Initiativ fra Kongeriget Danmark med henblik på vedtagelse af Rådets rammeafgørelse om fuldbyrdelsen i Den Europæiske Union af afgørelser om konfiskation

(2002/C 184/05)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 31, litra a), og artikel 34, stk. 2, litra b),

under henvisning til Kongeriget Danmarks initiativ,

under henvisning til Europa-Parlamentets udtalelse, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Det Europæiske Råd understregede på mødet den 15. og 16. oktober 1999 i Tammerfors, at princippet om gensidig anerkendelse bør være hjørnestenen i det retlige samarbejde inden for EU på både det civilretlige og det strafferetlige område.

(2) I punkt 51 i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 er det anført, at hvidvaskning af penge er en meget central del af den organiserede kriminalitet, at dette fænomen bør udryddes, uanset hvor det optræder. Det Europæiske Råd er fast besluttet på at sørge for, at der tages konkrete skridt til at opspore, indefryse, beslaglægge og konfiskere udbyttet fra strafbare forhold. Det Europæiske Råd opfordrer i den forbindelse til en indbyrdes tilnærmelse af strafferetten og strafferetsplejen vedrørende hvidvaskning af penge (f.eks. opsporing, indefrysning og konfiskation af midler), jf. konklusionernes punkt 55.

(3) Samtlige medlemsstater har ratificeret Europarådets konvention af 8. november 1990 om hvidvaskning, efterforskning samt beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold. Konventionen forpligter de parter, der undertegner konventionen, til at anerkende og fuldbyrde afgørelser om konfiskation fra en anden part eller forelægge sagen for sine egne myndigheder med henblik på at opnå en kendelse om konfiskation samt at fuldbyrde denne. Parterne kan bl.a. afslå anmodninger om konfiskation, når den lovovertrædelse, som anmodningen vedrører, ikke er en lovovertrædelse i den anmodede parts nationale ret, eller hvis den lovovertrædelse, som anmodningen vedrører, ikke kan danne grundlag for konfiskation i henhold til den anmodede parts nationale ret.

(4) Ved Rådets rammeafgørelse 2001/500/RIA af 26. juni 2001(1) er der fastsat bestemmelser om hvidvaskning af penge, identifikation, opsporing, indefrysning eller beslaglæggelse og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold. Efter rammeafgørelsen er medlemsstaterne endvidere forpligtede til ikke at tage eller opretholde forbehold med hensyn til konfiskationsbestemmelsen i Europarådets konvention, for så vidt lovovertrædelsen kan medføre frihedsstraf eller en sikkerhedsforanstaltning af en maksimumsvarighed på over et år.

(5) Rådet vedtog den 30. november 2000 et program med foranstaltninger til gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager, som gav førsteprioritet (foranstaltning 6 og 7) til vedtagelse af et instrument, der anvender princippet om gensidig anerkendelse på indefrysning af bevismaterialer og formuegoder. Endvidere fremgår det af punkt 3.3 i programmet, at det er et mål at forbedre fuldbyrdelsen i en medlemsstat af en afgørelse truffet i en anden medlemsstat om konfiskation, navnlig med henblik på tilbagelevering til offeret for en strafbar handling under hensyntagen til den europæiske konvention af 8. november 1990 om hvidvaskning, efterforskning samt beslaglæggelse af konfiskation af udbytte fra strafbart forhold. Det fremgår endvidere, at man med henblik på at opnå dette mål navnlig skal undersøge, hvorvidt de i artikel 18 i 1990-konventionen fastsatte grunde til nægtelse af fuldbyrdelse af en konfiskationsforanstaltning alle er forenelige med princippet om gensidig anerkendelse.

(6) Endelig fremsatte Den Franske Republik, Kongeriget Sverige og Kongeriget Belgien den 30. november 2000 et forslag til rammeafgørelse om gennemførelse i Den Europæiske Union af kendelser om indefrysning af formuegoder eller bevismidler.

(7) Hovedmotivet for den organiserede kriminalitet er økonomisk vinding. En effektiv forebyggelse og bekæmpelse af organiseret kriminalitet bør derfor fokusere på opsporing, indefrysning, beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold. Det er ikke nok alene at sikre gensidig anerkendelse inden for Den Europæiske Union af foreløbige retsmidler som indefrysning og beslaglæggelse, idet en effektiv bekæmpelse af økonomisk kriminalitet tillige fordrer gensidig anerkendelse af afgørelser om konfiskation af udbytte fra strafbart forhold.

(8) Formålet med denne rammeafgørelse er at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser om konfiskation af udbytte, hvorefter en medlemsstat skal anerkende og på sit område fuldbyrde afgørelser om konfiskation truffet af judicielle myndigheder i en anden medlemsstat. Denne rammeafgørelse hænger sammen med rammeafgørelsen om konfiskation af udbytte fra strafbart forhold. Denne rammeafgørelse har til hensigt at sikre, at alle medlemsstater har effektive regler for, hvornår der kan ske konfiskation af udbytte fra strafbart forhold, herunder for så vidt angår bevisbyrden med hensyn til oprindelsen af aktiver, der ejes af en person, som er dømt for en lovovertrædelse med relation til organiseret kriminalitet.

(9) Et samarbejde mellem medlemsstaterne på grundlag af princippet om gensidig anerkendelse og umiddelbar fuldbyrdelse af retsafgørelser forudsætter, at der er tillid til, at de afgørelser, der skal anerkendes og fuldbyrdes, altid vil blive truffet i overensstemmelse med principperne om legalitet, subsidiaritet og proportionalitet. Endvidere er det en forudsætning, at de rettigheder, som tilhører en berørt part eller godtroende tredjemand, sikres.

(10) Denne rammeafgørelse overholder de grundlæggende rettigheder og principper, som anerkendes i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og afspejles i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig kapitel VI. Intet i denne rammeafgørelse kan fortolkes som et forbud mod at nægte at konfiskere formuegoder, for hvilke der er truffet afgørelse om konfiskation, hvis der er objektive grunde til at formode, at afgørelsen er truffet med det formål at retsforfølge eller straffe en person på grund af vedkommendes køn, race, religion, etniske baggrund, nationalitet, sprog, politiske overbevisning eller seksuelle orientering, eller at den pågældendes situation kan blive skadet af en af disse grunde.

(11) Denne rammeafgørelse er ikke til hinder for, at medlemsstaterne anvender deres egne forfatningsmæssige bestemmelser, herunder om ret til en retfærdig rettergang -

VEDTAGET FØLGENDE RAMMEAFGØRELSE:

Artikel 1

Formål

1. Formålet med denne rammeafgørelse er at lette samarbejdet mellem medlemsstaterne om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser om konfiskation, hvorefter en medlemsstat skal anerkende og på sit område fuldbyrde en afgørelse om konfiskation truffet af en judiciel myndighed i en anden medlemsstat.

2. Denne rammeafgørelse indebærer ikke nogen ændring af pligten til at respektere de grundlæggende rettigheder og grundlæggende retsprincipper, således som de er fastlagt ved artikel 6 i EU-traktaten.

Artikel 2

Definitioner

I denne rammeafgørelse forstås ved:

a) "udstedelsesstat": den medlemsstat, i hvilken en judiciel myndighed, som defineret i udstedelsesstatens nationale ret, har truffet, godkendt eller på anden vis bekræftet en afgørelse om konfiskation i forbindelse med en straffesag

b) "fuldbyrdelsesstat": den medlemsstat, på hvis område formuegoderne, der skal konfiskeres, befinder sig

c) "konfiskation": en sanktion eller foranstaltning, der pålægges af en domstol efter en retssag vedrørende en eller flere forbrydelser, og som medfører en endelig berøvelse af formuegoder

d) "formuegoder": formuegoder af enhver art, det være sig rørlige eller urørlige formuegoder, fast ejendom eller løsøre samt juridiske dokumenter og papirer, der beviser adkomst til eller rettigheder over sådanne formuegoder, når de pågældende formuegoder af den kompetente judicielle myndighed i udstedelsesstaten anses for at være udbyttet af en lovovertrædelse eller et aktiv, der helt eller delvis svarer til værdien af et sådant udbytte

e) "udbytte" enhver økonomisk fordel, der stammer fra kriminelle handlinger. Det kan bestå af alle former for formuegoder

f) "afgørelse": en endelig sanktion eller foranstaltning pålagt af en kompetent judiciel myndighed for en lovovertrædelse, hvorved der træffes afgørelse om konfiskation.

Artikel 3

Fastlæggelse af kompetente myndigheder

1. Den udstedende judicielle myndighed er den domstol i udstedelsesstaten, der har truffet afgørelse om konfiskation.

2. Den fuldbyrdende judicielle myndighed er den judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten, der er kompetent i henhold til denne stats ret.

3. Hver medlemsstat underretter Generalsekretariatet for Rådet om, hvilke myndigheder der er kompetente efter dens ret. Såfremt medlemsstaten ønsker det, kan den over for Generalsekretariatet for Rådet oplyse, hvilken central myndighed en anmodning om fuldbyrdelse af en afgørelse om konfiskation kan sendes gennem.

Artikel 4

Fremsendelse af afgørelsen om konfiskation

1. En afgørelse om konfiskation, som defineret i denne rammeafgørelse, der ledsages af en attest, som omhandlet i denne artikel, kan sendes til en medlemsstat, hvor den fysiske eller juridiske person, over for hvem afgørelsen er truffet, har ejendom eller indkomst, normalt har bopæl eller for juridiske personer er indregistreret, eller hvor den juridiske persons hovedsæde er beliggende.

2. Den kompetente myndighed i udstedelsesstaten underskriver attesten, se standardformularen i bilaget, og attesterer, at indholdet er korrekt.

3. Afgørelsen, eller en underskrevet kopi heraf, sendes sammen med certifikatet af den kompetente judicielle myndighed i udstedelsesstaten direkte til den judicielle myndighed i udstedelsesstaten, der er kompetent til at fuldbyrde den, ved hjælp af ethvert middel, som kan frembringe skriftlig dokumentation på en måde, der tillader fuldbyrdelsesstaten at fastslå ægtheden.

4. Hvis den judicielle myndighed, der er kompetent til at fuldbyrde afgørelsen, ikke er udstedelsesstatens judicielle myndighed bekendt, foretager denne alle nødvendige undersøgelser, herunder via kontaktpunkterne i det europæiske retlige netværk, for at fremskaffe oplysninger fra fyldbyrdelsesstaten.

5. Når den judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten, som modtager en afgørelse, ikke har kompetence til at anerkende den og træffe de fornødne foranstaltninger til at fuldbyrde den, fremsender den på embeds vegne afgørelsen til den judicielle myndighed, der er kompetent til at fuldbyrde den, og underretter den kompetente myndighed i udstedelsesstaten herom.

Artikel 5

Lovovertrædelser

1. Følgende lovovertrædelser medfører fuldbyrdelse på grundlag af en afgørelse om konfiskation, og uden kontrol af dobbelt strafbarhed, hvis de i udstedelsesstaten straffes med en frihedsstraf af en maksimal varighed på mindst tre år som defineret i udstedelseslandets lovgivning:

- deltagelse i en kriminel organisation

- terrorhandlinger

- menneskehandel

- seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi

- ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer

- ulovlig handel med våben, ammunition og sprængstoffer

- bestikkelse

- svig, herunder svig, der skader De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, som omhandlet i konventionen af 26. juli 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser

- hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold

- falskmøntneri og forfalskning af euroen

- internetkriminalitet

- miljøkriminalitet, herunder ulovlig handel med truede dyrearter og ulovlig handel med truede plantearter og træsorter

- menneskesmugling

- forsætligt manddrab, grov legemsbeskadigelse

- ulovlig handel med menneskevæv og -organer

- bortførelse, frihedsberøvelse og gidseltagning

- racistiske og fremmedhadske handlinger

- organiseret eller væbnet tyveri

- ulovlig handel med kulturgoder, herunder antikviteter og kunstgenstande

- bedrageri

- afkrævning af beskyttelsespenge og pengeafpresning

- efterligninger og fremstilling af piratudgaver af produkter

- forfalskning af officielle dokumenter og ulovlig handel med falske dokumenter

- forfalskning af betalingsmidler

- ulovlig handel med hormonpræparater og andre vækstfremmende stoffer

- ulovlig handel med nukleare og radioaktive materialer

- ulovlig handel med stjålne motorkøretøjer

- voldtægt

- brandstiftelse

- strafbare handlinger omfattet af Den Internationale Straffedomstols straffemyndighed

- skibs- eller flykapring

- sabotage.

2. Rådet kan til enhver tid med enstemmighed og efter høring af Europa-Parlamentet på betingelserne i artikel 39, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union beslutte at tilføje andre kategorier af overtrædelser på listen i stk. 1. Rådet overvejer i lyset af den rapport, som Kommissionen forelægger i medfør af artikel 19 i denne rammeafgørelse, om listen skal udvides eller ændres.

3. I andre end de i stk. 1 nævnte tilfælde kan fuldbyrdelsesstaten lade anerkendelse og fuldbyrdelse af en afgørelse om konfiskation være betinget af, at de forhold, der ligger til grund for afgørelsen, udgør en lovovertrædelse, som efter fuldbyrdelsesstatens lovgivning tillader konfiskation, uanset gerningsindholdet eller den retlige beskrivelse af dette efter udstedelsesstatens lovgivning.

Artikel 6

Anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser

1. De kompetente myndigheder i fuldbyrdelsesstaten anerkender og fuldbyrder en afgørelse, der er fremsendt i henhold til artikel 4, uden yderligere formaliteter og træffer straks de nødvendige foranstaltninger til fuldbyrdelsen, medmindre de kompetente myndigheder vælger at påberåbe sig en af de i artikel 7 nævnte grunde til at undlade anerkendelse eller fuldbyrdelse.

2. Såfremt en anmodning om konfiskation vedrører et bestemt formuegode, kan parterne aftale, at fuldbyrdelsesstaten kan fuldbyrde konfiskationen i form af et krav om at betale et pengebeløb, der svarer til værdien af dette formuegode.

Artikel 7

Grunde til at undlade anerkendelse eller fuldbyrdelse

1. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan afslå at anerkende og fuldbyrde afgørelsen, hvis attesten, jf. artikel 4, ikke foreligger, er mangelfuldt udfærdiget, ikke er oversat til et af de officielle sprog i fuldbyrdelsesstaten eller er i åbenlys uoverensstemmelse med afgørelsen.

2. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan endvidere afslå at anerkende og fuldbyrde afgørelsen, hvis det fastslås,

a) at der er truffet afgørelse om konfiskation over for den pågældende for samme forhold

- i fuldbyrdelsesstaten, eller

- i en anden stat end udstedelsesstaten eller fuldbyrdelsesstaten, og afgørelsen er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet eller ikke længere kan fuldbyrdes efter domsstatens lovgivning

b) at det forhold, der ligger til grund for afgørelsen om konfiskation, i et af de tilfælde, der er nævnt i artikel 5, stk. 3, ikke udgør en lovovertrædelse efter fuldbyrdelsesstatens lovgivning; for så vidt angår skatter, afgifter, told og valutahandel må fuldbyrdelse af en afgørelse om konfiskation dog ikke afslås med den begrundelse, at fuldbyrdelsesstatens lovgivning ikke foreskriver opkrævning af samme type skatter og afgifter eller ikke indeholder samme typer regler om skatter, afgifter, told og valutahandel som udstedelsesstatens lovgivning

c) at der i henhold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning foreligger immunitet eller et privilegium, der gør det umuligt at fuldbyrde afgørelsen om konfiskation

d) at tredjemands ret i henhold til fuldbyrdelseslandets lovgivning gør det umuligt at fuldbyrde afgørelsen om konfiskation

e) at en afgørelse om konfiskation i anledning af en lovovertrædelse over for en fysisk eller juridisk person er truffet in absentia, og den berørte person ikke er blevet indkaldt personligt eller på anden måde er blevet underrettet om tid og sted for det retsmøde, som førte til afgørelsen in absentia, og såfremt den pågældende ikke har haft lejlighed til at appellere eller gøre indsigelse i udstedelsesstaten over afgørelsen

f) at afgørelsen om konfiskation er en følge af lovovertrædelser, som

- efter fuldbyrdelsesstatens lovgivning betragtes som begået helt eller delvis på dennes territorium eller på et sted, der ligestilles med dets territorium, eller

- er begået uden for udstedelsesstatens territorium, og fuldbyrdelsesstatens lovgivning ikke hjemler adgang til retsforfølgning for tilsvarende lovovertrædelser, når de er begået uden for fuldbyrdelsesstatens område

g) at de judicielle myndigheder i fuldbyrdelseslandet har besluttet enten ikke at indlede retsforfølgning for den lovovertrædelse, der er grundlaget for afgørelsen om konfiskation, eller når personen i en medlemsstat har været genstand for en anden endelig afgørelse for de samme forhold, som er til hinder for yderligere retsforfølgning

h) at der i henhold til lovgivningen i fuldbyrdelseslandet er indtrådt forældelse med hensyn til at træffe afgørelse om konfiskation eller fuldbyrde en afgørelse om konfiskation i anledning af den lovovertrædelse, der danner grundlaget for afgørelsen om konfiskation, og fuldbyrdelsesstaten er kompetent i medfør af sin egen lovgivning.

3. Inden den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten træffer beslutning om ikke at anerkende og fuldbyrde en afgørelse, konsulteres den kompetente myndighed i udstedelsesstaten. Den kompetente myndighed i udstedelsesstaten anmodes herunder straks om at meddele fuldbyrdelsesstaten oplysninger, der er nødvendige for beslutningen om anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelsen om konfiskation. Såfremt det er åbenbart, at afgørelsen om konfiskation ikke vil kunne fuldbyrdes, er konsultation af udstedelsesstaten ikke påkrævet.

Artikel 8

Retsmidler

1. Medlemsstaterne indfører de nødvendige ordninger for at sikre, at alle interesserede parter, herunder tredjemand i god tro, råder over retsmidler med opsættende virkning i forbindelse med en afgørelse om konfiskation, der fuldbyrdes i medfør af artikel 6 med henblik på at beskytte deres legitime interesser. Appellen indgives for en domstol i udstedelsesstaten eller fuldbyrdelsesstaten i overensstemmelse med den pågældende stats nationale ret. Fuldbyrdelsesstaten indfører de nødvendige ordninger for at bevare formuegodet, mens der træffes afgørelse herom.

2. De vægtige grunde for afsigelse af konfiskationsafgørelsen kan kun anfægtes ved appel for en domstol i udstedelsesstaten.

3. Hvis appellen indgives i fuldbyrdelsesstaten, orienteres den judicielle myndighed i udstedelsesstaten herom og om appellantens anbringender, så den kan fremlægge de argumenter, den finder nødvendige. Den orienteres om appellens udfald.

4. Udstedelsesstaten og fuldbyrdelsesstaten træffer de nødvendige foranstaltninger for at gøre det lettere at indgive en appel, som omhandlet i stk. 1, navnlig ved at give de berørte parter de relevante oplysninger.

5. Udstedelsesstaten sikrer, at eventuelle frister for indgivelse af den i stk. 1 omhandlede appel anvendes på en måde, der garanterer interesserede parter adgang til effektive retsmidler.

Artikel 9

Udsættelse af fuldbyrdelsen

1. Den kompetente judicielle myndighed kan udsætte fuldbyrdelsen af en afgørelse om konfiskation, der er fremsendt i overensstemmelse med artikel 4,

a) i de tilfælde, der er omfattet af artikel 8, eller

b) indtil et tidspunkt, som findes passende, hvis fuldbyrdelsen kan skade en igangværende strafferetlig efterforskning, eller

c) i tilfælde, hvor det skønnes nødvendigt at få oversat afgørelsen eller dele heraf indtil det tidspunkt, hvor oversættelsen foreligger.

2. Der redegøres omgående for udsættelsen af fuldbyrdelsen, herunder for grundene til udsættelsen og om muligt for udsættelsens forventede varighed, over for udstedelsesstatens kompetente myndighed ved hjælp af ethvert middel, som kan frembringe skriftlig dokumentation.

3. Så snart grunden til udsættelsen er ophørt med at eksistere, træffer den kompetente judicielle myndighed omgående de nødvendige foranstaltninger med henblik på at fyldbyrde afgørelsen om konfiskation og underretter udstedelsesstatens kompetente myndighed herom ved hjælp af ethvert middel, som kan frembringe skriftlig dokumentation.

Artikel 10

Afgørelse i tilfælde af konkurrerende anmodninger

1. Hvis flere medlemsstater hver har truffet en eller flere afgørelser om konfiskation over for en eller flere personer, og de pågældende i fuldbyrdelsesstaten ikke har tilstrækkelige midler til, at alle afgørelse(r) kan fuldbyrdes, beslutter den judicielle myndighed i fuldbyrdelsesstaten, hvilken eller hvilke afgørelse(r) om konfiskation der skal fuldbyrdes, under behørig hensyntagen til alle forhold, herunder navnlig, om der i sagen er midler, der er indefrosset, lovovertrædelsernes relative grovhed, gerningsstedet, hvorvidt det konfiskerede beløb skal anvendes til dækning af erstatningskrav samt tidspunktet for de respektive afgørelser.

2. Den judicielle myndighed kan rådføre sig med Eurojust for at kunne træffe den i stk. 1 nævnte beslutning.

Artikel 11

Den lovgivning, der finder anvendelse på fuldbyrdelsen

1. Med forbehold af denne artikels stk. 3 finder fuldbyrdelsesstatens lovgivning anvendelse på fuldbyrdelsen af afgørelsen, og denne stats myndigheder har enekompetence vedrørende fuldbyrdelsesprocedurerne og alle foranstaltninger i forbindelse hermed.

2. Hvis en del af beløbet i tilfælde af udbyttekonfiskation inddrives på anden måde i en anden stat end fuldbyrdelsesstaten, fratrækkes hele dette beløb i det beløb, der skal konfiskeres i fuldbyrdelsesstaten.

3. En afgørelse om konfiskation over for en juridisk person fuldbyrdes, selv om fuldbyrdelsesstaten ikke anerkender princippet om juridiske personers strafferetlige ansvar.

4. En afgørelse om konfiskation skal fuldbyrdes, selv om den fysiske person, som afgørelsen er truffet over for, senere er død, eller den juridiske person, som afgørelsen er truffet over for, senere er opløst.

5. Fuldbyrdelsesstaten kan ikke pålægge frihedsstraf eller andre foranstaltninger, der begrænser en persons frihed som alternativt retsmiddel, som følge af en anmodning i henhold til artikel 4, medmindre udstedelsesstaten har givet samtykke hertil i anmodningen.

Artikel 12

Amnesti, benådning, fornyet prøvelse af afgørelse

1. Amnesti og benådning kan indrømmes af udstedelsesstaten samt af fuldbyrdelsesstaten.

2. Kun udstedelsesstaten kan tage stilling til en ansøgning om fornyet prøvelse af afgørelsen.

Artikel 13

Afslutning af fuldbyrdelsen

Den kompetente myndighed i udstedelsesstaten underretter straks den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten om enhver beslutning eller foranstaltning, der medfører, at afgørelsen ikke længere kan fuldbyrdes eller af anden grund skal tilbagekaldes fra fuldbyrdelsesstaten.

Fuldbyrdelsesstaten afslutter straks fuldbyrdelsen af afgørelsen, hvis den kompetente myndighed i udstedelsesstaten underretter den om en sådan beslutning eller foranstaltning.

Artikel 14

Deling af aktiver

Konfiskerede formuegoder eller indtægter fra salg af konfiskerede formuegoder tilbageføres, med fradrag af fuldbyrdelsesstatens omkostninger, til udstedelsesstaten, medmindre andet er aftalt mellem udstedelsesstat og fuldbyrdelsesstat.

Artikel 15

Underretning om fuldbyrdelsens resultat

Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten underretter straks den kompetente myndighed i udstedelsesstaten på en måde, der efterlader et skriftligt spor,

a) så snart fuldbyrdelsen af afgørelsen er afsluttet

b) når hele eller dele af afgørelsen af de i artikel 7, artikel 12, stk. 1, eller artikel 13 nævnte grunde ikke fuldbyrdes.

Artikel 16

Sprog

1. Attesten oversættes til det officielle sprog eller et af de officielle sprog i fuldbyrdelsesstaten.

2. Enhver medlemsstat kan i forbindelse med vedtagelsen af denne rammeafgørelse eller på et senere tidspunkt i en erklæring, der deponeres i Generalsekretariatet for Rådet, angive, at den accepterer en oversættelse til et eller flere andre af de officielle sprog, der anvendes af De Europæiske Fællesskabers institutioner.

Artikel 17

Omkostninger

Uden at det berører artikel 14 om deling af aktiver, kan medlemsstaterne ikke afkræve hinanden godtgørelse af omkostninger i forbindelse med anvendelse af denne rammeafgørelse.

Artikel 18

Forbindelse med andre aftaler og ordninger

Denne rammeafgørelse berører ikke anvendelsen af gunstigere bestemmelser om fuldbyrdelse af afgørelser om konfiskation i bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger mellem medlemsstaterne.

Artikel 19

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne rammeafgørelse senest den 30. juni 2004.

2. Medlemsstaterne meddeler Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen teksten til de retsforskrifter, som de udsteder i national ret for at gennemføre de forpligtelser, der følger af denne rammeafgørelse. Rådet skal senest den 31. december 2004 på baggrund af en rapport, som Kommissionen udarbejder på grundlag af disse oplysninger, vurdere, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne rammeafgørelse.

3. Generalsekretariatet for Rådet underretter medlemsstaterne og Kommissionen om de erklæringer, der er fremsat i medfør af artikel 16, stk. 2, og om de kontaktpunkter, der er udpeget i henhold til artikel 3, stk. 3.

Artikel 20

Ikrafttrædelse

Denne rammeafgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i EF-Tidende.

Udfærdiget i ...

På Rådets vegne

...

Formand

(1) EFT L 182 af 5.7.2001, s. 1.

BILAG

ATTEST SOM OMHANDLET I ARTIKEL 4

1. Udstedelsesstat

2. Den myndighed, der træffer afgørelsen

2.1. Navn

2.2. Adresse

2.3. Telefon/fax/e-post (med internationale kaldenumre)

2.4. Sprog, hvorpå der kan kommunikeres med udstedelsesmyndigheden.

3. Oplysninger om den person, som afgørelsen om konfiskation er truffet over for

3.1. Navn

3.2. Sidst kendte adresse

3.3. Sted, hvor det, der skal konfiskeres, befinder sig (hvis dette er kendt).

4. Oplysninger om afgørelsen

4.1. Konfiskationens art og omfang

4.2. Gengivelse af de bestemmelser, der er overtrådt, herunder hvorvidt bestemmelsen er omfattet af listen i artikel 5, stk. 1

4.3. Beskrivelse af de faktiske forhold, der udgør den strafbare adfærd.

5. Situationen vedrørende afgørelsen

Bekræft,

5.1. at afgørelsen er endelig

5.2. at der ikke er en forældelsesfrist, der forhindrer fuldbyrdelse af afgørelsen.

6. Underretning om sagen

Bekræft, at den person, som afgørelsen om konfiskation er truffet over for, er blevet behørigt underrettet om:

6.1. sagen mod vedkommende

6.2. eventuelle appelprocedurer og frister.

7. Delvis fuldbyrdelse af afgørelsen

Angiv,

7.1. om en del af det beløb, der skal konfiskeres, allerede er konfiskeret

7.2. hvor meget der i så fald er konfiskeret.

8. Alternativt retsmiddel

8.1. Tillader udstedelsesstaten, at der anvendes alternative retsmidler?

8.2. Kan udstedelsesstaten acceptere, at der i denne sag anvendes et alternativt retsmiddel?

8.2.1. I bekræftede fald opregnes de alternative retsmidler samt maksimum for hvert enkelt retsmiddel.

Udfærdiget i ..., den ...

Underskrift og/eller stempel: ...