede, at en omgående 
iværksættelse af programmet ville føre til en koncentra­
tion af forskere i disse centre på bekostning af visse 
andre medlemsstater. 
2.6.4. Kommissionen synes selv at være klar over 
denne risiko, eftersom den opererer med muligheden 
for, at uddannelsesstøtten i særlige tilfælde kan forlæn­
ges et år for at sætte de pågældende forskere i stand til 
at vende tilbage til deres hjemland for dér at anvende 
den knowhow, de har erhvervet. Man må nødvendigvis 
stille sig positiv over for denne mulighed, selv om man 
naturligvis kan have sine tvivl om, hvorvidt en sådan 
foranstaltning varigt kan fastholde de pågældende for­
skere i deres oprindelsesland. 
2.6.5. Mere bemærkelsesværdig er den vigtige plads, 
der er givet til deltagelse i uddannelse på centre af 
fremragende kvalitet, som indgår i særlige netværk. 
Bilag II til afgørelsen om rammeprogrammet 1990-1994 
er mere eksplicit end beslutningsforslaget, når det drejer 
sig om disse netværks bidrag til målsætningerne om 
økonomisk og social samhørighed, eftersom det præci­
seres, at formålet er at lette etableringen af et højt 
kvalificeret videnskabeligt og teknisk potentiale i rand­
regionerne og i de ugunstigt stillede regioner ved at tage 
hensyn til disse regioners specifikke behov. 
2.6.6. Etableringen af en netinfrastruktur må betrag­
tes som et element af væsentlig betydning for dette 
program, men til trods herfor konstaterer ØSU, at der 
ikke er forslået nogen konkrete foranstaltninger i denne 
retning. Kommissionen anmodes om at afhjælpe denne 
mangel og sikre budgetmæssig dækning for de pågæl­
dende foranstaltninger 
2.6.7. Det må derfor understreges, at det forslåede 
program kun fuldt ud vil kunne opfylde sin målsætning, 
hvis det passes ind i en konsekvent politik, der sikrer 
en samordning med de øvrige beslægtede EF-initiativer, 
som primært sigter mod de regioner, hvis 
Nr. C 332/50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
basis med hensyn til forskning og teknologisk udvikling 
er særlige svag. Der tænkes her på programmer som 
STRIDE i1), VALUE(2) og SPRINT (3). 
En sådan politik er uomgængelig nødvendig, eftersom 
de initiativer Fællesskabet har taget, specielt siden lan­
ceringen af det først rammeprogram i 1983, ikke har 
formået at reducere den stadig voksende teknologikløft 
mellem de mindere begunstigede regioner i Fællesskabet 
og de mere begunstigede. Disse skævheder spænder i 
øjeblikket så vidt, at de ligger i spektret fra 1 til 12. 
2.7. Supplerende bemærkninger 
2.7.1. Endelig skal der gøres opmærksom på de fort­
sat sorte forskelle, som udgør sig gældende inden for 
Fælleskabet med henyn til forskernes løn- og arbejdsvil­
kår, en problematik, som er nærmere belyst i oven­
nævnte informationsrapport, pkt. 1.8. Disse skævheder 
virker som en hæmsko på forskermobiliteten, ligesom 
de er en af årsagerne til forskerflugten såvel inden for 
EF som til trejdelande. 
2.7.2. Skabelsen af et egentligt videnskabeligt og tek­
nisk fællesskab uden indre barrierer stiller krav om en 
nøje gennemgang af disse spørgsmål med direkte rela-
(*) STRIDE — Science and Technology for Regional Innovation 
and Development in Europe. 
(2) Spredning og udnyttelse af resultaterne af videnskabelig og 
teknisk forskning (EFT nr. L 200 af 13. 7. 1989, s. 23). 
(3) Program for innovation og overførsel af teknologi (EFT nr. L 
112 af 25. 4. 1989, s. 12). 
Bryssel, den 19. september 1990. tion til forskernes status. Denne bør om nødvendigt 
munde ud i foranstaltninger, som er egnede til at fjerne 
skævhederne og overalt i Fællesskabet skabe et gunstigt 
klima, som sikrer forskernes trivsel og varigt fastholder 
dem inden for forskningen, hvad enten den er offentlig 
eller privat. 
2.7.3. ØSU påpeger endvidere, at selv om udvidelsen 
af Fællesskabets videnskabelige og tekniske potentiel 
nok er en faktor, der er afgørende for styrkelsen af dets 
forskningskapacitet og mulighed for teknisk udvikling, 
er dette dog ikke i sig selv tilstrækkeligt til på længere 
sigt at forbedre den europæiske konkurrenceevne. 
Forbedringen af den europæiske industris konkurrence­
evne afhænger — foruden af industriens evne til at 
tiltrække højt kvalificerede forskere — også af, om der 
iværksættes foranstaltninger til sikring af en effektiv 
spredning og udnyttelse af forskningens og den teknolo­
giske udviklings resultater samt en hurtig konkretise­
ring af dem til nye produkter og processer. 
2.7.4. Endelig er der grund til at understrege, at 
forskerne af i morgen er skoleelever af i dag, hvorfor 
der bevidst bør sættes forstærket ind inden for under­
visningen forud for overgangen til de højere uddannel­
ser. Der skal på dette sted henvises til de forslag, som 
sektionen har formuleret i den tidligere nævnte informa­
tionsrapport. Heri påpeges det bl.a., at det er livsvigtigt, 
at man på et så tidligt tidspunkt som muligt identificerer 
elever med særlige anlæg for forskning og opmuntrer 
disse hele vejen igennem deres uddannelsesforløb til at 
gå ind i en forskerkarriere. Disse overvejelser bør man 
holde sig for øje, hvis man virkeligt vil øge den menne­
skelige kapital i EF på forskningens og den teknologiske 
udviklings område. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg