Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om et flerårigt program til fremme af energieffektiviteten i Fællesskabet - SAVE II (96/C 82/04)

Rådet besluttede den 20. december 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 S, stk. 1, og artikel 198, stk. 2, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Giacomina Cassina til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. oktober 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 331. plenarforsamling, mødet den 20. december 1995, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Den 7. november 1995 fremlagde Kommissionen dokument KOM(95) 225 endelig udg., som indeholder en meddelelse om forbedring af energieffektiviteten i EU og et forslag til en rådsafgørelse om et flerårigt program til forbedring af energieffektiviteten i EU - SAVE II.

1.2. ØSU udtrykker tilfredshed med Kommissionens initiativ og bifalder forslaget til afgørelse om SAVE II, dog med forbehold af bemærkningerne i nedenstående punkt 4 og 5.

2. Baggrund

2.1. Programmet »Særlige aktioner til forbedring af energieffektiviteten (SAVE I)« (), som udløber i indeværende år, bestod af tre hovedelementer:

- tekniske foranstaltninger (apparaters ydeevne),

- finansielle foranstaltninger,

- påvirkning af forbrugernes adfærd.

2.2. SAVE I omfattede ligeledes en række lovbestemmelser samt nogle støtteforanstaltninger, som skulle supplere medlemsstaternes energispareforanstaltninger.

2.3. SAVE I er et led i en række ikke-teknologiske foranstaltninger, som EF tidligere har iværksat, såsom sektorbestemte energisyn for at fastslå gennemsnitsforbruget på specifikke områder, og direktiverne om godkendelse af fyringsanlæg (1978-1982).

2.4. Udover SAVE I-programmet findes der teknologiske foranstaltninger såsom dem, der indgår i JOULE- og THERMIE-programmerne.

2.5. I sin udtalelse om SAVE I-programmet og de deraf omfattede foranstaltninger () bemærkede ØSU følgende:

- Kommissionen burde have sikret, at producenterne, brugerne, forbrugerne, arbejdstagerne og fagorganisationerne konsulteres og dermed yder deres bidrag til arbejdet i Det Rådgivende Udvalg.

- Man burde have vedtaget et nyt direktiv, som sikrer koordineringen af de nationale myndigheders energispareindsats.

- Resultaterne af programmet burde have været bygget ind i de overordnede beslutninger vedrørende det indre marked for energi samt have været anvendt inden for de igangværende programmer med henblik på en eventuel revision af disse (f.eks. THERMIE-programmet).

- Programmet burde have været et konkret bidrag til opfyldelse af EF's prioriterede målsætninger om forbedring af miljøet, energieffektivitet og forsyningssikkerhed.

- Programmets resultater burde have været formidlet til tredjelande, især landene i Central- og Østeuropa.

- Brugeradfærd og dermed undervisning og vejledning af brugerne er afgørende for en rationel energianvendelse.

- Finansielle og skattemæssige incitamenter spiller en strategisk rolle, når det drejer sig om at øge energibesparelserne.

- Man burde have opprioriteret energisyn og udpegelsen af energiforvaltere.

2.6. Det er beklageligt, at der i slutteksten til Rådets afgørelse om SAVE I af 29. oktober 1991 kun blev taget delvist hensyn til ØSU's forslag.

3. Resumé af Kommissionens dokument

3.1. Det foreliggende dokument omfatter en meddelelse fra Kommissionen efterfulgt af et forslag til Rådets beslutning, en finansieringsoversigt og en oversigt over indflydelsen på SMV og beskæftigelsen.

3.2. Forslagets retsgrundlag er traktatens artikel 130 S (afsnittet om »miljø«) og 189 C (samarbejdsproceduren).

3.3. Kommissionsforslagets formål er at sikre kontinuiteten i de vigtigste aspekter af det nuværende SAVE-program, som udløber den 31. december 1995 (). Kommissionen fremsætter desuden forslag om følgende nye aktioner:

- opfølgning af de hidtidige energieffektivitetsskridt i medlemsstaterne og i EU,

- særlige aktioner med sigte på større sammenhæng mellem medlemsstaterne, når det gælder udarbejdelse af strategier til styring af energieffektiviteten,

- særlige aktioner, som tager sigte på bedre energistyring i regioner og byområder,

- aktioner, der har til formål at indføre energieffektivitet som kriterium i EU's nuværende strategiske programmer,

- evaluering og tilsyn med alle programaktioner.

3.4. Kommissionen begrunder sit forslag med:

- den evaluering og de henstillinger, som en uafhængig ekspertgruppe har fremsat,

- den konference om SAVE-programmet, som blev afholdt i Firenze i dagene 26.-28. oktober 1994,

- erfaringerne fra det nuværende SAVE I-program og andre aktioner på energiområdet,

- SAVE I-programmets effektivitet med hensyn til bidrag til rationel udnyttelse af energiressourcerne, med sigte på:

at stabilisere CO2-emissionerne,

at udgøre en af grundpillerne i grønbogen om energipolitik,

at pege på de positive virkninger af rationel energiudnyttelse som nævnt i hvidbogen om vækst, konkurrencedygtighed og beskæftigelse,

at bidrage til den økonomiske og sociale samhørighed,

at fremme udnyttelsen af lokale energikilder,

at fremme nye teknologiers gennemslagskraft i EU og andre lande.

3.5. I forslaget til beslutning foreslås det at inkorporere de af SAVE I-programmets aktioner, som svarer til det nuværende PACE-program () (Fællesskabets handlingsprogram til forbedring af elektricitetsudnyttelsen) og PERU (Fællesskabets program for energistyring i regioner og byområder og på øer).

3.6. I udkastet foreslås det at styrke de igangværende aktioner vedrørende:

- mærkning og standardisering i forbindelse med energiforbrugende udstyr,

- pilotaktioner, som skal udføres af passende netværk,

- målrettede pilotaktioner,

- formidling af oplysninger gennem relevante netværk.

3.7. I forslaget lægges særlig vægt på subsidiaritetsprincippet.

3.8. Der foreslås et budget på 150 millioner ECU over fem år.

3.9. Det foreslås at videreføre det rådgivende udvalg, som har bistået med det nuværende SAVE-program.

3.10. Aktionernes finansiering er beskrevet i forslagets artikel 4.

3.11. Kommissionen skal hvert år udarbejde en prioriteringsliste for programmets finansieringsaktiviteter.

3.12. Når programmet har løbet i tre år, skal Kommissionen forelægge rapporter om programmets resultater.

3.13. Kommissionen foreslår, at SAVE-programmet løber fra 1. januar 1996 til 31. december 2000.

4. Generelle bemærkninger

4.1. Generelt udgør SAVE II en væsentlig videreudvikling af SAVE I, som det adskiller sig fra i forskellige henseender.

4.2. ØSU bifalder, at man for SAVE II-programmet har valgt en rådsafgørelse, hvis retsgrundlag er artikel 130 S, stk. 1, sammen med proceduren i artikel 189 C (samarbejdsproceduren med Europa-Parlamentet).

4.2.1. Artikel 130 S skal ses i forbindelse med artikel 130 R, hvori anføres en række vigtige fælles mål såsom bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne (artikel 130 R, stk. 1), og i metodologisk henseende henvises til nødvendigheden af at tage hensyn til de miljømæssige forhold i de forskellige områder og miljøpolitikkens indvirkning på den økonomiske og sociale udvikling i Fællesskabet som helhed samt den afbalancerede udvikling i dets områder (artikel 130 R, stk. 3).

4.3. ØSU benytter lejligheden til at minde om det velbegrundede krav, det fremsatte i sine udtalelser om Fællesskabets energipolitik og grønbogen om energipolitik, nemlig kravet om at indføje et passende kapitel om energi i traktaten ().

4.4. Som anført i mange tidligere udtalelser mener ØSU, at energipolitiske initiativer ud over deres specifikke anvendelsesområder altid må forfølge to mål, der er vigtige for den europæiske integration: økonomisk og social samhørighed og øget beskæftigelse inden for rammerne af en bæredygtig udvikling. ØSU er derfor af den opfattelse, at SAVE II-programmets effektivitet også må måles ud fra det bidrag, som indsatsen til forbedring af miljøforholdene og rationel energiudnyttelse vil være med til at yde for at mindske forskellen i udviklingsniveau mellem regionerne i EU samt til at skabe arbejdspladser.

4.5. Programmets struktur, hvor PACE- og PERU-programmerne inkorporeres, må ligeledes vurderes positivt, idet de forskellige foranstaltninger afstemmes mere konsekvent efter hinanden (en tendens, der allerede er tydelig i PACE-programmet) og inddrager nye strategiske aktører - regioner, territorier og byer (PERU). ØSU er overbevist om, at en korrekt anvendelse af subsidiaritetsprincippet må komme til udtryk i en afbalanceret fordeling af ansvaret mellem beslutningstagerne på de forskellige niveauer og sætte gang i et dynamisk samarbejde mellem disse.

4.6. ØSU mener, at det foreslåede budget på 150 millioner ECU over en 5-årig periode er rimeligt og udgør et godt grundlag for gennemførelsen af hensigtsmæssige foranstaltninger, dog under den forudsætning, at foranstaltningerne er i overensstemmelse med de strategiske prioriteter, og at der via passende incitamenter og garantier mobiliseres yderligere midler fra tredjeparter. I den henseende mener ØSU, at der bør lægges særlig vægt på aktiv inddragelse af SMV.

4.6.1. ØSU advarer de kompetente myndigheder om, at midlerne må fordeles mellem de forskellige foranstaltninger på en måde, der klart afspejler prioritetsgrundlaget. ØSU er enig i, at fleksibilitet ved gennemførelsen af programmet er påkrævet, men foreslår at anvende en større del af midlerne i de første år for at give de foreslåede foranstaltninger en sikker og velmotiveret start.

4.6.2. ØSU er bekendt med den interinstitutionelle aftale om ikke at nævne det anslåede nødvendige budget i teksten til en afgørelse, hvis denne forudser anvendelse af proceduren i artikel 189 C. ØSU beklager dog, at dette går ud over både dokumentets klarhed og transparens.

4.7. ØSU understreger på det kraftigste, at programmets succes ikke blot afhænger af klare målsætninger og dertil hørende relevante gennemførelsesmekanismer, men også af en effektiv forvaltning af midlerne, dvs. en fordeling på foranstaltninger og projekter, som i sig selv er effektive og generelt supplerer hinanden. På den baggrund giver ØSU dog i det følgende udtryk for nogen bekymring.

4.8. Det udvalg, der skal nedsættes i henhold til artikel 6 i forslaget til afgørelse for at bistå Kommissionen med at gennemføre programmet, svarer til det, der blev nedsat for SAVE I. ØSU mener, at den strukturelle forskel mellem det første og det andet SAVE-program også bør afspejles i sammensætningen af dette organ, for at det kan fungere så effektivt som muligt.

4.8.1. SAVE II har fået inkorporeret PERU-programmet, og samfunds- og erhvervskredsene må inddrages i virkeliggørelsen af målsætningerne for SAVE II selv. ØSU håber derfor at kunne bidrage til arbejdet i det udvalg, der er forudset i artikel 6, og mener, at Regionsudvalget ligeledes vil kunne yde et positivt bidrag. Det nuværende udvalgsproceduresystem lader desværre ikke til at være åbent for denne form for aspiration. ØSU erklærer sig imidlertid parat til fra nu af at samarbejde med Kommissionen og det pågældende udvalg på den mest passende måde. ØSU er i øvrigt fuldstændig enig i, at det udvalg, der er forudset i artikel 6, fortsat bør have rådgivende status.

4.9. ØSU peger på nødvendigheden af at være særlig opmærksom på at mobilisere alle de parter, der direkte eller indirekte er inddraget i de planlagte foranstaltninger: regionale og bymæssige myndigheder, private investorer, arbejdsmarkedets parter, forbrugere og brugere må kunne gøre sig bekendt med programmet og vurdere gennemførelsen af det. Det er derfor vigtigt, at informationsforanstaltningerne når ud til flest mulige borgere.

4.9.1. Uden at ville foreslå detailløsninger påpeger ØSU over for de kompetente myndigheder (startende med Kommissionen og Rådet), at det er nødvendigt med effektive og transparente procedurer for at sikre, at offentligheden har adgang til så megen nyttig information som muligt om anvendelsen af ressourcerne, eftersom konkrete og forståelige oplysninger om omkostninger og fordele ved et fællesskabsprogram fremmer den folkelige accept og dermed også dets succes.

4.10. Til forskel fra SAVE I skubber SAVE II vægten fra lovgivning (direktiver) til et samarbejde mellem medlemsstaterne i forbindelse med fremme af relevante foranstaltninger. Efter Kommissionens forestillinger vil der kun blive udarbejdet EF-lovgivning, hvis der ikke indgås nogen aftale mellem de forskellige berørte parter. Under alle omstændigheder mener ØSU, at beslutninger baseret på forhandlinger bør underkastes kontrolmekanismer med det sigte at få konstateret effektivitet og overensstemmelse med programmets målsætninger samt bør ledsages af et fast tilsagn om at informere de borgere, som berøres af aktionerne.

4.10.1. ØSU mener, at denne kursændring muligvis kan give gode resultater, men finder den dog for radikal og utilstrækkelig begrundet. ØSU understreger, at selv om direktiverne hyppigt har været vanskelige at gennemføre, har de dog ydet et betydeligt bidrag til både at fremme en reel energieffektivitet og mindske emissionerne. Denne vurdering ligger i øvrigt på linje med indholdet af en rapport, udarbejdet af uvildige eksperter ().

4.10.2. Udformningen af en lovramme og dennes gennemførelse er en stor opgave, som ikke altid er umagen værd, fordi det kan være vanskeligt at iværksæt te særregler for hvert enkelt land og især at kontrollere disses overholdelse. ØSU mener, at i spørgsmålet om mærkning er det bedste middel til at sikre direktivernes effektivitet, at man lader forbrugerne selv gå i brechen. SAVE II bør derfor tage særlig sigte på at bevidstgøre energiforbrugerne om det nødvendige i at samarbejde med producenterne og erhvervs- og samfundsorganisationerne.

4.10.3. ØSU mener, at Kommissionen bør bestræbe sig på at reducere den relative udvanding af indsatsen, som gjorde sig gældende for de projekter, der blev godkendt i henhold til SAVE I. Man bør i højere grad tilstræbe en integreret indsats og inddrage parter fra forskellige sektorer og geografiske områder. Der bør derfor afsættes støtte til udarbejdelse af forslag fra især SMV og mindre administrative organer. Generelt er det vigtigt, at procedurerne for adgang til programmet er brugervenlige.

4.11. Udbredt anvendelse af net, som allerede eksisterer eller som specielt blev oprettet under SAVE I, kan være med til at forbedre forvaltningen af programmet; dog kan det blive vanskeligt at nå frem til foranstaltningernes målgruppe, dvs. fabrikanterne af udstyr, forbrugerne og energiindustrien. Kommissionen bør derfor gøre det muligt for organer, som ikke er tilsluttet disse net, at få fri adgang til informationer om SAVE II og de dertil afsatte midler.

4.11.1. Undersøgelserne og modellerne skal forfølge specifikke mål, og det må sikres, at resultaterne heraf vil blive udnyttet på et senere tidspunkt. For modellernes vedkommende bør det endvidere sikres, at de endelige brugere inddrages, så der ikke udelukkende bliver tale om teoretiske øvelser.

4.12. Et af målene med SAVE II er at fremme bedst mulig udnyttelse af elektricitet, og det ville derfor være en god idé at inddrage elselskaberne, som i reglen anvender programmer til styring af efterspørgslen.

Denne kommentar gælder også for gasselskaber og deres inddragelse i programmet. ØSU henstiller tillige, at der i kontrakttildelingsprocedurerne udtrykkeligt stilles energisparekrav til energiforvaltnings- og -distributionsselskaberne.

4.13. Sondringen mellem pilotaktioner, der foreslås af nettene, og de såkaldte »målrettede pilotaktioner« bør begrundes tydeligere.

4.13.1. Dette gælder især pilotaktioner, som har været succesrige i nogle regioner og som kunne overføres til andre. Endvidere finder ØSU det nyttigt at overføre erfaringer fra regioner, hvor elselskaberne har været mere imødekommende over for denne type projekter, til andre regioner, hvor dette ikke er tilfældet.

4.14. Man ønsker ikke i denne udtalelse at komme ind på det ømtålelige spørgsmål om afgifter på CO2-emissioner (som i øvrigt er genstand for en anden udtalelse, der er under udarbejdelse). ØSU gentager dog, at der må tilstræbes en konkret nedbringelse af emissionerne under anvendelse af alle hensigtsmæssige midler; ved gennemførelsen af SAVE II må der for de enkelte projekter angives deres specifikke mål for nedbringelse af CO2-emissionerne. Disse mål må på passende vis kvantificeres og nøje kontrolleres efter gennemførelsen.

4.15. Ud over den økonomiske og sociale samhørighed generelt og beskæftigelsesmålene (jf. punkt 4.4) gør ØSU sig bekymringer om samhørigheden på energiområdet i EU. Ved gennemførelsen af programmet ønsker ØSU derfor, at der bliver gjort alle de nødvendige anstrengelser for:

- at fremme en rationel udvikling af ressourcerne og et energiforbrug, der svarer til behovene i de forskellige områder, i harmoni med forbrugsmønstret og de lokale muligheder for udvikling af erhvervsaktiviteter med tilknytning til produktion, vedligeholdelse og anlægsdrift,

- at tage hensyn til de forskellige udgangsniveauer i medlemsstaterne og regionerne og koncentrere sig om de mest tilbagestående områder. De, der høster de største fordele af sådanne programmer, er nemlig tit og ofte stater og regioner, der har nået et højt udviklings- og forbrugsniveau og som derfor også kan trække på andre ressourcer,

- at tage særhensyn til EU-øernes specielle vanskeligheder og operere med styrkede støttemekanismer i disse områder, jf. forslagene i initiativudtalelsen om EF's energipolitik (se punkt 4.3),

- at informere og undervise brugerne, og borgerne generelt, for grundigt at skærpe den generelle bevidsthed om, hvad der står på spil, og således fremme betydelige ændringer i adfærden for at beskytte miljøet.

4.16. Endelig støtter ØSU inddragelsen af de central- og østeuropæiske EU-ansøgerlande i SAVE II-programmet, men mener, at mekanismen for finansiering af de foranstaltninger, som disse skal deltage i, er for vagt defineret. Disse landes deltagelse vil nok blive temmelig byrdefuld, hvis - som Kommissionen selv anfører - de øst- og centraleuropæiske lande er nødt til at rejse midler fra interne kilder, som så eventuelt kan suppleres med støtte i en indledende periode og fra andre budgetposter end dem, der handler om støtte til SAVE II.

4.16.1. ØSU slår igen fast, at de anstrengelser, som de pågældende lande gør for at opfylde kriterierne for konvergens mellem deres og EU-landenes økonomi, aktivt bør støttes, og det bør være muligt at planlægge foranstaltninger og initiativer for en række år. ØSU foreslår, at der ydes støtte til østlandene, ikke blot ved programmets start, men også senere, om ikke med direkte EU-støtte så med klare og målrettede incitamenter til fremme af private investeringer dér, for således at fremskynde samhørigheden på energiområdet i hele Europa. Især EIB kan spille en strategisk rolle i denne henseende.

4.16.2. De miljømæssige konsekvenser af ineffektiv udnyttelse af ressourcerne, især følgerne af CO2-emissionerne, kan nemlig ikke begrænses til et enkelt område; en passende investering i ansøgerlandene vil være helt til EU's fordel og kan i fremtiden måske endog lette nogle af de særligt alvorlige problemer, som medlemsstaterne i dag står over for.

4.17. ØSU er i øvrigt overrasket over, at det ikke er på tale at udvide samarbejdet til at omfatte ansøgerlandene i Middelhavsområdet og hele Middelhavsområdet generelt set.

4.17.1. Der er meget, der taler for en sådan udvidelse, f.eks.:

- Nogle af disse lande (f.eks. Malta og Cypern, der begge er ansøgerlande) har store forsyningsproblemer, hvilket smitter af på omkostningerne.

- Andre lande i det pågældende område producerer og leverer energiråstoffer til EU-landene.

- I andre lande i Middelhavsområdet kan de allerede alvorlige forureningsproblemer, som skyldes uhensigtsmæssig anvendelse af energiressourcerne, før eller siden føre til ændringer i miljøforholdene i EU-landene selv.

4.17.2. Selv om EU sammen med tredjelande er ved at udarbejde SYNERGI-programmet (som indebærer et yderst beskedent EU-bidrag), mener ØSU derfor, at EU udviser en mangel i strategisk udsyn ved ikke i SAVE-programmet at tage hensyn til EU's særlige forhold til Middelhavslandene.

4.17.3. Det skulle derfor ikke være vanskeligt at få afsat ressourcer til Middelhavstredjelandenes inddragelse i SAVE II inden for rammerne af de beslutninger, som skal træffes for at gennemføre Cannes-topmødets beslutning om Middelhavspartnerskab.

5. Særlige bemærkninger

5.1. Efter næstsidste »betragtning« bør der tilføjes en ny betragtning om de associerede lande i Middelhavsområdet. I den afsluttende betragtning bør det derfor anføres, at også bevillingerne til disse lande må tages fra andre fællesskabsmidler.

5.2. Artikel 3

Der tilføjes et stykke 4 om, at Kommissionen skal tage de nødvendige skridt til at sikre effektiv synergi mellem EF-midlerne og midler fra offentlige eller private kilder.

5.3. Artikel 4, stk. 2

Efter »hvert år« bør der henvises til det mål, som nævnes i artikel 1, stk. 1.

5.4. Artikel 7, stk. 1

Interimsrapporten bør også sendes til ØSU.

5.5. Artikel 9

Efter »de associerede central- og østeuropæiske lande« tilføjes »og landene i Middelhavsområdet«.

Bruxelles, den 20. december 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. L 307 af 8. 11. 1991, s. 34.

() EFT nr. C 120 af 6. 5. 1991.

() EFT nr. L 157 af 9. 6. 1989.

() EFT nr. C 393 af 31. 12. 1994, s. 95 ff.; EFT nr. C 256 af 2. 10. 1995, s. 34.

() »The SAVE programme - Evaluation of the European Union Programme (1991-1994) and Proposals for future Action (1995-2000)« af Valter Fissamber, Rodney Janssen, Bernard Laponche og Eoin Lees, november 1994.