EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 15.7.2016 COM(2016) 463 final BERETNING FRA KOMMISSIONEN Tilsyn med anvendelsen af EU-retten

Årsberetning for 2015 {SWD(2016) 230 final}

{SWD(2016) 231 final}



I. Indledning II. Håndhævelse inden for prioriterede politikområder 1. Et nyt skub i beskæftigelsen, væksten og investeringerne 2. Et forbundet 'digitalt indre marked' 3. En modstandsdygtig energiunion med en fremadskuende klimapolitik 4. Et stærkere og mere retfærdigt indre marked med et styrket industrigrundlag 5. En dybere og mere retfærdig økonomisk og monetær union 6. Et område med retfærdighed og grundlæggende rettigheder baseret på gensidig tillid 7. Mod en ny migrationspolitik 8. Samarbejde med medlemsstaterne om at sikre korrekt implementering af EU-retten 8.1. Status på implementeringsplaner 8.2. Status på forklarende dokumenter III. Traktatbrudsprocedurer IV. Før en traktatbrudsprocedure indledes 1. Afdækning af problemer 1.1. Sager indledt på eget initiativ 1.2. Klager og andragender 2. Problemløsning V. De forskellige faser af traktatbrudsproceduren

1. Den administrative procedure 2. Domstolens domme i medfør af artikel 258 og artikel 260, stk. 2, TEUF VI. Gennemførelse af direktiver 1. Forsinket gennemførelse 2. Sager anlagt ved Domstolen i medfør af artikel 258 og artikel 260, stk. 3, TEUF VII. Konklusioner I.Indledning En effektiv anvendelse af EU-retten er afgørende for, at fordelene ved Den Europæiske Unions politikker når ud til offentligheden og virksomhederne. En hensigtsmæssig anvendelse af retten sikrer, at borgere og virksomheder kan udnytte deres rettigheder og opnå hurtig og effektiv appel, hvis rettighederne tilsidesættes. Derfor er sikring af, at EU-retten implementeres, et prioritetsområde for Europa-Kommissionen. Hvis retten ikke er implementeret, eller hvis den ikke anvendes korrekt, svækkes EU's fundament. At føre tilsyn med og forbedre anvendelsen af EU-retten er en prioritet for Juncker-Kommissionen og spiller en nøglerolle i pakken om bedre regulering. Resultaterne af dette tilsyn indgår i evalueringer af lovgivningen, konsekvensanalyser i forbindelse med nye initiativer og, mere generelt, i lovgivningsprocessen. Formålet er både at forbedre implementeringen og håndhævelsen af eksisterende lovgivning og at øge kvaliteten af ny lovgivning. Medlemsstaterne har ansvaret for at gennemføre direktiver rettidigt og nøjagtigt og for korrekt anvendelse og implementering af EU-retten som helhed. Som traktaternes vogter fører Kommissionen tilsyn med medlemsstaternes foranstaltninger og sikrer, at deres lovgivning er i overensstemmelse med EU-retten. Der er fokus på at sikre, at medlemsstaterne overholder EU-lovgivningen, i samarbejde med medlemsstaterne og ved at yde den støtte og bistand, der er behov for. Hvis Kommissionen bliver opmærksom på en mulig tilsidesættelse, er det første skridt at drøfte sagen med medlemsstaten, der opfordres til at løse problemet hurtigt og effektivt i overensstemmelse med de EU-retlige regler. Hvis det ikke lykkes at løse problemet på denne måde, kan Kommissionen indlede en formel traktatbrudsprocedure. Hvis en medlemsstat stadig ikke overholder EU-retten, kan Kommissionen indbringe sagen for Domstolen. Som det sidste skridt kan der pålægges en bøde, hvis medlemsstaten ikke efterlever Domstolens dom eller ikke giver Kommissionen meddelelse om gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv. Denne årsberetning belyser hovedaspekterne af udviklingen på håndhævelsesområdet i 2015. Årsberetningens opbygning afspejler, at denne Kommission har sat fokus på håndhævelse inden for de politiske prioritetsområder. Kommissionen iværksatte håndhævelsesforanstaltninger f.eks. inden for migrant- og asylområdet, hvor fuld og konsistent anvendelse af de fælles regler om asyl og ulovlig migration kom i rampelyset på baggrund af flygtningekrisen. Et andet eksempel er retsakter, der tidligere hørte ind under den tredje søjle, inden for politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager, hvor fuld gennemførelse og implementering af EU-retten er afgørende for en koordineret reaktion fra EU på sikkerhedstrusler. Ud over prioritetsområderne undersøges det i de dokumenter, der er knyttet til rapporten, hvor godt EU-retten blev anvendt, samt hvilke udfordringer der er for de enkelte medlemsstater og de enkelte politikområder.



II.Håndhævelse inden for prioriterede politikområder At sikre bedre anvendelse og implementering af EU's retsakter er en forudsætning for opfyldelse af EU's politiske mål generelt og navnlig Juncker-Kommissionens politiske prioriteter. Kommissionen benytter sig af en lang række værktøjer, herunder traktatbrudsprocedurer, for at opnå EU's politiske målsætninger. Årsberetningen for 2015 giver et overblik over Kommissionens handlinger i den henseende. 1.Et nyt skub i beskæftigelsen, væksten og investeringerne Juncker-Kommissionens første prioritet er at styrke Europas konkurrenceevne og stimulere investeringer, der skaber arbejdspladser. Det går imidlertid ud over indsatsen for at skabe de rigtige lovgivningsrammer med henblik på at støtte virksomheder og jobskabelse, hvis EU-retten ikke implementeres korrekt og rettidigt. Håndhævelse af anvendelsen og implementeringen af EU-retten bidrager således også betydeligt til at skabe arbejdspladser, vækst og investeringer. Kommissionens håndhævelsesaktiviteter i 2015 fokuserede på følgende områder: Håndhævelse af EU-retten på konkurrenceområdet

Kommissionen gjorde en aktiv indsats for at håndhæve reglerne om karteller og statsstøtte. Der blev f.eks. indledt traktatbrudsprocedurer vedrørende tildeling af privilegerede rettigheder til en offentligt ejet virksomhed i forbindelse med et lands vandkraftskoncessioner. Desuden undersøgte Kommissionen lovbestemmelser, som begrænsede nationale konkurrencemyndigheders beføjelser. Kommissionen fulgte aktivt op på retssager i medfør af artikel 260, stk. 2, TEUF ved at anmode Domstolen om at pålægge bøder i form af faste beløb og tvangsbøder for de medlemsstater, der ikke krævede ulovlig og uforenelig statsstøtte tilbagebetalt. Konsekvent håndhævelse af beslutninger er afgørende for troværdigheden af Kommissionens kontrol med statsstøtte. Håndhævelse af EU-retten på arbejdsmiljøområdet Korrekt og rettidig gennemførelse og anvendelse af EU-direktiver på arbejdsmiljøområdet er afgørende for at sikre effektiv beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed samt sikre lige konkurrencevilkår i hele det indre marked, som bidrager til vækst, arbejdspladser og investeringer i EU. Kommissionen iværksatte kontrol af medlemsstaternes gennemførelse af direktivet om tilpasning af direktiverne på arbejdsmiljøområdet til forordningen om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger. Ved at sikre forbindelsen mellem arbejdsmiljødirektiverne og forordningen om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger udgør dette direktiv et vigtigt bidrag til at beskytte arbejdstagernes sundhed mod risikoen for at blive udsat for farlige kemikalier. Kommissionen udfører også kontrol af, om medlemsstaterne korrekt har gennemført Rådets direktiv om iværksættelse af rammeaftalen om forebyggelse af stikskader i sygehus- og sundhedssektoren. Håndhævelse af EU-retten på uddannelsesområdet Korrekt anvendelse af EU-lovbestemmelser på uddannelsesområdet påvirker i høj grad EU-borgernes rettigheder, herunder mobile studerende. De klager, som Kommissionen har modtaget inden for dette område, vedrører adgang til uddannelse og især sager om bl.a. lige behandling med hensyn til stipendier, tilskud og lån, undervisningsgebyrer, sprogkrav, billigere transport for studerende eller administrationspraksis. Kommissionens hovedmålsætning er at fremme borgernes læringsmobilitet gennem korrekt anvendelse af EU-retten, hvilket styrker borgernes uddannelseskarrierer og dermed bidrager til at skabe arbejdspladser og vækst. Håndhævelse af EU-retten på miljøområdet Kommissionen målrettede sin håndhævelse af EU's miljøregler mod opfyldelse af Europa 2020-målene og at bidrage til en stærkere og mere "cirkulær" økonomi, hvor ressourcerne bruges mere bæredygtigt. Effektiv håndhævelse af miljøretten er ikke kun en del af at bevare retssikkerheden og en forudsætning for at skabe et sundere miljø over hele EU. Det bidrager også til sikre lige konkurrencevilkår for alle medlemsstater og økonomiske aktører, som skal overholde miljøkravene. Streng håndhævelse stimulerer også markedet til at finde innovative metoder til at øge ressourcernes effektivitet og mindske afhængigheden af import. Denne innovation kan give EU's virksomheder en konkurrencefordel og skabe arbejdspladser. I nogle medlemsstater er der fortsat betydelige mangler i gennemførelsen og håndhævelsen af EU's miljølovgivning. Det gælder især inden for affaldshåndtering, infrastruktur til spildevandsbehandling og overholdelse af grænseværdier for luftkvalitet. Kommissionen fortsatte med at imødegå disse mangler med retlige midler, navnlig traktatbrudsprocedurer, men også ved at støtte overholdelse. F.eks. støtter Kommissionen forbedringer af den kommunale affaldshåndtering i regioner med en dårlig eller gennemsnitlig præstation. På grundlag af hver enkelt medlemsstats situation med hensyn til affaldshåndtering udarbejdes der "køreplaner" med henstillinger med henblik på at forbedre de enkelte landes kommunale affaldshåndtering. Sådanne initiativer bidrager til at gennemføre den "cirkulære økonomi", som Kommissionen lancerede i december 2015. Håndhævelse af EU-retten på landbrugsområdet Kommissionens håndhævelsesstrategi fokuserede på at sikre, at landbrugsforanstaltninger med det største potentiale for at understøtte vækst og skabe arbejdspladser blev implementeret. Medlemsstaternes korrekte implementering af bestemmelserne om den direkte betalingsordning som led i 2014-2020-reformen af den fælles landbrugspolitik var en prioritet. De årlige direkte betalinger beskytter grundlæggende landbrugernes indkomst mod de stød, som landbruget er udsat for, f.eks. prisændringer og vejrliget. Det bidrager til at forebygge for store tab af arbejdspladser og produktion både inden for landbruget og de mange andre sektorer, der er afhængige af landbruget. Kommissionen førte også nøje tilsyn med gennemførelsen af EU-kvalitetsmærkningsordninger, som gør det muligt for landbrugere og fødevareproducenter at opnå genkendelse hos forbrugerne af produkter med bestemte oprindelsesegenskaber (de såkaldte geografiske betegnelser). Desuden blev der udført overholdelseskontrol i den økologiske sektor for at forebygge, opdage og imødegå svig og styrke forbrugertilliden. Der blev også gjort en stor indsats for sikre, at medlemsstaterne støtte til udvikling af landdistrikter via programmer til udvikling af landdistrikter ydes i overensstemmelse med de relevante EU-regler og kriterierne for de godkendte programmer. Håndhævelse af EU-retten om maritime anliggender og fiskeri Kommissionen førte nøje tilsyn med områder inden for bevarelse af fiskebestande og udførte kontrol, som spiller en vigtig rolle i opbygningen af en "cirkulær" økonomi med bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne. Det vil bidrage til at sikre arbejdspladser og vækst i fiskerisektoren på længere sigt. Der blev fokuseret på systemiske mangler i nationale systemer for fiskeritilsyn, som giver mulighed for ulovligt fiskeri, som ikke bliver opdaget, hvilket går ud over sektorens bæredygtighed. I overensstemmelse med EU's målsætning om at blive en stærkere global aktør inden for fiskeriet gik Kommissionen også ind i flere sager med manglende respekt for EU's eksterne enekompetence. 2.Et forbundet 'digitalt indre marked' Kommissionens håndhævelsesstrategi inden for kommunikationsnetværk, indhold og teknologi var målrettet mod prioritetsområder. Prioriteterne omfatter bl.a. strukturelle lovelementer inden for elektronisk kommunikation, f.eks.: de nationale reguleringsmyndigheders uafhængighed, respekt for høringsprocedurer og tidsfrister i markedsgennemgangen, spektrumforvaltning og etableringsretten. Håndhævelsesaktiviteterne vedrørte også centrale bestemmelser om at bevare det indre marked inden for audiovisuelle tjenester, f.eks. oprindelsesland og modtageretten. Desuden udførte Kommissionen overensstemmelseskontrol af medlemsstaternes gennemførelse af direktivet om videreanvendelse af offentlige oplysninger. 3.En modstandsdygtig energiunion med en fremadskuende klimapolitik Ifølge Kommissionens "rammestrategi for en modstandsdygtig energiunion med en fremadskuende klimapolitik" er "fuld gennemførelse og streng håndhævelse af eksisterende energilovgivning og anden relateret lovgivning den højeste prioritet for etablering af energiunionen."

Kommissionen førte nøje tilsyn med anvendelsen af EU-retten på klima- og energipolitikområdet. Kommissionen udførte systematisk kontrol af medlemsstaternes gennemførelse af og overensstemmelse med: direktiverne om den tredje energipakke direktivet om offshoresikkerhed energieffektivitetsdirektivet direktivet om bygningers energimæssige ydeevne direktivet om vedvarende energi direktivet om olielagre og direktivet om radioaktivt affald direktiverne om ordningen for handel med emissioner i EU direktivet om brændstofkvalitet og direktivet om geologisk lagring af kuldioxid. Kommissionen indledte 15 traktatbrudsprocedurer om forsinket gennemførelse af direktivet om offshoresikkerhed. Desuden blev der systematisk iværksat EU Pilot-dialoger og traktatbrudsprocedurer vedrørende manglende overholdelse af rapporteringsforpligtelser, især i henhold til energieffektivitetsdirektivet og direktivet om bygningers energimæssige ydeevne samt forordningen om naturgasforsyningssikkerhed. Det resulterede i næsten 100 % overholdelse af de pågældende rapporteringsforpligtelser. 4.Et stærkere og mere retfærdigt indre marked med et styrket industrigrundlag Det indre marked giver europæiske virksomheder enorme muligheder og giver forbrugerne flere valgmuligheder og lavere priser. Det giver borgerne mulighed for at rejse, bo, arbejde og studere, hvor de vil. Men fordelene kan ikke udnyttes, hvis reglerne om det indre marked ikke anvendes eller implementeres, eller hvis de undermineres af andre hindringer. Håndhævelse af EU-retten vedrørende det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er Kommissionens nye strategi for det indre marked indebærer en mere helhedsorienteret tilgang til reglerne om det indre marked, herunder anvendelse af en smart håndhævelsesstrategi. Det omfatter alle faser i den politiske proces fra politikudformning og gennemførelse til orientering i overensstemmelse med principperne for bedre lovgivning. Det omfatter også bedre integration af evaluerings- og håndhævelsesaspekter i politikudformningen, bedre bistand og vejledning til medlemsstaterne vedrørende gennemførelsen af reglerne for det indre marked. Strategien forudser også en mere konsekvent og effektiv håndhævelsespolitik med sigte på at forbedre den generelle overholdelse af reglerne for det indre marked og EU-lovgivningen generelt. I overensstemmelse med den nye tilgang udarbejdede Kommissionen og flere medlemsstater nationale strategier for offentlige udbud med sigte på at imødegå de bagvedliggende årsager til systemiske og gentagne problemer. Kommissionen var i dialog med medlemsstaterne om specifikke emner for at hjælpe med at forebygge vanskeligheder med implementeringen. Desuden påtog Kommissionen sig at afdække specifikke anvendelses- og implementeringsproblemer som følge af reglerne om offentlige udbud inden for sektorer som sundhed, it, energi og affaldshåndtering. Kommissionen handlede også på konstaterede brud på reglerne om det indre marked vedrørende selskabsform og aktieposter i medfør af tjenestedirektivet. Det medførte indledning af 10 EU Pilot-dialoger og 6 traktatbrudsprocedurer i 2015. Sager om traktatbrud vedrørende direktivet om forsinket betaling påvirker i betydelig grad medlemsstaternes finansielle tilpasningsprogrammer. Betalinger af restance til private leverandører i medfør af direktivet er omfattet af aftalememorandummet mellem den europæiske stabilitetsmekanisme og Grækenland og af overvågningen efter Portugals program. Eftersom disse programmer sætter en specifik tidsfrist for alle offentlige restancer, kan det have konsekvenser for overholdelsen af forpligtelser i henhold til direktivet om forsinket betaling. Håndhævelse af EU-retten om forbrugerbeskyttelse

Domstolen har hele tiden styrket princippet om, at medlemsstaternes procesregler skal tage højde for, at forbrugerne generelt er stillet ringere, således at de effektivt kan nyde godt af EU's forbrugerbeskyttelseslovgivning. I 2015 udviklede Domstolen denne retspraksis yderligere på grundlag af principperne om ex officio-kontrol ved de nationale domstole, ækvivalens og effektivitet. Kommissionen har derfor rejst spørgsmålet om konsekvenserne af Domstolens retspraksis baseret på disse principper over for enkelte medlemsstater i EU Pilot-dialoger, men også i traktatbrudsprocedurer. Kommissionen har også bestilt en undersøgelse af, hvordan Domstolens retspraksis påvirker medlemsstaternes procedurer. Kommissionen indledte traktatbrudsprocedurer for forsinket gennemførelse af direktivet om alternativ tvistbilæggelse, som vedrører udvikling af et effektivt system for alternativ tvistbilæggelse for forbrugere kombineret med en onlineplatform. Kommissionen vurderede også kvaliteten af de nationale foranstaltninger til gennemførelse af direktivet om forbrugerrettigheder, som bl.a. gælder onlinekontrakter. Som følge af disse kontroller indledte Kommissionen 20 EU Pilot-dialoger vedrørende manglende overholdelse af direktivet. Mange medlemsstater fortsatte med lovændringer i 2015 for at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med direktivet om urimelig handelspraksis. Samtidig fortsatte Kommissionen sit arbejde med at ajourføre sine retningslinjer om anvendelsen af direktivet for at fremme virksomhedernes overholdelse og håndhævelsen i medlemsstaterne. Tilsvarende affødte EU Pilot-dialoger og traktatbrudssager vedrørende gennemførelse af direktivet om pakkerejser lovændringer i flere medlemsstater. Ændringerne sigter mod overholdelse af kravet om, at rejsearrangører og/eller formidlere skal godtgøre, at de stiller tilstrækkelig garanti til i tilfælde af insolvens eller konkurs at sikre tilbagebetaling af erlagte beløb og hjemtransport af forbrugeren. I december 2015 fremlagde Kommissionen også en rapport om anvendelsen af timesharedirektivet. Endvidere har Kommissionen arbejdet tæt sammen med forbrugermyndigheder om bedre håndhævelse af forbrugerrettighederne. Inden for biludlejningssektoren har fem store biludlejningsvirksomheder indvilliget i at foretage en grundig gennemgang af deres kundehåndtering. Borgerne vil nyde godt af øget klarhed om forsikringspolicer og flere valgmuligheder med hensyn til påfyldning af benzin samt øget prisgennemsigtighed. Håndhævelse af EU-retten vedrørende sundhed og fødevaresikkerhed I 2015 fokuserede Kommissionen på at sikre fuld gennemførelse af direktivet om grænseoverskridende sundhedsydelser. Det omfattede indledning af en række traktatbrudssager, som fik medlemsstaterne til at øge indsatsen for at afslutte gennemførelsen, inden sagerne gik videre til Domstolen. Inden for sundhedssektoren indledte Kommissionen EU Pilot-dialoger om korrekt gennemførelse af direktivet om humane væv og celler. Håndhævelsen inden for dyrevelfærdssektoren begyndte med indledning af traktatbrudsprocedurer mod en række medlemsstater for manglende overholdelse af kravene vedrørende læggehøner og gruppeanbringelse af søer. I 2015 gav de de forventede resultater, idet de fleste sager blev lukket, eftersom de relevante direktiver var overholdt. Håndhævelse af EU-retten om mobilitet og transport Inden for dette område indledte og forfulgte Kommissionen traktatbrudssager om emner, der direkte påvirker færdiggørelsen af det indre marked, navnlig: diskriminerende brugerafgifter for personbiler restriktioner vedrørende udenlandske vognmænds adgang til nationale markeder for vejtransport hindring af etableringsretten som følge af monopollignende betingelser for rekruttering af havnearbejdere begrænsninger af levering af transportydelser og varernes frie bevægelighed som følge af national lovgivning om mindsteløn. I 2015 øgede medlemsstaterne deres indsats for at efterleve Domstolens afgørelser om fuld anvendelse af bestemmelserne i den første jernbanepakke. Det betød, at Kommissionen kunne lukke de tilhørende traktatbrudsprocedurer over for tre medlemsstater. Medlemsstaterne gjorde imidlertid ikke en tilsvarende indsats for at gennemføre direktivet om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde rettidigt. Derfor indledte Kommissionen 20 traktatbrudsprocedurer. Kommissionen gjorde en aktiv indsats for at fremme brugen af digitale teknologier, især inden for vejtransportsektoren. Tilsynet med anvendelsen af EU-retten på dette område er intensiveret, og i 2015 blev adskillige traktatbrudsprocedurer indledt eller fortsat vedrørende anvendelsen af direktivet om interoperabilitet mellem elektroniske bompengesystemer. Overensstemmelseskontrol med gennemførelsen af direktivet om kørekort betød, at der blev indledt 20 traktatbrudsprocedurer i 2015. Håndhævelse af EU-retten om direkte skatter Kommissionen fulgte op på tre initiativer om overholdelse af EU-retten om direkte skatter, som blev iværksat mellem 2011 og 2014. Alle tre sigter mod at gavne skatteyderne. Det første initiativ handler om at undersøge, om medlemsstaterne har lige skattemæssig behandling af borgere, der arver aktiver i en anden medlemsstat. Det andet initiativ handler om at kontrollere, om borgere, der bor i en medlemsstat, men arbejder i en anden (grænsearbejdere) behandles lige skattemæssigt set. Det tredje initiativ, som blev iværksat i slutningen af 2014, supplerer og fuldstændiggør de to andre ved at undersøge den skattemæssige behandling af borgere, som faktisk flytter fra en EU-medlemsstat til en anden (mobile borgere). 5.En dybere og mere retfærdig økonomisk og monetær union Udvikling af kapitalmarkedsunionen, afslutningen af bankunionen og fremme af grænseoverskridende investeringer spiller en central rolle for finansiel stabilitet. Kommissionens håndhævelsespolitik inden for dette område fokuserede på at føre tilsyn med rettidig og korrekt gennemførelse af de direktiver, der blev vedtaget som led i finansreformen. Der var i sær fokus på direktivet om genopretning og afvikling af kreditinstitutter og direktivet om indskudsgarantiordninger. Gennemførelsen af disse direktiver er en forudsætning for at realisere den nyskabte fælles afviklingsmekanisme, som vil medføre en endnu dybere økonomisk og monetær union. Kommissionen kontrollerede også, om direktiverne om årsregnskaber og gennemsigtighed var blevet rettidigt gennemført i national ret. Desuden udførte Kommissionen overensstemmelseskontrol og indledte efter behov traktatbrudsprocedurer vedrørende manglende overholdelse af: direktivet om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber

direktivet om finansielle konglomerater Solvens II-direktivet og Omnibus II-direktivet direktivet om forvaltere af alternative investeringsfonde direktivet om kreditvurderinger. 6.Et område med retfærdighed og grundlæggende rettigheder baseret på gensidig tillid Europæere deler værdier og nyder godt af de rettigheder, der udførligt er anført i EU-traktaterne og EU's charter om grundlæggende rettigheder. En grundlæggende frihedsrettighed i EU er fri bevægelighed for personer. De nationale myndigheders anvendelse af direktivet om fri bevægelighed og den tilhørende EU-ret på lokalt niveau er vigtigt for at sikre, at europæere i fuldt omfang kan nyde godt af deres ret til fri bevægelighed. Manglende klarhed over EU-borgernes rettigheder og forpligtelser kan hindre deres frie bevægelighed. Derfor arbejder Kommissionen på at hjælpe medlemsstaterne med at slå bro over denne informationskløft. Kommissionen er således ved at udvikle et e-læringsværktøj om EU-borgernes ret til fri bevægelighed. Det vil give de nationale myndigheder – som direkte eller indirekte påvirker EU-borgernes ret til fri bevægelighed – et praktisk instrument til at øge forståelsen af de rettigheder og forpligtelser, som den frie bevægelighed medfører, og dermed forbedre anvendelsen i praksis. Der blev gjort betydelige fremskridt i 2015, og værktøjet stilles til rådighed for medlemsstaternes myndigheder i 2016. Inden for strafferetten skulle medlemsstaterne i 2015 gennemføre to nøgledirektiver om retfærdighed og grundlæggende rettigheder. Det ene har til formål at sikre passende beskyttelsesforanstaltninger for ofre for kriminalitet (den europæiske beskyttelsesordre). Det andet indfører minimumsstandarder for sådanne ofres rettigheder, støtte og beskyttelse. Kommissionen indledte traktatbrudsprocedurer over for medlemsstater, der ikke overholdt deres forpligtelser. Den iværksatte eller afsluttede også kontroller om national lovgivnings overensstemmelse med direktiverne om rettigheder i straffesager og åbnede EU Pilot-dialoger, hvor der blev konstateret mangler. Hvad angår retligt samarbejde i civilsager, prioriterede Kommissionen at fremme og beskytte børns rettigheder, især at forebygge og bekæmpe internationale børnebortførelser. Kommissionen mente, at hele spørgsmålet om internationale børnebortførelser (herunder godkendelse af de nye tiltrædelseslande til Haagerkonventionen af 1980 om internationale barnebortførelser) hørte ind under EU's eksterne enekompetence, da der blev vedtaget parallel intern EU-lovgivning (Bruxelles IIa-forordningen). På baggrund af modstand fra de fleste medlemsstater, og efter at have indledt traktatbrudsprocedurer mod adskillige medlemsstater for ikke at respektere EU's eksterne enekompetence på dette område, forelagde Kommissionen spørgsmålet for Domstolen. Domstolen bekræftede, at EU's eksterne enekompetence omfattede godkendelse af tredjelandes tiltrædelse af Haagerkonventionen. Efter Domstolens udtalelse genoptog Rådet forhandlingerne om Kommissionens forslag vedrørende dette spørgsmål, som Kommissionen havde offentliggjort i 2015. Inden for databeskyttelse, erklærede Domstolen i sin dom af 6. oktober 2015 Kommissionens safe harbour-beslutning for ugyldig. Domstolen kendte for ret, at Kommissionen i sin beslutning ikke i tilstrækkelig grad havde dokumenteret, at de amerikanske myndigheders adgang til data, der blev overført i henhold til beslutningen, var begrænset, eller at der var effektiv lovbeskyttelse mod sådanne indgreb, med særligt henblik på artikel 7, 8 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Efter dommen udsendte Kommissionen den 6. november 2015 en meddelelse om overførsel af persondata fra EU til USA ifølge databeskyttelsesdirektivet. Det giver et overblik over alternative værktøjer til dataoverførsel over Atlanten ifølge direktivet, når der ikke foreligger en afgørelse om tilstrækkeligt beskyttelsesniveau. Inden for området lige behandling og bekæmpelse af forskelsbehandling fortsatte Kommissionen bekæmpelsen af forskelsbehandling af romaer i medlemsstaterne via forstærket håndhævelse af direktivet om ligebehandling uanset race. Kommissionen indledte en traktatbrudsprocedure mod en anden medlemsstat på grund af forskelsbehandling af romabørn på uddannelsesområdet og fortsatte EU Pilot-dialogen med flere andre medlemsstater som følge af mistanke om forskelsbehandling af romaer inden for bolig- og/eller uddannelsesområdet. Kommissionen fortsatte også indsatsen for at styrke de nationale ligestillingsorganer, som er oprettet i henhold til direktiverne om lige behandling med det formål at bekæmpe forskelsbehandling og hjælpe ofre for forskelsbehandling. Den europæiske dagsorden om sikkerhed, som blev vedtaget i 2015, sigter mod at give medlemsstaterne redskaber til at klare sikkerhedsudfordringer på både kort og lang sigt. I den henseende har Kommissionen indledt EU Pilot-dialoger med 12 medlemsstater, som ikke opfyldte deres forpligtelser ifølge forordningen om udgangsstoffer til eksplosivstoffer. Kommissionen har fortsat arbejdet med at sikre fuld gennemførelse og korrekt implementering af direktivet om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor og direktivet om bekæmpelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi. Endvidere skulle medlemsstaterne i løbet af 2015 gennemføre direktivet om angreb på informationssystemer. Kommissionen indledte traktatbrudsprocedurer over for medlemsstater, der ikke overholdt deres forpligtelser. Desuden er korrekt gennemførelse og implementering af retsakter, der tidligere hørte ind under den tredje søjle, inden for politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager et prioritetsområde på dagsordenen. Overgangsperioden i medfør af protokol nr. 36 til Lissabontraktaten sluttede den 1. december 2014. Det indebar en ophævelse af begrænsningerne af retlig kontrol ved EU-Domstolen og af Kommissionens beføjelser i medfør af artikel 258 TEUF om at føre tilsyn med anvendelsen af EU-retten inden for politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager. Korrekt gennemførelse og implementering af retsakter, der tidligere hørte ind under den tredje søjle, er afgørende for velfungerende EU-politikker om frihed, sikkerhed og retfærdighed. For at få et fuldstændigt og nøjagtigt overblik over gennemførelsen af disse retsakter, og for at Kommissionen kan udføre sin rolle som traktaternes vogter, har Kommissionen opfordret alle medlemsstaterne til at indberette deres nationale foranstaltninger til gennemførelse af de retsakter, der gælder for dem, senest den 15. marts 2015, og fristen blev forlænget til den 15. maj 2015. Kommissionen modtog et stort antal indberetninger, men nogle medlemsstater indberettede ikke nogen foranstaltninger til gennemførelse af en række af disse retsakter. I december 2015 kontaktede Kommissionen de medlemsstater, som ikke havde indberettet fuldstændige foranstaltninger til gennemførelse af følgende retsakter: Rådets rammeafgørelse 2006/960/RIA (kaldet "det svenske initiativ") Rådets rammeafgørelse 2003/568/RIA om bekæmpelse af bestikkelse i den private sektor Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA om bekæmpelse af organiseret kriminalitet Rammeafgørelse 2009/315/RIA om udveksling af oplysninger fra strafferegistre mellem medlemsstaterne Rammeafgørelse 2009/829/RIA om den europæiske kontrolordre

Rammeafgørelse 2008/947/RIA om prøvetid og alternative sanktioner Rammeafgørelse 2008/909/RIA om overførsel af fanger. Kommissionen vurderede også de indberettede nationale gennemførelsesforanstaltningers overensstemmelsen med EU-retten. 7.Mod en ny migrationspolitik I Kommissionsformand Junckers politiske retningslinjer fra juli 2014 var migration en af Kommissionens vigtigste prioriteter i dens embedsperiode 2014-2019. I den henseende vedtog Kommissionen i 2015 den europæiske dagsorden for migration. Dagsordenen repræsenterer en ny og overordnet tilgang, som kombinerer både interne og eksterne politikker og er forankret i gensidig tillid og solidaritet mellem EU-medlemsstaterne og institutionerne. Den sætter fokus på effektiv implementering af EU-retten. Medlemsstaternes fuldstændige og konsekvente anvendelse af de fælles regler om asyl og ulovlig migration bør sikres ved Kommissionens systematiske tilsyn. I lyset af dagsordenen prioriterede Kommissionen indsatsen over for tilsidesættelse af retsakter om asyl, med særlig fokus på hurtig behandling af alle sager om forsinket gennemførelse. Ultimo året havde Kommissionen åbnet 37 traktatbrudssager om forsinket gennemførelse af det omarbejdede direktiv om asylprocedurer og det omarbejdede direktiv om modtagelsesforhold. I to sager om forsinket gennemførelse af det omarbejdede kvalifikationsdirektiv udsendte Kommissionen begrundede udtalelser til de pågældende medlemsstater. Kommissionen forfulgte også traktatbrudsprocedurer mod medlemsstater vedrørende forkert gennemførelse og/eller tilsidesættelse af EU-lovgivning på asylområdet. Det drejede sig især om systemiske mangler (som taget op i en yderligere åbningsskrivelse til Grækenland), og i Ungarns tilfælde overholdelse af nylig vedtaget lovgivning med EU-retten på asylområdet og chartret om grundlæggende rettigheder. Endvidere indledte Kommissionen traktatbrudsprocedurer mod fire medlemsstater for ukorrekt implementering af Eurodac-forordningen. Sagerne vedrørte forpligtelsen til at tage fingeraftryk fra mennesker, der søger asyl, eller som ulovligt krydser de ydre grænser, og sende dem videre til Eurodac-systemet. Korrekt implementering af tilbagesendelsesdirektivet spiller en central rolle med hensyn til at opnå dagsordenens mål om at bekæmpe og forebygge ulovlig migration. Inden for dette område sendte Kommissionen administrative skrivelser til medlemsstater vedrørende beslutninger om tilbagesendelse samt om håndhævelsen heraf i overensstemmelse med tilbagesendelsesdirektivet. Endvidere indledte Kommissionen en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat for ukorrekt implementering af direktivet. Kommissionen rapporterede regelmæssigt til offentligheden om status for implementeringen af EU-retten på asylområdet. 8.Samarbejde med medlemsstaterne om at sikre korrekt implementering af EU-retten Et af de centrale mål i pakken om bedre regulering er, at medlemsstaterne anvender og implementerer EU-retten korrekt. Allerede ved udarbejdelsen og i god tid før vedtagelsen af ny lovgivning skal der tages højde for, hvordan den vil blive implementeret. Ifølge Domstolens konsekvente retspraksis skal medlemsstaterne give Kommissionen klar og præcis meddelelse om, hvordan de gennemfører EU-direktiver i national ret. Endvidere kan lovgiveren, efter forslag fra Kommissionen, hvor det er berettiget, indsætte en betragtning, som henviser til medlemsstaternes forpligtelse til at levere forklarende dokumenter til Kommissionen ud over teksten i de nationale gennemførelsesforanstaltninger (se afsnit 8.2.). Status på implementeringsplaner I pakken om bedre regulering har Kommissionen forpligtet sig til aktivt at hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre og implementere lovgivning ved at udarbejde implementeringsplaner for visse direktiver og forordninger. Det er medlemsstaterne, der har ansvaret for at anvende EU-retten, men formålet med implementeringsplanerne er at hjælpe medlemsstaterne med at anvende EU-retten effektivt og rettidigt. Planerne identificerer udfordringer for medlemsstaterne, som medlemsstaterne skal tage højde for i forberedelserne til gennemførelse og implementering af lovgivningen. Planerne stiller også en lang række værktøjer til rådighed for at hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre EU-retten, f.eks. vejledninger, ekspertgrupper og specialiserede websteder. Fem forslag til direktiver udstedt af Kommissionen i 2015 – et om beskæftigelse og social inklusion og fire om miljø – blev ledsaget af implementeringsplaner. Der blev udarbejdet en implementeringsplan for Kommissionens forslag til et direktiv om at lette handicappede forbrugeres adgang til en række produkter og tjenesteydelser. I planen skitseres Kommissionens bistand til medlemsstaterne inden for følgende vigtigste risikoområder: korrekt gennemførelse af direktivet inden for to år og korrekt anvendelse heraf fra seks år fra vedtagelsen tilstrækkeligt tilsyn med og evaluering af direktivet, hvilket skal sikres ved rapporter hvert femte år en indsats for at sikre, at forbrugerne er bevidste om de produkter og tjenesteydelser, som direktivet vedrører. Dette vil kræve tæt samarbejde med økonomiske aktører, interessenter og nationale myndigheder. En implementeringsplan ledsagede også fire forslag til direktiver, der indgår i pakken om cirkulær økonomi. Forslagene ændrer seks direktiver om affaldshåndtering: om affald, emballage og emballageaffald, deponering af affald, udrangerede køretøjer, batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer, og affald af elektrisk og elektronisk udstyr. Planen afdækker følgende udfordringer for implementeringen og skitserer eventuelle støttetiltag fra Kommissionen:

At nå målene inden for tidsfristerne. Det indebærer udvikling af en infrastruktur for separat indsamling og behandling af affald, opdatering af affaldshåndteringsplaner, håndhævelse og koordinering mellem myndigheder på alle niveauer, reduktion af deponeringskapacitet samt gennemførelse af økonomiske retsakter Tilsyn og kvalitetsrapportering. Det omfatter dataindsamling og udvikling af mere pålidelige dataverifikationssystemer samt rapporteringsordninger. Kommissionen mener, at disse planer vil hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre og implementere de foreslåede direktiver effektivt. Kommissionen vil føre tilsyn med medlemsstaternes brug af implementeringsplanerne. Status på forklarende dokumenter EU-institutionerne og medlemsstaterne aftalte i 2011, at medlemsstaterne, når de indberetter nationale gennemførelsesforanstaltninger til Kommissionen, også kan anmodes om at oplyse om, hvordan de har gennemført direktiver i national ret. Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at fremsende de supplerende oplysninger ("forklarende dokumenter") i velbegrundede tilfælde. Forklarende dokumenter spiller en væsentlig rolle i at fremme god forståelse af nationale gennemførelsesforanstaltninger. De bidrager til forståelsen af tilsynet med overholdelse: Uden disse dokumenter ville Kommissionen få brug for betydelige ressourcer og omfattende kontakt med de nationale myndigheder for at få styr på gennemførelsesmetoderne i alle medlemsstaterne. Eftersom gennemførelsesforanstaltningerne skal indpasses i komplicerede eksisterende lovgivningsrammer, medfører gennemførelsesøvelsen, at flere hundrede foranstaltninger skal undersøges. I 2015 anmodede Kommissionen om forklarende dokumenter i forbindelse med 12 ud af 14 forslag til direktiver, der var forelagt Europa-Parlamentet og Rådet. De 38 direktiver, som Parlamentet og Rådet vedtog i årets løb, omfattede 7 direktiver, hvor Kommissionen havde anmodet om forklarende dokumenter. I dem alle syv blev den aftalte betragtning om behovet for sådanne dokumenter fastholdt i den endelige tekst. I årets løb skulle medlemsstaterne gennemføre 56 direktiver. De skulle fremsende forklarende dokumenter for 11 af dem. Da vurderingen af de nationale foranstaltninger for disse direktiver er en igangværende proces, kan Kommissionen endnu ikke drage nogen konklusioner om kvaliteten af de forklarende dokumenter, den har modtaget. To ud af de 11 direktiver, hvor medlemsstaterne skulle fremsende forklarende dokumenter, vedrører miljøet. Kommissionen modtog 12 forklarende dokumenter vedrørende direktivet om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer og 13 vedrørende direktivet om prioriterede stoffer inden for vandpolitikken. Disse dokumenter hjalp Kommissionen med at vurdere gennemførelsen af de pågældende direktiver i de berørte medlemsstater. Et eksempel på god praksis var sammenligningstabellerne fra Ungarn i forbindelse med direktivet om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer. De var af god kvalitet og indeholdt de oplysninger, der var behov for, så Kommissionen kunne vurdere fuldstændigheden af Ungarns gennemførelse af dette vigtige direktiv. Fire af de 11 direktiver vedrørte de finansielle markeder. Medlemsstaterne sendte 11 forklarende dokumenter til Kommissionen vedrørende regnskabsdirektivet, 5 vedrørende direktivet om gennemsigtighed, 9 vedrørende direktivet om indskudsgarantiordninger og 13 vedrørende Omnibus II-direktivet. I mange tilfælde er de forklarende dokumenter sammenligningstabeller, som generelt omfatter nøjagtige oplysninger om gennemførelse af direktivets bestemmelser og de relevante nationale bestemmelser. De fremsendte dokumenters kvalitet varierer. I et tilfælde viser de, ud over de nationale bestemmelser, der gennemfører de enkelte bestemmelser i direktivet om indskudsgarantiordninger, hvilke bestemmelser der ikke er blevet gennemført og hvorfor, samt de valgmuligheder og skøn, der er benyttet. I andre tilfælde er de forklarende dokumenter vedrørende Omnibus II-direktivet, som ændrer to tidligere direktiver, ufuldstændige, da de kun vedrører et af de ændrede direktiver og ikke viser en oversigt over gennemførelsen af de andre dele af ændringsdirektivet. To af de 11 direktiver vedrører transport. Kommissionen modtog 6 forklarende dokumenter vedrørende direktivet om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde og 11 vedrørende direktivet om kørekort. Kvaliteten af dokumenterne vedrørende disse direktiver forekommer tilfredsstillende, og de giver Kommissionen de nødvendige oplysninger. Vurderingen af de forklarende dokumenter vedrørende direktivet om kørekort er først ved at gå i gang, da tidsfristen for gennemførelse var 31. december 2015. To af de 11 direktiver vedrørte migration og indre anliggender. Femten medlemsstater fremsendte dokumenter i form af sammenligningstabeller om deres gennemførelse af direktivet om asylprocedurer. I forbindelse med direktivet om modtageforhold fremsendte 13 medlemsstater forklarende dokumenter. I næsten alle tilfælde blev der fremsendt detaljerede sammenligningstabeller. Det sidste af de 11 direktiver handler om alternativ tvistbilæggelse i forbindelse med tvister på forbrugerområdet. Her modtog Kommissionen 11 forklarende dokumenter. Deres kvalitet forekommer tilfredsstillende. Navnlig medsendte en medlemsstat kommentarer om national retspraksis og administrative foranstaltninger, som belyste det nationale system. En anden medlemsstat gav indikationer af, hvordan gennemførelsen var udført, og hvorfor der ikke var behov for at gennemføre visse foranstaltninger, da der allerede forelå nationale regler (som hver gang var kopieret ind i dokumentet). En medlemsstat leverede klare henvisninger til regler, der var gennemført decentralt. I 2015 opfyldte medlemsstaterne ikke i alle tilfælde deres forpligtelse til at levere forklarende dokumenter sammen med de nationale gennemførelsesforanstaltninger for direktiverne i deres retsorden. I de tilfælde hvor der var fremsendt forklarende dokumenter, viste en indledende vurdering, at kvaliteten heraf var ujævn. Kommissionen vil fortsat aflægge rapport til Parlamentet og Rådet om forklarende dokumenter i sine årlige rapporter om anvendelsen af EU-retten.



III.Traktatbrudsprocedurer Der findes tre hovedtyper af tilsidesættelser af EU-retten: a)Manglende underretning: En medlemsstat har ikke underrettet Kommissionen rettidigt om dens gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv. b)Manglende overensstemmelse/manglende overholdelse: Kommissionen er af den opfattelse, at en medlemsstats lovgivning ikke lever op til de EU-retlige krav.

c)Ukorrekt/manglende anvendelse: EU-retten anvendes ikke korrekt eller anvendes slet ikke af de nationale myndigheder. Tilsidesættelser af EU-retten kan afdækkes ved Kommissionens egne undersøgelser eller efter klager eller andragender fra borgere, virksomheder, ngo’er eller andre organisationer Kommissionen sørger aktivt for, at borgerne har forbindelse med behandlingen af deres klager ved at informere dem om de beslutninger, der træffes igennem hele proceduren. Hvis en EU Pilot-dialog med en medlemsstat, hvor der er mistanke om tilsidesættelse, ikke fører til noget resultat, eller hvis der straks kræves handling på grund af sagens hastende karakter eller andre interesser med forrang, kan Kommissionen beslutte at indlede en formel traktatbrudsprocedure i henhold til artikel 258 TEUF. Traktatbrudsproceduren er opdelt i en administrativ fase og en judiciel fase. I den administrative fase sender Kommissionen først en åbningsskrivelse til den pågældende medlemsstat med anmodning om en redegørelse for sagen inden for en bestemt frist. Hvis medlemsstatens svar er utilfredsstillende, eller den ikke svarer overhovedet, sender Kommissionen en begrundet udtalelse, som medlemsstaten skal efterkomme inden for en bestemt frist. Hvis medlemsstaten ikke efterkommer den begrundede udtalelse, indleder Kommissionen den judicielle procedure ved at indbringe sagen for Domstolen. Når Kommissionen indbringer en sag mod en medlemsstat for Domstolen, fordi medlemsstaten har tilsidesat sin forpligtelse til at meddele gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv vedtaget efter en lovgivningsprocedure, kan den begære medlemsstaten pålagt økonomiske sanktioner i medfør af artikel 260, stk. 3, TEUF. Domstolen kan tilslutte sig Kommissionens afgørelse og fastslå, at medlemsstaten har tilsidesat sine EU-retlige forpligtelser. Hvis Domstolen træffer en sådan afgørelse, og medlemsstaten stadig ikke tager de skridt, der er nødvendige for at opfylde den, kan Kommissionen fortsætte traktatbrudsproceduren i medfør af artikel 260, stk. 2, TEUF. Medlemsstaten indbringes således for Domstolen på ny, efter at Kommissionen har sendt en åbningsskrivelse i henhold til artikel 260, stk. 2, TEUF. I så fald kan Kommissionen foreslå og Domstolen pålægge medlemsstaten økonomiske sanktioner i form af et fast beløb og/eller tvangsbøder pr. dag eller anden nærmere angivet periode. Endvidere kan Domstolen behandle sager om manglende overensstemmelse mellem national lovgivning og EU-retten i præjudicielle afgørelser i medfør af artikel 267 TEUF efter anmodning fra de nationale domstole. Selv om præjudicielle afgørelser adskiller sig fra domme i traktatbrudssager, giver disse afgørelser Kommissionen en yderligere mulighed for at sikre sig, at der rådes bod på krænkelser af EU-retten, som skyldes national lovgivning eller anvendelsen heraf. Kommissionen følger systematisk op på Domstolens præjudicielle afgørelser, hvor Domstolen har konstateret manglende overensstemmelse i national lovgivning.



IV.Før en traktatbrudsprocedure indledes 1.Afdækning af problemer Sager indledt på eget initiativ Kommissionen undersøger implementeringen af EU-retten primært på eget initiativ. Medmindre sagens hastende karakter eller andre interesser med forrang kræver det, indleder Kommissionen, når den har mistanke om manglende overholdelse, normalt først bilaterale drøftelser med den pågældende medlemsstat inden for EU Pilot-rammerne med henblik på at finde en løsning, der er i overensstemmelse med EU-retten (EU Pilot forklares nærmere i punkt 2 nedenfor). I 2015 blev der indledt 578 EU Pilot-undersøgelser (mod 777 i 2014). Af disse udgjorde mobilitet og transport, energi og miljø de tre politikområder med flest potentielle tilsidesættelser (henholdsvis 96, 84 og 77 nye sager i EU Pilot). Det drejede sig primært om Italien, Portugal og Tyskland (henholdsvis 37, 30 og 28 nye EU Pilot-sager). Klager og andragender I 2015 var borgerne, virksomhederne, ngo'erne og andre organisationer fortsat meget aktive i deres indberetning af eventuelle tilsidesættelser af EU-retten. Antallet af nye klager faldt imidlertid for første gang siden 2011 (med ca. 9 % i forhold til 2014). Tabellen nedenfor viser yderligere nøgleoplysninger om borgerklager: Åbne offentlige klagesager ultimo året

2 963 > Åbne klagesager ultimo 2014 3 450 > Nye klagesager registreret i 2015 3 315 > Klager behandlet i 2015 = 3 098 > Åbne klagesager ultimo 2015 Der blev registreret 3 450 nye klager i 2015. De tre medlemsstater, der er indgivet flest klager mod, er Italien, Spanien og Tyskland. • Italien: 637 klager, hvoraf de fleste vedrørte beskæftigelse, sociale anliggender og inklusion (286 klager), beskatning og toldunion (69 klager) og det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (64 klager). • Spanien: 342 klager, navnlig vedrørende beskæftigelse, sociale anliggender og inklusion (66 klager), retlige anliggender og forbrugere (65 klager) og det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (59 klager). • Tyskland: 274 klager, hovedsagelig vedrørende retlige anliggender og forbrugere (48 klager), beskatning og toldunion (36 klager) og det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (32 klager). Følgende diagram viser de fem politikområder med det højeste antal nye klager. De udgør til sammen 72 % af alle klager indgivet mod alle medlemsstater i 2015. Der blev behandlet 3 315 klager i 2015. Efter at klagerne var blevet gennemgået, indledte Kommissionen EU Pilot-dialoger med de relevante medlemsstater for at få afklaret, om der foreligger tilsidesættelse af de EU-retlige regler. Ikke alle klager førte til bilaterale drøftelser med medlemsstaterne af følgende grunde: EU-retten var ikke blevet tilsidesat (2 459), Kommissionen havde ikke beføjelse til at gå ind i sagen (152), eller korrespondancen kunne ikke kvalificeres som en klage (454). Disse 2 853 klager er derfor blevet lukket. Klager, der førte til EU Pilot-drøftelser, vedrørte oftest det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er, beskatning og toldunion samt beskæftigelse, sociale anliggender og inklusion (henholdsvis 76, 55 og 28 nye EU Pilot-sager). Disse klager vedrørte også primært Italien, Spanien og Tyskland. • Italien: 30 nye EU Pilot-sager, hvoraf de fleste vedrørte klager om beskatning og told (8), det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (5) samt sundhed og fødevaresikkerhed (4). • Spanien: 24 nye EU Pilot-sager, navnlig vedrørende klager om beskæftigelse, sociale anliggender og inklusion (7) og det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (4). • Tyskland: 21 nye EU Pilot-sager, hvoraf de fleste vedrørte klager om det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (10) samt beskatning og told (5). I 2015 henledte Europa-Parlamentet ved hjælp af andragender og spørgsmål Kommissionens opmærksomhed på mangler ved nogle medlemsstaters gennemførelse og anvendelse af visse EU-retlige regler. Det omfatter: Miljø: Der blev sendt en åbningsskrivelse til Finland vedrørende Finlands gennemførelse af direktivet om offentlig adgang til miljøoplysninger. I fem andre miljøsager indledte Kommissionen bilaterale drøftelser med de pågældende medlemsstater. Sagerne vedrører skifergas, forvaltning af ulve, ukorrekt anvendelse af direktivet om strategisk miljøvurdering samt national lovgivnings overensstemmelse med direktivet om offentlig adgang til miljøoplysninger. Retlige anliggender: En skriftlig forespørgsel i Parlamentet fik Kommissionen til over for en medlemsstat at give udtryk for bekymring vedrørende foreneligheden mellem medlemsstatens nationale lovgivning om lovhåndhævelsesarbejdere og princippet om personers frie bevægelighed. Et andragende fik Kommissionen til at indlede en bilateral dialog med en medlemsstat om dens restriktioner på navneændring efter indgåelse af ægteskab.

Beskatning: Kommissionen indledte bilaterale drøftelser med en række medlemsstater om fast ejendom og lokal bopælsskat for studerende. 2.Problemløsning EU Pilot-proceduren er indført på Kommissionens initiativ og tager sigte på at finde løsninger på problemer i forbindelse med anvendelsen af EU-retten. Den hviler på en onlinedatabase og et kommunikationsredskab. Ved hjælp af EU Pilot-dialoger kan problemer ofte løses hurtigere ved, at overholdelsen af forpligtelserne efter EU-retten sikres til gavn for borgerne og erhvervslivet. Antallet af nye EU Pilot-sager er steget gradvist mellem 2011 og 2013 (se figuren nedenfor). I 2015 faldt antallet imidlertid tilbage til under niveauet i 2011: Der blev indledt 881 nye sager (et fald på omkring 30 % i forhold til 2014).



Tabellen nedenfor viser nøgletal for EU Pilot for 2015: Åbne EU Pilot-sager ultimo året 1 348 > Åbne EU Pilot-sager ultimo 2014 881 > Nye EU Pilot-sager registreret i 2015 969 > EU Pilot-sager behandlet i 2015 = 1 260 > Åbne EU Pilot-sager ultimo 2015 Der blev indledt 881 nye EU Pilot-sager i 2015. Dette tal dækker over 295 sager affødt af klager, og 578 sager, som blev indledt på Kommissionens eget initiativ. Følgende lagkagediagram viser de politikområder, hvor der blev indledt flest nye EU Pilot-sager i 2015: Der blev behandlet 969 EU Pilot-sager i 2015. Kommissionen lukkede 726 af disse sager efter at have modtaget tilfredsstillende svar fra de pågældende medlemsstater. Det betyder, at 75 % af sagerne blev løst, nøjagtig samme procentdel som i 2014. I alt blev 243 EU Pilot-sager afsluttet, fordi Kommissionen afviste medlemsstaternes svar. Kommissionen fulgte op på 201 af disse sager ved at indlede formelle traktatbrudsprocedurer (325 i 2014). Mens 65 af sagerne var affødt af klager, var de resterende 136 åbnet på Kommissionens eget initiativ. De fleste EU Pilot-sager, som førte til formelle traktatbrudsprocedurer, vedrørte følgende politikområder: mobilitet og transport (50 sager), miljø (38), det indre marked, industrien, iværksættervirksomheder og SMV'er (29) samt beskatning og toldunion (26). Italien, Frankrig og Spanien var genstand for de fleste EU Pilot-sager, der blev fulgt op af traktatbrudsprocedurer (henholdsvis 19, 17 og 16 sager). 1 260 EU Pilot-sager var åbne ved udgangen af 2015. De fleste af dem vedrørte Italien (111), Spanien (78) og Polen (74). Miljøet var fortsat det vigtigste politikområde med 298 åbne sager efterfulgt af retlige anliggender (191) samt beskatning og told (141). Figuren nedenfor viser andelen af løste EU Pilot-sager (antallet af sager, som Kommissionen lukkede uden at indlede en traktatbrudsprocedure fordelt efter medlemsstater i 2015) i forhold til antallet af behandlede sager i samme år.

Medlemsstaterne skal komme med en løsning på problemet inden for 10 uger (70 dage) fra Kommissionens meddelelse til medlemsstaten om problemet i EU Pilot. Den næste figur viser den gennemsnitlige reaktionstid pr. medlemsstat i 2015. V.De forskellige faser af traktatbrudsproceduren 3.Den administrative procedure I 2015 indledte Kommissionen 742 nye procedurer ved at fremsende en åbningsskrivelse. Nedenstående figur viser fordelingen pr. medlemsstat.



Følgende figur viser de vigtigste politikområder, som de nye procedurer vedrørte. Kommissionen sendte ligeledes 248 begrundede udtalelser til medlemsstaterne i 2015. De vigtigste politikområder, som sagerne vedrørte, var mobilitet og transport (49), miljø (40), finansielle tjenesteydelser (40) og energi (36). Nedenstående figur viser fordelingen pr. medlemsstat. Ved udgangen af 2015 var 1 368 traktatbrudssager stadig åbne. Det er en lille stigning i forhold til året før, men antallet ligger stadig et godt stykke under niveauet i 2011, som den næste figur viser. Nedenstående figur viser det samlede antal åbne traktatbrudssager pr. medlemsstat ved udgangen af 2015:





Følgende figur viser fordelingen efter politikområde af åbne traktatbrudssager ultimo 2015: Selv efter at have indledt en formel procedure fortsætter Kommissionen sin dialog med medlemsstaten med sigte på overholdelse. Statistikken bekræfter, at medlemsstaterne gør en stor indsats for at bringe deres tilsidesættelse af EU-retten til ophør, før Domstolen træffer afgørelse i sagen. I 2015 afsluttede Kommissionen: •474 traktatbrudssager efter at have sendt en åbningsskrivelse •183 sager efter at have sendt en begrundet udtalelse •12 sager efter at have besluttet at indbringe sagen for Domstolen, men før stævningen blev indgivet. Derudover hævede Kommissionen 13 sager ved Domstolen, før den nåede at afsige dom. 4.Domstolens domme i medfør af artikel 258 og artikel 260, stk. 2, TEUF I 2015 afsagde Domstolen 25 domme inden for rammerne af artikel 258 TEUF, hvoraf 18 (82 %) faldt ud til Kommissionens fordel. Domstolen afsagde flest domme, der gik følgende medlemsstater imod: Polen (fire, alle til fordel for Kommissionen) Belgien (to, begge til fordel for Kommissionen) Bulgarien (to, begge til fordel for Kommissionen) Frankrig (to, begge til fordel for Kommissionen) Tyskland (to, begge til fordel for Kommissionen) Grækenland (to, begge til fordel for Kommissionen) Luxembourg (to, begge til fordel for Kommissionen) Slovakiet (to, begge til fordel for Kommissionen) Det Forenede Kongerige (to, begge til fordel for Kommissionen). Beskatning (9), beskæftigelse (6) og miljø (4) var genstand for de fleste af Domstolens domme i 2015. Medlemsstaterne træffer ofte de nødvendige foranstaltninger for straks at opfylde Domstolens domme. Ved udgangen af 2015 var 85 traktatbrudsprocedurer dog fortsat åbne efter en domstolsafgørelse, fordi Kommissionen var af den opfattelse, at de berørte medlemsstater endnu ikke havde opfyldt dommene som fastsat i artikel 258 TEUF. De fleste af disse sager vedrørte Grækenland (10), Polen (8) og Spanien (7) og angik miljø (35), transport (12), beskatning (9) samt sundhed og forbrugerbeskyttelse (7).

Af disse 85 sager var 2 allerede blevet indbragt for Domstolen for anden gang. Når Domstolen pålægger økonomiske sanktioner i henhold til artikel 260, stk. 2, TEUF, skal den misligholdende medlemsstat straks betale det faste beløb og løbende betale tvangsbøderne, indtil den fuldt ud opfylder den første og den anden dom. I 2015 blev der afsagt tre domme efter artikel 260, stk. 2, TEUF. Domstolen pålagde Italien og Grækenland at betale tvangsbøder. Ved udgangen af 2015 var 7 traktatbrudsprocedurer fortsat åbne, efter at der var truffet en domstolsafgørelse i medfør af artikel 260, stk. 2, TEUF.

VI.Gennemførelse af direktiver 5.Forsinket gennemførelse Det har længe været en prioritet for Kommissionen at dæmme op for forsinket gennemførelse af direktiver. Kommissionen begærer derfor økonomiske sanktioner pålagt, når den i medfør af artikel 258 og artikel 260, stk. 3, TEUF, indbringer en medlemsstat for Domstolen, fordi den pågældende medlemsstat ikke rettidigt har meddelt Kommissionen sine gennemførelsesforanstaltninger til et direktiv, der er vedtaget efter en lovgivningsprocedure (se nærmere i afsnit VI.2). Der var 56 direktiver, der skulle gennemføres i 2015, i forhold til 67 i 2014. Nye traktatbrudssager om forsinket gennemførelse faldt også en smule til 543 fra 585. Ved udgangen af 2015 var der 518 åbne sager, der vedrørte manglende gennemførelse, hvilket svarer til en stigning på 19 % i forhold til de 421 sager, der var åbne ved udgangen af 2014. Nedenstående tabel indeholder nøgletal for traktatbrudssager, som Kommissionen har indledt som følge af forsinket gennemførelse i 2015: Åbne traktatbrudssager om forsinket gennemførelse ultimo året 421 > Åbne traktatbrudssager om forsinket gennemførelse ultimo 2014 543 > Nye traktatbrudssager om forsinket gennemførelse registreret i 2015 446 > Traktatbrudssager om forsinket gennemførelse lukket i 2015 = 518 > Åbne traktatbrudssager om forsinket gennemførelse ultimo 2015



Nedenstående figur viser antallet af traktatbrudssager om forsinket gennemførelse, som var åbne ultimo 2015, for hver medlemsstat, uanset hvilket år sagen blev indledt. Den næste figur viser nye traktatbrudssager om forsinket gennemførelse (543 i alt), der blev åbnet i 2015, pr. medlemsstat.



De fire politikområder, hvor der blev indledt flest nye sager i 2015, er vist i nedenstående figur: