KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K OM ( 9 2 ) 4 4 S e n d e l i g u d g . 
Bruxe l l es, den 27. ok taber 1992 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
INTELLEKTUEL EJENDOMSRET OG STANDARDISERING 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1 . l od l e do l og 
2. Princ!oper for standardiserlogen 
2.1. De forskel l lge typer af standarder og formålene med standardise­
rlog 
2.2. Principper, som fØlges af nationale og Internationale standardise­
ringsorganer 
2.3. Offentl lge myndigheders brug af standarder 
3. Principper Inden for Intet lektuel e lendomsret l lg beskYttelse 
3.1. Generel le principper 
3.2. Patenter 
3.3. Ophavsret 
3.4. Halvlederprodukter samt andre Intet !aktuel le ejendomsrettigheder 
3.5. Retsvirkningerne af en Intet lektuel ejendomsret 
4. Standard!serlngsprocessen 
4.1. Standarder, der Ikke Indeholder beskyttet matertale 
4.2. De facto-standarder 
4.3. Standarder udarbejdet med henbl !k på at Inkorporere en Intel-
lektuel ejendomsret: t! l ladeise eller afslag på J leens 
4.4. Intet lektuel le rett !g-heder offent l Jggøres for sent eller slet ikke 
4.5. Ansvar for manglende offentliggørelse 
4.6. Identificering af rettighedshavere- medtagelse af beskyttede 
Intet lektuel le rettigheder 
4.7. Licensberedskab 
4.8. Industri- specifikke IØsnlgner 
5. Andre pol Jtiske betragtninger 
5.1. Konkurrenceaspekter 
5.2. Licensberedskab l forhold t! 1 virksomheder fra tredjelande­
handelspol l tiske aspekter 
6. Konsklus!oner og hensti l l Inger 
6.1. Adfærdskodeks/retnings! lnjer/forp! !gtelser 
6.2. Hensti l l Inger- generel le principper 
6.3. EF-Intervention 
1.0. 
1 . 1 . 1 • 
1 . 1 . 2. 
1 . 1. 3. 
1 . 1. 4. - 1 -
INDLEQNING 
Standardisering og beskyttelse af lntel lektuel ejendomsret tjener 
forskel 1 lge formål, men må eksistere side om side Inden for det 
samme Industriel le og kommerciel le regelkompleks. Formålet med 
standardisering er at sprede anvendelsen af teknologi l offentlig­
hedens Interesse, mens formålet med lntel lektuel le eJendomsrettig­
heder er at beskytte den private ejendomsret. Standardiserings­
processen kan Ikke gennemfØres effektivt, hvis betydningen af 
reglerne for en sådan sameksistens underkendes, og hvis der Ikke 
findes klare lØsninger på potentiellekonflIkter mel lem det med 
standardiseringen ti lslgtede mål og de lntel lektuel le ejendoms­
retlige principper. Samtidig vi l Incitamentet ti l at udvikle nye 
produkter og processer, som den fremtidige standardisering skal 
være baseret på, forsvinde, hvis standardlserlngsprocessen gennem­
fØres uden fornØden hensyntagen ti l lntel lektuel le eJendomsrettlg­
heder. 
l december 1991 publ leerede Kommissionen sin opfØlgning ti 1 
GrØnbogen om Standarder (KOM(91) 521), hvori den under punkt (XI) 
(Andre spØrgsmål 71) anfØrte, at der burde fastsættes klare betln­
gelser fra standardiseringsorganernes side for Inddragelse af 
lntel lektuel ejendomsret l standarder, baseret på den praksis, der 
fØlges l de Internationale standardiseringsorganisationer. Det 
udtaltes videre, at eftersom .. hele problematikken omkring Intel­
lektuel ejendomsret-standardisering, konkurrence og handelspol l tik 
er så vigtig og så kompl lceret .. , vi l Kommissionen udarbejde en 
separat meddelelse om dette emne. 
Da standardisering er baseret på frlvl l l lghed, søger Kommissionen 
Ikke at reg·ulere standardiseringen direkte via lovglvnlngsforslag. 
Hvis visse principper Ikke overholdes af standardiseringsorganer 
vi l Fæl lesskabet Ikke kunne bruge deres standarder og endnu mindre 
kunne gØre dem lovpl lgtlge. Standardiseringsorganer el ler Inde­
havere af lntel laktueile ejendomsrettigheder kan udøve visse 
former for adfærd, der kan Indebære en overtrædelse af enten 
traktatbestemmelserne, EF-lovgivningen, national lovgivning el ler 
Internationale konventioner. 
l denne meddelelse fastsætter Kommissionen derfor en række prin­
cipper, som den mener bØr danne grundlag for de Interne regler, 
som standardiseringsorganer måtte ønske at fastsætte. Standardi­
seringsorganer kan frit strukturere deres regler for medlemskab og 
deres Interne organisatoriske procedurer. Men resultatet af deres 
virksomhed må dog stemme overens med Fæl lesskabets standardise­
ringsbehov og skal være l overensstemmelse med Fæl lesskabets 
lovgivning og dets Internationale forpl lgtelser. 
2.0. 
2. 1 . 
2. 1 . 1 . 
2.1. 2. 
2. 1. 3. - 2 -
PRINCIPPEB OG MAL FOB STANDABQISEBINGEN 
DE FOBSKELLIGE TYPER AF STANQABQEB 
En standard er en teknisk specifikation, der gælder for et produkt 
el ler en proces, og som er anerkendt af en lang række producenter 
og brugere. Rådets direktiv 83/1891) Indeholder 1 artikel 1, 
stk. 2, fØlgende definition på en standard, nem! lg .. en teknisk 
specifikation, som er godkendt af et anerkendt standardiserings­
organ ti l gentagen el ler konstant anvendelse, men hvis overhol­
delse Ikke er obl lgatorlsk ... 
Standarden kan være resultatet af en formel konsensus-baseret 
procedure, som et anerkendt standardlserlngsorgan fØlger med 
henbl lk på at give en lang række producenter mul lghed for at 
vedtage Identiske lØsninger. En standard kan også opstå spontant 
ved at en bestemt teknisk lØsning har opnået en vis udbredelse på 
markedet (en såkaldt .. de facto .. eller privat standard). 
Der kan udvikles standarder ti l en lang række forskellige formål -
l lge fra terminologi og testning t! l detaljerede tekniske specifi­
kationer for produkter, processer og serviceydelser. De kan være 
begrænsede ti l at sikre kompat Ibi l ltet mel lem produkter el ler 
systemer, der skal ti !sluttes hinanden, el ler der kan være tale om 
detalJerede specifikationer for så vidt angår design, dimensioner 
og produktmater la le. Generelt satser Fæl lesskabet sammen med andre 
parter l GATT-aftalen om tekniske hindringer for samhandelen 
(11TBTA-aftalen") primært på at specificere tekniske forskrifter og 
standarder vedrØrende performans frem for vedrØrende design el ler 
deskriptive karakteristika. 
FOBMALENE MED STANDARDISERING 
Inden for de fleste Industrisektorer er forholdet det, at den 
producent, hvis produkt bl Iver en .. de facto .. -standard, ikke nØd­
vendigvis har haft ti l hensigt, at hans standard- fra og med det 
ØJebl lk, hvor den pågældende teknologi markedsfØres -skul le gå 
hen og bl lve en Industriel standard. De fleste producenters mål er 
nem! lg primært at få en betyde! lg markedsandel og at være konkur­
rencedygtige på dette marked l forhold ti l andre producenter. 
Inden for visse Industrier, hvor en omfattende standardisering har 
fundet sted, må producenterne Imidlertid gøre sig klart, at der er 
mul lghed for, at en del af deres nye teknologi eventuelt kan gå 
hen og danne grundlag for en Industriel standard. 
1) EFT L 109 af 28.3.1983, s. 8. 
2.1. 4. 
2.1. 5. 
2.1 .6. 
2.1. 7. 
2.1 .s. 
2.1 .9. - 3 -
Hvis et nyt produkt Indeholder elementer, der er beskyttet ved 
lovgivningen om Intellektuel ejendomsret- hvl lket normalt er 
tilfældet- vi 1 producenten udØve disse lntel lektuel le ejendoms­
rettigheder med ekstrem påpasselighed for derved at sikre og 
fastholde sin fØrende sti Iling og sin proflt Inden for et bestemt 
geografisk område. Inden for mange hØjteknologiske Industrier kan 
de største omkostninger henfØres til forsknings- og udviklings­
fasen, når det Intellektuel le "Input" målt l mandtimer er meget 
betydet Jgt, og hvor selve produktionsfasen er relativt bl l l lg. Den 
Økonomiske værdi af Intet lektuel le ejendomsrettigheder l et sådant 
produkt vil derfor udgØre en vigtig faktor l prisberegningen og 
målt l tal -primært som et selskabsaktlv. 
Så snart et produkt er trængt godt Ind på det relevante marked, 
vil producenten "de facto" have IndfØrt en Industriel standard for 
det pågældende produkt, og det vil være vanskel lgt om Ikke umul lgt 
for andre, hvis produkter skal sammenkobles med hans, Ikke at Ind­
rette sig efter den standard, han har fastlagt. Dette vi l navnl tg 
være tilfældet, når der er tale om systemer el ler net, der skal 
arbejde sammen, således som det er ti l fældet Inden for edb, 
energldlstrlbutlon, telekommunikation og transport. 
Når et produkts Indtrængen på et marked har nået et vist niveau, 
må producenten, hvis produkt er blevet en "de facto"-standard, 
acceptere, at "de facto"-standardlserlngen med fordel kan konver­
teres ti l en International anerkendt standard, således at hans 
teknologidominans antager en mere permanent form. Derefter vil 
hans mål være at sikre de bedst mul lge vilkår for konverteringen 
af hans de facto-standard ti l en formel standard. 
Disse vilkår kan omfatte betal lng af royaltles for brug af hans 
Intet laktueile ejendomsret samt meddelelse af 1 leens på terri­
torial basis for udnyttelsen af disse Intet lektuel le ejendoms­
rettigheder. Disse rettigheder Indebefatter ret ti 1 at kontrollere 
produktton og ret til at kontrollere distribution, herunder 
Import. 
En proflt på længere sigt vil sandsynligvis tilfalde den produ­
cent, der frivilligt meddeler Ileens på sin teknologi, således at 
den bl Iver en standard, eftersom hans markedsandel vi 1 vokse 
betydet lgt med tiden, hvad angår de rettigheder, for hvl lke han 
oppebærer royalties, og dette selv om han Ikke længere er den 
eneste producent af det pågældende produkt, og også selv om den 
royalty, han oppebærer, er noget mindre end den, han vi 1 le have 
fået fra en Ileens på det åbne marked. 
Producenten vil også kunne se et andet og mere langsigtet mål 
opfyldt, neml lg at den af hans selskab udviklede teknologi bl Iver 
fastlagt som Internattonal standard med heraf fØlgende gevinst 1 
form af publicity. 
- 4 -
2.1.10. På den anden side kan en standard også fremkomme via en definition 
og en godkendelse givet af et anerkendt nationalt el ler Inter­
nationalt standardlserlngsorgan. 
2.1.11. Det under l lggende formål med en formel standardisering er at sikre 
samfundet den Økonomiske gevinst, som er resultatet af en mere 
rationel tilrettelæggelse af udbud og efterspØrgsel og af større 
konkurrence på markedet. Standardisering medfØrer normalt reduce­
rede omkostninger for leverandØren og kØberen af varer og tjene­
steydelser og en Øget gennemsigtighed på markedet. Når fØrst et 
markedsbehov er afspejlet l en standard, vi l al le interesserede 
leverandØrer få mul lghed for at ImØdekomme markedsbehovet på 
konkurrencemæssigt grundlag. Samtidig får kØberne almlndel lg 
sikkerhed for at produkter og tjenesteydelser l henseende ti l 
performans opfylder fæl les kriterier for kval ltet, kompat Ibi l ltet 
osv. Standardiseringens betydning som et Instrument ti l Økonomisk 
og Industriel Integration Inden for det europælske marked er for 
nyl lgt blevet udtrykkel lgt anerkendt af Rådet l dets resolution af 
18. Juni 1992 om europæisk standardiserings rolle Inden for den 
europælske Økonoml2). 
2.1.12. Disse Økonomiske mål kan naturligvis kun real lseres, hvis stan­
darder offentl lggøres og sti l les ti l rådighed for det størst 
mul lge antal Interesserede parter på rlmel lge og fair vilkår. 
Derfor er en standard pr. definition et offentl lgt ti lgængel lgt 
dokument3>, og en teknisk specifikation, der Ikke står til 
rådighed for alle potentiel le brugere, er Ikke en standard. 
2.1.13. En anerkendt standard Indebærer den fordel for kØbere og brugere, 
at den Ikke alene sikrer kompatibilitet, men også en vis kval ltet, 
sikkerhed og overensstemmelse med bestemte tekniske normer. En 
europæisk standard kan komme ti l at konkurrere med standarder 
fastlagt Inden for andre større handelsblokke såsom det ameri­
kanske marked og markederne l Det Fjerne Østen. 
2.1.14. De med standardisering ti lslgtede mål kan kun nås. hvis den valgte 
teknologi er god, up-to-date og let ti lgængel lg. Men standardl­
serlngsprocessen er Imidlertid- fordi den beror på en stadig 
konsensus- langvarig, og dersom vedtagelsen af en standard 
trækker meget l langdrag, kan den teknologi, hvorpå standarden er 
baseret, al lerede være forældet. På den anden side er selv den 
mest Innovative teknologi Ikke nødvendigvis velegnet med henbl lk 
på vedtagelse som standard, fordi den endnu Ikke er stabl 1 og 
ti 1strækkeligt testet på det relevante marked. 
2) EFT nr. 173 af 9.7.1992, s. 1. 
3) Se ISO/IEC Vejledning 2 "General terms and thelr definitions concerning 
standardlzatlon and related actlvltles". 
-s -
2.1.15. Når fØrst en standard er valgt, kan en bestemt teknisk lØsning gå 
hen at bl lve fastfrosset for en længere perlode end på et åbent 
marked med fri konkurrence, og standardlserlngsprocessen kan 
derfor 1 sig selv forhale teknologisk Innovation på visse områder. 
2.1.16. Det kan også forekomme, at for megen standardisering Inden for et 
bestemt område på et givet tidspunkt kan skabe vanskeligheder, når 
den pågældende teknologi ændres. At erstatte en vigtig standar­
diseret "platform" såsom et maln-frame-computeroperativsystem med 
en ny og mere avanceret standardiseret "platform" kan være mere 
bekostelig og vanskel Igere end at tilfØje nye lag af software­
systemer på eksisterende produkter. 
2.1.17. Forskel lige Indfaldsvinkler til standardlserlngsspørgsmål er 
derfor nødvendige, hvis man skal nå frem til den mest hensigts­
mæssige standardisering Inden for en bestemt Industri. 
2.2. PRINCipPER. SOM FØLGES AF NATIONALE OG INTERNATIONALE STANQARQISE­
RINGSORGANER 
2.2.1. På europæisk plan er de tre relevante standardlserlngsorganer, som 
Fællesskabet har anerkendt, CEN, CENELEC og ETSI. CEN (Den Euro­
pælske Standardiseringsorganisation> og CENELEC (Den Europælske 
Komite for Elektroteknisk Standardisering) udarbejder standarder 
for EF-og EFTA-landene. Deres medlemmer er henholdsvis europælske 
nationale standardlserlngsorganer, nationale elektrotekniske 
komiteer. ETSI (Det Europælske Institut for Telestandarder), der 
blev oprettet l 1988 som et resultat af en hensti l Jing l Kommis­
sionens GrØnbog om standarder, grupperer forskel l lge forvaltnings­
myndigheder, netoperatører, brugere, producenters forskningsafde­
linger samt private servleeydere og har ti l opgave at udarbejde 
europælske telestandarder. 
2.2.2. På Internationalt plan er ISO, IEC og CCITT (Teknisk Rådgivende 
Komite vedrørende Telegraf- og Telekommunikation> de relevante 
standardlserlngsorganer. ISO (Den Internationale Standardiserings­
organisation) har som medlemmer nationale standardiseringsorgani­
sationer. IEC (Den Internationale Elektrotekniske Kommission) har 
en l lgnende om end mindre medlemskreds Inden for området elek­
tronik og elektroteknik. 
2.2.3. De principper, der anvendes på Intellektuel ejendomsret af hen­
holdsvis ISO/IEC og CEN/CENELEC, er relativt simple. Litra b) og 
c) l bl lag A l ISO-dokumentet (henvisning ti 1 patenterede dele 
IEC/ISO-dlrektlver- Del 2 Metodologi for udvikl Ingen af Inter­
nationale standarder) anvendes af alle fire organer. De går ud på 
fØlgende: 
2.2.4. 
2.2.5. - 6 -
b) Hvis forslaget accepteres som teknisk bæredygtigt, skal for­
slagets ophavsmand anmode patentlndehaveren, hvis denne er 
kendt, om en erklæring om, at han er vi l l lg ti l at Indlede 
forhandl Inger om 1 leens på patentet og l lgnende rettigheder 
med anvendelse over hele verden på rlmel lge vilkår og betin­
gelser. Et dokument Indeholdende patentindehaverens erklæring 
skal IndfØres l ISO's centralsekretariats register el ler l 
IEC's centralkontors register og skal nævnes l den relevante 
Internationale standard. Hvis patentindehaveren Ikke giver en 
sådan erklæring, kan den tekniske komite Ikke Inkorporere det 
patenterede element, medmindre det kompetente råd giver ti 1-
ladelse. 
c) Hvis det efter bekendtgørelsen af den Internationale standard 
måtte vise sig, at l leenser på et patent el ler l lgnende ret­
tigheder Ikke kan opnås på rlmel lge vilkår og betingelser, 
skal den Internationale standard hjemvises ti l den tekniske 
komite med henblik på yderligere vurdering. 
sin bl lag S-Erklæring om CCITT's patentpol l tik, fastlagt l 
juni 1988, fremkom CCITT med fØlgende bemærkninger ... CCITT har 
gennem årene udarbejdet en "adfærdskodeks" vedrØrende patenter 
Reglerne l denne .. adfærdskodeks .. er ret simple og l lgetl l ... 
Fastsættelsen af de nærmere detaljer 1 forbindelse med arrange­
menter overlades ti l de Involverede parter, eftersom sådanne 
arrangementer kan divergere fra sag ti l sag ... 
ETSI har fastlagt en pol l tik og en række forpl lgtelser for Intel­
lektuel le ejendomsrettigheder og Indeholdende mere detaljerede 
procedureregler, hvor der tages udgangspunkt l to præmisser, som 
er forskel l lge fra dem, der finder anvendelse Inden for rammerne 
af ISO/IEC/CEN el ler CENELEC. Den fØrste præmis er, at medlemskab 
af ETSI er betinget af, at man underskriver Forpl lgtelserne, hvor 
en Indehaver af en lntel lektuel ejendomsret Indvi 1 l lger 1 at give 
l leens på sine rettigheder med visse begrænsninger i henseende ti 1 
royalties. Den anden præmis er, at ElSl-standarder er ti lgængel lge 
Inden for et bestemt geografisk område som fØlge af den definition 
på territoriet, der er Indeholdt l udkastet ti 1 Forpl lgtelserne. 
VIssevilkår er specifikke for dem, der underskriver Forpl lgtel­
serne. Denne pol ltlk samt Forpligtelserne er endnu Ikke blevet 
godkendt af ETSI-medlemmerne. 
2.3. 
2.3.1. 
2.3.2. 
2.3.3. 
2.3.4. - 7 -
OFFENTLIGE MYNQ!GHEPEBS BRUG AF STANPARPEB 
Da standarder er resultatet af en frivil l tg konsensus vedrØrende 
varers og tJenesteydelsers tekniske karakteristika, anvendes de 
normalt af de offentlige myndigheder Inden for rammerne af lov­
regulerede bestemmelser. Anvendelsen kan ske l form af en direkte 
henvisning l lovgivningen, hvor en bestemt standard gØres obl tga­
torlsk, eller- som det er normalt for Fæl lesskabets vedkommende­
ved at opstl l le en formodning for, at produkter, der opfylder 
standarden, er l overensstemmelse med lovgivningen. Direktiver 
baseret på en henvisning til standarder er blevet vedtaget Inden 
for en række vigtige Industrier, som f.eks. maskinteknik, kon­
struktion, medicinsk udstyr, telekommunikation, gasudstyr og 
måleinstrumenter. 
Il !svarende anvender offentlige myndigheder ofte standarder l 
forbindelse med deres IndkØb. Inden for Fæl lesskabet for eksempel, 
findes der nu en række direktiver om offentl tge lndkøb4), der 
al le kræver, at de ordregivende myndigheder skal definere tekniske 
specifikationer l deres kontraktmateriale med en henvisning ti 1 de 
europælske standarder, dersom sådanne findes, for derved at sikre, 
at natJonalt fastsatte specifikationer Ikke benyttes med henbl lk 
på at begrænse adgangen til markedet for offentl lge IndkØb. 
Når de offentlige myndigheder Inkorporerer standarder l lovgiv­
ningen og derved tillægger dem en mere bindende karakter end de 
ellers normalt har på grund af frivil llghedsprlnclppet, må de 
sikre sig: 
at de pågældende standarder er blevet udviklet l overensstem­
melse med de normale standardlserlngsprocedurer (dvs. at de er 
resultatet af en konsensus baseret på al le berørte parters 
standpunkter); og 
at de pågældende standarder gØres tllgængel lge for alle 
berørte parter, på hvem lovgivningen finder anvendelse, og 
at Internationale aftaler, der er Indgået Inden for rammerne 
af GATI (dvs. IBIA-aftalen og l et mindre omfang også aftalen 
om offentlige IndkØb) lader retten t! l Ikke-diskriminerende 
behandl lng gælde for en række andre parter, der er medlemmer 
af GAII. 
Men forudsat at de nedenfor fastsatte procedurer er fulgt, kan man 
lØse problemerne l forbindelse med lntel lektuel le eJendomsret­
tigheder selv t de særlige tilfælde, hvor en standard bl Iver 
obligatorisk. 
4) Direktiverne 71/305/EØF, 77/62/EØF og 90/531/EØF. 
2.3.5. 
2.3.6. - 8 -
Hvis den tekniske lØsning, der skal gøres obl lgatorlsk, er baseret 
på eJendomsrettlgheder, må der forhandles om disse, fØr standarden 
kan fastlægges og teknologlen gØres obligatorisk. 
Hvis forhandlingerne Ikke fØrer ti l en aftale med rettigheds­
haveren, kan rettighederne Ikke senere eksproprieres, medmindre 
der er mere tungtvejende samfundsmæssige hensyn eller hensynet ti 1 
den offentl lge sikkerhed og forudsat, at der Ikke findes mul lghed 
for nogen anden teknisk lØsning. 
Derfor afhænger offentlige myndigheders brug af standarder Ikke 
af, hvorvidt de Intellektuel le ejendomsrettlgheder, der l lgger ti 1 
grund for standarden, kan Inkorporeres ex post facto l en 
obl lgatorlsk standard, da sådanne rettigheder under al le 
omstændigheder skal erhverves via forhandling og Ikke via 
ekspropriation ad lovglvnlngsvejen. 
3.0. 
3.1. 
3. 1.1. 
3.2. 
3. 2.1. - 9 -
PRINCIPPER INDEN FOR INTELLEKTUEL EJENDOMSRETLIG BESKXIIELSE 
GENERELLE PRINCIPPEB 
Intet !aktuel le ejendomsrettigheder omfatter patenter, varemærker, 
ophavsret, mønsterrett!gheder, rettigheder t! l halvlederprodukters 
topograf! samt forretningshammel lgheder. Værker af intet lektuel 
art frembringes som et resultat af et bestemt antal mandtimer, og 
afkastet af den finansiel le Investering i det pågældende arbejde 
vi l kun kunne sikres, hvis skaberen af værket kan kontrollere, 
hvorledes hans værk udnyttes og hvor. 
For al le former for Intet lektuel ejendomsret! lg beskyttelse gælder 
der en række generel le principper. De går ud på fØlgende: 
andre må kun benytte el ler kopiere den intellektuel le skabelse 
med rettighedshaverens ti l ladelse, og hvis han måtte ønske 
det, kan han forlange vederlag for en sådan ti 1 Iadelse 
for at sikre en større spredning og brug af lntel !aktuel le 
værker l samfundet som helhed, er der fastsat visse begræns­
ninger for omfanget og varigheden af den Intet lektuel le 
ejendomsret! lge beskyttelse 
hvis lntel lektuel le ejendomsrettigheder misbruges af privat­
personer el ler selskaber, der Indtager en dominerende sti l-
l lng, finder konkurrencereglerne anvendelse, herunder navn! ig 
Traktatens artikel 85 og 86. Aftaler mel lem virksomheder 
vedrØrende udØvelsen af lntel !aktuel le ejendomsrettigheder kan 
være omfattet af forbuddet l EØF-Traktatens artikel 85. 
PATENTER 
Hver enkelt form for lntel laktue l ejendomsret har sine særpræg. 
Hvad således angår patentrettlgheder, meddeles der patent på en ny 
kreativ teknisk lØsning på et problem. Opfindelsen skal opfylde et 
nyhedskrav og skal kunne anvendes Industrielt. 
3.2.2. 
3.2.3. 
3.2.4. 
3.3. 
3.3.1. -10 -
En ansøgning om patent kan kun ImØdekommes, hvis en række formal l­
tater er opfyldt, og der l ansøgningen gives en nØJe beskrivelse 
af opfindelsen. Der kan forlØbe en vis periode, hvor patentansøg­
ningen undersØges nærmere forud for meddelelsen af et patent. 
Inden for denne begrænsede tidsperiode vi l patentansøgningen Ikke 
1 sin helhed bl lve bekendtgjort for offentl lgheden, men man kan 
offentliggøre, at der er blevet Indgivet en ansØgning. Når fØrst 
patent er blevet meddelt, vi l offentl lggørelsen bl lve kompenseret 
ved det midlertidige monopol, som patentretten giver på udnyt­
telsen af den patenterede opfindelse. 
En sådan monopolret kan udøves eksklusivt af patentlndehaveren, 
hvis han vælger at markedsfØre sin opfindelse selv. Hvis patent­
Indehaveren under visse omstændigheder Ikke selv kan anvende sit 
patent, el ler hvis han vælger at give andre l leens på at bruge 
patentet, kan han dog 1 så fald forlange vederlag af dem, der får 
ret ti l at være l leenstager på udnyttelsen af hans patent. 
Patentretten er Ikke underkastet generel le undtagelser ti l fordel 
for potentiel le konkurrerende tredjeparters udnyttelse, men er 
tidsbegrænset, således at samfundet frit kan drage fordel af 
tekniske fremskridt, når fØrst rettighedshaveren har haft mul lghed 
for at få dækket sin oprlndel lge Investering l forskning. 
Patenter meddeles for et bestemt territorium, dvs. de er gyldige 
for det land, hvori de er blevet meddelt, el ler hvis der er tale 
om et patent, der er blevet meddelt af EPO (Den Europælske Patent­
organisation), kan patentet være gyldigt for lndtl l 17 lande, dvs. 
EF-landene plus Østrig, Schweiz, Sverige, Monaco og Llchtensteln. 
De rettigheder, der opnås l henhold ti l patentlovgivningen, bort­
falder fØrst, når beskyttelsesperloden udlØber Inden for det 
territorium, for hvl lket patentrettighederne blev givet, el ler 
hvis der Ikke betales fornyelsesafglft. 
OPHAYSBET 
Ophavsret derimod beskytter Ikke nyheden, men original l teten. 
Denne original ltet vurderes l relation ti 1 den udtryksform, som 
skaberen har brugt, og ophavsret l lg beskyttelse kan Ikke finde 
anvendelse på lØsninger, principper, Ideer el ler metoder som 
sådanne. Den ophavsret l lge beskyttelse giver Ikke noget monopol 
patentret l lg betydning, eftersom en anden frembringer frit kan 
finde sin egen måde at udtrykke en Ide på, selv om ideen er blevet 
taget fra en andens værk. Selv Inden for det tekniske område, 
såsom edb-programmer, er det en undtagelse, at der kun skul le være 
en mul lg måde at udtrykke en Ide på. 
3.3.2. 
3.3.3. 
3.3.4. 
3.3.5. 
3.3.6. 
3.4. 
3.4.1. -11 -
l tilfælde, hvor en ldå og udtryksformen er uadskl l lel ige, antages 
det normalt, at der Ikke kan gives ophavsret ti l den pågældende 
udtryksform. Den eneste form for monopol, der kan sikres via 
ophavsretslovglvnlngen, er derfor ophavsmandens ret ti l at for­
byde uautoriseret udnyttelse af den udtryksform, der er benyttet 
et værk, f.eks. en ret ti l at forhindre kopiering af l lnjer i en 
tekst fra en bog el ler l lnjer i en edb-programkode. 
Et værk er ophavsret l lgt beskyttet straks fra dets frembringelse. 
Inden for Fæl lesskabet og l henhold ti l Internationale ophavsret­
l lge konventioner skal der Ikke foretages registrering el ler 
undersøgelsesformal lteter. l visse lande er registrering dog en 
betingelse for beskyttelse. 
Da der l Fæl lesskabet Ikke kræves registrering af ophavsret, kan 
kun en tvist bevise helt sikkert, om der består en gyldig ophavs­
ret ti 1 et bestemt værk. Beskyttelsen eksisterer, hvad enten 
værket er blevet kommercielt udnyttet af dets frembringer el ler 
ej. Ophavsretten er derfor Ikke en kompensation ti l ophavsmanden 
for offentl lggØrelsen, således som det er ti !fældet med den 
patentret l lge beskyttelse, og essensen af ophavsretten kan Ikke 
reduceres ti l blot at være en ret ti l vederlag. 
Den ophavsret l lge beskyttelse er relativ lang-mindst 50 år efter 
ophavsmandens dØd l henhold ti l de relevante Internationale kon­
ventioner- og retten er territorlait afgrænset. Er der tale om et 
værk, der er skabt el ler offentl lggjort Inden for Fællesskabet, 
kan der gives l leens på udnyttelsen, men kun Inden for Fæl les­
skabet, dvs. at retten ti l at udnytte værket l f.eks. USA skal 
forhandles særskilt med rettighedshaveren. 
l henhold ti l medlemsstaternes lovgivninger og de relevante Inter­
nationale konventioner gælder der en række Indskrænkninger 1 den 
eneret, som etableres ved ophavsretten, således at visse hand-
l Inger legitimt kan foretages af brugerne. 
HALvLEDERPRODUKTER SAMT ANDRE INTELLEKTUELLE EJENDOMSRETTIGHEDER 
Nævnes bØr også den beskyttelse, der Inden for Fæl lesskabet gives 
ti l halvlederprodukters ("chips") topografiS>. Denne beskyttelse 
er en sul gener Is-ordning, der begrænses ti l chips, der er produ­
ceret Inden for Fællesskabet, selv om beskyttelsen på gensidig 
basis kan udvides ti l også at omfatte chips fremsti 1 let 1 tredJe­
lande. 
5) Direktiv 81/54/EØF. 
3.4.2. 
3.4.3. 
3.5. 
3. 5.1. 
3.5.2. 
3.5.3. -12 -
Beskyttelsen er tidsmæssigt begrænset (10 år), og der gælder visse 
Indskrænkninger, Idet der er ret ti l at reproducere en topografi 
ti 1 private formål og ti l udvikl lng af andre topografier, dvs. en 
form for ureversa englneerlng .. -undtagelse. 
MØnsterrettigheder er endnu Ikke blevet harmoniseret Inden for 
Fællesskabet, og der findes en lang række forskel l lge ordninger 
ti 1 beskyttelse af både funktionel le og Ikke-funktionel le mønstre. 
1 henhold til visse landes mønsterlovgivning er registrering 
påkrævet. 
Andre former for lntel lektuel ejendomsret, såsom varemærker, 
forretningshammel lgheder og l l loyal konkurrence, synes Ikke for 
Øjebl lkket at give anledning ti 1 speciel le problemer l relation 
ti l spØrgsmålet om standarder og omtales derfor Ikke nærmere l 
denne meddelelse. 
BETSVIRKNINGERNE AF EN INTELLEKTUEL EJENPOMSBET 
Det er nØdvendigt at præcisere, hvad der er ti l ladt, og hvad der 
er forbudt l relation ti 1 lntel lektuel le ejendomsrettlgheder. Er 
der tale om et produkt el ler en proces, hvori der er Inkorporeret 
en patenteret opfindelse, kan den således beskyttede del af pro­
duktet el ler processen Ikke kopieres uden forudgående ti l ladeise­
dvs. end Ikke ved den blotte observering af de Ideer og prin­
cipper, hvorpå opfindelsen er baseret, og de skrift l lge Instruk­
tioner, såsom specifikationen el ler patentbeskrlvelsen, kan ej 
hel ler benyttes med henbl lk på at fremsti 1 le et 1 lgnende el ler 
Identisk resultat. 
Er der tale om et ophavsret l lgt beskyttet produkt, kan den således 
beskyttede del af produktet Ikke kopieres uden ti l ladelse. Men 
dersom det beskyttede element kan opfattes af de menneske l lge 
sanser, således som det er ti l fældet ved 3-dlmenslonale genstande 
el ler andre værker l en menneske l lg opfatte l lg form, kan det 
underkastes en nærmere undersØgelse el ler studium, og de Ideer og 
principper, man finder frem til på grundlag heraf, kan benyttes 
ti l at skabe et produkt med en l lgnende el ler Identisk funktion, 
forudsat at den udtryksform, som er givet det ophavsret l lgt 
beskyttede værk, Ikke reproduceres. 
Dog er der for telekommunikationsstandarders vedkommende blevet 
IndfØrt en sær l lg undtagelse fra de normale ophavsret l lge regler 
ved direktiv 91/250/EØF om ret l lg beskyttelse af edb-programmer ud 
fra Ønsket om at give mul lghed for at skabe kompatible programmer 
ved at udlede el ler genbruge Informationer fra eksisterende 
programmer. Et nærmere studium af et edb-program 1 maskinlæsbar 
form vi l måske Ikke give al le de Informationer, der er nØdvendige 
for at skabe et kompatibelt program. 
3.5.4. 
3.5.5. 
3.5.6. 
3.5.7. -13 -
Det kan være nØdvendigt at foretage andre handl Inger, som kan 
udgØre en rent teknisk krænkelse af ophavsrettighederne såsom 
reproduktion el ler oversættelse af programmet. Direktivet afskærer 
Ikke mul lghed for, at der kan erlægges vederlag ti 1 rettigheds­
haveren for sådan Information på grundlag af forhandl Inger mel lem 
rettighedshaveren og den person, der Ønsker oplysningerne. Undta­
gelsen giver Ikke hjemmel ti l at kopiere en beskyttet udtryksform. 
Hvad angår specifikationen af en standard, som er udarbejdet l 
tekstform, vi l de ophavsret l lge regler finde anvendelse på den 
udtryksform, man har givet specifikationen. Dette afskærer Ikke 
brugere af specifikationen fra at Implementere specifikationen. 
Ingen del af det produkt el ler den proces, som er genstand for 
lntel lektuel le ejendomsrettlgheder, kan beskrives 1 specifi­
kationen, medmindre rettighedshaveren accepterer, at hans 
lntel lektuel le ejendomsrettigheder udnyttes l den pågældende 
standard. 
Når fØrst Indehaveren af en lntel lektuel ejendomsret ti 1 et 
produkt el ler en proces har givet ti l Iadelse ti l at benytte hans 
rettigheder som basis for en standard, må der også enten ekspl lclt 
el ler lmpl lclt være givet ti l ladeise ti l at beskrive standarden i 
en teknisk specifikation. 
Ejendomsretten ti l en eventuel ophavsret ti l specifikationens 
skrift l lge udformning vi l afhænge af, hvorvidt specifikationen er 
blevet givet af rettighedshaveren l en "de facto"-standard el ler 
er blevet givet af et standardlserlngsorgan IfØlge en lmel lem de 
berØrte parter Indgået aftale om ejendomsretten ti l ophavsmandens 
rettigheder ti l teksten. 
Hvis specifikationen af en standard er udformet ti 1strækkel lg 
præcist, vi l den Indeholde al le de Informationer, der er nØdven­
dige for at sikre en ti l fredssti l lende Implementering af stan­
darden. Det skul le derfor normalt Ikke være nØdvendigt at gå "uden 
om" specifikationen for at finde supplerende oplysninger, med­
mindre det kan ske uden at krænke de lntel lektuel le ejendoms­
rettigheder ti l det således beskrevne produkt el ler proces. 
4.0. 
4. 1. 
4. 1 . 1 . 
4.1. 2. 
4.2. 
4. 2.1. 
4.2.2. 
4.2.3. STANDARD ISERINGSPROCESSEN 
STANDARDER. PER IKKE INDEHOLDER BESKYTTET MATERIALE 
Hvad angår standardiseringsarbejde, er forholdet det, al der enten 
Ikke eksisterer el ler skabes nogen lntel lektuel le ejendomsrettlg­
heder, el ler A1 der er givet udtrykkel lg samtykke ti l frit at 
benytte den lntel laktuet le ophavsret, el ler også A1 der er givet 
afkald på enhver rettighed, der måtte opstå el ler være erhvervet. 
Det er også mut lgt, at der kan opstå Intet lektuel te ejendomsret­
tlgheder, som Imidlertid ejes og udØves l fæl tesskab af en 
sammenslutnings medlemmer et ler l henhold ti 1 kontraktmæssige 
arrangementer mel lem de Involverede parter. 
l disse ti l fælde er spØrgsmålet om eksistensen og udøvelsen af 
lntel laktuet le ejendomsrettigheder normalt lØst al lerede fra 
starten af, og der skul le Ikke opstå yder l Igere problemer. Det bØr 
dog understreges, at standarder så vidt mut lgt bØr udformes 
således, at man Ikke Inkorporerer privatejet teknologi, der 
al terede er omfattet af Intet lektuel ejendomsret. 
11DE FACT011-STANPARDER 
Den modstatte situation forekommer, dersom et produkt el ter en 
proces, der er blevet udviklet af en producent, går hen og bl Iver 
en .. de facto .. -standard l kraft af sin succes på markedet. Et 
velkendt ti t fælde er f.eks. video-kassette/optageren, hvor VHS­
standarden fik en overvældende succes. l denne situation vi l 
produktet el ler processen næsten altid Indbefatte Intet taktuet le 
ejendomsretttgheder. 
Disse rettigheder kan have været bekendt for andre Inden for 
Industrien, hvis patenter er Involveret, da patentansøgninger 
offentl lggØres, når 18-måneders perloden fra den fØrste Indgivelse 
af ansøgning er udlØbet, l hvert fald hvad Fæl lesskabet angår, og 
det er l Idet sandsynl lgt, at en .. de facto .. -standard kan være 
opstået Inden for en perlode på mindre end 18 måneder. 
Producenten kan endog have Indgået t leensaftale med tredjepart om 
disse rettigheder, således at tredjepart har ret ti 1 at Iværksætte 
en produktion Inden for visse markeder. 
Er der også tale om ophavsret, er situationen mere usikker, hvad 
angår de lande, som Ikke pålægger ophavsmanden pi lgt t! 1 at fore­
tage reglsterlng, således som det er ti l fældet inden for al te 
medlemsstaterne. Under disse omstændigheder kan ophavsretten 
eksistere og udlØbe efter ophavsrettens gyldlghedsperlode, uden at 
ophavsrettens gyldighed nogensinde er blevet afprøvet. 
4.2.4. 
4.2.5. 
4.2.6. 
4.2.7. 
4.2.8. 
4.2.9. -15 -
Det skul le dog altid være mul lgt for en Indehaver af en ophavsret 
at Identificere, hvad det er, han hævder at have en forret ti l. 
Der vi 1 således bl lve skabt en formodning om ejendomsret, som vi 1 
kunne ti lbagevlses, hvis han viser sig Ikke at være ejer, el ler 
hvis den pågældende genstand Ikke vi l kunne beskyttes. 
Hvis Indehaveren af en lntel lektuel ejendomsret bl Iver opmærksom 
på, at et standardlserlngsorgan ønsker at basere en standard på 
hans teknologi, skal han gØre sig klart, at en krænkelse af hans 
intellektuel le ejendomsret kan komme på tale. 
Det er derfor relevant for en senere forhandl lng el ler tvist at få 
fastslået, hvorledes rettighedshaveren kan gØres bekendt med, at 
hans rettigheder måske vil bl lve krænket. 
Dersom rettighedshaveren selv deltager l standardlserlngsorganet, 
må man kunne gå ud fra, at han bl Iver underrettet om, at der for­
modent l lg vi l bl lve udarbejdet en standard under anvendelse af den 
af ham skabte teknologi. Med andre ord må en meddelelse fra stan­
dardlserlngsorganet skabe en formodning for, at rettighedshaveren 
er blevet underrettet om den potentiel le udnyttelse af hans 
rettigheder. 
Men hvis de facto-standarden vedrØrer en teknologi, der er skabt 
af en producent, der IkketilhØrer standardlserlngsorganet, gælder 
der Ikke nogen formodning for, at producenten er blevet under­
rettet. Denne situation omtales nærmere under punkt 4.6 nedenfor. 
Vedtagelse af officiel le standarder baseret på de facto-standarder 
Indebærer mange fordele. De facto-standarder er IfØlge sagens 
natur gennemprøvede, testede, stabl le og teknisk ti l fredssti I­
lende. De har fået markedsaccept og er formodent l lg veldokumen­
terede. 
Derfor og på trods af de vanskel lgheder, som eksistensen af en 
privat lntel lektuel ejendomsret eventuelt kan skabe, er det 
således uundgåel lgt, at de facto-standarder l mangetilfælde vi 1 
være oplagte tf l at bl lve vedtaget som anerkendte standarder. 
EF-Kommissionen har endnu Ikke været ude for et ti l fælde, hvor 
Indehaveren af en lntel faktuel ejendomsret ti l en teknologi nægter 
at give l leens på udnyttelsen af hans ret, således at en al lerede 
etableret standard senere kan Implementeres. 
-16 -
4.2.10. Man skal dog sær! lgt have opmærksomheden henledt på de procedurer, 
der fØlges under denne proces med henbl lk på at sikre, at rettig­
hedshavernes og standardbrugernes Interesser respekteres. Disse 
procedurer omtales nærmere l afsnittene nedenfor. 
4.3. STANDARDER UDARBEJDET MEP HENBLIK PA AT INKORPORERE EN INTEL­
LEKTUEL EJENDOMSRET; TILLAPELSE TIL ELLER AFSLAG PA LICENS 
4.3.1. Hvis den teknologi, hvorpå en standard skal baseres, er genstand 
for privat lntel lektuel ejendomsret, og dette er det standard­
udarbejdende organ bekendt, skal man sØge at opnå en aftale med 
rettighedshaveren, hvis arbeJdet med standarden skal fortsætte. 
Det er klart, at en sådan aftale skal søges opnået så tldl lgt som 
mul lgt, således at man kan undersøge alternative lØsninger, dersom 
l leens nægtes. Gælder der en tidsbegrænsning, Inden for hvl lken 
t! 1 ladeise skal gives el ler nægtes, kan dette også bidrage ti 1 at 
fremskynde processen l forbindelse med standardens udarbeJdelse. 
4.3.2. Når fØrst tidsfristen er overskredet, og der Ikke er opnået nogen 
aftale mel lem parterne med hensyn ti l udnyttelsen af en Intel­
lektuel ejendomsret, må arbejdet vedrØrende den lØsning standses, 
og man må overveJe en anden teknologi. Et standardlserlngsorgan 
bØr Ikke fortsætte arbejdet med en standard, hvis man Ikke har 
sØgt om ti l ladelse, el ler den Ikke er blevet givet for så vidt 
angår den lntel lektuel le eJendomsret. 
4.3.3. Hvis der opnås enighed mel lem rettighedshaveren og standardlse­
rlngsorganet, skal l lcensvl !kårene være fair, rlmel lge og Ikke­
diskriminerende. Det er Ikke mul lgt endsige hensigtsmæssigt at 
være mere specifik med hensyn ti l, hvad der skal forstås ved 
.. fair .. eller .. r lmellge .. vilkår, eftersom der her er tale om 
subjektive faktorer, der er bestemt af de omstændigheder, der 
danner rammen om forhandl lngerne. Hvis rettighedshaveren skal have 
sikkerhed for, at hans Investering l forskning og udvikl lng vi 1 
kunne bl lve dækket l rlmel lgt omfang, må den fastsatte royalty stå 
l et vist forhold ti l den normale frit forhandlede kommerciel le 
royalty, hvor der tages hØJde for det langt større marked, som 
standarden v! l sikre hans teknologi. 
4.3.4. De vi !kår, som rettighedshaveren ti !byder som betingelse for 
udnyttelse af hans rettigheder, bØr være så fleksible, at de også 
Indebærer mul lghed for -dersom parterne måtte være enige herom -
at Indgå arrangementer med krydsende l lcenser. Eventuel le tvister 
l anledning af de v! lkår og betingelser, som rettighedshaveren har 
fastsat, kan om nØdvendigt lØses ved voldgift. 
4.3.5. 
4.3.6. 
4.3.7. 
4.4. 
4.4.1. 
4.4.2. -17 -
Dersom en voldgiftskendelse appel Jeres kan begge parter påberåbe 
sigEØF-Traktatens artikel 86. 
Rettighedshaverens ret ti l frit at nægte l leens er p.t. absolut, 
eftersom den eneret, som den lntel lektuel le ejendomsret giver ham, 
Ikke kan gØres ti l genstand for ekspropriation el ler tvangs! leens, 
medmindre der forel lgger sær l lge omstændigheder såsom nationale 
sikkerhedshensyn eJer tungere vejende samfundshensyn. 
Men nægter rettighedshaveren at give l leens, kan dette medfØre, at 
der måske vi 1 bl lve vedtaget en alternativ teknisk lØsning, der 
således vi l kunne komme ti l at udgØre en risiko for rettigheds­
haverens potentiel le el ler de facto-dominans på markedet. Det er 
derfor normalt Ikke l rettighedshaverens Interesse at nægte at 
give l leens på hans patent el ler hans ophavsret, medmindre de 
vilkår, som tilbydes af den potentiel le bruger, langt fra svarer 
ti l ophavsmandens kommerciel le forventninger. 
Denne faktor skal der tages hensyn ti l ved bedømmelsen af, om det 
vederlag, som rettighedshaveren sØger at opnå, må anses for "fair" 
el ler "rlmel igt", og vederlagskravet skal afbalanceres med de 
forbedrede markedsmul lgheder, som en standardisering af rettig­
hedshaverens teknologi kan medfØre. 
INTELLEKTUELLE RETTIGHEDER OFFENTLIGGØRES FOB SENT ELLER SLET IKKE 
En potentiel kl Ide ti l vanskel lgheder kan være det forhold, at 
ejendomsrettigheder overhovedet Ikke offentl lggøres el ler offent-
1 lggøres sent l standardlserlngsprocessen. l teorien vi l en Inde­
haver af en lntel lektuel ejendomsret (dersom han af standardise­
ringsorganet måtte være blevet underrettet om, at hans rettigheder 
eventuelt vi l bl lve benyttet som basis for en standard) handle 1 
ond tro, hvis han fØrst gør sine rettigheder gældende, når stan­
darden er blevet vedtaget, således at konkurrenterne dermed 
tvinges ti l at acceptere l leens-royalties, der er hØjere end dem, 
som måtte være blevet fastsat på et tldl Igere tidspunkt, el ler en 
gennemførelse af standarden blokeres fuldstændigt. 
Som nævnt ovenfor under punkt 4.2.9 har noget sådant -1 hvert 
fald så vidt det er Kommissionen bekendt -endnu Ikke fundet sted. 
Men ond tro kan let påvises, når det kan konstateres, at rettig­
hedshaveren har været vidende om, at hans Interesser var Invol­
veret. 
4.4.3. 
4.5. 
4.5.1. 
4.5.2. -18 -
Derfor er det op ti l standardiseringsorganerne at fastsætte 
procedurer, hvorefter det forhold, at rettigheder offentl lgØres 
for sent el ler overhovedet Ikke, sanktloneres med straf, dersom 
det kan fastslås, at der forelå ond tro. Omfanget af de ulemper, 
som for sen offenllggørelse kan påfØre standardlserlngsorganet, 
kan afbØdes ved fastsættelse af en tidsfrist, Inden for hvl lken 
rettighedshavere skal erklære, at de har Interesser Involveret, så 
snart en standard er blevet annonceret. 
Hvis rettighedshaveren har handlet l ond tro, kan en domstol tage 
hensyn hertl l ved vurderingen af omfanget af den skade, som den 
clvl treti lge el ler strafferetlige krænkelse af ophavsretten el ler 
patentet har medfØrt. 
ANSYAR FOR MANGLENQE OFFENTLIGGØRELSE 
Der rejser sig et spørgsmålt om, l hvl lket omfang rettigheds­
haveren kan el ler skal Ifalde ansvar for manglende underretning 
om, at han har en Interesse Involveret. Hvis offentl lggørelsen af 
de fremtidige standardlserlngsaktlvlteter skal være effektiv, må 
ansvaret for at foretage den fornØdne sØgning af patenter og 
ophavsrettigheder, der Indehaves af en producent, som deltager i 
standardlserlngsprocessen, påhvl le vedkommende producent. Måske er 
rettighedshaveren Ikke opmærksom på det forhold, at han ejer et 
patent på et bestemt område, el ler at den pågældende frembringelse 
er ophavsret l lgt beskyttet. Arbejdet med at Indkredse de relevante 
rettigheder vi l natur l lgvls være mere bekostet lgt for de produ­
center, der har en betydelig portefØlje af lntel laktueile ejen­
domsrettlgheder, og standardiseringsorganet bØr tage hensyn ti 1 
dette forhold eventuelt ved at give producenterne en længere frist 
ti l at Identificere deres rettigheder, når de kan påvise, at den 
søgnlngsprocedure, de skal foretage, vi l være betyde l lg l deres 
speciel le tilfælde. 
Hvis standardiseringsorganet derimod accepterer at påtage sig 
ansvaret for sØgningen af eventuelle patenter Inden for et givent 
område, må ansvaret for offentliggØrelse Ikke længere alene 
påhvl le den Indlviduel le rettighedshaver. Han kan ikke længere 
automatisk formodes at have handlet l ond tro ved ikke at have 
offentl lggjort sine rettigheder. 
4.6. 
4.6.1. 
4.6.2. 
4.7. 
4.7.1. 
4.7.2. -19 -
!QENTIFICEB!NG AE BETT!GHEQSHAVEBE 
Hvis et standardlserlngsorgan baserer sit arbejde på en teknisk 
lØsning, som Ikke eJes af nogen, der deltager l arbeJdet, og 
standardiseringsorganet Ikke gØr en Indsats for at Identificere 
rettighedshaveren med henbl lk på at få ti l ladelse, så vi l en 
normal anvendelse af lovgivningen for lntel lektuel ejendomsret 
Indebære, at rettighederne er blevet krænket, hvis man Ikke har 
gjort en rime! lg Indsats for at finde frem ti l, hvem rettigheds-
haveren er. Den omstændighed, at man ex post facto søger at 
Indhente t! 1 ladelse, v! l Ikke legalisere den al lerede begåede 
rettlghedskrænkelse. Derfor må standardiseringsorganet sikre sig, 
at al le rlmel lge foranstaltninger er blevet foretaget med henbl lk 
på at Identificere rettigheder og med henbl lk på at forhandle med 
rettighedshaveren, fØr genstanden for rettighederne Inkorporeres l 
en standard- og dette selv om det Indebærer, at det skal under­
søges, om der overhovedet forel lgger et patent. 
Er man uden for en standardlserlngskontekst, må man forlange at en 
producent, der Ønsker at lancere et nyt produkt, sikrer sig, at 
han Ikke herved kommer t! l at krænke eksisterende patenter el ler 
ophavsrettigheder. Standardiseringsorganet har p! lgt ti l at træffe 
al le rime! lge forholdsregler med samme formål. 
L!CENSBEBEQSKAB 
Et andet spØrgsmål, som standardiseringsorganer må tage op ti 1 
overveJelse, er, l hvilket omfang eJendomsrettigheder bØr gives 
1 leens med henbl lk på udnyttelse. Standardiseringsorganers normale 
praksis er, at standarder sti l les t! l rådighed for al le brugere, 
hvad enten de tager del l standard!serlngsprocessen el ler eJ. De 
v! !kår og betingelser, der finder anvendelse på deltagere og Ikke­
deltagere, bØr Ikke l signifikant omfang Indebære diskrimination 
t! l skade for sidstnævnte. Så meget desto mere gælder det, at der­
som et standardlserlngsorgan handler l sin egenskab af offentl !gt 
el ler halvoffentl lgt organ, og dets standarder er anerkendt og 
endog obl lgatorlske l henhold ti l lovgivningen, må adgang ti 1 
standarden stå åben for al le uden nogen forudgående betingelse 
form af et krav om medlemskab af standard!serlngsorganet. På 
ti !svarende måde bØr man undgå, at Ikke-medlemmer behandles på en 
sådan måde, at de pålægges Økonomiske el ler andre former for 
byrder, når de arbeJder målrettet for at bl Jve medlemmer af et 
standardlserlngsorgan. Der kan anvendes forskel l lge vi !kår over 
for forskel l lge brugere l forhold til deres bidrag ti 1 standar­
dlserlngsprocessen og de fordele og ulemper, som parterne kan 
påvise for så vidt angår deres specifikke omstændigheder. 
Men under alle omstændigheder må rettighedshaveren bibeholde den 
oprinde! lge ret t! l frit at bestemme, om han vi 1 nægte el ler 
meddele l leens, det være sig som eksklusiv l leens el ler terri­
torialt afgrænset, dog med forbehold af en eventuel anvendelse af 
EØE-Traktatens artikel 30-36, 59, 66 og artikel 85 og 86. 
4.7.3. 
4.8. 
4.8 .1. 
4.8.2. -20 -
Hvis medlemskab af en Industrisammenslutning el ter et standardise­
ringsorgan er betinget af en aftale om et gensidigt arrangement 
mellem medlemmerne og Ikke-medlemmer, er det op ti l rettigheds­
haveren at tage stilling til, hvorvidt sådanne arrangementer er 
acceptable for ham, fØr han eventuelt ti !slutter sig sammenslut­
ningen el ler standardlserlngsorganet. 
Industrisammenslutninger og standardiseringsorganer må have In 
mente, at lntel lektuel le ejendomsrettigheder er enerettlgheder, 
der normalt udØves territorialt. En rettighedshaver kan selv 
bestemme, hvem han vil give licens på retten til at reproducere, 
offentliggØre, fremstille eller distribuere kopler af hans værk og 
kan give enel leens Inden for et specifikt marked- herunder natur­
l lgvls underforstået, at EF-landene l så henseende udgØr et enkelt 
marked. Fæl lesskabet har l forbindelse med GATT/Trlps-forhand-
1 lngerne taget klart afstand fra International konsumption af 
Intet lektuel le ejendomsrettlgheder. 
Men det må samtidig erkendes, at standardlserlngsprocessen med­
fØrer, at rettighedshaveren må acceptere det faktum, at han Ikke 
længere har fuldstændig handlefrihed på et bestemt geografisk 
marked, når han fØrst en gang har givet bindende l leens på fair og 
rimelige vilkår ti l al le brugere af en standard. Fæl lesskabets 
Internationale forpl lgtelser l så henseende omtales under afsnit 
5.0 nedenfor. 
INDUSTRISPECIFIKKE LØSNINGER 
Det kan forekomme, at brugen af tekniske standarder er mere udvik­
let Inden for visse Industrisektorer end Inden for andre. Dette 
kan have historiske årsager, f.eks. at et bestemt produkt l fØrste 
omgang fik en overvældende succes over hele verden, således at det 
blev attraktivt for andre producenter at vælge l lgnende lØsninger. 
Grundene kan også være rent tekniske, f.eks. nØdvendigheden af at 
sikre kompat Ibi l ltet Inden for den Internationale kontrol med 
flytrafik og landlngssystemer. Ende! lg kan det skyldes kommer­
ciel le betragtninger, f.eks. pres fra forbrugerens side om, at 
forskel l lge producenters hl-f l-produkter skal kunne kombineres med 
lydanlæg. 
Som en generel regel kan det anfØres, at Jo mere mættet et marked 
er, des større er sandsynligheden for, at Ikke-eJendomsret l lge 
standarder vedtages- l hvert fald hvad angår grænseflader mel lem 
forskel l lge producenters produkter. Når et marked er mættet, kan 
dette fØre ti l en tilsvarende reduktion l "de facto"-standardens 
markedsdomlnans, da en enkelt producents tldl lge sti 11 lng som 
fØrende på markedet meget vel kan bl lve overtaget af konkurrenter, 
dertilbyder et tilsvarende, men forbedret produktudvalg. 
4.8.3. 
4.8.4. 
4.8.5. 
4.8.6. 
4.8.7. -21 -
Det forekommer også ofte, at producenter af veletablerede produkt­
typer foretrækker at koncentrere sig om forbedringer af kval l teten 
el ler raffinering af design el ler performans, Idet de lader stan­
dardlserlngsaspekterne af produktet forbi lve uændret. 
Denne såkaldte "black box"-standardlserlng, der er beskrevet oven­
for under pkt. 2.1.2. (skal kun sikre kompat Ibi l ltet ved ti lslut­
nlngspunktet) og som man f.eks. kan se Inden for forbrugerelek­
tronik, har mange fordele for forbrugerne og producenterne. Det 
øger valgmul lghederne på markedet, men medfØrer få krav af Intel­
lektuel ejendomsret l lg art fra de producenter, der al lerede 
Indtager en sti li lng på markedet. 
Inden for andre områder af standardisering skyldes processen Ikke 
hensynet ti l Indbyrdes kompat Ibi l ltet el ler markedsaccept, men 
derimod hensynet ti l kval ltet, sikkerhed el ler overensstemmelse 
med bestemte tekniske normer. l disse ti l fælde må man fastlægge 
det resultat, der skal nås, men der kan her være forskel l lge 
tekniske lØsninger ti 1 opnåelse af dette resultat. 
Rislkoen for, at lntel lektuel le ejendomsrettigheder her kommer 1 
konfl lkt med standardlserlngsmål, vi l derfor være mindre under 
disse omstændigheder, eftersom standarden givetvis vi l være base­
ret på resultater frem for metoder. Af de grunde, der er nævnt 
ovenfor, er det som generelt princip at foretrække, at standarder 
baseres på det resultat, der skal nås, frem for på et bestemt 
design el ler en bestemt procesteknologl. 
Hvad angår telekommunikationsområdet er der nogen, der har frem­
fØrt det argument, at de teknologiske fremskridt sker så hurtigt 
og Involverer så mange Intet lektuelle ejendomsrettlgheder, at 
eksisterende ISOliEC-regler er lnadækvate. Dette synes navnl lg at 
være ti l fældet Inden for telekommunikation, hvor eksakte specifi­
kationer må overholdes, hvis offentlige net skal kunne fungere 
effektivt sammen. 
Man kan Ikke sige, at den paralle l le eksistens af standarder og 
lntel lektuel le ejendomsrettigheder volder stØrre el ler mindre 
problemer Inden for en bestemt Industri, f.eks. Inden for tryk­
beholdere, maskinteknik, fly-og rumteknik el ler telekommunika­
tion. Man kan Inden for en og samme Industri måske finde eksempler 
på, at standardisering finder sted af forskel 1 lge grunde, det være 
sig af historiske, tekniske, kommerciel le el ler sikkerhedsmæssige 
hensyn. Efterhånden som et marked for et bestemt produkt el ler en 
bestemt proces udvikler sig, kan også de grunde, der fØrte ti 1 
udarbeJdelsen af standarder, ændres. 
4.8.8. 
4.8.9. 
4.8.10. 
4.8.11. -22 -
Statens rolle ved fastlæggelsen af præcise regler, som berører 
standardiseringsorganers arbejde skal her nævnes. De stats! lge 
myndigheder har forskel l lge opgaver Inden for dette område, idet 
de både er IndkØbsmyndighed og brugere af standarder, samt den 
myndighed, der fastsætter de nærmere grænser for standardlserlngs­
vlrksomhed. Samtidig tilskynder de til forskning og udvikling 
Inden for både private og offentlige sektorer og varetager regule­
ringen af konkurrencepol l tikken. Derfor er lovgivningsmyndighedens 
Involvering 1 standardlserlngsprocessen og ved uddelegering af 
standardiseringsarbejde Inden for specifikke områder blevet et 
vigtigt Industripolitisk redskab. 
Hvis en standard, hvortl l der henvises l et ret l lgt bindende 
Instrument, såsom et EF-direktiv, Ikke er specifik, Idet der 
snarere er tale om en generel henvisning ti l uspecificerede 
standarder Inden for et bestemt område, såsom dem der omtales l 
artikel 13 l direktiv 90/531/EØFS>, kan der opstå et spØrgsmål 
om, hvl lken rolle private standardiseringsorganer kommer ti l at 
spl Ile. l så fald er der så meget desto større behov for ensartede 
regler, der skal finde anvendelse ved standardisering Inden for de 
områder, hvor de ret l lgt bindende Instrumenter efter al sandsyn-
l lghed vi 1 henvise ti l sådanne standarder el ler Inden for områder, 
hvor brugen af visse standarder, der er blevet udarbejdet af 
quasi-private eller private organer, vi l være obl lgatorlsk. 
Det styrker også det under l lggende princip om, at rettigheds­
haveren- på al le stadler af processen- må forbi lve frit stil let 
ti l at Indgå kontrakt med brugeren af hans Intet lektuel le ejen­
domsret, eftersom et standardlserlngsorgan, der varetager forvalt­
ningen af sådanne rettigheder på vegne af dets medlemmer Inden for 
et område, hvor brug af standarder måtte bl lve obl lgatorlsk via 
lovgivningen, rent faktisk vi l le få en monopolsti l 1 lng 1 forhold 
ti l de producenter og brugere, der Ikke Indtræder som medlemmer 1 
standardlserlngsorganet. 
Kommissionen er af den opfattelse, at man Ikke må udvælge en 
bestemt Industrisektor som krævende specifikke lØsninger. En sådan 
pol ltlk-selv om den måtte være effektiv på kort sigt-kan Ikke 
sikre en adækvat lØsning på lang sigt, når de krav, der fØrer ti 1 
udarbeJdelsen af standarder Inden for den bestemte sektor, måtte 
have ændret sig. 
6) Artikel 13. stk. 2: Tekniske specifikationer fastlægges ved henvisning 
ti 1 europælske specifikationer, når sådanne findes. 
Artikel 13. stk. 3: Findes der Ikke europælske specifikationer, skal de 
tekniske specifikationer så vidt mul lgt fastlægges ved henvisning ti 1 
andre standarder, der anvendes l Fællesskabet. 
4.8.12 -23 -
Hvis man udarbejdede sær l lge regler for sameksistensen af Intel­
lektuelle ejendomsrettigheder og standardisering på en Industri­
specifik basis, vi l le en eventuel heraf fØlgende forringelse af de 
lntel lektuelle ejendomsrettigheder kunne fØre til, at producenter 
dropper deres produktion og skifter over ti l en anden Industri­
sektor, hvl lket snarere vi Ile kunne hæmme end stimulere den 
europælske produktion. 
5.0. 
5. 1. 
5. 1 . 1 . 
5.1. 2. 
5.1. 3. 
5.1. 4. 
5.1. 5. -24 -
ANDRE POLITISKE BETRAGTNINGER 
KONKURRENCEBETLIGE ASPEKTER 
For at standardisering, der Involverer Intet lektuel le ejendoms­
rettigheder, skal kunne fungere ti lfredsstl l lende er det vigtigt, 
at der tages hensyn til anvendelsen af Traktatens konkurrence­
regler, herunder specielt artikel 85 og 86. De problemer, der 
kunne opstå, falder l to kategorier: det ene vedrører selve 
standardlserlngsorganets stiftelse og virksomhed i henhold ti l 
artikel 85, mens det andet vedrØrer et eventuelt afslag på at 
meddele l leens på udnyttelsen af en Intet lektuel ejendomsret el ler 
også de ti !budte vilkår og betingelser for sådanne l lcenser, hvor 
artikel 86 kan komme på tale. 
Standardiseringsorganer må være opmærksomme på kravene l artl-
kel 85 navnl lg ved fastsættelsen af l leensafgifternes størrelse 
el ler ved fastsættelsen af andre forretntngsvl lkår l forbindelse 
med standarder, som de sti l ler til rådighed. Standardiserings­
organer må desuden undgå at skabe mul lghed for udveksl lng af 
konkurrencefØlsomme oplysninger el ler for etablering af restriktiv 
praksis vedrØrende mængdekvoter, prtsfastsættelse, kunde-og 
områdefor de l l ng. 
Restriktive aftaler, der falder Ind under artikel 85, stk. 1, kan 
dog fritages af Kommissionen l henhold ti l artikel 85, stk. 3, 
hvis de med aftalerne forbundne fordele er langt større end de 
konkurrencebegrænsende elementer. Standardiseringsorganer kan 
derfor forsØge at anmelde aftaler, der falder Ind under 
artikel 85, ti l Kommissionen med henblik på at få en negativattest 
el ler en Indlviduel fritagelse l henhold ti l artikel 85, stk. 3. 
De fordele, der måtte fØlge af den fritagne aftale, må Ikke blot 
komme parterne selv til gode, men skal også komme andre markeds­
aktØrer og forbrugerne t! l gode. 
UdØvelsen af en Intellektuel eJendomsret er omfattet af artl-
kel 857), hvis en sådan er formålet med, midlet ti 1 at opnå el ler 
konsekvensen af en aftale. 
Artikel 86 er også af relevans både l relation ti l standardise­
ringsorganet selv sammen med dets medlemmer -som værende virksom­
heder, der kol lektlvt kan Indtage en dominerende sti 11 lng på det 
fælles marked eller en dominerende stil l lng på deres nationale 
markeder- og l relation ti l den Indlviduel le virksomhed, der er 
Indehaver af den Intellektuelle ejendomsret, hvad enten virksom­
heden er medlem af standardiseringsorganet el ler ej. 
7) (Art. 222, sag 24/67 Parka Davis [1968] Sml. 55; sag 15 + 16/74, 
Centrafarm 55 [1774], Sml. 1147, 1183). 
5.1 .6. 
5.1. 7. 
5.1 .a. -25 -
Et standardlserlngsorgans misbrug af en dominerende sti l l lng kan 
ske ved, at standardiseringsorganet (plus dets medlemmer) pålægger 
urlmel lge kØbspriser (dvs. størrelsen af de royalties, der skal 
betales ti 1 rettighedshaveren) el ler ved, at der pålægges salgs­
priser (pris Inkluderet royaltles for benyttelsen af standarder) 
el ler andre urlmel lge forretningsbetingelser. Et standardiserings­
organ kan også gØre sig skyldig l misbrug af dominerende sti l l lng 
l relation til artikel 86, litra b), c) og d). 
Den samme test vi l bl l ve foretaget over for en Indlviduel virk­
somhed, der er Indehaver af en Intet lektuel ophavsret, som 
standardiseringsorganet kræver med henbl tk på at bruge den som 
basis for en standard. Men mens definittonen af et produktmarked 
og konstateringen af en dominerende sti l l Jng Inden for det rele­
vante marked er faktorer, hvor der på EF-plan nu er udviklet en 
righoldig retspraksis, så forekommer der endnu Ikke noget ti t­
fælde, hvor artikel 86 har fundet anvendelse på standardlserlngs­
området. 
Hvorvidt der anses at forel Jgge dominans afhænger l hØJ grad af, 
hvorledes man definerer det relevante produktmarked. Sagen er 
naturt Jgvls, at Jo snævrere det relevante produktmarked defineres, 
des større er sandsynl lgheden for, at en dominerende sti 11 lng må 
konstateres at forel Jgge. Begrebet det relevante produktmarked 
Indebærer, at der kan være reel konkurrence mel lem de produkter, 
der Indgår l markedet, og det forudsætter, at der er en ti 1stræk­
kel lg grad af substituerbarhed mel Jem al le produkter, der Indgår i 
det samme marked for så vidt angår den specifikke brug af sådanne 
produkter. Dette må blandt andet vurderes 1 lyset af udbuds- og 
efterspørgselsstrukturen for det enkelte produkt og kan fØre ti l, 
at en virksomhed har dominerende sti l l lng på markedet for så vidt 
angår dets egne produkterS>. 
SpØrgsmålet er, l hvl lket omfang en rettighedshavers nægtelse af 
at ti l lade, at hans teknologi lægges ti l grund for en standard, må 
anses for at være konkurrencebegrænsende adfærd. For at påvise, at 
der forel lgger misbrug af dominerende sti l l lng, er det nØdvendigt 
at godtgøre, at det relevante marked udgJordes af den pågældende 
teknologiske lØsning, og at Indehaveren af rettighederne ti 1 
teknologlen Indtog en dominerende sti l l lng på dette marked. 
8) Hugin/Kommissionen, dom af 31. maJ 1979 l sag 22/78 (1979) Sml. 1869; 
BBC/Kommissionen (Magt l 1), dom af 10. Juli 1991 1 sag T-70/89 afsagt af 
Retten l FØrstelnstans; Hl Jti/Kommissionen, dom af 12. december 1991 1 
sag T-30/89 afsagt af Retten l FØrstetnstans. 
5.1. 9. 
5.1. 1 o. 
5. 1 . 11 . 
5.1 .12. -26 -
Hvis kriteriet for fastlæggelsen af det relevante marked samt 
kriteriet for dominerende sti li lng opfyldes, vi l det næste skridt 
være at vurdere rettighedshaverens adfærd, når han nægter at 
ti J Jade, at hans teknologi anvendes som basis for en standard. 
lndtl 1 dato har EF-Domstolen altid fastholdt, at den blotte 
nægtelse af at meddele Ileens på en Industriel ejendomsret- uden 
nogen anden form for misbrug- Ikke vil kunne anfægtes efter 
art !kel 869). 
En Intellektuel ejendomsret er IfØlge sagens natur en eneret, og 
skal Ikke -medmindre der forel lgger helt ekstraordinære omstæn­
digheder, der er fastlagt l national lovgivning el ler l inter­
nationale konventioner- sti l les ti l rådighed for andre via 
tvangsl lcenser, medmindre det kan påvises, at der er tale om 
misbrug af eneretten. 
Artikel 86 kan derfor Ikke påberåbes som hjemmel for at ekspro­
priere rettigheder med henblik på at benytte teknologlen som 
grundlag for en standard, hvis der Ikke forel lgger omstændigheder, 
der Indicerer misbrug af en dominerende sti l l lng og navnl Jg under 
hensyntagen ti l, hvorvidt der er andre brugbare tekniske lØsninger 
eller ej. 
Der skal derfor tages stilling til problemet, fØr man definitivt 
vælger den teknologi, hvorpå en standard skal baseres. Hvis den 
pågældende standard er blevet vedtaget, Implementeret og gjort 
obl lgatorlsk via et EF-Instrument, vi l nægtelse af at meddele 
l leens på den teknologi, der er nØdvendig med henbl lk på brug af 
standarden, så meget desto mere skabe vanskel lgheder. 
Et af hovedformålene med artikel 86 er at sikre, at dominerende 
selskaber Ikke skaber forretnlngsvl lkår, der giver dem mul lghed 
for at kvæle el ler eliminere konkurrencen. 
Hvis der Ikke eksisterer nogen standard, kan Indehaveren af en 
lntel lektuel ejendomsret Ikke have dominerende sti 11 lng 1 relation 
ti l standarden. Hvis der er konkurrence på markedet for det 
produkt, hvis teknologi standardiseringsorganet søger at benytte, 
er standardiseringsorganet blot afskåret fra at udØve et specielt 
valg med hensyn ti l den lØsning, som standardiseringsorganet 
ønsker vedtaget for et specifikt problem. 
9) Volvo Veng [1988] Sml., præmis 8. 
5.1.13. 
5.1. 14. 
5.1. 15. 
5.1 .16. -27 -
Man må se nærmere på den situation, hvor et standardiseringaorgan 
Ikke har mul lghed for at vælge en alternativ teknologi. Dette vi l 
sJældent forekomme. Men af tekniske el ler finansiel le grunde kunne 
det tænkes, at standardiseringsorganet vi l le forsøge at påvise, at 
det er absolut nØdvendigt, at der gives l leens på udnyttelsen af 
en bestemt teknologi. Det vi l le også kunne hævdes, at alternative 
teknologler vi l give ringere resultater. Er der tale om teknisk 
nØdvendighed, må en obJektiv vurdering af det pågældende patents 
omfang vise, hvorvidt patentet er så bredt, at det bevirker, at 
al le andre substituerende teknologler Ikke er levedygtige. Det er 
relativt sJældent, at et patent dækker et så bredt lnnovatlvt 
område, at der Ikke kan findes alternative midler ti 1 at nå det 
samme resultat. 
Hvad angår det finansiel le aspekt, kan det forhold, at det domine­
rende selskab forlanger en for hØJ pris for sin teknologi, være et 
Indicium på misbrug af dominerende sti l l lng, men denne faktor er 
Ikke relevant, når der er tale om ren og skær l leensnægte Ise. Men 
det skal dog bemærkes, at dersom et dominerende selskab forlanger 
en urlmel lg hØJ pris kan dette de facto sidesti l les med l leens­
nægtelse. 
Hvis det kan bevises, at der Ikke findes anden levedygtig tekno­
logi, skal man derefter have afgjort, om standardiseringsorganet 
el ler potentiel le brugere af standarden vi l bl lve sti l let ringere 
l konkurrencemæssig henseende l forhold ti l Indehaveren af den 
lntel lektuel le ophavsret, fordi der Ikke kan udarbeJdes en stan­
dard på området, el ler fordi den vedtagne standard er mindre 
effektiv end den teknologi, hvorover der findes ejendomsret. Selv 
om man kan fremfØre det argument, at forbrugerne på kort sigt 
vi l le drage fordel af den Intet lektuel le ejendomsret som basis for 
standarden, vi l Investeringerne l forskning og udvikl lng Inden for 
standardiserede Industrisektorer på lang sigt forsvinde Inden for 
Fællesskabet. VIrksomheder uden for EF, der udØver omfattende 
forsknlngsvlrksomhed, vi l le fØle sig ti lakyndede ti 1 at beholde 
deres teknologi uden for Fæl lesskabets markeder, mens virksom­
heder, der er hJemmehØrende uden for Fællesskabet, og som kan 
producere med lave omkostninger, vi l drage fordel af bl 11 lge 
1 leenser ti 1 at benytte EF-teknologi. 
Derfor må enhver anvendelse af artikel 86 l forbindelse med 
offentl lg standardisering afbalanceres med det pol l tiske mål om at 
bevare Fæl lesskabets styrke på forsknings- og udvikl lngsområdet. 
-28 -
5.2. EKSTERNE RELATIONER 
LICENSBEBEPSKAB FOB PROPUKTER FRA IBEPJELANPE 
5. 2.1. Set ud fra et pol !tisk standpunkt går Fæl lesskabet Ind for, at 
standarder sti 1 les ti 1 rådighed og anvendes Inden for det størst 
mul lge geografiske område- og dette af hensyn ti l stordrifts­
fordele og ønsket om større International samhandel. 
5.2.2. 
5.2.3. 
5.2.4. 
5.2.5. Som led l Aftalen om Tekniske Hindringer for Samhandelen (!BIA­
aftalen), der l 1979 blev Indgået Inden for rammerne af Den 
Almlndel lge Overenskomst om Told og Udenrigshandel (GATT), har 
Fæl lesskabet accepteret en række forpl lgtelser over for andre 
parter 1 IBIA-aftalen (praktisk taget al le lndustrlal iserede lande 
og en række udvikl lngslande) l forbindelse med udarbejdelse, 
vedtagelse og anvendelse af tekniske forskrifter og standarder. 
1 hvl lket omfang der er tale om tvang, afhænger af hvorvidt 
standarden el ler den tekniske forskrift er udarbejdet, vedtaget 
el ler anvendt af et centralt stats! lgt organ (artikel 2 l !BIA­
aftalen) el ler af et Ikke-stats! lgt organ (artikel 4 l TBTA­
aftalen). 
1 henhold ti 1 IBIA-aftalens artikel 2, skal Fæl lesskabet sikre, at 
standarder Ikke udarbejdes, vedtages el ler anvendes med henblik på 
at skabe hindringer for den Internationale samhandel, og at 
produkter, der Importeres fra lande, som er parter l IBIA-aftalen 
gives en behandl lng, der Ikke er mindre favorabel end den, der 
gives l lgnenede varer af national oprindelse og l lgnende varer 
hidrØrende fra andre lande. 
l henhold ti l TBTA-aftalens artikel 4, skal Fæl lesskabet for så 
vidt angår standarder, der udarbejdes af Ikke-stats l lge organer, 
træffe enhver rlmel lg foranstaltning, der kan bidrage ti 1 at nå de 
mål, der er fastsat l TBTA-aftalens artikel 2. 
Standarder, der gØres obl lgatorlske via EF-lovgivningen, Idet det 
kræves, at ordregivende myndigheder, jf. direktiverne om offent-
1 lge lndkøb10), henviser ti l europælske standarder, skal sti 1 les 
ti l rådighed for enheder Inden for Fæl lesskabet på fair, rimet lge 
og Ikke-diskriminerende vilkår. 
Standarder, med hensyn ti l hvl lke der gælder en formodning om 
overensstemmelse med væsentl lge krav Inden for Fællesskabet, de 
såkaldte new approach-dlrektlver11), skal sti 1 les ti 1 rådighed 
for enheder Inden for Fæl lesskabet på fair, rlmel lge og Ikke­
diskriminerende vilkår. 
10) Direktiver 71/305/EØF [EFT nr. L 185 af 16.8.1979, s. 5], 77/62/EØF [EFT 
nr. L 13 af 15.1.1977], 90/531/EØF [EFT nr. L 297 af 29.10.1990, s. 1]. 
11) Direktiver 87/404/EØF [EFT nr. L 220 af 8.8.1987, s. 48], 88/378/EØF 
[EFT nr. L 187 af 16.7.1988, s. 1], 89/106/EØF [EFT nr. L 40 af 
11 .2.1989, s. 12], 89/336/EØF [EFT nr. L 139 af 23.5.1989, s. 19], 
89/392/EØF [EFT nr. L 183 af 29.6.1989, s. 29], 89/689/EØF [EFT nr. 
L 399 af 30.12.1989, s. 18], 90/384/EØF [EFT nr. L 189 af 20.7.1990, 
s. 1], 90/385/EØF [EFT nr. L 189 af 20.7.1990, s. 17], 90/396/EØF [EFT 
nr. L 196 af 26.7.1990, s. 15], 91/263/EØF [EFT nr. L 128 af 23.5.1991, 
s. 1] . 
5.2.6. 
5.2.7. 
5.2.8. -29 -
For standarder af den under punkt 5.2.4 og 5.2.5 nævnte art 
forudsætter princippet om national behandl lng (artikel 2), at 
produkter, der hidrØrer fra et land, der er part l TBTA-aftalen, 
skal behandles på samme måde. Hvis disse standarder Indeholder 
lntel lektuel le ejendomsrettlgheder, betyder dette, at Fæl lesskabet 
skal sikre, at Importøren fra det land, der er part 1 TBTA­
aftalen, kan opnå l leens fra Indehaveren af de lntel lektuel le 
ejendomsrettigheder med henbl lk på Import, markedsfØring, salg og 
brug Inden for Fæl lesskabet på fair, rimet lge og Ikke-diskrimi­
nerende vilkår. For andre standarders vedkommende er pi lgten ti 1 
at nå dette resultat begrænset ti l en forpl lgtelse ti l at vedtage 
rlmel lge foranstalnlnger. 
Set fra et pol ltlsk synspunkt vil le det være Ønsket lgt at sikre, 
at l leenser på Intet lektuelle ejendomsrettlgheder, som måtte være 
nØdvendige for fremstil l lng af produkter med henbl lk på eksport 
ti l Fællesskabet, stil les ti l rådighed på fair, rlmel lge og Ikke­
diskriminerende vilkår, således at der Ikke skabes hindringer for 
den Internationale samhandel. 
Dette spørgsmål giver Ikke anledning ti l konfl lkt med Intet lek­
tuel le ejendomsrettlgheder, der er Inkorporeret 1 en standard, 
forudsat at Indehaveren af sådanne rettigheder har givet sit 
samtykke ti l en sådan Inkorporering. Af direkte relevans vi 1 le det 
være, dersom rettighedshaveren efterfØlgende nægter at give 1 leens 
med henbl lk på fremsti li lng af produkter Inden for Fæl lesskabet 
el ler med henbl lk på Import af produkter hidrØrende fra et land, 
der har underskrevet TBTA-aftalen, eller hvis rettighedshaverens 
eksistens fØrst afslØres efter at standarden er blevet gjort 
obligatorisk. 
l begge de ovennævnte situationer er der mul lghed for en række 
lØsninger. Standarden kan trækkes tilbage el ler ændres. Alterna­
tivt er der rent undtagelsesvis den mul lghed, at EF-Instrumentet 
som sådant ændres eller standarden gøres lkke-obl lgatorlsk. Men 
det er af fundamental betydning, at standardiseringsorganer 
erkender nØdvendigheden af at Identificere eventuel le Intet lek­
tuel le ejendomsrettigheder fØr en teknisk lØsning vedtages, og at 
rettighedshaveren forstår og accepterer de vilkår og betingelser, 
under hvl lke der senere vil bl lve givet l leens på hans rettigheder 
både med henblik på produktion og Import. 
6.0. 
6.1. 
6. 1 . 1 . 
6.1. 2. 
6.1. 3. 
6.1. 4. 
6.1. 5. -30 -
KQNKLUSIONER OG HENSTILLINGER 
ADFÆRQSKODEKS/REININGSLINJER/FORPLIGTELSER 
Selv om der tilsyneladende Ikke p.t. systematisk opstår vanske-
l lgheder for de fleste standardlserlngsorganer, er det dog opfat­
telsen, at en senere kodificering af procedurerne for behandl lng 
af lntel lektuel le ejendomsrettigheder på standardiseringsområdet 
er nØdvendig, og man må da overveje den nærmere karakter af 
sådanne kodificerede procedurer. 
Som nævnt ovenfor under punkt 5.2.5. vi l den mulighed, at en 
europæisk standard kan gå hen og bl !ve obl lgatorisk el ler ti l­
lægges særlig status via et EF-retslnsstrument, medfØre, at 
Fæl lesskabet og standardiseringsorganet pålægges ansvaret for at 
sikre, at der etableres demokratiske og præ-konkurrencemæssige 
processer med henbl lk på udarbejdelsen af standarder. 
Standardlserlngsprocessen bØr derfor forbi lve frlvl l l lg og må være 
l overensstemmelse med eksisterende national lovgivning samt EF­
lovgivning og Internationale forpl lgtelser. Hvis ændringer l EF­
lovgivningen el ler ændringer med hensyn ti l forpl lgtelser er 
nØdvendige for at opnå det med standardiseringen ti !sigtede 
legitime mål, bØr sådanne ændringer gennemfØres ad lovgivnings­
vejen, dvs. Kommissionen skal forelægge Rådet de relevante for­
slag. Hvis eksisterende traktatbestemmelser el ler fæl lesskabslov­
givning skal ti l lægges retsvirkning på standardiseringsområdet på 
en måde, der divergerer fra de retsvirkninger, som de pågældende 
bestemmelser normalt ti l lægges Inden for andre områder, skal de 
berørte Industrier forelægges sådanne udvidelser el ler fortolk­
ninger med en nærmere redegØrelse for baggrunden. 
Hvis et standardlserlngsorgan vælger at udarbejde en adfærdskodeks 
el ler forpl lgtelser, som de parter, der deltager i standardlse­
rlngsprocessen, skal underskrive, må der sondres mel lem sådanne 
private procedurernæssige forpl lgtelser, som affØdes af medlemskab 
af et standardiseringsorgan, og forpligtelser af offentl lgretl lg 
ret, som standardiseringsorganet el ler dets medlemmer måtteblive 
pålagt. 
Kommissionen har undersøgt en række adfærdskodekser el ler ret­
nings! lnjer, som Internationale og nationale standardiserings­
organer anvender. Da standardiserlngsprocessen bygger på et 
frlvl l l lghedsprlnclp, har de fleste af sådanne kodekser el ler 
retnings! lnjer det fæl les træk, at de er ikke-bindende og normalt 
af ret generel karakter. Men l hvert fald et standardiserlngsorgan 
har forsØgt at IndfØre et bindende kompleks af forpligtelser, der 
er bestemmende for, hvorledes standarderne skal udarbejdes. 
6.1 .6. 
6.1. 7. 
6.1 .8. -31 -
Man kan fremfØre det argument, at den kompl leerede beskaffenhed af 
forholdet mel lem standardisering og eksklusive lntel lektuel le 
eJendomsrettigheder nØdvendiggØr et sæt regler, hvor man forudser 
al le tænke l lge eventual lteter. Der kan også fremfØres det argu­
ment, at dersom der Ikke gælder en forpl lgtelse l form af krav om 
medlemskab af standardlserlngsorganet, kan der mel lem dem, der 
deltager l standardlserlngsprocessen, rislkere at opstå lnteresse­
konf l l k ter, der l kk.e kan for l l ge·s. 
På den anden side har fortalerne for en generel og frlvl l l lg 
ordning, som lndtl 1 dato er blevet foretrukket af de fleste 
Internationale standardiseringsorganisationer, fremfØrt det 
argument, at hvis sådanne retnlngsl lnJer gØres unØdigt detal­
Jerede, vi l processen bl lve mere omstændel lg end nØdvendigt, og 
har l øvrigt udtalt, at der Ikke har været fremfØrt et bevis for, 
at det skul le være nØdvendigt at fravige princippet om frlvl l­
lighed. 
Kommissionen vi l Ikke argumentere for hverken den ene el ler den 
anden ordning, forudsat at de under punkt. 6.3.1. nedenfor opstl l­
lede betingelser er opfyldt. 
l det omfang standardiseringsorganerne er private og frlvl l l lge 
organisationer, er de-Inden for de begræsnlnger, der er fastsat 
l Traktatens artikel 85 og 86-frit sti l let med hensyn ti 1 at 
tilrettelægge deres aktiviteter på den måde, de finder mest 
velegnet. Men pålægges medlemmerne forpl lgtelser, bØr standardise­
ringsorganerne tage hensyn ti l nØdvendigheden af at tilskynde 
Industrien ti l frlvl l l lgt at sti l le deres bedste teknologi ti 1 
rådighed for standardlserlngsprocessen. Kommissionen går derfor 
Ind for en ordning, der er baseret på afprØvede principper, der 
har vist deres bæredygtighed, men der bØr sikres en transparent 
ordning med en rlmel lg afveJning af de forskel l lge Involverede 
Interesser. 
6.2. 
6.2.1. -32 -
HENSTILLINGER/GENERELLE PRINCIPPER 
Kommissionen foreslår, at der skal gælde rettigheder og pi igter 
for både standardiseringsorganer og Indehavere af Intet lektuel le 
ejendomsrettlgheder. Principperne for standardiseringen skal 
derfor bygge på en erkendelse af dette partnerskab: 
Europælske standardiseringsorganer skal sikre: 
1. at alle personer, der Ønsker at bruge europælske standarder, 
gives adgang ti l disse standarder 
2. at standarder kan benyttes på fair, rlmel ige og Ikke-diskri­
minerende vi !kår, hvad enten brugerne deltager l standardise­
ringsorganets arbejde el ler ej, men under hensyntagen ti l de 
ti l brugen knyttede omstændigheder 
3. at brugere kan anvende ovennævnte standarder ti l fremsti l l ing 
l overensstemmelse med de l Fæl lesskabet gældende standarder 
og kan Importere varer, der er lov! lgt fremsti J Jet i tredje­
lande, t! l Fællesskabet, forudsat at de er fremsti l let i 
overensstemmelse med gældende standarder 
4. at der gØres en effektiv Indsats for at Identificere Inde-
havere af eventuel le lntel !aktuel le ejendomsrettigheder 
ved at foretage undersøgelser 
ved at offentl lggøre adækvate oplysninger og i givet 
fald ved at foretage en offentl lg underesøgeise 
fØr der vedtages en standard, og at arbejdet med en bestemt 
lØsning kun fortsætter, hvis der på al le kendte lnte! lektuel le 
ejendomsrettigheder kan opnås J leens med henbl lk på brug l 
standarden 
5. at Indehavere af Intellektuel le ejendomsrettigheder sikres 
rlmel lge vi !kår, navnlig med hensyn ti l tidsfristen for at 
Identificere Intellektuelle ejendomsrettigheder og for at 
meddele ti l Iadelse t! l brug heraf samt med hensyn ti l vold­
giftsordninger vedrØrende royalties. 
Indehavere af Intet lektuel le ejendomsrettlgheder: 
6. må efter bedste evne bestræbe sig på i god tid at identi­
ficere lntel lektuel le ejendomsrettlgheder, som de er Inde­
havere af, og som er af relevans for en standard, som er ved 
at bl lve udarbejdet, samt hurtigst mul lgt bekræfte el Jer nægte 
ti l ladeise ti l, at den beskyttede rettighed Inkorporeres i den 
pågældende standard 
6.3. 
6.3.1. 
6.3.2. 
6.3.3. -33 -
1. må på fair, rimelige og Ikke-diskriminerende vi !kår l hen­
seende til royaltles etter anden form for vederlag meddele 
1 leens med henbl lk på udnyttelsen af en lntel lektuel 
ejendomsrettighed 
8. må anse tilladelse til at Inkorporere en Intellektuel eJen­
domsret l en standard som ulgenkaldel lg, medmindre ekstra­
ordinære omstændigheder berettiger ti l en tilbagekaldelse af 
l lcenserne, også efter at standarden er vedtaget. 
Ef-l NIERVENT IO~ 
Kommissionen må overveje, hvorvidt Traktatens artikel 30-36, 59, 
66, 85 og 86 kan bringes l anvendelse l visse ti !fælde. Voldgifts­
procedurer, som et standardlserlngsorgan måtte have fastsat, kan 
Ikke-selv om det er nyttigt ti l lØsning af tvister på visse 
områder- anses som endelige og bindende for al le parter, hvis der 
opstår spØrgsmål, som skal lØses ved anvendelsen af en af Trak­
tatens bestemmelser. 
Som tidligere nævnt l denne meddelelse må Kommissionen- dersom 
der l EF-lovgivning henvises til en standard eller en del af en 
standard, der skal overholdes, enten som et obl lgatorlsk krav 
el ler fordi den pågældende standard tillægges en sær l Jg status 1 
EF-lovgivningen -sikre, at Indholdet af den pågældende standard 
sti l les til rådighed for alle Interesserede parter på fair, rime­
l lge og Ikke-diskriminerende vilkår. Denne forpl lgtelse fØlger 
både af EF-lovgivningen og af Internationale retsregler. 
Dersom Kommissionen har grund til at tro, at en standard eller en 
del af den Ikke stil les til rådighed på de ovennævnte vilkår, må 
Kommissionen træffe foranstaltninger med henbl lk på at ti !bage­
kalde standarden el ler dens anerkendelse l henhold ti 1 EF-lovgiv­
ningen. Dette kan for Individuelle standarders vedkommende finde 
sted på ad hoc-basis for eksempel ved offentl lggørelse af en 
meddelelse l EFT. 
Men hvis et europæisk standardlserlngsorgan ti 1 stadighed undlader 
at sikre Ikke-diskriminerende adgang til dets standarder, kan det 
bl lve nØdvendigt at tage standardlserlngsorganets status 1 henhold 
ti l EF-lovgivningen op ti l fornyet overvejelse.