DA Den Europæiske Unions Tidende C 351/27

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om civilsamfundets rolle i bekæmpelsen af korruption i det sydlige Middelhavsområde (initiativudtalelse)

2012/C 351/06

Ordfører: Juan MORENO PRECIADO

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 19. januar 2012 i henhold til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, på eget initiativ at udarbejde en udtalelse om:

»Civilsamfundets rolle i bekæmpelsen af korruption i det sydlige Middelhavsområde«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som vedtog sin udtalelse den 5. september 2012.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 483. plenarforsamling den 18.-19. september 2012, mødet den 19. september, følgende udtalelse med 149 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Korruption er et verdensomspændende problem, som er til stor skade for borgerne. I de sydlige Middelhavslande har korruptionen været en af de faktorer, der har udløst de nylige oprør, det såkaldte "arabiske forår", og civilsamfundet, der været den egentlige drivkraft bag oprørene, har opfordret til en fordømmelse af korruptionen.

1.2 I mange lande er bekæmpelsen af korruption en af de største udfordringer og samtidig et barometer for gennemsigtighed og kvalitet i den nye forvaltning i rets- og regeringsinstutionerne og i de offentlige serviceydelser.

1.3 Den lovgivning og de organer, der i visse lande er etableret til bekæmpelse af korruption, bør udvides og styrkes. Det er afgørende vigtigt for den offentlige kontrol med forvaltningssystemerne, at der findes repræsentative og uafhængige civile og sociale organisationer.

1.4 De demokratiske politiske forandringer fører til positive reformer, som bør udvides. Ud over at indføre institutionelle reformer bør korruption bekæmpes inden for de offentlige serviceydelser, herunder transport og offentlige anlægsarbejder, uddannelse, sundhed og fængselsvæsen. Det må undgås, at ressourcerne udelukkende anvendes på fremme af sikkerheden på bekostning af korruptionsbekæmpelsen.

1.5 Den europæiske naboskabspolitik (ENP) forpligter EU til at graduere forbindelserne med nabolandene efter, om demokratiske principper effektivt overholdes. EØSU opfordrer EU til at sikre, at handlingsplanerne er i overensstemmelse med disse retningslinjer. EU og dets medlemsstater bør statuere et etisk eksempel i korruptionsbekæmpelsen både på hjemmefronten og i forbindelserne med partnerlandene.

1.6 EØSU opfordrer EU til navnlig at forpligte sig til at kræve af sine partnere, at de respekterer den ideologiske og religiøse mangfoldighed, pressefriheden, retsvæsenets uafhængighed, lige muligheder for mænd og kvinder og foreningsfriheden.

1.7 EØSU opfordrer til overholdelse af naboskabspolitikkens prioriteter, når det gælder samarbejde om migrations-, asyl- og visumpolitik og om foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme, organiseret kriminalitet, narkotika- og våbenhandel, hvidvaskning af penge samt finansielle og økonomiske forbrydelser. Handlingsplanerne bør støtte reformer af retsvæsenet og straffesystemet samt politisamarbejde og retligt samarbejde.

1.8 EØSU anser det endvidere for en prioritet, at Euro-Middelhavslandene reelt overholder ILO's grundlæggende konventioner, hvori det fastlægges, hvad der forstås ved ordentligt arbejde.

1.9 EØSU vil fortsætte med at støtte civilsamfundsorganisationer i de sydlige Middelhavslande og anser det for nødvendigt, at partnerlandenes regeringer med støtte fra EU gennemfører uddannelsesprogrammer for at fremme skabelsen og styrkelsen af civilsamfundsorganisationer. Det er især nødvendigt at støtte den sociale dialog mellem arbejdsgivere og arbejdstagere og samtidig fremme kvindernes rolle i det økonomiske liv og erhvervslivet.

2. Korruption – en hindring for udvikling og retfærdighed

2.1 Denne udtalelse sætter fokus på de sydlige Middelhavslande, men det må påpeges, at politisk og administrativ korruption foregår på alle kontinenter (også i EU-landene) som dokumenteret af en række anerkendte agenturer og organisationer og bekræftet dagligt i medierne.

2.2 EØSU kan og bør yde civilsamfundsorganisationerne i de sydlige Middelhavslande støtte og solidaritet i deres nuværende konsolideringsfase. Endvidere bør EU ved hjælp af sine bilaterale associeringsmekanismer, naboskabsinstrumenterne og Middelhavsunionens instrumenter bidrage effektivt til at sikre den praktiske gennemførelse af de demokratiske principper, der blev fastlagt i Barcelonaerklæringen fra 1995.

2.3 Arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets organisationer i Middelhavsområdet kan spille en afgørende rolle med hensyn til at sikre, at gennemsigtighed og god forvaltningspraksis bliver kendetegnende for den nye demokratiske epoke.

2.4 Korruption, forstået som ulovlig eller usikker forvaltningspraksis eller forvaltningsmisbrug på det lokale, regionale og nationale niveau, har udviklet sig i bestemte lande, især i de lande, hvor fattigdommen er højest, men korruptionen er mest markant i lande med diktatoriske regimer.

2.4.1 Den regerende elites akkumulering af økonomiske privilegier, nepotisme, bestikkelse, direkte tilegnelse af statens ejendom og flytning heraf til private investeringer eller konti er nogle af de misbrug, som igennem årtier har præget den politiske styring hos de diktatorer, der for nyligt er blevet omstyrtet, samt andre ledere, der stadig er ved magten.

Sammen med systemisk korruption, som er det primære fokus for denne udtalelse, har der i de sydlige Middelhavslande udviklet sig korrupt praksis i visse private sektorer eller sektorer, der styres af en gruppe personer. Visse elementer af denne praksis hører ind under almindelig kriminalitet såsom mafianetværk, som med udgangspunkt i korruption og vold ofte opbygger et parallelsamfund til det institutionaliserede samfund.

2.4.2 Korruption er meget udbredt globalt, hvilket den årlige undersøgelse fra Transparency International (TI) (1) viser. Undersøgelsen gav 183 lande karakter mellem 0 (yderst korrupt) og 10 (meget gennemsigtigt), og flere end to tredjedele af de bedømte lande opnåede en karakter på under 5. Landene i Nordafrika ligger i den nederste del af de midterste lande eller lavt på listen.

2.5 Virkningen af antikorruptionslove, som er blevet gennemført i visse lande, hæmmes af tilstedeværelsen af bestikkelse og politisk kontrol. Det er for tidligt at vurdere effekten af de seneste politiske omvæltninger, men den har dog vist sig i nogle tilfælde.

2.6 Problemet med korruption i det offentlige i de pågældende lande breder sig til andre af livets områder, både offentlige og private, hvilket medfører en nedgang i borgernes livskvalitet, tab af rettigheder, diskrimination af grupper og mistede ressourcer på grund af bestikkelse eller nægtelse af den retmæssige adgang til beskæftigelse, oplysninger eller repræsentation.

2.7 Desuden ser man i den offentlige sektor en manglende gennemsigtighed i forbindelse med de offentlige midler fra forvaltningerne og de politiske partiers side, uigennemsigtige virksomhedsregnskaber, forhindringer for mediernes overvågningsrolle samt bestikkelse af personale i retsplejen eller forvaltningerne.

2.7.1 FN's Kontor for Narkotikakontrol og Kriminalitetsbekæmpelse (UNODC) har påpeget, at de manglende ressourcer i retsplejen (samt misbrug og underslæb) er en negativ faktor, som forhindrer, at indsatte i fængsler kan leve i værdighed, samt bidrager til stigende kriminalitet.

3. Korruption: et generelt problem i de sydlige Middelhavslande

3.1 I de sydlige Middelhavslande er korruption blevet normen, og visse korrupte handlinger finder sted næsten helt åbenlyst og uden frygt for retsforfølgning. Korruption påvirker hele samfundet, herunder den økonomiske og sociale sfære, og har vundet indpas og er blevet rodfæstet i vaner og traditioner.

3.2 Befolkningen i de sydlige Middelhavslande har en meget klar opfattelse af, at der finder korruption sted, ifølge undersøgelser fra flere ngo'er.

3.2.1 Der finder tre typer af korruption sted, som identificeres ud fra befolkningens afstandtagen:

a) handlinger, som hele befolkningen finder forkastelige;

b) handlinger, som kun en del af befolkningen finder forkastelige;

c) handlinger, som generelt tolereres af befolkningen.

3.2.2 Blandt de mest korrupte grupper finder man først og fremmest offentligt ansatte og politikere.

3.2.3 Sundhedssektoren er et af de områder, hvor befolkningen oftest tyer til korruption, da de tit står over for et dilemma om enten at betale eller ikke få den nødvendige behandling på trods af, at der er tale om en offentlig tjenesteydelse.

3.2.4 Inden for retsvæsenet, som er livsvigtig for samfundet og for økonomien, påvirker korruption både landets egen befolkning og udenlandske investorer. I mange lande fungerer korruption i retsvæsenet som en stopklods for direkte udenlandske investeringer.

3.2.5 Det offentlige embede er et arnested for korruption. Man finder nye måder at give folk, der ikke har de nødvendige kvalifikationer til at klare sig igennem de sædvanlige adgangsprocedurer, adgang til stillinger i de offentlige forvaltninger.

3.3 Andre typer korruption

3.3.1 "Lejlighedskorruption", som finder sted i forbindelse med den ydelse, man vil opnå. Der er tale om korruption fra brugerens side, som kan være både en fysisk eller juridisk person, som er nødsaget til at betale for at få adgang til en ydelse. "Småkorruption", der i nogle tilfælde tolereres, er også meget skadeligt for samfundet

3.3.2 "Massiv korruption": korruption, der ikke er formaliseret. Brugerne ved, at gaver og visse tjenester kan skabe kontakt samt adgang til en ydelse.

3.3.3 "Institutionaliseret korruption": der er her tale om en umættet, vedvarende korruption, som er kendt af stort set hele befolkningen. Brugeren ved, hvad der foregår, og kender i forvejen prisen, som man skal betale for at få adgang til en ydelse.

3.3.4 "Forhandlingskorruption": finder sted på visse juridiske og økonomiske områder, f.eks. i forbindelse med offentlige indkøb eller i uformelle forhandlinger om skatteforhold.

3.3.5 "Korruption ved fait accompli": iværksættere er ofte ofre for denne type korruption. Når de når til et vis punkt i gennemførelsen af deres projekt, er de nødsaget til at betale, for at projektet kan fortsætte. Udenlandske investorer møder også denne type korruption, hvor de er nødt til at betale eller i visse tilfælde ansætte en lokal "samarbejdspartner", hvis virksomheden skal kunne fortsætte.

3.3.6 Virksomhedsledere mener, at korruption er en af de største forhindringer for erhvervslivet i det sydlige Middelhavsområde. I adskillige lande deltager kun få meget virksomheder i offentlige licitationsrunder, selv om der er en betydelig offentlig efterspørgsel. De fleste virksomheder er af den overbevisning, at resultatet af licitationerne er bestemt på forhånd.

3.3.7 "Korruption i form af modydelser": der er ikke tale om korruption, hvor der er penge involveret, men en form for korruption, hvor der sker betales med en ydelse eller et privilegium.

3.3.8 "Hierarkisk korruption": visse tjenester har en pyramideformet korruptionsstruktur. Hvert trin af den hierarkiske pyramide, fra bunden og opad, tager sin bid af kagen, og dermed stiger prisen løbende op igennem hierarkiet til toppen af pyramiden. I denne type tjenester er stillinger normalt til salg for en pris, der bestemmes af, hvor stor en del af kagen der er tale om.

3.3.9 "Mellemlangsigtet og langsigtet planlagt korruption": en slags særlig udtænkt korruptionsvirksomhed. I et land kan en person udpeges til en stilling på højt eller meget højt niveau for at udarbejde en personlig berigelsesplan med udgangspunkt i korruption. Planen udføres ved hjælp af underslæb af offentlige midler udelukkende til gavn for en person eller gruppe.

3.3.10 "Partipolitisk korruption": i forbindelse med valg købes der stemmer i mange lande. For mange mennesker, særligt i lavindkomstområder, er valgkampen et godt tidspunkt til at tjene penge.

3.3.11 Korruption findes også i den private sektor: når det handler om korruption, er der tendens til udelukkende at se på den offentlige sektor. Men korruption er også til stede i den private sektor. For eksempel på klinikker, hvor visse ydelser fra personalet kompenseres økonomisk, alt afhængigt af det pågældende personales ansvarsniveau. I private virksomheder finder der korruption sted i forbindelse med rekruttering.

3.4 De sydlige Middelhavslande forholder sig ikke passivt i bekæmpelsen af korruption:

— man er bevidst om, at korruption ikke er et nødvendigt onde, og at der findes lande og systemer i verden, der lever uden;

— der begynder at sammenslutninger op, som ikke blot bringer korruption frem i lyset, men som også forklarer borgerne, at fænomenet har en økonomisk og social slagside;

— flere lande er begyndt at vedtage ny lovgivning, som tager bekæmpelse af korruption i betragtning;

— befolkningerne er mere og mere bevidste om, at det er nødvendigt at udvikle retsstaten, som er dybt nødvendig i bekæmpelsen af korruption og særrettigheder;

— flere folkevalgte politikere, herunder repræsentanter for minoriteter, er kommet på banen og har bragt bekæmpelse af korruption på dagsordenen;

— der er blevet givet straffe af stor signalværdi til visse ledere, som har benyttet sig af korruption;

— i flere lande er der blevet etableret mekanismer til bekæmpelse af korruption.

4. Korruption: afføder civil opstand og er en udfordring for den arabiske demokratiseringsproces

4.1 Det Arabiske Forår blev af konferencen af stater under FN-konventionen om bekæmpelse af korruption (Marrakesh, den 24.-28. oktober 2011) betragtet som en eftertrykkelig afvisning af korruption og et råb om integritet og demokrati.

4.2 Demokratiseringsbølgen er endnu ikke nået til alle de arabiske lande, ej heller er den blevet konsolideret i lande, hvor der er sket en omvæltning af regeringsmagten. Men den hurtige indførelse af politisk pluralisme har afkræftet den vestlige fordom om, at arabere ikke ønsker demokrati, eller at de ikke er klar til at gennemføre det. Civilsamfundene er involveret i næsten alle landene og deltager i overgangsprocesserne eller kræver, at der begynder at ske ændringer.

4.3 På trods af den arabiske verdens størrelse og forskellighed, har sproglige, politiske og kulturelle fællestræk fremmet udbredelsen af den demokratiseringsbevægelse, der begyndte i Tunesien i slutningen af 2010 og med det samme bredte sig i Egypten, til hele regionen.

4.4 Disse ændringsprocesser har ikke taget samme form og har heller ikke medført de samme effekter. I en række lande er der gennemført parlamentsvalg for første gang og dannet regeringer baseret på folkets vilje, hvilket har ført til gennemgribende politiske forandringer. I andre lande har fredelige protester medført vigtige politiske reformer, dog uden omvæltning af styret. I Syrien fortsætter det diktatoriske regime med at undertrykke modstandere med vold, hvilket medfører utallige ofre blandt befolkningen.

4.5 Samtidig forsøger civilsamfundsorganisationerne, som har været de stærkeste kræfter bag protesterne, at omorganisere sig og udnytte de nye muligheder og løfter om forandring.

4.5.1 I Libyen, hvor det politiske system er undergået en total forandring, har man f.eks. etableret organisationer såsom sammenslutningen af arbejdstagere i det fri Libyen, som er et uafhængigt fagforbund, der har erstattet den officielle fagforeningsstruktur under Gaddafi-regimet. På lignende vis er ETUF's fagforeningsmonopol i Egypten blevet brudt med dannelsen af nye forbund såsom EFITU og EDLC.

4.6 Inden demokratiseringsbevægelserne brød frem, havde EØSU påpeget, at foreningsfriheden i de sydlige Middelhavslande ikke var garanteret, og at civilsamfundet havde svære betingelser på grund af politiske og administrative forhindringer.

4.6.1 Det er afgørende at sikre, at man fjerner de tidligere modsætninger mellem ratificering af internationale aftaler, som regeringerne har underskrevet, og national lovgivning, som i praksis begrænser eller hæmmer dem.

5. Arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets fælles rolle i demokratiseringsprocesserne og i systemerne, der kæmper mod korruption

5.1 Sluterklæringen fra Euro-Middelhavstopmødet for økonomiske og sociale råd og lignende institutioner (Istanbul, 16.-18. november 2011) påpegede behovet for at fremme og konsolidere den demokratiske overgangsproces i de sydlige Middelhavslande ved hjælp af etablering af regeringsinstitutioner, konstituering af uafhængige retslige instanser og støtte til mediefriheden samt en vedvarende indsats for at bekæmpe korruption.

5.2 Dette bør være enden på hindringer for etablering af sammenslutninger og frem for alt den korrupte praksis med at udpege personer, der er tæt på magthaverne, til ledelsen af sammenslutninger med henblik på at udvande deres repræsentative rolle.

5.3 Det er af afgørende betydning at fremme kollektive forhandlinger inden for den sociale dialog mellem arbejdsgivere og arbejdstagere.

Den egentlige gennemførelse af ILO's konventioner om anstændigt arbejde er endnu ikke konsolideret, men blot ratificeret (som dog er vigtig). Disse konventioner bør være en del af regeringernes forpligtelser og aftaler med arbejdstagere og arbejdsgivere.

5.4 For at viderebringe de fælles forslag fra den uafhængige og repræsentative fagbevægelse er der et stort behov for rådgivende organer af den type, der allerede findes i flere lande.

5.5 I en række lande er der oprettet institutionelle kanaler til bekæmpelse af korruption som f.eks. Marokkos centrale instans for korruptionsbekæmpelse. Denne instans, som blev oprettet i 2007, inddrager civilsamfundet. Organisationer for forbrugere, brugere, landmænd, arbejdsgivere og kvinder samt fagforeninger og andre berørte sektorer og grupper bør også inddrages i det arbejde, der udføres af organer for overvågning af sundhed, priser, vandforvaltning, indvandring, sociale tjenesteydelser, etc.

5.6 Overordnet set spiller de sociale og civile aktører (fagforeninger, arbejdsgivere, foreninger, ngo'er) en afgørende rolle, især når der er tale om uafhængige organisationer, som i mange tilfælde stadig befinder sig i opstartsfasen.

5.7 I bekæmpelsen af korruption er arbejdsmarkedets parters rolle (2) desuden forskellig fra land til land. De inddrages i forskellig grad i de sydlige Middelhavslande.

5.8 I visse lande har man udarbejdet oplysnings- og sensibiliseringsprogrammer. Derfor er det nu nødvendigt at støtte og fremme omfattende programmer, der kan styrke korruptionsbekæmpelsen.

Bruxelles, den 19. september 2012 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) 2011-indeks for iagttaget korruption, offentliggjort i 2011.

(2) Inden for rammerne af forummet for social dialog findes der en principaftale om en kampagne med titlen "Arbejdsmarkedets parter mod korruption og for god forvaltning".