Forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3577/92 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (98/C 213/09) (EØS-relevant tekst) KOM(1998) 251 endelig udg. - 98/0158(SYN)

(Forelagt af Kommissionen den 3. juni 1998)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

i henhold til proceduren i artikel 189 C i traktaten og i samarbejde med Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 (1) fastsætter princippet om, at fri udveksling af tjenesteydelser ikke nødvendigvis anvendes ensartet for alle former for sejlads, idet der tages hensyn til specifikke tjenesteydelsers egenart;

artikel 3 i forordningen fastsætter derfor forskellige bemandingsbestemmelser for fastlands- og ø-cabotage og forpligter Kommissionen til at forelægge Rådet et forslag på grundlag af en rapport om de økonomiske og sociale virkninger af liberaliseringen af ø-cabotage, der kan indeholde tilpasninger af de bemandingsbestemmelser med hensyn til nationalitet, der findes i artikel 3, således at den endelige ordning kan godkendes af Rådet inden den 1. januar 1999;

ovennævnte rapport blev af Kommissionen forelagt Rådet den 17. juni 1997; det fremgår af den foretagne forskning, at den eksisterende bestemmelse, som for ø-cabotage fastsætter, at alle anliggender forbundet med bemanding henhører under værtsstaten, udgør en unødvendig hindring for det indre marked;

godscabotagesektoren er nært forbundet med det internationale søfartsmarked, og der er ikke konstateret tvingende økonomiske grunde til at berettige en vedvarende afvigelse fra de sædvanlig flagstatsbetingelser, undtagen for tjenester, der kun er af lokal betydning;

et af traktatens formål er fremme af beskæftigelse i Fællesskabet;

de særlige træk forbundet med fast passager- og færgefart berettiger særlige bestemmelser for at modvirke en eventuel forstyrrelse af konkurrencevilkårene på grund af anvendelse af besætninger fra tredjelande, som betales i henhold til deres hjemlands lønninger; samme argumenter gælder for faste cabotagekrydstogter;

det er rimeligt at kræve, at tredjelandes statsborgere, der beskæftiges i ovennævnte sektorer, ikke behandles mindre gunstigt end bosiddende inden for EF;

forordning (EF) nr. 3577/92 bør derfor ændres i overensstemmelse med det ovenfor anførte -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Artikel 3 i forordning (EØF) nr. 3577/92 affattes således:

»Artikel 3

(1) For fartøjer, der udfører anden cabotage end den i stk. 2 nævnte, skal alle anliggender vedrørende bemanding henhøre under den stat, hvori fartøjet er registreret (flagstaten), undtagen for skibe under 650 BT, som kan underlægges de betingelser, der gælder i den stat, hvor fartøjet udfører sit arbejde (værtsstaten).

(2) For skibe, der udfører fast passager- og færgefart, herunder blandet passager-/godstransport og fast krydstogtfart, finder de gældende bestemmelser om den påkrævede andel af EF-statsborgere i besætningen (dvs. alt personale om bord) i værtsstaten anvendelse. Alle andre anliggender vedrørende bemanding henhører under flagstaten.

(3) Hvis værtsstaten tillader, at tredjelandes statsborgere beskæftiges om bord på skibe, der udfører cabotage som nævnt i stk. 2, kræver de, at disse besætningsmedlemmer behandles som bosiddende i den medlemsstat, der er flagstat, hvad angår arbejds- og ansættelsesvilkårene. Værtsstaten anvender sine egne arbejds- og ansættelsesvilkår på sømænd fra tredjelande om bord på statens egne fartøjer under udførelse af sådanne tjenesteydelser.

(4) Medlemsstatens foranstaltninger til gennemførelse af bestemmelserne i denne artikel meddeles Kommissionen i overensstemmelse med artikel 9.«

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.