DA Den Europæiske Unions Tidende C 380/1

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG REVISIONSRETTEN

Konsolideret årsregnskab for Den Europæiske Union 2015

(2016/C 380/01)

INDHOLDSFORTEGNELSE

DISKUSSION OG ANALYSE AF ÅRSREGNSKABET 2

NOTE TIL DET KONSOLIDEREDE ÅRSREGNSKAB 25

KONSOLIDERET ÅRSREGNSKAB OG FORKLARENDE BEMÆRKNINGER 26

BALANCE 27

RESULTATOPGØRELSE 28

PENGESTRØMSOPGØRELSE 29

BEVÆGELSER I NETTOAKTIVER 30

BEMÆRKNINGER TIL ÅRSREGNSKABET 31

KONSOLIDERET BERETNING OM GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTET OG FORKLARENDE BEMÆRKNINGER 100

DISKUSSION OG ANALYSE AF ÅRSREGNSKABET

REGNSKABSÅRET 2015

Det bemærkes, at tallene er afrundet til millioner EUR, og nogle af de finansielle data i tabellerne nedenfor kan derfor se ud til ikke at stemme.

1. EU: Institutionel forvaltning og opgavefordeling

EU bygger på retsstatsprincippet. Det betyder, at enhver EU-handling bygger på traktater, der er blevet godkendt på frivillig og demokratisk vis af alle EU's medlemsstater. EU har en unik institutionel struktur:

— Medlemmerne af Europa-Parlamentet vælges direkte af EU's borgere.

— EU's overordnede prioriteter fastsættes af Det Europæiske Råd, som består af landenes og EU's ledere.

— Medlemsstaternes regeringer er repræsenteret i Rådet for Den Europæiske Union (Rådet).

— EU's samlede interesser fremmes af Europa-Kommissionen (Kommissionen), hvis formand vælges af Europa-Parlamentet. Kommissionens medlemmer foreslås af de nationale regeringer efter fælles overenskomst med den valgte formand og skal derefter godkendes samlet af Europa-Parlamentet.

EU har sin egen retsorden, som adskiller sig fra international ret og er en fast bestanddel af medlemsstaternes retssystemer. EU's retsorden bygger på dens egne retskilder. Da retskilderne er af forskellig art, har det været nødvendigt at etablere en indbyrdes rangorden. Den primære ret ligger øverst i rangordenen og omfatter traktaten om Den Europæiske Union (TEU), traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt andre traktater og protokoller. Den efterfølges af internationale aftaler indgået af EU, generelle retsprincipper og sekundær ret, som bygger på traktaterne.

EU's organisatoriske forvaltning består af de institutioner, agenturer og andre EU-organer, som er opført på listen i bemærkning 9 til årsregnskabet. De vigtigste institutioner med hensyn til ansvar for at udforme politikker og træffe beslutninger er Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

2. EU's vigtigste politiske målsætninger

Kommissionen foreslog den 3. marts 2010 Europa 2020-strategien, som er en 10-årig strategi, der har til formål at genoplive EU's økonomi. Den sigter mod »intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« med større koordinering af de nationale og europæiske politikker. Der er fastsat en række overordnede mål, som hele EU skal opfylde inden udgangen af 2020. De omhandler beskæftigelse, forskning og udvikling, klima/energi, uddannelse, social inklusion og bekæmpelse af fattigdom. Dette afgrænsede sæt EU-mål er oversat til nationale mål i hvert EU-land, som afspejler deres forskellige situationer og omstændigheder.

Europa har udpeget nye indsatsområder med henblik på at sætte skub i vækst og beskæftigelse. Disse indsatsområder er omhandlet i syv flagskibsinitiativer:

— En digital dagsorden for Europa

— Innovation i EU

— Unge på vej

— Et ressourceeffektivt Europa

— En industripolitik for en globaliseret verden

— En dagsorden for nye færdigheder og job

— En europæisk platform mod fattigdom.

Inden for hvert initiativ skal EU og de nationale myndigheder koordinere deres indsats, således at de gensidigt forstærker hinanden.

Den Kommission, der tiltrådte i november 2014, at defineret følgende ti initiativer (indtil 2019), som repræsenterer en fortsættelse af Europa 2020-strategien:

— Et nyt skub i beskæftigelsen, væksten og investeringerne: Hovedinitiativet under denne overskrift er Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI), som blev lanceret sammen med EIB-Gruppen. Den har til formål at bekæmpe det nuværende investeringsunderskud i EU ved at mobilisere privat finansiering til strategiske investeringer på vigtige områder, som f.eks. infrastruktur, uddannelse, forskning og innovation, vedvarende energi og risikovillig kapital til små virksomheder. Det forventes, at yderligere finansiering fra medlemsstater, nationale banker, der fremmer SMV-interesser, og private investorer ville bringe de samlede investeringer i EU op på i alt 315 mia. EUR.

— En modstandsdygtig energiunion med en fremadskuende politik for klimaforandringer: EU har længe deltaget i den internationale indsats for at bekæmpe klimaændringer og har følt sig forpligtet til at gå forrest med et godt eksempel ved at træffe robuste politiske beslutninger. På europæisk plan er en omfattende pakke af politiske foranstaltninger vedrørende reduktion af drivhusgasemissionerne blevet iværksat gennem det europæiske klimaændringsprogram (ECCP). EU har fastsat mål for en progressiv reduktion af Unionens drivhusgasemissioner indtil 2050. Der er fastsat centrale klima- og energimål i klima- og energipakke for 2020 og i klima- og energirammen for 2030. Disse mål sikrer, at EU vil udvikle sig hen imod en lavemissionsøkonomi som beskrevet i køreplanen for en lavemissionsøkonomi i 2050. EU holder øje med fremskridtet med hensyn til reduktion af emissioner gennem regelmæssig overvågning og rapportering. EU er gået forrest i den internationale indsats for at nå frem til en global klimaaftale. Efter den kun begrænsede tilslutning til Kyotoprotokollen og manglen på en aftale i København i 2009 har EU arbejdet på at samle en bred koalition af industrilande og udviklingslande med ambitiøse mål, som lagde grunden til det positive resultat af klimakonferencen i Paris (COP21) i december 2015. På denne konference vedtog 195 lande den første universelle og bindende globale klimaaftale. EU var den første af de største økonomier, som indgav sit bidrag til den nye aftale i marts 2015. EU er allerede aktivt i gang med at gennemføre målet om at reducere emissionerne med mindst 40 % inden 2030.

— En ny migrationspolitik: Migration er en af de den nuværende Kommissions politiske prioriteter. Hovedformålet for den europæiske dagsorden for migration er at behandle migrationsspørgsmålet på en helhedsorienteret måde. I den første del af dagsordenen fastlægges foranstaltninger, der skal træffes omgående for at forebygge menneskelige tragedier og styrke mekanismerne til håndtering af nødsituationer. Dette vil ske ved at styrke tilstedeværelsen til søs for at redde liv, målrettet bekæmpe kriminelle smuglernetværk, imødegå den store tilstrømning til EU og anvende EU's operationelle og finansielle værktøjer til at hjælpe medlemsstater i frontlinjen. Som et første skridt i 2015 stillede Kommissionen via ændringsbudgetter yderligere finansiering til rådighed — se afsnit 6 nedenfor. Den langsigtede migrationspolitik skal omdefineres på grundlag af fire søjler: 1) mindske incitamentet til ulovlig migration, 2) redde liv og beskytte de ydre grænser, 3) gennemføre en stærk fælles asylpolitik og 4) udforme en ny politik for lovlig migration.

— Et dybere og mere retfærdigt indre marked: Det indre marked er et af Europas vigtigste resultater og dets største aktiv i en tid med øget globalisering. Det er en drivkraft for opbygningen af en stærkere og mere retfærdig EU-økonomi. Ved at sikre den frie bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital åbner det op for nye muligheder for borgere, arbejdstagere, virksomheder og forbrugere ved at skabe de arbejdspladser og den vækst, som Europa så stærkt har brug for. Mere integrerede og dybere kapitalmarkedet vil kanalisere med kapital til virksomheder, især SMV'er, og infrastrukturprojekter. Takket være øget mobilitet kan arbejdstagere lettere flytte derhen, hvor der er behov for deres kompetencer. Bekæmpelse af skatteunddragelse og skattesvig vil sikre, at alle yder et rimeligt bidrag.

— Pakken for det digitale indre marked: Internettet og digitale teknologier forandrer vores verden. Men nuværende hindringer for onlinehandel betyder, at borgerne ikke får adgang til varer og tjenesteydelser, at horisonten begrænses for internetvirksomheder og nystartede virksomheder, og at virksomheder og myndigheder ikke opnår fuld gavn af digitale værktøjer. EU's indre marked skal derfor gøres egnet til den digitale tidsalder ved at fjerne lovgivningsmæssige hindringer og omdanne 28 nationale markedet til ét marked. Dette vil tilføre EU's økonomi 415 mia. EUR om året og skabe tusindvis af nye arbejdspladser.

— Et område med retfærdighed og grundlæggende rettigheder: EU er ikke kun et indre marked for varer og tjenesteydelser. Europæere deler værdier, der er fastsat i EU-traktaterne og chartret om grundlæggende rettigheder. EU må aldrig tabe disse værdier af syne i sin indsats for at bekæmpe terror, menneskehandel, smugleri og cyberkriminalitet. Det har til formål at gøre livet lettere for europæere, der studerer, arbejder eller indgår ægteskab i andre EU-lande. Et af hovedmålene er derfor at bygge bro mellem de forskellige nationale retsordener i EU. Et europæisk område med retfærdighed uden grænser og hindringer vil sikre, at borgerne har samme rettigheder over alt i Unionen.

— En stærkere global aktør: EU skal have en stærk udenrigspolitik for at kunne reagere effektivt over for globale udfordringer, herunder kriserne i dets naboskab, og overføre dets værdier og bidrage til fred og velstand i hele verden.

— En afbalanceret frihandelsaftale mellem EU og USA: EU forhandler i øjeblikket en ambitiøs og afbalanceret handels- og investeringsaftale med USA. TTIP (det transatlantiske handels- og investeringspartnerskab) vil skabe nye handels- og investeringsmuligheder for både store og små virksomheder og nye arbejdspladser. For forbrugerne vil aftalen sikre lavere priser og flere valgmuligheder, samtidig med at EU's høje standarder for forbrugerbeskyttelse, sociale rettigheder og miljøregler bevares. Aftalen vil også styrke Europas indflydelse i verden, fordi med medvirker til at forme den globale handel, overføre EU's værdier og tiltrække flere investeringer.

— En Union med demokratiske forandringer: EU-landene skulle for første gang tage valgresultater i betragtning, da de foreslog en kandidat til formand for Kommissionen. Det er et vigtigt skridt, men det er kun det første af mange i indsatsen for at gøre EU mere demokratisk og bringe det tættere på borgerne. Europæerne har ret til at vide, hvem kommissærer, kommissionsansatte, medlemmer af Europa-Parlamentet eller repræsentanter for Rådet mødes med under lovgivningsarbejdet. Kommissionen ønsker at tilføre forholdet til Europa-Parlamentet nyt liv og at samarbejde tættere med de nationale parlamenter.

— En dybere økonomisk og monetær union: fortsat arbejde med at fremme økonomisk stabilitet og tiltrække investorer til Europa: Kommissionens arbejde hen imod en fuldkommen Økonomisk og Monetær Union er baseret på de fem formænds rapport, som omhandler fire områder, hvor en indsats er påkrævet. De fem formænds rapport er resultatet af adskillige høringer mellem medlemsstaterne, de berørte EU-institutioner og de fem formænd.

3. EU's budget: fra forberedelse til decharge

3.1. Budget og finansiering

I EU's flerårige finansielle ramme (FFR) fastlægges grundlaget for EU's politiske mål og årlige maksimumsbeløb (lofter) for EU's udgifter som helhed og for hovedkategorierne af udgifter (udgiftsområder). Summen af lofterne for alle udgiftsområder giver det samlede loft for forpligtelsesbevillingerne. EU's budget finansierer en lang række politikker og programmer i hele EU. I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets prioriteringer i FFR gennemfører Kommissionen specifikke programmer, aktiviteter og projekter på det pågældende område. Budgettet udarbejdes af Kommissionen og vedtages normalt af Parlamentet og Rådet i midten af december i henhold til proceduren i artikel 314 i TEUF. Ifølge princippet om budgettets ligevægt skal de samlede indtægter modsvare de samlede udgifter (betalingsbevillinger) for et givent regnskabsår.

Den Europæiske Union finansieres ved hjælp af to hovedkategorier af indtægter, nemlig egne indtægter og diverse indtægter. Egne indtægter kan opdeles i traditionelle egne indtægter (som toldafgifter), egne indtægter baseret på moms og indtægten baseret på bruttonationalindkomsten (BNI). Diverse indtægter fra EU's aktiviteter (f.eks. bøder i konkurrencesager) udgør mindre end 10 % af de samlede indtægter. Egne indtægter udgør langt hovedparten af EU's finansiering og tilgår automatisk EU, således at EU kan finansiere sit budget, uden at det er nødvendigt, at de nationale myndigheder skal træffe yderligere beslutning herom. De samlede egne indtægter, der er nødvendige for at finansiere budgettet, bestemmes af de samlede udgifter minus diverse indtægter. De samlede egne indtægter må ikke overstige 1,23 % af EU's bruttonationalindkomst (BNI).

Det er et overordnet princip, at EU ikke må låne penge på kapitalmarkederne eller fra finansielle institutioner til at finansiere sit budget.

3.2. Sådan forvaltes og anvendes EU-budgettet

Primære driftsudgifter

EU's driftsudgifter dækker de forskellige udgiftsområder i FFR og antager forskellige former afhængigt af, hvordan pengene udbetales og forvaltes. Fra og med 2014 opdeler Kommissionen sine udgifter således:

direkte forvaltning: når gennemførelsen af budgettet foretages direkte af Kommissionens tjenestegrene

indirekte forvaltning: når Kommissionen overdrager opgaven med gennemførelse af budgettet til EU-retlige eller nationalretlige organer som f.eks. EU-agenturer

delt forvaltning: ved denne forvaltningsmetode overdrages visse gennemførelsesopgaver til medlemsstaterne. Ca. 80 % af udgifterne henhører under delt forvaltning, f.eks. områder som landbrugsudgifter og strukturforanstaltninger.

De forskellige finansielle aktører i Kommissionen

Kommissærkollegiet påtager sig det kollektive politiske ansvar, men udøver i praksis ikke selv sine beføjelser til at gennemføre budgettet. Det uddelegerer hvert år disse opgaver til individuelle tjenestemænd, der skal stå til ansvar over for kollegiet i overensstemmelse med finansforordningen og tjenestemandsvedtægten. Det pågældende personale — for det meste generaldirektører og kontorchefer — kaldes »de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede«. De kan yderligere uddelegere opgaver i forbindelse med budgetgennemførelsen til »de ved subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede«.

De anvisningsberettigedes ansvar dækker hele forvaltningsprocessen lige fra at fastslå, hvad det er nødvendigt at gøre for at nå de af institutionen fastsatte politiske mål, til at forvalte de iværksatte aktiviteter i drifts- og budgetmæssige henseende. Hver anvisningsberettiget skal udarbejde en årlig aktivitetsrapport om de aktiviteter, som den pågældende har ansvaret for, hvori den pågældende redegør for de opnåede resultater og for, hvorvidt pågældende har rimelig sikkerhed for, at de midler, der er afsat til de i rapporten beskrevne aktiviteter, er blevet anvendt til det fastsatte formål og i overensstemmelse med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning. Endvidere vurderes det, om de anvendte kontrolprocedurer giver den nødvendige sikkerhed for, at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige. På baggrund af artikel 66 i finansforordningen fremsender Kommissionen en sammenfattende rapport om de årlige aktivitetsrapporter til Europa-Parlamentet og Rådet, hvorved Kommissionen tager ansvar for forvaltningen af EU-budgettet i overensstemmelse med TEUF's artikel 317. Denne rapport samt de årlige aktivitetsrapporter kan findes på: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_en.htm.

I henhold til artikel 318 TEUF udarbejder Kommissionen en evalueringsrapport om gennemførelsen og resultaterne af Kommissionens programmer på grundlag af de anvisningsberettigedes årlige aktivitetsrapporter. Med virkning fra regnskabsåret 2015 er synteserapporten og evalueringsrapporten samlet med de oplysninger, der fremgår af en ny rapport med titlen »Årlig forvaltnings- og resultatrapport for budgettet«.

Regnskabsføreren gennemfører betalinger og indtægtsordrer udstedt af de anvisningsberettigede og er ansvarlig for forvaltningen af likviditetsbeholdningen, fastsættelsen af regnskabsregler og -metoder, valideringen af regnskabssystemer, bogføringen og udarbejdelsen af institutionens årsregnskab. Regnskabsføreren skal desuden underskrive regnskaberne og erklære, at de på alle væsentlige punkter giver et retvisende billede af EU's finansielle stilling, resultaterne af dets operationer samt dets pengestrømme.

3.3. Regnskab og ansvarlighed

Det konsoliderede årsregnskab for EU indeholder finansielle oplysninger om institutionernes, agenturernes og de øvrige EU-organers aktiviteter ud fra et budgetmæssigt synspunkt og i henhold til princippet om periodiseret regnskabsføring. Dette regnskab omfatter ikke medlemsstaternes årsregnskaber.

EU's årsregnskab omfatter to særskilte, men indbyrdes forbundne elementer:

a) årsregnskabet og

b) beretningerne om gennemførelsen af budgettet, der gør det muligt i detaljer at følge gennemførelsen af budgettet.

Kommissionens regnskabsfører er ansvarlig for at udarbejde EU's konsoliderede årsregnskab og for at sikre, at det på alle væsentlige punkter giver et retvisende billede af EU's finansielle stilling, resultaterne af dens operationer samt dets pengestrømme.

Ud over ovennævnte årsregnskab udarbejdes der også ad hoc-rapporter om specifikke områder såsom en beretning om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning, finansielle instrumenter, stillede garantier og finansielle korrektioner.

Regnskab og ansvarlighed i Kommissionen:

3.4. Revision og decharge

Revision

EU's årsregnskaber og ressourceforvaltning kontrolleres af dens eksterne revisor, Revisionsretten, der til Europa-Parlamentet og Rådet bl.a. udarbejder:

1) en årsberetning om de aktiviteter, der er finansieret over det almindelige budget med nærmere bemærkninger til årsregnskaberne og de underliggende transaktioner

2) en udtalelse på grundlag af revisionen, som afgives i årsberetningen i form af en revisionserklæring vedrørende i) regnskabernes pålidelighed og ii) de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, der omfatter både indtægter fra afgiftspligtige personer og betalinger til slutmodtagere

3) særberetninger om resultaterne af revisioner inden for bestemte områder.

Decharge

Den sidste fase i budgetproceduren er decharge for budgettet for et givet regnskabsår. Dechargen udgør det politiske aspekt af den eksterne kontrol med budgetgennemførelsen og er den afgørelse, hvorved Europa-Parlamentet, der handler efter en henstilling fra Rådet, »fritager« Kommissionen (og andre EU-organer) for dens ansvar for forvaltningen af et givet budget ved at markere afslutningen af budgettets eksistens. Europa-Parlamentet er dechargemyndighed for EU. Det betyder, at det efter revisionen og afslutningen af årsregnskabet påhviler Rådet at henstille til og dernæst Europa-Parlamentet at give decharge til Kommissionen og andre EU-organer for gennemførelsen af EU's budget for et givet regnskabsår. Afgørelsen træffes på grundlag af en gennemgang af regnskabet, Kommissionens årlige forvaltnings- og resultatrapport for budgettet (der har afløst dens tidligere sammenfattende rapport og årlige evalueringsrapport), Revisionsrettens årsberetning, revisionsudtalelse og særberetninger samt Kommissionens svar på spørgsmål og yderligere anmodninger om oplysninger.

Dechargeproceduren kan give tre forskellige resultater: meddelelse, udsættelse eller nægtelse af decharge. De høringer, hvor kommissærerne udspørges af medlemmerne af Europa-Parlamentets budgetkontroludvalg om de politikområder, der er den enkelte kommissærs ansvar, er en fast bestanddel i Europa-Parlamentets årlige budget- og dechargeprocedure. Den endelige betænkning om decharge, der omfatter specifikke henstillinger til Kommissionen om at træffe visse foranstaltninger, vedtages på et plenarmøde i Europa-Parlamentet. Rådets dechargehenstillinger vedtages af ECOFIN. Både Europa-Parlamentets betænkning og Rådets henstilling giver anledning til en årlig opfølgningsrapport, hvori Kommissionen beskriver de konkrete skridt, den har taget for at gennemføre henstillingerne.

4. EU's konsoliderede årsregnskab: økonomisk situation i 2015

4.1. Indtægter

Størsteparten af EU-institutionernes og -organernes indtægter kommer fra ikkekommercielle transaktioner. Nedenstående tabel giver en oversigt over hovedkategorierne af disse indtægter.

Udviklingen i indtægter fra ikkekommercielle transaktioner over fem år i mio. EUR:

I BNI-indtægterne i 2014 indgik de betydelige BNI-revisioner, der er foretaget siden 2002. Der var derfor tale om ekstraordinært store bidragsjusteringer, der for alle EU-medlemsstater udgjorde tæt ved 10 mia. EUR. Det er hovedårsagen til den nedgang, der har fundet sted i 2015 i forhold til året før.

Inddrivelse af udgifter omfatter indtægtsordrer, der er udstedt af Kommissionen og indkasseret fra eller modregnet i (dvs. fratrukket) efterfølgende betalinger, som er opført i Kommissionens regnskaber. De har til formål at inddrive udgifter, der tidligere er udbetalt over det almindelige budget.

4.2. Udgifter

Udgifterne udgjorde 155,9 mia. EUR, hvilket er lavere end året før (165,3 mia. EUR i 2014). Der kan konstateres et fald på 4,6 mia. EUR for Den Europæiske Regionaludviklingsfond (EFRU) og Samhøringhedsfonden, som skyldtes den langsomme start på programperioden 2014-2020. Udgifterne under Den Europæiske Socialfond (ESF) faldt med 2,8 mia. EUR, fordi der blev indgivet færre betalingsanmodninger for den flerårige finansielle ramme for perioden 2007-2013.

De vigtigste udgiftsposter (112,4 mia. EUR) er overførsler under delt forvaltning. De største fonde er Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og andre instrumenter til udvikling af landdistrikterne samt Den Europæiske Socialfond (ESF). I regnskabsåret 2015 udgjorde disse næsten 71 % af de samlede udgifter.

Udgifter under direkte forvaltning repræsenterer navnlig Kommissionens, gennemførelsesorganers og, fra 2015, trustfondes budgetgennemførelse. Direkte forvaltning omfatter også alle EU-institutioners og -agenturers administrationsudgifter. Under indirekte forvaltning gennemføres budgettet af EU-agenturer, EU-organer, tredjelande, internationale organisationer og andre enheder. Samlet udgør udgifterne under direkte og indirekte forvaltning ca. 14 % af de samlede udgifter (22 mia. EUR).

EU anerkender også fremtidige betalingsforpligtelser som udgifter, der endnu ikke fremgår af det kontantbaserede budgetregnskab. De fremgår navnlig under betalingsforpligtelser og skyldige omkostninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter og til pensioner og andre medarbejderydelser, som kommissærer, medlemmer af Europa-Parlamentet og ansatte i almindelighed optjener, og medfører højere udgifter og et negativt økonomisk resultat (disse betalinger vil blive finansieret af fremtidige budgetter og er endnu ikke inkluderet i indtægterne).

4.3. Økonomisk resultat

Det økonomiske resultat (dvs. underskuddet) for perioden var på 13 033 mio. EUR, hvilket er nogenlunde det samme som året før.

4.4. Aktiver

Aktiverne i EU's konsoliderede balance udgør 154 mia. EUR

De væsentligste poster på aktivsiden af balancen er finansielle aktiver (lån, salgbare finansielle aktiver, kontanter) og forfinansieringsbeløb, som udgør næsten 83 % af aktiverne i EU. Lånenes størrelse faldt med 1,6 mia. EUR til 57 mia. EUR, mens størrelsen af de finansielle instrumenter, der finansieres af EU's budget (budgetinstrumenter), øgedes med ca. 460 mio. EUR. På aktivsiden under materielle anlægsaktiver indgår aktiver, der vedrører Copernicus-programmet (1,7 mia. EUR) og Galileo-aktiver, som er under opførelse. (2,1 mia. EUR).

I de tidligere år er det lykkedes EU's institutioner og organer at holde deres kassebeholdning og deres likvide midler ved årets udgang på et lavt niveau. Den store kontantsaldo på 21,7 mia. EUR pr. 31. december 2015 skyldes primært:

— den forsinkede betaling af BNI- og momssaldi for 2014 (5,4 mia. EUR), som var fordelt over 2015, men hvor en meget stor del blev betalt i september 2015. Medlemsstaternes bidrag til EU-budgettet på grundlag af moms og BNI er underlagt en årlig tilpasning, der foretages hvert år på den første arbejdsdag i december. Tilpasningen i 2014 omfattede større revisioner af BNI, der går tilbage til 2002, og som førte til en hidtil uset tilpasning på 9,5 mia. EUR på tværs af alle EU-medlemsstater

— BNI- og momssaldi for 2015 (1,4 mia. EUR).

— BNI for 2016 betalt på forhånd af to medlemsstater (0,7 mia. EUR)

— bøder og andre indtægter (1,5 mia. EUR).

I henhold til forordningen om egne indtægter kunne disse saldi kun returneres til medlemsstaterne i 2016 via et ændringsbudget.

Forfinansiering

Det bør bemærkes, at forfinansieringsniveauet i betydelig grad påvirker den flerårige finansielle rammes cyklus — i begyndelsen af en flerårig finansiel rammeperiode kan man f.eks. forvente, at der betales store forskud til medlemsstaterne under samhørighedspolitikken. Kommissionen gør sit yderste for at sikre, at forfinansieringniveauerne fortsat er passende. Der skal findes en balance mellem at sikre en tilstrækkelig finansiering af projekterne og en hurtig godkendelse af udgifter.

Den samlede forfinansiering (andre forskud til medlemsstaterne ikke medregnet) på EU's balance beløber sig til 40 mia. EUR (2014: 45 mia. EUR), hvoraf størstedelen vedrører Kommissionens aktiviteter. Ca. 70 % af Kommissionens forfinansiering gennemføres ved delt forvaltning, dvs. at gennemførelsen af budgettet er uddelegeret til medlemsstaterne (Kommissionen har en tilsynsfunktion).

Kommissionens forfinansiering efter forvaltningsmetode

De største forfinansieringsbeløb under delt forvaltning vedrører EFRU og Samhørighedsfonden.

Den langsigtede forfinansiering er steget med 12,6 mia. EUR i forbindelse med den nye FFR, mens den kortsigtede forfinansiering faldt med 17,7 mia. EUR. Stigningen i langsigtet forfinansiering skyldes primært de nye forfinansieringsbetalinger, der er foretaget under delt forvaltning for FFR 2014-2020 (i alt 10 mia. EUR, hvoraf 7 mia. EUR går til samhørighedspolitikken). Faldet i de kortsigtede beløb skyldes også hovedsagelig delt forvaltning — eftersom FFR 2007-2013 nærmer sig sin afslutning, frigøres den tilknyttede forfinansiering gradvist.

Finansielle instrumenter under direkte og indirekte forvaltning

Følgende poster er anført som finansielle instrumenter i EU's årsregnskab:

— lån ydet over budgettet

— lån ydet med lånte midler

— egenkapitalinstrumenter

— garantiinstrumenter

— garantifonde: garantier stillet til eksterne enheder (navnlig EIB-Gruppen) for instrumenter, der ikke er oprettet af EU-budgettet.

Betydningen og størrelsen af finansielle instrumenter, der finansieres af EU-budgettet under direkte og indirekte forvaltning, vokser år for år. I modsætning til traditionel budgetgennemførelse ved hjælp af tilskud og støtte er den grundlæggende tanke bag denne tilgang, at den endelige støttemodtager for hver euro, der bruges fra budgettet via finansielle instrumenter, får mere end 1 EUR i finansiel støtte på grund af løftestangseffekten. Denne intelligente anvendelse af EU's budget har til formål at maksimere effekten af de midler, der står til rådighed. Egenkapitalinstrumenter og investeringer (dvs. egenkapitalinstrumenter og gældsinstrumenter) i garantiinstrumenter og garantifondene er opført som AFS-aktiver i EU's årsregnskab.

Finansielle aktiver besiddet med handel for øje fra finansielle instrumenter finansieret af EU-budgettet

Garantifonde

Garantifonde, der er oprettet af EU, er oprettet til særlige formål og modtager betalinger via EU-budgettet, så de opnår en likviditetsmæssig stødpude mod potentielle tab ved garanterede transaktioner, der dækkes af garantier, som EIB-Gruppen er ydet via EU-budgettet. Den største nye garantifond, der blev oprettet i 2015, er EFSI-garantifonden.

EFSI er et initiativ, der har til formål at øge EIB-Gruppens risikokapacitet, således at EIB kan investere op til 61 mia. EUR i EU. EFSI er ikke en særskilt retlig enhed eller en investeringsfond i snæver forstand. EFSI's risikoreserve beskytter EIB mod potentielle tab ved underliggende transaktioner. Den består af en tildeling på 5 mia. EUR af EIB's egne midler og en budgetgaranti fra EU på op til 16 mia. EUR (loft). Det er hensigten, at yderligere finansiering fra medlemsstater, nationale banker, der fremmer SMV-interesser, og private investorer ville bringe de samlede investeringer i EU op på i alt 315 mia. EUR.

EFSI's transaktioner gennemføres inden for to vinduer: vinduet for infrastruktur og innovation (IIW), som gennemføres af EIB, og SMV-vinduet (SMEW), som gennemføres af EIF, som begge får en gældsportefølje (EU-garanti på 12,25 mia. EUR) og en egenkapitalportefølje (EU-garanti på 3,75 mia. EUR). EIF handler i henhold til en aftale med EIB på grundlag af en EIB-garanti, som selv regaranteres af EU.

EU og EIB har hver deres rolle inden for EFSI. EFSI er etableret inden for rammerne af EIB, som finansierer transaktionerne (låne- og egenkapitalinvesteringer) og til dette formål låner de nødvendige midler på kapitalmarkederne. For IIW-vinduet træffer EIB investeringsbeslutningerne selvstændigt og forvalter transaktionerne i overensstemmelse med sine egne regler og procedurer, som den også anvender på sine egne (risiko-)transaktioner. Med henblik på at sikre, at investeringer, der foretages under EFSI, fastholder det specifikke mål om at afhjælpe de markedssvigt, der hæmmer investeringerne i EU, og at de er berettigede til at modtage støtte i form af EU-garantien, er der indført en særlig forvaltningsstruktur. Et investeringsudvalg bestående af tværfaglige eksperter undersøger hvert af de projekter, som EIB foreslår for at kontrollere, at det er berettiget til EU-garantien. Når et projekt er blevet godkendt som EFSI-garanteret transaktion, træffes afgørelsen om at gå videre med projektet og om dets forvaltning efter EIB's sædvanlige projektcyklus- og forvaltningsproces.

EU's rolle vedrører tilvejebringelsen af EU-garantien for den del af de potentielle tab, som EIB kan pådrage sig som følge af sine investeringer i låne- og egenkapitalinstrumenter. Som følge deraf deltager EU ikke i den endelige udvælgelse og forvaltning af EFSI-transaktioner, investerer ingen midler i EFSI-transaktionerne og er ikke en direkte part i de underliggende instrumenter. Eftersom de kontrol- og regnskabskriterier, der ifølge EU's regnskabsregler (og IPSAS) gælder for konsolidering, ikke er opfyldt, er disse aktiver ikke medregnet i EU's konsoliderede regnskab — se også bemærkning 5.2 i det konsoliderede årsregnskab.

EU-garantien kan ikke på noget tidspunkt udgøre mere end 16 mia. EUR, og de samlede nettobetalinger fra EU-budgettet må ikke overstige dette beløb. Betalinger under EU-garantier foretages af en nyoprettet garantifond, der udgør en likviditetsmæssig stødpude mod potentielle nettotab (forventede tab, der ikke er dækket af forventede indtægter) i forbindelse med de EFSI-garanterede transaktioner. EFSI-garantifonden finansieres over EU-budgettet fra 2016 og vil gradvis stige til 8 mia. EUR inden 2022, således at den tegner sig for 50 % af den maksimale EU-garanti. Pr. 31. december 2015 var 1 350 mio. EUR blevet afsat til og vil blive indbetalt i garantifonden i 2016 (500 mio. EUR) og 2017 (850 mio. EUR), og disse beløb indgår i det beløb, der er opført som RAL i bemærkning 5.3.1 i det konsoliderede årsregnskab.

I de følgende tabeller gives en oversigt over de finansielle instrumenter, der anvendes af EU i henhold til FFR

mio. EUR FFR 2014-2020 Aktiver Passiver Garantier Egenkapitalinstrumenter: COSME-egenkapitalfacilitet for vækst 39 (2) Horisont 2020 — InnovFin-egenkapitalfacilitet til forskning og innovation 108 (2) 146 (4) Garantiinstrumenter: COSME-lånegarantifacilitet 125 (43) (1) Beskæftigelse og social innovation 10 (3) (1) Studielånsgarantifacilitet 16 (1) (1) Horisont 2020 — InnovFin-lån og -garantier til forskning og innovation 638 (97) (442) Horisont 2020 — InnovFin-garanti til SMV'er 294 (22) (17) Faciliteten til finansiering af naturkapital 12 — Instrumentet til privatfinansiering af energieffektivitet (PF4EE) 12 — 1 107 (166) (459) I alt 1 253 (170) (459) FFR før 2014 Aktiver Passiver Garantier Instrumenter til lån/egenkapital/teknisk bistand: Instrument til økonomisk og finansielt samarbejde under Euro-Middelhavs-partnerskabet (Meda). 251 (2) Det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI) 153 (4) 404 (6) Låneinstrumenter: SMV-støttelån 19 Egenkapitalinstrumenter: Facilitet for hurtigtvoksende og innovative SMV'er under rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation 413 — Den europæiske teknologifacilitet for iværksættere af 1998 (ETF) 11 — Den Globale Fond for Energieffektivitet og Vedvarende Energi (GEEREF) 76 — Flerårigt rammeprogram — egenkapitalfacilitet 192 — Margueritefonden 50 — Den europæiske mikrofinansieringsfacilitet Progress til fordel for beskæftigelse og social integration 71 — Den europæiske fond for energieffektivitet 128 (22) Pilotprojekter for teknologioverførsel 1 943 (22) Garantiinstrumenter: SMV-garantifaciliteten under rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (CIP SMEG) 108 (215) (1) Lånegarantiinstrument for TEN-transportprojekter (LGTT) 238 (3) (209) Flerårigt program (MAP) for virksomheder 23 (35) (1) Initiativet med projektobligationer (PBI) 236 (1) (220) Europæisk mikrofinansieringsmandat (Progress) 13 (11) (1) Finansieringsfaciliteten for risikodeling (RSFF) 927 (94) (845) SMV-garantifaciliteten 16 (16) (1) 1 561 (375) (1 274 ) I alt 2 927 (403) (1 274 )





mio. EUR Vedrører mere end én FFR Aktiver Passiver Garantier Egenkapitalinstrumenter: Den Europæiske Fond for Sydøsteuropa (EFSE) 118 — Virksomhedsudvidelsesfond under faciliteten for virksomhedsudvikling og innovation på Vestbalkan 10 — Virksomhedsinnovationsfond (ENIF) under faciliteten for virksomhedsudvikling og innovation på Vestbalkan 21 — Den Grønne Vækstfond for de østlige nabolande (SE4F) 52 — Microfinance Initiative for Asia Debt Fund 9 — Fonden for mikro-, små og mellemstore virksomheder i SANAD — MENA 10 — 220 — Garantiinstrumenter: Garantifacilitet under faciliteten for virksomhedsudvikling og innovation på Vestbalkan 20 (14) (2) 20 (14) Garantifonde: Garantifond for Aktioner i forhold til Tredjeland 2 108 (25) (19 450 ) Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) 1 — (202) 2 109 (25) (19 652 ) I alt 2 349 (39) (19 652 ) Samlet i alt 6 529 (612) (21 385 )

Lån ydet med lånte midler

EU-traktaten bemyndiger EU til at optage lån for at mobilisere de finansielle midler, der er nødvendige for, at EU kan opfylde specifikke mandater. Kommissionen, der handler på vegne af EU, forvalter på nuværende tidspunkt tre større programmer, makrofinansiel bistand (MFA), betalingsbalancestøtte og den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme (EFSM), hvorunder den kan yde lån. Den kapital, der er nødvendig for at finansiere EU's långivningsaktiviteter under ovennævnte programmer, optages som lån på kapitalmarkederne eller hos finansielle institutioner. I 2015 anmodede Irland officielt om en forlængelse af fristen for tilbagebetaling af sit første EFSM-lån. Afdraget på 5 mia. EUR blev opdelt i tre nye afdrag på 2 mia. EUR, 1 mia. EUR og 2 mia. EUR med en løbetid, der udløber i henholdsvis 2023, 2029 og 2035. I januar 2016 anmodede Portugal officielt om udsættelse af det første forfaldstidspunkt for sit EFSM-lån, der forfalder den 3. juni 2016. Afdraget på 4,75 mia. EUR blev refinansieret med tre nye lånetrancher på 1,5 mia. EUR, 2,25 mia. EUR og 1 mia. EUR, der forfalder i henholdsvis 2023, 2031 og 2036. Den 17. juli 2015 fik Grækenland af EFSM ydet et overgangslån som et midlertidigt lån forud for den låneaftale, der er indgået mellem Grækenland og Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (ESM). Den første og eneste udbetaling fandt sted den 20. juli 2015, og beløbet blev fuldt tilbagebetalt, da ESM-aftalen blev ratificeret af de nationale parlamenter i euroområdet. Det skete den 20. august 2015.

Oversigt over udlån af lånte midler udtrykt som nominelle beløb

Mia. EUR Betalingsbalancestøtte EFSM Andre (3) I ALT Ungarn Letland Rumænien I alt Irland Portugal Grækenland I alt I altl Støtte i alt 6,5 3,1 8,4 (4) 18,0 22,5 26,0 7,2 55,7 5,1 78,8 Udbetalt pr. 31.12.2014 5,5 2,9 5,0 13,4 22,5 24,3 — 46,8 2,4 62,6 Udbetalt i 2015 — — — — 5,0 — 7,2 12,2 1,3 13,5 Udbetalt i alt pr. 31.12.2015 5,5 2,9 5,0 13,4 27,5 24,3 7,2 59,0 3,6 76,0 Lån tilbagebetalt pr. 31.12.2015 (4,0 ) (2,2 ) (1,5 ) (7,7 ) (5,0 ) — (7,2 ) (12,2 ) (0,1 ) (20,0 ) Udestående beløb pr. 31.12.2015 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 0 46,8 3,5 56,0

4.5. Passiver

Passiverne i EU's konsoliderede balance udgør 226 mia. EUR

Passivsiden består primært af fire centrale elementer: Forpligtelser til pensioner og andre ydelser til medarbejdere, lån, betalingsforpligtelser og skyldige omkostninger. Den største ændring i forhold til 2014 er stigningen i skyldige omkostninger med næsten 12,4 mia. EUR som følge af starten på gennemførelsen af FFR for 2014-2020, hvor de påløbne omkostninger er anslået, eftersom de endnu ikke er opgivet af medlemsstaterne. En anden vigtig ændring er faldet i gældsforpligtelser med ca. 12,5 mia. EUR som følge af lavere udgiftsopgørelser fra medlemsstaterne for programmeringsperioden 2007-2013. En anden grund er et lavere niveau af betalingsanmodninger som følge af den langsomme start på FFR 2014-2020 forårsaget af forsinkelser i medlemsstaternes udpegelse af forvaltnings- og kontrolmyndigheder.

Samlede betalingsanmodninger og modtagne bogførte fakturaer

At passiverne overstiger aktiverne betyder ikke, at EU's institutioner og organer er i finansielle vanskeligheder, det betyder derimod, at visse forpligtelser vil blive finansieret af fremtidige årlige budgetter. Et stort antal udgifter er indregnet i henhold til periodiseringsprincippet i 2015, selv om de måske først reelt bliver betalt i år 2016 eller senere og finansieres via fremtidige budgetter, og de tilknyttede indtægter først indregnes i fremtidige perioder. De beløb, det er vigtigst at fremhæve, er dem til aktiviteterne under EGFL (udbetalt i 2016) og personaleydelser (som skal betales i løbet af de næste 30 år).

5. BESKYTTELSE AF EU-BUDGETTET

Oversigt over finansielle korrektioner og inddrivelser i 2015

Ved gennemførelsen af EU-budgettet er det nødvendigt at sikre forebyggelse, registrering og korrektion af systemsvagheder, der fører til svig og uregelmæssigheder. Revisionsretten afgiver i sin årsberetning en revisionserklæring om lovligheden og den formelle rigtighed af regnskabets underliggende transaktioner og væsentlige fejlforekomster i regnskabets betalinger. Revisionserklæringen er medtaget i offentliggørelsen af EU's regnskab i EU-Tidende.

Kommissionens beskyttelsesforanstaltninger afbøder indvirkningen af disse fejl gennem to mekanismer:

1) forebyggende mekanismer (f.eks. forudgående kontrol og afbrydelse og suspension af betalinger)

2) korrektionsmekanismer (primært finansielle korrektioner, der pålægges eller aftales med medlemsstaterne, og i mindre grad inddrivelser fra modtagere af EU-betalinger).

Under delt forvaltning (dvs. landbrugsudgifter og strukturforanstaltninger) er medlemsstaterne primært ansvarlige for gennem hele udgiftscyklussen at sikre, at udbetalinger over EU-budgettet er lovlige og formelt rigtige.

Korrigerende foranstaltninger, dvs. finansielle korrektioner og inddrivelser, følger af det tilsyn og de kontroller, som udføres af både Kommissionen og — i tilfælde af udgifter med delt forvaltning — medlemsstaterne for at afdække, hvorvidt de udgifter, der finansieres over EU-budgettet, er støtteberettigede. Når Kommissionen fastsætter beløbet for den finansielle korrektion, tager den hensyn til arten og omfanget af overtrædelsen af den gældende lovgivning og de finansielle konsekvenser for budgettet, herunder mangler i forvaltnings- og kontrolsystemer. De fleste korrektioner foretages efter betaling.

Finansielle korrektioner og inddrivelser:

Finansielle korrektioner og inddrivelser præsenteres i to hovedfaser i processen. Begge faser kan finde sted i samme år eller i forskellige år:

1) Finansielle korrektioner og inddrivelser i bekræftelsesfasen: Disse beløb er enten accepteret af den berørte medlemsstat eller vedtaget ved en Kommissionsafgørelse. I 2015 beløb de samlede bekræftede finansielle korrektioner og inddrivelser sig til 3 499 mio. EUR (2014: 4 728 mio. EUR). Finansielle korrektioner og inddrivelser bekræftet i 2015 — opdelt efter politikområde

2) Finansielle korrektioner og inddrivelser gennemførelsesfasen: Disse beløb repræsenterer den sidste fase i processen, hvor uretmæssige udbetalinger bliver endegyldigt rettet. Det forventes, at der kommer til at indgå adskillige gennemførelsesmekanismer i den sektorbaserede rammelovgivning. I 2015 beløb de samlede gennemførte finansielle korrektioner og inddrivelser sig til 3 853 mio. EUR (2014: 3 285 mio. EUR). Gennemførelsen af finansielle korrektioner og inddrivelser kan tage flere år primært som følge af afdrag eller udsættelser, der indrømmes medlemsstaterne under landbrugspolitikken. Den retlige ramme for samhørighedspolitikken omhandler gennemførelsen ved eller efter afslutningen af programmeringsperioden. Finansielle korrektioner og inddrivelser gennemført i 2015 — opdelt efter politikområde

Ovennævnte er en frivillig offentliggørelse af oplysninger, som ikke er påkrævet i regnskabsstandarderne, og omfatter data, som ikke altid er indhentet direkte fra regnskabssystemet. Der gives yderligere oplysninger om disse beløb og om forebyggelses- og korrektionsmekanismer i den årlige meddelelse om beskyttelse af EU's budget, som Kommissionen udarbejder og sender til dechargemyndigheden og Revisionsretten — denne meddelelse er tilgængelig på webstedet for Generaldirektoratet for Budget.

6. Forvaltning af risici og usikkerheder i EU's budgetgennemførelse

Risici og usikkerheder i EU's budgetgennemførelse kan opdeles i to hovedkategorier:

— generelle og forventede risici og usikkerheder

— ekstraordinære risici og usikkerheder.

6.1. Generelle og forventede risici og usikkerheder

Risici og usikkerheder i dette regnskabsår

Makroøkonomisk kontekst

Den makroøkonomiske kontekst for EU har indvirkning på EU's medlemsstaternes evne til at opfylde deres finansieringsforpligtelser over for EU-institutioner og -organerne og dermed EU's evne til fortsat at gennemføre EU-politikkerne som fremhævet i afsnit 2 ovenfor. Den europæiske økonomi er stadig støttet af en række positive faktorer, som f.eks. oliepriser, euroens valutakurs og finansieringsomkostninger, der har stimuleret eksport og det private forbrug. Investeringer hæmmes imidlertid stadig af økonomisk og politisk usikkerhed og i visse lande af uforholdsmæssigt stor gæld. Nu, hvor den europæiske økonomi går ind i sit fjerde genopretningsår, er den kommet i modvind og står over for betydelige risici som følge af opbremsningen i de nye økonomier. Økonomisk vækst, der er stærk nok til at reducere ledigheden betydeligt, er endnu ikke opnået, og tegnene på ny dynamik i investeringerne, som er afgørende for genopretningens levedygtighed, er stadig begrænset. Gennemførelsen af EU-budgettet under FFR 2014-2020 sker kun langsomt, og de fortsatte problemer med Grækenland og flygtningekrisen forstærker dette generelle billede.

Euroområdets økonomiske genopretning er stadig moderat på trods af den betydelige støtte fra de ovenfor beskrevne positive faktorer, som nu sandsynligvis vil være noget stærkere og mere holdbare end tidligere forventet. Olieprisen, som primært drives af rigelig forsyning, er faldet igen og antages nu at forblive markant lavere og at stige på et senere tidspunkt. Finanspolitikken i euroområdet har en let tendens til i højere grad at støtte til vækst, især gennem de offentlige udgifter i forbindelse med tilstrømningen af asylansøgere i visse medlemsstater. Som følge af en kombination af Den Europæiske Centralbanks kvantitative lempelser og kreditlempelser vil finansieringsomkostninger i euroområdet sandsynligvis forblive på et lavt niveau i en længere perioden end tidligere forventet og vil yderligere medvirke til at reducere den finansielle fragmentering og de finansielle forskelle mellem medlemsstaterne. I mellem tiden udlignes den positive virkning af disse faktorer i stigende grad af den globale nedgang, og visse tilbageværende problemer fra krisen (især høje niveauer af politisk usikkerhed, gæld og arbejdsløshed) lægger stadig en dæmper på væksten.

Realt BNP (prognosticeret), inflation og arbejdsløshed i %, EU-gennemsnit (5)

Realt BNP Inflation Arbejdsløshed 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 Belgien 1,3 1,3 1,7 0,6 1,4 1,7 8,3 8,0 7,4 Tyskland 1,7 1,8 1,8 0,1 0,5 1,5 4,8 4,9 5,2 Estland 0,9 2,1 2,3 0,1 1,0 2,5 6,3 6,3 7,5 Irland 6,9 4,5 3,5 0,0 0,6 1,4 9,4 8,5 7,8 Grækenland 0,0 (0,7 ) 2,7 (1,1 ) 0,5 0,8 25,1 24,0 22,8 Spanien 3,2 2,8 2,5 (0,6 ) 0,1 1,5 22,3 20,4 18,9 Frankrig 1,1 1,3 1,7 0,1 0,6 1,3 10,5 10,5 10,3 Italien 0,8 1,4 1,3 0,1 0,3 1,8 11,9 11,4 11,3 Cypern 1,4 1,5 2,0 (1,6 ) 0,2 1,3 15,5 14,5 13,2 Letland 2,7 3,1 3,2 0,2 0,4 2,0 9,9 9,2 8,6 Litauen 1,6 2,9 3,4 (0,7 ) (0,1 ) 2,1 9,0 8,0 7,2 Luxembourg 4,7 3,8 4,4 0,1 0,4 2,4 6,1 6,0 6,0 Malta 4,9 3,9 3,4 1,2 1,7 2,1 5,4 5,4 5,4 Nederlandene 2,0 2,1 2,3 0,2 0,9 1,5 6,9 6,6 6,4 Østrig 0,7 1,7 1,6 0,8 0,9 1,8 6,0 6,2 6,4 Portugal 1,5 1,6 1,8 0,5 0,7 1,1 12,6 11,7 10,8 Slovenien 2,5 1,8 2,3 (0,8 ) (0,3 ) 1,1 9,1 8,8 8,4 Slovakiet 3,5 3,2 3,4 (0,3 ) 0,3 1,7 11,5 10,3 9,3 Finland 0,0 0,5 0,9 (0,2 ) 0,1 1,5 9,5 9,4 9,3 Euroområdet 1,6 1,7 1,9 0,0 0,5 1,5 11,0 10,5 10,2 Bulgarien 2,2 1,5 2,0 (1,1 ) (0,1 ) 0,9 10,1 9,4 8,8 Tjekkiet 4,5 2,3 2,7 0,3 0,4 1,4 5,1 4,8 4,7 Danmark 1,2 1,7 1,9 0,2 0,9 1,7 6,0 5,8 5,6 Kroatien 1,8 2,1 2,1 (0,3 ) 0,3 1,6 16,2 15,1 13,8 Ungarn 2,7 2,1 2,5 0,1 1,7 2,5 6,7 6,0 5,2 Polen 3,5 3,5 3,5 (0,7 ) 0,6 1,7 7,5 7,0 6,5 Rumænien 3,6 4,2 3,7 (0,4 ) (0,2 ) 2,5 6,7 6,6 6,5 Sverige 3,6 3,2 2,9 0,7 1,1 1,4 7,4 6,9 6,7 Forenede Kongerige 2,3 2,1 2,1 0,0 0,8 1,6 5,2 5,0 4,9 EU 1,9 1,9 2,0 0,0 0,5 1,6 9,5 9,0 8,7

BNP i euroområdet forventes at stige let fra 1,6 % i 2015 til 1,7 % i 2016. Når den globale økonomiske aktivitet begynder at tage fart, bør de positive virkninger kunne ses senere i 2016 og 2017. Nogle af de strukturreformer, som er gennemført i medlemsstaterne, bør også fortsat have en positiv indvirkning på væksten. Efterhånden som problemerne fra krisen løses, bør de gavne forbrug og investering. Selv om gældsniveauet stadig er højt i nogle dele af økonomien, bør lempelige finansieringsbetingelser begrænse de umiddelbare behov for nedgearing. Generelt forventes BNP-væksten i euroområdet at stige til 1,9 % i 2017. I 2016 bør medlemsstaterne fortsat bevæge sig hen imod genopretning, også Grækenland, hvor der forventes ny gang i væksten i løbet af året. Investeringsplanen for Europa er indført for at hjælpe med at overvinde den nuværende mangel på investeringer i EU ved at mobilisere privat finansiering til strategiske investeringer på centrale områder og bør også begynde at påvirke offentlige og private investeringer positivt. I 2017 bør den økonomiske aktiviteter være stigende i alle medlemsstater.

I 2015 forventes det offentlige underskud i euroområdet at være faldet til 2,2 % af BNP og forventes at falde yderligere til 1,9 % og 1,6 % i henholdsvis 2016 og 2017. Næste år forventes den strukturelle saldo generelt at forblive stabil i både euroområdet og EU. Den offentlige gældskvote i euroområdet forventes at falde fra sit toppunkt på 94,5 % i 2014 til 91,3 % i 2017.

Forbedringerne af arbejdsmarkedsforholdene fortsætter, idet den moderate økonomiske vækst understøtter en beskeden stigning i beskæftigelsesvæksten. Generelt forventes beskæftigelsen at være steget med 1,1 % i euroområdet og vil ifølge prognoserne fortsætte i samme fart i 2016 og 2017 på baggrund af styrket økonomisk aktivitet, øget tillid i erhvervslivet og højere akkumulering af kapital.

De økonomiske udsigter for euroområdet er stadig særdeles usikre, og de overordnede risici er klart negative. Risiciene for udsigterne til vækst fra den globale økonomi og de globale finansielle markeder er klart vokset, især som følge af den faldende vækst i Kina og andre nye markeder, der kan have en større afsmittende virkning end forventet, og som kan blive værre end forventet. Kombineret med usikkerheden med hensyn til tilpasningen i Kina kan en fortsat normalisering af den monetære politik i USA have en mere negativ indvirkning på sårbare nye markedsøkonomier, især økonomier med høje niveauer af gæld i udenlandsk valuta, og kan også påvirke stabiliteten af de finansielle markeder. Hvis nogen af disse negative risici opfyldes, vil det have en negativ afsmittende virkning på medlemsstaterne via forskellige overførselsveje. I Europa er de indenlandske risici også steget i den senere tid. Hvis Grækenland igen kastes ud i krise, kan det have alvorlige konsekvenser for investeringsbeslutninger og dermed den økonomiske vækst. Hvis alvorlige politiske udfordringer ikke håndteres effektivt på EU-plan (f.eks. håndteringen af migrationsstrømme), kan det have alvorlige følger, som vil hindre væksten.

Garantifonde for stillede garantier

EU har stillet garanti for EIB-Gruppens lån uden for EU og for EFSI's låne- og egenkapitaltransaktioner. Pr. 31. december 2015 har EU i henhold til bemærkningerne til årsregnskabet (se bemærkning 5.2.1) eventualforpligtelser vedrørende begge garantier på 19,7 mia. EUR. For at afbøde den risiko, som EIB's anmodninger om garanti kunne have for EU's budget, har Kommissionen etablerer særskilte garantifonde, dvs. Garantifonden for Aktioner i forhold til Tredjeland og EFSI-garantifonden.

Garantifonden for Aktioner i forhold til Tredjeland modtager midler fra EU-budgettet, således at 9 % af de garanterede uindfriede lån er dækket ved årsafslutning. Pr. 31. december 2015 dækker den samlede værdi af aktiver på 2,1 mia. EUR en maksimal eksponering for EU på 19,45 mia. EUR. EFSI-garantifonden vil fra og med 2016 gradvist nå op på 8 mia. EUR inden 2022 og vil dermed bidrage med 50 % af den maksimale eksponering for EU-garantien på 16 mia. EUR.

Låntagning og långivning

EU-traktaten bemyndiger EU til at optage lån for at mobilisere de finansielle midler, der er nødvendige for, at EU kan opfylde specifikke mandater. Kommissionen, der handler på vegne af EU, forvalter på nuværende tidspunkt tre større programmer, makrofinansiel bistand (MFA), betalingsbalancestøtte og den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme (EFSM), hvorunder den kan yde lån. Den kapital, der er nødvendig for at finansiere EU's långivningsaktiviteter under ovennævnte programmer, optages som lån på kapitalmarkederne eller hos finansielle institutioner. EU's låntagnings- og långivningsaktiviteter er ikke-budgetrelevante aktiviteter. De rejste midler videreudlånes oftest »back-to-back« til modtagerlandet, dvs. med samme kupon, løbetid og beløb. Uanset metoden med »back-to-back«-videreudlån påhviler betalingen af afdrag og renter på finansieringsinstrumentet EU, som skal sikre, at alle betalinger foretages fuldt ud og rettidigt.

For at afbøde risikoen for ikke at kunne tilbagebetale lån har Kommissionen indført procedurer for at sikre tilbagebetalingen af lån, selv når de misligholdes. For hvert landeprogram fastlægges det samlede støttebeløb, det (maksimale) antal afdrag, som skal betales, og den maksimale (gennemsnitlige) løbetid for lånepakken i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens afgørelser. Derefter skal Kommissionen og modtagerlandet enes om låne-/finansieringsparametrene, herunder rater og betaling af trancher. Desuden afhænger alle raterne på nær den første af, at en række strenge krav overholdes, idet de fastlagte betingelser svarer til dem, der anvendes for støtte fra Den Internationale Valutafond (IMF) i forbindelse med fælles finansiel støtte fra EU og IMF, hvilket er endnu en faktor, som har betydning for tidsplanen for finansieringen. Det medfører, at tidsplaner og løbetider for emissionerne bestemmes af EU's dertil svarende udlånsaktivitet. Finansieringen ydes udelukkende i euro, og løbetidsspektret er fra 3 til 30 år.

Nedenstående tabel giver et overblik over den fastsatte tilbagebetalingsplan med beløb i nominelle værdier for udestående EFSM-lån og betalingsbalancelån på dagen for underskrivelse af dette regnskab:

Mia. EUR Betalingsbalancestøtte EFSM I ALT Ungarn Letland Rumænien I alt Irland Portugal I alt 2017 1,15 1,15 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 1,5 2021 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 2,7 2,7 2,7 2023 2,0 1,5 3,5 3,5 2024 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0,2 2026 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 2,3 2,3 2,3 2029 1,0 0,4 1,4 1,4 2031 2,25 2,25 2,25 2032 3,0 3,0 3,0 2035 2,0 2,0 2,0 2036 1,0 1,0 1,0 2038 1,8 1,8 1,8 2042 1,5 1,5 3,0 3,0 I alt 0 0,7 3,5 4,2 22,5 24,3 46,8 51,0

EU's optagne lån er direkte og ubetingede forpligtelser for EU og garanteres af de 28 medlemsstater. Lån, der optages for at finansiere lån til lande uden for EU, dækkes af Garantifonden for Aktioner i forhold til Tredjeland. Hvis en modtagende medlemsstat misligholder lånet, dækkes renter og afdrag om muligt via Kommissionens disponible likviditetssaldo. Hvis det ikke er muligt, henter Kommissionen de nødvendige midler hos medlemsstaterne. EU's medlemsstater er i henhold til EU's lovgivning om egne indtægter (artikel 12 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000) forpligtet til at stille tilstrækkelige midler til rådighed til, at EU's forpligtelser kan overholdes. Investorerne er således kun eksponeret for EU's kreditrisiko og ikke for kreditrisikoen for modtagerne af de lån, de finansierer. Ved »back-to-back«-videreudlån sikres det, at EU-budgettet ikke løber nogen rente- eller kursrisiko.

De mellemstatslige mekanismer for finansiel stabilitet den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet (EFSF) og den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM) ligger uden for rammerne af EU-traktaten og er derfor ikke medtaget i EU's konsoliderede årsregnskab.

6.2. Ekstraordinære risici og usikkerheder

Hvert år udsættes EU for uventede risici og usikkerheder, og EU-institutionerne og -organerne skal finde hurtige løsninger på problemstillinger, der opstår i løbet af året. I regnskabsåret 2015 udgjorde flygtningekrisen, de europæiske landbrugeres vanskeligheder og situationen vedrørende ubetalte betalingsanmodninger og fakturaer ved årets udgang de største risici og usikkerheder, som skulle håndteres.

Håndtering af flygtningekrisen

I løbet af de seneste seks måneder har Kommissionen arbejdet for en hurtig og koordineret europæisk indsats over for de risici og usikkerheder, der er forbundet med flygtningekrisen, og har fremsat en række forslag, der har til formål at sikre medlemsstaterne de værktøjer, der er nødvendige for bedre at kunne håndtere den store tilstrømning af mennesker. Fra en tredobling af tilstedeværelsen til søs via en ny solidaritetsmekanisme i nødsituationer for at flytte asylansøgere fra de mest berørte lande, via en hidtil uset mobilisering af EU-budgettet på mere end 10 mia. EUR med det formål at imødegå flygtningekrisen og bistå de mest berørte lande, til etablering af en ny koordinerings- og samarbejdsramme for Vestbalkanlandene, indledning af et nyt partnerskab med Tyrkiet og fremsættelse af et ambitiøst forslag til en ny europæisk grænse- og kystvagt forstærker EU den europæiske asyl- og migrationspolitik med henblik på at håndtere de nye udfordringer, EU står overfor. På trods af de iværksatte foranstaltninger er der stadig stor usikkerhed omkring den store tilstrømning af asylansøgere og dens indvirkning på økonomien.

Som et første og omgående skridt har Kommissionen for 2015 og 2016 øget tilskuddet til Frontex, Europol og EASO (170 mio. EUR) og øget de finansielle bidrag til Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden (AMIF) og Fonden for Intern Sikkerhed (ISF) fra de oprindelige 2 mia. EUR til 3,7 mia. EUR. Omgående finansiel støtte til aktiviteter vedrørende flygtningekrisen uden for EU førte til en forøgelse af den humanitære bistand (2,2 mia. EUR), etablering af EU's Trustfond for Syrien (500 mio. EUR), etablering af EU's Nødtrustfond for Afrika (1,8 mia. EUR), etablering af flygtningefaciliteten i Tyrkiet (1 mia. EUR) og andre foranstaltninger vedrørende sikkerhed og grænsekontrol (300 mio. EUR), bekæmpelse af terror (100 mio. EUR) og hjemsendelse af fordrevne personer og flygtninge (280 mio. EUR).

Støttepakke til europæiske landbrugere

Den generelle politiske situation og markedsforholdene i regnskabsåret 2015 skabte vanskeligheder for de europæiske landbrugere med hensyn til deres cashflow og de stadig mere ustabile markeder. Disse vanskeligheder skabte risici — ikke kun for de europæiske landbrugere, men også for EU-institutionerne for så vidt angår deres vellykkede gennemførelse af den fælles landbrugspolitik. Kommissionen har reageret på denne situation ved at mobilisere 420 mio. EUR til støtte for løsningen af problemerne i de kommende år ii mælke- og svinekødssektoren. Andre foranstaltninger, som f.eks. indførelsen af nye ordninger for privat oplagring af mælkeprodukter og svinekød og muligheden for at fremskynde direkte betalinger til landbrugere, blev indført. Med de foranstaltninger, der blev iværksat i 2015, beløber den samlede pakke (fremtidige budgetter) til de europæiske landbrugere sig til ca. 500 mio. EUR. Denne hurtige indsats viser, at Kommissionen tager sit ansvar over for landbrugerne meget alvorligt, og at den derfor er parat til at afsætte de nødvendige midler.

Ubetalte betalingsanmodninger og fakturaer

Problemet i 2015 med hensyn til ubetalte betalingsanmodninger og fakturaer var følgende:

— betalingsanmodninger og fakturaer blev ikke indgivet efter den forventede tidsplan, og EU-institutioner måtte derfor tilpasse sig betalingsbehovene

— manglen på betalingsbevillinger ved årets udgang til betaling af modtagne betalingsanmodninger og fakturer måtte finansieres via ændringsbudgetter.

Efter flere års vedvarende pres på betalingsbevillinger skete der i regnskabsåret 2015 en betydelig forbedring med hensyn til betalinger. Beløbet vedrørende betalingsanmodninger og fakturaer, som skulle betales ved udgangen af året, faldt fra 25,8 mia. EUR i 2014 til 15,3 mia. EUR ved udgangen af 2015. Den største del af dette fald vedrører de tidligere programmeringsperioder for samhørighedspolitikken, eftersom de betalingsanmodninger og fakturaer, som skulle betales for 2014-2020-programmerne, udgjorde et ubetydeligt beløb ved udgangen af 2014 og 2015.

I Kommissionen foretages en fremskrivning af pengestrømmene på ugebasis (nogle gange dagligt) for at sikre, at EU's umiddelbare betalingsforpligtelser kan overholdes i overensstemmelse med grænserne for betalingsbevillingerne i budgettet. Denne kortsigtede prognose danner grundlag en vurdering af den mængde af egne indtægter, der skal indkræves fra medlemsstaterne. På den første hverdag i hver måned skal medlemsstaterne kreditere Kommissionens konti for egne indtægter med en tolvtedel af de samlede moms- og BNI-baserede indtægter, der opføres på Unionens budget. Alt efter Kommissionens likviditetssituation kan medlemsstaterne i første kvartal af året blive anmodet om at fremrykke krediteringen af moms- og BNI-indtægterne. Disse forskud skal fratrækkes indkaldelser i efterfølgende måneder afhængigt af det forventede likviditetsbehov.

Som en del af sine almindelige aktiviteter overvåger Kommissionen nøje EU's betalingsbehov på mellemlang og lang sigt. Dette er f.eks. en nødvendig del af forberedelsen af Kommissionens forslag vedrørende FFR, det årlige budget og ændringsbudgetter. I forhandlingsfasen i forbindelse med FFR kontrolleres de anvendte modeller og de underliggende antagelser regelmæssigt, og de opdateres om nødvendigt. Resultaterne af modelsimuleringen anvendes i budgetforhandlingerne om FFR's betalingsloft.

Efter balancedatoen: den britiske folkeafstemning

Den 23. juni 2016 besluttede borgerne i Det Forenede Kongerige ved en folkeafstemning at forlade Den Europæiske Union. Det britiske folks beslutning må nu udmøntes ved at bringe artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i anvendelse. Bestemmelserne i denne artikel omhandler den procedure, der skal følges, hvis en medlemsstat beslutter at forlade Den Europæiske Union, og forhandlingerne om Det Forenede Kongeriges udtræden kan først indledes, når denne artikel er blevet udløst. Ifølge de retningslinjer, Det Europæiske Råd har opstillet, skal EU så forhandle og indgå en aftale med Det Forenede Kongerige om, hvordan denne udtræden skal finde sted, og hvordan landets fremtidige forhold til EU skal udformes. På tidspunktet for underskrivelsen af dette årsregnskab er artikel 50 endnu ikke blevet formelt udløst.

NOTE TIL DET KONSOLIDEREDE ÅRSREGNSKAB

Den Europæiske Unions konsoliderede årsregnskab for regnskabsåret 2015 er udarbejdet på grundlag af de oplysninger, som de andre institutioner og organer har fremlagt, jf. artikel 148, stk. 2, i finansforordningen vedrørende Den Europæiske Unions almindelige budget. Jeg erklærer herved, at regnskabet er udarbejdet i overensstemmelse med afsnit IX i finansforordningen og med de regnskabsprincipper, -regler og -metoder, som er beskrevet i bemærkningerne til årsregnskabet.

Jeg har fra ovennævnte institutioners og organers regnskabsførere, som har attesteret pålideligheden heraf, modtaget alle de oplysninger, der var nødvendige for opstillingen af regnskabet, der viser Den Europæiske Unions aktiver og passiver samt budgetgennemførelsen.

Jeg attesterer herved, at jeg på grundlag af disse oplysninger og den kontrol, jeg har anset for at være nødvendig for underskrivelsen af Europa-Kommissionens regnskab, har rimelig sikkerhed for, at regnskabet på alle væsentlige punkter giver et retvisende billede af Den Europæiske Unions finansielle stilling, resultaterne af dens operationer samt dens pengestrømme.

[sign.] Manfred KRAFF Kommissionens regnskabsfører 8. juli 2016

KONSOLIDERET ÅRSREGNSKAB OG FORKLARENDE BEMÆRKNINGER (1)

INDHOLDSFORTEGNELSE

BALANCE 27

RESULTATOPGØRELSE 28

PENGESTRØMSOPGØRELSE 29

BEVÆGELSER I NETTOAKTIVER 30

BEMÆRKNINGER TIL ÅRSREGNSKABET 31

1. VÆSENTLIGE REGNSKABSPOLITIKKER 31

2. BEMÆRKNINGER TIL BALANCEN 42

3. BEMÆRKNINGER TIL RESULTATOPGØRELSEN 69

4. BEMÆRKNINGER TIL PENGESTRØMSOPGØRELSEN 78

5. EVENTUALAKTIVER, EVENTUALFORPLIGTELSER OG ANDRE VIGTIGE OPLYSNINGER 78

6. FINANSIEL RISIKOSTYRING 83

7. OPLYSNINGER OM NÆRTSTÅENDE PARTER 95

8. BEGIVENHEDER EFTER BALANCEDATOEN 97

9. KONSOLIDERINGSRAMME 98

KONSOLIDERET BERETNING OM GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTET OG FORKLARENDE BEMÆRKNINGER 100

BALANCE

mio. EUR Bemærkning 31.12.2015 31.12.2014 LANGFRISTEDE AKTIVER: Immaterielle aktiver 2.1 337 282 Materielle anlægsaktiver 2.2 8 700 7 937 Investeringer regnskabsført efter den indre værdis metode 2.3 497 409 Finansielle aktiver 2.4 56 965 56 438 Forfinansiering 2.5 29 879 18 358 Kommercielle tilgodehavender og ikke-kommercielle inddrivelige beløb 2.6 870 1 198 97 248 84 623 OMSÆTNINGSAKTIVER Finansielle aktiver 2.4 9 907 11 811 Forfinansiering 2.5 15 277 34 237 Kommercielle tilgodehavender og ikke-kommercielle inddrivelige beløb 2.6 9 454 14 380 Lagerbeholdninger 2.7 138 128 Kassebeholdning og tilsvarende likvide midler 2.8 21 671 17 545 56 448 78 101 AKTIVER I ALT 153 696 162 724 LANGFRISTET GÆLD Pension og andre ydelser til medarbejdere 2.9 (63 814 ) (58 616 ) Hensættelser 2.10 (1 716 ) (1 537 ) Finansielle forpligtelser 2.11 (51 764 ) (51 851 ) (117 293 ) (112 005 ) KORTFRISTET GÆLD Hensættelser 2.10 (314) (745) Finansielle forpligtelser 2.11 (7 939 ) (8 828 ) Betalingsforpligtelser 2.12 (32 191 ) (43 180 ) Periodeafgrænsningsposter 2.13 (68 402 ) (55 973 ) (108 846 ) (108 726 ) PASSIVER I ALT (226 139 ) (220 730 ) NETTOAKTIVER (72 442 ) (58 006 ) Reserver 2.14 4 682 4 435 Beløb, der skal indkræves fra medlemsstaterne (2) 2.15 (77 124 ) (62 441 ) NETTOAKTIVER (72 442 ) (58 006 )

RESULTATOPGØRELSE

mio. EUR Bemærkning 2015 2014 INDTÆGTER Indtægter fra ikke-kommercielle transaktioner BNI-indtægter 3.1 95 355 104 688 Traditionelle egne indtægter 3.2 18 649 17 137 Momsindtægter 3.3 18 328 17 462 Bøder 3.4 531 2 297 Inddrevne udgifter 3.5 1 547 3 418 Andet 3.6 5 067 5 623 Subtotal 139 478 150 625 Indtægter fra kommercielle transaktioner Finansielle indtægter 3.7 1 846 2 298 Andet 3.8 1 562 1 066 Subtotal 3 408 3 364 Indtægter i alt 142 886 153 989 UDGIFTER (6) Gennemført af medlemsstaterne 3.9 Den Europæiske Garantifond for Landbruget (45 032 ) (44 465 ) Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og andre instrumenter til udvikling af landdistrikterne (16 376 ) (14 046 ) Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden (38 745 ) (43 345 ) Den Europæiske Socialfond (9 849 ) (12 651 ) Andet (2 380 ) (2 307 ) Gennemført af Kommissionen, forvaltningsorganer og trustfonde 3.10 (15 626 ) (15 311 ) Gennemført af andre EU-agenturer og -organer 3.11 (1 209 ) (1 025 ) Gennemført af tredjelande og internationale organisationer 3.11 (3 031 ) (2 770 ) Gennemført af andre enheder 3.11 (2 107 ) (1 799 ) Personale- og pensionsudgifter 3.12 (10 273 ) (9 662 ) Ændringer i aktuarmæssige antagelser om personaleydelser 3.13 (2 040 ) (9 170 ) Finansieringsomkostninger 3.14 (1 986 ) (2 926 ) Andel af nettounderskud fra joint ventures og tilknyttede organer 3.15 (641) (640) Øvrige omkostninger 3.16 (6 623 ) (5 152 ) Udgifter i alt (155 919 ) (165 269 ) REGNSKABSÅRETS ØKONOMISKE RESULTAT (13 033 ) (11 280 )

PENGESTRØMSOPGØRELSE

mio. EUR Bemærkning 2015 2014 Regnskabsårets økonomiske resultat (13 033 ) (11 280 ) Pengestrømme fra driften 4.2 Nedskrivning 74 61 Afskrivning 489 408 (Stigning)/fald i lån 1 591 (1 298 ) (Stigning)/fald i forfinansiering 7 439 6 844 (Stigning)/fald i kommercielle tilgodehavender og ikke-kommercielle inddrivelige beløb 5 253 (1 898 ) (Stigning)/fald i lagerbeholdninger (10) — Stigning/(fald) i forpligtelser vedrørende pension og ydelser til medarbejdere 5 198 11 798 Stigning/(fald) i hensættelser (253) 414 Stigning/(fald) i finansielle forpligtelser (1 599 ) 1 146 Stigning/(fald) i betalingsforpligtelser (10 989 ) 6 967 Stigning(fald) i periodeafgrænsningsposter 12 429 (309) Det foregående års budgetoverskud bogført som ikke-likvid indtægt (1 435 ) (1 005 ) Andre ikke-likvide bevægelser 32 130 Investeringsaktiviteter 4.3 (Stigning)/fald i immaterielle aktiver og materielle anlægsaktiver (1 381 ) (2 347 ) (Stigning)/fald i investeringer behandlet regnskabsmæssigt efter den indre værdis metode (87) (60) (Stigning)/fald i finansielle aktiver, der besiddes med handel for øje (213) (1 536 ) NETTOPENGESTRØM 4 126 8 035 Nettostigning/nettofald i kassebeholdning og tilsvarende likvide midler 4 126 8 035 Kassebeholdning og likvide midler ved årets begyndelse 2.8 17 545 9 510 Kassebeholdning og likvide midler ved årets udgang 2.8 21 671 17 545

BEVÆGELSER I NETTOAKTIVER

mio. EUR Reserver (A) Beløb, der skal indkræves fra medlemsstaterne (B) Nettoaktiver = (A) + (B) Dagsværdireserve Andre reserver Akkumuleret overskud/(underskud) Regnskabsårets økonomiske resultat BALANCE PR. 31.12.2013 99 3 974 (45 560 ) (4 365 ) (45 852 ) Bevægelser i Garantifondens reserve — 247 (247) — — Bevægelser i dagsværdien 139 — — — 139 Andet — (24) 16 — (8) Tildeling af det økonomiske resultat for 2013 — (0) (4 365 ) 4 365 — Budgetresultat for 2013 krediteret medlemsstaterne — — (1 005 ) — (1 005 ) Regnskabsårets økonomiske resultat — — — (11 280 ) (11 280 ) BALANCE PR. 31.12.2014 238 4 197 (51 161 ) (11 280 ) (58 006 ) Bevægelser i Garantifondens reserve — 189 (189) — — Bevægelser i dagsværdien 54 — — — 54 Andet — 2 (24) — (22) Tildeling af det økonomiske resultat for 2014 — 3 (11 283 ) 11 280 — Budgetresultat for 2014 krediteret medlemsstaterne — — (1 435 ) — (1 435 ) Regnskabsårets økonomiske resultat — — — (13 033 ) (13 033 ) BALANCE PR. 31.12.2014 292 4 390 (64 091 ) (13 033 ) (72 442 )

BEMÆRKNINGER TIL ÅRSREGNSKABET

1. VÆSENTLIGE REGNSKABSPOLITIKKER

1.1. LOVGIVNING OG REGNSKABSREGLER

Regnskaberne for Den Europæiske Union (i det følgende benævnt »EU«) føres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1) (i det følgende benævnt »finansforordningen«) og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 (EUT L 362 31.12.2012, s. 1) om gennemførelsesbestemmelser til denne finansforordning.

Den Europæiske Union udarbejder i overensstemmelse med finansforordningens artikel 143 sit årsregnskab på grundlag af en regnskabspraksis, der er baseret på periodisering, og som tager udgangspunkt i de internationale regnskabsstandarder for den offentlige sektor (IPSAS). Disse regnskabsregler, der er fastlagt af Kommissionens regnskabsfører, skal anvendes af alle de EU-institutioner og -organer, der er omfattet af konsolideringen, således at man har et fælles sæt regler for regnskabsførelse, værdiansættelse og regnskabsaflæggelse, der gør det muligt at harmonisere proceduren for udarbejdelse og konsolidering af årsregnskabet. Regnskaberne føres i euro på basis af kalenderåret.

1.2. REGNSKABSPRINCIPPER

Formålet med årsregnskaber er at give en række oplysninger om et organs finansielle stilling, resultater og pengestrømme, som kan være nyttige for en bred vifte af brugere. For et offentligt organ som EU er formålene mere specifikt at give oplysninger, som kan være nyttige i forbindelse med beslutningsprocessen, og at bevise organets ansvarlighed for de ressourcer, det har fået betroet. Det er med disse mål for øje, at nærværende dokument er udarbejdet.

De overordnede hensyn (eller regnskabsprincipper), der skal følges under udarbejdelsen af årsregnskabet, er fastsat i EU-regnskabsregel nr. 1 (Årsregnskabet) og er de samme som dem, der er beskrevet i IPSAS 1, dvs. principperne om et retvisende billede, periodisering, going concern, ensartethed, sammendrag af poster, modregning og sammenligningstal. Derudover omfatter de kvalitative karakteristika for årsregnskabet i henhold til artikel 144 i finansforordningen, at oplysningerne er relevante, pålidelige, forståelige og sammenlignelige.

For at kunne udarbejde et årsregnskab i overensstemmelse med ovennævnte regler og principper skal ledelsen udarbejde en række overslag, som har indflydelse på de beløb, der præsenteres for visse poster i balancen og resultatopgørelsen, samt oplysningerne vedrørende finansielle instrumenter om eventualforpligtelser og eventualaktiver.

1.3. KONSOLIDERING

Anvendelsesområde for konsolidering

EU's konsoliderede årsregnskab omfatter alle væsentlige kontrollerede enheder (dvs. EU's institutioner, herunder Kommissionen, og agenturer), tilknyttede organer og joint ventures. Den fulde fortegnelse over konsoliderede enheder findes i bemærkning 9 til EU's årsregnskab. På nuværende tidspunkt er der i alt 52 kontrollerede enheder, syv joint ventures og et tilknyttet organ. I forhold til 2014 er anvendelsesområdet for konsolideringen uændret, bortset fra tilføjelsen af et nyt joint venture og fjernelsen af et eksisterende joint venture — se bemærkning 2.3.

Kontrollerede enheder

Beslutningen om at medtage en enhed i anvendelsesområdet for konsolideringen er baseret på kontrolbegrebet. Kontrollerede enheder er alle de enheder, hvori EU direkte eller indirekte har beføjelse til at styre såvel drift som økonomi og dermed få udbytte af enhedernes aktiviteter. Denne beføjelse skal kunne udøves umiddelbart. De kontrollerede enheder konsolideres fuldt ud. Konsolideringen begynder på den første dag, hvor denne kontrol finder sted, og slutter, når kontrollen ophører.

De mest almindelige indikatorer for, at EU udøver kontrol, er oprettelse af enheden via oprettelsesretsakter eller sekundær lovgivning, finansiering af enheden over EU's almindelige budget, stemmerettigheder i de styrende organer, revision udført af Revisionsretten og decharge meddelt af Europa-Parlamentet. Der foretages en individuel vurdering for hver enkelt enhed for at afgøre, om der er tale om kontrol, når ét af ovennævnte kriterier er opfyldt, eller om alle kriterierne skal være opfyldt.

Ud fra denne synsvinkel betragtes EU-institutionerne (med undtagelse af Den Europæiske Centralbank) og agenturerne (med undtagelse af agenturerne fra den tidligere anden søjle) som værende underlagt EU's kontrol, og de er derfor også omfattet af konsolideringen. Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF), der er under afvikling, betragtes endvidere også som en kontrolleret enhed.

Alle væsentlige transaktioner og saldi mellem EU's kontrollerede enheder elimineres. De urealiserede gevinster og tab på sådanne transaktioner er ikke væsentlige og er derfor ikke blevet elimineret.

Joint ventures

Et joint venture er et kontraktligt arrangement, hvori EU og en eller flere (risikovillige) parter er fælles om at drive en økonomisk aktivitet, der er underlagt fælles kontrol. Fælles kontrol er en kontraktligt fastsat deling af den direkte eller indirekte kontrol med en aktivitet, der omfatter mulighed for tjenesteydelser. Investeringer i joint ventures bogføres ved hjælp af den indre værdis metode (se 1.5.4 nedenfor).

Tilknyttede organer

Tilknyttede organer er enheder, hvori EU direkte eller indirekte har en betydelig indflydelse, men ingen kontrol. Det antages, at der udøves betydelig indflydelse, hvis EU direkte eller indirekte ejer mindst 20 % af stemmerettighederne. Investeringer i tilknyttede organer bogføres ved hjælp af den indre værdis metode (se 1.5.4 nedenfor).

Ikke-konsoliderede enheder, hvis midler forvaltes af Kommissionen

Midlerne i den fælles sygeforsikringsordning for personalet i EU, Den Europæiske Udviklingsfond og Deltagergarantifonden forvaltes af Kommissionen på deres vegne. Da disse enheder ikke kontrolleres af EU, er de imidlertid ikke omfattet af det konsoliderede regnskab.

1.4. GRUNDLAG FOR OPSTILLINGEN

1.4.1. Valuta og omregningsgrundlag

Funktionel valuta og rapporteringsvaluta

Årsregnskabet er opstillet i millioner euro, idet euroen er EU's funktionelle valuta og rapporteringsvaluta.

Transaktioner og balancer

Valutatransaktioner omregnes til euro ved hjælp af de gældende kurser på transaktionsdagen. Gevinster og tab på udenlandsk valuta fra valutatransaktioner og fra omregning af monetære aktiver og forpligtelser i fremmed valuta til de valutakurser, der er gældende ved årets udgang, indregnes i resultatopgørelsen.

Der anvendes særlige omregningsmetoder for materielle anlægsaktiver og immaterielle aktiver, nemlig værdiansættelse til købsprisen omregnet til den eurokurs, der var gældende på købsdagen.

Årsopgørelser over monetære aktiver og passiver i udenlandske valutaer omregnes til euro på grundlag af de valutakurser, som var gældende den 31. december:

Euroens vekselkurser

Valuta 31.12.2015 31.12.2014 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,0230 27,7350 DKK 7,4626 7,4453 GBP 0,7340 0,7789 HRK 7,6380 7,6580 HUF 315,9800 315,5400 PLN 4,2639 4,2732 RON 4,5240 4,4828 SEK 9,1895 9,3930 CHF 1,0835 1,2024 JPY 131,0700 145,2300 USD 1,0887 1,2141

Ændringer i dagsværdien af monetære finansielle instrumenter i fremmed valuta, der er klassificeret som besiddet med handel for øje (AFS), og som vedrører omregningsforskelle, opføres i resultatopgørelsen. Omregningsforskellene vedrørende ikke-monetære finansielle aktiver og forpligtelser, der reguleres til dagsværdi via resultatopgørelsen, indregnes i resultatopgørelsen. Omregningsforskelle vedrørende ikke-monetære finansielle aktiver, der er klassificeret som besiddet med handel for øje (AFS), medtages i dagsværdireserven.

1.4.2. Anvendelse af overslag

I henhold til IPSAS og almindeligt accepterede regnskabsprincipper omfatter årsregnskabet nødvendigvis beløb, der er baseret på overslag og forvaltningens antagelser på baggrund af de mest pålidelige tilgængelige oplysninger. Vigtige overslag omfatter, men er ikke begrænset til, forpligtelser vedrørende ydelser til medarbejdere, hensættelser, finansielle risici forbundet med lageropgørelser og tilgodehavender, periodeafgrænsningsposter, eventualaktiver og -forpligtelser og værdiforringelsesgraden af immaterielle aktiver og materielle anlægsaktiver samt beløb, der er anført i bemærkningerne vedrørende de finansielle instrumenter. De faktiske resultater kan afvige fra disse overslag. Ændringer i overslagene indarbejdes i den periode, hvor man får kendskab til ændringerne.

1.5. BALANCE

1.5.1. Immaterielle aktiver

Erhvervede softwarelicenser opføres til kostpris med fradrag af den samlede amortisering og værdiforringelse. Aktiverne amortiseres på lineær basis over deres forventede levetid. Immaterielle aktivers forventede levetid afhænger af deres specifikke økonomiske levetid eller juridiske levetid som fastsat ved en aftale. Immaterielle aktiver, der er udviklet internt, kapitaliseres, når de relevante kriterier i EU's regnskabsregler er opfyldt, og vedrører udelukkende aktivets udviklingsfase. De omkostninger, der kan kapitaliseres, omfatter alle nødvendige omkostninger, der er direkte forbundet med at oprette, fremstille og forberede aktivet til den af ledelsen planlagte anvendelse. Omkostninger forbundet med forskningsaktiviteter, udviklingsomkostninger, der ikke kan kapitaliseres, og vedligeholdelsesomkostninger indregnes som udgifter, efterhånden som de afholdes.

1.5.2. Materielle anlægsaktiver

Alle ejendomme og installationer samt alt udstyr opføres til den historiske anskaffelsesværdi med fradrag af afskrivninger og værdiforringelse. Anskaffelsesværdien omfatter udgifter, der direkte kan henføres til anskaffelsen, opførelsen eller overførslen af aktivet.

Efterfølgende omkostninger bliver kun medregnet i aktivets regnskabsmæssige værdi eller indregnet som et selvstændigt aktiv, når det er sandsynligt, at det fremtidige økonomiske udbytte heraf eller mulighed for tjenesteydelser vil tilfalde EU, og dets værdi kan ansættes pålideligt. Reparation og vedligeholdelse opføres på resultatopgørelsen for den regnskabsperiode, hvori udgifterne er afholdt.

Grunde og kunstværker afskrives ikke, da de skønnes at have en ubegrænset levetid. Aktiver under opførelse afskrives ikke, da disse aktiver endnu ikke kan anvendes. Andre aktiver afskrives efter den lineære metode, således at anskaffelsesværdien fratrukket deres restværdi fordeles over den skønsmæssige levetid, som følger:

Type aktiv Lineære afskrivningssatser Ejendomme 4 % til 10 % Materiel og udstyr 10 % til 25 % Inventar og køretøjer 10 % til 25 % Computerhardware 25 % til 33 % Andet 10 % til 33 %

Gevinster eller tab på afhændelser fastlægges ved at sammenligne provenuet minus salgsomkostninger med den regnskabsmæssige værdi og medtages i resultatopgørelsen.

Leasingkontrakter

Leasing af materielle aktiver, hvor EU bærer alle væsentlige risici og fordele ved ejendomsretten, klassificeres som finansiel leasing. Finansiel leasing kapitaliseres pr. datoen for leasingaftalens ikrafttræden til den laveste værdi af dagsværdien for det leasede aktiv og nutidsværdien for minimumsbetalingerne på leasingaftalen. Renteelementet i de finansielle afgifter bogføres i resultatopgørelsen over leasingperioden, så der for hver periode fremkommer en konstant periodisk rentesats for den resterende gældssaldo. Lejeforpligtelserne fratrukket finansielle afgifter medregnes i finansielle forpligtelser (langfristede og kortfristede). Renteelementet i de finansielle afgifter bogføres i resultatopgørelsen over leasingperioden, så der for hver periode fremkommer en konstant periodisk rentesats for den resterende gældssaldo. Aktiver, der er erhvervet i henhold til finansiel leasing, afskrives over den korteste periode af aktivets levetid og leasingperioden.

Lejeaftaler, hvor udlejeren bærer en væsentlig del af risici og fordele ved ejendomsretten, klassificeres som operationel leasing. Betalingerne for operationel leasing opføres på resultatopgørelsen på lineær basis over leasingperioden.

1.5.3. Værdiforringelse af ikke-finansielle aktiver

Aktiver med ubestemt levetid amortiseres/afskrives ikke, men vurderes årligt med hensyn til nedskrivning på grund af værdiforringelse. Nedskrivning af aktiver tages op til overvejelse, hver gang en begivenhed eller en ændring i omstændighederne antyder, at den regnskabsmæssige værdi måske ikke er erholdelig. Tab som følge af værdiforringelse opføres til differencen mellem aktivets regnskabsmæssige værdi og det erholdelige beløb. Det erholdelige beløb er det højeste beløb af et aktivs dagsværdi minus salgsomkostninger og dets brugsværdi.

De immaterielle aktivers og de materielle anlægsaktivers restværdi og levetid vurderes og korrigeres om nødvendigt mindst én gang om året. Et aktivs regnskabsmæssige værdi nedskrives straks til det erholdelige beløb, hvis den regnskabsmæssige værdi er større end de anslåede erholdelige beløb. Hvis de årsager til værdiforringelser, der var konstateret i de foregående år, ikke længere er relevante, tilbageføres det tidligere bogførte værdiforringelsestab tilsvarende.

1.5.4. Investeringer regnskabsført efter den indre værdis metode

Andele i tilknyttede organer og joint ventures

Investeringer i tilknyttede organer og joint ventures bogføres ved hjælp af den indre værdis metode og indregnes først til anskaffelsesværdien. EU's andel af over- eller underskud i tilknyttede organer og joint ventures indregnes i resultatopgørelsen, og andelen af bevægelserne i reserverne indregnes i EU's reserver. Den indledende investering samt alle bevægelser (yderligere investeringer, andel af økonomisk overskud eller underskud og bevægelser i reserverne, værdiforringelser og udbytte) giver tilsammen den bogførte værdi af det pågældende tilknyttede organ eller joint venture i regnskabet på balancedatoen. Modtagne udlodningsbeløb fra et tilknyttet organ eller joint venture nedbringer investeringens regnskabsmæssige værdi.

Hvis EU's andel af underskud i et joint venture er lig med eller overstiger kapitalandelen i joint venturet, ophører EU med at indregne sin andel af yderligere tab (»ikke-indregnede tab«). Den ikke-indregnede andel af tabet i regnskabsåret er resultatet af en teknisk regnskabsprocedure, der er nødvendig, når den indre værdis metode anvendes. Dette ikke-indregnede tab udgør ikke et tab for EU og skyldes det faktum, at indregningen af omkostninger normalt foretages inden kapitalforøgelsen med bidrag i form af naturalier fra andre risikovillige partnere end EU.

De urealiserede fortjenester og tab på transaktioner mellem EU og dets tilknyttede organer eller joint ventures er ikke væsentlige og er derfor ikke blevet elimineret. Regnskabspraksis for tilknyttede organer eller joint ventures kan adskille sig fra den, som EU har vedtaget for lignende transaktioner og begivenheder under lignende omstændigheder.

Hvis der er tegn på værdiforringelse, er det nødvendigt at foretage en nedskrivning til det lavere erholdelige beløb. Det erholdelige beløb vurderes som beskrevet i 1.5.3. Hvis årsagen til værdiforringelsen ikke længere er relevant på et senere tidspunkt, tilbageføres værdiforringelsestab til den regnskabsmæssige værdi, der ville være blevet bogført, hvis værdiforringelsestabet ikke var blevet bogført.

I tilfælde, hvor EU har en andel på 20 % eller mere af en kapitalfond, har EU ikke ønske om at øve nogen betydelig indflydelse. Disse fonde behandles derfor som finansielle instrumenter, der kategoriseres som instrumenter, der besiddes med handel for øje (AFS).

1.5.5. Finansielle aktiver

Klassifikation

EU rubricerer sine investeringer i følgende kategorier: finansielle aktiver reguleret til dagsværdi via resultatopgørelsen, lån og tilgodehavender, hold-til-udløb-investeringer samt finansielle aktiver, der besiddes med handel for øje. Klassifikationen af de finansielle instrumenter bestemmes ved den første bogføring og revurderes pr. hver balancedag.

i) Finansielle aktiver til dagsværdi reguleret via resultatopgørelsen

Et finansielt instrument klassificeres i denne kategori, hvis det hovedsagligt er erhvervet med henblik på salg på kort sigt, eller hvis EU betegner det således. Afledte finansielle aktiver hører også til i denne kategori. Aktiver i denne kategori klassificeres som kortfristede aktiver, hvis det kan forventes, at de realiseres inden 12 måneder fra balancedagen. I dette regnskabsår havde EU ingen finansielle aktiver, der hørte til i denne kategori.

ii) Lån og tilgodehavender

Lån og tilgodehavender er ikke-afledte finansielle aktiver med faste eller bestemmelige betalinger, der ikke er noteret på et aktivt marked. De fremkommer, når EU direkte yder lån, varer eller tjenesteydelser til en debitor uden at have til hensigt at handle tilgodehavendet, eller når EU har overtaget den oprindelige långivers rettigheder efter en betaling foretaget af EU i henhold til en garantiaftale. Betalinger, der forfalder inden for 12 måneder fra balancedagen, klassificeres som omsætningsaktiver. Betalinger, der forfalder senere end 12 måneder fra balancedagen, klassificeres som langfristede aktiver. Lån og tilgodehavender omfatter indskud med oprindelig løbetid på over tre måneder.

iii) Hold-til-udløb-investeringer

Hold-til-udløb-investeringer er ikke-afledte finansielle aktiver med faste eller bestemmelige betalinger og fast løbetid, som EU agter og formår at beholde til udløb. I dette regnskabsår havde EU ingen investeringer, der hørte til i denne kategori.

iv) Finansielle aktiver, der besiddes med handel for øje (AFS)

Finansielle aktiver, der besiddes med handel for øje, er ikke-afledte aktiver, der enten hører til i denne kategori eller ikke er rubriceret i nogen anden kategori. De klassificeres enten som omsætningsaktiver eller langfristede aktiver afhængigt af, hvornår EU forventer at afhænde dem, hvilket normalt svarer til udløbsdatoen. Investeringer i ikke-konsoliderede enheder, enheder, der ikke bogføres ved hjælp af den indre værdis metode, og andre kapitalandele (f.eks. risikokapitaltransaktioner) klassificeres også som AFS-aktiver.

Første indregning og måling

Køb og salg af finansielle aktiver reguleret til dagsværdi gennem resultatopgørelsen, hold-til-udløb-aktiver samt aktiver, der besiddes med handel for øje (bortset fra kassebeholdning og tilsvarende likvide midler), indregnes på handelsdatoen, som er den dato, hvor EU forpligter sig til at købe eller sælge aktivet. Udlån indregnes, når låntagerne får et kontant beløb. Finansielle instrumenter indregnes første gang til dagsværdi. Alle finansielle aktiver, der ikke reguleres til dagsværdi via resultatopgørelsen, indregnes første gang til dagsværdi plus transaktionsomkostninger. Finansielle aktiver, der reguleres til dagsværdi via resultatopgørelsen, indregnes første gang til dagsværdi, og transaktionsomkostningerne bogføres under udgifter i resultatopgørelsen.

Dagsværdien af et finansielt aktiv ved første indregning er normalt transaktionsprisen (dvs. dagsværdien af det modtagne vederlag). Når der ydes et langfristet lån, der er rentefrit eller forrentes under markedsrenten, kan dets dagsværdi dog vurderes til nutidsværdien af alle fremtidige kontantbetalinger skønnet ved hjælp af den gældende markedsrente for lignende instrumenter med en lignende kreditvurdering.

Ydede lån bogføres til deres nominelle beløb, som anses for at være lånets dagsværdi. Det skyldes følgende:

— »Markedsmiljøet« for EU-lån er meget specifikt og forskelligt fra det kapitalmarked, der bruges til at udstede kommercielle obligationer eller statsobligationer. Da långiverne på disse markeder har mulighed for at vælge alternative investeringer, indregnes offeromkostningerne i markedspriserne. Denne mulighed for alternative investeringer findes imidlertid ikke for EU, som ikke har lov til at investere penge på kapitalmarkederne. EU låner kun penge med henblik på udlån til samme rente. Det betyder, at EU ikke har nogen alternativ udlåns- eller investeringsmulighed for de lånte beløb. Der er således ingen offeromkostninger og derfor ikke noget grundlag for sammenligning med markedsrenten. Faktisk udgør EU's lånetransaktion i sig selv markedet. Da muligheden med offeromkostninger således ikke kan anvendes, afspejler markedsprisen ikke på rimelig vis forholdene i forbindelse med EU's lånetransaktioner. Det er derfor ikke hensigtsmæssigt at fastlægge dagsværdien af EU's lån i forhold til kommercielle obligationer eller statsobligationer.

— Da der ikke er noget aktivt marked eller tilsvarende transaktioner at sammenligne med, bør den rente, som EU skal bruge til at fastsætte dagsværdien af sine lånetransaktioner i forbindelse med EFSM-lån, betalingsbalancelån og andre tilsvarende lån, desuden være den faktisk anvendte rente.

— Desuden sker der for disse lån en udligning mellem långivning og låntagning, fordi der er tale om back-to-back-transaktioner. Den effektive rente for de ydede lån er således lig med den effektive rente for den tilsvarende låntagning. EU's transaktionsomkostninger, som videreføres til modtageren af lånet, indregnes direkte i resultatopgørelsen.

Finansielle instrumenter indregnes ikke længere i regnskabet, når rettighederne til at modtage pengestrømme fra investeringerne er ophørt eller overført, eller EU har overdraget alle væsentlige risici og fordele ved ejendomsretten til en anden part.

Efterfølgende måling

i) Finansielle aktiver til dagsværdi reguleret via resultatopgørelsen regnskabsføres efterfølgende til dagsværdi. Gevinster og tab som følge af ændringer i dagsværdien for kategorien »finansielle instrumenter reguleret til dagsværdi via resultatopgørelsen« indregnes i resultatopgørelsen i det regnskabsår, hvor de opstår. EU har i øjeblikket ingen investeringer i denne kategori.

ii) Lån og tilgodehavender og hold-til-udløb-investeringer regnskabsføres til den amortiserede anskaffelsesværdi ved anvendelse af den effektive rentemetode. I tilfælde af lån ydet af lånte midler anvendes den samme effektive rente på både långivning og låntagning, da disse lån har de samme egenskaber som back-to-back-transaktioner, og forskellene mellem låntagnings- og långivningsvilkårene og beløbene ikke er væsentlige. EU's transaktionsomkostninger, som videreføres til modtageren af lånet, indregnes direkte i resultatopgørelsen.

iii) Hold-til-udløb-investeringer — EU har på nuværende tidspunkt ingen hold-til-udløb-investeringer.

iv) Finansielle aktiver, der besiddes med handel for øje (AFS), indregnes efterfølgende til dagsværdi. Gevinster og tab som følge af ændringer i dagsværdien for kategorien »finansielle AFS-aktiver« indregnes i dagsværdireserven, bortset fra omregningsforskelle vedrørende monetære aktiver, der indregnes i resultatopgørelsen. Når aktiver, der er klassificeret som finansielle AFS-aktiver, ikke indregnes, eller de nedskrives, skal de akkumulerede dagsværdijusteringer, der før blev indregnet i dagsværdireserven, indregnes i resultatopgørelsen. Renter af finansielle AFS-aktiver, der udregnes efter den effektive rentemetode, indregnes i resultatopgørelsen. Udbytte af AFS-egenkapitalinstrumenter indregnes fra det tidspunkt, hvor EU's ret til at modtage betaling er fastslået.

Dagsværdien af noterede investeringer på et aktivt marked baseres på budprisen. Hvis markedet for et finansielt aktiv ikke er aktivt (og i tilfælde af unoterede værdipapirer), ansætter EU dagsværdien ved hjælp af værdiansættelsesteknikker, f.eks. nylige armslængdetransaktioner, henvisninger til andre i hovedtræk identiske instrumenter, tilbagediskonteret pengestrømsanalyse, modeller for prisfastsættelse af optioner og andre værdiansættelsesteknikker, som i almindelighed benyttes af markedsdeltagerne.

Når dagsværdien af investeringer i egenkapitalinstrumenter, som ikke er noteret på et aktivt marked, ikke kan måles pålideligt, værdiansættes disse investeringer til anskaffelsesværdien minus værdiforringelse.

Nedskrivning af finansielle aktiver

Den Europæiske Union vurderer på hver balancedag, om der er objektive beviser for, at værdien af et finansielt aktiv er blevet forringet. Et finansielt aktivt bliver udelukkende nedskrevet, og der opstår udelukkende tab ved værdiforringelse, hvis der er objektive beviser for en værdiforringelse som følge af en eller flere begivenheder, der er indtruffet efter første indregning af aktivet, og den eller de tabsgivende begivenheder har en indvirkning på de skønnede fremtidige pengestrømme fra det finansielle aktiv, der kan værdiansættes pålideligt.

a) Aktiver regnskabsført til amortiseret anskaffelsesværdi

Hvis der er objektive beviser for, at der er opstået et værdiforringelsestab på lån og tilgodehavender eller hold-til-udløb-investeringer, som regnskabsføres til amortiseret anskaffelsesværdi, måles størrelsen af tabet som forskellen mellem aktivets regnskabsmæssige værdi og nutidsværdien af de skønnede fremtidige pengestrømme (ekskl. fremtidige kredittab, som endnu ikke er opstået) diskonteret til det finansielle aktivs oprindelige effektive rentesats. Aktivets regnskabsmæssige værdi reduceres, og tabet indregnes i resultatopgørelsen. Hvis et lån eller en hold-til-udløb-investering er variabelt forrentet, er diskonteringssatsen til måling af eventuelle værdiforringelsestab den gældende effektive rentesats, der er fastsat i kontrakten. Beregningen af nutidsværdien af de skønnede fremtidige pengestrømme fra et finansielt aktiv, der er stillet i pant, afspejler de pengestrømme, der kan hidrøre fra overtagelse af pantet med fradrag af omkostninger forbundet med erhvervelse og salg af pantet, uanset om en sådan overtagelse af pantet er sandsynlig. Hvis størrelsen af værdiforringelsestabet reduceres i et efterfølgende regnskabsår, og reduktionen objektivt kan henføres til en begivenhed, der er indtruffet, efter at værdiforringelsen er indregnet, tilbageføres det tidligere indregnede værdiforringelsestab gennem resultatopgørelsen.

b) Aktiver regnskabsført til dagsværdi

For kapitalandele, der klassificeres som AFS-aktiver, tages der ved vurderingen af, om aktierne er værdiforringet, hensyn til, hvorvidt der er tale om et væsentligt eller permanent (længerevarende) fald i aktiens dagsværdi til under anskaffelsesværdien. Hvis der findes belæg herfor for finansielle AFS-aktiver, bliver det akkumulerede tab, der måles som forskellen mellem anskaffelsesværdien og den aktuelle dagsværdi med fradrag af eventuelle værdiforringelsestab, som tidligere er indregnet i resultatopgørelsen, fjernet fra reserverne og indregnet i resultatopgørelsen. Værdiforringelsestab på egenkapitalinstrumenter, der er indregnet i resultatopgørelsen, tilbageføres ikke gennem resultatopgørelsen. Hvis dagsværdien af et AFS-gældsinstrument stiger i et efterfølgende regnskabsår, og stigningen objektivt kan henføres til en begivenhed, der er indtruffet, efter at værdiforringelsestabet er indregnet, tilbageføres værdiforringelsestabet gennem resultatopgørelsen.

Investeringer i risikokapitalfonde

Investeringer i risikokapitalfonde klassificeres som AFS-aktiver og regnskabsføres derfor til dagsværdi, mens gevinster og tab fra ændringer i dagsværdien (herunder omregningsforskelle) opføres i dagsværdireserven. Eftersom investeringer i risikokapitalfonde ikke har en noteret markedsværdi på et aktivt marked, værdiansættes de linje for linje til den laveste værdi af anskaffelsesværdien og den identificerbare nettoaktivværdi. Urealiserede gevinster, som skyldes dagsværdimålingen, indregnes gennem reserverne, og urealiserede tab vurderes med hensyn til værdiforringelse for at afgøre, om de bør indregnes som værdiforringelsestab i resultatopgørelsen eller som ændringer i dagsværdireserven.

1.5.6. Lagerbeholdninger

Lagerbeholdninger opføres til den laveste værdi af kostprisen og nettorealisationsværdien. Kostprisen bestemmes efter først ind, først ud-metoden (FIFU). Kostprisen på færdigvarer og varer under fremstilling omfatter råmaterialer, direkte løn, andre direkte omkostninger og tilknyttede produktionsomkostninger (baseret på normal driftskapacitet). Nettorealisationsværdien er den skønnede salgspris i et normalt forretningsforløb med fradrag af færdiggørelsesomkostninger og salgsomkostninger. Når lagerbeholdninger gratis eller for et symbolsk beløb opbevares til distribution, måles de til det laveste beløb af kostprisen og de aktuelle genanskaffelsesomkostninger. De aktuelle genanskaffelsesomkostninger er de omkostninger, som EU skulle afholde, hvis den erhvervede aktivet på tidspunktet for regnskabsaflæggelse.

1.5.7. Forfinansiering

Forfinansiering er en betaling, hvis formål er at yde modtageren et forskud i form af et kontant beløb. Forfinansieringen kan opdeles i et antal betalinger over en periode, der er fastsat i den pågældende kontrakt, afgørelse, aftale eller juridiske forpligtelse. Kontantbeløbet eller forskuddet anvendes til det formål, det er ydet til, inden for den i aftalen fastlagte periode, eller tilbagebetales. Hvis modtageren ikke afholder støtteberettigede udgifter, har han pligt til at tilbagebetale forfinansieringen til EU. Forfinansieringsbeløbet kan nedsættes (helt eller delvist), efterhånden som de støtteberettigede omkostninger (der er indregnet som udgifter) godkendes.

Forfinansiering måles på efterfølgende balancedatoer til det oprindeligt indregnede beløb på balancen med fradrag af støtteberettigede omkostninger (inkl. skønnede beløb) afholdt i perioden.

Renter af forfinansiering indregnes, efterhånden som de påløber, i henhold til bestemmelserne i den pågældende aftale. Ved årets udgang foretages der på grundlag af de mest pålidelige oplysninger et skøn over indtægterne fra påløbne renter, og dette beløb indregnes i balancen.

Andre forskud til medlemsstaterne, der kommer fra EU's godtgørelse af beløb, som medlemsstaterne har betalt som forskud til deres støttemodtagere (inkl. »finansielle instrumenter under delt forvaltning«) indregnes som aktiver og vises under forfinansieringsposten. Andre forskud til medlemsstaterne måles efterfølgende til det oprindeligt indregnede beløb på balancen med fradrag af det bedst mulige skøn over de støtteberettigede udgifter, som modtagere af støtte har afholdt, beregnet på grundlag af rimelige og dokumenterede antagelser.

EU's bidrag til Den Europæiske Udviklingsfonds trustfonde eller andre klassificerede enheder er også klassificeret som forfinansiering, da deres formål er at stille likvide midler til rådighed for trustfonden, så den kan finansiere specifikke aktioner i overensstemmelse med trustfondens mål. EU's bidrag til trustfonde måles til det oprindelige bidragsbeløb minus støtteberettigede udgifter, herunder om nødvendigt skønnede beløb, som trustfonden har afholdt i rapporteringsperioden, og fordeles til EU-bidraget i overensstemmelse med aftalegrundlaget.

1.5.8. Kommercielle tilgodehavender og ikke-kommercielle inddrivelige beløb

Eftersom EU's regnskabsregler kræver en separat fremlæggelse af kommercielle og ikke-kommercielle transaktioner med henblik på udarbejdelsen af regnskabet, defineres tilgodehavender som hidrørende fra kommercielle transaktioner og inddrivelige beløb som hidrørende fra ikke-kommercielle transaktioner (når EU modtager værdi fra en anden enhed uden direkte at give omtrent den samme værdi tilbage, f.eks. inddrivelige beløb fra medlemsstaterne vedrørende egne indtægter).

Tilgodehavender fra kommercielle transaktioner opfylder definitionen på finansielle instrumenter og klassificeres derfor som lån og tilgodeh