Forslag til RÅDETS BESLUTNING om vedtagelse af et handlingsprogram for administrativt samarbejde på områderne ydre grænser, visum, asyl og indvandring (ARGO)

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. INDLEDNING

Den fælles aktion 98/244/RIA af 19. marts 1998, der blev vedtaget af Rådet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), indførte et uddannelses-, udvekslings- og samarbejdsprogram om asyl, indvandring og passage af de ydre grænser (Odysseus- programmet) [1]. Programmet blev vedtaget for perioden 1998-2002. De midler, der er afsat til gennemførelse af programmet, 12 mio. EUR, vil blive opbrugt i løbet af finansåret 2001, som derfor i praksis vil være det sidste år af Odysseus-programmet i dets nuværende form.

[1] EFT L 99 af 31.3.1998, s. 2-7.

msterdam-traktaten, Rådets og Kommissionens handlingsplan, der blev godkendt på Det Europæiske Råd i Wien, såvel som konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Tammerfors opstillede et omfattende arbejdsprogram for udviklingen af Den Europæiske Union som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Ved præsentationen af sin resultattavle [2] i marts 2000 omsatte Kommissionen handlingsplanen i operationelle, konkrete tiltag ved hjælp af præcise modeller for gennemførelsen.

[2] KOM(2001) 278.

Dette forudsætter, at man inden for en given tidsramme vedtager et vist antal retsinstrumenter, der skal udgøre de planlagte fælles retlige og politiske rammer. Det er derfor rimeligt at tro, at denne indsats på det lovgivningsmæssige område vil afhænge af en række foranstaltninger, som garanterer disse politikkers effektivitet i løbet af forberedelses- og gennemførelsesfaserne. Det er derfor af største betydning, at Fællesskabet etablerer nogle rammer for administrativt samarbejde, inspireret af artikel 66 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (TEF), som kan yde værdifuld støtte ved oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Dette er formålet med ARGO-instrumentet, der skal erstatte Odysseus på de områder, der dækkes af artikel 62 og 63 i TEF.

Meningen med programmet er, at det skal opfylde det afgørende behov for en styrkelse af det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne, et behov, der også blev påpeget i Kommissionens meddelelser om henholdsvis asyl og indvandring. [3] Ved udarbejdelsen af dette nye forslag tog Kommissionen også højde for den tredje rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af Odysseus-programmet [4], den afsluttende rapport om den eksterne evaluering af programmet, der blev afleveret i marts 2000, og konklusionerne fra Odysseus-konferencen, der blev afholdt i november 1999.

[3] KOM(2000) 755 og KOM(2000) 757 af 22.11.2000.

[4] SEK(2001) 903.

2. FORMÅL

Formålet med handlingsprogrammet er at styrke effektiviteten af de relevante procedurer på områderne asyl, visa, immigration og kontrol ved de ydre grænser og at bistå de nationale myndigheder ved gennemførelsen af Fællesskabets lovgivning, der er baseret på artikel 62 og 63 i TEF, såvel som at sikre åbenhed ved anvendelsen af denne lovgivning.

Aktionerne under dette program skal tage sigte på gennemførelsen af de relevante EU-bestemmelser, uanset hvilke nationale myndigheder der har ansvaret for gennemførelse af disse aktioner. Dette princip gør, at dette program adskiller sig fra andre programmer på RIA-området. Det endelige mål er, at tredjelandsstatsborgere får ens behandling, når de er i kontakt med de nationale myndigheder, der har ansvaret for anvendelse af EU-lovgivningen på basis af artikel 62 og 63 i TEF, og at man således undgår forskelle i den nationale praksis, der kunne tænkes at være til skade for oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

Fællesskabets aktioner på dette område vil hovedsagelig fokusere på:

(1) Udvikling og udbredelse af de bedste nye arbejdsmetoder, i særdeleshed edb-processen og elektronisk udveksling af data med henblik på at støtte medlemsstaternes nationale administrationer, så de kan udføre deres opgave mere effektivt.

(2) Udarbejdelse og styrkelse af en fælles uddannelsespolitik ved at drage størst mulig fordel af de projekter, der er finansieret under Odysseus-programmet. Dette skal resultere i oprettelsen af en virkelig "fælles uddannelseskerne", som tjener målsætningerne for dette handlingsprogram.

(3) Udvikling af en fælles arbejdsmetode og -kultur medlemsstaterne imellem for at øge forståelsen af de administrative procedurer i hver enkelt medlemsstat.

3. GENNEMFØRELSE

Koordinering og organisering af handlingsprogrammets gennemførelse realiseres i et partnerskab mellem Kommissionen og medlemsstaterne.

Det årlige arbejdsprogram er det centrale instrument for gennemførelsen af dette handlingsprogram. Erfaringerne fra gennemførelsen af tidligere programmer viser, at der undertiden er lakuner i emnerne i de forslag, Kommissionen modtager, dvs. at de ikke fuldt ud dækker de specifikke målsætninger og tematiske prioriteter ifølge årsprogrammerne. Fokuserede og målrettede aktioner kunne også rettes mod særlige behov på specifikke områder. Derfor foreslås det, at det årlige arbejdsprogram opstiller nogle få aktioner med angivelse af deres form (forbedring af arbejdsmetoder, udvekslingsprogram, uddannelse, specifikke aktioner osv.) og et klart defineret emne og mål. Det årlige arbejdsprogram gør det muligt for Kommissionen at udpege de prioriterede områder for administrativt samarbejde på de områder, der berøres af denne afgørelse, og navnlig:

- identificering af foranstaltninger til forbedring af arbejdsmetoderne hos medlemsstaternes kompetente myndigheder

- fastlæggelse af EU-foranstaltninger med hensyn til bestemte sektorer

- rationel anvendelse og koordinering af Fællesskabets og medlemsstaternes ressourcer

- koordinering og planlægning af uddannelsesinitiativer med henblik på at udvikle en reel EU-politik på dette område, herunder teknisk bistand til administrationer i tredjelande, hvor det skønnes nødvendigt.

4. FINANSIERING

Med hensyn til finansiering kan de foranstaltninger, der foreslås under dette handlingsprogram, drage nytte af EU-budgettet i overensstemmelse med bevillingerne på budgetposten. Fra medlemsstaternes synspunkt vil enhver foranstaltning til gennemførelse af dette handlingsprogram også repræsentere en finansiel forpligtelse i henhold til deres egne budgetprocedurer. Samfinansiering fra EU's side påregnes kun ved aktioner, der enten allerede er defineret eller på anden måde omfattet af det årlige arbejdsprogram. Kommissionen kan i sit forslag til det årlige arbejdsprogram udpege nogle af disse aktioner og opfordre nationale myndigheder til at fremsætte forslag til, hvordan de vil gennemføre dem. I det årlige arbejdsprogram anføres også målene, evalueringskriterierne og den del af de årlige ressourcer, der er afsat til specifikke aktioner, som ikke er defineret eller på anden måde omfattet af det. Med hensyn til anvendelsen af informationsteknologi (IT) i informationsudvekslingen kan de nationale myndigheder og Kommissionen også gøre brug af de generiske tjenester, der finansieres under IDA-programmet. [5]

[5] Beslutning 1719/1999/EF og afgørelse 1720/1999/EF (EFT L 203 af 3.8.1999).

5. VALG AF RETSGRUNDLAG

Valget af retsgrundlag er i overensstemmelse med Amsterdam-traktatens ændringer af TEF, der trådte i kraft den 1. maj 1999. Artikel 66 i TEF er retsgrundlag for denne afgørelse, hvis umiddelbare målsætning er at støtte den gradvise oprettelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed gennem en styrkelse af det administrative samarbejde mellem de kompetente tjenester i medlemstaterne og Kommissionen. Afsnit IV i TEF gælder ikke Det Forenede Kongerige og Irland, medmindre de to medlemsstater beslutter andet i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet til traktaterne. Afsnit IV gælder heller ikke Danmark, jf. protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaterne.

Følgende forslag udgør ikke en udvikling af Schengen-reglerne som omhandlet i artikel 1 i Aftale indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne [6]. Men da det handlingsprogram, der iværksættes ved den foreslåede afgørelse også er relevant for politiske områder baseret på artikel 62 i TEF, kan Det Blandede Udvalg informeres i henhold til artikel 5 i den førnævnte aftale. Det skal bemærkes, at det foreslåede handlingsprogram i kraft af artikel 10 også kan samfinansiere aktioner, hvor Norge og Island deltager.

[6] EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

6. NÆRHED OG PROPORTIONALITET

Indføjelsen i TEF af det nye kapitel IV om visum, asyl, indvandring og andre politikker i forbindelse med den fri bevægelighed for personer giver EU kompetence på disse områder. Denne kompetence skal imidlertid udøves i overensstemmelse med traktatens artikel 5, dvs. kun hvis og i det omfang der, i kraft af den påtænkte aktions omfang eller virkninger, er oplagte fordele ved, at en aktion gennemføres på EU-niveau i stedet for på medlemsstatsniveau. Dette forslag til afgørelse opfylder disse kriterier.

6.1 Nærhed

De enkelte nationale administrationer er ikke i stand til at fastlægge en ensartet praksis for medlemsstaterne ved anvendelsen af EU-lovgivningen. Fællesskabsrammer er derfor nødvendige for en styrkelse af samarbejdet mellem dem. Spørgsmål vedrørende de relevante tjenesters organisation, beføjelser og ressourcer overlades, så vidt muligt, til medlemsstaterne.

6.2 Proportionalitet

Beslutningen vil gøre det muligt at yde finansiel støtte til visse aktioner foreslået af de pågældende nationale administrationer, som er ansvarlige for beslutninger om, hvorledes de realiseres under ordninger, der er aftalt med Kommissionen. Da det er medlemsstaterne, der er ansvarlige for fremsættelse af forslag til og forvaltning af aktionerne, er det nødvendigt at fastsætte præcise og ensartede regler for brugen af EU's bevillinger i en rådsafgørelse, der er det bedst egnede instrument til iværksættelse af EU-programmer.

7. BEMÆRKNINGER TIL ARTIKLERNE

Artikel 1

Denne artikel definerer handlingsprogrammets navn, anvendelsesområde, varighed og de myndigheder, der berøres af det.

Artikel 2

Denne artikel definerer begrebet "nationale administrationer" i dette handlingsprogram.

Artikel 3

Denne artikel beskriver de generelle målsætninger, der skal styre de nationale administrationers aktioner. Disse målsætninger udgør samtidig kriterierne for samfinansiering af de foranstaltninger, der foreslås af medlemsstaterne.

Artikel 4

Denne artikel definerer de målsætninger, som medlemsstaternes nationale administrationer udfører på området ydre grænser, og som støttes gennem ARGO for specielt at øge effektiviteten i anvendelsen af reglerne om kontrol ved de ydre grænser, der er omfattet af Schengen-samarbejdet.

Artikel 5

Denne artikel definerer de aktiviteter, som medlemsstaternes nationale administrationer udfører på visumområdet, og som støttes gennem ARGO for specielt at styrke det konsulære samarbejde.

Artikel 6

Denne artikel definerer de aktiviteter, som medlemsstaternes nationale administrationer udfører på asylområdet, og som støttes gennem ARGO, og som allerede er fastsat i meddelelsen "På vej mod en fælles asylprocedure og en ensartet status, som gælder i hele EU, for dem, der indrømmes asyl" [7], der i november sidste år blev fremlagt af Kommissionen.

[7] KOM(2000) 755 endelig.

Artikel 7

Denne artikel definerer de aktiviteter, som medlemsstaternes nationale administrationer udfører på immigrationsområdet, og som støttes gennem ARGO. Disse aktiviteter omfatter såvel lovlig som ulovlig indvandring og er i tråd med Kommissionens meddelelse om en indvandringspolitik i EU [8]. De bør også være i overensstemmelse med de principielle retningslinjer og hovedkrav, der ligger til grund for en EU-politik til forebyggelse og bekæmpelse af ulovlig indvandring, hvilket vil være emnet for en meddelelse, som Kommissionen fremlægger i nær fremtid.

[8] KOM(2000) 757 endelig.

Artikel 8

Denne artikel beskriver de forskellige typer foranstaltninger, som de nationale administrationer kan foreslå, hvis de ønsker at få EU-finansiering inden for rammerne af ARGO.

Artikel 9

Denne artikel dækker de uforudsete situationer, der kan opstå i medlemsstaterne eller deres nabolande, og som påvirker et af de politiske områder under artikel 62 og 63 i TEF og kræver omgående og koordineret respons fra medlemsstaternes nationale administrationer.

Artikel 10

I denne artikel fastsættes det, hvem der kan modtage samfinansiering fra dette handlingsprogram, og hvilke krav der skal opfyldes. Muligheden for at finansiere aktioner, hvor ikke alene medlemsstaterne, men også kandidat- og tredjelande er involveret, har man ladet stå åben.

Artikel 11

Denne artikel drejer sig om handlingsprogrammets finansielle rammer og budgetmæssige regler, der angiver de grundlæggende principper for finansiering af aktionerne.

Artikel 12

Denne artikel fokuserer på gennemførelsen af handlingsprogrammet ved at opstille de grundlæggende regler, de skridt, som skal tages af Kommissionen, de relevante udvalgsprocedurer og gældende udvælgelseskriterier ved evalueringen af de foreslåede aktioner.

Artikel 13

I denne artikel fastslås det, at Kommissionen ved gennemførelsen af handlingsprogrammet skal bistås af et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne.

Artikel 14

Denne artikel pålægger medlemsstaterne og Kommissionen at sikre, at programmet overvåges og evalueres. Den kræver også, at Kommissionen hvert år rapporterer til Europa-Parlamentet og Rådet.

Artikel 15

Denne artikel fastsætter, hvem beslutningen er rettet til.

2001/0230 (CNS)

Forslag til RÅDETS BESLUTNING om vedtagelse af et handlingsprogram for administrativt samarbejde på områderne ydre grænser, visum, asyl og indvandring (ARGO)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 66,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [9]

[9] EFT C ...

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [10]

[10] EFT C ...

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, [11]

[11] EFT C ...

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, [12] og

[12] EFT C ...

ud fra følgende betragtninger:

(1) Administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne på de områder, der falder ind under traktatens artikel 62 og 63 er en del af Fællesskabets målsætning om en gradvis oprettelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

(2) Fælles aktion 98/244/RIA af 19. marts 1998 vedtaget af Rådet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende indførelse af et uddannelses-, udvekslings- og samarbejdsprogram om asyl, indvandring og passage af de ydre grænser (Odysseus- programmet) [13] når sin afslutning, når de tildelte bevillinger i 2001 er opbrugt.

[13] EFT L 99 af 31.3.1998, s. 2.

(3) I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 har Kommissionen i sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om den halvårlige ajourføring af resultattavlen vedrørende fremskridt hen imod oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU (første halvdel af 2001) [14] fastlagt et ambitiøst lovgivningsprogram, der skal føre til et nyt sæt fællesskabsregler på området retlige og indre anliggender, som skal gennemføres af medlemsstaterne.

[14] KOM(2001) 278 endelig.

(4) Ensartethed i medlemsstaternes praksis ved anvendelse af fællesskabsretten kan opnås ved styrkelse af samarbejdet mellem deres nationale administrationer og mellem dem og Kommissionen.

(5) De enkelte administrationer kan ikke på egen hånd nå sådanne resultater med individuelle foranstaltninger. En fællesskabsramme er derfor nødvendig for at øge den gensidige forståelse mellem de kompetente nationale administrationer og forbedre den måde, hvorpå de gennemfører den relevante fællesskabsret, samt for at opstille de nødvendige prioriteringer for forvaltningssamarbejdet.

(6) Et højt og kvalitetsmæssigt ensartet uddannelsesniveau i hele Fællesskabet er afgørende for dette handlingsprograms vellykkede udfald, idet man trækker på erfaringerne fra Odysseus-programmet.

(7) Gennemførelsen af et fællesskabshandlingsprogram udgør en af de mest effektive metoder til at nå disse mål og vil skabe et grundlag for Kommissionens vurdering af, hvorvidt det vil være hensigtsmæssigt at oprette en fælles uddannelsesinstitution med henblik på at forbedre undervisningen i fællesskabsret for medlemsstaternes tjenestemænd.

(8) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne beslutning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [15] -

[15] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 3.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

KAPITEL I - INDLEDENDE BESTEMMELSER

Artikel 1

Indhold og anvendelsesområde

Ved denne beslutning indføres et fællesskabshandlingsprogram, benævnt "ARGO", der støtter og supplerer de foranstaltninger, som iværksættes af Fællesskabet og medlemsstaterne ved gennemførelse af den fællesskabsret, der er baseret på traktatens artikel 62, 63 og 66.

ARGO-handlingsprogrammet dækker perioden fra 1. januar 2002 til 31. december 2006.

Artikel 2

Definition

I denne beslutning forstås ved "nationale administrationer" de tjenester i medlemsstaternes administrationer eller andre af disse administrationer udpegede organer, som er ansvarlige for gennemførelsen af den fællesskabsret, der er baseret på traktatens artikel 62 og 63 samt traktatens artikel 66, for så vidt angår administrativt samarbejde på de områder, der falder ind under ovennævnte artikler 62 og 63.

Artikel 3

Generelle mål

Dette handlingsprogram skal bidrage til følgende mål:

(a) at fremme samarbejdet mellem de nationale administrationer ved gennemførelsen af fællesskabsregler med særlig vægt på at opnå en kombinering af ressourcerne og en samordnet og ensartet praksis

(b) at fremme en ensartet anvendelse af fællesskabsretten med henblik på at harmonisere de beslutninger, der træffes af medlemsstaternes nationale administrationer, og dermed undgå fejl, der kan være til skade for den gradvise oprettelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed

(c) at forbedre de nationale administrationers samlede effektivitet ved udførelsen af deres opgaver, når de implementerer fællesskabsreglerne

(d) at sikre, at der tages rigtigt hensyn til fællesskabsdimensionen i de nationale administrationers organisation, sådan at gennemførelsen af fællesskabsreglerne fremmes

(e) at tilskynde til gennemsigtighed i de foranstaltninger, der træffes af de nationale myndigheder, ved at styrke forbindelserne mellem de nationale administrationer og relevante nationale og internationale statslige og ikke-statslige organisationer.

KAPITEL II - AKTIVITETER, DER OMFATTES AF ARGO

Artikel 4

Aktiviteter på området ydre grænser

For at nå de mål, der er opstillet i artikel 3, støtter dette handlingsprogram de aktiviteter, som medlemsstaterne udfører på området ydre grænser, og som tager sigte på:

(a) at sikre, at medlemsstaterne foretager grænsekontrol i overensstemmelse med de fælles principper og gennemførelsesregler, der er fastsat i fællesskabsretten

(b) at skabe et ensartet effektivt beskyttelses- og overvågningsniveau ved de ydre grænser

(c) at effektivisere kontrollen ved grænseovergangene og overvågningen mellem grænseovergangene.

Artikel 5

Aktiviteter på visumområdet

For at nå de mål, der er opstillet i artikel 3, støtter dette handlingsprogram de aktiviteter, som medlemsstaterne udfører på visumområdet, og som tager sigte på:

(a) at sikre, at medlemsstaterne udsteder visa i overensstemmelse med fælles principper og gennemførelsesbestemmelser, der er fastsat i fællesskabsretten

(b) at fremme et ensartet kontrol- og sikkerhedsniveau ved udstedelse af visa

(c) at fremme harmonisering af behandlingen af visumansøgninger og specielt støttedokumenter vedrørende rejsens formål, midler til underhold og logi

(d) at fremme harmoniseringen af de undtagelser, som medlemsstaterne anvender på bestemte kategorier af visumansøgere, for at lette kontrollen ved de ydre grænser og den fri bevægelighed mellem medlemstaterne.

Artikel 6

Aktiviteter på asylområdet

For at nå de mål, der er opstillet i artikel 3, støtter dette handlingsprogram de aktiviteter, som medlemsstaterne udfører på asylområdet, og som tager sigte på:

(a) at fremme oprettelse og drift af et fælles europæisk asylsystem ved at støtte foranstaltninger og standarder, der fører til en fælles asylprocedure og en ensartet status for asylmodtagere, som er gyldig overalt i Fællesskabet

(b) at fremme afgørelsen af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning

(c) at støtte den indbyrdes tilnærmelse af reglerne for godkendelse af flygtningestatus og for, hvad denne status indebærer, suppleret med foranstaltninger til subsidiære beskyttelsesformer, som yder en passende status til enhver person med behov for en sådan beskyttelse

(d) at styrke asylprocedurernes effektivitet og fairness og at øge konvergensen i beslutninger om asylansøgninger

(e) at udvikle genbosættelses- og indrejsefaciliteter og regler for indrejsetilladelse i medlemsstaterne af humanitære grunde.

Artikel 7

Aktiviteter på indvandringsområdet

For at nå de mål, der er opstillet i artikel 3, støtter dette handlingsprogram de aktiviteter, som medlemsstaterne udfører på indvandringsområdet, og som tager sigte på:

(a) at sikre, at medlemsstaterne udsteder opholds- og arbejdstilladelser i overensstemmelse med de fælles principper og gennemførelsesbestemmelser, der er fastsat i fællesskabsretten

(b) at fremme kendskabet til reglerne for opholds- og arbejdstilladelse for tredjelandsstatsborgere

(c) at tilskynde til at undersøge virkningerne og opfattelsen af Fællesskabets indvandringspolitik i indvandrernes oprindelseslande

(d) at sikre en virkningsfuld, effektiv og ensartet anvendelse af de relevante fælles regler og politikker i forbindelse med uregelmæssige indvandrerstrømme og ulovlig indvandring, samtidig med at der sikres en tilstrækkelig adgang til international beskyttelse

(e) at forbedre samarbejdet om tilbagesendelse af ulovlige indvandrere, herunder transit gennem andre medlemsstater.

Artikel 8

Typer af foranstaltninger

Med henblik på at forfølge de mål, der er opstillet i artikel 3, og fremme de aktiviteter, der er anført i artikel 4, 5, 6 eller 7, støtter dette handlingsprogram følgende typer foranstaltninger:

(a) uddannelsesforanstaltninger, herunder særlig udarbejdelse af harmoniserede undervisningsplaner og programmer med en fælles kerne, der skal organiseres af de nationale administrationer, og supplerende foranstaltninger, der tager sigte på at gøre de nationale administrationer modtagelige for de bedste arbejdsmetoder og -teknikker, der er udviklet i andre medlemsstater

(b) udveksling af personale, hvor det sikres, at det udstationerede personale deltager effektivt i arbejdet i de nationale værtsadministrationer

(c) foranstaltninger, der dels fremmer anvendelse af edb-behandling af sager og procedurer, herunder anvendelse af de mest moderne teknikker til elektronisk dataudveksling, dels indsamling, analyse, spredning og udnyttelse af oplysninger, idet der i videst muligt omfang anvendes informationsteknologi, bl.a. oprettelse af informationssteder og websteder

(d) evaluering af virkningen af fælles regler og procedurer, som er baseret på traktatens artikel 62 og 63

(e) foranstaltninger, der tjener til at fremme udviklingen af bedste praksis med henblik på at forbedre arbejdsmetoder og faciliteter, forenkle procedurer og afkorte frister

(f) oprettelse af fælles operative centre og af hold, der sammensættes af personale fra to eller flere medlemsstater, og som navnlig skal fungere i nødsituationer

(g) undersøgelser, forskning, konferencer og seminarer med deltagelse af personale fra medlemsstaterne og Kommissionen, og, hvis det er hensigtsmæssigt, personale fra de relevante nationale og internationale statslige og ikke-statslige organisationer

(h) hørings- og samarbejdsmekanismer i forhold til de relevante nationale og internationale statslige og ikke-statslige organisationer

(i) medlemsstaternes aktiviteter i tredjelande, særlig undersøgelsesdelegationer i oprindelses- og transitlande.

Artikel 9

Særlige foranstaltninger

ARGO kan også omfatte andre former for administrativt samarbejde på de politikområder, der dækkes af traktatens artikel 62 og 63, særlig fælles operationer og foranstaltninger med begrænset anvendelsesområde og varighed som følge af situationer, der kræver en omgående reaktion. Det årlige arbejdsprogram, der nævnes i artikel 12, fastsætter en ramme for finansieringen af disse særlige foranstaltninger, herunder mål og evalueringskriterier.

KAPITEL III - FINANSIELLE BESTEMMELSER,

FORVALTNING OG OVERVÅGNING

Artikel 10

Støtteberettigelse

1. For at være berettiget til samfinansiering under ARGO-handlingsprogrammet skal de i artikel 8 omhandlede foranstaltninger:

(a) være foreslået af en medlemsstats nationale administration og involvere:

- mindst to andre medlemsstater eller

- en anden medlemsstat og et kandidatland, når målet er at forberede dets tiltrædelse, eller

- en anden medlemsstat og et tredjeland, hvis formålet med den foreslåede foranstaltning fremmes

(b) sigte på at fremme et af de generelle mål i artikel 3

(c) implementere en af aktiviteterne på de politikområder, der er omhandlet i artikel 4, 5, 6 eller 7.

Artikel 11

Finansiering

1. De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.

2. Samfinansiering af en foranstaltning under ARGO-handlingsprogrammet udelukker enhver anden finansiering under et andet program, der finansieres over De Europæiske Fællesskabers budget.

3. Finansieringsafgørelser forudsætter aftaler om tilskud mellem Kommissionen og de nationale administrationer, der foreslår foranstaltningerne. Finansieringsafgørelserne og de hermed forbundne kontrakter underkastes Kommissionens finanskontrol og Revisionsrettens revision.

4. Den finansielle støtte fra De Europæiske Fællesskabers budget kan generelt ikke overstige 60 % af foranstaltningens omkostninger. Under ekstraordinære omstændigheder kan denne andel dog øges til 80 %.

Artikel 12

Gennemførelse

1. Kommissionen er ansvarlig for forvaltningen og gennemførelsen af ARGO-handlingsprogrammet i partnerskab med medlemsstaterne.

2. Kommissionen forvalter ARGO-handlingsprogrammet i overensstemmelse med finansforordningen.

3. Med henblik på ARGO-handlingsprogrammets gennemførelse og inden for rammerne af de generelle mål i artikel 3:

(a) udarbejder Kommissionen et årligt arbejdsprogram, der omfatter særlige mål, tematiske prioriteter samt eventuelt en liste over foranstaltninger

(b) evaluerer og udvælger Kommissionen foranstaltninger, der er foreslået af de nationale administrationer.

4. Det årlige arbejdsprogram vedtages i overensstemmelse med den i artikel 13, stk. 2, nævnte forskriftsprocedure. Listen over udvalgte foranstaltninger vedtages i overensstemmelse med den i artikel 13, stk. 3, nævnte rådgivningsprocedure.

5. Kommissionen vurderer og udvælger foranstaltninger, der foreslås af de nationale administrationer, på grundlag af følgende kriterier:

(a) overensstemmelse med det årlige arbejdsprogram, de generelle mål i artikel 3 og aktiviteterne på de politikområder, der er omhandlet i artikel 4, 5, 6 eller 7

(b) den foreslåede foranstaltnings europæiske dimension og mulighederne for kandidatlandenes deltagelse

(c) forenelighed med det arbejde, der iværksættes eller planlægges inden for rammerne af Fællesskabets politiske prioriteter på de områder, der dækkes af traktatens artikel 62 og 63

(d) foranstaltningens muligheder for at supplere andre tidligere, nuværende eller fremtidige administrative samarbejdsprojekter

(e) de nationale administrationers evne til at gennemføre den foreslåede foranstaltning

(f) den foreslåede foranstaltnings iboende kvalitet med hensyn til udformning, tilrettelæggelse, præsentation og forventede resultater

(g) størrelsen af den støtte, der anmodes om under programmet, og forholdet mellem støttebeløbet og de forventede resultater

(h) virkningen af de forventede resultater på de generelle mål i artikel 3 og på aktiviteterne på de politikområder, der er omhandlet i artikel 4, 5, 6 eller 7.

KAPITEL IV

ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 13

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg, herefter benævnt "ARGO-udvalget", der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes den i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF omhandlede forskriftsprocedure i overensstemmelse med samme afgørelses artikel 7.

Det tidsrum, der nævnes i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes den i artikel 3 i afgørelse 1999/468/EF omhandlede rådgivningsprocedure i overensstemmelse med samme afgørelses artikel 7.

4. Kommissionen kan invitere repræsentanter for kandidatlandene med til informationsmøder efter udvalgets møder.

Artikel 14

Overvågning og evaluering

1. Kommissionen og medlemsstaterne overvåger og evaluerer løbende gennemførelsen af ARGO-handlingsprogrammet.

2. Kommissionen aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om ARGO-handlingsprogrammets gennemførelse.

Rapporten giver en analyse af alle de fremskridt, der er gjort, og ledsages eventuelt af forslag til sikring af en ensartet anvendelse i medlemsstaterne af den fællesskabsret, der er baseret på traktatens artikel 62 og 63. Kommissionen fremlægger den første rapport senest den 31. december 2003 og den afsluttende rapport senest den 31. december 2007.

Artikel 15

Adressat

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den .

På Rådets vegne

Formand

FINANSIERINGSOVERSIGT TIL FORSLAGET

Politikområde: (Artikel 62, 63 og 66 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab)

Aktiviteter: Retlige og Indre Anliggender

Titel: Forslag til Rådets beslutning om vedtagelse af et handlingsprogram for administrativt samarbejde på områderne ydre grænser, visum, asyl og indvandring (ARGO)

1. BUDGETPOST (nummer og betegnelse)

B5 - 820 (Aktion D): Uddannelses-, udvekslings- og samarbejdsprogrammer vedrørende retlige og indre anliggender

2. SAMLEDE TAL

2.1 Samlet rammebevilling (del B): 25 mio. EUR som forpligtelsesbevilling

2.2 Gennemførelsesperiode: 2002-2006

2.3 Samlet flerårigt skøn over udgifterne:

Forfaldsplan for forpligtelses- og betalingsbevillinger (finansieringstilskud) (jf. punkt 6.1.1)

Mio. EUR (3 decimaler)

>TABELPOSITION>

b) Teknisk og administrativ bistand og støtteudgifter (jf. punkt 6.1.2)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

c) Personale- og andre driftsudgifters samlede budgetvirkninger (jf. punkt 7.2 og 7.3)

>TABELPOSITION>

2.4 Forenelighed med den finansielle programmering og de finansielle overslag

X Forslaget er foreneligt med den gældende finansielle programmering

( Forslaget kræver omprogrammering af de relevante poster i de finansielle overslag

( Omprogrammeringen kan betyde, at bestemmelserne i den interinstitutionelle aftale må tages i brug.

2.5 Virkninger for budgettets indtægtsside:

X Ingen (vedrører tekniske aspekter ved en foranstaltnings gennemførelse)

ELLER

( Virkningerne er følgende:

>TABELPOSITION>

3. BUDGETSPECIFIKATIONER

>TABELPOSITION>

4. RETSGRUNDLAG

Artikel 66 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

5. BESKRIVELSE OG BEGRUNDELSE

5.1 Behov for EU-foranstaltninger

5.1.1 Mål

Finansiel støtte til visse aktioner, der foreslås af medlemsstaterne vedrørende ydre grænser, visum, asyl og indvandring, og som tager sigte på at fremme samarbejde og samordning mellem de nationale administrationer. Endvidere vil der blive opstillet EU-rammer til brug for afgørelsen af, hvilke områder der skal prioriteres for samarbejdet mellem de nationale administrationer.

Dette vil resultere i en styrkelse af procedurernes effektivitet på de områder, der er omfattet af dette forslag, samtidig med at det vil indkredse vanskelighederne ved gennemførelsen af den nye EU-lovgivning og sikre større åbenhed i anvendelsen af denne.

5.1.2 Foranstaltninger i forbindelse med en forudgående evaluering

Målsætningerne for Odysseus-programmet, der gik forud for dette nye handlingsprogram, stemte overens med de nationale administrationers reelle behov, og de tildelte bevillinger blev faktisk opbrugt et år inden programmets udløb. Den eksterne evaluering, der blev foretaget i marts 2000, understregede, at den generelle karakter af Odysseus-programmets målsætninger kunne være årsagen til visse vanskeligheder. Dette er en af grundene til, at det nye ARGO-instrument, foruden de generelle rammer for målsætningerne, opstiller aktiviteter for de politiske områder, der falder ind under artikel 62, 63 og 66 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Den stramme lovgivningsmæssige dagsorden i resultattavlen til evaluering af de fremskridt, der er gjort med hensyn til oprettelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, som vil resultere i ny EU-lovgivning, udgør også et betydeligt incitament til udarbejdelse af et nyt program, der fokuserer på gennemførelsen af denne nye EU-lovgivning.

EU's intervention er berettiget, eftersom de enkelte administrationer ikke er i stand til ved individuelle aktioner at nå sådanne resultater, hvorfor fællesskabsrammer er nødvendige for at forbedre de kompetente nationale administrationers gensidige forståelse og måden, hvorpå de gennemfører den relevante EU-lovgivning, samt for indkredsning af de nødvendige prioriterede områder af det administrative samarbejde.

5.1.3 Foranstaltninger efter evalueringen

En gang om året aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om programmets gennemførelse. Rapporten indeholder en analyse af alle de fremskridt, der er gjort, og fremsætter eventuelle forslag til sikring af en ensartet anvendelse i medlemsstaterne af den EU-lovgivning, der er baseret på artikel 62 og 63 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Kommissionen fremlægger sin første rapport senest i december 2003 og den afsluttende rapport i december 2007.

5.2 Indsatsområder og nærmere bestemmelser for bevilling over budgettet

Målgruppe:

Dette handlingsprogram tager sigte på medlemsstaternes nationale administrationer. Disse nationale administrationer er de eneste direkte begunstigede, eftersom kun disse organer kan søge EU-finansiering under ARGO i forbindelse med forslag til bestemte foranstaltninger.

De endeligt begunstigede er tredjelandsstatsborgere og EU-borgere på grund af en øget effektivitet og åbenhed i de nationale administrationer ved anvendelsen af den relevante EU-lovgivning.

Den foreslåede beslutning indkredser særlige aktiviteter for ydre grænser (artikel 4), visum (artikel 5), asyl (artikel 6) og indvandring (artikel 7). Handlingsprogrammet ARGO gør det muligt at yde finansiel støtte til konkrete foranstaltninger, der implementerer disse aktiviteter. Disse foranstaltninger kan bestå af forbedring af arbejdsmetoder, uddannelse, udveksling af tjenestemænd, seminarer eller andre former for administrativt samarbejde.

Kun de relevante nationale administrationer kan foreslå disse foranstaltninger, og de er eneansvarlige for beslutninger om deres gennemførelse i henhold til planer, der er aftalt med Kommissionen. EU's finansiering udgør højst 60 %, dog i særlige tilfælde 80 %, af de samlede omkostninger ved en foreslået foranstaltning. Finansieringsafgørelser er underlagt aftaler om tilskud mellem Kommissionen og de nationale administrationer.

5.3 Gennemførelsesmetoder

Kommissionen er i partnerskab med medlemsstaterne ansvarlig for programmets gennemførelse. Medlemsstaterne er imidlertid eneansvarlige for at foreslå og forvalte de foranstaltninger, der finansieres af dette program. Anvendelsen af EU's midler er underlagt præcise og ensartede regler indeholdt i en rådsafgørelse, der er det rette instrument til iværksættelse af EU-programmer.

Det eneste alternativ til de foreslåede ordninger er, at Kommissionen forvalter individuelle tiltag direkte. Erfaringerne fra de fælles aktioner og pilotprojekter, der gik forud for denne beslutning, viser, at dette udgør en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde, uden at udbyttet maksimeres.

Uddelegeringen af forvaltningen til medlemsstaterne giver Kommissionen mulighed for at koncentrere sig om de generelle mål og den overordnede sammenhæng, alt imens udvælgelsen og gennemførelsen af de enkelte foranstaltninger foregår på græsrodsniveau under hensyntagen til de specifikke forhold i medlemsstaterne og de konkrete behov.

De foranstaltninger, der kommer i betragtning til samfinansiering under dette program, skal tage sigte på de nationale administrationers gennemførelse af de relevante EU-bestemmelser. Med nationale administrationer menes de relevante tjenester i medlemsstaternes administrationer eller andre organer, der udpeges af disse, som har ansvar for gennemførelsen af EU-lovgivningen.

6. FINANSIELLE VIRKNINGER

6.1 Samlede finansielle virkninger for budgettets del B (hele programperioden)

6.1.1 Finansieringsstøtte

Forpligtelsesbevillinger i mio. EUR (3 decimaler)

>TABELPOSITION>

6.1.2 Teknisk og administrativ bistand, støtteudgifter og IT-udgifter (forpligtelsesbevillinger)

>TABELPOSITION>

6.2 Beregning af omkostningerne pr. foranstaltning i budgettets del B (hele programperioden)

Forpligtelsesbevillinger i mio. EUR (3 decimaler)

>TABELPOSITION>

7. VIRKNINGER FOR PERSONALERESSOURCER OG ADMINISTRATIONS UDGIFTER

7.1 Personalemæssige virkninger

>TABELPOSITION>

7.2 Samlede finansielle virkninger af personaleforbruget

>TABELPOSITION>

Beløbene modsvarer de samlede udgifter i en tolvmåneders periode.

I skønnet over, hvilke personale- og administrationsressourcer indsatsen kræver, skal tjenestegrenene tage hensyn til, hvad Kommissionen har vedtaget under de orienterende drøftelser og vedtagelsen af det foreløbige budgetforslag (FBF). Det skal således fremgå, at personalebehovet kan dækkes inden for den foreløbige vejledende fordeling af midlerne som fastsat i FBF.

Når aktionerne undtagelsesvis ikke kunne forudses under udarbejdelsen af FBF, skal sagen forelægges for Kommissionen, som skal afgøre, om og hvordan (ved ændring af den foreløbige vejledende fordeling, ved en ad hoc-omplacering, ved et tillægs- og ændringsbudget eller ved en ændringsskrivelse til budgetforslaget) den kan godkende, at den foreslåede indsats gennemføres.

7.3 Andre administrative udgifter som følge af foranstaltningen

>TABELPOSITION>

Beløbene modsvarer de samlede udgifter i en tolvmåneders periode.

1) Det specificeres, hvilken udvalgstype der er tale om, og hvilken gruppe det tilhører.

I. Samlet årligt beløb (7.2 + 7.3)

II. Foranstaltningens varighed

III. Foranstaltningens samlede omkostninger (I x II) // 357 600 EUR

5 regnskabsår

1 788 000 EUR

8. RESULTATOPFØLGNING OG EVALUERING

8.1 Resultatopfølgningssystem

Overvågning af de særlige foranstaltninger, der gennemføres af de nationale administrationer med tildeling af EU-finansiering. Grundlaget foreligger i form af rapporterne fra støttemodtagerne efter afslutning af aktionerne. Kommissionen agter at udarbejde en "model" for de afsluttende rapporter, som udleveres til alle støttemodtagere.

Overvågningsaktiviteter vil tilvejebringe elementer til den årlige rapport, som Kommissionen skal forelægge Europa-Parlamentet og Rådet (jvf. punkt 5.1.3).

8.2 Hvordan og hvor ofte skal der evalueres-

Det er nødvendigt at evaluere handlingsprogrammet med henblik på en midtvejsrevision heraf og vurderingen af dets virkninger, og evalueringsprocessen bør integreres i overvågningen af aktionen.

9. Foranstaltninger mod svig

Medlemsstaterne er ansvarlige for at fremsætte forslag til aktioner og for den finansielle og administrative forvaltning af disse aktioner; de er hovedansvarlige for den finansielle kontrol med aktionerne. Endvidere skal de foreslåede aktioner være i overensstemmelse med de godkendelseskriterier, der er fastlagt i denne beslutning.

Både finansieringsafgørelserne og de heraf flydende kontrakter er underlagt Kommissionens finanskontrol og revision ved Revisionsretten. Med anvendelse af principperne for sund finansiel forvaltning skal medlemsstaterne attestere udgiftserklæringerne og sikre, at regnskabssystemet er baseret på verificerbart dokumentarisk materiale, forhindre, påvise og korrigere uregelmæssigheder, indlede de nødvendige retlige procedurer og informere Kommissionen herom, samarbejde med Kommissionen og tilbagesøge beløb, der ikke kan redegøres for på grund af uregelmæssigheder. Desuden skal Kommissionen verificere, at der i medlemsstaterne findes velfungerende forvaltnings- og kontrolsystemer, og den kan foretage kontrol på stedet eller anmode den pågældende medlemsstat om at foretage kontrol på stedet. Tjenestemænd eller andre ansatte i Kommissionen kan deltage i denne kontrol.