ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DA Den Europæiske Unions Tidende C 32/23

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om anvendelse af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler (omarbejdning)

(COM(2015) 282 final — 2015/0128 (COD))

(2016/C 032/05)

Europa-Parlamentet besluttede den 24. juni 2015 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om anvendelse af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler (omarbejdning)«

(COM(2015) 282 final — 2015/0128 (COD)).

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold og ikke har nogen bemærkninger, besluttede det på sin 511. plenarforsamling den 6., 7. og 8. oktober 2015, mødet den 8. oktober 2015, med 70 stemmer for og 6 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for Kommissionens forslag.
4.3.1.

Det er nødvendigt at styrke EUSALP's »flerniveaustyring« ved at anvende en reel »horisontal dimension« (deltagelse af de økonomiske aktører, arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet) som et supplement til og en uddybning af den »vertikale dimension« (regioners og lokale myndigheders deltagelse) under fuld overholdelse af nærheds- og proportionalitetsprincippet, som er afgørende for at sikre en ligelig territoriel fordeling af EUSALP's fordele, hvor man undgår, at enkelte landes og territoriers målsætninger tilsidesætter de fælles interesser.
3.9.

Et skridt i retning af at opnå stordriftsfordele og opfylde EU's politiske mål kunne opnås ved at reformere EU's ordning for egne indtægter og således forenkle den nuværende ordning for medlemsstaternes bidrag og betalinger, indføre en ny ordning for egne indtægter og reformere korrektionsmekanismerne. En omlægning af de egne indtægter vil betyde, at Romtraktatens oprindelige artikel 201, som nu er artikel 311 i TEUF, for første gang vil finde korrekt og fuld anvendelse. For EØSU er det af afgørende betydning, at ordningen for egne indtægter opfylder en række kriterier, såsom rimelighed, effektivitet, stabilitet, gennemsigtighed, enkelhed, ansvarlighed, budgetdisciplin, fokus på europæisk merværdi, subsidiaritet og finanspolitisk suverænitet. For at opfylde disse målsætninger foreslås det at udnytte den kommende midtvejsrevision af EU-budgettet som en mulighed for at vedtage de relevante forslag fra Montigruppen på højt plan. Den vigtigste målsætning må være at styrke EU-budgettets autonomi, således at det kan fungere som løftestang for og i højere grad komplementere de nationale budgetter. Dette vil bidrage direkte til at opnå stordriftsfordele og realisere EU's politiske mål (9).
4.3.7.

EØSU glæder sig over, at udvalget for konsekvensanalyse er blevet erstattet af et udvalg for forskriftskontrol, og opfordrer i den forbindelse til sikring af en så høj gennemsigtighed, upartiskhed og uafhængighed som muligt blandt eksperterne. Det er et skridt i den rigtige retning at inddrage eksterne eksperter. Dette kan på den ene side sikre, at organet i højere grad agerer upartisk, og på den anden side betyder opgaveområdets udvidelse til evalueringer og kvalitetskontroller sandsynligvis en højere sammenhæng og synergi mellem konsekvensanalyserne. Målet skal dog fortsat være at oprette et fælles uafhængigt konsekvensvurderingsorgan, der arbejder for alle EU-organer og hører de etablerede rådgivende institutioner, EØSU og Regionsudvalget. Dette uafhængige organ bør gøre brug af eksterne eksperter, have en ekstern formand og kontrollere Kommissionens forslag (24). Kommissionen bør præcisere, at den har et mål om et uafhængigt, eksternt organ, og at den nuværende sammensætning blot skal ses som endnu et skridt på vejen. Dette kan sikre gennemsigtigheden og den faglige ekspertise og forhindre en interessestyret EU-regulering.
1.2.

Datatilgængelighed er det område, hvor der bør sættes mest ind på at gøre fremskridt. Den procedure, som slutbrugerne skal anvende ved anmodning om data fra medlemsstaterne, er for besværlig og ressourcekrævende. Adgangen til data om fiskeriaktiviteter varierer fra medlemsstat til medlemsstat som følge af forskellige adgangsregler, der i et vist omfang skyldes de begrænsninger, der er forbundet med disse datas mange anvendelsesmuligheder, og data fra dataindsamlingsrammen udnyttes ikke tilstrækkeligt, fordi det er vanskeligt at få adgang til dem, hvilket betyder, at potentielle anvendelsesmuligheder går tabt, og der investeres unødigt i indsamling af de samme data til andre formål (f.eks. inden for rammerne af maritim fysisk planlægning). Revisionen af er en mulighed for på den ene side at sikre, at der står fiskeridata til rådighed for en bredere kreds af interesserede parter, og på den anden side at lette medlemsstaternes arbejde med dataanmodninger ved at gøre brug af den nyeste teknologi.
Kommissionen anvender et fælles system til evaluering af risici i forbindelse med GMO'er, der er omfattet af direktiv (EU) 2015/412. Medlemsstaternes mulighed for af nationale årsager at gøre indskrænket brug af EU's risikovurderinger og godkendelser (uden at der findes et lovpligtigt og gennemsigtigt system med offentligt tilgængelige oplysninger om årsager til og begrundelser for, at medlemsstater vælger at gøre brug af undtagelsesbestemmelser) kan imidlertid være i alvorlig strid med gennemsigtighedskravet i den offentlige beslutningstagning, som er et hovedkrav i de politiske retningslinjer, som Kommissionen under ledelse af Jean-Claude Juncker har offentliggjort. Det er derfor afgørende, at der i lovgivningen indføres nationale systemer med offentligt tilgængelige oplysninger, og at det sikres, at sådanne systemer er gennemsigtige og frit tilgængelige for alle.
3.7.3.

EU's luftfartsstrategi bør baseres på disse standarder, og man bør inden for rammerne af samordnede og koordinerede forhandlinger stræbe efter at få tredjelande til at godkende dem. EU har allerede indgået en velfungerende luftfartsaftale mellem EU og USA, som indeholder bestemmelser, der gør det muligt for begge parter at videreudvikle konsensus om at forbedre, i fællesskab at gennemføre og sågar at udstrække disse standarder til tredjelande. En omfattende og integreret luftfartspolitik bør derfor forsøge at anvende eksisterende instrumenter, f.eks. Det Fælles Udvalg EU-USA, som et middel til at skabe en fælles forståelse med andre ligesindede lande verden over af, at en bæredygtig luftfart er afhængig af, at de grundlæggende værdier respekteres. EU og USA kunne indtage en førende rolle i forbindelse med fastsættelsen af globale standarder (herunder SESAR/NextGen).
4.3.3.

Denne tilgang afspejler to andre nylige EØSU-udtalelser. I den ene (20) understreges det, at effektiv handelsrelateret bistand også forudsætter aktiv deltagelse fra økonomiske og sociale aktører i udformningen af programmer, opfølgningen af deres gennemførelse og evalueringen af resultater og virkninger. For at sikre, at der i forbindelserne til AVS-landene tages højde for disse landes diversitet, bør Kommissionen arbejde for, at sådanne aktører, herunder arbejdsmarkedets parter samt det brede civilsamfund, deltager på omfattende og aktiv vis. Det er derfor beklageligt, at den nylige ØPA med Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab ikke omfatter sådanne bestemmelser.
3.12.

Det skal også understreges, at medarbejdere i virksomheder i høj grad påvirkes af de valg, der træffes på det energipolitiske område. Energiomstillingen indebærer forandringer og teknologiske ændringer. Nye erhverv opstår, hvorimod andre forsvinder, måske på grund af nedskæringer eller nedlukning af visse bedriftstyper (kulminer eller atomkraftværker). Andre erhverv udvikler eller ændrer sig, for eksempel vil tagdækkeren, der lægger tegl eller skifer, nu skulle lære, hvordan man lægger solcellepaneler. Under gennemførelsen af de forskellige stadier af energiunionen er det derfor vigtigt at tage højde for den fornødne uddannelsesindsats, til fordel for ansatte og håndværkere i de direkte eller indirekte berørte sektorer. Samtidig bør man sørge for at bevare et højt kvalifikationsniveau for at stå sig godt i den økonomiske konkurrence (f.eks. på den nukleare energis område). Men man bør også være forberedt på at støtte og omskole ansatte, der risikerer at miste deres arbejde som følge af de forandringer, energiomstillingen indebærer. Tilsvarende vil det være nødvendigt på et tidligt stadium at vurdere de økonomiske konsekvenser af tidligere politiske valg med henblik på at måle virkningerne, navnlig i en situation med hård international konkurrence.
4.3.3.

Den utraditionelle politik med kvantitative lempelser, som EBC for alvor har gennemført siden begyndelsen 2015, synes ikke at have gjort nogen betydelig forskel (9) i at stimulere efterspørgslen. Under sådanne omstændigheder, og i betragtning af tilstedeværelsen af »hysteresefænomenet«, som er nævnt herover (hvor recession fører til lavere vækstpotentiale), er det nødvendigt, at finanspolitikken i euroområdet gør mere end sædvanligt for at stimulere økonomien i euroområdet som helhed (10). I betragtning af de finanspolitiske begrænsninger i medlemsstaterne i den sydlige del af euroområdet, bør finanspolitikken i medlemsstaterne med inflation, som er lavere end målet, lave offentlige låneomkostninger, forholdsvis lavt forhold mellem offentlig gæld og BNP og betalingsbalanceoverskud ekspanderes for at skubbe inflationen over ECB-målet på 2 %, så gennemsnitsinflationen i euroområdet igen kan accelerere og nærme sig målet. I øjeblikket er farerne ved overophedning af økonomierne meget mindre end farerne ved fortsat lav inflation eller deflation.
3.5.3.

Lejligheden bør benyttes til at sætte gang i overvejelser, som ikke bør være formelle og retoriske, om de fælles værdier (civile, etiske, religiøse), som er grundlaget for vores identitet, og som vi er bange for at udtrykke og forsvare: det reelle grundlag for genfødslen af euroområdet og/eller de lande, som ønsker det. En unik form for integration, der ikke kun er åben for de 19 medlemsstater, men også for ethvert andet EU-land, heriblandt de nye lande, der ønsker at være en del af en politisk kerne, som vil fortsætte med at vokse, sådan som det skete med det første Europæiske Økonomiske Fællesskab (1957), der bestod af de seks stiftende lande — nogle veritable vovehalse for deres tid — og uden dem ville vi i dag ikke tale om Europa og slet ikke om 28 medlemsstater!
1.15.

Udvalget anmoder om at få iværksat en kampagne for direkte inddragelse af borgerne, ikke mindst de unge, for at give den enkelte en konkret oplevelse af sit unionsborgerskab gennem lancering af en app til smartphones og en interaktiv elektronisk EU-skranke på alle sprog, med personlige bidrag, for at sikre, at det indre marked fungerer optimalt og korrekt, og bekæmpe asymmetrisk information sammen med og til gavn for den enkelte borger. EØSU anmoder desuden om oprettelse af et Erasmus-program for håndværkere og lærlinge i det europæiske indre marked , som kan give unge håndværkere, nye udøvere af liberale erhverv og lærlinge mulighed for at opleve det unikke i det europæiske hjemmemarked og udveksle erfaringer og knowhow.
3.8.

På baggrund af ovennævnte kan der ud fra de to foreliggende dokumenter drages følgende grundlæggende konklusion: konkretiseringen af deres indhold kræver en høj grad af koordinering i flere henseender, nemlig mellem de interne og eksterne instrumenter, som euroområdet råder over, for at optimere deres struktur og funktion, harmonisere de økonomiske politikker og opnå samhørighed og konvergens; mellem medlemsstaterne i euroområdet og de medlemsstater, som ikke har indført den fælles valuta (ved hjælp af proceduren for udvidelse af euroområdet); og mellem de forskellige former for euroområdets eksterne repræsentation (for monetære anliggender, strukturpolitikken, banksektoren og det finansielle marked, den økonomiske politik). Som udgangspunkt for de principper, der skal styre denne koordinering, kan man vælge den idé, at euroen er den fælles valuta i EU.
5.8.

EØSU mener desuden, at efterspørgselsstyring på kort sigt og et effektivt investeringsprogram, der kan skabe indtægter gennem vækst, social samhørighed og solidaritet, spiller en afgørende rolle. Dette betyder, at der er brug for en vækst- og beskæftigelsesfremmende budgetpolitik. Man skal sørge for en effektiv skattekoordinering for at sikre, at landene har et passende indtægtsgrundlag. Der er desuden brug for stærke tiltag til at tackle skattesvig, skattely og aggressiv skatteplanlægning.
3.4.5.

Virksomheder og SMV'er, især mikrovirksomheder, som ikke har adgang til kapitalmarkederne, skal gennem hele deres livscyklus have mulighed for at vælge de finansieringskanaler, der er mest hensigtsmæssige for dem. For mikro- og små virksomheder er det derfor vigtigt med den størst mulige diversificering af det finansielle økosystem, således at de får adgang til den bredest mulige vifte af finansieringsstrukturer og -muligheder, herunder også leasing. Alle løsningsmuligheder skal undersøges. Der skal ikke alene søges efter løsninger inden for bank- eller markedsbaseret finansiering, men også andre steder. Juncker-planen er et godt udgangspunkt. Desuden kan der tilstræbes en mere aktiv rolle for EIB på dette område (direkte eller indirekte, f.eks. garantiordninger).
4.9.

For at sikre fleksibilitet i systemet skal man kunne regne med en bred vifte af alternative energilagringsløsninger, som er tilpasset en lang række energiformer. Der er potentiale for yderligere udvikling på dette område. Det vil vise sig afgørende vigtigt at udvikle lagringen for at opnå et afbalanceret energisystem, der giver mulighed for aktivt at forvalte de fornyelige energiressourcer, øge deres andel og mindske restriktionerne samt minimere og afstemme infrastrukturinvesteringer gennem fremme af fleksibilitet i energisystemet.
8.5.6.

EØSU understreger den vigtige rolle, som det europæiske semester og den årlige vækstundersøgelse bør spille for at sikre, at politikkerne for bæredygtig vækst følges. I de seneste år var Kommissionen begyndt også at medtage miljøspørgsmål i den årlige vækstundersøgelse og de landespecifikke henstillinger. Udvalget beklager, at Kommissionen tilsyneladende har opgivet denne tilgang (»et mere miljøvenligt europæisk semester«) i den aktuelle årlige vækstundersøgelse, og opfordrer Kommissionen til under det europæiske semester igen at tage hensyn til overgangen til en kulstoffattig og cirkulær økonomi som en afgørende faktor for langsigtet økonomisk velstand, konkurrenceevne og modstandsdygtighed.
4.3.3.

Mobilitet i byområder — Bæredygtig mobilitet i byområder er et område, hvor det er svært at opnå noget, med mindre borgerne selv er villige til at ændre deres transportvaner. EØSU foreslår derfor, at man inddrager organisationer såsom CEEP (De Offentlige Arbejdsgiveres Europæiske Organisation), BusinessEurope, ETF (European Transport Workers' Federation), POLIS-netværket af europæiske byer og regioner (som udvikler innovative teknologier og foranstaltninger for lokal transport), Det Europæiske Cyklistforbund og IPR Prague (Prags institut for planlægning og udvikling). Som vi ser det, er integrerede strategier såsom bæredygtige mobilitetsplaner også vigtige for dette emne, og vi ser derfor mobilitet i byerne som en katalysator for økonomisk udvikling, forbedring af miljøforholdene og energiomstilling i byerne. EØSU understreger betydningen af særlige EU-finansieringsinstrumenter for mobilitet i byerne, som er et område, hvor der er behov for kapitalintensive investeringer.
3.11.

Kravet om risikoafdækning gør, at de parter, der etablerer transaktionerne, selv skal bære en minimumsrisiko i porteføljen, og dette anser udvalget for at være et passende generelt princip. Det skal også bemærkes, at »originate to distribute«-modeller ikke kan vende tilbage.
4.3.6.

Uddannelse er nøglen til medlemsstaternes fremtidige økonomiske vækst og udvikling samt til at øge EU's konkurrenceevne i forhold til andre verdensmarkeder. Manglen på højtkvalificeret personale i alle medlemsstater har meget alvorlige negative virkninger. Desuden er kløften mellem udbud og efterspørgsel koncentreret i en række sektorer — teknik, højteknologi, telekommunikation osv. EØSU mener, at den voksende kløft mellem arbejdsmarkedets virkelighed og uddannelsessystemet vil skabe specifikke strukturelle hindringer for produktionen i de næste 10 til 15 år. EØSU anbefaler, at finansieringen af uddannelse vil bliver mere fokuseret på at øge interessen for og kvaliteten af erhvervsuddannelserne, og at der skal gennemføres reformer for at sikre, at uddannelserne er mere effektivt gearet til arbejdsmarkedets behov og i overensstemmelse med de behov, medlemsstaterne har for forskellige erhverv, discipliner, sektorer og industrier. Kommissionen bør ligeledes investere mere i voksenuddannelse, eftersom voksne udgør den største gruppe af ledige og beskæftigede personer og de har brug for avancerede færdigheder og for at opdatere deres viden, især inden for ny teknologi.
4.8.

I 2012 oprettede GD DEVCO med stor succes et »politisk forum for udvikling« på EU-plan som et rum for en multiinteressentdialog med civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder i EU og partnerlande med det formål at sikre en effektiv høring af disse og deres bidrag til EU's udviklingspolitikker og -programmer. Deltagerne omfatter NGO'er på udviklingsområdet, fagforeninger, kooperativer, fonde og velgørende organisationer, lokale myndigheder, handelskamre, menneskerettighedsorganisationer, nødhjælps- og humanitære organisationer, miljøorganisationer og ungdomsorganisationer. Dette forum dækker dog kun aspekter af EU's udenrigs- og udviklingspolitik, især ved at sørge for en grundig dialog med civilsamfundet om udviklingspolitik og -projekter. Dette er et ideelt supplement til den bredere dagsorden for bæredygtig udvikling, som er det mål, forummet for bæredygtig udvikling sigter mod, og dets begrundelse for at inddrage interne og eksterne aspekter af målene for bæredygtig udvikling. I praksis vil en stor del af drøftelserne i dette forum være helliget EU's interne gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling. Forummets arbejde skal koordineres nøje med det politiske forum for udvikling med henblik på at skabe synergier.
4.23.

Spredning af dyre- og planteskadedyr og -sygdomme er blevet forværret af den globaliserede handel og klimaændringerne og har skadelige konsekvenser for fødevaresystemerne. De seneste udbrud af afrikansk svinepest og Xylella fastidiosa, som har ramt oliventræerne i Syditalien, er blot nogle eksempler på, hvordan plante- og dyresygdomme kan forstyrre fødevaresystemerne og generere fødevaretab. I EU har man noget nær det bedste system i verden til tidlig opdagelse og forebyggelse, men politikkerne og lovgivningen om dyre- og plantesundhed kunne videreudvikles og styrkes med et stærkere fokus på forebyggelse af kriser, bedre overvågning og tidlig opdagelse, beredskab og styring, samt på identifikation og vurdering af kommende og nye risici både i og uden for EU. Et netværk af referencelaboratorier findes allerede for dyresygdomme, men ikke for plantesygdomme. Viden og forskning er de vigtigste søjler inden for forebyggelse. EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at være endnu mere ambitiøse med hensyn til øjeblikkelig at øremærke midler til forskningscentre for dyresygdomme og etablere referencelaboratorier for plantesygdomme. Systemerne til tidlig opdagelse og forebyggelse bør også styrkes, og samtidig skal det sikres, at fødevareproducenter og andre operatører (f.eks. arbejdstagere i landbruget) kompenseres behørigt for tab, det gælder bl.a. de økonomiske tab, som landmændene påføres, når der i tilfælde af et sygdomsudbrud indføres handelsrestriktioner i offentlighedens interesse. Endvidere skal der lægges vægt på at skabe mere forskelligartede landbrugssystemer, der er mere robuste i forhold til at modstå biotisk stress.
3.19.

EØSU har bakket op om (10) forslaget om en europæisk liste over jurisdiktioner, der nægter at overholde standarderne for god forvaltningspraksis på skatteområdet. På nuværende tidspunkt har de fleste medlemsstater deres eget liste- og sanktionssystem, da der er tale om finansielle transaktioner, der involverer disse jurisdiktioner. EØSU mener, at en EU-liste med specifikke kriterier for identifikation af jurisdiktioner, der nægter at følge spillets regler, og sanktioner, der anvendes ensartet af alle medlemsstater, vil være et langt mere effektivt middel til at bekæmpe skatteunddragelse og aggressiv skatteplanlægning. EØSU er enigt i de foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået i sin strategi.
4.6.2.

Det europæiske semester er en eksisterende mekanisme, der både kan benytte den landespecifikke analyse af investeringsudfordringer og de landespecifikke henstillinger til at inddrage data fra den årlige vækstundersøgelse og andre databaser for at fremme gennemførelsen af initiativerne vedrørende den cirkulære økonomi og overgangen fra den nuværende ikkebæredygtige lineære model. Det europæiske semester og dens værktøjskasse bør benyttes som politiske instrumenter til at fremme gennemførelsen og udbredelsen af den cirkulære økonomi. Processen med igen at omlægge det europæiske semester til et grønt instrument er afgørende for at nå de fastsatte mål. EØSU opfordrer til en vurdering af udfasningen af miljømæssigt skadelige tilskud og til at inkludere en henstilling om, at skatter og afgifter, f.eks. miljøafgifter, bør bruges som redskaber til at fremme den cirkulære økonomi.
2.3.

Det er endvidere fastsat i forordning (EU) nr. 575/2013, at Kommissionen senest den 31. december 2015 skal udarbejde en rapport om en hensigtsmæssig ordning for tilsyn med råvarehandlere. Det er endvidere fastsat i nævnte forordning, at Kommissionen senest samme dato skal udarbejde en rapport om en hensigtsmæssig ordning for tilsyn med investeringsselskaber generelt. Hvis det er relevant, skal disse rapporter ledsages af lovgivningsmæssige forslag.
2.5.

Inden for disse rammer ligger også forslaget til forordning om de såkaldte »grænseoverskridende mobile onlineindholdstjenester«, som går ud på at gøre det muligt for brugere af en onlineindholdstjeneste i et bestemt EU-medlemsland at opnå adgang til det nævnte indhold under et midlertidigt ophold i en anden medlemsstat. Denne mobilitet betragtes som et vigtigt skridt for, at brugerne kan opnå en bredere adgang til audiovisuelt indhold, hvilket Kommissionen selv betragter som en afgørende målsætning for udviklingen af strategien for det digitale indre marked.
Ved kontrakter, der hører under direktivets anvendelsesområde, kan den ordregivende myndighed vælge at tildele kontrakten som et offentligt eller et begrænset udbud. Minimumsfristen for indsendelse af et tilbud i et offentligt udbud er 52 dage, men kan reduceres til 40 dage ved elektronisk indsendelse. Ved begrænsede udbud gælder de almindelige frister på 37 dage for modtagelse af ansøgninger om deltagelse og yderligere 40 dage for modtagelse af tilbud, når den ordregivende myndighed har udvalgt de tilbudsgivere, der kan afgive tilbud.

I hastetilfælde fastsætter direktivet en væsentlig afkortelse af de generelle frister ved hjælp af a) en »hasteprocedure for begrænsede udbud«, hvor fristen for modtagelse af en ansøgning om deltagelse er 15 dage og 10 dage for modtagelse af tilbud, eller b) »udbud med forhandling, uden forudgående offentliggørelse«, som gør det muligt at tildele kontrakter om varetagelse af asylansøgeres behov i meget hastende tilfælde.