Nr. C 180/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.7.91 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om sammenlignende reklame samt ændring af direktiv 84/450/EØF 
om vildledende reklame 
(91/C 180/15) 
KOM(91) 147 endelig udg. — SYN 343 
(Forelagt af Kommissionen den 28 maj 1991) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Et af Fællesskabets vigtigste mål er at oprette det indre 
marked senest den 31. december 1992; der bør træffes de 
nødvendige foranstaltninger, for at oprettelsen heraf kan 
ske gradvis; det indre marked indebærer et område uden 
indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, 
tjenesteydelser og kapital; 
reklame er et yderst vigtigt middel, når det drejer sig om 
at skabe afsætningsmuligheder for varer og tjeneste­
ydelser over hele Fællesskabet; bestemmelserne for rekla­
mens form og indhold bør imidlertid være ens; dette er 
endnu ikke tilfældet for sammenlignende reklames 
vedkommende; 
det indre marked vil betyde et stadig større og stadig 
mere forskelligartet udbud; da forbrugerne skal kunne 
drage den størst mulige fordel af det indre marked, må 
sammenlignende reklame tillades i alle medlemsstaterne, 
da den bidrager til at klarlægge forskellige fortrin hos 
produkter inden for samme produktområde; desuden 
kan sammenlignende reklame i forbrugernes interesse 
stimulere konkurrencen mellem vare- og tjenesteydelses­
leverandørerne; medlemsstaternes love og administrative bestemmelser 
om sammenlignende reklame er meget forskellige; 
reklame når ud over den enkelte medlemsstats grænser 
og trænger ind på andres territorium; tilladelse til eller 
forbud mod sammenlignende reklame efter forskellige 
nationale lovgivninger kan derfor skabe hindringer for 
varers og tjenesteydelsers frie bevægelighed og fordreje 
konkurrencen; 
ifølge sjette betragtning i Rådets direktiv 84/450/EØF af 
10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser 
om vildledende reklame (') skal der, efter harmonisering 
af de nationale bestemmelser om vildledende reklame, »i 
en senere fase tages stilling til illoyal reklame og, om 
nødvendigt, sammenlignende reklame, på grundlag af 
passende forslag fra Kommissionen«. 
ifølge punkt 3, litra d), i bilaget til Rådets resolution af 
14. april 1975 om Det Europæiske Økonomiske Fælles­
skabs første program for en politik vedrørende forbru­
gerbeskyttelse og forbruggeroplysning (2) er retten til 
oplysning en grundlæggende forbrugerrettighed; denne 
rettighed bekræftes i Rådets resolution af 19. maj 1981 
om Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs andet 
program for forbrugerbeskyttelse og forbrugeroplys­
ning (J), hvis bilag i punkt 40 beskæftiger sig specielt 
med forbrugeroplysning; sammenlignende reklame er, 
når sammeligningen gælder konkrete detaljer, der kan 
dokumenteres, og den hverken er vildledende eller 
illoyal, et lovligt middel til oplysning af forbrugerne i 
deres egen interesse; 
(') EFT nr. L 250 af 19. 9. 1984, s. 17. 
(2) EFT nr. L 92 af 25. 4. 1975, s. 1. 
(') EFT nr. C 133 af 3. 6. 1981, s. 1. 
11.7.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/15 
der bør indføres objektive kriterier for, hvilke former for 
praksis der i forbindelse med sammenlignende reklame 
skal anses for illoyale og dermed i stand til at fordreje 
konkurrencen, skade konkurrenterne og påvirke forbru­
gernes valg i uheldig retning; 
for at forhindre, at sammenlignende reklame bruges illo­
yalt og i strid med god konkurrencepraksis, er det 
navnlig nødvendigt kun at tillade sammenligninger 
mellem varer og tjenesteydelser, som er af samme art, 
men udbydes af konkurrenter; 
sammenlignende prøver, som er udført af tredjemand, 
kan være et værdifuldt grundlag for sammenlignende 
reklame; det kræver imidlertid, at resultaterne af en 
sådan uafhængig undersøgelse beskyttes utvetydigt mod 
uautoriseret udnyttelse fra annoncørernes side; i de 
tilfælde, hvor udnyttelsen sker fuldt lovligt, må annoncø­
rerne selv tage ansvaret for den; 
ifølge artikel 5 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 
21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om varemærker (') giver et 
registreret varemærke indehaveren en eneret, som inde­
bærer, at han kan forbyde tredjemand at gøre erhvervs­
mæssig brug af et identisk eller lignende mærke i forbin­
delse med identiske produkter eller tjenesteydelser eller i 
givet fald i forbindelse med produkter af anden art; 
for at gøre sammenlignende reklame effektiv kan det 
imidlertid være nødvendigt at omtale en konkurrents 
produkter eller tjenesteydelser og nævne hans firmanavn 
eller henvise til et varemærke, som han er indehaver af; 
en sådan anvendelse af en andens varemærke eller firma­
navn er ikke nogen krænkelse af dennes eneret, hvis 
direktivs bestemmelser overholdes, og hvis der navnlig 
ikke gøres forsøg på at drage fordel af et andet vare­
mærkes anseelse, for der er ikke tale om at stjæle dettes 
renommé, men derimod om at skelne mellem, kort sagt, 
at sætte forskellene objektivt i relief; 
der må fastsættes en bestemmelse om, at sammenlig­
nende reklame, der ikke opfylder dette direktivs loyali-
tetskrav, kan kontrolleres ved hjælp af de samme retslige 
eller admininstrative muligheder for klageadgang som 
dem, der foreligger efter artikel 4 og 5 i direktiv 
84/450/EØF; 
artikel 7 i direktiv 84/450/EØF, hvorefter medlemssta­
terne kan videreføre eller indføre en mere vidtgående 
beskyttelse af forbrugerne, personer, der udøver virk­
somhed som handlende, håndværkere eller industridri­
vende eller udøver et liberalt erhverv, samt af offentlig­
heden i almindelighed, bør ikke gælde for sammenlig-
(') EFT nr. L 40 af 12. 2. 1989, s. 1. nende reklame, da formålet med det foreliggende 
ændringsforslag er at give beskyttelsen ens vilkår i samt­
lige medelmsstater og samtidig sikre en høj beskyttelses-
grad — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I direktiv 84/450/EØF foretages følgende ændringer: 
1) Titlen affattes således: 
»Rådets direktiv af 10. september 1984 om vildle­
dende reklame og sammenlignende reklame«. 
2) I artikel 2 indsættes som nyt nr. 3 som nr. 4: 
»3. »Sammenlignende reklame«: reklame, som 
direkte eller indirekte henviser til en konkurrent 
eller til varer eller tjenesteydelser, der er af 
samme art, men udbydes af en konkurrent; 
4. »Person«: enhver fysisk eller juridisk person.« 
3) Som artikel 3a indsættes: 
»Artikel 3 a 
1. Sammenlignende reklame er tilladt, når den er 
objektiv og gælder væsentlige, konkrete og loyalt 
udvalgte egenskaber, som kan dokumenteres hos de 
konkurrerende varer eller tjenesteydelser, og den ikke 
a) er vildledende 
b) er årsag til forveksling på markedet mellem 
annoncøren og en konkurrent eller mellem annon­
cørens varemærker, firmanavn, varer eller tjeneste­
ydelser og en konkurrents 
c) bringer en konkurrent eller dennes varemærker, 
firmanavn, tjenesteydelser eller aktiviteter i 
miskredit eller udsætter dem for nedvurdering eller 
ringeagt eller har til hovedformål at drage fordel 
af et anset varemærke eller firmanavn, som 
tilhører en konkurrent. 
2. Omtale eller gengivelse af resultatet af sammen­
lignende prøver, som udføres af tredjemand, må kun 
ske i reklamer med udtrykkelig tilladelse fra den, der 
Nr. C 180/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.7.91 
har foretaget prøven. Annoncøren påtager sig i så fald 
samme ansvar for prøven, som hvis han selv havde 
udført den, eller forestået dens udførelse.« 
4) Artikel 4, stk. 1, affattes således: 
»1. Medlemsstaterne påser, at der i forbrugernes, 
konkurrenternes og offentlighedes interesse er 
tilstrækkelige og effektive muligheder for kontrol 
med vildledende reklame og sammenlignende 
reklame. 
Sådanne muligheder skal omfatte retsforskrifter, 
hvorefter personer eller organisationer, der i henhold 
til medlemsstaternes lovgivning har legitim interesse i 
at få vildledende reklame og sammenlignende 
reklame forbudt, får adgang til: 
a) at indbringe en sag for retten i anledning af sådan 
reklame og/eller 
b) at indbringe sådan reklame for en administrativ 
myndighed, som har kompetence til enten at 
træffe afgørelse om klage eller at indlede passende 
retsforfølgning. 
Den enkelte medlemsstat afgør selv, hvilke af disse 
muligheder, der skal stå til rådighed, og om domsto­
lene eller de administrative myndigheder skal have 
beføjelse til forudgående at kunne kræve sagen fore­
lagt en anden klageinstans, herunder en sådan som 
omhandlet i artikel 5.« 
5) Artikel 4, stk. 2, affattes således: 
»2. Inden for rammerne af de i stk. 1 omhandlede 
retsforskrifter skal medlemsstaterne tillægge domsto­
lene eller de administrative myndigheder beføjelse til, 
hvis de finder, at sådanne foranstaltninger er nødven­
dige under hensyn til alle berørte interesser og 
navnlig offentlighedens interesse, 
— at påbyde indstilling af vildledende reklame eller 
sammenlignende reklame eller at indlede passende 
retsforfølgning for at få påbudt indstilling af sådan 
reklame 
— dersom den pågældende vildledende reklame eller 
sammenlignende reklame endnu ikke er nået ud til 
offentligheden, men offentliggørelsen heraf er 
umiddelbart forestående, at forbyde denne offent­
liggørelse eller indlede passende retsforfølgning 
for at få sådan reklame forbudt 
også selv om der ikke er ført bevis for, at der faktisk 
er lidt tab eller skade, eller at der er tale om forsæt 
eller uagtsomhed fra annoncørens side. Medlemsstaterne træffer ligeledes bestemmelse om, at 
de i første afsnit omhandlede foranstaltninger kan 
træffes som led i en fremskyndet procedure: 
— enten med foreløbig virkning 
— eller med endelig virkning 
idet det tilkommer hver medlemsstat at afgøre, 
hvilken af disse to muligheder den vil vælge. 
Endvidere kan medlemsstaterne med henblik på at 
fjerne eftervirkningerne af vildledende reklame eller 
sammenlignende reklame, der er påbudt indstillet ved 
en endelig afgørelse, tillægge domstolene eller de 
administrative myndigheder beføjelse til: 
— at kræve denne afgørelse offentliggjort enten i sin 
helhed eller i uddrag og i en form, som domstolen 
eller myndighederne finder passende 
— yderligere at kræve, at der offentliggøres en berig­
tigelse.« 
6) Artikel 5 affattes således: 
»Artikel 5 
Dette direktiv er ikke til hinder for, at frivillig kontrol 
med vildledende reklame eller sammenlignende 
reklame kan udøves af uafhængige organer, ligesom 
en klage kan indbringes for sådanne organer af de i 
artikel 4 omhandlede personer og organisationer, 
såfremt der ud over de i nævnte artikel omhandlede 
rets- eller administrative procedurer er mulighed for 
at indbringe sagen for sådanne organer.« 
7) Artikel 7 affattes således: 
»Artikel 7 
1. Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlems­
staterne opretholder eller vedtager bestemmelser for 
vildledende reklame med henblik på at sikre en mere 
vidtgående beskyttelse af forbrugerne, af personer, 
der udøver virksomhed som handlende, håndværkere 
eller industridrivende eller udøver et liberalt erhverv, 
samt af offentligheden i almindelighed. 
11.7.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/17 
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på sammenlig­
nende reklame.« 
Artikel 2 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admini­
strative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette 
direktiv senest den 31. december 1992. De underretter 
straks Kommissionen herom. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, 
henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved 
offentliggørelsen af den sådan henvisning. De nærmere 
regler for denne henvisning fastsættes af medlemssta­
terne. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.