Nr. C 206/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
Erfaringer er nok en god reference, men ligeså vigtigt er det dog at få garanti for, at et pålæg ikke 
kan tilsidesættes. Et totaldirektiv giver en sådan garanti, hvorimod et frivilligt direktiv overlader 
spørgsmålet til medlemsstaternes forgodtbefindende. 
Resultatet af afstemningen 
20 stemte for, 56 stemte imod, 6 stemte hverken for eller imod. 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 80/217/EØF om 
fællesskabsforanstaltninger til kontrol med klassisk svinepest 
(84/C 206/14) 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 19 af 26. januar 1984, side 6. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 27. januar 1984 under henvis­
ning til EØF-traktatens artikel 100 og 198 at anmode om Det økonomiske og sociale 
Udvalgs udtalelse om nævnte emne. 
Procedure 
Det forberedende arbejde blev ved Udvalgets beslutning overdraget Peter Storie-Pugh 
som hovedordfører i henhold til forretningsordenens artikel 18. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 217. plenarforsamling den 24. maj 
1984 enstemmigt følgende udtalelse: 
Udvalget erkender, at forslaget om ændring af lov­
givningen er meget påkrævet, idet den generelle 
situation med hensyn til forekomsten af klassisk svi­
nepest er ved at blive alvorligt forværret. Udvalget 
mener imidlertid, at de foreslåede foranstaltninger 
ikke er vidtgående nok. De gældende regler er sam­
men med de nye forslag om ændring heraf teknisk 
set ikke tilstrækkelige til at vende den nuværende 
udvikling. Der må tages endnu skrappere midler i 
brug. 
Basislovgivningen har af en række, for det meste 
velkendte årsager ikke været tilstrækkelig til, at man 
har kunnet opfylde målsætningerne. De oprindelige 
planer var gode nok, men blev ikke gennemført til­
strækkelig konsekvent, hvilket er hovedårsagen til, 
at de ikke har været en succes. 
Den ændring, Kommissionen foreslår, er imidlertid 
stadig for svag på mange punkter, hvoraf f.eks. kan 
nævnes følgende: utilstrækkelig definition på obli­
gatorisk vaccination, kontrol med flytning af og handel med levende dyr fra vaccinationsområderne 
(f.eks. når vaccinerede svin forlader sådanne områ­
der), kød, herunder slagteriaffald, kød fra vaccine­
rede dyr, farerne ved forskudt slagtning, kontrol 
med svin, der bjærges fra sygdomsramte bedrifter 
osv. Ved enhver revision af bestemmelserne bør der 
ikke blot tages hensyn til handelen inden for EF, 
men også til handelen med tredjelande. 
Det ser ud til, at Kommissionen (måske af politiske 
og økonomiske grunde, som den ingen indflydelse 
har på) har forsøgt at nå frem til et kompromis mel­
lem de to grundlæggende muligheder (valget af pro­
gram afhænger af sygdomssituationen på igangsæt-
telsestidspunktet): 
a) vaccination af samtlige besætninger i mindst 2 
år — ophør med vaccination på et forud fastsat 
tidspunkt; 
b) slagtning, kompensation, udryddelse + den 
sædvanlige kontrol. 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/45 
På dette stadium er løsning b) ikke praktisk gen­
nemførlig i sig selv, hvilket der kan angives økono­
miske grunde til, herunder ødelæggelse af svinein­
dustrien og dens støtteerhverv i mange områder. 
Eftersom de foreliggende forslag ikke er tilstrække­
ligt drastiske, vil manglerne ved begge metoder 
uundgåeligt dukke op igen, og ifølge Udvalget vil 
den klassiske svinepest ikke blive ordentlig udryd­
det, det interne marked vil ikke blive yderligere libe­
raliseret, og kompensationer vil fortsat lægge mere 
beslag på EF's kasse end nødvendigt. 
Udvalget beklager, at det har måttet drage oven­
nævnte konklusion, og udtrykker ønske om, at alle 
parter vil vise større fortståelse for, at problemet bør 
løses og det hurtigt. Afdelingen mener, at EF-støtten 
bør indstilles i nær fremtid og først genindføres, når 
man er blevet enige om et mere gennemgribende og 
mere realistisk udryddelsesprogram, som medlems­
staterne virkelig kan gå ind for med den nødvendige 
ansvarsfølelse. 
Desuden ville det være på sin plads at udarbejde en 
finansieringsoversigt, herunder en oversigt over 
omkostningerne ved de forskellige kompensations-
og forsikringsmetoder, samt en redegørelse for det 
særlige økonomiske problem, der rejser sig i områ­
der, hvor ikke alle svineproduktionens trin forefin­
des (se nedenfor under punkt 2, kontrolområder, 
litra a)). 
Kommentar 
1. Vaccination 
a) Udvalget går stærkt ind for, at der indføres en så 
streng officiel kontrol som muligt med fremstil­
ling, distribution og anvendelse af vaccine. 
Under alle omstændigheder må man nu se at 
komme ulovlig anvendelse af vaccine til livs. 
Vaccinen bør gives af kvalificeret personale. 
Efter vaccinationen bør de pågældende dyr 
overvåges i en passende lang periode, før de 
kan flyttes, med mindre der er tale om godkendt 
transport til slagterier inden for området. Vacci­
nation skal foregå på et tilstrækkeligt tidligt sta­
dium. Der er ingen tvivl om, at beslutningen om 
at vaccinere undertiden er blevet truffet for sent. 
b) Vaccination er den klassiske metode til at bringe 
et ukontrollerbart antal udbrud ned på et niveau 
med kun lejlighedsvise udbrud, som man kan 
gribe ind over for ved at iværksætte udryddel­
ses-, kompensations- og normalt anerkendte 
sundhedskontrolforanstaltninger. Det er ikke ønskeligt, at vaccination bliver en permanent 
kontrolmetode. 
c) Flytning af vaccinerede dyr og deres afkom har 
fundet sted, uden at man har taget tilstrækkeligt 
hensyn til de velkendte risici, f.eks. smittebærere 
og immuno-inkompetente dyr, som kan sprede 
sygdommen, tilsløre et klinisk udbrud, gøre situ­
ationen uigennemskuelig eller vanskeliggøre 
diagnosen. Hvis der ingen sikkerhedsforanstalt­
ninger træffes, kan viruset helt sikkert let spre­
des yderligere og nye udbrud forekomme. 
d) I fagkredse hersker der udbredt enighed om, at 
der ved et bestemt antal udbrud i et område 
med en bestemt tæthed i svinebestanden bør 
indføres tvungen vaccination (som ledsages af 
de kendte sikkerhedsforanstaltninger af tids­
mæssig art og med hensyn til konstatering af 
sygdommen, flytning osv.). Udvalget mener, at 
vaccination bør være tvungen for alle svinearter, 
om end det ville være acceptabelt med en und­
tagelsesordning for besætninger med særlige 
arveegenskaber. 
Artikel 14, stk. 2, litra b) i Kommissionens for­
slag til ændring bør derfor slettes (eller ikke ind­
føjes i noget fremtidigt forslag). Begrundelsen 
for at anvende den metode, der er nævnt i arti­
kel 14, stk. 2, litra b) er klar nok, og i teorien er 
denne metode også mulig, men den må opgives 
som løsning, da den ikke har stået sin prøve i 
praksis. 
Det må fortsat være de kompetente myndighe­
der i de enkelte medlemsstater, der træffer 
beslutning om at vaccinere. Den stående Veteri­
nærkomité bør kunne anbefale, men ikke gen­
nemtvinge vaccination i en medlemsstat. 
e) Hvis vaccination ikke gennemføres i fuldt 
omfang i et højrisikoområde, og der eventuelt 
opstår et problem vedrørende omfanget og 
varigheden af epidemien, bør der fastlægges et 
tidspunkt, efter hvilket EF indstiller sin støtte. 
Der findes et fortilfælde og en tidsplan for en 
lignende situation i medlemsstater, hvor der 
ikke findes klassisk svinepest (afgørelse 80/ 
1096). 
2. Kontrolområder 
Uanset hvilket kontrolområde der er tale om, må det 
være så stort, at alle svineproduktionens trin forefin­
des, herunder også slagterier og opfedningsfacilite-
ter. Såfremt dette ikke er tilfældet, kunne der i et 
vaccinationsområde opstå økonomiske problemer, 
som uundgåeligt vil afstedkomme pres i retning af 
at lempe accepterede kontrolforanstaltninger og 
løbe uforsvarlige risici. Mens vaccinerede svin skal 
Nr. C 206/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
kunne få adgang til sådanne områder, bør svin ikke 
kunne fjernes fra områderne. 
Der bør ses nærmere på dette økonomiske problem, 
og man bør sågar overveje, om det ville være beretti­
get at yde EF-støtte til oprettelse af opfedningscen-
tre eller slagterier; man må i den forbindelse huske 
på, at vaccination i et vaccinationsområde skal fort­
sætte i en toårig periode (for at mindske risikoen for 
laterale udbrud på et senere tidspunkt). 
Det bør undersøges, i hvilket omfang noget sådant 
kan gennemføres generelt, idet det bør være et led i 
den grundlæggende sygdomsudryddelsespolitik at 
operere med autonome lukkede områder. 
Om end det ikke er ønskeligt at definere og opstille 
nøjagtige kriterier for de foreslåede højrisikoområ­
der, navnlig fordi der er stor forskel på tætheden i 
svinebestanden i de pågældende områder, bør Den 
stående Veterinærkomité udarbejde retningslinjer og 
en klar adfærdskodeks for at sikre, at der gribes kon­
sekvent og hurtigt ind. 
3. Overholdelse af retningslinjerne og kontrol 
Det er naturligvis ikke muligt nøjagtigt at måle, hvil­
ken betydning manglende overholdelse af retnings­
linjerne og en dårlig kontrol fra producenternes, 
transportvirksomhedernes, myndighedernes og 
andres side kan have, når det drejer sig om at sikre 
en passende gennemførelse af gældende regler. Det 
er tilstrækkeligt at fastslå, at der er nok, der taler for 
at se nærmere på dette spørgsmål. Eksempelvis kan 
nævnes følgende: 
a) Der er registreret et uacceptabelt antal primære 
udbrud som følge af, at der er anvendt køkken­
affald som foder. Man har ikke gjort tilstræk­
keligt opmærksom på, hvilken betydning dette 
har for forekomsten af sekundære udbrud. Det 
Bruxelles, den 24. maj 1984. erkendes, at det er vanskeligt at føre kontrol her­
med (f.eks. hvis der er tale om mindre produ­
center). Ikke desto mindre bør der gøres en 
større indsats for i det mindste at sikre, at gæl­
dende bestemmelser overholdes. 
Man bør ikke overvurdere den potentielle risiko, 
men det er dog velkendt, at f.eks. turister indfø­
rer fødevarer, der ikke er tilladte, og som kan 
finde vej til campingpladser eller landbrugsbe­
drifter. 
b) Et uacceptabelt antal udbrud hænger sammen 
med flytning og transport. I nogle tilfælde er 
årsagen den traditionelle blanding af svinebe­
stande af forskellig oprindelse og den efterføl­
gende opdeling af nogle af disse grupper. Det 
forhold, at de enkelte svin ikke identificeres, gør 
det vanskeligere at opspore sygdomskilderne, 
også selv om kravet om at føre en liste over, 
hvilke dyr der flyttes, overholdes til punkt og 
prikke. Det er imidlertid også usikkert, hvorvidt 
transportbestemmelserne overholdes fuldt ud. 
Men bortset herfra mener nogle, at man desu­
den bør skærpe bestemmelserne, for det første 
vedrørende rensning og desinfektion (ofte er 
rustdannelser i metalkøretøjer blevet brugt som 
undskyldning), og for det andet ved at lade 
bestemmelserne omfatte alle størrelser og kate­
gorier af motorkøretøjer — små såvel som store. 
Man kunne foreslå, at køretøjer, der anvendes 
til at transportere svin, bør desinficeres inden 24 
timer efter transporten, uanset hvilken ladning 
der derefter skal transporteres (f.eks. levneds­
midler). Et yderligere problem er knyttet til 
anvendelsen af køretøjer, som ikke primært er 
beregnet på kreaturtransport. 
Det er vanskeligt at kontrollere den decideret 
ulovlige transport af navnlig smågrise. Fristel­
sen er stor, fordi grisenes økonomiske værdi er 
ringe og kompensationen forholdsvis lav. 
Francis CEYRAC 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg