Nr. C 53/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
Udtalelse om »Konsultation over migrationspolitikken over for tredjelande« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er endnu ikke offentliggjort i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen besluttede den 12. oktober 1979 i medfor af artikel 198 i traktaten om 
oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at hore Det økonomiske og soci­
ale Udvalg om det nævnte emne. 
B. DETØKONOMISKEOG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 172. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles, den 24. og 25. oktober 1979 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, især arti­
kel 198; 
under henvisning til anmodning fra Kommissionen 
for de europæiske Fællesskaber den 12. oktober 
1979 om en udtalelse; 
under henvisning til præsidiets beslutning af 3. april 
1979 om i forventning om høringen at pålægge afde­
lingen for sociale anliggender at udarbejde en udta­
lelse og en beretning; 
under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen 
på mødet den 11. oktober 1979; 
under henvisning til beretning fremlagt af ordfore­
ren, Douglas Williams; 
under henvisning til drøftelserne på den 172. plenar­
forsamling den 24. og 25. oktober 1979, mødet den 
24. oktober — 
med ingen stemmer imod, medens 13 undlod at 
stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
INDLEDNING 
l. Fællesskabet har i mange år beskæftiget sig med 
spørgsmålet om vandrende arbejdstagere, og i fe­
bruar 1976 vedtog det et omfattende handlingspro­
gram, hvori der blev taget stilling til forskellige aspekter af spørgsmålet. Da handlingsprogrammet 
blev vedtaget, var der tilsyneladende enighed om, at 
man skulle søge at sikre sig, at de enkelte regeringers 
foranstaltninger var i overensstemmelse med visse 
fælles normer. Især handlingsprogrammet til fordel 
for migrantarbejdere havde som målsætning, at der 
blev udarbejdet foranstaltninger, der sikrede van­
drende arbejdstagere, også vandrende arbejdstagere 
fra tredjelande, ligestilling i hele Fællesskabet. Erfa­
ringerne siden da har imidlertid vist, at ansvarlige 
myndigheder i de forskellige medlemslande har 
manglet den politiske vilje til at sikre, at der blev ta­
get de nødvendige skridt for at opfylde disse nor­
mer. 
2. Det økonomiske og sociale Udvalg har adskil­
lige gange behandlet emnet vandrende arbejdstagere 
og afgivet udtalelser om spørgsmålet som sådan el­
ler aspekter af det. Navnlig afgav Udvalget den 
30. oktober 1975 en længere udtalelse om handlings­
programmet '), som Kommissionen betegnede som 
»omfattende og værdifuld«. Derudover afgav Ud­
valget den 23. februar 1977 >) og den 31. maj 1978 3) 
udtalelser om problemerne omkring illegal vandring 
og illegal beskæftigelse. 
3. Men de nuværende forslag, der stilles i Kom­
missionens dokument KOM(79) 115 om konsulta­
tion over migrationspolitikken over for tredjelande, 
adskiller sig fra de fleste tidligere forslag, som Ud­
valget har behandlet, derved, at de udelukkende 
•) EFTnr. C 12 af 17. 1. 1976, s. 4. 
2) EFTnr. C 77 af 30. 3. 1977, s. 9. 
3) EFTnr. C 269 af 13. 11. 1978, s. 38. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/9 
drejer sig om vandrende arbejdstagere fra tredje­
lande. Som følge heraf vil Udvalget i sin udtalelse 
såvidt muligt nøjes med at tage stilling til denne 
side af sagen, og navnlig lade det ske i lyset af de 
økonomiske udsigter for Fællesskabet fra 1980 og 
fremover. Det er dog imidlertid ikke muligt af fore­
tage en fuldstændig adskillelse af problemet om 
vandrende arbejdstagere fra tredjelande fra proble­
met om migrantarbejdere, der vandrer imellem to 
EF-lande. Dette skyldes følgende tre forhold: 
a) Det er — selv efter oprettelsen af Fællesskabet 
— stadig de nationale regeringer, der bærer hoved­
ansvaret for at træffe beskæftigelses-politiske be­
slutninger ud fra en given efterspørgsel efter ar­
bejdskraft. Deres evne til at opsuge arbejdskraft fra 
tredjelande vil delvis afhænge af udbudet af ar­
bejdskraft i andre EF-lande, navnlig når disse skal 
gives forrang. Dertil kommer, at en række af de soci­
ale problemer, der opstår med de vandrende ar­
bejdstagere, er de samme, uanset om de kommer fra 
et EF- eller et tredjeland (f. eks. børnenes skolegang, 
især undervisning på deres modersmål). 
b) Det program for vandrende arbejdstagere, som 
Rådet vedtog i februar 1976, opererer på en række 
vigtige områder med ligestilling mellem vandrende 
arbejdstagere fra tredjelande og arbejdere, der van­
drer fra et EF-land til et andet. 
c) Forslagene i kommissionsdokumentet beskæfti­
ger sig bl. a. med vandrende arbejdstagere fra tre 
lande (Spanien, Portugal og Grækenland), der hidtil 
har været tredjelande, men som i kraft af deres an­
søgning om fuldt medlemskab eller efter at være 
blevet godkendt som fuldt medlem, i sidste instans 
må have en vis form for særbehandling. 
Problemet om vandrende arbejdstagere fra tredje­
lande må derfor indgå som en del af det overord­
nede problem omkring vandrende arbejdstagere, 
hvis man ønsker at opnå lige så stor enighed i EF 
om, hvordan problemet skal gribes an, som der blev 
udtrykt ønske om i handlingsprogrammet fra 1976. 
GENERELLE BEMÆRKNINGER 
Den generelle økonomiske baggrund 
4. Hele spørgsmålet om, hvilken politik der skal 
føres over for de vandrende arbejdstagere, navnlig 
mulighederne for fremtidige indvandringer, må 
bl. a. betragtes ud fra den økonomiske situation i EF og udviklingstendenserne. Indvandringerne vil til­
lige blive påvirket af EF's udenrigsøkonomiske poli­
tik. I bilaget til KOM(79) 115 påpeges det korrekt, at 
omfanget af indvandringen til EF tidligere nøje af­
spejlede de økonomiske vilkår i Fællesskabet i to 
henseender: a) nøje sammenhæng mellem bruttona­
tionalproduktets størrelse og indvandringens om­
fang og b) indvandringen til Fællesskabet er altid 
gået ned, når beskæftigelsen i EF har været fal­
dende. 
5. Skønt dette har været mønstret tidligere, forelig­
ger der nu adskillige faktorer, der kan afstedkomme 
forandringer fremover i visse vigtige henseender. 
Fire af disse faktorer fortjener særlig omtale, nem­
lig: 
a) Det kan ikke udelukkes, at arbejdsløsheds tallet i 
de fleste EF-lande vil antage et større omfang i tids­
rummet 1980-1985 end på noget andet tidspunkt 
formentlig siden EF's oprettelse. Hertil kommer, at 
der til trods for, at meget af denne arbejdsløshed 
kan skyldes konjunkturbestemte faktorer, som f. eks. 
den økonomiske afmatning på verdensplan eller de 
aktivitetsdæmpende virkninger af stigningerne i 
energipriserne, er almindelig bekymring for, at en 
stigende del af arbejdsløsheden vil være forårsaget 
af teknologiske forandringer, hvoraf kan nævnes 
indledningen til mikroprocessorer-revolutionen, der 
kan få virkninger på endnu længere sigt. Der er 
ovenikøbet mulighed for, at disse teknologiske for­
andringer vil foregå med en sådan fart, at der kan 
opstå produktivitets- og produktionsstigninger, og 
dermed stigninger i BNP, selv med faldende efter­
spørgsel efter arbejdskraft. 
b) De ovenfor beskrevne teknologiske forandrin­
ger kombineret med visse forandringer i energifor­
bruget som følge af stigende oliepriser kan også be­
virke, at arbejdsløsheds5/nvA.7«/t7j kommer til at ad­
skille sig fra, hvad der hidtil er set. Forandringer i 
energiforbrugsmønstrene vil kunne påvirke mange 
forskellige former for økonomisk virksomhed, lige 
fra transport til landbrug og dermed også arbejds-
kraftsefterspørgsels-mønstrene. De forandringer, 
der skyldes teknologiske nydannelser, vil formentlig 
blive endnu mere drastiske, skønt man endnu ikke 
kan overskue, hvor længe der vil gå, inden de bliver 
folelige. Men spørgsmålet antager dog et vist om­
fang, når man sammenligner arbejdsløshedsmønste-
ret i Fællesskabet med beskæftigelsesmønsteret for 
vandrende arbejdstagere. Der er nu 6 mio van­
drende arbejdstagere i EF og 6 mio arbejdsløse. 
Mange af de vandrende arbejdstagere påtager sig 
dog arbejde, som landets egne arbejdstagere viger 
tilbage fra at påtage sig, selv når de er arbejdsløse. 
Men ikke desto mindre kan en situation med et 
større antal langtidsledige end nogen sinde før i 
EF's eksistens, og som omfatter erhvervsgrupper, 
Nr. C 53/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
der hidtil har været relativ beskyttede, skabe en ved­
varende drastisk forandring i EF's efterspørgsel efter 
arbejdskraft fra tredjelande. Situationen kan oven i 
købet medføre en holdningsændring hos EF-bor-
gerne, således at disse begynder at fravige de hidtil 
fremsatte krav om væsentlige forbedringer af ar­
bejdsvilkårene og -betingelserne som forudsætning 
for at ville påtage sig visse former for beskæftigelse. 
c) Med den demografiske udvikling inden for Fæl­
lesskabet vil arbejdsstyrken i tiåret 1975-1985 under 
alle omstændigheder blive forøget med mellem 8 og 
lOmio arbejdstagere, alene fra medlemsstaterne. 
Man regner ikke i dag med, at der vil være tilstræk­
keligt store beskæftigelsesmuligheder til, at denne 
yderligere arbejdskraft vil kunne opsuges. 
d) Befolkningstilvæksten i nogle af de tredjelande, 
hvorfra EF traditionelt har kunnet rekruttere van­
drende arbejdstagere, vil formodentlig vokse betyde­
ligt hurtigere end beskæftigelsesmulighederne i disse 
lande. Den vil forøvrigt også vokse meget hurtigere i 
andre lande end de tre ansøgerlande. Derfor vil der 
blive lagt stigende pres på EF for at modtage mi­
grantarbejdere, og det på præcis samme tidspunkt 
som de sædvanlige muligheder for disse formind­
skes voldsomt. En virkning bliver, at de nuværende 
vandrende arbejdstagere og deres familie vil nære 
stigende modvilje mod at vende tilbage til deres 
hjemland. En anden virkning kan blive den, at en il­
legal indvandring i endnu højere grad end før kan 
betale sig. 
6. Af denne korte gennemgang af en række træk i 
den økonomiske og demografiske situation, som EF 
bør tage hensyn til ved fastlæggelsen af sin politik, 
kan man, ud fra hvad der nu kan forudses, drage 
den slutning, at arbejdsløshedsprocenterne i de nær­
meste år efter al sandsynlighed vil stige, også selv 
om BNP øges. Beskæftigelsesstrukturen vil undergå 
en række radikale forandringer (herunder en ned­
gang i efterspørgselen efter ufaglært arbejdskraft fra 
tredjelande). Endelig vil der formentlig opstå øget 
pres for at aftage arbejdskraft fra EF's traditionelle 
leverandører, hvilket skyldes den stadig større be­
folkning i disse lande, som ikke har udsigt til en ri­
melig beskæftigelse. Under disse omstændigheder 
bør alle ansvarlige myndigheder (dvs. EF-institutio-
nerne, regeringerne og arbejdsmarkedets parter) 
være forberedt på, at migrationsmønsteret vil ændre 
sig fremover. Kommissionens forslag 
7. Kommissionen går i sit forslag i KOM(79) 115 
ind for udveksling af synspunkter med Rådet på et 
tidligt stadium om så at sige alle aspekter af proble­
met vedrørende vandrende arbejdstagere fra tredje­
lande. Som et resultat heraf håber Kommissionen at 
få bemyndigelse til »inden for de bestående, om 
nødvendigt fælles institutionelle rammer at tilrette­
lægge en afstemning af politikken med og blandt 
medlemsstaterne«. Udvalget kan dog ikke nå at be­
handle alle aspekter af problemet vedrorende de 
vandrende arbejdstagere, inden sagen skal drøftes i 
Rådet. Som følge herafgøres der i det folgende kun 
et forsøg på at udvælge en række punkter i Kommis­
sionens nuværende forslag, der for Udvalget at se er 
af største vigtighed — og at fremsætte bemærkninger 
dertil. Udvalget kunne imidlertid overveje at gen­
nemføre en mere detaljeret behandling af de seneste 
aspekter ved problemerne i forbindelse med samt­
lige vandrende arbejdstagere på et senere tidspunkt. 
SÆRLIGE BEMÆRKNINGER 
A. Politiske vanskeligheder som følge af forskelle i 
de nationale vilkår 
8. På første side i Kommissionens dokument hed­
der det, at man tilstræber en »konsultation over mi-
grationspolitikken over for tredjelande«. Det forkla­
res derefter, at det engelske ord »consultation« skal 
forstås som »afstemning« på dansk, »Abstimmung« 
på tysk, »concertazione« på italiensk, »overleg« på 
hollandsk og »concertation« på fransk. Disse over­
sættelser er ikke i overensstemmelse med normal 
sprogbrug inden for anden EF-virksomhed. Udval­
get har derefter sluttet, at de må være blevet anvendt 
i denne sammenhæng for at muliggøre en stillingta­
gen til de forskellige emner trods forskelle i den 
måde, medlemslandene griber problemet an på. For­
skellene skyldes den politiske situation, de histori­
ske omstændigheder, den geografiske placering, de 
økonomiske og sociale vilkår, juridiske forpligtelser, 
sociale ordninger og administrativ praksis. Mange af 
disse forskelle er blevet klart beskrevet i et kommis-
sionsdokument »Fællesskabslandenes migrations-
politik med henblik på ikke-medlemslande og på 
borgere fra ikke-medlemslande, der har taget ophold 
i Fællesskabet« af 29. november 1978. Andre for­
skelle er detaljeret blevet stillet op i skemaer i et se-
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/11 
nere kommissionsdokument med titlen »Sammen­
lignende oversigt over betingelser og procedurer i 
forbindelse med at give arbejdstagere fra tredjelande 
arbejdstilladelse i medlemslandene«, fra april 1979. 
I lyset af alle disse forskelle fremgår det klart, at li­
gestilling for vandrende arbejdstagere i hele Fælles­
skabet er umulig inden for den nærmeste fremtid. 
Men Udvalget tilslutter sig det, den opfatter som 
den overordnede målsætning i Kommissionens for­
slag, nemlig at sikre, at EF-landene i stigende grad 
anvender fælles normer for arbejdstagere fra tredje­
lande (særlig de normer, som Kommissionen anbe­
faler i sit handlingsprogram fra 1974), arbejder mod 
de samme mål og hver for sig undlader at vedtage 
en indvandringspolitik, der strider mod de andre 
landes; det skal ske på trods af de mange eksiste­
rende forskelle og under Kommissionens vejled­
ning. 
B. Medlemsstaternes politik — forskelle, ligheder 
og samordningsproblemet 
9. De første af de ovenfor nævnte kommissionsdo­
kumenter er en beskrivelse af hovedtrækkene i hvert 
enkelt medlemslands politik. Det andet er en omfat­
tende analyse af hvert enkelt medlemslands frem­
gangsmåde med hensyn til forskellige former for ad­
ministrativ kontrol i form af f. eks. arbejds-, ind­
rejse- og opholdstilladelser. Det er umuligt på 
dette sted at give et fyldestgørende resumé af de 
store forskelle, der består mellem medlemslandenes 
politik og fremgangsmåder, som det fremgår af disse 
dokumenter. De er betydelige, men ikke overra­
skende i betragtning af de store forskelle, der er mel­
lem de nationale arbejdsmarkeder. Enkelte medlems­
lande er stadig såvel emigrations- som immigrati-
onslande, skønt ændringer i den økonomiske situa­
tion hurtigt kan ændre dette. Nogle medlemslande 
har bilaterale aftaler med tredjelande, medens andre 
ikke har det. Der er også omfattende forskelle 
på, fra hvilke lande de enkelte medlemslande re­
krutterer deres vandrende arbejdstagere. Bestemmel­
serne om antallet af migrantarbejderfamilier, der 
kan modtages, eller om deres børns skolegang er 
ikke ens, og det gælder ligeledes bestemmelserne 
om varigheden af deres ophold, deres hjemsendelse, 
deres politiske rettigheder og deres adgang til soci­
ale ydelser. Tilstrømningen af vandrende arbejdsta­
gere har skabt en lang række forskelligartede sociale 
problemer i medlemslandene, og der er meget stor 
forskel på den måde, disse søges løst på. 
10. Men trods disse forskelle i administrativ prak­
sis er det samtidig klart, at regeringerne står over for 
fælles problemer (f. eks. opnåelse af den nationale 
befolknings accept af indvandrerne, eller sikring af evt. tilstrækkelig højt undervisnings- og uddannel­
sesniveau for deres børn, så disse kan blive integre­
ret i Fællesskabet), og at de er indstillet på at udar­
bejde fælles normer for behandlingen af dem. F. 
eks. synes de fleste at godkende det princip, der er 
fastsat i handlingsprogrammet, om, at der bør ske en 
»gradvis udvidelse til arbejdstagere fra tredjelande 
af ligestillingen med hensyn til leve- og arbejdsvil­
kår, navnlig af retten til at blive ledsaget af deres fa­
milier og af overførsel af deres løn til hjemlandet«. 
11. Det samlede billede viser således en bred ens­
artethed i målsætningen kombineret med meget 
store forskelle i praksis. Desuden forekommer det 
Udvalget, at den fremgang, der er sket med hensyn 
til at sikre større ensartethed i praksis inden for 
medlemslandene, selv efter Rådets resolution om 
handlingsprogrammet af 9. februar 1976, er sket be­
klagelig langsomt. Udvalget foreslår, at Rådet under 
disse omstændigheder kunne overveje, hvorvidt det 
eksisterende apparat, selv om det hidtil har udført 
den del af sin opgave, der bestod i at drøfte disse 
emner, er tilstrækkeligt udbygget til at sikre den styr­
kelse af den samordnede aktion, som Kommissio­
nen slår til lyd for i dokument KOM(79) 115 endel. 
Udvalget foreslår, at man inden for de eksisterende 
institutionelle rammer overvejer at styrke indsatsen 
ved efterfølgende retningslinjer: 
a) Der bør træffes aftale med medlemsregeringerne 
om, at deres officielle repræsentanter i hørings- eller 
samordningsorganet altid er de mest erfarne af de 
embedsmænd, der har ansvar for udøvelsen af poli­
tikken på disse områder; 
b) Kommissionen bør i sagens natur varetage per­
manent formandskab for hørings- eller samord­
ningsorganet; 
c) Hver enkelt medlemsregering bør anmodes om 
at fremlægge en årsberetning om dens måde at gribe 
migrantarbejderproblemerne an på. Kommissionen 
bør omhyggeligt afstikke retningslinjer for, hvorle­
des denne beretning skal udformes, hvilke emner 
der skal behandles, og hvilke statistikker der skal 
udarbejdes, så der kan foretages relevante sammen­
ligninger mellem de nationale regeringers politik og 
forholdsregler, når disse vurderes ud fra de normer, 
der er fastsat i handlingsprogrammet. 
d) Som det vigtigste punkt skal dette samordnings-
eller høringsorgan hvert andet år foretage en udtøm­
mende undersøgelse af hver enkelt regerings politik. 
I denne undersøgelse skal der både tages hensyn til 
mundtligt og skriftligt materiale, der fremlægges, 
Nr. C 53/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
ikke blot af de berørte regeringsrepræsentanter, men 
også af arbejdsmarkedets parter og af repræsentan­
ter for de vandrende arbejdstagere. 
e) Resultatet af disse undersøgelser skal fremlæg­
ges for Ministerrådet, Europa-Parlamentet og Det 
økonomiske og sociale Udvalg. 
Udvalget anser gennemførelsen af de nævnte foran­
staltninger bydende nødvendig, da virkeliggørelsen 
af et fælles arbejdsmarked, som Udvalget altid er 
gået ind for, og som samtlige EF-institutioner har 
antaget som målsætning, kræver, at migrationspoli-
tikken over for tredjelande gradvis lægges ind under 
EF's kompetenceområde. 
C. Andet 
12. Udvalget mener, at tredje og fjerde del af 
KOM(79) 115 endel. læst i sammenhæng med det 
handlingsprogram, der er fastsat i S 3/76, navnlig 
den del af handlingsprogrammet, der har overskrif­
ten: »Koordination af migrantpolitikkerne« på 
side 22, er en god huskeseddel over de områder, som 
en afstemningspolitik skal beskæftige sig med ind­
ledningsvis: andre emner vil dog muligvis blive til­
føjet senere. Udvalget vil dog gerne her fremsætte 
bemærkninger til følgende punkter: 
i) Prioriteter og stillingen for borgere fra ansøger­
landene 
Udvalget er enigt i, at medlemsstater, der har 
brug for migrantarbejdskraft, fortrinsvis bør til­
byde arbejde til arbejdstagere fra andre med­
lemslande og ikke til arbejdere fra tredjelande. 
Principielt bør arbejdstagere fra ansøgerlandene 
have forrang for vandrende arbejdstagere fra an­
dre tredjelande i den periode, hvor ansøgnin­
gerne behandles. I kommissionsdokumentet er­
kendes det, at man nøje må sikre sig, at bestem­
melserne om vandrende arbejdskraft udformes 
på en sammenhængende måde i overgangsbe­
stemmelserne i de nye tiltrædelsestraktater. En 
vis sammenhæng betyder imidlertid ikke fuld­
stændig ensartethed. De tre ansøgerlande vil 
hver for sig have hver sin virkning på arbejds­
markedet i det udvidede EF, da arbejdsløsheds­
procenten og beskæftigelsesmønsteret svinger 
fra land til land. Skønt arbejdskraftens frie be­
vægelighed er et af EF-traktatens grundlæggende 
principper, mener Udvalget, at dette ikke inde­
bærer total ligestilling af samtlige vandrende ar­
bejdstagere fra ansøgerlandene i overgangsperi­oden. Udvalget finder heller ikke, at overgangs­
perioden i hvert enkelt tilfælde skal have samme 
varighed. 
ii) Behandlingsnormer 
Med hensyn til behandlingen af samtlige van-
• drende arbejdstagere, kan Udvalget tilslutte sig, 
at målsætningen, uanset hvilket land de kom­
mer fra, må være, at de sikres ligestilling, når de 
først har fået officiel tilladelse til at arbejde i 
EF. Samtlige vandrende arbejdstagere i hele EF 
bør desuden ligestilles med hensyn til anliggen­
der, der kun vedrører dem (f. eks. forening af fa­
milier), for at gøre det lettere at opfylde disse 
mål. Udvalget foreslår medlemslandenes rege­
ringer at overveje, hvorvidt en tilslutning af 
deres land — og om muligt også af EF — til be­
stemmelserne i Europarådets europæiske konven­
tion om vandrende arbejdstageres juridiske sta­
tus, vedtaget i maj 1977, vil gøre det lettere for 
dem at harmonisere deres politik, samtidig med 
at de opretholder den fleksibilitet, der er nød­
vendig som følge af anvendelsen af de indbyr­
des forskellige bestemmelser i den nationale 
lovgivning. Efter Udvalgets opfattelse bor EF-
landenes regeringer ligeledes gradvis forsøge at 
godkende de relevante konventioner og henstil­
linger fra ILO og den principerklæring og det 
handlingsprogram, der blev vedtaget på den tre­
sidede verdenskonference om beskæftigelse. 
iii) Migrant arbejdet s virkninger på udviklingen i tred­
jelandene 
Virkningen af migrantarbejde på de lande, der 
leverer arbejdskraften, er uden tvivl af meget 
forskellig art. De pengebeløb, der sendes hjem, 
udgør et væsentligt bidrag til hjemlandenes va­
lutareserve og til indkomsten for de familier, der 
blev boende i hjemlandet. På den anden side 
kan de vandrende arbejdstageres fravær fra 
hjemmet skabe alvorlige økonomiske og sociale 
problemer i hjemlandet. Dette har ført til en 
række forslag om at sikre, at alle former for mi-
grationspolitik i hele Fællesskabet i nogen grad 
bevidst udformes således, at de kan bidrage til 
udviklingen i de lande, de vandrende arbejdsta­
gere kommer fra. Også dette kunne foregå under 
Kommissionens auspicier eller ledelse. De for­
slag, der har været fremme, går lige fra efterud­
dannelse af de vandrende arbejdstagere, så de 
forberedes til at arbejde i deres eget land, når de 
engang er vendt tilbage, til finansiel støtte fra 
EF af et omfang, der skaber tilstrækkeligt 
mange jobmuligheder i hjemlandet til at det slet 
ikke bliver attraktivt at udvandre. Mange af 
disse forslag vil være vanskelige at administrere 
og kostbare at finansiere. Ikke desto mindre fo­
reslår Udvalget, at erfaringen hos de modtager-
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/13 
lande, der har arbejdet med planer af den art, 
følges opmærksomt for et så stort antal arbejds-
kraftseksporterende landes vedkommende som 
muligt, og at man, hvis det viser sig, at en EF-
aktion efter disse principper er nødvendig, un­
dersøger mulighederne for at finansiere aktio­
nen med fællesskabsmidler. Desuden foreslår 
Udvalget, at der under de fremtidige forhandlin­
ger mellem Fællesskabet og udviklingslandene 
bliver vist migrantarbejderanliggenderne større 
opmærksomhed. 
iv) Illegal migration 
Opmærksomheden henledes på de udtalelser. 
Udvalget allerede har afgivet desangående, sær-
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til artikel 20, stk. 3, i sin forret­
ningsorden, 
under henvisning til sin udtalelse af 31. marts 1976 lig udtalelserne af 31. maj 1978 og 23. februar 
1977. Det ønsker dog at understrege, at antallet 
af illegale migranter, i hvert fald i visse EF-
lande, fortsat stiger, og at deres sociale vilkår 
stadig forværres. 
v) Vandrende arbejdstagere fra EF til tredjelande 
Kommissionen foreslår, at EF også skal be­
handle spørgsmålet om at sikre »ensartet be­
handling på gensidighedsbasis af de statsbor­
gere fra fællesskabslande, der lever og arbejder i 
disse tredjelande«. Udvalget mener, at dette 
spørgsmål bør følges af en eller anden form for 
EF-instans, der oprettes med henblik på at be­
handle migrationspolitikken. 
om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om det 
europæiske socialbudget '), 
) EFTnr. C 131 af 12. 6. 1976. Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 1979. 
Raffaele VANNI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »Det andet europæiske socialbudget« (1976-1980) 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalgets præsidium besluttede den 3. april 1979 i overensstemmelse med artikel 20, 
stk. 3, i forretningsordenen at afgive et tillæg til udtalelse om det nævnte emne. 
B DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 172. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles, den 24. og 25. oktober 1979 sin udtalelse om det nævnte emne.