KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(92) 2001 endelig udg. 
Bruxelles, den 12 marts 1992 
FÆLLESSKABETS OFFENTLIGE FINANSER 
I TIDEN FREM TIL 1997 
Meddelelse fra Kommissionen 
til Rådet og Europa-Parlamentet 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
Side 
INDLEDNING 
FØRSTE DEL 
AFGØRENDE FAKTORER FOR EN NY FINANSIEL RAMME 
I. RESULTATER AF REFORMEN I 1988 3 
II. FÆLLESSKABETS BUDGETTRANSAKTIONER - MAL OG METODE 11 
III. BUDGETOPLYSNINGER OG ØKONOMISKE HYPOTESER 16 
ANDEN DEL 
DE FINANSIELLE OVERSLAG 1993-1997 18 
I. GENERELT OM DEN FINANSIELLE RAMME 18 
II. LANDBRUGSUDGIFTER 21 
III. STRUKTURFORANSTALTNINGER VEDRØRENDE ØKONOMISK OG 
SOCIAL SAMHØRIGHED 23 
IV. INTERNE POLITIKKER AF HORISONTAL KARAKTER 26 
V. FÆLLESSKABETS FORANSTALTNINGER OVER FOR TREDJELANDE 31 
VI. INSTITUTIONERNES ADMINISTRATIVE UDGIFTER 36 
VII. UDVIKLINGEN I FÆLLESSKABETS UDGIFTER OG LOFTET OVER 
DE EGNE INDTÆGTER 38 
TREDJE DEL 
EGNE INDTÆGTER 40 
I. MULIGE ÆNDRINGER AF ORDNINGEN FOR EGNE INDTÆGER 40 
II. KORREKTIONEN TIL FORDEL FOR DET FORENEDE KONGERIGE 42 
ii 
Side 
DEL FIRE 
BUDGETPROCEDUREN OG BUDGETFORVALTNINGEN 43 
I. BESTEMMELSERNE I EN NY INTER INSTITUTIONEL AFTALE 43 
II. FORBEDRING AF BUDGETFORVALTNINGEN 46 
KONKLUSION: KOMMENDE LOVGIVNINGSINITIATIVER 49 
BILAG 
-.1 
FÆLLESSKABETS OFFENTLIGE FINANSER 
I TIDEN FREM TIL 1997 
INDLEDNING 
1. I 1993 begynder en ny fase i Fællesskabets udvikling. 
Det drejer sig først og fremmest om at nå de nye mål, som det har sat 
sig, under så gunstige forhold som muligt. I forbindelse med iværksæt­
telsen af det indre marked skal det sikres, at alle effektiviserings-
og konkurrencemuligheder udnyttes fuldt ud. For at sikre at de opti­
male forudsætninger for overgangen til den tredje fase i Den Økonomi­
ske og Monetære Union er til stede så hurtigt som muligt, bør sam­
hør i ghedsbes træbel ser ne øges af hensyn til konvergensen mellem de 
økonomiske politikker. Med henblik på etableringen af Den Europæiske 
Union bør Fællesskabet enten have udvidet sine nuværende beføjelser 
el ler have ti i lagt nye. 
Samtidig står Fællesskabet over for en række udfordringer, som for en 
stor dels vedkommende skyldes ændringer på internationalt plan. Bl.a. 
er der blevet foreslået en gennemgribende reform af den fælles land­
brugspolitik med det formål at få større kontrol med udgifterne. For­
slaget er ensbetydende med en ændring af landbrugspolitikkens struk­
tur, samtidig med at landmændenes indtjeningsmuligheder sikres. Man må 
være indstillet på omfattende ændringer på det industrielle område og 
være i stand til at foregribe deres betydning for beskæftigelsen. Og 
hvad angår tredjelande og især de regioner, der ligger tættest på 
Fællesskabet, bør der skabes nye forbindelser. 
2. Om det er muligt at nå disse mål, afhænger i høj grad af, at der fin­
des de nødvendige budgetmidler og -retningslinjer. Med hensyn til 
Fællesskabets finansiering skal følgende fire forudsætninger være 
opfyldt: tilstrækkelige egne indtægter, fordeling af bevillingerne 
mellem de store aktivitetsområder efter priorIteringsgrad, stram 
budgetdisciplin og rimelig fordeling af finansieringsbyrden. 
Fællesskabet råder i denne sammenhæng over egnede midler, som er til­
vejebragt gennem reformen af Fællesskabets finanser i 1988, og det er 
blot et spørgsmål om at tilpasse og styrke disse midler på grundlag 
af den indhøstede erfaring, hvorefter det vil være i stand til at 
efterkomme de nye krav på mellemlang sigt og nok så vigtigt at skabe 
økonomisk og social samhørighed. 
- 2 -
3. Kommissionen har i sin meddelelse "Fra Fællesakten til Maastricht-
Traktaten'^1 ) præsenteret de store linjer i den politik, som Fæl­
lesskabet efter dens mening skal føre på baggrund af konklusionerne 
fra Det Europæiske Råds møde i Maastricht om Den Økonomiske og Mone­
tære Union og Den Europæiske Union. Med udgangspunkt i denne præsen­
tation gøres der i den foreliggende meddelelse rede for Kommissionens 
forslag om fastlæggelse af en finansiel ramme for udviklingen I 
Fællesskabets budget fra 1993 til 1997. Denne finansielle ramme skal 
være baseret på: 
- overensstemmelse mellem udgifter og finansielle overslag 
- ordningen for egne indtægter 
- bestemmelserne om budgetforvaltning. 
Forslagene er baseret på en detaljeret gennemgang af de opnåede resul­
tater og på den lære, der kan udledes af reformen fra 1988(2\ men de 
baserer sig ligeledes på de to rapporter, som er vedlagt denne medde­
lelse, og som Kommissionen i 1988 forpligtede sig til at forelægge for 
Rådet og Europa-Parlamentet: 
- en rapport om gennemførelsen af den inter institutionelle aftale og 
- en rapport om ordningen for egne indtægter 
4. Lige så snart de politiske retningslinjer for den nye finansielle 
ramme er blevet udstukket, fremlægger Kommissionen dels tekstforslaget 
til en ny interinstitutionel aftale, hvortil de finansielle overslag 
for perioden 1993-1997 skal være føjet som bilag, dels de forskellige 
forslag til følgelovgivning. 
(1) K0MC92) 2000 
(2) Jf. rapporten om finansieringen af Fællesskabets budget - KOM(87) 101 
endelig udg. af 28. februar 1987. 
- 3 -
FØRSTE DEL 
AFGØRENDE FAKTORER FOR EN NY FINANSIEL RAMME 
I. RESULTATERNE AF REFORMEN I 1988 
1. Budgetdisc lp I in 
For at opnå dette er følgende to former for redskaber taget i anvendelse: 
den interinstitutionelle aftale af 29. Juni 1988, hvori de finansielle 
overslag indgår som en integreret del 
målrettede foranstaltninger, der er truffet for at opnå bedre kontrol 
med landbrugsudgifterne (Rådets beslutning 88/377/EØF af 24. Juni 1988 
om budgetdisciplin) 
1.1. Gennemførelse af den interinstitutionelle aftale og overholdelse af de 
finansiel le overslag 
Aftalens gennemføre I se'gennemgås i en beretning, som er udarbejdet i 
henhold til punkt 19 i aftalen. Ifølge Kommissionens opfattelse kan 
der drages tre konklusioner. 
a) Den finansielle ramme, der oprindelig blev fastsat, er overholdt 
(Jf. bi lag 1, tabel 1) 
De revisioner, der løbende har fundet sted efter aftale mellem 
budgetmyndighedens to instanser, har bevirket, at der siden 1990 
er sket en stigning i de årlige udgiftslofter i forhold til de 
oprindeligt fastsatte lofter. I perioden fra 1988 til 1992 har de 
samlede budgetbevillinger imidlertid været mindre end det oprin­
deligt fastsatte bevi11ingsbehov. Tilsvarende har loftet for de 
nødvendige betalingsbevillinger og således også de betalingsbe­
villinger, der har været opført i budgettet, været mindre end den 
udvikl ingsprognose, der i 1988 blev udarbejdet i procent af BNI. 
Dette skyldes en større stigning i BNI end forventet (større 
økonomisk vækst og statistisk revaluering af BNI). 
Den faktiske udvikling i grundlaget for de finansielle overslag 
har således ført til en mere markant ændring i udgiftsstrukturen 
end oprindeligt forventet. Landbrugsudgifterne er faldet hurtige­
re end oprindeligt antaget, hvilket har muliggjort en større 
stigning i strukturforanstaltningerne og de øvrige politiske til­
tag under udgiftsområde 4 (hovedsagelig ikke-obligatoriske udgif­
ter til Fællesskabets eksterne politik). 
b) Positiv status over gennemførelsen af den interinstitutionelle 
aftale 
Det bør understreges, at man sammenlignet med situationen før 1988 
i vid udstrækning har nået de mål, der blev fastsat i aftalen, 
dvs. tilvejebringelse af tilstrækkelige og stabile indtægter, 
- 4 -
kontrol med udgiftsudviklingen og forbedring af budgetproceduren. 
Budgettet er først og fremmest hvert år blevet vedtaget inden for 
den fastsatte frist. 
Ud over en række tilbagevendende fortolkningsproblemer (bl.a. med 
hensyn til den metode, der benyttes til at infI at ionsJustere de 
afsatte bevillinger til strukturfondene) er de største problemer 
opstået i forbindelse med de revisioner af den finansielle ramme, 
som det har været nødvendigt at foretage på grund af uforudsete 
situationer eller forhold, som der ikke var taget tilstrækkeligt 
hensyn til. Disse revisions- og ændringsprocedurer har været for­
holdsvis langvarige og er ofte faldet sammen med den årlige bud­
getprocedure, hvorved aftalens værdi som mellemfristet støttefor­
anstaltning er blevet reduceret. Rådet og Parlamentet har haft 
forskellig holdning til, hvordan de nye behov skulle finansieres. 
Medens Parlamentet mente, at man skulle udnytte den disponible 
margen op til loftet for egne indtægter, mente Rådet, at man 
skulle omlægge udgifterne inden for eller mellem udgiftsområder­
ne. 
Der er imidlertid ingen tvivl om, at disse problemer ville have 
trængt sig endnu mere på, hvis man ikke havde haft det finansiel­
le grundlag, der blev skabt i 1988, for det har gjort det muligt 
at holde debatten inden for de aftalte rammer. 
c) Uændret grundlag for en ny inter Institutionel aftale og nye 
f inansielle overslag 
Aftalen fra 1988, som nu er ved at udløbe, var den finansielle 
pendant ti I de politiske mål for Fællesakten og beslutningen om at 
virkeliggøre det indre marked. På baggrund af de opnåede resul­
tater kan det slås fast, at målene i det store og hele er blevet 
nået under overholdelse af den finansielle ramme, som er fastsat 
af de tre institutioner. De vanskeligheder, man er stødt på un­
dervejs, skyldes snarere de store og hurtige omvæltninger, der er 
sket på internationalt plan, end problemer i forbindelse med den i 
1988 vedtagne budgetdisciplin. 
Institutionernes aftale om den finansielle ramme for Fællesskabet 
for perioden 1993-97 bør omfatte de beslutninger, der blev truffet 
på Det Europæiske Råds møde i Maastricht angående ØMU's anden fase 
og etableringen af en Europæisk Union. 
Denne finansielle ramme skal danne grundlag for de overordnede 
politikker og foranstaltninger (den fælles landbrugspolitik, 
samhørighed, forskning og tiltag over for tredjelande). Ud fra et 
helhedssynspunkt skal det desuden gennem rammen sikres, at der er 
sammenhæng mellem disse politikker og foranstaltninger og alle de 
øvrige udgifter, som dels er nødvendige af hensyn til det indre 
marked, dels går til driften af institutionerne. 
Traktatens artikel 203 bevarer utvivlsomt sin gyldighed, men det 
er klart, at bestemmelserne om henholdsvis anvendelse af "maksi­
ma I satsen for forhøjelser" og om overskridelse af denne sats ikke 
i sig selv gør det muligt at vedtage og overholde en flerårig 
finansiel ramme, som både omfatter obligatoriske og ikke-
- 5 -
obligatoriske udgifter, og som på lang sigt skal sikre, at der er 
ligevægt mellem de midler, der efter politisk aftale afsættes til 
de forskellige fællesskabspolitikker. På denne baggrund har den 
interinstitutionelle aftale, som binder de tre institutioner på 
grund af den finansielle ramme og bestemmelserne om forvaltningen 
af denne, vist sig at være et uhyre nyttigt redskab. 
En sådan aftale giver medlemsstaterne og Rådet den budgetsikker­
hed, som er nødvendig, for at Fællesskabets finansiering ikke igen 
- som før 1988 - bliver en kilde til alt for hyppige institutio­
nelle konflikter, indgåelse af en interinstI tutionel aftale, hvor­
til der er knyttet nogle finansielle overslag, der er opdelt i 
udgiftsblokke, og som er forbundet med passende reservemekanismer 
og en passende revisionsmargen, gør det muligt for medlemsstaterne 
at tage hensyn til Fællesskabets skønnede maksimumsudgifter i for­
bindelse med deres egen nationale budget- og finansplanlægning. 
Herudover gør aftalen og de finansielle overslag det muligt for 
Rådet aktivt at deltage i fordelingen af bevillinger til ikke-
obiigatoriske udgifter på Fællesskabets forskellige aktivitets­
områder . 
Fastlæggelsen af en mellemfristet finansiel ramme, som er bin­
dende for den enkelte EF-insti tut ion, giver Parlamentet afgørende 
indflydelse på, om Kommissionen og Rådet overholder de bestem­
melser om budgetdisciplin, som er vedtaget for de obligatoriske 
udgifter. Den gradvise omlægning af Fællesskabets budget henimod 
ikke-obligatoriske udgifter, der blev vedtaget i 1988, er bevis­
ligt blevet fremskyndet på grund af den hurtige udvikling i Fæl­
lesskabets eksterne interventioner. Retningslinjerne på land­
brugsområdet er dog blevet nøje overholdt, eftersom det var en 
forudsætning for, at Parlamentet deltog i den interinsti tutionelle 
aftale. 
Endelig er budgettets vedtagelse inden regnskabsårets begyndelse 
befordrende for en optimal udnyttelse af bevillingerne, hvilket 
endvidere er ensbetydende med en effektiv gennemførelse af de 
forskellige politikker. Overholdelse af princippet om etårige 
budgetter og en velovervejet anvendelse af cost-benefit-princip-
perne i budgetproceduren er i vid udstrækning afhængig af, at 
budgettet vedtages inden for den fastsatte frist, hvilket har 
været tilfældet, siden den interinstitutionelle aftale blev un­
derskrevet i 1988. Samtidig mindsker en sådan aftale de ulemper, 
der er forbundet med at opdele bevillingerne til en given politik 
i årlige trancher, eftersom den gør det muligt at planlægge et 
for løb på fem år. 
6 -
1.2. Kontrol med landbrugsudgifterne 
a) 1988-ordningen 
I forbindelse med indførelsen af budgetdisciplin blev følgende 
fire instrumenter vedtaget: 
- begrænsning af udgifterne, som på årsbasis højst må stige med 
74% af vækstraten i Fællesskabets BNI (retningslinjer på land­
brugsområdet) ; 
- indførelse af et månedligt alarmsystem for de enkelte udgifts-
kapitler. Systemet forpligter Kommissionen til selv at foretage 
de nødvendige korrektioner elier at foreslå Rådet at gøre dette, 
når udgiftsudviklingen risikerer at overstige eller allerede 
overstiger den udgiftsprofi I, der er fastsat for den enkelte 
sektor. 
- normalisering af overskudslagrene gennem systematisk nedskriv­
ning af nyoprettede I andbrugs I agre og nedskrivning af gamle 
lagre uden for landbrugsretningslinjerne; 
- oprettelse af en valutareserve, som skal anvendes til at afbøde 
de finansielle virkninger af bevægelser i forholdet mellem dol­
laren og ecuen; 
Parallelt med målsætningen om at styre udgifterne er de mekanis­
mer, der har til formål at stabilisere landbrugsproduktionen, 
blevet styrket og udvidet til at omfatte de fleste sektorer. 
Herudover er der truffet en række foranstaltninger, som direkte 
tager sigte på en produktionsbegrænsning ved at fremme midler­
tidig braklægning af dyrket Jord (set-aside). 
b) De opnåede resultater 
Landbrugsretningslinjerne er blevet overholdt hvert år i hele pe­
rioden på trods af de yderligere udgifter, som foreningen af de to 
Tysklande har medført. Udgiftsudviklingen har ikke desto mindre 
været meget svingende og for visse markeders vedkommende været 
præget af store skævheder. I de første tre år efter indførelsen af 
de finansielle overslag har udgifterne ligget betydeligt under 
retningslinjerne. Men siden slutningen af 1990 har der igen været 
en stigende tendens (bl.a. i sektorerne for oksekød, korn og 
mælkeprodukter), hvilket har gjort det nødvendigt at træffe en 
række budgetdisciplinforanstaltninger for at sikre, at retnings­
linjerne for 1991 overholdes. 
På baggrund af denne udvikling kan der drages følgende to konklu­
sioner : 
- Udsvingene I landbrugsudgifterne skyldes for en stor dels ved­
kommende, at udgiftsniveauet påvirkes af eksterne forhold, 
hvilket yderligere understreges af, at der er overskudsproduk­
tion. Henved halvdelen af udgifterne kan direkte tilskrives 
prisniveauet på verdensplan og dollarkursen. 
- 7 -
Herudover er der en række andre faktorer, som kan forklare den 
stigning i budgetudgifterne, der har gjort sig gældende siden 
1990, bl.a. følgerne af Spaniens og Portugals tiltrædeise og 
udvidelsen af Fællesskabet ti i at omfatte det tidligere DDR. 
- Stabilisatorerne har vist sig at være utilstrækkelige. 
Stabilisatorerne har bidraget til en bedre styring af udgif­
terne. Nedsættelsen af priserne og opkrævningen af en supple­
rende medansvarsafgift har bevirket, at der er blevet gjort 
store besparelser, og at det i et vist omfang har været muligt 
at mindske produktlonsudsvingenes betydning for budgettet (især 
i sektoren for olieholdige produkter). 
Stabilisatorernes økonomiske virkning har derimod været noget 
mere begrænset bl.a. for hovedafgrøderne, hvilket skyldes, at 
formindskelsen af de tilsåede arealer er blevet opvejet af en 
stærk stigning l udbyttet, og at en række substitutionseffekter 
har gjort sig gældende mellem de forskellige afgrøder. Det har 
været vanskeligt at indføre stabilisatorerne i tobakssektoren og 
I sektoren for henholdsvis fårekød og oksekød, og de har i disse 
sektorer været meget lidt effektive. 
Når alt kommer til alt, er det klart, at stabilisatorerne i til­
fælde af dårlige konjunkturer både i og uden for Fællesskabet 
ikke i sig selv vil være tilstrækkelige til at holde udgifterne 
inden for landbrugsretningslinjernes grænser. 
c) Reform af den fælles landbrugspolitik 
Formålet med den foreslåede reform er at bryde med den nuværen­
de praksis, hvorefter der tildeles støtte på grundlag af den 
producerede mængde, hvilket til stadighed virker som en spore 
til at øge og intensivere produktionen, uden at der tages hensyn 
til afsætningsmulighederne. I stedet for næsten udelukkende at 
være baseret på en prisgaranti bør støtten koncentreres om di­
rekte hjælpeforanstaltninger baseret på landbrugsbedrifternes 
areal og antallet af husdyr. 
En sådan omlægning af støtten vil have følgende to virkninger 
for budgettet: 
- For det første vil de kompensationer, der udbetales til produ­
centerne som erstatning for den nedsættelse af priserne, der vil 
finde sted, føre til en forøgelse af budgetudgifterne. Disse 
yderligere udgifter skal imidlertid sammenlignes med de store 
fordele, som forbrugerne vi i have af reformen. 
- For det andet vil det blive lettere at styre og forudsige ud­
giftsudviklingen. Budgettets sårbarhed over for eksterne forhold 
vil blive kraftigt reduceret som følge af den nedsættelse af 
priserne til prisniveauet på verdensmarkedet, der gennemføres af 
konkurrencehensyn. Herudover vil braklægningen af Jord, som vil 
- 8 -
være forudsætningen for at få kompensationsstøtte, gøre det 
lettere at styre produktionen. Endelig er de nye støtteformer 
baseret på kriterier, som gør det nemmere at forudsige udgifts-
udvikl ingen. 
:. Ordningen for egne indtægter 
I modsætning til årene før 1988, hvor Fællesskabets budget voksede 
meget hurtigt, har stigningen i forhold til BNI været langsommere 
efter 1988 (fra 1,08% af BNI i 1988 til 1,15% i 1992). Dette fald 
skyldes hovedsagelig, at landbrugsudgifterne ved udgangen af 80'erne 
steg langsommere end tidligere. 
Strukturen i de egne indtægter har ændret sig siden 1988. Derimod er 
der ikke sket nogen ændring i den tendens, der igennem længere tid har 
været til, at de traditionelle egne indtægter får stadig mindre betyd­
ning for budgettet. Momsindtægterne udgør fortsat langt den vigtigste 
del af de egne indtægter, f.eks. i 1992 er der tale om ca. 55%. BNI-
indtægten tegnede sig for en lille del i tiden frem til 1990, men i 
1992 udgør den over 20% af budgettet (Jf. bilag 1, diagram 1). 
De omfordelingselementer, der blev introduceret med 1988-reformen, har 
gjort budgettet mere retfærdigt. I finansier Ingssammenhæng er det især 
indførelsen af BNI-indtægtskiIden og begrænsningen af det harmonise­
rede momsberegningsgrundlag, der har gjort en omfordeling mulig. 
Der er dog stadig visse degressive elementer i den nuværende ordning 
for egne indtægter, hvilket hovedsagelig skyldes tendensen til, at de 
fattigste lande har et stort momsberegningsgrundlag i forhold til de­
res BNI . 
- Indtægterne fra de traditionelle egne indtægtskilder er ikke påfal­
dende ulige fordelt mellem medlemsstaterne. Dog synes fordelingen af 
disse indtægter at være ufordelagtig for Nederlandene, Belgien, 
Irland, Portugal og Det Forenede Kongerige, men dette skyldes i vid 
udstrækning "Rotterdam-effekten", som bevirker, at indtægterne op­
kræves i det land, hvor ankomsthavnen ligger, og ikke i det land, 
som reelt bærer den økonomiske byrde. 
- Fordelingen af momsindtægterne er degressiv trods begrænsningen af 
momsgrundlaget. Det ikke-begrænsede harmoniserede momsgrundlag er i 
Grækenland, Irland, Portugal og Spanien på over 55% af BNI (i 1992). 
Selv om begrænsningen af momsgrundlaget reducerer disse landes 
momsgrundlag til 55% af BNI, ligger det stadig betydeligt over det 
gennemsnitlige reducerede momsgrundlag, som er på 49,3% af BNI, og 
disse lande er således ugunstigt stillede. 
- BNI-indtægterne opkræves i forhold til BNI-grund I aget angivet i ECU. 
Denne indtægtskilde er således nøje forbundet med medlemsstaternes 
bidragsevne. 
- 9 -
3. Forvaltning af budgettet 
Kommissionen angav i sin rapport fra 1987 om finansieringen af Fællesska­
bets budget to typer problemer for budgetforvaltningen: 
budgettets gennemførelse vanskeliggøres på grund af dels en for ringe 
overholdelse af princippet om specificering og om budgettets etårig­
hed, dels en alt for kraftig stigning i de uindfriede forpligtelser; 
bestræbelserne på at opnå et bedre cost-beneflt-forhold I Fællesska­
bets aktiviteter er utilstrækkelige. 
3.1. Gennemførelse af budgettet 
Som et resultat af de mål, som man satte sig i 1987, og de nye bestem­
melser i finansforordningen er gennemførelsen af budgettet blevet be­
tydeligt forbedret på fire punkter (jf. bilag 1, tabel 2). 
a) Overholdelse af princippet om budgettets etårighed 
- Omfanget af de bevillinger, der føjes til bevillingerne på bud­
gettet gennem fremførsel og genopførelse, er faldet kraftigt i 
perioden 1986-1991. Dette gælder både beløbsmæssigt og i forhold 
til de samlede bevillinger til forpligtelser. For udgiftsområ­
derne 2, 3 og 4 i de finansielle overslag er dette beløb faldet 
fra knap 2 400 mio. ECU i 1986 (dvs. 21% af de disponible bevil­
linger) til ca. 320 mlo. ECU I 1991 (1,4% af de disponible be-
vi 11 inger). 
- For de samme udgiftsområder er de Ikke-anvendte bevillinger, der 
er blevet fremført, faldet fra 70% til 22% i perioden 1987-1991. 
Tilsvarende er frigørelser, der er blevet genopført, i den samme 
periode faldet fra 75% til 19%. 
b) Overholdelse af specif leeringsprincippet 
For udgiftsområderne 2, 3 og 4 i de finansielle overslag udgør 
overførsler af bevillinger fra et kapitel til et andet, bortset 
fra overførsler fra kapitlet for reserver BO-40, en stadig mindre 
del af det enkelte regnskabsårs samlede bevillinger til forplig­
telser, idet der er sket et fald fra 3,4% i 1987 til 1,4% i 1990. 
Hvis der ses bort fra de overførsler, der på EFRU-området har 
fundet sted mellem transaktioner af samme art, udgør denne form 
for overførsler I 1991 kun 0,7% af bevillingerne. 
c) Udnyttelsesgraden af de disponible bevillinger 
Udnyttelsesgraden af bevillingerne til forpligtelser under ud­
giftsområde 2, 3 og 4 har siden 1988 i gennemsnit ligget på et 
betydeligt højere niveau (omkring 96%) end i årene forud for 
reformen (88% mellem 1984 og 1987). 
- 10 -
For de samme kategorier ligger udnyttelsesgraden af bevillingerne 
til betalinger fortsat under udnyttelsesgraden af bevillingerne 
til forpligtelser, men der er sket en forbedring i de senere år, 
idet den i 1991 lå på 92% mod 89% i 1988. I perioden 1988-1991 lå 
den gennemsnitligt på 91%, hvilket er betydeligt højere end i den 
forudgående periode (84% mellem 1984 og 1987). 
d) Indfrielse af forpligtelser 
Både den forventede og den faktiske indfrielsesgrad er blevet be­
tyde I igt forbedret. 
- Hvad overslagene angår, er den forventede indfrielse af for­
pligtelserne for udgiftsområde 2, 3 og 4 under ét steget fra 38% 
til ca. 51% mellem 1987 og 1991. Stigningen er særlig udtalt for 
udgiftsområde nr. 2, hvilket stemmer overens med omlægningen af 
strukturfondene. Derimod er der snarere tale om en faldende 
tendens for den eksterne politik under udgiftsområde nr. 4. 
- Den faktiske indfrielse af forpligtelserne i de enkelte år er 
ligeledes steget for de samme udgiftsområder under ét, idet den 
er steget fra 36% i 1987 til 49% i 1991. For udgiftsområde nr. 2 
og 3 er der stort set overensstemmelse mellem den faktiske og 
den forventede indfrielse. Den faktiske indfrielse for udgifts­
område nr. 4 lader derimod en del tilbage at ønske. 
3.2. Bestræbelserne på at opnå større omkostningseffektivitet 
I forbindelse med revisionen af finansforordningen i marts 1990 blev 
det i artikel 2 fastsat, at budgetbevillingerne skal anvendes i over­
ensstemmelse med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning, 
herunder navnlig for tilbageholdenhed og omkostningseffektivitet. En 
række af finansforordningens øvrige bestemmelser om opstilling og 
gennemførelse af budgettet er baseret på disse principper og krav. 
Kommissionen har, efter at der i en periode er blevet foretaget en 
række undersøgelser og forsøg, truffet forskellige foranstaltninger 
for at sikre, at der mere systematisk tages hensyn til omkostnings­
effektiviteten under planlægningen af de foreslåede aktioner, opfølg­
ningen efter deres gennemførelse og opstillingen af budgettet. Bl.a. 
vil den finansieringsoversigt, der skal følge med alle forslag og 
meddelelser fra Kommissionen til Rådet, for fremtiden indeholde et 
afsnit om, hvordan der er blevet taget hensyn til omkostningseffek­
tiviteten, og hvilke bestemmelser der er medtaget for at sikre, at det 
under aktionens gennemførelse er muligt at vurdere de opnåede resul­
tater i forhold til målsætningerne. 
De anvisningsberettigede vil hvert år give den samme form for ajour­
ført information i forbindelse med Kommissionens udarbejdelse af bud­
getoverslagene på grundlag af bevillingsansøgningerne. I forbindelse 
med budgetproceduren for 1992 er der i de arbejdsdokumenter, der led­
sager det foreløbige budgetforslag, for første gang blevet givet så­
danne oplysninger til budgetmyndigheden. 
- 11 -
3.3. To tendenser, der bør ændres 
Ud over de problemer, der blev påpeget i 1987, og som er ved at blive 
løst gennem betydelige forbedringer, er der to tendenser, som man bør 
ændre i de kommende år. 
For det første har anvendelsen af de finansielle overslag siden 1988 
ført til, at der hvert år vedtages et budget, som beløbsmæssigt gene­
relt ligger meget tæt på loftet over de forskellige udgiftsområder. 
Når der ikke er nogen margen, er mulighederne for i løbet af regn­
skabsåret at vedtage et tillægsbudget meget begrænsede, selv for for­
holdsvis små beløb, uden at der først foretages en ændring af den 
f i nansieI le ramme. 
Det er derfor nødvendigt, at Kommissionen og budgetmyndigheden enes om 
nogle bestemmelser, der skal følges under budgetproceduren for så vidt 
muligt at undgå, at en sådan situation opstår. 
For det andet indeholder fæl Iiesskabsbudgettets kontoplan en lang ræk­
ke poster (1032 i 1992), hvorunder de opførte bevillinger størrelses­
mæssigt er meget forskellige. Ud af de 460 poster, der vedrører ak­
tionsudgifter, herunder EUGFL, Garantisektionen, dækker 9 poster over 
mere end 60% af bevillingerne, hvorimod halvdelen af posterne tilsam­
men kun repræsenterer 0,7% af bevillingerne, dvs. at der i denne 
gruppe er opført under 3 mio. ECU pr. post. Denne spredning kan føre 
til spild, eftersom en bred vifte af aktioner, hvortil der kun er 
knyttet mindre beløb, i princippet Ikke vil have nogen større betyd­
ning på europæisk plan. Herudover fremmer denne spredning ikke en 
forsvarlig forvaltning af Fællesskabets budget. 
Det bør derfor tilstræbes at skabe ligevægt på budgettets kontoplan, 
bl.a. ved at fjerne eller samle aktioner, hvortil der kun er opført 
ubetydelige beløb. 
II. FÆLLESSKABETS BUDGETTRANSAKTIONER - MAL OG METODE 
1. Virkning og omfang af Fællesskabets budgettransaktioner 
1.1. Den nye finansielle ramme skal tjene et dobbelt formål, idet: 
- den kommer til at gælde for den anden fase l gennemførelsen af Den 
Økonomiske og Monetære Union, hvor målet er at opnå en høj grad af 
økonomisk konvergens gennem prisstabilitet, valutakursstabilitet og 
sanering af de offentlige finanser. 
- den skal i det omfang, det er nødvendigt, sikre, at udvidelsen af 
Fællesskabets beføjelser i forbindeise med Den Europæiske Union kom­
mer til udtryk i budgettet, f.eks. på områderne udenrigspolitik, 
transeuropæiske net, forskning og opfølgning af ændringerne på det 
industrielle område. 
1.2. Fæliesskabsudgifterne bør koncentreres om tre typer initiativer: 
- aktioner, som har til formål at øge den økonomiske og sociale sam­
hørighed, og som dels tager sigte på yderligere at fremme udvik­
lingen i tilbagestående regioner, dels at støtte konvergens-bestræ­
belserne i de mindre velstående medlemsstater. 
- 12 -
- horisontale aktioner, der med henvisning til nærhedsprincippet gen­
nemføres for hele Fællesskabet, og som bl.a. har til formål at gøre 
det indre marked så effektivt som muligt og at forbedre industri­
virksomhedernes konkurrenceevne. 
- udenrigspolitiske aktioner, som sikrer, at Fællesskabet på en effek­
tiv og troværdig måde kan varetage sit ansvar på Internationalt 
plan, dog under nøje overholdelse af nærhedsprincippet. 
Disse tre typer initiativer skal hovedsagelig være baseret på klart 
definerede finansielle redskaber, som skal anvendes efter forskellige 
kr iter ler. 
1.3. Fællesskabets budgettransaktioner skal i de fleste tilfælde fortsat 
kun have vejledende og stimulerende betydning for fordelingen af de 
nationale ressourcer og medlemsstaternes vedtagelse af deres økono­
miske politik. Målet er: 
- at opmuntre de fattigste medlemsstater og regioner til at afsætte 
tilstrækkelige ressourcer til de aktioner, der har til formål at 
fremme udviklingen, uden at det går ud over deres forpligtelser som 
følge af beslutningen om budgetdisciplin. 
- at fremme en effektiv koordinering af medlemsstaternes nationale 
politik på alle de områder, hvor en fælles indsats kan være for­
bundet med effektivitetsfordele for hele Fællesskabet. 
- at få medlemsstaterne til at følge demonstrationsprojekterne og de 
flerårige målrettede programmer op. 
Generelt set er det derimod ikke hensigten, at udbuddet af kollektive 
goder og tjenesteydelser skal sikres direkte over Fællesskabets bud­
get. 
2. Fællesskabets budget og bestræbelserne på at skabe samhørighed 
2.1. Forening af bestræbelserne på at skabe samhørighed og konvergens 
a) I den kommende tid bør indsatsen for at bringe de tilbagestående 
regioner op på samme udviklingstrin som de øvrige regioner inten­
siveres. 
En første vurdering af de foranstaltninger med strukturelt sigte, 
der er blevet iværksat siden 1988, viser, at de har haft en posi­
tiv virkning for den økonomiske vækst i målregionerne (områderne 
for mål nr. 1). 
På trods af at den generelle tendens i de senere år er gået i ret­
ning af en større udligning, er de regionale forskelle i Fælles­
skabet stadig meget udtalte med hensyn til både indkomst pr. 
capita og beskæftigelse. For en del af de tilbagestående regioner 
- 13 -
har den registrerede vækst været mindre end fællesskabsgennem­
snittet. I de rigeste 10% af regionerne er de basale økonomiske 
infrastrukturer næsten tre gange så udbyggede som i de fattigste 
10% af regionerne. Forskellene er mindst lige så store med hensyn 
t i i uddannelse. 
Det vil kun være muligt at mindske disse forskelle, hvis der gøres 
en omfattende og langvarig invester ingsindsats, som endda bør være 
stigende over en relativt lang periode. For at hæve indkomsten pr. 
capita fra 50 ti I 70% af fællesskabsgennemsnittet i en tilbagestå­
ende region kræves det for eksempel, at vækstraten i regionen er 
ca. 2 procentpoint højere end vækstraten for hele Fællesskabet 
over en tyveårs periode. 
b) Den høje grad af konvergens mellem de økonomiske politikker, der 
skal være opnået inden afslutningen af den anden fase i gennemfø­
relsen af Den Økonomiske og Monetære Union, fremmer samhørigheden. 
Erfaringen har vist, hvor vigtigt et stabilt makroøkonomisk grund­
lag er for en stærk og afbalanceret vækst. På det m i kroøkonom i ske 
plan vil indførelsen af en fælles valuta øge fordelene ved virke­
liggørelsen af det indre marked betragteligt. 
En række tiIpasningsmekanismer vil imidlertid kun langsomt eller 
delvis have nogen betydning, og de vil umiddelbart kunne medføre 
så store udgifter, at de vil være vanskelige at klare. Herudover 
er de sproglige og kulturelle forskelle en naturlig begrænsning 
for arbejdskraftens bevægelighed, og omfattende migrationer ville 
på nuværende tidspunkt være i strid med Fællesskabets grundlæg­
gende mål, som består i, at der skal ske en afbalanceret udvikling 
i de økonomiske aktiviteter i hele Fællesskabet. I forbindelse med 
en vurdering af, hvor investeringerne skal finde sted, skal der 
til beregning af omkostningseffektiviteten nødvendigvis tages hen­
syn ti I de menneskelige ressourcers kvalifikationer, kvaliteten af 
den offentlige service og endog af livsvilkårene i målregionerne. 
For fuldt ud at kunne udnytte fordelene ved Den Økonomiske og 
Monetære Union bør de fattigste medlemslande altså fortsætte be­
stræbelserne på at udvikle deres infrastruktur. Samtidig bør de, 
hvis de skal have mulighed for at opfylde de makroøkonomiske krav, 
der stilles, for at man kan gå over til den tredje fase af Den 
Monetære Union, underkaste sig en streng budgetdisciplin, der 
kunne bestå i en reduktion af de midier, der anvendes til offent­
lige investeringer. Som en følge heraf kunne suppleringsprincippet 
føre til, at der blev problemer med at anvende bidraget fra Fæl­
lesskabet. Man risikerer således, at bestræbelserne på at opnå 
konvergens på det økonomiske område strider mod bestræbelserne på 
at skabe samhørighed. Fællesskabet bør påse, at denne negative 
reaktion ikke sættes i gang, og det bør sikre, at der er overens­
stemmelse mellem de to mål samhørighed og konvergens. 
- 14 -
Disse lande vil desuden være de mest sårbare over for eventuelle 
økonomiske chok, og selv om det i en sådan situation så vidt 
muligt bør undgås at foretage en devaluering, eftersom den vil 
føre til en forsinkelse i overgangen til den tredje fase i Den 
Økonomiske og Monetære Union, er det ikke ensbetydende med, at der 
ikke skal træffes de nødvendige tilpasningsforanstaltninger. 
2.2. Fællesskabets budgetmæssige transaktioner 
En øget solidarisk indsats er således påkrævet, ikke blot af hensyn 
til udviklingen i de tilbagestående regioner, men også for at gøre det 
muligt for alle medlemsstater at gå ind i den tredje fase af Den Øko­
nomiske og Monetære Union på mere rimelige vilkår. 
I henhold til bestemmelserne i den nye Traktat vil bidrag over Fæl­
lesskabets budget fortsat hovedsagelig blive benyttet ti I en fordeling 
af de produktive ressourcer og til en forbedring af udbudsbetingelser­
ne og ikke til indførelse af mekanismer, der tager sigte på udligning, 
som derimod kræver solidaritet på det menneskelige plan. 
Det vigtigste interventionsredskab til fremme af samhørigheden vil 
fortsat være Fællesskabets strukturfonde. Ved hjælp af en yderligere 
koncentration af den bevilgede støtte, en svingende EF-interventions-
sats og større fleksibilitet i tildelingskriterierne er det hensigten, 
at der gennem disse fonde skal tilvejebringes midler til supplering af 
de midler, der på nationalt og regionalt plan afsættes til arbejdet 
med at nå fem vigtige kategorier mål, nemlig udvikling af de fattigste 
regioner, omstilling i regioner med industriel tilbagegang, erhvervs­
mæssig integrering af langtidsledige og af unge, erhvervsmæssig rein­
tegrering af personer, der er udelukket fra arbejdsmarkedet samt 
erhvervsuddannelse og omskoling for personer, der er berørt af omlæg­
ninger i industrien og af udviklingen i produktionsmetoderne; udvik­
ling af landdistrikter og som en selvstændig målsætning strukturfor­
anstaltninger Inden for fiskeriet. 
Gennem oprettelsen af Samhør igsfonden bliver det muligt for Fællesska­
bet i forbindelse med politiske tiltag af horisontal art på miljøområ­
det og i forbindelse med de transeuropæiske net at deltage i finansie­
ringen af de projekter, der iværksættes i de fattigste medlemsstater 
med det formål at sikre en effektiv gennemførelse af deres konvergens­
programmer. Bidragene fra Samhørighedsfonden vil gøre det lettere for 
disse lande at tilpasse sig til de fastsatte miljønormer på fælles­
skabsniveau og at udvide deres investeringsprogrammer til at omfatte 
led, som mangler i den del af transportinfrastrukturen, der bevisligt 
er af europæisk betydning. 
3. Udgifter forbundet med Fællesskabets horisontale politik: anvendelse 
af nærhedsprincippet 
På de områder, som ikke hører ind under dets enekompetence, handler Fælles­
skabet, i overensstemmelse med nærhedsprincippet, kun hvis og i det omfang 
målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af 
medlemsstaterne og derfor, på grund af den påtænkte handlings omfang eller 
virkninger, bedre kan gennemføres på fællesskabsplan. Det bør altid være 
nærhedsprincippet, der ligger til grund for Fællesskabets udøvelse af 
- 15 -
kompetence, også i de tilfælde hvor den påtænkte foranstaltning indebærer 
et finansielt ansvar for Fællesskabet. Det bør altså i hvert enkelt til­
fælde godtgøres, at en fællesskabsfinansiering fører til bedre resultater. 
3.1 Det nye ansvar, som den fælles sikkerhedspolitik medfører på det 
udenrigspolitiske plan, bør kun føre til begrænsede budgetudgifter. I 
de tilfælde, hvor Fællesskabet via budgettet deltager i et udviklings­
samarbejde eller yder finansiel støtte til tredjelande, bør der der­
imod af effektivitets- og troværd ighedshensyn være mulighed for at 
anvende et mindstemål af midler på de forskellige interventionsområder 
under hensyntagen til, hvor stort et ansvar Fællesskabet har over for 
de forskellige målgrupper. 
I de fleste tilfælde kan og bør Fællesskabets finansierings indsats 
betragtes som en erstatning for udgifter, som ellers skulle have været 
afholdt af medlemsstaterne under mindre tilfredsstillende forhold, 
hvad virkning og effektivitet angår. Det ville af samme grund være 
logisk at finansiere hele EUF over budgettet. 
3.2. I den seneste periode har Fællesskabets interne indsats især været 
koncentreret om gennemførelsen af Fællesakten og etableringen af det 
indre marked. I de kommende år vil der blive lagt særlig vægt på 
foranstaltninger, der har til formål at øge effektiviteten af det 
indre marked (fremme af de transeuropæiske net) og at styrke virk­
somhedernes konkurrenceevne og omlægningerne i industrien (forskning 
og teknologisk udvikling samt uddannelse). 
I en række tilfælde vil Fællesskabet kunne intervenere gennem vedta­
gelse af bestemmelser (f.eks. fastsættelse af fælles miljønormer og 
udarbejdelse af en vejledende plan for de transeuropæiske net). Hvis 
en intervention over Fællesskabets budget er nødvendig, vil den være 
kendetegnet ved følgende tre karakteristika: 
- En logisk følge af, at en udgift afholdes på fællesskabsplan, er, at 
den i det mindste delvis træder i stedet for en national udgift. Som 
en følge heraf bør der lige fra starten foretages en nøje teknisk og 
finansiel koordinering af Fællesskabets programmer og de nationale 
programmer. 
- Beslutningen om en fællesskabsfinansiering bør træffes på grundlag 
af et kriterium om, at interventionen skal have betydning for hele 
Fællesskabet. Hvis gennemførelsen af en politik har betydning for 
samhørigheden, skal der nøje gøres rede herfor, bl.a. med hensyn til 
finansier ingen. 
- Hensigten med en budget intervent ion er således oftest af vejledende 
art. Dette indebærer, at der snarere anvendes redskaber med en 
fremmende eller igangsættende virkning end egentlig samfinansiering 
(gennemfør Iighedsundersøgelser, demonstrat ionsprojekter, rentegodt­
gørelser, lånegarantier). 
- 16 -
III. BUDGETOPLYSNINGER OG ØKONOMISKE HYPOTESER 
1. Grundlag: de finansielle overslag for 1992 
Grundlaget for udarbejdelse af den nye finansielle ramme er de gældende 
finansielle overslag, som blev ændret I februar 1992 for at tilgodese de 
behov, som ikke var omfattet af det vedtagne budget. Som en følge heraf bør 
budgettet for 1992 ændres gennem vedtagelse af et tillægs- og ændrings­
budget, som bringer forpligtelsesbevillingerne op på 66 592 mio. ECU og 
betalingsbevillingerne op på 63 241 mio. ECU, dvs. henholdsvis 1,21% og 
1,15% af BNI. Dette bevirker, at der i 1992 vil blive en uudnyttet margen 
på 0,05% i forhold til loftet for de egne indtægter på 1,20% af BNI. 
2. Forhold, der skal tages i betragtning efter 1992 
På to områder er to tidligere beslutninger afgørende for størrelsen af bud­
getbevillingerne efter 1992. 
2.1. Strukturfonde 
Beslutningen om, at strukturfondenes midler skal være fordoblet i 1993 
i forhold til 1987, indebærer, at grundbevillingerne for 1993 skal 
være på 18 753 mio. ECU i 1992-prlser. Dette beløb omfatter bevillin­
gerne til den østlige del af Tyskland i overensstemmelse med den ænd­
ring af de finansielle overslag, der blev vedtaget i december 1990. 
Til grundbevillingerne under den nye finansielle ramme skal føjes 
overførslerne i henhold til punkt 10 og 11 i den gældende aftale af 
ikke-anvendte bevillinger fra 1990 (budgetmyndigheden har allerede 
besluttet at overføre 193 mio. ECU) og fra 1991 (350 mio. ECU ifølge 
et første skøn foretaget af Kommissionen) samt de bevillinger, der er 
nødvendige for en fortsættelse af støtteprogrammer og tekniske bi­
standsprogrammer. Der bør desuden til budgetproceduren for 1993 være 
en yderligere margen dels til finansiering af programmer til fordel 
for afsides beliggende regioner (POSE I DOM, POSE IMA og POSE ICAN), dels 
til integrering i strukturfondene af strukturelle foranstaltninger på 
fiskeriområdet. 
Der kan først senere tages stilling til følgende to beløb: 
- eventuel overførsel af de ikke-anvendte bevillinger i regnskabsåret 
1992. 
- bevilling af eventuelle yderligere beløb som kompensation for en 
uforudset inflation i den forløbne periode, der under hensyntagen 
til de udligninger, der allerede har fundet sted. Formålet er at nå 
frem ti I en fordobling af strukturfondenes midler til den fastsatte 
frist og efter den oprindelige plan. 
Disse beløb skal trækkes fra den disponible margen under loftet for de 
egne indtægter. 
17 -
2.2. Rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling 
På nuværende tidspunkt skønnes et beløb på 5,7 mia. ECU at være nød­
vendigt til det tredje rammeprogram for hele perioden mellem 1990 og 
1994. Rådet har afsat et beløb på 2,5 mia. ECU til de første år. Det 
vil således være nødvendigt med en bevilling på 3,2 mia. ECU for 1993 
og 1994, hvortil der efter en revurdering af programmet sandsynligvis 
skal føjes et yderligere beløb for disse to år. 
3. De grundlæggende økonomiske hypoteser for perioden 1993-1997 
Udarbejdelsen af den nye finansielle ramme er baseret på en hypotese om, at 
den gennemsnitlige vækstrate i Fællesskabets BNI på årsbasis vil være på 
2,5% i faste priser i perioden 1993-1997. Hypotesen er fastsat på grundlag 
af de mellemfristede økonomiske prognoser, som Kommissionen har udarbejdet. 
Prognoserne vedrører bl.a. nationalbudgetterne for 1992-93 og de mellem­
fristede scenarier for gennemførelse af økonomisk konvergens inden 1995, 
der blev udarbejdet i forbindelse med Den Økonomiske Årsberetning for 1991-
92. 
Disse prognoser viser, at der efter den nuværende opbremsning vil komme 
gang i den økonomiske vækst, og at den vil nærme sig den skønnede vækst på 
mellemlang sigt. For der er ikke blevet ændret ved de resultater, der blev 
opnået i firserne med hensyn til genetablering af de grundlæggende vækst­
faktorer. Væksten vil blive styrket af bl.a. det indre marked - selv om 
virkningerne af dets virkeliggørelse eventuelt først vil slå igennem senere 
end antaget i de oprindelige beregninger - og af en stigning i væksten i de 
østtyske delstater fra 1993. 
Eftersom der er en række usikre faktorer, som Især skyldes den økonomiske 
udvikling i den øvrige verden, bør man være forsigtig i udarbejdelsen af 
skøn og især basere sig på fæl iesskabsinterne faktorer og ikke regne med, 
at det internationale miljø i særlig grad vil være afgørende for en positiv 
udvikling. 
- 18 -
ANDEN DEL 
DE FINANSIELLE OVERSLAG 1993-1997(3) 
I. GENERELT OM DEN NYE FINANSIELLE RAMME 
1. Udviklingen i de samlede udgifter 
1.1. For at kunne fastlægge rammen for de finansielle overslag for den 
kommende femårsperiode har Kommissionen foretaget en analyse af den 
forventede udvikling i de forskellige fællesskabspolitikker på bag­
grund af Fællesskabets nye målsætninger, som blev fastslået af Det 
Europæiske Råd i Maastricht, og som er beskrevet i meddelelsen KOM(92) 
2000. 
Endvidere har Kommissionen taget hensyn til de begrænsninger i de 
offentlige udgifter i medlemsstaterne, der især vil gøre sig gældende 
i løbet af anden etape af Den Økonomiske og Monetære Union. De samme 
krav kommer til udtryk på EF-plan, bl.a. ved at nærhedsprincippet vil 
blive krævet nøje overholdt. 
Den nye ramme for de finansielle overslag skal ses på baggrund af 
Fællesskabets nuværende sammensætning. En udvidelse med nye medlems­
stater ville derfor - såfremt den skulle indtræffe inden 1997 - gøre 
det nødvendigt at ændre overslagene. Derimod forventes de finansielle 
forbindelser, der vil blive etableret mellem EF og EFTA-1 andene, som 
følge af etableringen af et europæisk økonomisk samarbejdsområde, ikke 
at nødvendiggøre ændringer af den foreslåede finansielle ramme. De 
pågældende foranstaltninger bør imidlertid komme klart til udtryk i 
Fællesskabets budget. 
Forslagene forudsætter ligeledes et uændret anvendelsesområde for det 
almindelige budget. En medtagelse af Den Europæiske Udviklingsfond 
(EUF) ville gøre det nødvendigt at fastsætte nye udgiftslofter og at 
anmode om tilsvarende yderligere budgetmidler. Der er imidlertid 
blevet taget hensyn til, at der skal være overensstemmelse mellem EF-
budgettet og udviklingen af en politik for lånoptagelse/långivning i 
henhold til retningslinjerne i meddeleisen KOM(92) 2000. De nye finan­
sielle overslag muliggør desuden, at der i det almindelige budget 
gradvis medtaget en række udgifter fra EKSF's driftsbudget (forskning, 
visse tilpasningsforanstaltninger, støtte til omstilling). 
1.2. Som i de i øjeblikket gældende finansielle overslag udtrykkes de 
angivne beløb for hvert udgiftsområde, eller underområde, i faste 
priser (1992-priser). 
(3) Alle beløbsangivelser i de nye finansielle overslag for 1993-1997 er i 
faste priser (1992-priser) 
- 19 -
De betegner et årligt udgiftsloft for forpligtelsesbevillinger. Et 
tilsvarende samlet loft er fastsat for betalingsbevillingerne på 
grundlag af et beregnet forhold, for hver udgiftskategori, mellem 
betalings- og forpligtelsesbevillinger, idet der er taget hensyn til, 
at det er nødvendigt at sikre en hensigtsmæssig udvikling af disse to 
former for bevillinger. 
Resultatet heraf er, for så vidt angår den nye foreslåede ramme for de 
finansielle overslag, at der i perioden 1993-97 i gennemsnit vil være 
et forhold mellem de samlede forpligtelsesbevillinger og betalingsbe­
villinger på 1,05. I de finansielle overslag, der rent faktisk blev 
anvendt fra 1988 til 1992, ændredes dette forhold gradvis i løbet af 
den pågældende periode fra 1,03 til lidt over 1,05. Denne stabilise­
ring af forholdet mellem de årlige forpligtelses- og betalingsbevil­
linger, skyldes bl.a. den automatik, der ligger i, at væksten i for­
pligtelsesbevillingerne har tendens til at stabilisere sig efter at 
være steget hastigt i begyndelsen. I øvrigt skal den nye finansielle 
ramme gøre det muligt at videreføre de forbedringer, der har kunnet 
konstateres siden 1988 i forbindelse med budgettets gennemførelse, 
dvs. et kortere tidsrum mellem indgåelse af forpligtelser og betaling, 
således at man undgår en for stor ophobning af uindfriede forplig­
telser samt opnår, at betalingsbevillingerne i højere grad forbruges. 
Den nye ramme omfatter ikke en opdeling af de samlede forpligtelses-
og betalingsbevillinger på obligatoriske og Ikke-obligatorI ske ud­
gifter. På nuværende stade er det budgetmyndigheden, der træffer 
beslutning om fordelingen mellem OU og I0U i forbindelse med dets 
fastsættelse af budgettet under overholdelse af lofterne for de 
forskellige udgiftsområder. 
For hvert år har der været en disponibel margen på 0,03% af BNI mellem 
loftet for egne indtægter og loftet for de nødvendige betalingsbevil­
linger. Denne margen har til formål at afbøde virkningerne af en 
eventuel lavere vækst end forventet og at gøre det muligt at foretage 
de ændringer af lofterne i de finansielle overslag, som måtte vise sig 
nødvendige. 
1.3. Den foreslåede nye finansielle ramme omfatter et samlet loft for for­
pligtelsesbevillingerne på 87 500 mio. ECU i 1997, dvs. 1,41% af BNI 
og en stigning på 5,6% i gennemsnit pr. år i forhold til 1992. Det 
tilsvarende loft for betalingsbevillinger er på 83 200 mio. ECU i 
1997, dvs. ca. 20 mia. ECU over loftet for 1992. Under hensyntagen til 
den tidligere nævnte revisionsmargen for ændringer på 0,03% bør loftet 
for Fællesskabets egne Indtægter i 1997 fastsættes til 1,37% af BNI. 
Der findes en tabel over de nye foreslåede finansielle overslag i 
slutningen af anden del. 
2. Fordelingen af udgifter efter udgiftsområde 
De ændringer, som det foreslås at foretage i de finansielle overslags 
nuværende struktur og i indholdet af de forskellige udgiftsområder, er 
begrundet i tre forhold. 
- 20 -
Formålet med de finansielle overslag er først og fremmest at sikre, at 
Fællesskabets udgifter udvikler sig hensigtsmæssigt i forhold til de 
vedtagne mål. Fordelingen af de samlede udgifter på udgiftsområderne 
må derfor ske i overensstemmelse med de generelle målsætninger for 
Fællesskabets politikker i den pågældende periode, således at loftet 
for hvert område bestemmes af udviklingen af udgifterne Inden for det 
pågældende område. 
Af effektivitetshensyn er det nødvendigt at bevare en tilstrækkelig 
fleksibilitet i budgetforvaltningen, og det bør derfor undgås at 
foretage en for rigoristisk opdeling af udgifterne. Ellers vil de 
finansielle overslag miste deres karakter af en global mellemfristet 
ramme og blive en slags flerårigt budget. Udgiftsområderne bør define­
res tilstrækkelig bredt, men også homogent, når det gælder arten af og 
forvaltningsmetoderne for de finansielle instrumenter, de omfatter. 
Endelig er der megen usikkerhed, især hvad angår foranstaltningerne 
over for tredjelande, omkring udviklingen på mellemlang sigt inden for 
visse kategorier af udgifter, og den uforudsigelighed, som Fællesska­
bet må være indstillet på, nødvendiggør, at der må fastsættes en pas­
sende margen, dog stadigvæk under overholdelse af budgetdisciplinen. 
Den nye ramme for de finansielle overslag bør omfatte følgende seks 
hovedudg i ftsområder: 
1. Den fælles landbrugspolitik 
2. Strukturforanstaltninger for økonomisk og social samhørighed 
3. Interne politikker af horisontal karakter 
4. Foranstaltninger over for tredjelande 
5. Institutionernes administrative udgifter 
6. Reserver til uforudsete udgifter 
Den foreslåede opdeling bygger i vid udstrækning på de finansielle 
overslag for 1988-1992. Bortset fra forskellige omlægninger inden for 
visse udgiftsområder, er de vigtigste ændringer opsplitningen af det 
tidligere udgiftsområde 4 "andre politikker" i to adskilte udgifts­
områder nemlig interne politikker (nyt område 3) og foranstaltninger 
over for tredjelande (nyt område 4) og fjernelsen af det tidligere 
udgiftsområde 3 "politikker med flerårig tildeling". Samtidig skal 
forskning medtages i de interne politikker, og udgiftsområde 6 
"reserve" skal udvides, så der ud over den monetære landbrugsreserve 
også er en reserve til uforudsete udgifter til foranstaltninger over 
for tredjelande. 
På grund af opsplitningen af det nuværende udgiftsområde "andre poli­
tikker" og indholdet af det nye område "interne politikker" forekommer 
det ikke længere at være nødvendigt at fastsætte et under loft for de 
ikke-obligatori ske udgifter, idet det nye udgiftsområde 3 kun vil om­
fatte ikke-obligatoriske udgifter, med undtagelse af visse udgifter 
(under 160 mio. ECU i 1992) inden for landbrugs-, fiskeri- og indu­
striområdet (Eureka-sekretariatet), som i øvrigt vil kunne omklasseres 
til ikke-obligatoriske udgifter. 
- 21 -
Opdelingen inden for de finansielle overslag, som hovedsagelig er et 
instrument til budgetdisciplin, har ikke til formål at klassificere de 
forskellige fællesskabsforanstaltninger efter deres funktion. Den 
samme foranstaltning kan, på grund af de elementer, der indgår i den, 
henhøre under flere forskellige udgiftsområder. F.eks. henhører EF-
foranstaltningerne på Industriområdet både under forskning og tekno­
logisk udvikling og Den Europæiske Socialfond. På samme måde vil 
foranstaltninger i forbindelse med de transeuropæiske net, miljø og 
fiskeri skulle benytte sig af finansielle instrumenter, der er om­
fattet af forskellige udgiftsområder. 
II. LANDBRUGSUDGIFTER 
I betragtning af den foreslåede reform bør samtlige udgifter til den fælles 
landbrugspolitik samles under et enkelt udgiftsområde. Udviklingen i loftet 
for dette område bør ske i overensstemmelse med den retningslinje for land­
brugsudgifterne, som blev fastlagt i 1988, dog med den nødvendige ajour­
før ing. 
1. Det vil fortsat være nødvendigt at fastholde landbrugsretningslinjen 
Selv om den foreslåede reform vil gøre det lettere at styre og at 
forudse udviklingen i udgifterne, vil landbrugsretningslinjen dog 
fortsat blive fulgt. De traditionelle støttemekanismer vil fortsat 
være i kraft i en vis periode, hvorved udgifterne stadig vil være 
påvirkelige af eksterne faktorer, dog i mindre omfang. Endvidere er 
det ikke alle fælles markedsordninger, der er omfattet af reformen. 
En fortsat nedsættelse af landbrugsudgifterne relativt udtrykt er 
stadig en politisk målsætning, som kommer til udtryk gennem det 
vedtagne loft for stigningen i udgifterne, som kun må udgøre 74% af 
stigningen i BNI. Til gengæld giver fastholdelsen af retningslinjen de 
støtteberettigede garanti for, at reformen ikke medfører en nedgang i 
den samlede støtte til landbruget. 
2. Anvendelsesområde for landbrugsretningslinjen 
a) Landbrugsretningslinjen skal gælde for alle udgifter i forbindelse 
med den ændrede fælles landbrugspolitik: 
- udgifter til markedspolitikker, herunder den del, der udgøres af 
udgifter til nedlæggelse af agerjord, og som i øjeblikket findes 
under udgiftsområde 2 i de finansielle overslag; denne udgifts-
kategori er et af de vigtige elementer i forslagene til reform 
gældende for hovedafgrøderne-, 
-udgifter til ledsageforanstaltinger (førtidspension, miljø, til­
plantning med skov), herunder udgifter i forbindelse med tilsva­
rende foranstaltninger, der i øjeblikket er omfattet af struk­
turfondenes mål nr. 5a) (70 mio. ECU i 1992). 
22 -
Retningslinjen skal endvidere gælde for: 
-Udgifter under garantifonden for fiskeri (nuværende udgiftsom­
råde 4). 
-Udgifter til indkomststøtte, som i øjeblikket figurerer under 
udgiftsområde 2 i de finansielle overslag, og som blev vedtaget 
i 1988 som en ledsageforanstaltning til budgetdisciplinen på 
landbrugsområdet. Der er fastsat et maksimumsbeløb (300 m lo. 
ECU) indtil 1992. Imidlertid er bevillingerne på 1992-budgettet 
kun på 100 mio. ECU, og udnyttelsen i 1991 var ringe (4 mio. 
ECU). Denne foranstaltning vil gradvis forsvinde, i det mindste 
i sin nuværende form, fra 1993. 
b) Derimod gælder retningslinjen ikke for følgende kategorier af 
udgifter: 
-De øvrige landbrugsforanstaltninger (bekæmpelse af sygdomme, 
information og kontrol, det Indre marked for landbrugsvarer 
m.v.), som i øjeblikket henhører under udgiftsområde 4 i de 
finansielle overslag, og som hovedsagelig er rettet mod 
driften af det indre marked på landbrugsområdet. Udgifterne 
hertil skal forblive under samme område som de interne poli­
tikker af horisontal karakter. 
- Den monetære reserve for landbruget 
Den monetære reserve for landbrugsområdet kunne reduceres til 
500 mio. ECU fra 1995, når reformen af den fælles landbrugspo­
litik sættes i kraft, idet udgiftens følsomhed over for de 
eventuelle svingninger i dollarkursen på dette tidspunkt vil 
være langt mindre. Betingelserne for anvendelse af denne 
reserve bør forblive de samme, men det fribeløb, der er fast­
sat i forbindelse med adgangen til denne reserve, vil kunne 
nedsættes til 200 mio. ECU. 
Denne reserve bør udgøre et særskilt underområde under område 
6 "Reserver til uforudsete udgifter". 
- Foranstaltningerne under EUGFL's Udviklingssektion, som i øje­
blikket henhører under mål nr. 5 a) (moderniser ingsforansta11-
ninger, kompensationer og etableringsstøtte til unge landbru­
gere). 
3. En forøgelse af I andbrugsretningsIInjen 
Det fremgår af overslaget over udgifter til reformen af den fælles 
landbrugspolitik for perloden 1993-1997, at det som følge af reformens 
forskellige elementer vil være nødvendigt at tilpasse retningslinjen. 
En forøgelse af retningslinjen på 1,5 mia. ECU bør foretages ved 
reformens iværksættelse, dvs. i 1994. Dette beløb svarer i øvrigt til 
de anslåede omkostninger ved Tysklands forening. 
- 23 -
III. STRUKTURFORANSTALTNINGER VEDRØRENDE ØKONOMISK OG SOCIAL SAMHØRIGHED 
1. En øget fællesskabsindsats 
I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Maastricht 
skal den foreslåede styrkelse af samhørighedsforanstaltningerne ske med 
anvendelse af to typer instrumenter, nemlig strukturfondene og den nye 
Samhør i ghedsfond. 
Disse to typer instrumenter bør opføres under samme udgiftsområde i de 
finansielle overslag, selv om deres midler må være adskilte, da kriterierne 
for deres anvendelse er forskellige. 
Det samlede beløb til strukturforanstaltninger og den foreslåede fordeling 
mellem de to typer instrumenter bør afspejle følgende betragtninger: 
der bør sikres en vækst på 2/3 i midlerne til områderne under mål nr. 
1 og dermed en større koncentration af midlerne fra strukturfondene 
t i I disse områder ; 
de fire mindst velstående medlemsstater (Grækenland, Spanien, Irland 
og Portugal) bør tilsammen i 1997 - via Samhørighedsfonden og støtten 
fra strukturfondene i henhold til mål nr. 1 - modtage det dobbelte af, 
hvad de modtager i 1992 i henhold til mål nr. 1 (basistildeling); 
hvad angår fjernt beliggende områder, som har mangeartede problemer 
netop på grund af deres afsides beliggenhed (og som er omfattet af 
POSE I DOM, POSE IMA, POSE ICAN), bør der også ske en fordobling af 
støtten fra strukturfondene; 
foranstaltningerne under strukturfondene med henblik på de øvrige mål, 
og de tilhørende midler, bør omdefineres, bl.a. under hensyntagen til 
behovet for en bedre støtte til industrielle omlægninger og udvikling 
af produktionssystemer og for at sikre sammenhængen mellem foran­
staltningerne inden for det nuværende mål nr. 5 a) og ledsageforan­
staltningerne til den ændrede landbrugspolitik; 
Fællesskabets initiativprogrammer bør styrkes kraftigt, og der bør 
hertil afsættes et beløb svarende til ca. 15% af strukturfondene. 
Fællesskabets initiativprogrammer bør være koncentreret om en række 
udvalgte områder; 
strukturforanstaltningerne på fiskeriområdet bør medtages i den sam­
lede tildeling til strukturfondene. 
2. Tildelingen af midler til samhørighedspolitikkerne 
Den samlede tildeling til samhørighedspolitikkerne bør øges til 29 300 mio. 
ECU i 1997. 
- 24 -
2.1. Strukturfondene 
Med denne stigning som ramme vil midlerne til strukturfondene blive 
øget med 58%. 
a) Stigningen bør først og fremmest anvendes til støtte til regioner 
under det nuværende mål nr. 1 (fremme af udviklingen og struktur­
tilpasningen I de tilbagestående regioner), som fortsat vil blive 
defineret efter de nuværende kriterier, og som fra 1994 udvides 
til også at omfatte de østtyske delstater. Strukturfondenes midler 
til denne målsætning bør stige med 2/3 og øges til ca. 18 400 m lo. 
ECU i 1997 mod de 11 000 mio. ECU, som er basistildeling i 1992 
(inkl. det tidligere DDR). 
Denne større koncentration af strukturfondsmidler om mål nr. 1 
(ca. 70% af den samlede tildeling i 1997) bør ledsages af en 
større fleksibilitet med hensyn til tildelingens omfang og kri­
terier for at kunne modtage støtte. 
b) Hvad angår de nuværende målsætninger nr. 2, 3, 4 og 5 b) (herun­
der foranstaltninger af type 5 a) i regioner under mål 5 b)) samt 
det nye mål vedrørende strukturudgifter på fiskeriområdet, bør 
tildelingen øges fra 5 070 mio. ECU i 1992 til 7 600 mio. ECU i 
1997, dvs. en stigning på 50%. Planlægningsperioden for disse for­
anstaltninger bør være den samme. 
Disse midler bør anvendes ti I en udvidelse af støtten til følgende 
fire målsætninger: 
- Det nuværende mål nr. 2 videreføres (omstilling i regioner med 
industriel tilbagegang). 
- De nuværende mål nr. 3 og 4 (bekæmpelse af langtidsledighed og 
fremme af erhvervsmæssig integrering af unge) omdefineres. 
Interventioner på dette område, som bør foretages i Socialfon­
dens regi, bør være koncentreret om tre beskæftigelsesmæssige 
aspekter: 
. bekæmpelse af langtidsledighed og erhvervsmæssig integrering 
af unge, i hele Fællesskabet; 
. horisontale foranstaltninger til fordel for personer, der er 
udelukket fra arbejdsmarkedet, og som er berørt af foranstalt­
ninger til erhvervsmæssig integration; 
. ny, stor indsats, omfattende hele Fællesskabet, til fordel for 
uddannelse og erhvervsmæssig omstilling, der tager sigte på at 
foregribe de industrielle og teknologiske ændringer og at 
udvikle produktionssystemerne. 
-Mål nr. 5 b) udbygges. Kriterierne for udvælgelse af støtte­
berettigede regioner kan dog gøres mere fleksible, og foran­
staltningerne kan være mere varierede. 
- 25 -
-Strukturforanstaltningerne på fiskeriområdet, som i Øjeblikket 
henhører under udgiftsområde 4 i de finansielle overslag, inte­
greres i strukturfondene som et nyt mål nr. 6. Det drejer sig 
bI.a. om : 
. at forbedre og tilpasse fiskeri og akvakultur, 
. at forbedre betingelserne for forarbejdning og markedsføring 
af fiskeri- og akvakulturprodukter, 
. at udvikle socio-Økonom i ske ledsageforanstaltninger til om­
stilling af områder, der er afhængige af fiskeri. 
c) Hvad angår det nuværende mål nr. 5 a) (tilpasning af landbrugs­
strukturerne i hele Fællesskabet), vil visse foranstaltninger 
blive integreret i ledsageforanstaltningerne til den reformerede 
fælles landbrugspolitik (70 mio. ECU). Andre vil blive videreført 
og eventuelt tilpasset med henblik på at sikre en bedre sammenhæng 
med reformen (graduering, planlægning, partnerskab). 
Når det bliver muligt at vurdere virkningerne af reformen af den 
fælles landbrugspolitik, bør det ligeledes overvejes, hvorvidt 
visse af disse foranstaltninger kan henføres under landbrugsret-
ningslinjen. I forbindelse hermed bør det undersøges, om det vil 
være hensigtsmæssigt at oprette et særligt instrument til udvik­
ling af landdistrikter, som til sin tid kan afløse EUGFL's 
Udviklingssekt ion. 
Bortset fra områderne under mål nr. 1 og 5 b), bør der forudses en 
vis tilbagegang i foranstaltningerne med henblik på markedsføring 
og forarbejdning. 
Kompensationsbeløbene og etableringsstøtten til unge landbrugere 
fastholdes, angivet i faktiske priser, på 1992-niveauet. 
I alt vil beløbet til foranstaltninger af type 5 a), ekskl. områ­
der under mål nr. 1 og 5 b), udgøre ca. 500 mio. ECU i 1997. 
d) Midlerne til overgangsforanstaltninger og nyskabende foranstalt­
ninger og til støtteprogrammer fastholdes på deres nuværende 
niveau på ca. 300 mio. ECU. 
2.2. Samhør ighedsfonden 
I overensstemmelse med de beslutninger, der blev vedtaget af Det Euro­
pæiske Råd på mødet i Maastricht, har Samhørighedsfonden til formål at 
yde finansielle bidrag fra Fællesskabet til medlemsstater, hvis BNI 
pr. indbygger ligger på under 90% af EF-gennemsnittet. Støtten fra 
Samhørighedsfonden skal hjælpe disse medlemsstater til at afholde 
omkostningerne i forbindelse med gennemførelse af EF-beslutningerne på 
miljøområdet (projekter, der tager sigte på at bringe forholdene i de 
pågældende lande i overensstemmelse med fællesskabsnormerne) og i 
forbindelse med etablering af transportinfrastruktur (projekter af 
betydning for Fællesskabet, som indgår i de vejledende planer for de 
transeuropæiske net). 
- 26 
Modtagerlandenes adgang til midlerne fra fonden er betinget af, at der 
udfærdiges et program, der tager sigte på, at landene kan opfylde de 
betingelser for konvergens, bl.a. hvad angår offentligt underskud, og 
som overvåges af Fællesskabet som led i det multilaterale tilsyn. 
Støtteberettigede projekter vil være sådanne, som opfylder kriterierne 
inden for de pågældende to områder. 
Fællesskabsfinansieringen bør være forholdsvis høj (85-90%), og der 
bør udbetales store forskud i årlige trancher. 
I betragtning af, at det er nødvendigt snarest muligt at støtte mod­
tagerlandenes konvergensbestræbelser, bør Samhørighedsfonden etableres 
allerede i 1993 med en første årlig tildeling på 1 500 mio. ECU, der 
gradvis øges til 2 500 mio. ECU i 1997. 
Der vil ikke på forhånd blive foretaget nogen opdeling af disse midler 
på transportinfrastruktur og foranstaltninger inden for miljøområdet. 
På baggrund af de planlagte projekter vil Kommissionen tilstræbe at 
sikre en passende ligevægt. 
IV. INTERNE POLITIKKER AF HORISONTAL KARAKTER 
Det foreslås at samle de interne politikker, der anvendes horisontalt på 
hele Fællesskabet under samme udgiftsområde, dvs.: 
forskning og teknologisk udvikling, hvor tildelingen inden for ud­
giftsområdets loft bør være vejledende for fastsættelsen af lofterne 
for rammeprogrammerne; 
de øvrige interne politikker, med undtagelse af dem, der vedrører 
samhør ighedsforanstaltninger. 
1. Forskning og teknologisk udvikling (FTU) 
1.1. En ny strategi for FTU-politIkken 
Kommissionen foreslår, at der gradvis indføres en ny strategi i FTU-
pol i tikken, som i højere grad bør orienteres imod virksomhedernes 
behov og en styrkelse af Fællesskabets konkurrenceevne. 
Som støtte for de foranstaltninger, der er iværksat under det 3. 
rammeprogram, og som kun tager sigte på et begrænset antal temaer, 
svarende til klart fastlagte målsætninger, vil der blive indført en ny 
strategi. Denne består i, at der på grundlag af en analyse af indu­
striens behov og dennes initiativer opstilles en række programmer, der 
omfatter flere fagområder, og er koncentreret om de teknologier, der 
er væsentlige for de områder af industrien, der søges fremmet. Disse 
projekter udvælges på grundlag af fire hovedkriterier: 
- 27 -
- nærhedsprincippet: projektets omfang og nødvendigheden af et 
samarbejde inden for EF med henblik på at bringe virksomhedernes 
konkurrenceevne på højde med betingelserne på verdensmarkedet; 
- fælles interesse: programmer af fælles interesse for alle medlems­
stater og for industrien; 
- EF-industrlens evne til at vurdere og styre programmernes gennem­
førelse; 
- udbredelse af teknologi til det størst mulige antal virksomheder. 
1.2. Finansielle virkninger 
I 1993 og 1994 vil størsteparten af budgetmidlerne til FTU gå til 
videreførelse og udbygning af det 3. rammeprogram. Men allerede i 
løbet af disse to år bør en betydelig del af de yderligere midler, 
hvis anvendelse forudsætter en midtvejsundersøgelse af rammeprogram­
met, anvendes til de teknologier, der anses som væsentlige for de 
områder af industrien, der ønskes fremmet. Denne andel bør øges 
betydeligt i løbet af perioden 1994-1997. EF's samlede udgifter til 
FTU bør i 1997 nå op på ca. 4,2 mia. ECU mod 2,45 mi a. I 1992, dvs. 
næsten 5% af EF-budgettet. Over per loden 1992-1997 bør støtten til FTU 
således årligt stige med 11,5%. I overensstemmelse med Traktaten, som 
fastsætter, at alle forskningsudgifter skal medtages i rammeprogram­
met, bør tredje Iandsaspekterne I forbindelse med forskningspolitikken 
indgå i rammeprogrammet. 
I overensstemmelse med bestemmelserne i den nye traktat vil der blive 
fastsat et loft for EF's udgifter til FTU ved vedtagelsen af rammepro­
grammerne. Det forekommer således hverken nødvendigt eller hensigts­
mæssigt at indføre et særligt underområde i de nye finansielle over­
slag for denne type udgifter. Til gengæld må der i den nye finansielle 
ramme tages højde for gennemførelsen af forskningsprogrammerne. Det 
foreslås derfor, at man i en note under udgiftsområdet "Interne poli­
tikker" angiver dels den forventede beløbsramme for forskningsudgif­
ter, dels at de tre institutioner forpligter sig til at betragte disse 
beløb som retningsgivende for forskningsrammeprogrammet. 
2. De Øvrige interne politikker 
I løbet af de kommende år bør EF's indsats på disse områder koncentre­
res om tre typer foranstaltninger. 
2.1. De transeuropæiske net 
I henhold til de nye bestemmelser i Traktaten bidrager Fælles­
skabet til oprettelse og udvikling af transeuropæiske net på 
- 28 -
transport-, telekommunikations- og energi infrastrukturområdet. 
Fællesskabets indsats tager sigte på at fremme mulighederne for 
forbindelse og samarbejde mellem de nationale net og på at øge 
mulighederne for adgang til disse net, idet det er nødvendigt at 
skabe forbindelse mellem på den ene side øområder, indlandsom­
råder og randområder og på den anden side Fællesskabets centrale 
områder. 
Bortset fra EF-støtten fra Samhørighedsfonden til transportin­
frastruktur og støtten fra strukturfondene, som af grunde, der 
skyldes regionaludviklingen, kan vedrøre visse dele af disse 
net, bør EF-støtten kun spille en underordnet og opmuntrende 
rolle, og bortset fra visse særlige tilfælde bør den ydes efter 
følgende to modeller: 
-bidrag til feasibiI i ty-undersøgelser på grundlag af vedtagne 
vejledende planer og projekter, der er godkendt som værende af 
betydning for Fællesskabet; 
- ydelse, på grundlag af undersøgelser af de enkelte tilfælde, 
af rentegodtgørelser og/eller lånegarantier. Denne støtte bør, 
under hensyntagen til projektets betydning for Fællesskabet, 
begrænses til, hvad der er nødvendigt for at opnå den renta­
bilitet, der er nødvendig for dets gennemførelse. 
Af de samlede midler, der afsættes til interne politikker, bør 
støtten til transeuropæiske net vejledende udgøre 900 mio. ECU i 
1997. 
På transportområdet vil vægten blive lagt på udvikling af net 
med højt serviceniveau (motorveje, højhastighedstog, lufttra­
fikkontrol). Der bør endvidere søges opnået en bedre kombination 
af de forskellige transportmåder for at sikre optimal udnyttelse 
af infrastrukturerne og beskyttelse af miljøet. 
På telekommunikationsområdet bør der gives en vis prioritet til 
etablering af sådanne administrâtlonsnet, som er nødvendige for, 
at det indre marked kan fungere. Det er desuden vigtigt at for­
bedre forbindelserne over grænserne mellem datanet og mellem de 
tjenesteintegrerede digitalnet og at tilskynde til opbygningen 
af et bredbåndsnet på EF-plan. 
På energiområdet vil etablering af og bedre indbyrdes forbin­
deise mellem elektricitetsnet og gasnet over hele området føre 
til en mere rationel udnyttelse af produktionskapaciteten og 
give større forsyningssikkerhed. 
2.2. Mi IJø 
Følgende tre aspekter bør indgå i EF's miljøpolitik: 
- 29 -
- Strukturfondene og Samhørighedsfonden, idet der kræves medfinan­
siering i de mindst velstillede medlemsstater, 
- eksterne forhold, idet visse miljøproblemer går ud over EF's terrl-
tor ium, 
- interne forhold, herunder iværksættelse af horisontale foranstalt­
ninger på EF-plan, som bl.a tager sigte på at sikre en varig ud­
vikl i ng. 
Kun det sidstnævnte aspekt medtages under udgiftsområdet for de in­
terne politikker. Fællesskabets indsats på dette område bør koncen­
treres om forebyggelse og fjernelse af årsagerne til miljøskader. 
Indsatsen vil først og fremmest bygge på anvendelse af lovbestemmelser 
eller afgiftsmæssige foranstaltninger. I overensstemmelse med princip­
pet om, at forureneren betaler, bør udgifterne via EF-budgettet be­
grænses til: 
- at foretage undersøgelser og indsamle de oplysninger, der er nød­
vendige for forberedelsen af de lovbestemmelser, der foreslås af 
Kommissionen, specielt via Det Europæiske Miljøagentur; 
- at sikre sammenhængen mellem dette lovgivningsarbejde og de øvrige 
fæ I IesskabspoI i t i kker; 
- at fremme anvendelsen af denne lovgivning (ved hjælp af faglig 
bistand, bevidstgørelse og pilot- og demonstrationsprojekter). 
Disse foranstaltninger bør især finansieres gennem LIFE-programmet, 
som bør erstatte en række andre programmer (MEDSPA, NORSPA, ACNAT, 
HABITAT) for at øge effektiviteten af Fællesskabets indsats. 
2.3. De interne ledsagepolitikker i EF-integrationen 
Bortset fra foranstaltningerne under Samhørighedsfonden og de foran­
staltninger, der har til formål direkte at styrke Fællesskabets kon­
kurrenceevne, bør Fællesskabets indsats, for så vidt angår de øvrige 
interne politikker, bi.a. på det budgetmæssige område, gennemføres 
under nøje overholdelse af nærhedsprincippet og med størst mulig 
effektivitet for øje. 
Under disse omstændigheder bør Fællesskabets foranstaltninger falde i 
to grupper: 
a) Den første kategori af foranstaltninger skal gøre de muligt at 
sikre, at de forskellige dele af det indre marked fungerer, og at 
der gennemføres kontrolforanstaltninger på følgende områder: be­
kæmpelse af sygdomme, sundhedsmæssig kontrol inden for landbrugs-
fødevareområdet, tilsyn med fiskeri, anvendelse af EF-bestemmel-
serne inden for energi- og transportsektoren, herunder sikker­
hedsforanstaltninger, forbrugerbeskyttelse, standardisering osv. 
- 30 -
Disse udgifter vil til en vis grad være permanente og bør holdes 
på et forholdsvis stabilt niveau. Der kan dog forudses en række 
nye foranstaltninger (EF-varemærkeagentur, lægemiddelagentur 
m.v. ). 
b) Den anden gruppe af foranstaltninger har en bredere målsætning end 
blot det indre markeds funktion, og disse foranstaltninger bør 
ligeledes være til støtte for bestræbelserne på at øge samhørig­
heden og konkurrenceevnen. For disse foranstaltningers vedkommende 
bør der anvendes en mere selektiv fremgangsmåde og i højere grad 
tages hensyn til Fællesskabets hovedmålsætninger. 
- Overlapninger bør undgås. F.eks. bør foranstaltninger, der tager 
sigte på regionaludvikling, finansieres gennem samhør ighedsin­
strumenterne, dog under hensyntagen til bestemmelserne i artikel 
130 B. Forskning og teknologisk udvikling bør i budgetmæssig 
henseende høre ind under rammeprogrammet. Støtte til tredjelan­
de, også hvor der er tale om sektorbestemt støtte, bør princi­
pielt finansieres med de midler, der er afsat til foranstalt­
ninger over for tredjelande, for så vidt som denne støtte har 
karakter af bistand til modtagerne. 
- Fastsættelsen af, hvor store midler der skal anvendes til disse 
foranstaltninger, bør ske på grundlag af en overordnet priori­
tering. Det er imidlertid vigtigt ikke på forhånd at disponere 
for fast, da de foranstaltninger, der skal gennemføres må kunne 
fornyes, og der må kunne vedtages nye retningslinjer på grundlag 
af de opnåede resultater. Med disse forbehold bør EF's foran­
staltninger hovedsagelig omfatte følgende områder: 
* videreførelse af kulturelle foranstaltninger, indsamling og 
udnyttelse af statistiske oplysninger, 
* etablering af informations- og samarbejdsnet for bl.a. små og 
mellemstore virksomheder; 
* foranstaltningerne på det sociale område skal fortrinsvis være 
støtteaktioner til fordel for foranstaltningerne under ESF til 
fremme af uddannelse og beskæftigelse, (f.eks. mere indgående 
analyser af beskæftigelsesproblemer (sektorbestemte aspekter 
eller faktorer i forbindelse med udelukkelse fra arbejdsmar­
kedet), problemer i forbindelse med indvandring), ordninger 
til social sikring, sundhed og arbejdstagernes sikkerhed på 
arbejdspladsen. Desuden bør der lægges særlig vægt på støtte i 
forbindelse med den sociale dialog og på gennemførelsen af de 
nye programmer på sundhedsområdet, der skal iværksættes i 
henhold til Traktatens nye bestemmelser; 
- 31 -
* udbygning af informations- og kommunlkationsforanstaltninger 
rettet mod den den brede offentlighed og af audio-visuel le 
foranstaltninger (udbygning af MED IA-programmet og fremme af 
programmer, der tager sigte på indførelsen af højopløsnings-
tv); 
* på området udvikling af menneskelige ressourcer bør der ske en 
videreudvikling af de programmer, der er iværksat inden for 
undervisning og faglig uddannelse, så snart de pågældende 
foranstaltninger har vist sig at være effektive katalysatorer 
for tilsvarende foranstaltninger på nationalt plan. Der bør 
udvikles nye programmer for uddannelsessystemer, der er I 
stand til at forbedre udbredelsen og udnyttelsen af nye tek­
nologier. 
2.4. Det samlede beløb til interne politikker 
På grundlag af ovenstående retningslinjer bør de samlede midler, der 
afsættes til forskning og teknologisk udvikling samt til instrumentet 
for "transeuropæiske net", udgøre et beløb på lidt over 5 mia. ECU for 
t i den frem t i I 1997. 
I løbet af perioden 1988-1992 udviste udgifterne ti I de øvrige interne 
politikker en betydelig stigning (ca. en fordobling) i forbindelse med 
gennemførelsen af det indre marked. Virkeliggørelsen af dette mål ved 
udløbet af 1992, søgningen efter en større sammenhæng og en stærkere 
koncentration af støtten og en nøjere overholdelse af nærhedsprincip­
pet skulle kunne medføre en lavere stigningstakt for disse udgifter i 
løbet af den kommende periode, således at stigningen kan blive ca. 5% 
om året. 
Under disse omstændigheder vil loftet for udgiftsområdet "interne 
politikker" kunne fastsættes til 6,9 mia. ECU i 1997. 
V. FÆLLESSKABETS FORANSTALTNINGER OVER FOR TREDJELANDE 
Fællesskabet bør afsætte de midler, der er nødvendige for, at det kan 
varetage sit stigende ansvar i den nye internationale kontekst. Men de mål, 
det sætter sig, skal være realistiske. Så i hvert enkelt tilfælde må valget 
af interventionsmetode og støttens størreise afstemmes efter behovet i de 
berørte tredjelande og de udenrigspolitiske prioriteringer. 
På grund af det omfang, som Fællesskabets foranstaltninger over for tredje­
lande har taget, foreslår Kommissionen, at udgifterne hertil samles under 
et særskilt udgiftsområde (nyt udgiftsområde nr. 4). Dette udgiftsområde 
skul le omfatte: 
de nuværende politikker for samarbejde og finansiel bistand, som 
finansieres over Fællesskabets budget. Disse politikker bør styrkes -
og eventuelt udvides, hvis der opstår nye situationer - og gennem 
- 32 -
egnede instrumenter bør det være muligt at sikre deres videre forløb i 
en rytme, der er afpasset efter det geografiske målområde. 
normalt de eksterne dele af de EF-politikker, som også har betydning 
på internt plan (bl.a. miljø og fiskeri). 
Det ville dog ikke på nuværende tidspunkt være muligt at samle alle Fæl­
lesskabets foranstaltninger over for tredjelande under et sådant udgiftsom­
råde. Bl.a. skal der tages hensyn til, at visse udgifter til disse foran­
staltninger ikke kan forudses. Derfor omfattes Fællesskabets foranstalt­
ninger over for tredjelande også af: 
den nye reserve beregnet til ekstraordinære udgifter i forbindelse med 
foranstaltninger over for tredjelande (udgiftsområde nr. 6), herunder 
humanitær bistand og fødevarehjælp i katastrofetilfælde, iværksættelse 
af punktuelle foranstaltninger og anvendelse af budgetgarantien for 
långivnings- og/eller låntagnlngstransaktioner. De nærmere bestem­
melser herfor er beskrevet i del fire i denne meddelelse. 
Den Europæiske Udviklingsfond (EUF), som - i det mindste indtil den 
kommende omstrukturering - ikke er omfattet af det almindelige budget. 
Når den inkorporeres i budgettet, hvilket skal ske inden 1997, vil det 
være nødvendigt at foretage en tilsvarende forhøjelse af loftet over 
de egne indtægter. 
Det vil i lighed med, hvad man har gjort tidligere, desuden være muligt at 
benytte revisionsmargenen (på ca. 1,8 mia. ECU i 1997) til bl.a. at imødegå 
nye si tuat ioner. 
1. Fortsættelse og videreudvikling af de nuværende foranstaltninger over 
for tredjelande 
1.1 Forbindelserne ti I de central- og østeuropæiske lande 
Der kræves i denne sammenhæng en ganske særlig indsats fra Fælles­
skabets side på grund af disse landes beliggenhed i Fællesskabets 
umiddelbare nærhed, arten af de økonomiske problemer, de står over 
for, og behovet for at sikre stabiliteten i Europa efter de politiske 
omvæltninger. Der vil blive iværksat eller indgået såkaldte "Europa­
aftaler" med landene i Central- og Østeuropa. Fællesskabets nuværende 
støtte vil blive fortsat inden for rammerne af disse aftaler, samtidig 
med at den vil blive tilpasset efter behovene. Den tekniske og økono­
miske bistand (af PHARE-typen) bør fortsat ikke blot være Fællesska­
bets foretrukne interventionsredskab, men også tegne sig for hovedpar­
ten af den budgetfi nans lerede støtte. Den kunne dog suppleres med 
støtte til de tilpasningsprogrammer af strukturel og makroøkonomisk 
art, der gennemføres i disse lande. Ansvaret for iværksættelsen af 
disse programmer påhviler imidlertid først og fremmest de interna­
tionale finansieringsinsti tut ioner, hvorimod Fællesskabet som et 
supplement hertil især intervenerer ved hjælp af garanterede låne-
transaktioner på et endnu ikke fastlagt grundlag. 
Når forholdene er 11 I det, bør disse foranstaltninger udvides til også 
at omfatte de tidligere Jugoslaviske stater, som måtte ønske det. 
- 33 -
1.2 Forbindelserne til Samfundet af Uafhængige Stater (SNG) 
I forbindelse med en international ansvarsdeling bør man fastsætte 
størrelsen af de finansielle bidrag fra de vigtigste af de deltagende 
parter. 
Gennem en væsentlig udvidelse af Fællesskabets faglige bistand og en 
eventuel finansiel bistand vil det være muligt at bidrage til, at de 
stabiliserings- og tilpasningsprogrammer, som vil blive igangsat under 
de relevante internationale institutioner, giver positive resultater. 
1.3 Samarbejde med landene i Middelhavsområdet og i Mellemøsten 
I lighed med Central- og Østeuropa er samarbejdet med landene i 
Middelhavsområdet af allerstørste vigtighed for Fællesskabet på grund 
af disse landes beliggenhed tæt ved Fællesskabet, deres nære forbin­
delser til Europa og de økonomiske og befolkningsmæssige uligheder 
mellem de to områder. Rådet har vedtaget en ny Middelhavspolitik, som 
gælder for perioden 1992-96, og som er medfører en stigning i Fælles­
skabets finansielle forpligtelser. 
Som følge af den geopolitiske situation i området og Fællesskabets 
indførelse af en koordineret Indvandringspolitik kan der blive tale om 
en styrkelse af Middelhavspolitikken, som dog fortsat hovedsagelig bør 
være baseret på finansprotokollerne. 
Endvidere bør Fællesskabet være rede ti I at bidrage ti I de finansielle 
bistandsprogrammer, der eventuelt vil blive iværksat som et resultat 
af konferencen om fred i Mellemøsten. 
1.4 Samarbejde med landene i Latinamerika og Asien 
Fællesskabets særlige indsats i visse dele af verden bør på ingen måde 
føre til, at dets tilstedeværelse svækkes på verdensplan, eller at 
dets hjælpeforanstaltninger til fordel for hele gruppen af udvik­
lingslande indskrænkes. Uafhængigt af støtten fra EUF vil hjælpen til 
disse lande blive øget i overensstemmelse med det flerårige bistands­
program til fordel for Latinamerika og Asien, som Rådet vedtog i 1990. 
1.5 Fødevarehjælp 
Udgifterne til standardprogrammerne bør forblive nogenlunde stabile, 
angivet i faste priser. Det kan dog ikke udelukkes, at der bliver tale 
om et stigende behov på grund af situationen i Afrika og de stigende 
transportudgifter. 
1.6 Humanitær bistand 
Fællesskabet bør være i stand til hurtigt og på koordineret vis at yde 
humanitær bistand. Dette er baggrunden for, at Kommissionen har opret­
tet et kontor for humanitær nødhjælp som en integreret del af sine 
tjenestegrene. 
- 34 -
Desuden er det vigtigt, at Fællesskabet, ud over de løbende budget­
bevillinger, også hurtigt kan disponere over yderligere finansielle 
midler til humanitær bistand eller fødevarehjælp i katastrofesitua­
tioner, der opstår efter fremlæggelsen af det foreløbige forslag til 
budget. Det bør i disse tilfælde undgås at foretage ændringer i de 
finansielle overslag, da dette uundgåeligt vil være alt for langsom­
melig en proces, og budgetprocedurerne tilmed bør fremskyndes. Dette 
behov bør tilgodeses gennem den reserve til dækning af uforudsete 
udgifter i forbindelse med foranstaltninger over for tredjelande, som 
Kommissionen har til hensigt at fremsætte forslag om, og hvis funktion 
er beskrevet i del fire i denne meddelelse. Der bør afsættes 300 mio. 
ECU til dette formål. 
2. De eksterne dele af visse af Fællesskabets politikker 
2.1 I mange tilfælde bør miljøforanstaltningerne række ud over selve 
Fællesskabets område, hvis de fastsatte mål skal kunne nås. Eftersom 
Fællesskabets samarbejdspartnere i denne sammenhæng er udviklings­
lande, er der også brug for finansiel støtte. Ved at deltage I den 
finansielle del af de internationale traktater og konventioner vil 
Fællesskabet få større indflydelse på anvendelsen af de finansielle 
instrumenter, der indgår i disse aftaler. 
2.2 Udgifterne i forbindelse med de internationale fiskeriaftaler, som for 
øjeblikket opføres sammen med udgifterne til de øvrige interne poli­
tikker (270 mio. ECU på 1992-budgettet), bør for fremtiden opføres 
under udgiftsområdet for foranstaltninger over for tredjelande. 
Der er hovedsagelig tale om kompensationer, som Fællesskabet betaler 
direkte til tredjelande for retten til at fiske i deres farvande. 
Formålet er at opretholde og udvide fjernfiskeriet, at mindske presset 
på Fællesskabets fiskefarvande og at sikre forsyningerne til det euro­
pæiske marked. Selv om udgifterne hertil ikke vil stige så kraftigt 
som tidligere, forventes der stadig en stigning, dels på grund af en 
vis fordyrelse af de løbende aftaler efter deres genforhandling, dels 
på grund af erhvervelsen af nye fiskerettigheder (bl.a. i Latinamerika 
og de østeuropæiske lande). Det ville være muligt at nedbringe disse 
omkostninger ved at stille finansieringskrav til de skibsejere, der 
får gavn af de genforhandlede aftaler. 
3. Sikkerhedsstillelse i forbindelse med långivning til tredjelande 
Långivningen til tredjelande, hvori Fællesskabet direkte eller indirekte 
deltager, er steget stærkt og forventes at stige yderligere fremover. Dette 
er grunden til, at Kommissionen planlægger at udarbejde en rammeforordning 
om denne form for långivning i lighed med den, der gælder for Fællesskabets 
optagelse af lån til betalingsbalancestøtte. Sikkerhedsstillelse over Fæl­
lesskabets budget forekommer i forbindelse med tre former for långivnings-
transaktioner: 
- 35 -
lån ydet direkte af Fællesskabet ved hjælp af midler, som stammer fra 
lånoptagning på kapitalmarkedet (dette gælder lån til flere lande i 
Central- og Østeuropa og Algeriet). 
lån ydet af Den Europæiske Investeringsbank (EIB). 
lån ydet af andre finansierIngslnstitutIoner (det eneste tilfælde 
indtil dato er den kredit, der er åbnet over for USSR). 
På baggrund af de gennemførte og planlagte transaktioner forventes sikker­
hedsstillelsen over Fællesskabets budget for lån til tredjelande, at beløbe 
sig til i ait 7,8 mia. ECU ved udgangen af 1992. Af de beløb, der er omfat­
tet af denne sikkerhedsstillelse, vil der i perioden 1993-97 i gennemsnit 
hvert år forfalde ca. 1,4 mia. ECU til betaling, idet dette beløb omfatter 
både kapital og renter. Det gennemsnitlige beløb vil være mindst i 1997 med 
1,1 mia. ECU og størst i 1995 med 1,7 mia. ECU. 
Eftersom den stillede sikkerhed har hele budgettet som grundlag, og den i 
tilfælde af udbetaling fortrinsvis finansieres ved hjælp af de likvide 
midler, er det vigtigt at fastlægge en procedure, som gør det muligt at 
regulere budgettet ved at tilføre de berørte poster nye midler, uden at det 
er nødvendigt at revidere den finansielle ramme eller foretage en kraftig 
nedskæring af andre udgifter. 
Kommissionen foreslår derfor, at der I de nye finansielle overslag indføres 
en reserve til lånegarantier. Denne reserve bør sammenlægges med den reser­
ve, der foreslås oprettet til dækning af uforudsete udgifter til humanitær 
bistand. Bevillingerne til reserven foreslås gradvis øget fra 500 mlo. ECU 
i 1993 til 900 mio. ECU i 1997. Ved hjælp af en forud fastsat procentsats 
(f.eks. 20%) af de beløb, der forfalder til betaling, vil Kommissionen 
hvert år i forbindelse med Justeringen af de finansielle overslag kunne 
fastsætte, hvor stor en del af reserven der skal forbeholdes sikkerheds­
stillelse for lånetransaktioner. 
På denne baggrund vil en reserve til lånegarantier på ca. 600 mio. ECU i 
1997 kunne dække en fordobling af de samlede lån til tredjelande. 
4. Budgetbevillingerne til foranstaltninger over for tredjelande og 
rev i s ionsmargenen 
På baggrund af den forventede udvikling i og udvidelse af de nuværende 
foranstaltninger over for tredjelande og udvidelsen af udgiftsområde nr. 4 
til også at omfatte de eksterne aspekter af en række af Fællesskabets poli­
tikker, mener Kommissionen - med henvisning til, at der er tale om egent­
lige budgetmæssige udgifter - at det vil være nødvendigt at hæve loftet for 
de finansielle midler til disse foranstaltninger til 6,3 mia. ECU. Hvis 
sammenligningsgrundlaget forbliver uændret, vil en sådan forøgelse være 
ensbetydende med en årlig stigning på ca. 12% i perioden 1992-97. 
Når denne reserve til uforudsete udgifter medtages, vil der således være 
tale om en fordobling af mulighederne for at finansiere foranstaltninger 
over for tredjelande via fællesskabsbudgettet. 
- 36 -
VI. INSTITUT IONERNES ADMINISTRATIVE UDGIFTER 
Ved fastlæggelsen af den fremtidige ramme for de finansielle overslag må 
spørgsmålet om institutionernes administrative udgifter indgå som et vig­
tigt element. Fællesskabet har fået flere opgaver og et større budget at 
forvalte. Det må derfor have flere disponible midler til rådighed, og der 
må på forhånd fastsættes tilstrækkelige finansielle rammer. 
1. Udgiftsområdets indhold 
Der bør være et særligt udgiftsområde udelukkende til de administrative 
udgifter. De øvrige udgifter, der er opført under det nuværende udgifts­
område 5 i de finansielle overslag sammen med de administrative udgifter, 
bør ikke længere opføres, fordi: 
udgifterne til udlagring ophører i 1992 
der kan stadig efter 1992 finde refusioner sted til nogle medlems­
stater (Grækenland, Spanien og Portugal) efter korrektioner foretaget 
for de foregående regnskabsår. Det foreslås imidlertid (Jf. nedenstå­
ende del 4) fra 1993 at trække disse transaktioner fra indtægterne 
eller at behandle dem som tekniske tilpasninger. 
Inden for dette udgiftsområde bør der sættes et nøje afgrænset loft over 
institutionernes bygningsudgifter og skelnes mellem disse og de andre 
driftsudgifter. Der bør således i finansiel henseende gøres plads for 
ejendomspolitikken, således at det bliver muligt at planlægge behovene. 
Desuden bør der skelnes mellem Kommissionens personale- og driftsudgifter 
og alle institutionernes pensionsudgifter, der ligeledes er medtaget på 
Kommissionens budget, og Parlamentets, Rådets og de øvrige institutioners 
personale- og driftsudgifter. 
Efter budgetmyndighedens retningslinjer skal de støtte- og ti Ilægsudgifter 
("mi ni budgetter"), der for øjeblikket henhører under budgettets undersek­
tion B.8, fra 1993 lægges ind under del A i Kommissionens budget og således 
inkluderes i dette udgiftsområde. 
I året 1992, der er taget som udgangspunkt for udarbejdelsen af de nye 
finansielle overslag, tages der hensyn til denne omlægning^4). Dette 
grundlag er for de administrative udgifters vedkommende også forhøjet med 
det beløb, der er en følge af den i februar 1992 aftalte revision (40 mio. 
ECU). 
(4) Hvis det blev aftalt at overføre ikke blot "minibudgetterne" under den 
nuværende undersektion B.8, men også andre personale- og driftsudgif­
ter i forbindelse med ekstern virksomhed, der for øjeblikket er opført 
under aktionsbeviI Iingerne, til del A på budgettet, skulle det loft, 
der skal lægges over udgiftsområde 5 i de nye finansielle overslag, 
forhøjes tilsvarende. Denne forhøjelse ville blive kompenseret gennem 
en tilsvarende reduktion af de berørte operationelle udgiftsområder. 
- 37 -
2. Evaluering af behovene (Jf. bilag 2, tabel 1) 
2.1. Kommissionens personale- og driftsudgifter 
a) Udgifter bortset fra pensioner 
Det er på mellemlang sigt først og fremmest antallet af ansatte, 
der er afgørende for udviklingen I disse udgifter. 
Ud over overførslen i 1993 af personaleudgifter, der nu henhører 
under "minibudgetter", fra del B til del A (1 375 personer), 
skønnes det, at der er et nettobehov for yderligere 1 350 stil­
linger for tidsrummet 1993-1997 som helhed. Denne stigning er i 
overensstemmelse med konklusionerne i screening-rapporten og de 
nye behov i forbindelse med udviklingen inden for visse arbejdsop­
gaver (bl.a. foranstaltninger over for tredjelande og Den Økono­
miske og Monetære Union), og der tages herved hensyn til en om­
rokering af ansatte, som skulle muliggøre en omstrukturering af 
Kommissionens tjenestegrene. 
Går man ud fra en lønforhøjelse på 1,7% pr. år, en stigning i de 
fælles driftsudgifter på 2,5% pr. år og en forøgelse i samme 
målestok af de tilskud, der er opført under del A på budgettet, 
bliver Kommissionens samlede personale- og driftsudgifter lidt 
over 2 mia. ECU i 1997, dvs. en gennemsnitlig årlig stigning på 
3,6%. 
b) Pensionsudgifter 
Disse udgifter opføres på budgettet for "Kommissionen", selv om de 
vedrører alle institutionerne. Under hensyntagen til personalets 
aldersstruktur bliver bevillingsrammen hertil næsten 450 mio. ECU 
I 1997, hvilket er en kraftig stigning i forhold til 1992 (+ 12% 
om året). 
2.2. Personale og driftsudgifterne for Parlamentet, Rådet og de øvrige 
insti tut ioner 
Der gås ud fra en forhøjelse af personale- og driftsudgifterne (bort­
set fra bygninger) med samme takt (dvs. 3,6% pr. år) som Kommissionens 
udgifter af samme art*5) (bortset fra pensioner). 
2.3. Bygningsudgifter (huslejer, erhvervelse, opførelse) 
a) Komm i ss i onen 
Vurderingen af behovet er baseret på nødvendigheden af at afhjælpe 
den nuværende lokalemangel og på udviklingen i antallet af ansat­
te. 
(5) Med forbehold af, at disse institutioner bekræfter overslagene over 
deres egne administrative udgifter. 
38 -
Der tages hensyn til tendensen til prisforhøjelser på bygninger og 
til de mere specifikke behov, som delegationerne uden for Fælles­
skabet har. For så vidt angår bygningerne i Fællesskabet vil man 
først og fremmest søge at leje eller foretage lejekøb. 
Der skal fastsættes en samlet bevillingsramme på 250 mio. ECU for 
1997, dvs. en årlig forhøjelse på lidt under 15% (heraf 6,5% som 
følge af realudgiftsstigningen i Bruxelles). 
b) Andre institutioner 
Af de programmer, der på nuværende stadium er forelagt af de 
forskellige institutioner, fremgår det, at der er en kraftig 
stigning i bygningsudgifterne for Parlamentet samt Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg (udvidelse og renovering af bygninger, der haves 
i lejekøb) samt for Revisionsretten (køb af nye bygninger i flere 
omgange). Til gengæld skulle Rådets bygningsudgifter blive redu­
ceret meget, når opførelsen af den nye bygning er afsluttet. Alt i 
alt skulle disse institutioner have behov for ca. 200 mio. ECU om 
året fra 1995. 
2.4. Den samlede bevillingsramme, der skal fastsættes i 1997 for alle 
institutionernes administrative udgifter, bliver 4 mia. ECU i 1997, 
dvs. ca. 4,5% af budgettet. 
VII. UDVIKLINGEN i FÆLLESSKABETS UDGIFTER OG LOFTET OVER DE EGNE INDTÆGTER 
Ud fra alle de i det foregående anførte skøn over behovene foreslår Kom­
missionen de i det følgende gengivne finansielle overslag. 
Udviklingen i udgifterne inden for rammerne af de finansielle overslag 
skulle forløbe næsten lineært fra 1993 til 1997. 
- 39 -
FINANSIELLE OVERSLAG 
FORPLIGTELSESBEVILLINGER (MIO. ECU - 1992-PRISER) 
1.DEN FALLES LANDBRUGSPOLIT IK 
2.STRUKTURFORANSTALTNINGER 
Strukturfonde 
Samh0r ighedsfond 
(IMP/PEDIP) 
3.INTERN POLITIK (1) 
4.F0RANSTALTNINGER OVER FOR 
TREDJELANDE 
5.INSTI TUT IONERNES ADM INISTRA-
TIVE UDGIFTER 
Personals og dr ift 
- Kommisslonen 
- Andre instItutloner (2) 
- Pensioner (alie inst.) 
Bygninger 
(rest itut ioner) 
6.RESERVER 
Monetsr reserve 
Uforudsete udgifter 
FORPLIGTELSESBEVILLIN. I ALT 
N0DVENDIGE BETALINGSBEVILL. 
BETALINGSBEVILLINGER (% BNI) 
REVISIONSMARGEN (% BNI) 
EGNE INDT/EGTER (% BNI) 1992 
35348 
18559 
17965 
594 
3991 
3645 
4049 
1696 
895 
249 
287 
922 
1000 
1000 
66592 
63241 
1.15% 
0.05% 
1.20% 1993 
35340 
21270 
19770 
1500 
4500 
4070 
3310 
1760 
930 
290 
330 
1500 
1000 
500 
69990 
67005 
1.19% 
0.03% 
1.22% 1994 
37480 
22740 
20990 
1750 
5035 
4540 
3465 
1825 
960 
325 
355 
1600 
1000 
600 
74860 
71650 
1.24% 
0.03% 
1.27% 1995 
38150 
24930 
22930 
2000 
5610 
5060 
3720 
1890 
1000 
380 
450 
1200 
500 
700 
78670 
75110 
1.27% 
0.03% 
1.30% 1996 
38840 
27120 
24870 
2250 
6230 
5650 
3850 
1960 
1040 
400 
450 
1300 
500 
800 
82990 
79060 
1.30% 
0.03% 
1.33% 1997 
39600 
29300 
26800 
2500 
6900 
6300 
4000 
2035 
1070 
445 
450 
1400 
500 
900 
87500 
83200 
1 .34% 
0.03% 
1.37% 
(1) Beløb afsat, ti I 
orientering, til poli­
tikker for forskning, 
udvikling og teknologi: 2448 2730 3040 3380 3770 4200 
(2) Med forbehold af de berørte institutioners godkendelse. 
- 40 -
TREDJE DEL 
EGNE INDTÆGTER 
I. MULIGE ÆNDRINGER AF ORDNINGEN FOR EGNE INDTÆGTER 
Som forklaret i første del er den nuværende fordeling af de egne indtægter 
ikke rimelig, fordi den ikke er i overensstemmelse med BNI-fordelIngsnøg-
len. Denne uoverensstemmelse skyldes først og fremmest, at momsindtægten er 
regressiv, idet den giver de medlemsstater, hvis momsberegningsgrundlag 
ikke er særlig højt, en betydelig fordel. Til gengæld medfører den en 
ulempe for de - normalt mindre velstillede - lande, hvis momsberegnings­
grundlag er højt. 
Med henblik på Den Økonomiske og Monetære Union samt Den Europæiske Union 
tilsigter Kommissionens forslag at gøre ordningen med egne indtægter mere 
rimelig, i overensstemmelse med den protokol om økonomisk og social sam­
hørighed, der blev opnået enighed om på Det Europæiske Råds møde i 
Maastricht. I denne protokol erklærede Kommissionen og medlemsstaterne, at 
de havde til hensigt at tage større hensyn til medlemsstaternes bidragsevne 
og undersøge, hvorledes der over for de mindre velstillede medlemsstater 
kan kompenseres for de regressive elementer, som findes i den nuværende 
ordning med egne indtægter. 
1. Mere intensiv anvendelse af BNI-indtægten 
Der kan tages større hensyn til medlemsstaternes bidragsevne gennem en mere 
intensiv anvendelse af BNI-indtægten. Denne ændring kan ske ved, at den 
ensartede momsindkaIdelsessats nedsættes 0,4 procentpoint (idet moms loftet 
nedsættes fra de nuværende 1,4% til 1%). Det er en direkte følge af den 
politik, der fulgtes i 1988, da man indførte BNI-indtægten, for at de af 
den enkelte medlemsstat indbetalte indtægter i højere grad skulle svare til 
dens bidragsevne. 
Denne nedsættelse af den ensartede moms indka Idelsessats vil føre til en 
betydelig nedgang i momsindtægten. Grundlaget for denne i forhold til BNI 
er forskelligt i de enkelte medlemsstater, og dette er det vigtigste re­
gressive element i ordningen med egne indtægter. Momsindtægten vil derved 
blive flyttet over mod den nuværende BNI-indtægt. Som anført i bilag 2, 
graf 2 og tabel 2 vil denne ændring hjælpe de mindre velstillede medlems­
stater, hvis momsberegningsgrundlag er udjævnet, idet fordelen vil blive 
mindre for de lande, hvis momsgrundlag i procent af BNI er lavere end 
fællesskabsgennemsnittet. Der vil derfor i højere grad blive taget hensyn 
til medlemsstaternes bidragsevne. 
2. En mindre regressiv mons indtægt 
De regressive elementer i den nuværende ordning med egne indtægter kan 
mindskes for de mindre velstillede medlemsstaters vedkommende ved ændring 
af disse landes momsgrundlag. 
Kommissionen foreslår, at man når frem hertil ved at nedsætte niveauet for 
udjævningen af momsberegningsgrundlaget fra 55% til 50% af BNI. Et lavere 
niveau for udjævningen af momsberegningsgrundlaget vil også gøre momsind­
tægten mindre regressiv for de mindre velstillede medlemsstater, idet den 
- 41 -
så i højere grad vil svare til den nuværende BNI-indtægt. Denne foranstalt­
ning vil hjælpe de - normalt mindre velstillede - lande, hvis momsbereg­
ningsgrundlag taget som en procentdel af BNI er højt (se bilag 2, graf 3, 
tabel 3). 
3. Virkningerne af de foreslåede ændringer 
Graf nr. 4 og tabel nr. 4 viser de to foreslåede ændringers samlede ind­
virkning på indbetalingerne af indtægter til budgettet for 1992. Fordelene 
ved disse ændringer for de mindre velstillede lande vil blive opvejet af 
forhøjelser af bidraget fra de medlemsstater, hvis momsberegningsgrundlag 
ikke er så højt. Disse lande vil imidlertid fortsat have en stor fordel 
inden for ordningen med egne indtægter. 
De foreslåede ændringer vil få stor indvirkning på momsindtægternes andel 
af budgettet. Momsindtægten udgør f.eks. 34 mia. ECU på budgettet for 1992, 
hvilket er ca. 55% af de samlede egne indtægter. De to foreslåede ændringer 
vil bevirke, at provenuet af momsindtægten bliver på ca. 22 mia. ECU, dvs. 
kun 35% af budgettet. BNI-indtægten vil følgelig blive forhøjet med ca. 13 
mia. ECU, dvs. 21% af budgettet, til 25 mia. ECU, hvilket er over 40% af 
budgettet. Den fjerde indtægt (BNI) vil således blive den vigtigste finan­
sieringskilde for Fællesskabets budget. 
4. En ny femte egen indtægt søges 
Den institutionelle og finansielle udvikling i Fællesskabet gør det ønske­
ligt, at der indføres en ny femte egen indtægt baseret på en harmoniseret 
afgift og uden negativ indvirkning på byrdefordelingen. Det ville i nogen 
grad rette op på den nuværende utilfredsstillende situation, hvor de 
traditionelle egne indtægter reduceres. I øvrigt opfattes ikke blot BNI-, 
men også momsindtægten af regeringerne og især af de nationale parlamenter 
som nationale bidrag og ikke som ægte egne fællesskabsindtægter. 
Enhver afgiftsharmonisering bør begrundes med økonomiske årsager. Ud fra et 
politisk synspunkt ville det endvidere være nødvendigt at kæde indførelsen 
af en femte indtægt sammen med, at Europa-Parlamentet får øget ansvar for 
budgettets indtægtsside. 
Kommissionen har undersøgt forskellige muligheder for nationale afgifter, 
hvis provenu kunne deles med Fællesskabet. Den har konstateret, at der for 
øjeblikket inden for medlemsstaternes skatteordninger ikke findes nogen 
afgift med et tilstrækkeligt harmoniseret grundlag. 
På mellemlang sigt gør udviklingen i Fællesskabets politik det nødvendigt 
med en ny egen indtægt. Kommissionen vil bestræbe sig på at fremme 
betingelserne for tiIvejebringelser af en sådan indtægt. 
- 42 -
II. KORREKTIONEN TIL FORDEL FOR DET FORENEDE KONGERIGE 
Kommissionen vil på et senere tidspunkt forelægge sin rapport om den nye 
behandling af den korrektion for budgetskævheder, der er indrømmet Det 
Forenede Kongerige. 
- 43 -
DEL FIRE 
BUDGETPROCEDUREN OG BUDGETFORVALTNINGEN 
Den årlige budgetprocedure skal foregå i overensstemmelse med de regler, 
der indgår i den nye Inter inst itut ionel le aftale, dog med forbehold af de 
forskellige institutioners respektive budgetbeføjelser, således som disse 
er nedfældet i Traktaten. 
De bestræbelser, der siden 1988 har været udfoldet for at forbedre budget­
forvaltningen, skal videreføres og styrkes. 
I. BESTEMMELSERNE I EN NY INTER INSTITUTIONEL AFTALE 
De af Kommissionen opstillede retningslinjer for forlængelsen af den inter­
institut ionel le aftale er indeholdt i rapporten om gennemførelsen af denne 
aftale. Forslagene til de bestemmelser, der skal gælde for budgetudgifter­
ne, kan sammenfattes som følger: 
1. Udgiftslofter 
1.1. De Institutioner, der har indgået aftalen, forpligter sig til ved den 
enkelte budgetprocedure at overholde de forskellige årlige udgifts­
lofter, der er fastsat i de finansielle overslag. 
Disse lofter opstilles for hvert enkelt udgiftsområde og delområde. De 
omhandler forpligtelsesbevillingerne og anføres i faste priser. Et 
tilsvarende samlet loft fastsættes for de nødvendige betalingsbevil­
linger. Dette loft kan ikke være højere end det årlige beløb for Fæl­
lesskabets egne indtægter, der fastlægges ved den reviderede afgøreise 
om de egne indtægter. I henhold til Traktatens artikel 201 A skal 
Kommissionen afgive forsikring om, at de forslag, den fremsætter, og 
de gennemførselsforanstaltninger, den vedtager, kan finansieres inden 
for dette loft. 
De finansielle overslag blev oprindeligt udformet, så der hvert år på 
grundlag af den forudselige udvikling i BNI fastlægges en margen på 
0,03% af Fællesskabets BNI, mellem loftet for de nødvendige betalings­
bevillinger og loftet for Fællesskabets egne indtægter. Denne margen 
skal muliggøre eventuelle revisioner af den finansielle ramme uden 
forudgående ændring af loftet for de egne indtægter. I tilfælde hvor 
der er risiko for, at denne margen bliver opbrugt, skal Kommissionen 
sammen med de øvrige berørte institutioner undersøge, hvilke ændringer 
af den finansielle ramme der måtte vise sig nødvendige, og fremsætte 
forslag herom. 
En gang om året, forud for budgetproceduren for det pågældende regn­
skabsår, Justerer Kommissionen udgiftslofterne i forhold til prisud­
viklingen, og for landbrugsretnlngslinjens vedkommende i forhold til 
udviklingen i BNI, på grundlag af de senest foreliggende inflations-
tal. Der foretages ikke nogen senere Justering i forhold til den 
faktiske inflation. Der er her tale om et sundt finansforvaltnings-
princip, der er så meget mere påkrævet, fordi der snart tages hul på 
- 44 -
anden fase af virkeliggørelsen af den økonomiske og monetære union. 
Hvis dette princip ikke blev fulgt, ville der nemlig kunne ske det, at 
der blev trukket for kraftigt på den disponible margen til justerin­
ger. 
1.2. Budgetmyndighedens to parter accepterer, med indgåelsen af aftalen, 
for hvert budgetår, der er omfattet af de finansielle overslag, de 
maksimale stignlngssatser for de ikke-obligatoriske udgifter i 
budgetterne, der opstilles inden for de fastsatte lofter. 
De tre institutioner drager under budgetproceduren og ved vedtagelsen 
af det årlige budget omsorg for, at der under lofterne for de enkelte 
udgiftsområder er disponible margener, der gør det muligt i påkommende 
tilfælde i løbet af et regnskabsår at opføre tillægsbevillinger uden 
forudgående revision af den finansielle ramme. Budgetmyndighedens to 
parter forpligter sig Imidlertid til for strukturfondenes, Samhørig­
hedsfondens og forskningsrammeprogrammets vedkommende at respektere de 
tildelinger i form af forpligtelsesbevillinger, der er fastsat i 
grundforordningen, under overholdelse af de finansielle overslag. 
2. Reserver til ekstraordinære udgifter 
Der er oprettet et særligt udgiftsområde til dækning af to typer reserver 
til ekstraordinære udgifter. 
2.1. Den monetære landbrugsreserve 
Bestemmelserne for anvendelsen af denne reserve er i princippet uænd­
rede. 
2.2. Reserve til ekstraordinære udgifter i forbindelse med foranstaltninger 
over for tredjelande. 
a) Denne reserve tager sigte på ekstraordinære udgifter i to typer 
situât ioner : 
(i) humanitær nødhjælp og punktuel finansiel bistand til tredje­
lande i krisesituationer, 
(i i) anvendelse af budgetgarantien i tilfælde af en debitors mang­
lende overholdelse af forpligtelser i forbindelse med lånop­
tage I se/1ång i vn i ng. 
b) I den første type situationer anvendes denne reserve på følgende 
måde: 
- På forslag af Kommissionen og ved fælles vedtagelse af budget­
myndighedens to parter. 
- Til en given foranstaltning kan reserven kun anvendes mellem det 
tidspunkt, hvor det foreløbige budgetforslag forelægges, og ud­
gangen af samme regnskabsår. Hvis det allerede fra begyndelsen 
står klart, at det bliver nødvendigt at videreføre foranstalt­
ningen i de efterfølgende regnskabsår, skal de finansielle over­
slag revideres. 
- 45 -
- Reserven kan kun anvendes, hvis den eventuelle disponible margen 
under loftet for det pågældende udgiftsområde er utilstrækkelig. 
Det beløb, der kan tages fra reserven, skal under alle omstæn­
digheder formindskes med en "franchise" (f.eks. 10% med et mini­
mum på 10 mio. ECU). 
-Afhængigt af udgiftens størrelse og tidspunktet for dens opfø­
relse på budgettet og uanset dens sammenhæng med de finansielle 
overslag sker denne opførelse ved en ændringsskrivelse eller ved 
et tillægs- og ændringsbudget. Budgetmyndighedens to parter ved­
tager tillægs- og ændringsbudgettet ved en hasteprocedure (en 
enkelt behandling inden for en forkortet frist på højst en måned 
efter en uformel trepartsdrøfteise). 
- Hvis reserven tages i anvendelse i løbet af budgettets gennem­
førelse, skal det desuden undersøges, om det er muligt at fore­
tage overførsler fra budgetposter inden for andre udgiftsområder 
i de finansielle overslag. Denne procedure indebærer bl.a. den 
indlysende fordel, at den sikrer en foreløbig finansiering af 
udgifterne. 
c) For lånegarantiens vedkommende fastsætter Kommissionen hvert år 
ved den tekniske tilpasning, hvor stor en del af reserven der skal 
afsættes til dækning af denne risiko, og den opfører en på forhånd 
fastsat procentdel (f.eks. 20%) af de forventede forfaldne be-
IØb(1>. 
3. Revision af de finansielle overslag 
En revision af de finansielle overslag (af lofter og/eller fordeling på 
udgiftsområder) kan foretages for at skabe dækning for ekstraudgifter til 
nødvendige nye og oprindeligt uforudsete foranstaltninger elier for at 
give eksisterende politikker en nyorientering. 
Det er Kommissionen, der stiller forslag om revision. Forslaget skal nor­
malt være forelagt, inden budgetproceduren for det pågældende regnskabsår 
indledes. Revisionen vedtages ved fælles beslutningstagning af de tre 
institutioner efter den for Rådet gældende regel om kvalificeret flertal. 
Beslutningen om revision skal træffes inden for en frist på to måneder 
efter forslagets fremsættelse. Der afholdes et trepartsmøde senest en 
måned efter forslagets fremsættelse. Træffes der ingen beslutning inden 
for den fastsatte frist, betragtes Kommissionens forslag som afvist. 
(1) Hvis det i stedet besluttes uden for budgettet at oprette en garanti­
fond for lånoptagelse/långivning til tredje ! ånde, kan reserven opføres 
i de finansielle overslag med et fast beløb. Den skal så i løbet af 
regnskabsåret anvendes til at tilføre denne fond midler i forhold til 
omfanget af nybevilgede lån. 
- 46 -
Den disponible margen for en revision eller flere på hinanden følgende 
revisioner er for hvert af de år, der er omfattet af de finansielle over­
slag, lig med forskelien mellem loftet for de nødvendige betalingsbevil­
linger og loftet for egne Indtægter. En del af det ekstra udgiftsbehov, der 
ligger til grund for revisionen (f.eks. 5% med et minimumsbeløb på 10 mio. 
ECU) kan ikke indgå i forhøjelsen af loftet for det pågældende udgifts­
område og skal dækkes gennem en udgiftsomlægning. 
4. Tilpasning til gennemføre IsesbetInge Iserne 
På forslag af Kommissionen træffer budgetmyndigheden hvert år forud for 
budgetbehandlingen afgørelse om eventuel fremførsel til senere år af be­
villinger, der ikke er udnyttet i løbet af det forudgående regnskabsår. 
Denne mulighed er begrænset til visse flerårige programmer (struktur­
fondene, Samhørighedsfonden, rammeprogrammet for forskning). 
Tilpasning til gennemføre IsesbetInge Iserne kan også omfatte de nødvendige 
betalingsbevillingers omfang med det formål at opretholde en velordnet 
udvikling i disse bevillinger i forhold til forpligtelserne. 
5. Aftalens varighed 
Aftalen er indgået på ubestemt tid. Den kan ikke ændres, medmindre de tre 
institutioner er enige herom. 
Rammen for de finansielle overslag fastlægges for en periode på 5 år. Kom­
missionen fremsætter forslag til en ny femårig ramme senest 12 måneder før 
den gældende rammes udløb. Den kan desuden allerede i en finansiel rammes 
tredje anvendelsesår foreslå den afløst af en ny femårig ramme. 
il. FORBEDRING AF BUDGETFORVALTNINGEN 
1. Forvaltningen af udgifterne: styrkelse af budgetdisciplinen 
1.1. Videreførelse af de i 1988 indledte bestræbelser med hensyn til gen­
nemførelsen af budgettet 
Det påhviler Kommissionen, som led i dens ansvar for opstillingen og 
gennemførelsen af budgettet, at drage omsorg for, at udviklingen hen-
imod en bedre forvaltning af Fællesskabets udgifter videreføres, bl.a. 
med hensyn til overholdelsen af principperne om etårighed og specifi­
cer ing. 
For adskillige udgiftskategoriers vedkommende bør der tilstræbes en 
højere udnyttelsesgrad for de disponible bevillinger; i de fleste til­
fælde vil rationalisering og forenkling, i samarbejde med partnerne på 
nationalt plan, af beslutningsprocedurerne i forbindelse med forplig­
telse og betaling sandsynligvis kunne bidrage hertil. 
De interne dispositioner, der tager sigte på en bedre udnyttelse af 
cost-benefit-anaiyserne ved udformningen og gennemførelsen af fælles­
skabsforanstaltningerne, vil blive systematiseret yderligere. Dette 
skulle give budgetmyndigheden mulighed for en bedre evaluering af re­
sultaterne af disse foranstaltninger, når den skal tage stilling til, 
hvor store bevillinger der skal afsættes til dem på det årlige budget. 
- 47 -
Derimod finder Kommissionen det ikke nødvendigt at indføre nye bestem­
melser herom i den gældende finansforordning. 
1.2 Strengere anvendelse af nærhedsprincippet 
For en stor del af disse udgifters vedkommende bør der træffes afgø­
relse om Fællesskabets indsats, både med hensyn til beløbenes stør­
relse og deres anvendelse, ud fra nærhedskriter ler. Det er derfor 
vigtigt, især når der foreslås og vedtages nye foranstaltninger, at 
drage omsorg for, at der udtrykkeligt tages hensyn til nærhedsprin­
cippet under følgende tre aspekter: 
- Det skal godtgøres, hvorfor det er nødvendigt at anvende midler fra 
Fællesskabets budget, og valget af finansielt instrument skal be­
grundes nærmere. 
- Der skal gøres klart rede for sammenhængen mellem fællesskabsfinan­
sieringen og den nationale finansiering, hvilket indebærer oplysnin­
ger om de endelige modtagere af udgifterne, tildelingskriterier og 
beslutningsorganer, samt oplysninger om, hvilke Instanser der på na­
tionalt plan skal kanalisere midlerne, og om hvilke nationale pro­
grammer midlerne fra Fællesskabets budget skal støtte. 
- Der skal drages omsorg for, at de oplysninger, der er nødvendige for 
en vurdering af, hvor effektivt midlerne anvendes, er umiddelbart 
disponible under hele foranstaltningens gennemførelse. 
- Fællesskabets budgetmidler anvendes ofte primært med ansporende 
eller igangsættende formål som supplement til EF's lovgivnings- og 
koordinationsindsats. Sådanne tiltag bør derfor kun være midlertidi­
ge, eller det bør i hvert fald med mellemrum undersøges, om det - i 
betragtning af nærhedsprincippet - er rimeligt at fortsætte med dem. 
Disse principper kan eventuelt indføjes i finansforordningen med et 
krav om, at de også skal anvendes I finansieringsoversigten. 
1.3. Rationalisering af kontoplanen 
For at forebygge en for stor spredning i kontoplanen kunne de tre in­
stitutioner eventuelt i den nye interinstitutionelle aftale enes om, 
at budgettet i princippet ikke bør Indeholde poster til aktionsud­
gifter med bevillinger betydeligt under 3 mio. ECU til forpligtelser. 
Kommissionen vil så forpligte sig til, bortset fra særlig velbegrun­
dede tilfælde, ikke at foreslå oprettelse af nye budgetposter med be­
løb betydeligt under 3 mio. ECU. De eksisterende budgetposter med 
bevillinger under dette beløb vil Kommissionen foreslå ophævet, 
sammenkædet eller sammenlagt, alt efter hvad der forekommer mest 
hensigtsmæssigt. 
- 48 -
2. Forvaltningen af indtægterne: behandling af saldiene for moms- og BNI-
Indtægter 
Under den nuværende ordning opføres moms- og BNI-saldiene fra de foregående 
år som indtægter (eller indtægtsfradrag) i det regnskabsår, hvor de kon­
stateres (artikel 6 i finansforordningen og artikel 10 i forordning 
1552/89); saldoen for et givet regnskabsår er en indtægt i det følgende 
regnskabsår. 
De egne indtægtsbeløb, der hidrører fra den tredje og den fjerde indtægts­
kilde, og som er påført på budgettet for et givet regnskabsår, er forelø­
bige beløb. Det momsberegningsgrundlag og den BNI, der har dannet grundlag 
for beregningen af indtægterne, skal nemlig revideres ved udgangen af de 
efterfølgende regnskabsår for at tage hensyn til den faktiske udvikling i 
grundlagene og til de korrektioner, der er foretaget som følge af Kommis­
sionens kontrol. 
Forskellen mellem det, der er indbetalt på de foreløbige grundlag, og det, 
der i henhold til de reviderede grundlag skulle være indbetalt, beregnes i 
dag ved, at man på de ændrede grundlag anvender den ensartede momssats og 
den indkaldelsessats for BNI-indtægter, der er fastsat i budgettet for det 
oprindelige regnskabsår. 
Kommissionen er af den opfattelse, at det vil være mere hensigtsmæssigt at 
Justere indbetal ingssatserne for egne indtægter under hensyntagen til de 
reviderede grundlag for budgettets gennemførelse. 
Differencerne i forhold til den oprindelige beregning af budgettets fi­
nansiering opføres på budgettet ved et tillægs- og ændringsbudget, der 
vedtages ved en enkelt behandling, og forelæggelsen af det skal ikke være 
underkastet de frister, der i dag er fastsat i finansforordningen. Beløbene 
indbetales derefter af medlemsstaterne eller udbetales til dem af Fælles­
skabet. 
3. Forvaltning af tilbageførslerne til Grækenland, Spanien og Portugal 
Fra regnskabsåret 1993 modtager Ingen medlemsstat længere tilbageførsler på 
sine indbetalinger. 
Kun korrektioner af moms- og BNI-grund I ågene for årene 1981-1992 vil kunne 
føre til tilbageførsler (negative, hvis saldiene er negative), og dette kan 
meget vel komme til at stå på I en længere periode på grund af forskellige 
faktorer (den tid, det tager at få en sag igennem Domstolen, forbehold, som 
Kommissionen tager, m.v.). 
Disse korrektioner, hvis omfang det i Øjeblikket er svært at forudsige, kan 
eventuelt behandles som negative indtægter efter samme fremgangsmåde, som 
anvendes på medlemsstaternes udgifter til opkrævning af egne indtægter. Der 
opføres et p.m. på budgettet. Herved undgår man at skulle tage disse beløb 
fra rammebeløb, der i de finansielle overslag er afsat til udgiftskatego-
rier, hvis art og formål er et helt andet. 
Hvis dette Ikke er muligt, eller i hvert fald indtil der er vedtaget be­
stemmelser herom, kan de kommende korrektioner af disse tilbageførsier 
eventuelt til sin tid opføres på udgiftssiden ved den tekniske Justering af 
de finansielle overslag, som Kommissionen foretager i lyset af udviklingen 
i priser og BNI. 
- 49 -
KONKLUSION: KOMMENDE LOVGIVNINGSINITIATIVER 
Gennemførelsen af den nye finansielle ordning indebærer, udover indgåelse 
en af ny interinstitutionel aftale, der omfatter de nye femårige finan­
sielle overslag for perioden 1993-1997, tilpasning af adskillige retsakter. 
Det drejer sig primært om følgende retsakter. 
1. Ordningen for Fællesskabernes egne Indtægter og forvaltningen af Ind­
tægterne 
a) Rådets afgørelse 88/376/EØF, Euratom af 24. Juni 1988 og gennemførel­
sesforordningerne (1552/89 og 1553/89/EØF, Euratom af 29. maj 1989) 
- arten af Fællesskabets egne indtægter 
- loftet over de egne indtægter og over bevillingerne til forplig­
telser 
- korrektion af budgetskævheder 
- behandlingen af saldiene for moms- og BNI-indtægter 
- tilbageførsler til visse medlemsstater. 
b) Finansforordningen 
- behandling af saldiene for moms- og BNI-indtægter 
2. Udgifternes udvikling og forvaltning 
a) Rådets afgørelse 88/377/EØF af 24. Juni 1988 om budgetdisciplin 
- landbrugsretningslInjerne - niveau og anvendelsesområde 
- monetær reserve. 
b) Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. Juni 1988 om strukturfon­
denes opgaver 
- finansiel le midler 
- opsti 11ing af mål. 
c) Forslag til Rådets forordning om oprettelse af en samhørighedsfond 
d) Retsgrundlag for optagelse af visse EKSF-foranstaltninger i det almin­
delige budget 
e) Finansforordningen 
- nærhedsprincippet og dets anvendelse i finansieringsoversigten. 
BILAG 
BILAG 1: OPLYSNINGER OM DEN FINANSIELLE RAMME OG BUDGETTET FOR TIDSRUMMET 
INDTIL 1992 
Tabel 1: De finansielle overslag og budgettet 
Tabel 2: Gennemførelsen af budgettet 
Graf 1: Udviklingen i de egne Indtægter 
BILAG 2: DEN NYE FINANSIELLE RAMME FORESLAET FOR TIDSRUMMET 1993-1997 
Tabel 1: Evaluering af de behov, der skal dækkes af udgiftsområde 5 
"Institutionernes administrative udgifter". 
Tabel og graf 2: MomsindkaIdelsessats på 1% 
Tabel og graf 3: Udjævning af momsberegningsgrundlaget til 50% af BNI 
Tabel og graf 4: Momsloft på 1% og udjævning af momsberegningsgrundlaget 
til 50% 
,<P> 
BILAG 1 
Tabe 1 1 : De finansielle overslag og budgettet 
1.1. Samlede budgetudgifter (FB) I forhold til de I de finansiel le overslag 
oprlndelI g fastsatte lofter (efter teknisk Justering). 
Mlo. ECU (løbende priser) 
1988 1989 1990 1991 1992 
1. Samtlige forpligtelsesbevillinger 
på budgettet 
2. Loft over de finansielle overslag 
fastsat I 1988 
3. Forskel mel lem 1 - 2 45.344 
45.344 
0 46.426 
48.464 
- 2.038 49.208 
52.948 
• 3.740 59.370 
57.939 
+ 1.431 66.118 
63.090 
+ 3.028 
1.2. Samlede budgetudgifter (BB) og lofter over de finansiel le overslag 
i % af BNI (1) 
1. Loft over egne Indtegter 
2. Loft over de nddvendlge BB 
Oprlndelige finanslelle overslag 
3. Loft over de neid vend Ige BB 
Finanslelle overslag efter revi­
sion og tlIpasning 
4. Samlede betalIngsbevl11inger 
pa budgettet 1988 
1.15 
1.12 
1.12 
1.12 1989 
1.17 
1.14 
1.07 
0.99 1990 
1.18 
1.15 
1.09 
0.97 1991 
1.19 
1.16 
1.13 
1.09 1992 
1.20 
1.17 
1.15 
1.15 
(1) BNI 1989-1992: Oplysninger, der er taget hensyn til ved den tek­
niske Justering for 1992. 
1.3. Udgiftsstruktur efter udgiftsområder, oprlndelIge finansiel le 
overslag og gældende finansiel le overslag (I %) 
1. EUGFL, Garantlsektlonen 
2. StrukturforanstaltnInger 
3. PoI It Ik for flerarlg tlldellng 
4. Andre polItlkker, 
herunder I0U 
5. Refusion og administration, 
herunder udlagrlng 
6. Moneter reserve 
I alt 1988 
60.7 
17.2 
2.7 
4.6 
3.5 
12.6 
2.7 
2.2 
100 1992 
oprindellg 
56.1 
25.5 
4.5 
5.3 
3.7 
6.7 
2.7 
1.9 
100 gildende 
52.6 
27.2 
4.4 
8.5 
7.1 
6.8 
1.2 
1.5 
100 
M 
BILAG 1 
Tabel 2: Gennemførelse af budgettet 
2.1. Bevillinger fremfart eller genopført blandt de samlede disponible 
bevillinger til forpl I gt el ser (udgiftsområde, 2, 3 og 4 af de 
finansiel le overslag) 
1986 1987 1988 1989 1990 1991 
(I llo. ECU) 2367.1 2366.6 729.3 425.2 321.6 322.1 
Del (i X) 20.8 19.4 6.2 3.0 1.9 1.4 
2.2. Del af de bevillinger til forpl I gt el ser I regnskabsåret n, der 
Ikke er anvendt, og som er blevet fremført (udgiftsområde 2, 3 og 
4 af de finansielle overslag). I %. 
1987 1988 1989 1990 
70.4 25.6 28.3 22.0 
2.3. Del af de frigørelser, der har ført til genopførelse af bevillin­
ger (udgiftsområde 2, 3 og 4 af de finansiel le overslag. I %. 
1987 1988 1989 1990 
75.3 49.5 24.6 18.7 
2.4. Forbrug af disponible bevillinger til forpligtel ser (udgiftsområde 
2, 3 og 4 af de finansiel le overslag). I %. 
1984-1987 
1984 
90.6 1985 1986 1987 
81.9 84.7 93.7 g.snit 
87.7 1988-1991 
1988 
98.6 1989 1990 1991 
97.5 93.3 95.4 g.snlt 
96.2 
2.5. Forbrug af de disponible bevillinger til betalinger (udgiftsområde 
2, 3 og 4 af de finansielle overslag). I X. 
1984-1987 
1984 
84.2 1985 1986 1987 
83.8 83.3 85.1 g.snit 
84.1 1988-1991 
1988 
89.1 1989 1990 1991 
90.8 92.0 91.8 g.snlt 
90.9 
2.6. Del af de bevillinger ti I forplIgteiser, der er opført fra kapitel 
til kapitel I løbet af regnskabsåret (udgiftsområde 2, 3 og 4 af 
de finansiel le overslag). I %. 
1987 
3.4 1988 
2.0 1989 
1.7 1990 
1.4 1991 
0.7 
Si 
BILAG 1 
2.7. Forventet takt for Indfrielse af forplIgtel ser i forbindelse med 
opdelte bevillinger (foreløbig tidsplan). 
Forpligtelser indgået I 1987 
Forpligtelser Indgået 1 1988 
Forpligtelser Indgået I 1989 
Forpligtelser Indgået i 1990 
Forpligtelser Indgået I 1991 
2.8. Faktisk takt for Indfrielse 
opdelte bevillinger. af Indfrielse (X forventet I 
N (Nil) (N+2) >(N+3) 
Forpligtelser indgået 
Forpligtelser indgået 
Forpligtelser Indgået 
Forpligtelser Indgået 
Forpligtelser indgået 1987 
1988 
1989 
1990 
1991 39.8 
37.0 
45.5 
51.7 
51.0 24.1 
29.3 
27.3 
24.0 
33.7 
for pi Igtei 18.7 
17.0 
14.6 
14.8 
11.3 
iser 1 17.4 
16.7 
12.6 
9.5 
4.0 
forbindelse 
Indfrielse (X forventet 1 
N (N+1) (N+2) >(N+3) 
36.5 
39.4 
42.9 
48.1 
48.8 30.5 
29.0 
25.5 
27.2 14.1 
8.5 
15.5 
UF : 
— UF : 18.9 
23.1 
16.1 
24.7 
51.2 med 
Ss 
GRAF 4 
IND.TÆGTSUDVIKLINGEN UDTRYKT I % AF 
FÆLLESSKABETS BNI I 1980-1992 
% 
"1 —i— 1 r 1— 1 1 1 i i i r 
80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 
BNI-indtægter 
Momsindtægter Traditionelle egne indtægter 
€GNE INDTÆGTER I ALT 
co 
> en 
<S\ 
BILAG 2 
TABEL 1 
FINANSIELLE OVERSLAG 1993-1997 - UDGIFTSOMRÅDE ADMINISTRATION 
I. PERSONALE OG DRIFT 
Kommissionen (bortset fra 
pensioner) 
Andre institutloner (1)(2) 
Pensioner (3) 
I I. EJENDOMSUDGIFTER (4) 
Kommissionen 
Radet og Parlamentet (2) 
Andre institutioner (2) 
I ALT I + I I 
III. REFUSIONER - UDLAGRING 
I ALT I + I I + I I I 1992 
2840 
1696 
895 
249 
287 
128 
149 
10 
3127 
922 
4049 1993 
2980 
1760 
930 
290 
330 
180 
136 
14 
3310 
0 
3310 1994 
3110 
1825 
960 
325 
355 
200 
134 
17 
3465 
0 
3465 1995 
3270 
1890 
1000 
380 
450 
240 
179 
26 
3720 
0 
3720 1996 
3400 
1960 
1040 
400 
440 
242 
173 
27 
3840 
0 
3840 1997 
3550 
2035 
1070 
445 
450 
254 
168 
27 
4000 
0 
4000 
(1) Anvendt vækstrate: Kommissionens (bortset fra pensioner). 
(2) Med forbehold af, at institutionerne bekræfter overslagene 
over deres egne administrative udgifter. 
(3) Den del, der vedrører alle institutionerne, er gengivet. 
(4) Huslejer, lejekéb, køb. 
£ST 
BILAG 2 
1 
20 -' 
15 -
to -
5-
0-*lia. 
' 
B ECU 
OK Tabel og graf 2 
Momsindkaldelsessats på 1% 
- Samlede indbetalte indtægter 
0 GR E F IRL 1 -^7-?-im 
LUX NL P UK 
M • Moms 1,4% (FFB 92) H Moms 1% 
Tabel 2: SAML.EDE INDBETALTE INDTÆGTER I 1992 (mio. ECU) 
Medlemsfctat--
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
LUX 
NL 
P 
UK Moms 1,b% 
2525 
1160 
17601 
883 
5414 
11975 
495 
9708 
116 
3636 
855 
7073 Moms 1% 
2551 
1196 
17457 
869 
5315 
11861 
468 
10052 
114 
3624 
842 
7073 Forskel-
26 
36 
-144 
-14 
-99 
-114 
-7 
344 
-2 
-12 
-13 
0 
ré 
Tabel og graf 3 
Momsberegningsgrundlag udjævnet til 50% af BNI 
- Samlede indbetalte indtægter -BILAG 2 
Mia. ECU 
20 
8 OK O GR £ F IRL 1 LUX NL P UK 
Moms udjævnet til 55% Moms udjævnet til 50% 
Tabel 3: SAMLEDE INDTÆGTER INDBETALT I .1992 (mio. ECU) 
Medlemsstat 
8 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
LUX 
NL 
P 
UK Moms udjaevnet 
til 55% - ' 
2525 
1160 
17601 
883 
5414 
11975 
495 
9708 
116 
3636 
855 
7073 Moms udjaevnet t 
til 507. 
2568 
1187 
17540 
858 
5239 
11919 
483 
9960 
112 
3669 
832 
7073 Forskel . 
43 
27 
-61 
-25 
-175 
-56 
-12 
252 
-4 
33 
-23 
0 
J> 
BILAG 2 
Tabel og graf 4 
Momsindkaldelsessats på 1% og udjævning til 50% 
- Samlede indbetalte indtægter -
Mia. ECU 
20 
777J 
•Moms 1,4%, 55% Moms 1%, 50% 8 OK O GR E F IRL I LUX NL P UK 
TABEL 4 : SAMLEDE INDTÆGTER INfrBETALJ I 19.92 (mio. ECU) 
Medlemsstat 
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
LUX 
NL 
P 
UK i 
Moms 1,4%, .55% :: 
2525 
1160 
17601 
883 
5414 
11975 
495 
9708 
116 
3636 
855 
7073 1 
Moms 1%, 50% 
2581 
1215 
17414 
852 
5196 
11823 
480 
10225 
111 
3646 
826 
7073 Forskel 
56 
55 
-187 
-31 
-218 
-152 
-15 
517 
-5 
10 
-29 
0 
iï 

ISSN 0254-1459 
KOM(92) 2001 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer : CB-CO-92-097-DA-C 
ISBN 92-77-41833-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg