t -S"tt,' KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 09.09,1997 
KOM(97) 434 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
Europæiske økonomiske firmagruppers (EØFG) deltagelse i 
offentlige indkøb og offentligt finansierede programmer 
4 

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
Europæiske økonomiske firmagruppers (EØFG) deltagelse i 
offentlige indkøb og offentligt finansierede programmer 
INDLEDNING 
Kommissionen besluttede i forbindelse med sin meddelelse af 10. juli 1996 om det 
integrerede program for små og mellemstore virksomheder (SMV) og håndværksfagene1 
at udfærdige en meddelelse om foranstaltninger med henblik på at sikre, at europæiske 
økonomiske firmagrupper (EØFG) på lige fod kan indgive bud i forbindelse med 
offentlige indkøb og i fuldt omfang deltage i offentligt finansierede programmer, således 
at SMV herigennem får bedre mulighed for at forene deres ressourcer. 
De europæiske økonomiske lirmagrupper (EØFG) blev indført ved Rådets forordning 
(EØF) nr. 2137/85 af 25. juli 1985 (i det følgende benævnt "forordningen")2. 
Det er af afgørende betydning for virkeliggørelsen af det indre marked, at der på EU-plan 
indføres juridiske værktøjer til fremme af det grænseoverskridende samarbejde mellem 
virksomhederne. 
På nuværende tidspunkt er EØFG det eneste direkte EF-retlige samarbejdsinstrument og 
repræsenterer således den overvejende del af det europæiske virksomhedssamarbejde, 
navnlig for SMV, der ønsker at deltage i projekter af europæiske dimensioner. Hidtil har 
mere end 800 firmagrupper udviklet fælles erhvervsaktiviteter inden for meget 
forskellige sektorer, hvilket må anses som et opmuntrende resultat. De første 
firmagrupper kunne først etableres efter den 1. juli 1989, hvor forordningen blev bragt i 
anvendelse. 
Efter en konference tilrettelagt i kommissionsregi3 stod det imidlertid klart, at EØFG-
formen endnu ikke udnyttes optimalt af de virksomheder, som ønsker et grænseover­
skridende samarbejde, navnlig ikke i forbindelse med deltagelse i offentlige indkøb og 
offentligt finansierede programmer. 
1 KOM(96) 329 endelig udg. 
2 EFT L 199 af 31.7.1985, s. 1. 
3 REGlE-konferencen 1996: "Status efter seks års erfaringer med EØFG", den 25. og 26. marts 1996. 
Denne meddelelse indeholder en kort beskrivelse af EØFG i almindelighed samt en 
præcisering af en række karakteristika og funktionsmåder med det formål at sikre EØFG 
mulighed for at indgive bud i forbindelse med offentlige indkøb og deltage i offentligt 
finansierede programmer på lige fod med andre virksomheder. Denne præcisering bør 
kunne føre til en bedre udnyttelse af EØFG-formen fra virksomhedernes side, navnlig 
SMV. Kommissionen har flere gange kunnet konstatere, at SMV's adgang til offentlige 
indkøb, men også offentligt finansierede programmer, idet reglerne for adgang hertil ofte 
er de samme, kan bidrage til at fremme virkeliggørelsen af det indre marked og regional 
økonomisk udvikling4. 
Set i et bredere perspektiv ønsker Kommissionen at fremme EØFG's deltagelse i sådanne 
offentlige indkøb og programmer, da EØFG for samtlige virksomheder i Unionen udgør 
et væsentligt fremskridt ved at sætte dem i stand til at tilrettelægge deres samarbejde i en 
grænseoverskridende struktur, der sikrer alle medlemmer autonomi i udøvelsen af deres 
egne aktiviteter. 
I. DEFINITION AF EØFG 
EØFG er en smidig og let struktur, som sætter de deltagende partnere i stand til at sam­
menflette en del af deres erhvervsaktiviteter, samtidigt med at de hver især bibeholder 
deres økonomiske og retlige uafhængighed. 
Ved etablering af en EØFG skabes en uafhængig retlig enhed med egen retsevne med det 
formål at lette eller udvikle medlemmernes økonomiske aktiviteter samt forbedre eller 
øge resultatet af aktiviteterne. 
Definitionen viser, at instrumentets oprindelige formål er en udbygning af det 
grænseoverskridende samarbejde mellem virksomhederne på europæisk plan gennem 
udviklingen af fælles aktiviteter, som har en medvirkende karakter i forhold til egne 
aktiviteter. 
På den ene side kan EØFG sammenlignes med personlige selskaber (interessentskaber, 
partnerships, offene Handelsgesellschaften), da medlemmerne i en firmagruppe f.eks. 
solidarisk og ubegrænset hæfter for gruppens gæld (jf. afsnit II.5). Visse karakteristika 
ved EØFG er imidlertid typiske for mere strukturerede selskabsformer. EØFG kan f.eks. 
handle i eget navn gennem en eller flere forretningsførere, hvis udnævnelse ikke 
afhænger af eventuelt medlemskab5. Sådanne regler er almindeligvis forbeholdt 
kapitalselskaber (jf. afsnit II.2). 
Jf. meddelelse C(88) 2510 fra Kommissionen til medlemsstaterne om kontrol med overholdelse af 
bestemmelserne om offentlige kontrakter i forbindelse med projekter og programmer, der finansieres 
af strukturfonde og finansieringsinstrumenter, EFT C 22 af 28.1.1989, s. 3. 
Jf. ligeledes meddelelse fra Kommissionen om fremme af små og mellemstore virksomheders 
deltagelse i offentlige kontrakter i Fællesskabet, KOM(90) 166 af 7.5.1990, og om SMV's deltagelse i 
offentlige indkøb i Fællesskabet, SEK(92)722 endelig udg. af 1.6.1992. 
Forordningens artikel 19. 
II. EØFG: KARAKTERISTIKA 
1. En fællesskabsstruktur 
De europæiske økonomiske firmagrupper henhører under EF's retsorden. De kan 
derfor kun oprettes og eksistere juridisk på de betingelser, efter de nærmere vilkår og 
med de virkninger, som er fastlagt i EF-retten, selv om der i denne for så vidt angår 
visse aspekter henvises til de nationale lovgivninger. 
Da en EØFG er retlig neutral, står alle medlemmer lige, hvilket er af stor betydning, 
da partnerne ellers ville kunne frygte, at en eller flere blandt dem kunne være mere 
gunstigt stillet på grund af bedre kendskab til de retlige forhold. 
2. Selvstændig retsevne og medlemmernes autonomi 
En EØFG har en fuldstændig og selvstændig retsevne og adskiller sig på dette punkt 
fra en rent kontraktmæssigt samarbejdsform. Da firmagruppen har egne organer, 
medfører dette meget stærkere forhandlings- og repræsentationsbeføjelser sammen­
holdt med det enkelte medlems. En EØFG kan handle i eget navn gennem en eller 
flere forretningsførere, som udnævnes uafhængigt af eventuelt medlemskab i grup­
pen. Forretningsførernes repræsentationsbeføjelser bygger direkte på reglerne for 
kapitalselskaber. Dette har stor betydning for en EØFG's deltagelse i offentlige ind­
køb og offentligt finansierede programmer, da medlemmerne kan drage fordel af at 
danne en fælles front ved kontraktforhandling og ved anmodning om kredit eller 
garantier i direkte tilknytning til offentlige indkøb6. 
3. Aktivitetens medvirkende karakter 
En firmagruppe adskiller sig fra et selskab, da formålet er at lette eller udvikle med­
lemmernes økonomiske aktivitet for at sætte medlemmerne i stand til at øge deres 
egne resultater, medens et selskab almindeligvis forfølger et lukrativt mål for sig 
selv. 
På grund af denne medvirkende karakter knyttes firmagruppens aktivitet til medlem­
mernes økonomiske aktivitet uden at erstatte denne. 
Med oprettelsen af en EØFG skabes der imidlertid et retsgrundlag, som letter tilpas­
ningen af medlemmernes aktiviteter til de økonomiske vilkår på markedet7. 
(1 Artikel 1, stk. 2, i forordning (EØF) 2137/85 af 25. juli 1985. 
7 Forste betragtning i forordningen. 
3 
EØFG-aktivitetens medvirkende karakter skal ikke betragtes som en operationel 
begrænsning for at holde firmagruppens aktivitet på et underordnet eller mindre 
vigtigt plan. 
Når blot bestemmelsen om aktiviteternes medvirkende karakter overholdes, er 
firmagruppen i stand til at opfylde alle de funktioner, der måtte kunne forventes af 
enhver anden gruppering, som deltager i et offentligt indkøb eller et offentligt finan­
sieret program. 
En EØFG kan i denne henseende have flere forskellige funktioner. Formen kan 
vælges udelukkende for at koordinere og tilrettelægge medlemmernes aktiviteter, 
men også med henblik på at indgå kontrakter i eget navn og udføre kontrakter i for­
bindelse med offentlige indkøb og offentligt finansierede programmer. 
Forordningen forbyder især ikke en EØFG fuldstændigt, men midlertidigt at 
overtage en række af medlemmernes aktiviteter. Dette punkt blev allerede nærmere 
beskrevet af Kommissionen i 1991: "Der er intet til hinder for, at visse af 
medlemmernes aktiviteter varetages af den økonomiske firmagruppe for en 
begrænset periode og som led i udførelsen af f.eks. et entreprenørarbejde"8. 
4. Strukturelle aspekter: stabilitet og fleksibilitet 
Forordningen sikrer firmagruppens fleksible tilpasning til de økonomiske vilkår, da 
medlemmerne er frit stillet med hensyn til at tilrettelægge deres kontraktlige forbin­
delser og gruppens interne organisation9. 
Denne fleksibilitet kommer til udtryk såvel i etableringsvilkår og varighed som i 
finansieringsform eller sågar i funktionsmåde. 
Stiftelsesformaliteterne for en EØFG er meget simple, idet det er tilstrækkeligt at 
indgå en skriftlig aftale (intet krav om notaroprettet dokument) og registrere 
firmagruppen i den medlemsstat, hvor hjemstedet er beliggende. 
En EØFG kan endvidere stiftes for såvel en ubegrænset som en begrænset varighed. 
Denne fleksibilitet med hensyn til stiftelsen af firmagruppen gør, at strukturen er 
særligt velegnet til tidbegrænsede projekter, som f.eks. gennemførligheds­
undersøgelser eller udførelse af anlægsarbejder. 
Der er meget bred adgang til EØFG-strukturen, hvorfor den effektivt kan imødegå 
eventuelle behov for at ændre samarbejdsvilkårene. Åbenheden fremgår utvetydigt 
af forordningens sjette betragtning, hvori det hedder, at "der bør være så bred 
adgang til gruppen som muligt for fysiske personer, selskaber og andre retlige 
enheder under hensyn til denne forordnings endemål"10. 
x Svar på skriftlig forespørgsel nr. 1587/91 afgivet på Kommissionens vegne af Martin Bangemann, 
EFT C 323 af 13.12.1991, s. 32 ff. 
' Fjerde betragtning i forordningen. 
10 Jf. endvidere artikel 4 i forordningen. 
Medlemmernes fleksibilitet med hensyn til finansieringen af firmagruppen, er lige­
ledes meget attraktiv for virksomhederne. Der stilles ikke krav om selskabskapital 
ved stiftelsen. Delte er vigtigt, og flrmagruppen adskiller sig her fra et selskab, hvor 
store beløb måske skal immobiliseres i en periode. For en firmagruppes vedkom­
mende er der mulighed for mellemliggende faser, som gør det muligt optimalt at 
anvende de midler, der først skal frigives senere. 
Det skal bemærkes, at alle indskudsformer er mulige: kontanter, naturalier eller 
endog knowhow (teknologisk viden, patenter, forretningsforbindelser eller faglige 
kontakter o s v.). 
En EØFG vil endda i nogle tilfælde kunne fungere enten ved regelmæssige ind­
betalinger eller ved at få et kontoindestående stillet til rådighed. 
Selv om forordningen forbyder en EØFG offentligt at opfordre til investeringer, er 
der adgang til bankkredit". 
Et andet tegn på en fleksibel funktionsmåde er muligheden for at overføre 
hjemstedet for en EØFG fra en medlemsstat til en anden, samtidigt med at retsevnen 
og den juridiske personlighed opretholdes. En sådan transaktion kan derfor ikke 
betragtes som en opløsning af firmagruppen, og dermed heller ikke beskattes som 
sådan. 
Forordningen stiller i al væsentlighed medlemmerne frit til selv at tilrettelægge 
deres indbyrdes forhold. Den indeholder imidlertid også en række obligatoriske og 
dekl aratori ske bestemmelser ikke blot for at beskytte tredjemand, men også 
medlemmerne selv, for at de bedre kan vurdere omfanget af deres personlige 
forpligtelser12. 
En rækkes vigtige afgørelser i forbindelse med firmagruppens sammensætning og 
måde at fungere på kan kun træffes ved enstemmighed. Det drejer sig især om 
beslutninger om ændring af firmagruppens formål, ændring af fordelingen af 
stemmer blandt medlemmerne, ændring af betingelserne for vedtagelse af afgørelser, 
ændring af den andel, hvormed hvert medlem eller visse medlemmer bidrager til 
firmagruppens finansiering, flytning af firmagruppens hjemsted, når en sådan 
flytning har konsekvenser for lovvalg samt tilladelse til et medlem om helt eller 
delvis at overdrage sine andele. 
Firmagruppen kan kun opløses ved enstemmighed, medmindre andet er bestemt i 
stiftelsesoverenskomsten. 
Indeholder stiftelsesoverenskomsten ingen bestemmelser om det stemmeflertal, 
hvormed beslutninger skal træffes, træffes beslutningerne endvidere i alle tilfælde 
ved enstemmighed13. 
1 ' Artikel 23 i forordningen. 
12 Artikel 17 i forordningen. 
13 Artikel 17, stk. 3., i forordningen. 
I forordningen er der endvidere fastlagt relativt strenge betingelser for medlemmers 
optagelse i og udtræden af firmagruppen. Reglerne understreger det udprægede per­
sonlige forhold mellem medlemmerne. En beslutning om optagelse af nye 
medlemmer skal således træffes ved enstemmighed. Et medlem kan udtræde af 
firmagruppen på de betingelser, der er fastlagt i stiftelsesoverenskomsten, eller hvis 
intet er fastlagt efter enstemmig godkendelse fra de øvrige medlemmers side.14 En 
overdragelse af andele er i henhold til forordningen kun gyldig, hvis de øvrige 
medlemmer enstemmigt har givet tilladelse hertil. Indeholder 
stiftelsesoverenskomsten ingen bestemmelser om sikkerhedsstillelse for et medlems 
deltagelse, kan dette kun ske med de øvrige medlemmers enstemmige samtykke.15 
Forordningen dæmper således risikoen for strukturforandringer inden for firmagrup­
pen ved effektivt at fastlåse kontrollen af medlemstilgang og -afgang. 
Denne kontrol er et vigtigt element, da den kan have en beroligende virkning for 
firmagruppens eventuelle medkontrahenter, herunder især banker og forsikringssel­
skaber, hvis långivning eller sikkerhedsstillelse kan være påkrævet, når en 
firmagruppe deltager i et offentligt indkøb, eller for de myndigheder, som forestår 
en programfinansiering. 
5. Medlemmernes solidariske og ubegrænsede hæftelse 
Uafhængigt af de kreditter og garantier, som måtte blive ydet en EØFG på grundlag 
af medlemmernes finansielle stilling, nyder den tredjemand, der indgår forretninger 
med firmagruppen, en maksimal og effektiv beskyttelse. 
I forordningen er fastlagt princippet om, at firmagruppens medlemmer hæfter 
ubegrænset og solidarisk for gruppens gældsforpligtelser16. 
En EØFG kan i eget navn indgå forpligtelser af finansiel art. Firmagruppen vil 
således naturligvis skulle dække omkostningerne herved over egne midler. Hvis en 
firmagruppe ikke selv betaler en fordring inden for en rimelig frist, hæfter gruppens 
medlemmer solidarisk og ubegrænset for firmagruppens gældsforpligtelser af enhver 
art. 
Medlemmernes personlige hæftelse danner en naturlig modvægt til den frihed til at 
indgå kontraktmæssige forpligtelser, som er grundlaget for firmagruppen, og det 
manglende krav til selskabskapital. 
14 Artikel 26.stk. 1 och artike27 stk. I, fyrste afsnit, i forordningen. 
Et medlem kan til enhver tid udtræde, når der foreligger vægtige grunde hertil, uden de øvrige 
medlemmers enstemmige samtykke (artikel 27, stk. 1, andet afsnit). 
15 Artikel 22 i forordningen. 
16 Artikel 24 i forordningen. 
Hertil kommer, at tidligere medlemmer af en EØFG fortsat i fem år efter deres 
udtræden af firmagruppen hæfter for gældsforpligtelser indgået af gruppen i løbet af 
den periode, hvor de var medlemmer17. Firmagruppens medlemmers solidariske og 
ubegrænsede hæftelse udgør en grundlæggende sikkerhed, som sætter tredjemand i 
stand til lettere at indgå forretninger med, at forsikre eller yde kredit til en EØFG på 
grundlag af en eller flere medlemmers finansielle formåen. 
Reglen viser, at det er medlemmernes samlede finansielle kapacitet samt den sikker­
hed, som medlemmerne eventuelle selv måtte kunne stille, der bør tages i betragt­
ning, når en firmagruppe indgiver bud i forbindelse med offentlige indkøb eller 
anmoder om finansiering eller kredit, ikke mindst i tilfælde af en EØFG stiftet uden 
kapital. 
Artikel 34 og 37, stk. 1, i forordningen. 
III. FIRMAGRUPPERS DELTAGELSE I OFFENTLIGE INDKØB 
a) Generelle betragtninger 
EF-direktiverne om offentlige indkøb kræver, at der overalt i EU overholdes en række 
minimumsbetingelser for så vidt angår offentliggørelse og procedurer i forbindelse med 
indgåelse af offentlige indkøbsaftaler, dels for de offentlige myndigheder (direktiverne 
for de såkaldte "traditionelle sektorer"), dels for enheder i vand-, energi-, transport- og 
telekommunikationssektorerne (det såkaldte "forsyningsvirksomhedsdirektiv"). Disse 
retlige rammer suppleres af en række klageadgangsregler for at afgøre tvister mellem 
virksomheder og de ordregivende myndigheder. Det er samtlige disse regler, som 
normalt betegnes som "direktiverne om offentlige indkøb"18. 
Selv om de to direktivgrupper adskiller sig fra hinanden på en række punkter, fastlægger 
de begge et forbud mod forskelsbehandling, et krav om gennemsigtighed i procedurerne 
for udvælgelsen af ansøgere og for tildelingen af ordren på grundlag af en række 
objektive kriterier, som er kendte på forhånd, og et krav om overholdelse af de regler, der 
finder anvendelse på det tekniske område. 
Med hensyn til firmagruppers deltagelse i offentlige indkøb er det vigtigt at huske på, at 
EF-direktiverne på området ikke indeholder bestemmelser, der på nogen måde kan hindre 
deres deltagelse. Samtlige direktiver om offentlige indkøb åbner derimod mulighed for 
firmagruppers deltagelse i udbud uden at stille krav til nogen særlig retlig form. Der kan 
dog imidlertid stilles krav om sådanne grupperingers omdannelse til en nærmere bestemt 
retlig form, når først ordren er tildelt af den ordregivende myndighed eller enhed19. 
Den medvirkende karakter af firmagruppens aktivitet bør ikke hindre deltagelsen i offent­
lige indkøb. Domstolen har i denne henseende for nyligt på ny fastslået, at "det ikke 
alene er en fysisk eller juridisk person, som selv udfører bygge- og anlægsarbejder, der 
kan deltage i procedurer for tildeling af offentlige bygge- og anlægsarbejder, men at dette 
også må gælde for en person, som lader arbejderne udføre gennem agenturer eller 
18 Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige 
indkøb, EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1; Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af 
fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, EFT L 199 af 
9.8.1993, s. 54; Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved 
indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1; Rådets direktiv 
89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende 
anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og 
anlægskontrakter, EFT l. 395 af 30.12.1989, s. 33; Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om 
samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt 
transport og telekommunikation, EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84; Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. 
februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-
reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og 
telekommunikation, EFT L 76 af 23.3.1992, s. 14. 
19 Artikel 18 i direktiv 93/36/EØF, artikel 21 i direktiv 93/37/EØF, artikel 26 i direktiv 92/50/EØF og 
artikel 33 i direktiv 93/38/EØF. 
filialer, eller som disponerer over teknikere eller tekniske institutioner uden for 
virksomheden, eller for et entreprenørkonsortium, uanset dets retlige 
organisationsform"20. En EØFG kan derfor deltage i et offentligt indkøb og forestå 
udførelsen. 
b) Samlet bedømmelse af kriterierne for deltagelse i offentlige indkøb 
I ovennævnte dom fastslår Domstolen princippet om, at når en virksomhed fra en 
koncern deltager i et offentligt indkøb, er det samtlige koncernmedlemmernes ressourcer 
og kapacitet, der skal bedømmes, for så vidt som virksomheden faktisk kan råde over de 
øvrige virksomheders nødvendige ressourcer og kapacitet for at kunne udføre ordren. 
Overføres dette argument på EØFG, bør den ordregivende myndighed i udvælgelsen af 
tilbudsgivere eller ansøgere i forbindelse med et offentligt indkøb anvende de 
evalueringskriterier, der er indeholdt i direktiverne, og med i betragtningerne tage ikke 
blot firmagruppens egen kapacitet, men også de enkelte medlemmers. 
På grundlag af direktiverne om offentlige indkøb kan enhver leverandør, som ønsker at 
deltage i en offentlig indkøbsaftale, opfordres til at bevise hans identitet eller 
økonomiske, finansielle eller tekniske formåen21 (kvalitative udvælgelseskriterier). Når 
en EØFG ikke selv som selvstændig retlig enhed opfylder udvælgelseskriterierne, kræver 
princippet om den samlede bedømmelse, at medlemmernes kapacitet tages i betragtning. 
Dette indebærer følgende: 
• Når samtlige firmagruppens medlemmer er virksomheder, som opfylder udvælgelses­
kriterierne, kan der ikke stilles krav om, at firmagruppen ligeledes opfylder kriterierne. 
« Hvis firmagruppens medlemmer derimod ikke alle opfylder udvælgelseskriterierne, er 
det nødvendigt, at de af firmagruppens medlemmer, som skal forestå den konkrete 
udførelse af ordren, opfylder de betingelser, som den ordregivende myndighed har 
fastlagt. 
© Endelig siger det sig selv, at hvis ingen af firmagruppens medlemmer opfylder den 
ordregivende myndigheds betingelser, kan firmagruppen ikke anvendes til at omgå så­
danne betingelser. 
• Nationale forskrifter om registrering og godkendelse af entreprenørvirksomheder med 
henblik på deres deltagelse i offentlige indkøb bør ikke hindre firmagruppers 
deltagelse i samme. Når en firmagruppes deltagelse i offentlige indkøb efter den 
nationale lovgivning er betinget af registrering eller godkendelse, bør lovgivningen 
enten tillade registrering eller godkendelse af firmagrupper som sådan, eller indeholde 
en undtagelsesbestemmelse, som sætter firmagrupper i stand til at deltage i offentlige 
indkøb uden registrering eller godkendelse. 
20 Domstolens dom af 14. april 1994 - Ballast Nedam Groep NVC mod den belgiske stat, sag C-389/92, 
Sml. s. I-1306, 1994, præmis 13. Dommen er for øjeblikket genstand for en ny anmodning om 
præjudiciel afgørelse (sag C 5/97). 
21 Artikel 21 lil 25 i direktiv 93/36/EØF, artikel 25 til 29 i direktiv 93/37/EØF, artikel 30 til 35 i direktiv 
92/50/EØF. Se oyså artikel 30 til 32 i direktiv 93/38/EØF. 
IV. EØFG'S DELTAGELSE I OFFENTLIGT FINANSIEREDE PROGRAMMER 
De særlige karakteristika ved en EØFG skulle sætte denne i stand til fuldt ud at deltage i 
offentligt finansierede programmer. Disse særlige karakteristika analyseres i det 
følgende. 
1. Grænseoverskridende karakter 
Mange EF-støtteprogrammer stiller krav om, at projektforslagene indgives af flere 
partnere fra flere forskellige medlemsstater. Blandt andre kan nævnes artikel 2, 
litra b), andet led, i Rådets afgørelse fra 1994 om reglerne for EF's indsats inden for 
forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktioner22. 
I henhold til artiklen kan "de foreslåede aktiviteter normalt kun gennemføres af 
mindst to juridiske personer. Disse personer må ikke være sammenknyttede og skal 
være etableret i forskellige medlemsstater eller i mindst en medlemsstat og en stat, 
som er associeret med programmet". 
Et grænseoverskridende samarbejde er ligeledes målsætningen for en række opera­
tionelle programmer inden for rammerne af EF-initiativer, der finansieres over 
strukturfondene. Det drejer sig bl.a. om Interreg II23, der som en af målsætningerne 
har at fremme det regionale grænseoverskridende samarbejde, eller Leader II, som 
også støtter (punkt c) tværnationalt samarbejde i forbindelse med udvikling af land­
distrikter24, eller REGIS II, som fremmer tværnationalt samarbejde mellem meget 
perifert beliggende EF-regioner25. 
22 
23 
24 
25 Rådets afgørelse 94/763/EF af 21. november 1994 om reglerne for virksomheders, forskningscentres 
og universiteters deltagelse i Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstrationsaktioner, EFT L 306 af 30. II. 1994, s. 8. 
Jf. Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne om retningslinjer for operationelle programmer, 
som medlemsstaterne opfordres til at udarbejde inden for rammerne af et EF-initiativ vedrørende 
udvikling af grænseområder, grænseoverskridende samarbejder og udvalgte energinet - INTERREG 
II, EF C 180 af 1.7.1994, s. 60. 
Jf. Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne om retningslinjerne for de globaltilskud eller 
integrerede operationelle programmer, med henblik på hvilke medlemsstaterne opfordres til at indgive 
støtteansøgninger i forbindelse med et EF-initiativ for udvikling af landdistrikterne - LEADER II, EFT 
C 180 af 1.7.1994, s. 48. 
Jf. Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne om retningslinjer for operationelle programmer, 
som medlemsstaterne opfordres til at udarbejde inden for rammerne af et EF-initiativ vedrørende 
regioner med meget perifer beliggenhed - REGIS II, EFT C 180 af 1.7.1994, s. 44. 
10 
Da en EØFG nødvendigvis skal være sammensat af mindst to partnere fra to forskel­
lige medlemsstater26, udgør det tværnationale aspekt et grundlæggende element i en 
EØFG, som således selv kan betragtes som et "konsortium". En EØFG har derfor 
under alle omstændigheder ret til selv at indgive ansøgning om deltagelse i EF-
programmer, herunder programmer som stiller krav om deltagelse af retlige enheder 
fra flere medlemsstater. 
Det kan i disse tilfælde ikke kræves af medlemmerne af en firmagruppe, at de selv 
indgiver ansøgning sideløbende med firmagruppens ansøgning. 
Kommissionen har på denne baggrund til hensigt at tilføje en ny udelukkende euro­
pæisk kategori, med betegnelsen "EUR", i samtlige officielle lister over godkendte 
entreprenører samt i de formularer, der skal udfyldes i forbindelse med indkaldelse 
af forslag, ved siden af de allerede eksisterende femten kategorier til klassificering 
af de nationale deltagere. Firmagrupperne vil automatisk blive klassificeret i denne 
kategori på grund af deres tværnationale karakter. 
2. Tilstedeværelsen af flere uafhængige retssubjekter 
Medlemmerne i en firmagruppe opretholder i fuldt omfang deres retlige og økono­
miske uafhængighed i udførelsen af deres aktiviteter. Firmagrupperne bør derfor 
kunne deltage fuldt ud i programmer, hvor projekterne skal fremlægges af mindst to 
særskilte retlige enheder i fællesskab. Som eksempel kan nævnes Rådets beslutning 
af 23. november 1994 om et særprogram for forskning og teknologisk udvikling, 
herunder demonstration, inden for ikke-nuklear energi (1994-1998)27. 
Denne beslutning samler størsteparten af projekterne under THERMIE-programmet 
om den tekniske demonstration af projekter. I henhold til bilag III til beslutningen 
dækker fællesskabsfinansieringen af forskningssamarbejdsprojekter, der omfatter 
mindst fire indbyrdes uafhængige små og mellemstore virksomheder fra mindst to 
forskellige medlemsstater, 50 % af forskningsomkostningerne. 
Sådanne bestemmelser bør fortolkes således, at en firmagruppe kan deltage i disse 
programmer på lige fod med de øvrige adgangsberettigede virksomheder. 
Firmagruppen skal jo faktisk være sammensat af mindst to medlemmer fra to 
forskellige medlemsstater, som i hele samarbejdsforløbet bibeholder deres 
økonomiske og retlige uafhængighed28. 
En EØFG bør derfor alene kunne deltage i programmer, herunder sådanne som 
udtrykkeligt kræver deltagelse af tiere indbyrdes uafhængige partnere. Det kan i så 
tilfælde ikke kræves, at firmagruppens medlemmer selv indgiver en individuel 
ansøgning sideløbende med firmagruppens. 
26 Jf. artikel 4, stk. 2, i forordning 2137/85. 
27 Se EFT L 334 af 22.12.1994, s. 87. 
28 Jf. artikel 3 og 4 i forordning 2137/85. 
11 
3. Udvikling af synergi 
I visse tilfælde skal der i udvælgelsen af forslagene tages hensyn til forslagets 
faktiske evne til at skabe en synergi mellem forskellige deltagerkategorier29. 
Sådanne programmer kræver deltagelse af nyoprettede samarbejdsstrukturer. 
Konsortier, der oprettes på ad hoc-basis, bør på denne baggrund ikke foretrækkes 
fremfor nyligt oprettede firmagrupper, uden at der foretages en grundig vurdering af 
deres karakteristika og kapacitet. 
V. ADGANG TIL KREDIT 
Adgang til kredit er af vital betydning for de fleste økonomiske beslutningstagere. 
Adgang til finansielle midler uden for virksomheden kan dog ofte vise sig vanskelig, 
navnlig for SMV, som måske vil blive anset for låntagere i højrisikogruppen. 
En gruppering af virksomheder i en EØFG vil derfor kunne udgøre en fordel i for­
handlingerne med kreditinstitutterne. 
Kommissionen ønsker at tydeliggøre og præcisere en række spørgsmål i tilknytning 
til firmagruppernes kreditadgang for at undgå enhver risiko for forskelsbehandling 
af firmagrupperne i forhold til andre bedre kendte former for nationale 
virksomheder. 
1. Krav om sikkerhedsstillelse 
På trods af den udprægede handlefrihed og operationelle uafhængighed, som 
firmagruppens medlemmer bibeholder, kan deres solidariske og ubegrænsede 
hæftelse i betydelig grad lette opnåelsen af kredit og styrke medlemmernes 
kontraktmæssige styrke. 
En firmagruppes kreditorer, navnlig banker og andre finansielle institutioner, har 
mulighed for at gøre krav på medlemmernes personlige formue for gæld stiftet af 
firmagruppen, og som sidstnævnte ikke tilbagebetaler inden for en rimelig frist. 
Når der over for hver enkelt af firmagruppens medlemmer stilles krav om personlig 
sikkerhedsstillelse, øges omkostningerne ved låntagningen betragteligt. Dette bør 
derfor ikke ske i praksis, da medlemmerne allerede hæfter personligt for firmagrup­
pens gældsforpligtelser. 
En firmagruppe udgør derfor et middel til at øge medlemmernes låntagningspoten-
tiale, samtidigt med at omkostningerne ved låntagning nedbringes. 
2J) Jf. artikel 4 i Rådets afgorelse af 21. november 1994 om reglerne for virksomheders, forskningscentres 
og universiteters deltagelse i Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstrationsaktioner, EFT L 306 af 30.11.1994, s. 8. 
2. Retlig anerkendelse af forretningsførerne 
Firmagruppens retlige uafhængighed sætter den tillige i stand til på egne vegne at 
forhandle med pengeinstitutter, idet forretningsføreren eller forretningsførerne 
repræsenterer firmagruppen i forhandlinger. 
Det er derfor ikke nødvendigt, at hver enkelt medlem af firmagruppen forhandler 
med sin egen finansielle partner. 
3. Bevis for finansiel formåen 
En firmagruppe skal som enhver anden låntager være i stand til at føre bevis for sin 
solvens. 
På linje med den nærmere gennemgang i afsnit III om forholdene i forbindelse med 
offentlige indkøb, bør pengeinstitutterne kunne foretage en global vurdering af 
firmagruppernes solvens på grundlag af medlemmernes finansielle formåen. 
En konsolidering af firmagruppens og medlemmernes aktiver vil lette den 
nødvendige vurdering for pengeinstitutterne. 
Det vil i denne henseende være til stor nytte for vurderingen, hvis firmagruppen 
udarbejder konsoliderede balancer og årsregnskaber. 
Ud over disse elementer vil firmagruppens eventuelle egenkapital - som dog ikke er 
obligatorisk i henhold til forordning 2137/85 - udgøre en sikkerhed for alle 
långivere, som måtte gøre forretninger med firmagruppen. 
En firmagruppe med egen kapital vil have en anselig konkurrencefordel, som vil 
kunne indgå i vurderingen blandt de øvrige allerede nævnte elementer. 
Foreligger der ingen egenkapital, vil det ikke kunne undgås, at den finansielle for­
måen af det eller de medlemmer, som har hjemsted i den medlemsstat, hvor penge­
instituttet er beliggende, vil spille en central rolle for vurderingen af en låne- eller 
garantianmodning. 
Firmagruppens kreditorer vil kunne undgå lange inddrivningsprocedurer for ude­
stående beløb i udlandet, da princippet om firmagruppemedlemmernes solidariske 
og ubegrænsede hæftelse sætter kreditoren i stand til at udvælge det medlem, hos 
hvem han vil inddrive beløbet i tilfælde af misligholdelse fra firmagruppens side. 
13 
VI. KONKLUSION 
På nuværende tidspunkt er EØFG det eneste instrument i direkte tilknytning til EF-
retten, som tilbyder virksomhederne en ramme for deres samarbejde. Kommission 
vil derfor og med det mål at lette adgangen til denne virksomhedsstruktur fortsat 
nøje følge udviklingen i anvendelsen af forordning nr. 2137/85. 
På et marked i stadig udvikling giver EØFG-strukturen unionsvirksomhederne, 
navnlig SMV, mulighed for at udvikle deres potentiale til at gennemføre projekter 
på EF-plan. Det er nu bred enighed om, at SMV spiller en afgørende rolle for 
virkeliggørelsen af EU's prioriterede målsætninger om vækst, konkurrenceevne og 
beskæftigelse30. REGIE-aktionen udgør i denne henseende et godt værktøj til 
fremme af EØFG-strukturens anvendelse blandt de små og mellemstore 
virksomheder. 
Kommissionen anser det for væsentligt, at samtlige implicerede parter i forbindelse 
med firmagrupperne, dvs. såvel virksomheder som institutioner, der indgår 
forpligtelser med gruppen, får et bredt kendskab til strukturens karakteristika og 
potentiale. 
Denne meddelelse indeholder derfor en række præciseringer med det formål at 
fjerne al usikkerhed, som kunne være til hinder for en optimal udnyttelse af EØFG-
strukturen i forbindelse med offentlige indkøb og adgang til kredit i direkte 
tilknytning hertil samt i forbindelse med offentligt finansierede programmer. 
30 Jf. Meddelelse fra Kommissionen - Det integrerede program for små og mellemstore virksomheder 
(SMV'er) og håndværksfagene, KOM(96) 329 endelig udg. af 10.7.1996. 
Se også: "Maksimering af europæiske SMV'ers samlede potentiale for beskæftigelse, vækst og 
konkurrenceevne", Raadets Afgoerelse 97/15/EF; af 9. december 1996 om det tredje flerårige program 
for små og mellemstore virksomheder (SMV) i Den Europæiske Union (1997-2000), EF-Tidende NR. 
U6af 10/01/1997, S. 25. 
14 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 434 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 06 08 10 
Katalognummer : CB-CO-97-460-DA-C 
ISBN 92-78-24430-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
is