DA Den Europæiske Unions Tidende C 230/24

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om endelig gennemførelse af ØMU'en — skattepolitikkens rolle

(initiativudtalelse)

(2015/C 230/04)

Ordfører: Carlos TRIAS PINTÓ Medordfører: Petru Sorin DANDEA

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 27. februar 2014 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

»Endelig gennemførelse af ØMU'en — skattepolitikkens rolle«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som vedtog sin udtalelse den 18. november 2014.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 503. plenarforsamling den 10.—11. december 2014, mødet den 10. december, følgende udtalelse med 164 stemmer for, 53 imod og 11 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Når den økonomiske genopretning tager længere tid i Europa end i resten af verden, er det symptomatisk for, at der findes problemer, som en mere dybtgående økonomisk og monetær union vil være nødt til at rette op på. Denne udtalelse støtter processen med at uddybe ØMU'en, navnlig i euroområdet, med udgangspunkt i skattepolitikkens rolle. Det har tidligere været og vil også fremover være vanskeligt at opnå yderligere koordination af den direkte beskatning, fordi den forbliver under medlemsstaternes kompetence og er rodfæstet i den måde, hvorpå de enkelte medlemsstater igennem århundreder har valgt at finansiere de offentlige udgifter, de hver især anser for nødvendige. Ændringer i beskatningen bør resultere i et mere konkurrence- og bæredygtigt skattesystem i en global sammenhæng.

1.2. For at sikre, at Den Økonomiske og Monetære Union fungerer tilfredsstillende, bør der i den nye valgperiode skabes et fundament for og ske en gradvis bevægelse hen imod en finanspolitisk union med henblik på at overvinde de store forskelle i de nationale regler, som bremser den reelle integration og etableringen af et indre marked. Desuden bør vejen banes for et større fælles budget for euroområdet.

1.3. Sammen med ECB's monetære søjle bør der på mellemlang sigt også skabes en »søjle for det fælles budget«, som kan sikre makroøkonomisk stabilitet inden for ØMU'en, især i tilfælde af »asymmetriske chok«.

1.4. For at afhjælpe svagheder og lukke huller i skattepolitikken i euroområdet er der behov for mere ambitiøse foranstaltninger. Landene bør formindske antallet af skatte- og afgiftstyper og standardisere disse, udvide skattegrundlaget, i højere grad harmonisere skattesatserne og styrke instrumenterne til samarbejde og udveksling af oplysninger for at bekæmpe skatteunddragelse og skattesvig.

1.5. EU's nyvalgte lovgivere bør samarbejde tæt med OECD og G20 om en hurtig løsning på det globale problem med udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud. OECD har gjort gode fremskridt med indførelsen af en global model for beskatning af selskaber, hvor formålet er at opkræve skat der, hvor den økonomiske substans er til stede. Denne bør danne grundlag for selskabsbeskatningen i EU.

1.6. For at sikre fremskridt hen imod en mere dybtgående finanspolitisk union er det afgørende at fortsætte budgetovervågningen i overensstemmelse med twopack'en. Samtidig bør der hurtigt oprettes en fond med egne midler i euroområdet med det formål at rette op på de makroøkonomiske skævheder (1).

1.7. Udvalget støtter fuldt ud fortsættelsen af processen med det europæiske semester, som bør evalueres for at sikre, at den fungerer optimalt. De individuelle landespecifikke henstillinger kan være et værktøj til at skabe et fælles grundlag.

1.8. Det begrænsede fælles budget, som kun lige udgør 1 % af EU's BNP, bør øges, især for euroområdet. I kommissionsformand Junckers politiske retningslinjer »En ny start for Europa« opfordres der til, at budgettet i højere grad orienteres mod job, vækst og konkurrenceevne. EØSU støtter denne strategi og understreger behovet for at udnytte revisionen af den flerårige finansielle ramme i slutningen af 2016 til at skabe fundamentet for et øget budget med henblik på at sikre, at den monetære union fungerer tilfredsstillende.

1.9. Kommissionen bør følge op på sin meddelelse »Hen imod en udbygget og egentlig økonomisk og monetær union« (2) fra marts 2013 og indføre et instrument for konvergens og konkurrenceevne. Instrumentet skal ved hjælp af kontraktuelle ordninger få medlemsstaterne til at gennemføre reformer, der både vil være fordelagtige nationalt og for EU som helhed, for på den måde at rette op på økonomiske ubalancer, som kræver økonomisk bistand. Dette instrument bør udvikles til en finanspolitisk kapacitet baseret på egne indtægter, som vil kunne yde midlertidig hjælp i forbindelse med bekæmpelsen af regionale chok (3).

1.10. Budgettet for euroområdet bør kunne forbedre den monetære unions funktion, give et bedre finanspolitisk grundlag for gennemførelsen af bankunionen og udligne asymmetriske chok. Disse funktioner manglede, da den økonomiske krise indtraf, og det forværrede drastisk de uligheder, der krævede finanspolitiske foranstaltninger.

1.11. EØSU er bevidst om, at der er tale om et komplekst emne, og foreslår en pakke af foranstaltninger, som bør vedtages gradvist og i overensstemmelse med målene i EU's traktater (4): På kort sigt (6 til 18 måneder): — skabe et »fælles konsolideret selskabsskattegrundlag« i EU (5) i overensstemmelse med udvalgets tidligere udtalelser (6), som fastlægger mere retfærdige parametre end det nuværende forslag fra Kommissionen (7). Der bør også tages hensyn til de fremskridt, der er opnået i OECD. — Med henblik på at sikre gennemsigtige skattesystemer, der ikke giver urimelige skattefordele, bør der på OECD- og G20-niveau reageres på den globale udvikling vedrørende udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud (BEPS: Base Erosion and Profit Shifting). Der bør hurtigst muligt sættes en stopper for medlemsstaternes tildeling af særlige skattemæssige privilegier til udvalgte koncerner. — Der bør indgås effektive aftaler i euroområdet med henblik på at øge dækningsområdet for den planlagte afgift på finansielle transaktioner ud over de 11 medlemsstater, som støtter den. — Befolkningen bør inddrages i kampen mod den sorte økonomi, skatteunddragelse og skattesvig ved at opfordre den private sektor til at styrke instrumenter som f.eks. servicekuponordninger, elektroniske betalingsformer, som efterlader spor, og samarbejdet med myndighederne herom. — Det administrative samarbejde bør forbedres, så det ikke blot omfatter det nuværende momsnetværk og den nuværende momsdatabase. Der bør være et forstærket samarbejde på fire områder: i) Eurofisc-platformen (8), som er begyndt at operere i euroområdet, bør styrkes og danne grundlag for et europæisk organ for momsudligning og bekæmpelse af skattesvig med det formål at supplere de nationale skattemyndigheders informationskæde og derigennem bekæmpe karruselsvindel (9). ii) Direktivet om gensidig bistand fra 2011 (10) bør styrkes som retsgrundlag i hele EU. Om nødvendigt kan en del af dets indhold gives karakter af forordning. iii) EØSU opfordrer Kommissionen til at gennemføre sit forslag, som blev fremsat i Handlingsplanen til styrkelse af bekæmpelsen af skattesvig og skatteunddragelse, og som gik ud på at sortliste de stater, der optræder som skattely og lader hånt om god forvaltning på skatteområdet. Ligeledes henstiller udvalget til, at de fælles kriterier, der vil gøre det muligt at finde frem til disse stater og territorier, fastsættes på europæisk plan, så man undgår, at de anvendes forskelligt. Udvalget opfordrer GD for Konkurrence til at foretage en tilbundsgående undersøgelse af uretfærdige skatteaftaler, der måtte være blevet indgået af medlemsstater og individuelle virksomheder. Brugen og placeringen af virksomheder i disse territorier bør desuden nævnes specifikt i børsnoterede virksomheders CSR-rapporter (Corporate Social Responsibility — virksomheders sociale ansvar). iv) Der bør oprettes et europæisk organ til skattemæssig forenkling med udgangspunkt i erfaringer fra medlemsstaterne. På mellemlang sigt (18 måneder til 5 år): — for selskabsbeskatning: skabe en »skatteslange« i euroområdet — med inspiration fra 1980'ernes valutaslange og for at bane vejen for en traktatændring — med minimums- og maksimumssatser med henblik på en gradvis harmonisering. — Der bør opnås konkret finanspolitisk kapacitet i euroområdet (11) ved hjælp af indtægter fra den førnævnte afgift på finansielle transaktioner og fire andre: forbrug af ikke-vedvarende energiformer (begrænset til dem, der har oplevet prisfald de seneste år), en midlertidig afgift på betalingsbalanceoverskud, som overstiger 6 % (12), udstedelse af obligationer med fælles garanti og en andel i møntningsgevinsten ved seddel- og møntudstedelser. — Der bør i euroområdet oprettes en myndighed til at samordne medlemsstaternes indsats med hensyn til inddrivelse af disse fem afgifter og kontrol, inspektion og fordeling af indtægter. — Der bør dermed indføres et ekstra føderalt budget i euroområdet, hvorigennem der kan tilvejebringes en fælles arbejdsløshedsforsikring, samhørighedspolitikker og bæredygtige investeringer i den grønne økonomi. — Den nuværende model for finanspolitisk beslutningstagning i euroområdet bør ændres ved at indføre et system med kvalificeret flertal. Udvalget erkender, at dette vil kræve en traktatændring, som vil være omstridt.

2. ØMU'en og dens finanspolitiske og skattemæssige rammer

2.1. Rammer

2.1.1. De 28 medlemsstater er i gang med en integrationsproces, og landene i euroområdet har påtaget sig større gensidige forpligtelser gennem oprettelsen af en monetær union. Integrationen er nu blevet forstærket med en bankunion under stadig udvikling og med den mellemstatslige traktat om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union.

2.1.2. Skattepolitikken omfatter for øjeblikket mere end 600 forskellige skatter og afgifter. Disse bidrager med størstedelen af indtægterne og svarer i alt (skatter og sociale bidrag) til 39,4 % af medlemsstaternes BNP (13) og udgør 40,4 % i euroområdet. Der er behov for mere samordning af skattepolitikken blandt medlemsstaterne i euroområdet som supplement til ECB's fælles pengepolitik.

2.1.3. Fremskridt mod en finanspolitisk union i euroområdet vil betyde, at man vil kunne anvende egne ressourcer og begynde at give effektiv støtte til vigtige strukturelle reformer i vanskeligt stillede økonomier. Samtidig vil man kunne gennemføre solidaritets- og omfordelingspolitikker, som er afgørende for at afbøde asymmetriske chok.

2.1.4. Sammenlignet med andre avancerede økonomier har EU og især euroområdet en lavere vækstrate (BNP) og et lavere beskæftigelsesniveau. De fleste teorier om økonomisk integration anbefaler modeller, som består af både en monetær og en finanspolitisk union. Imidlertid skal beslutninger på skatteområdet ifølge TEUF træffes med enstemmighed, hvilket gør det meget vanskeligt at vedtage lovgivning.

2.1.5. Euroområdets manglende effektivitet på det makroøkonomiske plan kan til dels tilskrives den manglende overensstemmelse mellem finanspolitikken, som er uhyre decentraliseret og underlagt medlemsstaternes kontrol, og pengepolitikken, som for så vidt angår landene i euroområdet bliver stadig mere centraliseret under ECB's myndighed.

2.1.6. Den Europæiske Centralbanks begrænsede beføjelser forhindrer den i at finansiere budgetunderskuddene ved at trykke penge. Dette er muligvis positivt for så vidt angår prisstabiliteten og pengenes værdi, men ikke for vækst og beskæftigelse og andre politiske mål. Siden indførelsen af den monetære union er man ikke kommet ret meget nærmere en finanspolitisk union i EU. Det hæmmer arbejdskraftens og kapitalens mobilitet og gør det svært at håndtere kriser og asymmetriske chok.

2.2. Tendenser og problemer i relation til indtægter og udgifter

2.2.1. Den minimale samordning af skattepolitikken, der indtil nu har fundet sted, har dårligt kunnet forhindre konkurrenceforvridningen mellem medlemsstaterne eller afbøde den underbudspolitik på skatteområdet, som især påvirker nominelle og effektive skattesatser for såvel selskabsskat som personlig indkomstskat. Det ville være positivt, hvis der fandt en samordning sted mellem medlemsstaterne på dette område. Dette er på nuværende tidspunkt desværre et spil med et negativt resultat, hvor vinderne er kapitalindkomster og meget mobile arbejdstagere, mens det store flertal ender som tabere.

2.2.2. Finanspolitisk integration kræver et system af overførsler og en myndighed, men samtidig er EU's budget begrænset til 1 % af BNP. Nettooverførsler udgør kun en lille del af disse ressourcer på trods af målsætningerne i Europa 2020-strategien og »Projekt Europa 2030«.

2.2.3. I køreplanen for en egentlig økonomisk og monetær union fra 2012 (14) foreslås en bevægelse mod en økonomisk, monetær og finanspolitisk union på mellemlang sigt, bl.a. ved hjælp af mere konkrete initiativer. På kort sigt planlægges det at styrke den finanspolitiske og økonomiske styring (sixpack, finanspagt, twopack), det europæiske semester og dets henstillinger og endelig den mellemstatslige traktat om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union, som er blevet underskrevet af 25 lande — uafhængigt af TEUF. Systemet er ensrettet, stift og besværligt, og det er ikke i stand til at sikre den fleksibilitet, som er nødvendig for at kunne håndtere den akutte økonomiske situation under en krise, og sørge for et hensigtsmæssigt policymix for euroområdet.

2.2.4. Det er faktisk bemærkelsesværdigt, at der indtil videre kun er iværksat foranstaltninger på udgiftssiden, mens den indtægtsside, som er en del af en finanspolitisk union, er blevet fuldstændig forsømt.

2.2.5. I tilgift til manglen på en finanspolitisk tilsynsmyndighed har trojkaen desuden spillet en omdiskuteret rolle i de spareplaner, som er blevet påtvunget de lande, der havde brug for hjælp, og den er blevet kritiseret for sin manglende effektivitet og mangel på åbenhed af Europa-Parlamentet (15) og EØSU.

2.2.6. EØSU støtter kommissionsformand Jean-Claude Junckers politiske retningslinjer »En ny start for Europa«, hvori EU opfordres til at erstatte »trojkaen« med en mere demokratisk legitim og ansvarlig struktur baseret på EU-institutionerne med øget parlamentarisk kontrol både på EU-niveau og nationalt.

2.2.7. Samtidig har de fiskale devalueringer, der er blevet gennemført i nogle af de mest sårbare lande i euroområdet, skadet den europæiske sociale model (16) i stedet for at genoprette konkurrenceevnen, eftersom reduktionen af arbejdskraftens vægt som faktor i produktionen har haft en meget begrænset virkning med hensyn til væksten, beskæftigelsen og gældssituationen, og har ført til unødvendige tab af indtægter. I nogle medlemsstater synes afhjælpningen af nogle af ubalancerne imidlertid at begynde at give positive resultater.

3. Bemærkninger

3.1. Relevansen af beskatning af finansielle og digitale tjenester

3.1.1. Vanskelighederne med at fremme integrationen på skatteområdet har været tydelig på to områder, nemlig med hensyn til finansielle transaktioner og den digitale økonomi. Det påhviler Kommissionen at reagere hurtigt i tråd med de undersøgelser, der er foretaget af Generaldirektoratet for Konkurrence, anbefalingerne fra Kommissionens Ekspertgruppe vedrørende Beskatning af den Digitale Økonomi (17) og OECD's første forslag (18) til en koordineret international strategi for bekæmpelse af multinationale selskabers skatteundgåelse under OECD's/G20's BEPS-projekt (dette projekts formål er at skabe et samlet sæt internationale skatteregler for at sætte en stopper for udhuling af skattegrundlag og kunstige overførsler af overskud med henblik på skatteundgåelse).

3.1.2. Arbejdet med den planlagte afgift på finansielle transaktioner for hele EU er indtil videre ikke kommet længere end til direktivet om forstærket samarbejde fra februar 2013, som kun omfatter 11 lande i euroområdet (19). Afgiftens anvendelsesområde bør udvides til mindst at omfatte euroområdet (for at komme ud af de seneste måneders dødvande).

3.1.3. EØSU bifalder forslaget om at ændre direktivet om rentebeskatning (20) med henblik på at forbedre kvaliteten af informationer og sikre en mere effektiv forebyggelse af skatteunddragelse.

3.2. Skattestruktur: skattegrundlag, satser og fritagelser

3.2.1. EU mister hvert eneste år flere skatteindtægter end USA og andre lande, hvor fænomener som sort økonomi, skattesvig, sort arbejde og skatteunddragelse er mindre udbredte (21). For at undgå et problem som f.eks. skattely kræver det større ensartethed, forenkling og harmonisering landene imellem i deres omfattende og komplekse skattestrukturer. Processen bør begynde med euroområdet og koordineres af Kommissionen og eurogruppen via et europæisk organ for skattemæssig forenkling af den type, som allerede findes i nogle lande (22).

3.2.2. Ligeledes vil det efter EØSU's opfattelse være hensigtsmæssigt at prioritere en tilnærmelse af skattepolitikken i forbindelse med det europæiske semester (i forlængelse af nogle af de landespecifikke henstillinger), da det er i dette regi, at man — med støtte fra andre politikområder — bør koordinere anstrengelserne inden for den økonomiske politik mellem medlemsstaterne, hvis man også skal nå Europa 2020-strategiens mål.

3.2.3. EØSU efterlyser et mere effektivt og lige system, hvor skattereformerne og harmoniseringen sigter mod gennemsigtighed, udvidelse af beskatningsgrundlagene og hindring af aggressiv skatteundgåelse. Det vil bevirke, at skattesatserne kan sættes ned og byrderne omfordeles.

3.2.4. EØSU anbefaler, at man afhængigt af de enkelte skattesystemers karakter begrænser systemet med fritagelser ved hjælp af grundige økonomiske og sociale cost-benefit-analyser — i tråd med det internationale princip om skatteudgifter, som er blevet konsolideret siden 1968. Man bør i den sammenhæng hæfte sig ved, at skatte- og socialsikringssystemerne ifølge en undersøgelse fra Kommissionen (23) har været i stand til at forhindre en betydelig vækst i markedsuligheden i de fleste EU-medlemsstater i de seneste fem kriseår.

3.2.5. EØSU opfordrer EU til gennem euroområdets repræsentanter at deltage mere aktivt i drøftelser om at afstemme Unionens indsats for harmonisering og forenkling med OECD (24), IMF (25) og G20 (26). Man bør begynde med at drøfte interne afregningspriser, skattesvig, sort økonomi og frem for alt problemerne med hensyn til ligelig fordeling af skattebyrden.

3.2.6. EØSU mener, at BEPS-handlingsplanen (27) vil få afgørende betydning for kampen mod skatteunddragelse og aggressiv skatteplanlægning på globalt niveau. Udvalget opfordrer derfor G20, OECD og alle de europæiske lande til at udbygge handlingsplanen, som kan være kimen til et europæiske organ for momsudligning og bekæmpelse af skattesvig med henblik på at udrydde problemet med karruselsvindel (28) ved transaktioner inden for EU, der er til større skade end den sorte økonomi.

3.2.7. Endelig fører skattefritagelser og -lempelser til reelle satser, som ligger meget lavere end de nominelle satser. De bør afstemmes med EU's mål for beskæftigelse, produktive investeringer, virksomhedernes konkurrenceevne og social inklusion samt med de af EU's politikker, som berører den europæiske sociale model.

3.3. Selskabsbeskatning

3.3.1. EØSU opfordrer til, at man prioriterer harmoniseringen af selskabsskatten og dermed gør fremskridt i retning af en kohærent budget- og finanspolitisk union (29), således at små og mellemstore virksomheder ikke kommer til at betale de højeste effektive skattesatser. Derudover fordømmer EØSU udtrykkeligt visse medlemsstaters praksis vedrørende tildeling af særlige skattelettelser til udvalgte internationale koncerner, uden at dette offentliggøres, og opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at gøre sit yderste for at sætte en stopper for denne form for praksis. Denne situation fører til en konkurrenceforvridning, som strider imod hele formålet med det indre marked.

3.3.1.1. En af de første og vigtigste foranstaltninger bør være fokus på et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning. Dette standpunkt blev officielt fremsat af udvalget i 2006 (30) og blev senere bekræftet (31). Allerede i 1992 blev det i Ruding-rapporten påpeget, at der var behov for fælles regler om fastsættelse af beskatningsgrundlaget, og at man burde starte med minimums- og maksimumsniveauerne for skattesatser.

3.3.1.2. EØSU foreslår, at de ansvarlige organer med inspiration fra »valutaslangen«, som inden euroens indførelse blev anvendt til at håndtere valutakursudsving, opmuntres til samarbejde om at fastlægge øvre og nedre grænser for selskabsbeskatningen. Man bør også på koordineret vis afskaffe de skattefritagelser, som ikke bidrager til øget beskæftigelse og produktivitet.

3.3.2. EØSU bifalder forslaget til et direktiv om moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater, en af de 34 foranstaltninger i En handlingsplan til styrkelse af bekæmpelsen af skattesvig og skatteunddragelse (32), som blev fremlagt af Kommissionen sidst i 2012. Udvalget vil imidlertid foretrække gennemførelse via en forordning.

3.3.3. Der er sket flere fremskridt med hensyn til harmoniseringen af moms for den interne EU-handel med varer og tjenesteydelser. Harmoniseringen af skattegrundlag er forbedret, men der er stadig meget store forskelle på afgiftssatserne.

3.3.4. Endelig anbefaler EØSU, at man af strategiske grunde prioriterer skattemæssige incitamenter til forskning og udvikling (33).

3.3.5. Ved alle planlagte foranstaltninger er det vigtigt at sikre, at disse ikke skader de europæiske virksomheders konkurrenceevne.

3.4. Personbeskatning og husstandsbeskatning

3.4.1. Fysiske personer er genstand for såvel direkte som indirekte beskatning. Man må ikke glemme, at indirekte skatter har en regressiv karakter, og at især en harmonisering i opadgående retning har en regressiv virkning og vil kunne påvirke befolkningsgrupper med en lav indkomst dramatisk, hvis der ikke gennemføres udlignende indkomsttillæg.

3.4.2. Hvad angår direkte beskatning af fysiske personer begrænser harmoniseringen sig til enkeltstående tilfælde, og ensretningen af skattetrykket er gået i stå.

3.4.3. I hvert fald i euroområdet er det nødvendigt at revidere antallet af skattetrin inden for personbeskatningen og de sociale bidrag for at undgå social dumping og udjævne den såkaldte skattekile på arbejde og dermed fremme mobiliteten (34). Denne beskatningstypes progressivitet bør udvides til også at gælde for kapital- og formuebeskatning og dermed atter gøre skat på ejendom, arv og gaver til et kontrolinstrument. Desuden virker denne type skatter mindre dæmpende på efterspørgslen end skat på arbejde.

3.4.4. Nødvendigheden af at rette større opmærksomhed mod investeringer snarere end mod forbrug kræver, at man harmoniserer og opretter konvergensslanger for beskatning af indtægter fra opsparing (35), udbyttebeskatning af fysiske personer og grænseoverskridende ydelser af pension.

3.4.5. EØSU støtter Kommissionens søgen efter måder at gøre skattestrukturerne mere vækstvenlige på, og bakker op om, at den ser på den rolle, som beskatning kan spille ved konsolideringsbehov i forbindelse med udvidelse af skattegrundlaget, f.eks. i forbindelse med boligbeskatningen. Europa-Kommissionens anbefaling til medlemsstaterne i det europæiske semester var således, at de skulle gøre yderligere brug af tilbagevendende skatter på fast ejendom som en del af en konsolidering eller et skift bort fra beskatning af arbejde (36).

3.4.6. Desuden foreslår EØSU, at der vedtages yderligere foranstaltninger rettet mod at harmonisere miljøbeskatningen. I den forbindelse bør der tages udgangspunkt i Kommissionens ramme for klima- og energipolitikkerne frem til 2030.

3.4.7. Borgerne vil hjælpe med at bekæmpe det store problem med skattesvig og sort arbejde, hvis der findes en god grund til dette. Det er nødvendigt at styrke instrumenter som f.eks. servicekuponordningen og at rette skattefritagelser og skattefradrag mod andre personstøttetjenester, eftersom disse forener målene om social velfærd og afsløring af sort økonomi.

3.4.8. Med henblik på at bekæmpe den uformelle økonomi foreslår EØSU at indføre skattemæssige incitamenter i forbindelse med anvendelse af betalingsformer, som efterlader spor og fremmer finansiel og digital inklusion, f.eks. betalingskort eller mobiltelefoner. Disse incitamenter kunne tage form af harmoniserede skattefradrag eller skattefritagelser for personer og virksomheder, som mindsker anvendelsen af kontanter som betalingsmiddel.

3.4.9. Desuden kan samarbejdet med borgerne styrkes gennem økonomiske incitamenter, så man kan opdage eventuelle svigagtige transaktioner. Dette kan gøres via metoder, der er almindelige i USA.

3.5. Territorialbeskatning (regioner, stater og EU)

3.5.1. De mange skattemæssige forskelle er en kilde til svig, korruption og sort økonomi. EØSU opfordrer medlemsstaterne i euroområdet til at styrke deres beføjelser på de fire største skatteområder, nemlig direkte beskatning af fysiske og juridiske personer (herunder beskatning af kapitalindkomst og ejendom samt andre formuerelaterede skatter) og indirekte skatter i form af moms og punktafgifter.

3.5.2. Hvis der skal gøres fremskridt med hensyn til den finanspolitiske styring, er medlemsstaterne nødt til gradvist at give afkald på suverænitet. På den måde kan skatteopkrævningen fortsat ligge primært hos medlemsstaterne, mens kontrol, inspektion og fordeling af skatteindtægterne sker i et samarbejde mellem Unionen og medlemsstaterne. Derfor foreslår EØSU, at der oprettes en skattemyndighed på EU-niveau, indledningsvis i euroområdet.

3.5.3. I overensstemmelse med nærhedsprincippet er det vigtigt at respektere de lokalt fastsatte skatter, men EØSU anbefaler, at man indleder arbejdet med at forenkle ved at reducere, gruppere og harmonisere en lang række af de eksisterende skattetyper.

3.6. Ekstern dimension og forbindelse til de offentlige politikker

3.6.1. En supranational finanspolitik (37) vil være et effektivt instrument til at nå målene i traktaterne, navnlig for politikkerne for samhørighed og bæredygtighed.

3.6.2. EØSU går ind for, at der oprettes et supplerende budget på føderalt niveau, i det mindste i euroområdet, som kan gøre det muligt at opkræve skatter og gradvist overtage de politikområder, som varetages bedre i fællesskab: arbejdsløshedsforsikring i tilknytning til aktive arbejdsmarkedspolitikker (38), forskning og udvikling, forsvar, en fælles kompensationsmekanisme for rentebyrden (39) osv.

3.6.3. Sluttelig giver EØSU sin fulde støtte til OECD's og G-20's initiativer for så vidt angår internationalt skattesamarbejde og bekæmpelse af skattesvig. Udvalget opfordrer til, at den automatiske udveksling af skatteoplysninger gøres til en international standard.

Bruxelles, den 10. december 2014. Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Ikke desto mindre er systemet alt for stift og besværligt, og det er ikke i stand til hurtigt at sikre den fleksibilitet, som er nødvendig for at kunne håndtere akutte økonomiske omstændigheder og sørge for et hensigtsmæssigt policymix for euroområdet i en situation, hvor medlemsstaterne ikke længere har tilstrækkeligt manøvrerum til at lancere genopretningsplaner for deres økonomier. Konsekvensen er, at der opstår kraftig finansiel ustabilitet.

(2) COM(2013) 165 final.

(3) EØSU's udtalelse om Et instrument for konvergens og konkurrenceevne/Større reformer af den økonomiske politik (EUT C 271 af 19.9.2013, s. 45).

(4) Jf. navnlig artikel 113 og 115 i TEUF.

(5) Punkter af interesse for ECO-underudvalget i de politiske retningslinjer for den næste Europa-Kommission, fremlagt for Europa-Parlamentet af Jean-Claude Juncker. Se også Juncker: En ny start for Europa: Min dagsorden (…), s. 6.

(6) EØSU's udtalelse om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (EUT C 24 af 28.1.2012, s. 63).

(7) COM(2011) 121 final.

(8) www.eurofisc.eu

(9) Fiktivt salg i bestemmelseslandet, som resulterer i potentielt ubegrænsede tab for statskassen.

(10) Direktiv 2011/16/EU.

(11) Se EØSU's udtalelser om finanspolitik: Vækst og finanspolitisk tilpasning (EUT C 248 af 25.8.2011, s. 8) og Endelig gennemførelse af Den Økonomiske og Monetære Union — EU's næste lovgivningsperiode samt En plan for en udbygget og egentlig ØMU, COM(2012) 777 final/2, punkt 3.

(12) Se EØSU's udtalelse om endelig gennemførelse af Den Økonomiske og Monetære Union — EU's næste lovgivningsperiode (EUT C 451 af 16.12.2014, s. 10).

(13) Oplysninger fra 2012, offentliggjort af Eurostat (92/2014) den 16. juni 2014.

(14) COM(2012) 777 final/2.

(15) Alejandro Cercas, Betænkning: PE528.091v02-00.

(16) http://www.eurofound.europa.eu/publications/annual-report/2014/eurofound-yearbook-2013-living-and-working-in-europe

(17) Se rapport — den 22. oktober 2013 vedtog Kommissionen en afgørelse om at nedsætte en ekspertgruppe, som i år har defineret rækkevidden af sit arbejde og fastlagt sin arbejdsplan. Gruppens endelige udtalelse blev offentliggjort den 28. maj 2014.

(18) http://www.oecd.org/tax/beps-2014-deliverables.htm

(19) COM(2013) 71 final, 2013/0045 (CNS): Belgien, Tyskland, Estland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Østrig, Portugal, Slovenien og Slovakiet.

(20) Beskatning af indtægter fra opsparing — Europa-Kommissionen.

(21) Friedrich Schneider, »Shadow Economies and Corruption all over the World: Empirical Results for 1999 to 2003«, i: special issue of the International Journal of Social Economics (IJSE), Serie 1, Vol. 35, nr. 9, 2008.

(22) F.eks. kontoret for skatteforenkling i det britiske skattevæsen.

(23) Europa-Kommissionens forskningsnotat 02/2013 »The effect of tax-benefit changes on income distribution in EU countries since the beginning of the economic crisis«.

(24) OECD project on Base Erosion and Profit Shifting (BEPS).

(25) IMF's rolle i internationale skattespørgsmål.

(26) https://www.g20.org/sites/default/files/g20_resources/library/Saint_Petersburg_Declaration_ENG.pdf

(27) OECD's Center for Skattepolitik og Skatteforvaltning.

(28) Fiktivt salg i bestemmelseslandet, som resulterer i potentielt ubegrænsede tab for statskassen.

(29) Se EØSU's erklæring En handlingsplan for Europa, vedtaget på plenarforsamlingen den 29.—30. april 2014. Se også EØSU's udtalelse om Intelligente strategier for finanspolitisk konsolidering — kortlægning af drivkræfter for vækst i Europa (EUT C 248 af 25.8.2011, s. 8).

(30) EØSU's udtalelse om Indførelse af et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i EU (EUT C 88 af 11.4.2006, s. 48).

(31) EØSU's udtalelse om Et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (EUT C 24 af 28.1.2012, s. 63).

(32) COM(2012) 722 final.

(33) Placing taxation at the service of research and development.

(34) Eurogruppens erklæring af 8. juli 2014: Structural reform agenda — Thematic discussions on growth and jobs — Reduction of the tax wedge.

(35) http://europa.eu/legislation_summaries/taxation/l31050_da.htm

(36) Europa-Kommissionen (2014), Tax reforms in EU Member States, s. 112.

(37) Stefan Collignon, Taking European integration seriously..

(38) Se EØSU's udtalelser om Endelig gennemførelse af Den Økonomiske og Monetære Union — EU's næste lovgivningsperiode og om Den sociale dimension af Den Europæiske Økonomiske og Monetære Union (EUT C 271 af 19.9.2013, s. 1).

(39) Se EØSU's udtalelse om Genskabelse af vækst (EUT C 143 af 22.5.2012, s. 10).