Opfordring til at fremsætte bemærkninger om udkastet til Kommissionens forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren

(2004/C 93/05)

Interesserede parter kan senest en måned efter datoen for offentliggørelse af dette udkast til forordning fremsætte bemærkninger til: Europa-Kommissionen Generaldirektoratet for Landbrug

H.2

Kontor Loi 130 05/126 B - 1049 Bruxelles Fax (32-2) 296 76 72 E-post: Agri-State-Aids@cec.eu.int

Udkast til Kommissionens forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugssektoren

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte(1), særlig artikel 2,

efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning(2),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til forordning (EF) nr. 994/98 kan Kommissionen udstede en forordning om, at støtteforanstaltninger, der ligger under et bestemt loft, ikke anses for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og derfor ikke er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.

(2) Kommissionen har anvendt traktatens artikel 87 og 88 i mange beslutninger og i den forbindelse bl.a. fremhævet støttebegrebet som defineret i traktatens artikel 87, stk. 1. Kommissionen har også understreget, hvordan den forholder sig til et de minimis-loft, hvorunder artikel 87, stk. 1, anses ikke at finde anvendelse, senest i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001(3). I betragtning af de særlige regler, der gælder for landbrug og fiskeri, samt risikoen for, at selv små støttebeløb inden for disse sektorer opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, bør forordning (EF) nr. 69/2001 ikke anvendes på disse sektorer.

(3) På baggrund af Kommissionens erfaringer, navnlig siden ikrattrædelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger(4) og EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren(5), kan det fastslås, at meget små støttebeløb, der ydes i landbrugssektoren, ikke opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, såfremt visse betingelser er opfyldt. Dette er tilfældet, når både det støttebeløb, som individuelle producenter modtager, er lille, og det samlede støttebeløb, der ydes til landbrugssektoren, ikke overstiger en lille procentdel af produktionens værdi. Landbrugsproduktionen i EF er normalt karakteriseret ved, at en vare produceres af et stort antal meget små producenter, der hovedsagelig producerer substituerbare varer som led i fælles markedsordninger. Derfor bør virkningen af små støttebeløb, der ydes til individuelle producenter i en given periode, stå i forhold til værdien af landbrugsproduktionen på sektorniveau i samme periode. Et loft i form af et beløb pr. medlemsstat fastlagt på grundlag af værdien af produktionen i landbrugssektoren gør det muligt at sikre en ensartet tilgang i alle medlemsstaterne baseret på en objektiv økonomisk referenceværdi. For at skabe større gennemsigtighed og retssikkerhed bør de minimis-reglen for landbrugssektoren fastsættes i en forordning.

(4) På baggrund af Kommissionens erfaringer fra vurdering af statsstøtte i fiskerisektoren, navnlig efter ikrafttrædelsen af EF's retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur(6) og Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet(7), kan det desuden fastslås, at meget små støttebeløb, der ydes i fiskerisektoren, ikke opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, såfremt visse betingelser er opfyldt. På grund af lighederne i produktionsmønstrene i fiskerisektoren og landbrugssektoren vil disse betingelser også være opfyldt, hvis størrelsen af den støtte, som en virksomhed i fiskerisektoren modtager, er lille, og hvis den samlede støtte til fiskerisektoren ikke overstiger en lille procentdel af værdien af fiskeriproduktionen. For at skabe større gennemsigtighed og retssikkerhed bør de minimis-reglen for fiskerisektoren fastsættes i en forordning.

(5) På baggrund af Verdenshandelsorganisationens (WTO) aftale om landbrug(8) bør denne forordning ikke fritage eksportstøtte eller støtte, der fremmer indenlandske produkter på bekostning af importerede. Medlemsstaterne har forpligtet sig til ikke at yde støtte, der strider mod forpligtelserne i denne aftale. Støtte til deltagelse i varemesser eller til undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for lancering af et nyt eller eksisterende produkt på et nyt marked, betragtes normalt ikke som eksportstøtte. Når EF har vedtaget en fælles markedsordning for en bestemt landbrugssektor, har medlemsstaterne ifølge EF-Domstolens retspraksis pligt til at afholde sig fra at træffe foranstaltninger, der kan svække ordningen eller medføre undtagelser fra den(9). Dette princip gælder også for fiskerisektoren. Denne forordning gælder derfor ikke for støtte, hvis størrelse fastsættes på grundlag af prisen for eller mængden af et produkt, der bringes på markedet.

(6) På baggrund af Kommissionens erfaringer kan det fastslås, at støtte på højst 3000 EUR pr. støttemodtager over en treårig periode, forudsat at det samlede beløb af en sådan støtte til alle virksomheder i løbet af de tre år ikke når et loft, der fastsættes af Kommissionen til ca. 0,3 % af landbrugsproduktionen eller fiskeriproduktionen for [2001], ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og/eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og derfor ikke falder ind under traktatens artikel 87, stk. 1. Den relevante treårige periode er glidende i den forstand, at hver gang der ydes ny de minimis-støtte, skal den samlede de minimis-støtte, der er ydet de tre foregående år, fastlægges. De minimis-støtten anses for ydet på det tidspunkt, hvor støttemodtageren har opnået ret til at modtage støtten. De minimis-reglen hindrer ikke, at virksomhederne til samme projekt også modtager statsstøtte, som Kommissionen har godkendt, eller som er omfattet af en gruppefritagelsesforordning.

(7) Af hensyn til gennemsigtigheden, den ensartede behandling og den korrekte anvendelse af de minimis-loftet bør medlemsstaterne anvende den samme beregningsmetode. For at lette beregningen og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 69/2001 bør støttebeløb, der ikke udbetales som kontante tilskud, omregnes til bruttosubventionsækvivalenten. Subventionsækvivalenten i forbindelse med støtte, der udbetales i flere rater, og støtte i form af lån på lempelige vilkår beregnes på grundlag af de gældende markedsrenter på støttetidspunktet. Med henblik på en ensartet, gennemsigtig og enkel anvendelse af statsstøttereglerne bør markedsrenterne i nærværende forordning anses for at være referencesatserne, forudsat at lånet, når der er tale om lån på lempelige vilkår, garanteres af en normal sikkerhedsstillelse og ikke indebærer unormalt store risici. Referencesatserne bør være de satser, der med regelmæssige mellemrum fastsættes af Kommissionen på grundlag af objektive kriterier og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på internettet.

(8) Kommissionen har pligt til at sikre, at statsstøttereglerne overholdes, og især at støtte, der ydes i henhold til de minimis-reglen, opfylder de deri fastsatte betingelser. I overensstemmelse med samarbejdsprincippet i traktatens artikel 10 bør medlemsstaterne lette udførelsen af denne opgave ved at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den samlede støtte, der ydes i henhold til de minimis-reglen, ikke overstiger lofterne på 3000 EUR pr. støttemodtager og det samlede loft, der fastsættes af Kommissionen på grundlag af værdien af landbrugs- eller fiskeriproduktionen pr. medlemsstat i en treårig periode. Når medlemsstaterne yder de minimis-støtte, bør de derfor meddele den pågældende virksomhed, at der er tale om de minimis-støtte, indhente udførlige oplysninger om anden de minimis-støtte, som virksomheden har modtaget i de sidste tre år, og nøje kontrollere, at de minimis-lofterne ikke overskrides som følge af den nye støtte. Det kan dog også ved hjælp af et centralt register sikres, at lofterne overholdes.

(9) På baggrund af Kommissionens erfaringer og især den hyppighed, hvormed det generelt er nødvendigt at revidere statsstøttepolitikken, bør denne forordnings anvendelsesperiode begrænses. Hvis forordningen udløber uden at blive forlænget, bør medlemsstaterne have en tilpasningsperiode på seks måneder med hensyn til de minimis-støtteordninger, der var omfattet af denne forordning. Af hensyn til retssikkerheden bør det fastslås, hvilken virkning denne forordning vil have for støtte bevilget før forordningens ikrafttrædelse -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Anvendelsesområde

Denne forordning gælder for støtte til virksomheder i landbrugs- eller fiskerisektoren, bortset fra:

a) støtte, der fastsættes på grundlag af prisen for eller mængden af produkter, der bringes på markedet

b) støtte til eksportrelaterede aktiviteter, navnlig støtte, der er direkte knyttet til de eksporterede mængder, til etablering og drift af et distributionsnet eller til andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed

c) støtte, som er betinget af, at der anvendes indenlandske produkter i stedet for importerede.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1. "virksomheder i landbrugssektoren": virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter

2. "landbrugsprodukt": a) produkter, der er opført i traktatens bilag I, undtagen fiskevarer og akvakulturprodukter som defineret i nr. 5

b) produkter henhørende under KN-kode 4502, 4503 og 4504 (varer af naturkork)

c) produkter, der imiterer eller erstatter mælk og mejeriprodukter som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87(10)

3. "forarbejdning af et landbrugsprodukt": en proces, som et landbrugsprodukt gennemgår, og hvor det produkt, der fremkommer ved processen, også er et landbrugsprodukt

4. "virksomheder i fiskerisektoren": virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af fiskevarer

5. "fiskevarer": både produkter, der er fanget på havet og i ferskvandsområder, og akvakulturprodukter, som er omhandlet i artikel 1 i forordning (EF) nr. 104/2000(11)

6. "forarbejdning og afsætning af en fiskevare": alle aktiviteter, inkl. håndtering, behandling, produktion og distribution, som ligger mellem landings- eller indhøstningstidspunktet og det endelige produktstadium.

Artikel 3

De minimis-støtte

1. Støtteforanstaltninger, der opfylder betingelserne i stk. 2 og 3, anses ikke for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor ikke omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.

2. Den samlede de minimis-støtte til en enkelt virksomhed må ikke overstige 3000 EUR i en treårig periode. Dette loft gælder uanset støttens form eller formål.

Det samlede beløb, der således ydes til forskellige virksomheder i landbrugssektoren, må ikke overstige den værdi, der er fastsat pr. medlemsstat i bilag 1, i en treårig periode.

Det samlede beløb, der ydes til forskellige virksomheder i fiskerisektoren, må ikke overstige den værdi, der er fastsat pr. medlemsstat i bilag 2, i en treårig periode.

3. Lofterne i stk. 2 angives som et kontant tilskud. Alle tal, der benyttes, skal angive bruttobeløbene, dvs. før direkte beskatning. Hvis støtten ydes som andet end tilskud, skal støttebeløbet være støttens bruttosubventionsækvivalent.

Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til sin værdi på det tidspunkt, hvor den blev ydet. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskonteringsformål og til beregning af støttebeløbet i forbindelse med lån på lempelige vilkår, er den gældende referencesats på støttetidspunktet.

Artikel 4

Kumulering og kontrol

1. Når en medlemsstat yder en virksomhed de minimis-støtte, meddeler den virksomheden, at der er tale om de minimis-støtte og indhenter udførlige oplysninger fra den pågældende virksomhed om andre former for de minimis-støtte, som den har modtaget i de tre foregående år.

Medlemsstaten kan først yde den nye de minimis-støtte, når den har kontrolleret, at støtten ikke medfører, at det samlede de minimis-støttebeløb, som virksomheden har modtaget i den relevante treårsperiode, overskrider nogen af de lofter, der er fastsat i artikel 3, stk. 2.

2. Når en medlemsstat har oprettet et centralt register over de minimis-støtte med fuldstændige oplysninger om alle former for de minimis-støtte, som alle myndigheder i den pågældende medlemsstat har ydet, gælder kravet i stk. 1, første afsnit, ikke længere fra det tidspunkt, hvor registret dækker en treårig periode.

3. Medlemsstaterne registrerer og samler alle oplysninger om anvendelsen af denne forordning. Disse fortegnelser skal omfatte alle de oplysninger, der er nødvendige for, at det kan fastslås, at betingelserne i denne forordning er opfyldt. De registrerede oplysninger om en individuel de minimis-støtteforanstaltning skal opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, og oplysningerne om en de minimis-støtteordning skal opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor der sidst blev udbetalt støtte i henhold til ordningen. På Kommissionens skriftlige anmodning skal den pågældende medlemsstat inden 20 arbejdsdage eller inden for en længere frist, der måtte være fastsat i anmodningen, give Kommissionen alle de oplysninger, denne finder nødvendige for at kunne vurdere, om betingelserne i denne forordning er opfyldt, især det samlede de minimis-støttebeløb, som en virksomhed og landbrugs- eller fiskerisektoren i den pågældende medlemsstat har modtaget.

Artikel 5

Ikrafttrædelse og gyldighedsperiode

1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes indtil den 31. december 2006.

2. Denne forordning anvendes også på støtte, som er bevilget før forordningens ikrafttrædelse, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 3. Enhver støtte, der ikke opfylder disse betingelser, vurderes af Kommissionen i overensstemmelse med de relevante rammebestemmelser, retningslinjer og meddelelser.

3. Ved udløbet af denne forordnings gyldighedsperiode vil de minimis-støtteordninger, der falder ind under forordningen, stadig være omfattet deraf i en seksmåneders tilpasningsperiode.

I tilpasningsperioden kan disse ordninger fortsat anvendes på denne forordnings betingelser.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) EFT L 142 af 14.5.1998, s. 1.

(2) EFT C ...

(3) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(4) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80.

(5) Berigtiget udgave i EFT C 232 af 12.8.2000, s. 19.

(6) EFT C 19 af 20.1.2001, s. 7.

(7) EFT L 337 af 30.12.1999, s. 10, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2369/2002 (EFT L 358 af 31.12.2002, s. 49).

(8) EFT L 336 af 23.12.1994, s. 22.

(9) Sag C-113/2000, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2002, s. I-07601, punkt 73.

(10) EFT L 182 af 3.7.1987, s. 36.

(11) EFT L 17 af 21.1.2000, s. 22.

BILAG 1

Samlet beløb for landbrug pr. medlemsstat i henhold til artikel 3, stk. 2

>TABELPOSITION>

BILAG 2

Samlet beløb for fiskeri pr. medlemsstat i henhold til artikel 3, stk. 2

>TABELPOSITION>