Nr. C 337/60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
2.5. Artikel 5, stk. 2 
Hele afsnittet formuleres således: 
»Ved afgørelsen af, hvorvidt ligebehandlingsprin­
cippet er blevet tilsidesat i en individuel sag, må det 
tages i betragtning, at indirekte forskelsbehandling 
kan forekomme uden den indklagedes hensigt.« 
Den indklagedes rettigheder fremgår klarere af denne 
formulering. 
Bryssel, den 27. oktober 1988. 
I. Generelle bemærkninger 
1. ØSU finder det på høje tid, at både medlemsstater­
nes og EF's uddannelsespolitik tager de udfordringer 
op, som uddannelsessystemet og Europas borgere står 
overfor, efterhånden som medlemsstaterne bliver mere 
og mere snævert forbundne med hinanden. Navnlig 
gennemførelsen af det indre marked og de dermed 
forbundne forandringer, som tager sigte på at skabe et 
borgernes Europa og optimale økonomiske og sociale 
vilkår, gør dette påkrævet. 
Kommissionens initiativ må hilses særligt velkomment, 
eftersom der fra Rom-traktaten ikke kan udledes ret­
ningslinjer for uddannelses- og kultursektoren. Kom­
missionen har da også med rette valgt at fremlægge sit 
dokument i form af en meddelelse. 2.6. Artikel 6 
Der afsluttes med følgendes tilføjelse: », arbejdsfor­
midlingerne, uddannelsesstederne osv.« 
2.7. Artikel 8, stk. 2 
Efter »Parlamentet« tilføjes »og ØSU«. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2. ØSU mener endvidere, at der bør skabes større 
kontinuitet i samarbejdet inden for uddannelsespolitik­
ken, da denne har stigende betydning for videreførelsen 
og konkretiseringen af den europæiske enhedsproces. I 
dette øjemed bør der opstilles prioriteter for emner, der 
skal behandles, og skridt der skal tages på mellemlang 
sigt. 
3. ØSU anser derfor meddelelsen for at være et vig­
tigt dokument i tre henseender: 
3.1. For det første, er det et ekstra incitament til at 
overveje nogle grundlæggende mål for undervisningen 
og uddannelsen af den opvoksende generation med 
henblik på at fremme den kulturelle og økonomiske 
integration i medlemsstaterne med de muligheder og 
udfordringer, dette indebærer. En intensiv udveksling 
af erfaringer, som tager sigte på at skabe bred enighed Udtalelse om uddannelse i Det Europæiske Fællesskab perspektiverne 
på mellemlang sigt, 1989-1992 
(88/C 337/20) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 25. maj 1988 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for social-, familie-, uddannelses- og 
kulturspørgsmål, som udpegede Herbert Nierhaus til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 13. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling, den 27. oktober 
1988, enstemmigt følgende udtalelse. 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/61 
mellem de ansvarlige for uddannelsespolitikken på na­
tionalt og EF-plan, er en nødvendig forudsætning for 
mere videregående, konkrete foranstaltninger. 
3.2. For det andet, opstilles en række prioriterede 
opgaver, der må koordineres og gennemføres for at 
sikre den frie bevægelighed og etablering. Det bebudede 
arbejdsprogram for perioden indtil 1992 i forbindelse 
med gennemførelsen af det indre marked tillægger ØSU 
stor betydning. 
3.3. Endelig gøres der i meddelelsen status over alle 
igangværende uddannelsespolitiske programmer og ak­
tiviteter. Denne vurdering kunne efter ØSU's mening 
uddybes senere, eventuelt i en særskilt meddelelse fra 
Kommissionen og med en redegørelse for de foreløbige 
resultater. Alle berørte personer og organer på nationalt 
og EF-plan ville således have adgang til de seneste 
oplysninger om eksisterende programmer. 
4. ØSU må desværre erklære sig enig med Kommis­
sionen i, at de forskellige aktioner, som EF i de seneste 
år har iværksat på uddannelsesområdet, indebærer en 
risiko for fragmentering og manglende sammenhæng. 
En af årsagerne hertil er, at nogle undervisnings- og 
uddannelsesprojekter ofte falder ind under mere omfat­
tende programmer, f .eks. dem, der vedrører udviklingen 
af nye teknologier (f.eks. ESPRIT) og finansieres der­
efter. 
II. Særlige bemærkninger 
1. Et første skridt henimod fælles uddannelsesmål i 
medlemsstaternes skoler består i at tage den økonomi­
ske og sociale udfordring op, som udviklingen og udbre­
delsen af nye teknologier i alle de højt industrialiserede 
lande udgør. Der er følgelig et voksende behov for en 
højt kvalificeret arbejdskraft på et arbeejdsmarked, som 
generelt bliver mere og mere komplekst. Mindre kvalifi­
cerede og ugunstigt stillede grupper risikerer derved at 
stå som sociale tabere uden beskæftigelsesmuligheder. 
En sådan polarisering mellem velstillede og marginale 
grupper ville på lang sigt være en uacceptabel økono­
misk og social belastning for samfundet, som også 
kunne få negative konsekvenser for den europæiske 
politik. 
De mindre udviklede regioner i EF ville blive ramt 
hårdere af en sådan udvikling. 
ØSU er derfor enig med Kommissionen i, at uddannel­
sespolitikken bør yde et afgørende bidrag til at mindske 
de regionale og sociale skævheder, samtidig med at den 
generelt skal være nøglen til at sikre fuld deltagelse i samfundslivet. Nationale initiativer, men også EF-støt-
ten fra f.eks. Regional- og Socialfonden, må yderligere 
udbygges på mellemlang sigt indtil 1992. 
2. Den teknologiske udfordring må imidlertid også 
tages op på anden måde. På Det Europæiske Råds sidste 
møde i Hannover understregede stats- og regeringssche-
ferne den sociale dimension af den økonomiske integra­
tion, hvilket kræver alle sociale økonomiske gruppers 
opbakning. 
Indførelsen af de nye teknologier og dermed andre 
og større præstationskrav betyder ligeledes ændrede 
kvalikationsprofiler. For at opfylde disse nye krav må 
den grundlæggende og obligatoriske skoleuddannelse 
omfatte en grundig udvikling af børnenes personlighed, 
så de lærer at begå sig i samfundet. Hele uddannelses­
systemet må tage sigte på at skabe såvel kvalificeret 
arbejdskraft som personer, der besidder kreative, musi­
ske, sproglige og sociale færdigheder. Sådanne mål er 
fuldstændig forenelige med de krav, der stilles til den 
enkelte på arbejdspladsen, i samfundet og på det per­
sonlige område. 
Dette aspekt af uddannelsespolitikken bliver knap nok 
berørt i Kommissionens dokument. Det er imidlertid 
en vigtig forudsætning for fremme af foretagsomheden 
og omstillingsevnen, at man fjerner de traditionelle 
grænser mellem almen uddannelse og erhvervsuddan­
nelse eller teknisk uddannelse. Kommissionen bør tage 
mere hensyn til dette aspekt og gøre det til genstand 
for et særskilt initiativ. Man bør i denne og i givet fald 
også i andre forbindelser trække på Det europæiske 
Center for udvikling af erhvervsuddannelse (Cedefop). 
3. EF er ikke blot et net af formelle regler, politiske 
hensigtserklæringer og markedsmekanismer. Hvor vig­
tige disse end kan være for integrationen i EF, er de i 
sidste instans ikke årsagen, men kan på lang sigt kun 
være resultatet af en voksende europæisk bevidsthed 
hos de unge. 
Ud fra denne grundholdning støtter ØSU alle foran­
staltninger, der tager sigte på at lægge større vægt på 
den europæiske dimension i skolernes undervisning. 
Selv om det praktisk talt ikke er muligt at indføre 
bindende regler på dette område, bør EF dog fremkom­
me med nogle tilbud og reelle incitamenter til de natio­
nale skole- og uddannelsesmyndigheder. Navnlig bør 
Kommissionen udvikle undervisningsmoduler og -mate­
rialer, som giver et billede af EF, der nok er orienteret 
after Rom-traktatens mål, men som desuagtet er objek­
tivt. Selv om de unge generelt stiller sig positivt til EF, 
råder de ifølge den nævnte meningsmåling ikke over 
tilstrækkelige informationer, og ØSU støtter derfor 
Nr. C 337/62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
kraftigt de foranstaltninger, der planlægges (jf. stk. 
3.10. i meddelelsen) ud over de eksisterende program­
mer (EURYDICE, ERASMUS, COMETT osv.). 
4. I denne forbindelse understreger ØSU ligeledes 
betydningen af programmet »YOUTH for Europe«, 
idet den europæiske bevidsthed bedst kan øges ved, at 
unge fra de forskellige medlemsstater lærer hinanden 
at kende. I betragtning af den interesse, der er i hele EF 
for at gennemføre det indre marked i 1992, mener 
ØSU, at der bør afsættes betydelig flere midler til dette 
program, og at programmet især bør omfatte de unge, 
der allerede er i arbejde, og unge under uddannelse. 
Den generation, der nu aktivt deltager i skabelsen af 
Europa, bør være klar over, at de unge ser kritisk på 
netop de bestræbelser hen imod økonomisk og politisk 
enhed, som hidtil ikke har været en overbevisende suc­
ces. Det europæiske indhold i skolernes undervisning 
er unægtelig så meget desto mere effektiv og overbevi­
sende, jo bedre EF med dets konsekvenser og bestem­
melser præsenterer sig for alle borgerne og de unge i 
særdeleshed. 
ØSU kan kun fuldt ud erklære sig enig med Kommissio­
nen i, at de unge bør bibringes forudsætningerne for at 
benytte deres ret til at stemme ved de direkte valg til 
Europa-Parlamentet. De unge venter imidlertid på at 
få et overbevisende svar på spørgsmålet om, hvilke 
beslutningsbeføjelser deres direkte valgte Parlament 
har. Der er faktisk tale om en tovejsproces; forhåbentlig 
vil de unge, som opdrages til at blive sande europæere, 
kunne realisere, hvad vi måske ikke er i stand til at 
opnå. 
5. Kommissionen understreger i sin meddelelse med 
rette den særlige betydning, som samarbejdet mellem 
skole og erhvervsliv har. Dette samarbejde er særligt 
vigtigt i forbindelse med efter- og videreuddannelse og 
kan yde et betydeligt bidrag til at forbedre arbejdstager­
nes kvalifikationer. Dette gælder f.eks. for kombinerede 
erhvervsuddannelsesordninger, samarbejdet mellem er­
hvervsliv og skoler og højere læreanstalter inden for 
videreuddannelse på lokalt plan samt indførelse af er­
hvervspraktik i lærernes uddannelse og videreuddannel­
se. Da uddannelsesprogrammerne bliver mere og mere 
teoretiske (hvilket især skyldes de nye teknologiers ind­
trængen på mange erhvervsområder) og da gennemfø­
relsen af uddannelsesprogrammerne på arbejdspladsen 
er genstand for hurtige ændringer, må skoler og er­
hvervsliv arbejde snævert sammen inden for uddannelse 
og videreuddannelse, således at arbejdstagerne får de 
nødvendige kvalifikationer. 
ØSU afventer derfor med stor interesse de første forslag 
til en EF-strategi for erhvervsuddannelse og videreud­
dannelse, der skal udformes som en ret, arbejdstagerne 
har, navnlig fordi Kommissionen agter at se nærmere på erhvervsuddannelsens indflydelse på bekæmpelsen 
af arbejdsløsheden. 
Den forstemmende arbejdsløshed i EF er i sig selv et 
økonomisk og socialt problem af første rang. Det kunne 
også blive en hindring for »accepten af fremmede« 
i forbindelse med arbejdstagernes frie bevægelighed, 
hvilket et et spørgsmål, som uddannelsespolitikken van­
skeligt ville kunne tage sig af alene. 
6. Et af EF's vigtigste problemer, som kan komme 
til at træde tydeligere frem i forbindelse med 1992, er 
dets mange sprog. ØSU godkender og støtter alle EF-
bestræbelser på at forbedre skolernes undervisning i 
fællesskabssprog. Kendskab til fællesskabssprog bliver 
en af de afgørende kvalifikationer inden for næsten alle 
erhverv. Desforuden vil kendskab til fællesskabssprog 
være til gavn for alle EF-borgere. ØSU appellerer her i 
særdeleshed til medlemsstaterne, idet alle EF-aktioner 
og programmer allerhøjst kan virke som en ansporing 
og en støtte. Kommissionen bør anmode om og endda 
kræve, at medlemsstaterne offentliggør, hvilke skridt 
de tager for at give de unge de bedste muligheder for 
at udvikle sig sprogligt, hvilket især indebærer tilveje­
bringelse af et tilstrækkeligt antal lærere og fyldestgø­
rende undervisningsmateriale. I denne sammenhæng 
bør man udnytte de muligheder, massekommunika­
tionsmidlerne byder på. 
Det forekommer hensigtsmæssigt at gøre undervisnin­
gen i nogle fællesskabssprog obligatorisk. Tilbud om 
undervisning i alle officielle fællesskabssprog inden for 
de nationale uddannelsessystemer ville dog være et 
yderst ambitiøst langsigtet mål. 
Under alle omstændigheder ville det være en god idé at 
opfordre medlemsstaterne til allerede i grundskolen at 
indføre obligatorisk eller i det mindste fakultativ under­
visning i et fremmedsprog, såfremt de ikke allerede har 
gjort det. 
Kommissionen udtrykker med rette bekymring over, at 
børn af vandrende arbejdstagere kan komme til at 
udgøre en ny ugunstigt stillet gruppe, hvis sprogbarrie­
rer bliver en uovervindelig hindring for deres integra­
tion i skolen og i samfundet. Ud over bilaterale kulturaf­
taler må EF gennem en bedre anvendelse af allerede 
eksisterende direktiver (!) sikre, at de berørte børn og 
unge gives mulighed for at blive integreret sprogligt i 
værtslandet. 
(') Jf. direktiv af 25. juli 1977 om skolegang for børn af migrant­
arbejdere (EFT nr. L 199 af 6. 8. 1977). 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/63 
7. Forbedringen af alle aspekter af miljøbeskyttelsen 
vil blive et af de vigtigste problemer, om ikke det 
vigtigste problem, som EF stilles over for i de kommen­
de årtier. Det er nødvendigt at få skabt og udviklet en 
miljøbevidsthed blandt den unge generation, for at de 
tekniske bestemmelser og politiske afgørelser på dette 
område kan blive accepteret. ØSU beklager, at dette 
vigtige uddannelsesmål kun lige bliver strejfet i medde­
lelsen og ikke gives den prioritet, som det fortjener 
blandt de fælles mål for uddannelsespolitik. 
ØSU foreslår derfor, at Kommissionen i »perspektiver­
ne på mellemlang sigt« henviser til sit forslag til en 
beslutning fra Rådet om »forebyggelse af miljøskader 
gennem foranstaltninger på undervisnings- og uddan­
nelsesområdet« [dok. KOM(88) 202 endelig udg.] med 
henblik på en passende koordinering og supplering. 
8. Ud over de mere principielle spørgsmål i forbindel­
se med en fælles uddannelsespolitik er der et presserende 
behov for at få iværksat visse praktiske foranstaltnin­
ger, som der ifølge meddelelsen endnu ikke er truffet 
afgørelse om i Rådet. Det drejer sig her i særdeleshed 
om gensidig anerkendelse af skolernes afgangsbeviser 
og faglige kvalifikationsbeviser i forbindelse med 
gennemførelsen af det indre marked. ØSU forventer, at 
de følgende spørgsmål vil blive grundigt behandlet eller 
seriøst videreført: 
— gensidig anerkendelse af adgangskrav til universite­
terne, 
— gensidig anerkendelse af skolernes afgangsbeviser, 
især efter den obligatoriske skolegang, 
— gensidig anerkendelse af erhvervsuddannelsesbe-
viser, 
— gensidig anerkendelse af akademiske eksamensbe­
viser (1). 
(') Jf. fælles holdning fastlagt af Rådet den 30. juni 1988 med 
henblik på vedtagelse af Rådets direktiv om indførelse af en 
generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser 
for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af 
mindst tre års varighed. 
Bryssel, den 27. oktober 1988. ØSU er klar over, at der her er tale om en vanskelig 
opgave, idet en sådan anerkendelse ikke følger efter en 
harmonisering af uddannelsessystemerne, som måske 
heller ikke engang er ønskværdig inden for alle sektorer. 
Anerkendelse af eksamensbeviser kan derfor ikke være 
en ren formalitet, men må bygge på en vægtning af den 
pågældende uddannelses indhold. Da rent bilaterale 
aftaler ikke vil være tilstrækkelige i forbindelse med 
gennemførelsen af det indre marked, bør EF selv tage 
initiativet til at få iværksat de nødvendige EF-ordninger. 
9. ØSU mener ligeledes, at Kommissionen på kort 
sigt bør tage en række vigtige initiativer og føre dem 
ud i livet. Hertil hører: 
— inddragelse af europæiske spørgsmål i lærernes ud­
dannelse og videreuddannelse, især for at skabe 
velkvalificerede lærere, 
— udveksling og gensidig anvendelse af afprøvede 
undervisningsmodeller i de forskellige medlems­
stater, 
— anvendelse af egnede nye teknikker i uddannelsen 
og videreuddannelsen, 
— intensivering af uddannelses- og erhvervsvejlednin­
gen med henblik på det indre marked i 1992. 
10. Da de unge, der forlader skolen i 1992, bliver 
konfronteret med et EF-dækkende arbejdsmarked, må 
skolerne allerede nu give oplysninger om mulighederne 
for at få en erhvervsuddannelse og finde beskæftigelse 
inden for EF. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg