Forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om en ordning for anerkendelse af eksamensbeviser for de former for erhvervsvirksomhed, der er omfattet af direktiverne om liberalisering og overgangsforanstaltninger, og til supplering af den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser (96/C 115/03) (Tekst af betydning for EØS) KOM(96) 22 endelig udg. - 96/0031(COD)

(Forelagt af Kommissionen den 9. februar 1996)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 49, artikel 57, stk. 1 og 2, første og tredje punktum, og artikel 66,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

i overensstemmelse med fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Enhver form for nationalitetsbegrundet forskelsbehandling med hensyn til etablering af tjenesteydelser er ifølge traktaten forbudt efter udløbet af overgangsperioden; visse bestemmelser i direktiverne inden for dette område er derfor blevet overflødige for gennemførelsen af reglen om behandling på lige fod med indlændinge, idet denne regel er stadfæstet i selve traktaten med umiddelbar virkning;

(2) det vil dog være hensigtsmæssigt at opretholde visse bestemmelser i disse direktiver, der tager sigte på at lette den faktiske udøvelse af etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser, navnlig når de på nyttig vis nærmere angiver, hvorledes de traktathjemlede forpligtelser skal opfyldes;

(3) med henblik på at lette udøvelsen af etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser for en række virksomhedsformer er der udstedt direktiver, der fastsætter overgangsforanstaltninger, som skal gælde, indtil eksamensbeviserne anerkendes gensidigt; ved direktiverne fastsættes det, at for at få adgang til de pågældende virksomhedsformer i de medlemsstater, der har lovreguleret disse, er det en tilstrækkelig betingelse rent faktisk at have udøvet den pågældende virksomhed i det land, man kommer fra, i et rimeligt langt og nærliggende tidsrum;

(4) de vigtigste bestemmelser i nævnte direktiver bør afløses af nye bestemmelser i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Edinburgh vedrørende nærhedsprincippet, forenkling af EF-retten, navnlig Kommissionens genbehandling af ældre direktiver vedrørende erhvervskvalifikationer; de pågældende direktiver bør derfor ophæves;

(5) det er nødvendigt at indføre passende procedurer for ajourføring af erhvervserfaringskategorierne og fortegnelserne over de former for erhvervsvirksomhed, de henviser til;

(6) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelse af mindst tre års varighed (1) og Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF (2), senest ændret ved Kommissionens direktiv 95/43/EF (3), finder ikke anvendelse på visse former for erhvervsvirksomhed, der omfattes af direktiverne inden for dette område; med hensyn til disse former for erhvervsvirksomhed bør der derfor indføres en ordning for anerkendelse af eksamensbeviser, der skal finde anvendelse på de former, der ikke er omfattet af direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF;

(7) den almindelige ordning bør suppleres med en forpligtelse for medlemsstaterne til at anerkende de erklæringer om finansiel formåen, der udstedes af banker i de øvrige medlemsstater, samt erklæringer om forsikringer mod økonomiske følger af det faglige ansvar;

(8) direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF bør ændres med henblik på lettelse af den frie bevægelighed for sygeplejersker, der ikke er i besiddelse af et af de eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationer, der er anført i artikel 3 i Rådets direktiv 77/452/EØF af 27. juni 1977 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske udøvelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser (4), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse.

(9) der bør jævnligt aflægges beretning, for at det kan overvåges, hvorledes nærværende direktiv virker;

(10) nærværende direktiv berører ikke anvendelsen af traktatens artikel 48, stk. 4, og artikel 55 -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

AFSNIT I Anvendelsesområde

Artikel 1

1. Medlemsstaterne træffer de i nærværende direktiv fastsatte foranstaltninger, for så vidt angår etablering på deres område af de i afsnit I i de almindelige planer (5) nævnte fysiske personer og selskaber, i det følgende benævnt begunstigede, samt vedrørende disse personers og selskabers tjenesteydelser inden for de former for virksomhed, som er anført i bilag A.

2. Nærværende direktiv finder anvendelse på de i bilag A anførte former for virksomhed, som en medlemsstats statsborgere ønsker at udøve som selvstændige erhvervsdrivende eller lønmodtagere i et værtsland.

Artikel 2

De medlemsstater, hvor adgang til og udøvelse af en af de i bilag A anførte former for virksomhed er afhængig af, at visse kvalifikationsbetingelser er opfyldt, sørger for, at en begunstiget, som anmoder herom, før han etablerer sig eller påbegynder udøvelse af en midlertidig virksomhed, underrettes om, hvilke bestemmelser der gælder for det erhverv, han agter at udøve.

AFSNIT II Tillægsforanstaltning til anerkendelse af eksamensbeviser

Artikel 3

1. Med forbehold af artikel 4 kan en medlemsstat ikke på grund af manglende kvalifikationer nægte en statsborger i en medlemsstat adgang til at optage eller udøve en af de i bilag A, første del, anførte former for virksomhed på lige fod med indenlandske statsborgere, uden at have foretaget en sammenlignende undersøgelse af de fagkundskaber, der fremgår af de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, den pågældende har erhvervet med henblik på at udøve samme virksomhed andetsteds i EF, og dem, der kræves ifølge de nationale bestemmelser. Kan det ved den sammenlignende undersøgelse af eksamensbeviserne konstateres, at de kundskaber og færdigheder, som fremgår af et eksamensbevis, der er udstedt af en anden medlemsstat, svarer til dem, der kræves ifølge de nationale bestemmelser, kan medlemsstaten ikke nægte indehaveren ret til at udøve den pågældende virksomhed. Fremgår det derimod af sammenligningen, at kundskaberne og færdighederne kun delvis svarer til hinanden, skal medlemsstaten give ansøgeren mulighed for at godtgøre, at han har erhvervet de manglende kundskaber og færdigheder.

2. Proceduren for behandling af en ansøgning om anerkendelse i henhold til stk. 1 skal gennemføres hurtigst muligt og afsluttes med en begrundet beslutning fra værtslandets kompetente myndighed senest fire måneder, efter at den pågældende har forelagt den fuldstændige ansøgning. Beslutningen, eller mangelen på samme, kan indbringes for de nationale domstole.

AFSNIT III Anerkendelse af erhvervskvalifikationer på grundlag af erhvervserfaring, der er opnået i en anden medlemsstat

Artikel 4

Er i en medlemsstat adgang til eller udøvelse af en af de i bilag A anførte former for virksomheder afhængig af besiddelse af almene, forretningsmæssige eller faglige kundskaber og færdigheder, anerkender medlemsstaten som tilstrækkeligt bevis for disse kundskaber og færdigheder den faktiske udøvelse af den pågældende virksomhed i en anden medlemsstat. Denne udøvelse skal være sket på følgende måde, når virksomheden er anført i bilag A.

1) For de i liste I anførte former for virksomhed:

a) enten i seks på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder

b) eller i tre på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst tre år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende

c) eller i tre på hinanden følgende år som selvstændig, såfremt den begunstigede godtgør at have udøvet den pågældende virksomhed i mindst fem år som lønmodtager

d) eller i fem på hinanden følgende år i ledende stillinger, heraf mindst tre år i stillinger med tekniske opgaver og med ansvar for mindst en af bedriftens afdelinger, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst tre år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende.

I de i litra a) og c) omhandlede tilfælde må virksomheden ikke være ophørt mere end ti år forud for datoen for indgivelse af den i artikel 6 omhandlede ansøgning.

2) For de i liste II anførte former for virksomhed:

a) enten i seks på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder

b) eller:

- i tre på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have modtaget en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst tre år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende, eller

- i fire på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst to år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende

c) eller i tre på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have udøvet den pågældende virksomhed i mindst fem år som lønmodtager

d) eller:

- i fem på hinanden følgende år som lønmodtager, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst tre år afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende, eller

- i seks på hinanden følgende år som lønmodtager, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst to år afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende.

I de i litra a) og c) omhandlede tilfælde må virksomheden ikke være ophørt mere end ti år forud for datoen for indgåelse af den i artikel 6 omhandlede ansøgning.

3) For de i liste III anførte former for virksomhed:

a) enten i seks på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder

b) eller i tre på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have modtaget en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst tre år afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende

c) eller i tre på hinanden følgende år som selvstændig, såfremt den begunstigede godtgør at have udøvet den pågældende virksomhed i mindst fem år.

I de i litra a) og c) omhandlede tilfælde må virksomheden ikke være ophørt mere end ti år forud for datoen for indgivelse af den i artikel 6 omhandlede ansøgning.

4) For de i liste IV anførte former for virksomhed:

a) enten i fem på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder

b) eller i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst tre år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende

c) eller i tre på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst to år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende

d) eller i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have udøvet den pågældende virksomhed i mindst tre år som lønmodtager

e) eller i tre på hinanden følgende år som arbejdstager, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform på mindst to år, afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende.

5) For de i liste V anførte former for virksomhed:

a) i tre år som selvstændig eller som bedriftsleder, på betingelse af at den pågældende virksomhed ikke er ophørt mere end to år forud for datoen for indgivelse af den i artikel 6 omhandlede ansøgning, medmindre værtslandet indrømmer sine statsborgere en længere afbrydelse af deres erhvervsvirksomhed

b) i tre år som selvstændig eller som bedriftsleder, på betingelse af at den pågældende virksomhed ikke er ophørt mere end to år forud for datoen for indgivelse af den i artikel 6 omhandlede ansøgning.

6) For de i liste VI anførte former for virksomhed:

a) enten i tre på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder

b) eller i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende

c) eller i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som bedriftsleder, såfremt den begunstigede godtgør at have udøvet den pågældende virksomhed i mindst tre år som lønmodtager, eller

d) i tre på hinanden følgende år som lønmodtager, såfremt den begunstigede godtgør at have fået en forudgående uddannelse inden for den pågældende virksomhedsform afsluttet med et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af et kompetent fagligt organ som værende fyldestgørende.

I de i litra a) og c) omhandlede tilfælde må virksomheden ikke være ophørt mere end ti år forud for datoen for indgivelse af den i artikel 6 omhandlede ansøgning.

Artikel 5

Som leder af en bedrift, jf. artikel 4, anses erhverv, der i et industri- eller handelsforetagende inden for den tilsvarende faglige branche har virket:

a) som bestyrer af en bedrift eller en filial

b) som stedfortræder for indehaveren eller bestyreren af en bedrift, såfremt denne stilling er forbundet med et ansvar svarende til det, der påhviler den repræsenterende indehaver eller bestyrer

c) eller i en overordnet stilling med forretningsmæssige opgaver og med ansvar for mindst en af bedriftens afdelinger.

Artikel 6

Bevis for, at de i artikel 4 opstillede betingelser er opfyldt, fremgår af en erklæring, der udstedes af den kompetente myndighed eller det kompetente organ i hjemlandet eller det seneste opholdsland, og som den pågældende skal fremlægge til støtte for sin ansøgning om tilladelse til at udøve den eller de pågældende former for virksomhed i værtslandet.

AFSNIT IV Anerkendelse af andre erhvervskvalifikationer, der er erhvervet i en anden medlemsstat

Artikel 7

1. Kræver en medlemsstat af egne statsborgere som betingelse for adgang til en af de i artikel 1, stk. 2, omhandlede former for virksomhed bevis for hæderlighed og bevis for, at de ikke tidligere har været erklæret konkurs, eller blot et af disse beviser, skal denne stat for de øvrige medlemsstaters statsborgere som tilstrækkeligt bevis godkende en straffeattest eller, i mangel heraf, et tilsvarende dokument udstedt af en kompetent retlig eller administrativ myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland, hvoraf det fremgår, at disse krav er opfyldt.

2. Stiller et værtsland til egne statsborgere som betingelse for adgang til en af de i artikel 1, stk. 2, omhandlede former for virksomhed visse krav om hæderlighed, om at der ikke tidligere har foreligget konkurs, om god vandel og om fremlæggelse af bevis for, at der ikke tidligere har været iværksat sanktioner imod dem af faglig eller administrativ art, f. eks. rettighedsfortabelse, udelukkelse fra erhvervet eller eksklusion, og kan bevis herfor ikke tilvejebringes ved det i stk. 1 omhandlede dokument, skal denne stat som tilstrækkeligt bevis for statsborgere i de øvrige medlemsstater godkende en erklæring udstedt af en kompetent retlig eller administrativ myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland, hvoraf det fremgår, at disse krav er opfyldt. Erklæringen skal vedrøre de forhold, som tages i betragtning i værtslandet.

3. Udsteder hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke det i stk. 1 omhandlede dokument eller den i stk. 2 omhandlede erklæring, kan en under ed afgivet erklæring træde i stedet for disse - eller i de medlemsstater, hvor en sådan ikke findes, en erklæring på tro og love - som den pågældende afgiver for en kompetent retlig eller administrativ myndighed eller i påkommende tilfælde en notar fra hjemlandet eller det seneste opholdsland, der udsteder en erklæring til bekræftelse af edsaflæggelsen eller erklæringen på tro og love. Erklæringen om, at der ikke tidligere har foreligget konkurs, kan ligeledes afgives over for et kompetent fagligt organ i hjemlandet eller det seneste opholdsland.

4. Skal der i værtslandet føres bevis for den finansielle formåen, betragter denne stat erklæringer udstedt af banker i hjemlandet eller i det seneste opholdsland som ligestillede med erklæringer, der udstedes på dens eget område.

5. Stiller en medlemsstat til egne statsborgere som betingelse for adgang til eller udøvelse af en af de i artikel 1, stk. 2, omhandlede former for virksomhed krav om, at der føres bevis for, at de er forsikret mod de økonomiske følger af deres faglige ansvar, anerkender denne stat erklæringer udstedt af forsikringsselskaber i de øvrige medlemsstater som ligestillede med erklæringer, der udstedes på dens eget område. I erklæringen skal det angives, at assurandøren har efterkommet de love og bestemmelser, som er gældende i værtslandet, for så vidt angår garantiens indhold og omfang.

6. De i stk. 1, 2, 3 og 5 omhandlede dokumenter må ved fremlæggelsen ikke være ældre end tre måneder.

AFSNIT V Tillæg til den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser

Artikel 8

1. I direktiv 89/48/EØF foretages følgende ændringer:

a) I artikel 2 indsættes som stk. 3.

»3. Uanset bestemmelsen i foregående stykke finder nærværende direktivs bestemmelser anvendelse, når en sygeplejerske, der ikke er i besiddelse af et af de eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, der er anført i artikel 3 i Rådets direktiv 77/452/EØF (*), ønsker at udøve virksomhed i en anden medlemsstat som sygeplejerske med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje som defineret i artikel 1 i direktiv 77/452/EØF.

(*) EFT nr. L 176 af 15. 7. 1977, s. l.«

b) I artikel 6 indsættes som stk. 5 og 6:

»5. Skal der i værtslandet i forbindelse med adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv føres bevis for den finansielle formåen, betragter denne stat erklæringer udstedt af banker i hjemlandet eller i det seneste opholdsland som ligestillede med erklæringer, der udstedes på dens eget område.

6. Stiller en medlemsstat til egne statsborgere som betingelse for adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv krav om, at der føres bevis for, at de er forsikret mod de økonomiske følger af deres faglige ansvar, anerkender denne stat erklæringer udstedt af forsikringsselskaber i de øvrige medlemsstater som ligestillede med erklæringer, der udstedes på dens eget område. I erklæringen skal det angives, at assurandøren har efterkommet de love og bestemmelser, som er gældende i værtslandet, for så vidt angår garantiens indhold og omfang. Erklæringen må ved fremlæggelsen ikke være ældre end tre måneder.«

2. I direktiv 92/51/EØF foretages følgende ændringer:

a) I artikel 2 indsættes som stk. 3:

»3. Uanset bestemmelsen i foregående stykke finder nærværende direktivs bestemmelser anvendelse, når en sygeplejerske, der ikke er i besiddelse af et af de eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, der er anført i artikel 3 i Rådets direktiv 77/452/EØF (*), ønsker at udøve virksomhed i en anden medlemsstat som sygeplejerske med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje som defineret i artikel 1 i direktiv 77/452/EØF.

(*) EFT nr. L 176 af 15. 7. 1977, s. l.«

b) I artikel 10 indsættes som stk. 5 og 6:

»5. Skal der i værtslandet i forbindelse med adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv føres bevis for den finansielle formåen, betragter denne stat erklæringer udstedt af banker i hjemlandet eller i det seneste opholdsland som ligestillede med erklæringer, der udstedes på dens eget område.

6. Stiller en medlemsstat til egne statsborgere som betingelse for adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv krav om, at der føres bevis for, at de er forsikret mod de økonomiske følger af deres faglige ansvar, anerkender denne stat erklæringer udstedt af forsikringsselskaber i de øvrige medlemsstater som ligestillede med erklæringer, der udstedes på dens eget område. I erklæringen skal det angives, at assurandøren har efterkommet de love og bestemmelser, som er gældende i værtslandet, for så vidt angår garantiens indhold og omfang. Erklæringen må ved fremlæggelsen ikke være ældre end tre måneder.«

AFSNIT VI Proceduremæssige bestemmelser

Artikel 9

Artikel 4 og listerne i bilag A kan ændres efter proceduren i artikel 10.

Artikel 10

Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 3, i direktiv 92/51/EØF, og som består af repræsentanter for medlemsstaterne og har Kommissionens repræsentant som formand.

Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I så fald udsætter Kommissionen gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på to måneder.

Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i tredje afsnit.

Kommissionen underretter den pågældende medlemsstat om beslutningen og sørger i påkommende tilfælde for, at den således ændrede fortegnelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 11

1. Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 14 fastsatte frist de myndigheder og organer, der har beføjelse til at udstede de i artikel 6 og 7, stk. 1, 2 og 3, omhandlede erklæringer, og underretter straks de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.

2. Den i henhold til artikel 9, stk. 2, i direktiv 89/48/EØF nedsatte koordinationsgruppe har også til opgave

- at lette gennemførelsen af nærværende direktiv

- at indsamle alle relevante oplysninger om direktivets gennemførelse i medlemsstaterne.

AFSNIT VII Afsluttende bestemmelser

Artikel 12

1. De i bilag B anførte direktiver ophæves.

2. Henvisningerne til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til nærværende direktiv.

Artikel 13

Fra den 1. januar 1999 fremsender medlemsstaterne hvert andet år en beretning til Kommissionen om anvendelsen af den indførte ordning.

Beretningen skal ud over almindelige bemærkninger også indeholde en statistisk oversigt over de afgørelser, der er truffet, samt en beskrivelse af de vigtigste problemer, som anvendelsen af dette direktiv har medført.

Artikel 14

1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1999. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 15

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 16

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT nr. L 19 af 24. 1. 1989, s. 16.

(2) EFT nr. L 209 af 24. 7. 1992, s. 25.

(3) EFT nr. L 184 af 3. 8. 1995, s. 21.

(4) EFT nr. L 176 af 15. 7. 1977, s. 1.

(5) EFT nr. 2 af 15. 1. 1962, s. 32/62 og 36/62.

BILAG A

FØRSTE DEL VIRKSOMHED I FORBINDELSE MED ERHVERVSERFARINGSKATEGORIERNE

Liste I (klasser, der er omfattet af følgende direktiver: 64/427/EØF, som ændret ved direktiv 69/77/EØF, 68/366/EØF, 75/368/EØF og 5/369/EØF)

1

Direktiv 64/427/EØF (liberaliseringsdirektiv 64/429/EØF)

NICE-nomenklaturen (svarende til CITI-klasse 23 40)

>TABELPOSITION>

2

Direktiv 68/366/EØF (liberaliseringsdirektiv 68/365/EØF)

NICE-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

3

Direktiv 75/368/EØF: virksomhed, der omhandles i artikel 5, stk. 1

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

4

Direktiv 75/369/EØF

(Artikel 6: når virksomheden betragtes som industri- eller håndværksvirksomhed)

CITI-nomenklaturen

Udøvelse af følgende former for erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted

a) køb og salg af varer

- ved omførsel (ex CITI-gruppe 612)

- fra ikke faste anlæg på overdækkede markedspladser samt fra ikke overdækkede markedspladser

b) de former for virksomhed, der er omfattet af allerede vedtagne overgangsforanstaltninger, men som udtrykkeligt udelukker eller ikke nævner disse virksomhedsformer uden fast forretningssted

Liste II (direktiv 82/470/EØF, artikel 6, stk. 3) CITI-nomenklaturen

gruppe 718 og 720

De pågældende former for virksomhed består særligt i:

- at tilrettelægge, tilbyde og sælge til fast pris eller mod provision begrænsede arrangementer i forbindelse med en rejse eller et ophold eller at koordinere sådanne (transport, overnatning, forplejning, udflugter, osv.), uanset rejsens motiv. (Artikel 2, punkt B, litra a))

Liste III (direktiv 82/489/EØF)

>TABELPOSITION>

Liste IV (direktiv 82/470/EØF, artikel 6, stk. 1) CITI-nomenklaturen

gruppe 718 og 720

De pågældende former for virksomhed består særligt i:

- at optræde som mellemled mellem fragtførerne inden for de forskellige transportformer og afsendere eller modtagere af gods, samt at træffe forskellige hermed forbundne dispositioner:

aa) for ordregivernes regning at afslutte kontrakter med fragtførerne

bb) at vælge den transportform, det firma og den rute, der skønnes mest fordelagtig for ordregiveren

cc) at sørge for den praktiske tilrettelæggelse af transporten (for eksempel den for transporten nødvendige emballage); at udøve forskellige biaktiviteter under transporten (for eksempel at sikre forsyningen af is til kølevogne)

dd) at ordne de med transporten forbundne formaliteter, såsom udfærdigelse af fragtbreve; at gruppere og sortere forsendelserne

ee) at koordinere de enkelte transportetaper: transit, videreforsendelse og omladning samt forskellige afsluttende aktiviteter

ff) henholdsvis at fremskaffe fragter til transportvirksomhederne og transportmuligheder for afsendere og modtagere af gods

- at beregne transportomkostningerne og kontrollere afregningen heraf

- at foretage visse henvendelser, permanent eller lejlighedsvis, i en reders eller en søtransportvirksomheds navn og for dennes regning (til havnemyndigheder, skibsprovianteringsfirmaer osv.)

(Virksomhed, der omhandles i artikel 2, punkt A, litra a), b) eller d))

Liste V (direktiv 70/523/EØF og direktiv 64/222/EØF)

a) Direktiv 70/523/EØF

Selvstændig erhvervsvirksomhed inden for engroshandelen med kul og formidlervirksomhed inden for kulsektoren (CITI-nomenklaturen ex gruppe 6112)

b) Direktiv 64/222/EØF (liberaliseringsdirektiv 64/224/EØF)

1. Erhvervsvirksomhed som formidler, der har til opgave på grundlag af et eller flere hverv at forberede eller afslutte handler i en andens navn og for en andens regning

2. Erhvervsvirksomhed som formidler, der uden vedvarende at have dette til opgave, formidler kontakt mellem personer, som ønsker at afslutte kontrakter umiddelbart med hinanden, forbereder disses handler eller medvirker ved deres afslutning

3. Erhvervsvirksomhed som formidler, der i eget navn, og for en andens regning afslutter handler

4. Erhvervsvirksomhed som formidler, der for en andens regning afholder engroshandelsauktioner

5. Erhvervsvirksomhed som formidler, som går fra dør til dør for at optage ordrer

6. Tjenesteydelser, der udføres erhvervsmæssigt af en ikke-selvstændig formidler, der står i tjenesteforhold til en eller flere handels-, industri- eller håndværksvirksomheder

Liste VI Direktiv 68/364/EØF, 68/368/EØF, 75/368/EØF, 75/369/EØF og 82/470/EØF

1

Direktiv 68/364/EØF (liberaliseringsdirektiv 68/363/EØF)

ex CITI-gruppe 612 Detailhandelen

Undtagne erhverv:

>TABELPOSITION>

2

Direktiv 68/368/EØF (liberaliseringsdirektiv 68/367/EØF)

CITI-nomenklaturen

ex CITI-hovedgruppe 85:

1. Restaurations- og udskænkningsvirksomhed (CITI-gruppe 852)

2. Hotel- og campingpladsvirksomhed (CITI-gruppe 853)

3

Direktiv 75/368/EØF (artikel 7)

Alle former for virksomhed i bilaget til direktiv 75/368/EØF bortset fra dem, der er anført i direktivets artikel 5 (liste I, nr. 3, i nærværende direktiv)

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

4

Direktiv 75/369/EØF (artikel 5)

Følgende former for erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted:

a) køb og salg af varer

- ved omførsel (ex CITI-gruppe 612)

- fra ikke faste anlæg på overdækkede markedspladser samt fra ikke overdækkede markedspladser

b) de former for virksomhed, der er omfattet af allerede vedtagne overgangsforanstaltninger, men som udtrykkeligt udelukker eller ikke nævner disse virksomhedsformer uden fast forretningssted

5

Direktiv 82/470/EØF (artikel 6, stk. 2)

(Former for virksomhed, der er nævnt i artikel 2, punkt A, litra c) eller e), punkt B, litra b), punkt C eller D)

- at udleje jernbanevogne til personbefordring eller godstransport

- at optræde som mellemled ved køb, salg eller leje af fartøjer

- at udarbejde, forhandle og afslutte kontrakter vedrørende befordring af emigranter

- for deponentens regning at modtage alle former for genstande og varer, uanset om disse er underlagt toldbehandling, til opbevaring i toldoplag, pakhuse, møbelopbevaringsmagasiner, kølehuse, siloer, osv.

- til deponenten at udstede et dokument vedrørende den genstand eller vare, som er modtaget til opbevaring

- at stille folde, foder og salgssteder til rådighed for kvæg under midlertidig opstaldning, enten før salget eller i transit til eller fra et marked

- at udføre kontrol eller teknisk besigtigelse af motorkøretøjer

- at måle og veje varer

ANDEN DEL ANDRE FORMER FOR VIRKSOMHED END DEM, DER OMHANDLES I FØRSTE DEL

I

Direktiv 63/261/EØF, 63/262/EØF, 65/l/EØF, 67/530/EØF, 67/531/EØF, 67/532/EØF, 68/192/EØF, 68/415/EØF og 71/18/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

2

Direktiv 63/607/EØF

(Film)

3

Direktiv 64/223/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

4

Direktiv 64/428/EØF

NICE-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

5

Direktiv 65/264/EØF

(film)

6

Direktiv 66/162/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

7

Direktiv 67/43/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

8

Direktiv 67/654/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

9

Direktiv 68/360/EØF og 740/451/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

10

Direktiv 69/82/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

11

Direktiv 70/522/EØF

CITI-nomenklaturen

>TABELPOSITION>

BILAG B

OPHÆVEDE DIREKTIVER

FØRSTE DEL: LIBERALISERINGSDIREKTIVER

>TABELPOSITION>

ANDEN DEL: DIREKTIVER, DER OMFATTER GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER

>TABELPOSITION>