A4-0396/96

Beslutning om rapporten fra Det Europaeiske Raad til Europa-Parlamentet om Unionens fremskridt i 1995 (i medfoer af artikel D i traktaten om Den Europaeiske Union) (C4-0409/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til artikel D i traktaten om Den Europaeiske Union,

- der henviser til rapporten fra Det Europaeiske Raad til Europa-Parlamentet om Unionens fremskridt i 1995 (C4-0409/96) og til Det Europaeiske Raads aktiviteter i 1996,

- der henviser til sin beslutning af 18. juli 1996 om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar-december 1995) ((EFT C 261 af 09.09.1996, s. 154.)),

- der henviser til sin beslutning af 17. maj 1995 om unionstraktatens funktion med henblik paa regeringskonferencen i 1996 - gennemfoerelsen og udviklingen af Unionen ((EFT C 151 af 19.06.1995, s. 56.)),

- der henviser til sin beslutning af 14. december 1995 om dagsordenen for regeringskonferencen i 1996 med henblik paa Det Europaeiske Raad i Madrid ((EFT C 17 af 22.01.1996, s. 149.)),

- der henviser til sin beslutning af 14. december 1995 om de fremskridt, der er gjort i 1995 med hensyn til gennemfoerelsen af samarbejdet om retlige og indre anliggender i overensstemmelse med afsnit VI i traktaten om Den Europaeiske Union ((EFT C 17 af 22.01.1996, s. 179.)),

- der henviser til den endelige rapport fra Refleksionsgruppen,

- der henviser til sin beslutning af 13. marts 1996 om (i) udtalelse fra Europa-Parlamentet om indkaldelse af regeringskonferencen og (ii) evaluering af Refleksionsgruppens arbejde og praecisering af Europa-Parlamentets politiske prioriteringer i forbindelse med regeringskonferencen ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 77.)),

- der henviser til sin beslutning af 27. marts 1996 om rapporten fra Det Europaeiske Raad til Europa-Parlamentet om Unionens fremskridt i 1994 (i medfoer af artikel D i traktaten om Den Europaeiske Union) ((EFT C 117 af 22.04.1996, s. 16.)),

- der henviser til sin beslutning af 19. juni 1996 om Det Europaeiske Raad i Firenze og regeringskonferencen ((EFT C 198 af 08.07.1996, s. 78.)),

- der henviser til betaenkningen fra Udvalget om Institutionelle Spoergsmaal (A4-0396/96),

A. der henviser til, at traktatens vigtigste maal er, at Unionen kommer til at bygge paa oeget demokratisk legitimitet, hvor Parlamentet staar som den mest oplagte eksponent, og paa oeget statslig legitimitet i skikkelse af Det Europaeiske Raad,

B. der henviser til, at dialogen mellem Det Europaeiske Raad og Europa- Parlamentet, der er sikret i medfoer af artikel D i traktaten om Den Europaeiske Union, udgoer et vaesentligt element i den nye europaeiske struktur,

C. der henviser til, at gennemfoerelsen af denne struktur kraever en styrkelse af unionsborgerskabet og af en autentisk brug af naerhedsprincippet mellem medlemsstaterne og de europaeiske institutioner,

D. der henviser til, at gennemfoerelsen af plenardroeftelser om Unionens tilstand ikke boer fungere som paaskud for, at Raadet unddrager sig sine formelle forpligtelser over for Parlamentet,

E. der henviser til, at opgoerelsen over traktatens virkemaade med hensyn til socialpolitik er temmelig negativ, og at den oekonomiske reaktivering af Europa boer finde sted inden for socialt integrerede rammer,

F. der henviser til, at de aktuelle tvivl, der skyldes den svaere oekonomiske og sociale situation, forstaerker farerne for nationalisme, og at styrkelsen af den europaeiske integration derfor er den eneste passende reaktion,

G. der henviser til, at den noedvendige gennemfoerelse af OEMU synes at fremhaeve de monetaere politikker, og at en demokratisk styring af oekonomien derfor bliver stadig mere noedvendig,

1. beklager dybt, at Det Europaeiske Raads rapport begraenser sig til rent formelt at opremse de handlinger af lovmaessig og anden art, som er blevet vedtaget i loebet af referenceperioden, og mener, at Det Europaeiske Raad saaledes svigter sit mandat i henhold til artikel D, stk. 3, i traktaten;

2. minder om, at i henhold til traktaten er det Det Europaeiske Raads opgave at give Unionen de noedvendige impulser til dennes udvikling og udstikke de generelle politiske retningslinier; foelgelig er Det Europaeiske Raads funktioner forskellige fra EU-Raadets;

3. mener, at udformningen af den aarsrapport, som Det Europaeiske Raad skal forelaegge for Europa-Parlamentet, boer stemme overens med de saaledes definerede funktioner, og anmoder derfor Det Europaeiske Raad om i fremtiden i rapporten at indfoeje en politisk vurdering af de fremskridt og vanskeligheder, der maatte vaere opstaaet;

4. anmoder i oevrigt om, at ovennaevnte rapport fremsendes til Europa- Parlamentet inden marts maaned hvert aar, og at den vedlaegges en beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet for at rette op paa de mangler, som Parlamentet har gjort opmaerksom paa i sin beslutning vedroerende rapporten fra det foregaaende aar;

5. mener, at ovenstaaende omraader fortjener en specifik evaluering, idet manglen paa foranstaltninger, der er noedvendige for, at de kan fungere, skader Unionens og dens institutioners trovaerdighed;

Den OEkonomiske og Monetaere Union

6. udtrykker sin tilfredshed med Det Europaeiske Raads beslutninger med henblik paa indfoerelse af den faelles valuta, og mener, at disse beslutninger bekraefter den uigenkaldelige proces med hensyn til oprettelsen af Den OEkonomiske og Monetaere Union i overensstemmelse med de konvergenskriterier, den tidsplan og de fremgangsmaader, der er fastsat i traktaten; mener, at det samtidig er noedvendigt at styrke de mekanismer, der muliggoer et oeget samarbejde paa det oekonomiske, sociale og skattemaessige omraade;

Beskaeftigelse

7. udtrykker paa ny sin overbevisning om, at det vil vaere et effektivt instrument i den faelles kamp mod arbejdsloesheden, hvis der i traktaten indfoejes et kapitel om beskaeftigelse, der fastsaetter de noedvendige maalsaetninger, principper og fremgangsmaader for at garantere, at Faellesskabet og medlemsstaterne tager behoerigt hensyn til beskaeftigelsen i deres forskellige politikker, og der opretter et udvalg om beskaeftigelse med samme status som det monetaere udvalg; er fortsat overbevist om, at det er noedvendigt at gaa laengere end en simpel koordinering mellem medlemsstaterne og at udstyre Unionen med de noedvendige midler til at gennemfoere faelles politikker paa dette omraade;

Det indre marked

8. mener, at dette stadig er en grundlaeggende kvalitet ved Unionen, og at det er vigtigt at drage fuld fordel deraf ved at fjerne de hindringer, der endnu er der; Raadet boer omsider tage beslutning om statutten for det europaeiske selskab og om den juridiske ramme for de bioteknologiske opfindelser;

9. vurderer, at de nationale administrationer boer hjaelpe de selvstaendige erhvervsdrivende ved at fjerne det dyre bureaukrati, som haemmer jobskabelsen;

10. mener, at liberaliseringen ikke boer vaere til skade for samfundets resultater, og at fremme af tjenesteydelser af almen interesse boer indfoejes som maalsaetning i traktaten;

11. beklager, at der paa ny saettes spoergsmaalstegn ved det retssamfund, som Unionen er og boer vedblive med at vaere, og den paralysering af arbejdet i institutionerne der er sket under BSE-krisen og er blevet til gaengs styreform;

Bekaempelsen af bedrageri og beskyttelsen af Faellesskabets finansielle interesser

12. mener, at effektiviteten af bekaempelsen af bedrageri med faellesskabsmidler afhaenger af indfoejelsen i traktaten af de noedvendige regler for, hvordan Unionen paa demokratisk vis kan vedtage de foranstaltninger i form af sanktioner eller lignende, som maatte vise sig noedvendige;

AAbenhed

13. mener, at aabenheden i beslutningsprocessen og den adgang til oplysninger for offentligheden, som dette indebaerer, udgoer vaesentlige demokratiske rettigheder, der boer sikres udtrykkeligt i den nye traktat, og kraever, at resultaterne af afstemningerne i Raadet offentliggoeres, og anmoder Raadet om at afholde aabne moeder, naar det skal vedtage lovgivning;

Unionsborgerskab

14. udtrykker sin tilfredshed med afgoerelsen, som blev vedtaget i henhold til EF-traktatens artikel 8 C om de diplomatiske og konsulaere repraesentationers beskyttelse af unionsborgere, og minder om, at borgerskabet boer have et praecist juridisk indhold og dermed en bedre definition;

15. minder om, at i henhold til EF-traktatens artikel 8 A har »enhver unionsborger ... ret til at faerdes og opholde sig frit paa medlemsstaternes omraade ...«, at de uundvaerlige ledsageforanstaltninger, som burde vaere vedtaget ved anvendelse af den mellemstatslige procedure, der er beskrevet i afsnit VI, stadig lader vente paa sig, og at det ikke engang var muligt inden 1. januar 1993 at opfylde maalsaetningen om den frie bevaegelighed for personer som beskrevet i EF-traktatens artikel 7 A, hvilket har faaet Parlamentet til at rejse sag ved Domstolen;

16. skoenner det noedvendigt at fastlaegge retningslinier for forbindelserne med tredjelandene, at fastlaegge rettigheder og forpligtelser for tredjelandsstatsborgere, som bor i Unionen, at fremme deres integration og at tage kampen op mod racisme, fremmedhad, intolerance og enhver anden slags diskrimination, der bygger paa religion, anskuelser eller koen;

Lovgivningsprocessen og forbindelserne mellem institutionerne

17. mener, at det er blevet noedvendigt at omlaegge beslutningsprocessen, som er blevet for kompliceret og ineffektiv, ved at forenkle traktatens nuvaerende procedurer, saaledes at de kun kommer til at omfatte faelles beslutningstagning, samstemmende udtalelse og hoering;

18. bekraefter, at det er noedvendigt at udvide anvendelsesomraadet for den faelles beslutningsprocedure til at omfatte alle retsaktstyper for at sikre demokratiseringen og forenklingen af den europaeiske lovgivningsproces;

19. vurderer, at status for den faelles beslutningsprocedure i loebet af det paagaeldende aar er positiv og opmuntrende, hvilket viser denne procedures vitalitet og muligheder; det vil paa trods heraf vaere noedvendigt at forbedre og forenkle den faelles beslutningsprocedure uden at aendre dens natur;

20. bemaerker, at problemer i forbindelse med den faelles beslutningstagning oftest drejer sig om forligsproceduren, og minder om, at Parlamentets delegation ofte er blevet konfronteret med et Raad, som ikke har vaeret i stand til at indgaa i en dialog, og som har vaeret bundet af en meget vidtgaaende ''solidaritet', naar en medlemsstats eller Raadets interesser stod paa spil;

21. beklager, at Raadet soeger at opnaa enighed, selv naar det kan traeffe afgoerelse med kvalificeret flertal, hvilket komplicerer forhandlingerne betydeligt;

22. beklager dybt, at ministrene ikke regelmaessigt er til stede i Forligsudvalget, og at de lader sig repraesentere af de faste repraesentanter;

Eksterne aktioner

23. bemaerker, at Unionen er den stoerste bidragyder med hensyn til multilateral udviklingshjaelp og humanitaer bistand samt den foerste til at stille tropper til raadighed for fredsbevarende operationer, men at dens synlighed paa den internationale scene alligevel stadig er meget begraenset paa grund af dens manglende kompetence til at foere en egentlig faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik;

24. anser det for noedvendigt at styrke Unionens identitet udadtil, at Unionen boer tale med én stemme paa det oekonomiske omraade og ophoere med at behandle handlen med varer og handlen med tjenesteydelser forskelligt;

FUSP

25. konstaterer, at der i 1995 indtraf et tilbageslag med ivaerksaettelsen af FUSP (faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik), hvilket var saa meget desto tydeligere, fordi Unionens aktiviteter udadtil har vaeret specielt intensive; beklager, at de faelles holdninger og handlinger har vaeret faerre og af daarligere kvalitet end i 1994;

26. konstaterer, at det er noedvendigt at oprette et analysecenter, der er i stand til at vurdere risici og trusler fra et europaeisk synspunkt;

27. beklager, at det ikke har vaeret muligt at naa frem til en interinstitutionel aftale om anvendelsen af artikel J.7 i EU-traktaten, og anmoder Raadet om regelmaessigt at informere Parlamentet om udviklingen af FUSP og om forinden at hoere dette om de faelles holdninger og handlinger, som det agter at vedtage;

Retlige og indre anliggender

28. konstaterer, at Unionens aktion paa dette omraade til stadighed afsloerer den nuvaerende ordnings mangler: mangel paa demokratisk kontrol (artikel K.6 i EU-traktaten bliver systematisk overtraadt), manglende juridisk kontrol og krav om enstemmighed, som vanskeliggoer beslutningstagningen;

29. understreger, at de afgoerelser, der vedtages i henhold til afsnit VI i EU- traktaten, direkte beroerer borgerne, og at det derfor er ufravigeligt, at de alle bliver gjort offentlige;

30. beklager, at man i konventionen om oprettelse af Europol, hvis vedtagelse gentagne gange er blevet forsinket, har tilladt princippet om opting out med hensyn til Domstolens kompetence;

31. udtrykker sin tilfredshed med den indsats, der er gjort for at koordinere bekaempelsen af terrorismen: La Gomera-erklaeringen og konventionen om en forenklet udleveringsprocedure mellem EU-medlemsstaterne, og finder, at disse anstrengelser boer fortsaettes i fremtiden; mener, at der boer goeres en supplerende indsats for at koordinere bekaempelsen af terrorisme;

Udvidelse

32. mener, at udvidelsen er en enestaaende chance for at forene Europa politisk og for at styrke de ledende principper i Unionen, nemlig frihed, fred, demokrati, beskyttelse af menneskerettigheder og en harmonisk oekonomisk og social udvikling; understreger ikke desto mindre, at man paa regeringskonferencen boer beslutte at give Unionen de noedvendige instrumenter til at gennemfoere denne udvidelse; mener i oevrigt, at ansoegerlandene boer vaere klar over, at Den Europaeiske Union ikke begraenser sig til det indre marked, men at den ogsaa indebaerer en proces hen imod politisk, oekonomisk og monetaer enhed mellem medlemsstaterne;

Regeringskonferencen

33. beklager derfor, at Raadet har besluttet at holde Parlamentet, der er den eneste faellesskabsinstitution, som er valgt af borgerne ved almindelige direkte valg, uden for arbejdet paa regeringskonferencen, hvor det paa trods af det italienske formandskabs anstrengelser ikke engang har lov at deltage som observatoer;

34. beklager den mangel paa vilje, der hidtil er blevet udvist af forhandlerne paa regeringskonferencen, og de gentagne udtalelser fra regeringsledere, som goer konferencens udvikling usikker;

35. bekraefter, at en udvidelse ikke vil kunne finde sted uden en omfattende institutionel reform af Unionen, og afviser kategorisk ethvert forsoeg paa at udsaette de centrale spoergsmaal paa regeringskonferencen til en senere reform;

36. paalaegger sin formand at fremsende denne beslutning til Det Europaeiske Raad, Raadet, Kommissionen og til medlemsstaternes regeringer og parlamenter.