I KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.10.1996 
KOM(96) 498 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
FORBEDREDE KONVERGENSPROCEDURER OG 
EN NY VALUTAKURSMEKANISME 
I ØMU'ENS TREDJE FASE 
H 

1. Indledning 
1.1. Det Europæiske Råd anmodede på sit møde i Madrid i december 1995 om, at 
Ecofin-Rådet sammen med Kommissionen og Det Europæiske Monetære Institut 
(EMI) inden for deres respektive kompetenceområder undersøger den række 
spørgsmål, der opstår, fordi nogle lande eventuelt ikke deltager i eurovalutaen 
fra begyndelsen. Det var specielt problemer i forbindelse med valutastabiliteten, 
der skulle undersøges. Det centrale element i overvejelserne vedrørende de 
fremtidige forbindelser mellem medlemsstater, der deltager i eurovalutaen 
("ins"), og medlemsstater, der ikke deltager i valutaen fra begyndelsen ("pre-
ins"), har været behovet for at etablere en rimelig og frivillig 
valutakursmekanisme mellem euroen og de resterende nationale valutaer. 
1.2. Ecofin-Rådet drøftede den nye valutakursmekanisme for første gang på sit 
uformelle møde i Verona den 12.-13. april 1996, og på Det Europæiske Råds 
møde i Firenze den 21.-22. juni forlagde Ecofin-Rådet, EMI og Kommissionen 
deres statusrapporter. Med udgangspunkt i den konsensus, der blev opnået på 
mødet i Firenze, har Ecofin-Rådet på sit uformelle møde i Dublin den 20.-21. 
september 1996 opnået bred enighed om hovedelementerne i en ny 
valutakursmekanisme, der bygger på den eksisterende valutakursmekanisme 
(ERM). 
1.3. Kommissionen er overbevist om, at der i tredje fase er behov for en ny ERM, 
der kan give mulighed for fuld deltagelse i euroområdet og beskytte det indre 
marked. Den nye mekanisme skal være udtryk for monetær solidaritet i EU og 
samtidig fremme konvergensen og valutakursdisciplinen hos medlemsstater, der 
ikke deltager i eurovalutaen fra begyndelsen. I den forbindelse udtrykker 
Kommissionen sin glæde over den enighed, der er opnået med hensyn til 
hovedelementerne i den nye mekanisme, som kan sammenfattes som følger: 
• Den nye ERM vil blive sammensat af bilaterale forbindelser mellem euroen 
og "pre-in" landes valutaer. 1 denne såkaldte "nav og eger "-model vil 
euroen klart være det faste anker i mekanismen, der vil sætte fokus på 
behovet for at opnå konvergens blandt "pre-ins" i retning af den høje grad 
af makroøkonomisk stabilitet i euroområdet. 
• Centralkurser og udsvingsmargener fastsættes efter fælles procedure med 
deltagelse af ministrene, cheferne for Den Europæiske Centralbank (ECB) 
og de nationale centralbanker i de ikke-deltagende lande samt 
Kommissionen. Udsvingsmargenerne vil være brede, men der vil stadig 
kunne etableres smallere bånd mellem euroen og "pre-in" landes valutaer, 
hvor disse baseres på konvergensudviklingen og fastsættes efter samme 
fælles procedure. 
• Hvis en valuta når margengrænsen, vil der automatisk kunne gribes ind 
med interventionsstøtte i form af passende finansielle faciliteter, men ECB 
eller den pågældende nationale centralbank kan suspendere interventionen, 
hvis det overordnede politiske mål, nemlig prisstabiliteten, kommer i fare. 
Der er også planlagt indført forskellige praktiske måder, hvorpå 
svingninger mellem "pre-in" landes valutaer kan begrænses inden for 
standardmargenerne. 
• Justeringer skal foretages i tide og efter en fælles procedure. Alle parter, 
der er involveret i den fælles procedure, har ret til at indlede en procedure, 
der kan resultere i en justering. 
2. De forbedrede konvergensprocedurers rolle i den nye vekselkursmekanisme 
2.1. Kommissionen noterer sig, at den valutakursstabilitet, der har gjort sig 
gældende siden foråret 1995, er et resultat af de store fremskridt, 
medlemsstaterne har opnået med hensyn til konvergensen. De gunstige 
resultater, der er opnået med disse konvergensbestræbelser - som de tydeligt ses 
i de faldende inflationsrater og den forbedrede udvikling i budgetterne - lover 
godt for den nye ERMs funktionsmuligheder. De fremskridt, der allerede er 
opnået på konvergensområdet, bekræfter desuden Kommissionens opfattelse af, 
at en medlemsstats status som "pre-in" efter 1. januar 1999 kun vil være en 
overgangsstatus. Den nye valutakursmekanisme skal derfor ses som en ordning, 
der skal støtte "pre-ins", når de sidste skridt skal tages på konvergensområdet, 
inden de pågældende lande overgår til at deltage i euroområdet. 
2.2. Erfaringen viser, at valutakursstabilitet afhænger mere end noget andet af en 
sund økonomisk styring. Kvaliteten af den økonomiske styring blandt "pre-ins" 
i tredje fase vil komme til udtryk i deres vedvarende udvikling i retning af at 
opnå en høj grad af holdbar konvergens. På tilsvarende vis må en vellykket 
gennemførelse af et troværdigt konvergensprogram forventes at minimere 
risikoen for varige svagheder i valutakursen gældende for et "pre-in" lands 
valuta. På baggrund heraf foreslår Kommissionen de eksisterende konvergens-
procedurer for "pre-ins" forbedret. 
2.3. Da valutakursstabilitet og konvergens er indbyrdes forbundne, skal forbedrede 
konvergensprogrammer efter Kommissionens mening spille en rolle ved 
styringen af den nye valutakursmekanisme. Således kan de fremskridt, som et 
"pre-in" land gør i retning af sine konvergensmål, f.eks. bruges som reference, 
når der træffes beslutninger vedrørende centralkursernes holdbarhed. En positiv 
udvikling i forhold til konvergensmålene må forventes at være et yderligere 
argument for at yde støtte til et "pre-in" lands valuta under et spekulativt pres. 
Brugen af konvergensprogrammer som reference i forbindelse med den nye 
vekselkursmekanisme vil for øvrigt ikke berøre ECBs ret til at beskytte sine 
prisstøMlitetsmål i forbindelse bankens interventionsforpligtelser. Med denne 
konvergensbaserede tilgang til styringen af den nye valutakursmekanisme kan 
fleksibiliteten opretholdes og valutakursdisciplinen sikres i rimeligt omfang. Da 
denne tilgang desuden er mere "præventiv" end "korrigerende", synes den også 
at passe godt til "pre-in" landes behov. 
3. Forbedrede konvergensprocedurer 
3.1. For at sikre fuld deltagelse i euroområdet så tidligt som muligt skal "pre-in" 
landes konvergensbestræbelser støttes i tredje fase. Der er således allerede 
enighed om, at "pre-ins" formelt bør være forpligtet til at indsende 
konvergensprogrammer til behandling i Rådet på samme måde som "ins" 
foreslås forpligtet til at indsende obligatoriske stabilitetsprogrammer. De 
pågældende medlemsstater skal forpligtet til at indsende nye 
konvergensprogrammer (som erstatning for de allerede eksisterende), inden 
tredje fase starter, med en fælles struktur og et fælles indhold, så der kan skabes 
et sammenligningsgrundlag, ud fra hvilket præstationerne kan vurderes. 
3.2. I konvergensprogrammerne skal der indgå mål for inflationsraten, statsbudgettet 
og den offentlige gældsandel samt en klart specificeret flerårig justeringsplan 
for, hvordan målene nås. Den forventede udvikling i vekselkurserne og den 
lange rente vil også indgå i behandlingen, således at alle konvergenskriterierne i 
traktaten dækkes ind. Alle foranstaltninger, der tages eller foreslås taget med 
henblik på at opfylde konvergensmålene skal beskrives og ledsages af 
oplysninger om, hvilke supplerende foranstaltninger der skal træffes i tilfælde af 
betydelige afvigelser fra planen. De væsentligste økonomiske antagelser, der 
ligger til grund for konvergensstrategien skal - eventuelt sammen med en 
sensitivitetsanalyse - fremgå eksplicit, så de betingelser, hvorpå strategien 
formodes at blive gennemført, fremstår tydeligt, og det kan vurderes, om disse 
betingelser er realistiske. 
3.3. I lyset af den grad af konvergens, som "pre-ins" må formodes allerede at have 
nået den 1. januar 1999, skal tidshorisonten for nye konvergensprogrammer i 
princippet være meget kort. Ikke desto mindre forekommer en målsætning med 
et mellemlangt sigte - navnlig når der fastsættes et mål for budgetunderskud på 
under 3% af BNP - at være rimelig, idet dette gør det lettere at omdanne et 
konvergensprogram til et stabilitetsprogram lige så snart, som et "pre-in" land 
kvalificerer sig til at deltage i euroområdet. Konvergensprogrammer skal 
ajourføres hvert år. En ajourføring af programmer kræver en vurdering af 
programmets gennemførelse, en bekræftelse af konvergensmålene og den 
relevante tilpasningsplan samt - hvis der konstateres afvigelser - en beskrivelse 
af de supplerende foranstaltninger, der skal træffes. De makroøkonomiske 
antagelser, der ligger til grund for programmet, skal også vurderes på ny, og 
konsekvenserne af en eventuel ændring skal indarbejdes i konvergensstrategien i 
fuldt omfang. 
3.4. Det er også planen at forbedre konvergensprocedurerne på EU-niveau. Ansvaret 
for konvergens ligger ganske vist på nationalt plan, men Rådet og 
Kommissionen vil gøre brug af de overvågningsprocedurer, der er fastsat i EF-
traktatens artikel 103, i størst muligt omfang. Rådet vil skulle afslutte 
undersøgelsen af et konvergensprogram senest to måneder efter, at det er blevet 
forelagt, og have ret til at godkende et program på Kommissionens henstilling 
og efter at have hørt Det Monetære Udvalg/Det Økonomiske og Finansielle 
Udvalg. Dermed opstår der en gensidig forpligtelse, idet "pre-ins" forpligter sig 
4 
til hurtigt at skabe de betingelser, der kræves for at deltage i euroen, og EU 
forpligter sig til at støtte medlemsstaternes bestræbelser. 
3.5. Gennemførelsen af konvergensstrategien skal overvåges løbende på EU-plan. 
Hvis der konstateres større afvigelser fra de opstillede mål, vil den pågældende 
medlemsstat modtage en henstilling om at træffe korrigerende foranstaltninger 
seneste ved den næste ajourføring af programmet. Desuden vil de budgetmål, 
der fastsættes i konvergensprogrammet, danne grundlag for udarbejdelsen af 
henstillinger, når disse er påkrævet i henhold til proceduren i forbindelse med 
uforholdsmæssigt store underskud, og når det skal vurderes, om disse henstil­
linger efterleves. 
p. m. Retsgrundlaget for de forbedrede kon vergensprocedurer 
Retsgrundlaget for at forbedre de eksisterende konvergensprocedurer udledes af artikel 
103, stk. 5, som giver Rådet mulighed for "at vedtage nærmere bestemmelser for den 
multilaterale overvågningsprocedure". Som i forbindelse med sikring af budgetdisciplin 
i tredje fase kan der vedtages afledt lovgivning med henblik på at styrke de aspekter af 
den multilaterale overvågning, der er relevant i konvergensmæssig sammenhæng. 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 498 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 01 10 
Katalognummer : CB-CO-96-516-DA-C 
ISBN 92-78-10188-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg