BEGRUNDELSE

BAGGRUND FOR FORSLAGET

Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002, senest ændret ved forordning (EF) nr. 380/2008, fastsætter en ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere. På grund af indførelsen af biometriske elementer (ansigtsbillede og fingeraftryk) gik man væk fra opholdstilladelser i form af selvklæbende mærkater, og siden den 20. maj 2011 har kun tilladelser i kortform været tilladt. Under forhandlingerne om 2008-ændringen af forordningen, hvorved der blev indført biometriske identifikatorer ved hjælp af en kontaktløs chip i opholdstilladelsen, gav visse medlemsstater udtryk for et ønske om at inkludere en fakultativ kontaktchip til national anvendelse i forbindelse med e-forvaltningstjenester. Det blev accepteret, og det samme gjaldt den fakultative anvendelse af supplerende (nationale) sikkerhedselementer.

Den nuværende udformning af opholdstilladelserne er fastsat ved Rådets fælles aktion (97/11/RIA), der blev vedtaget i 1997. Tilbage i 2009 vurderede medlemsstaterne, at mere sofistikerede forfalskninger betød, at det var nødvendigt at anvende en ny udformning for opholdstilladelser og besluttede at indføre mere moderne sikkerhedselementer for at forbedre opholdstilladelsernes sikkerhed.

Ensartethed vs. nationale sikkerhedselementer

Kommissionen går ind for et ensartet format for opholdstilladelser på samme måde som med visummærkatet. Herved vil alle medlemsstater have den samme kortmodel og udformning og de samme sikkerhedselementer. Under hensyn til den tekniske udvikling, der har fundet sted i visse medlemsstater inden for e-forvaltning, er det imidlertid fundet hensynsmæssigt at acceptere, at der tilføjes en kontaktchip til e-forvaltningsformål for de medlemsstater, der ønskede at give tredjelandsstatsborgere de samme fordele som deres egne statsborgere, samtidigt med at det accepteres, at dette ville føre til en vis mangel på ensartethed, hvad angår formatet.

I den forbindelse blev der indføjet følgende sætning i stk. 2, litra h), i bilag I til forordningen:

Medlemsstaterne kan også tilføje yderligere nationale sikkerhedsfeatures, såfremt disse er opført på listen, der er opstillet i henhold til artikel 2, stk. 1, litra f), i denne forordning, og såfremt de er i overensstemmelse med nedenstående modellers harmoniserede udseende, og effektiviteten af de ensartede sikkerhedsfeatures ikke forringes."

Denne liste blev efterfølgende fastsat ved Kommissionens beslutning K(2009) 3770 af 20. maj 2009. Beslutningen omhandlede supplerende sikkerhedselementer, som medlemsstaterne kan anvende, hvis de ønsker det.

Valget og anvendelsen af supplerende fakultative sikkerhedselementer og mulighederne for at fortolke de tekniske specifikationer, som ikke længere er tilstrækkeligt specifikke på grund af den tekniske udvikling, betød, at kvaliteten og udformningen af opholdstilladelserne var meget forskellig fra den ene medlemsstat til den anden.

Arbejdet med en ny udformning og sikkerhedselementer blev indledt i 2010, da der under det udvalg, som er nedsat ved artikel 6 i forordning (EF) nr. 1683/95 ("artikel 6-udvalget"), blev nedsat en undergruppe for at arbejde med dette spørgsmål.

Efter Kommissionens opfattelse udgjorde denne nye start også en mulighed for at undersøge mulighederne for at indføre et ensartet og harmoniseret format og sikre, at alle opholdstilladelser garanterede det samme højst mulige sikkerhedsniveau. Dette ville hjælpe grænsevagterne og andre offentligt ansatte med at genkende opholdstilladelserne ved første blik.

Som forklaret i punkt 3 nedenfor kom det i forbindelse med høringerne af de berørte parter frem, at det for visse medlemsstater ville indebære meget høje omkostninger at anvende en harmoniseret tilgang. Kompromiset var at opretholde en liste over de nyeste supplerende sikkerhedselementer, som kan tilføjes til det fælles ensartede format, hvis det er et ønske.

En af de vigtigste årsager til at vælge denne fremgangsmåde er, at kortet i henhold til de tekniske specifikationer, der blev vedtaget i 2009, skal være lavet af et plastmateriale (ligesom kreditkort). Det fremgår imidlertid ikke af de tekniske specifikationer, præcist hvilket plastmateriale der skal anvendes. Der findes forskellige typer plast på markedet, og den mest velegnede er polycarbonat. På nuværende tidspunkt består alle kort af flere lag af forskellige plastmaterialer, selv om de fleste anvender polycarbonat. Den produktionsteknologi, der anvendes til de forskellige plastmaterialer, varierer også fra den ene medlemsstat til den anden. Eftersom der anvendes forskellige teknikker til fremstilling af kortene, er det ikke muligt at inkorporere alle de foreslåede sikkerhedselementer. Da den nye opholdstilladelse skal være omkostningsneutral, har det ikke være muligt at opnå fuld harmonisering.

Medlemsstater, der ønsker at gå videre med de fakultative sikkerhedselementer, var rede til at begrænse dem til et minimum og i de tekniske specifikationer angive den anvendte teknologi, placeringen og størrelsen. Disse fastsættes i en kommende gennemførelsesafgørelse fra Kommissionen.