DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/34

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs Udtalelse om Imødegåelse af udfordringerne ved forvaltning af affald af elektrisk og elektronisk udstyr i EU

(2009/C 175/06)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 17. januar 2008 i henhold til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om

Forvaltning af affald af elektrisk og elektronisk udstyr.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede SYLVIA GAUCI til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 30. oktober 2008.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 449. plenarforsamling den 3.-4. december 2008, mødet den 4. december, følgende udtalelse med 119 stemmer for og 1 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Direktivet om forvaltning af affald af elektrisk og elektronisk udstyr (WEEE-direktivet) har et forenklingspotentiale, hvad angår en reduktion af den forvaltningsmæssige byrde for markedsaktørerne.

1.2 I forbindelse med revisionen af direktivet bør EU i samarbejde med de nationale myndigheder sikre, at direktivet skaber lige konkurrencevilkår i alle EU-lande. Det vil være til fordel for miljøet, erhvervslivet og de europæiske borgere.

1.3 På grundlag af den kendsgerning at materialer nu har en større værdi end for 5-10 år siden, indsamles meget WEEE-materiale ikke gennem de etablerede indsamlingsprocedurer. Konsekvensen er, at en del af materialet ikke håndteres på forsvarlig vis. Farlige dele af kasserede frysere, der ikke har nogen værdi, f.eks. kondensatorer, fjernes og gennemgår ingen form for efterbehandling. I dag gøres producenter ansvarlige for en WEEE-forvaltning, som de har ringe eller ingen kontrol over. Alle aktører i forsyningskæden, herunder skrothandlere og forhandlere, bør pålægges samme ansvar.

1.4 Skoler spiller en vigtig rolle, når det gælder om at uddanne unge til at yde et bidrag i kampen mod spild. Unge bør derfor gøres opmærksom på de farer, der er forbundet med afslutningen af elektroniske produkters livscyklus i et forsøg på at fremme affaldsforebyggelse, genbrug, genvinding og genanvendelse. Uddannelse er først og fremmest medlemsstaternes ansvar, men producentorganisationer kan spille en vigtig rolle og gør det til dels allerede.

1.5 Revisionen af direktivet bør gøre det muligt at skabe et bedre samspil mellem på den ene side de bestemmelser, der vedrører beskyttelse af menneskers sundhed og miljø, og på den anden side de bestemmelser der vedrører det indre markeds gnidningsløse funktion. Særligt bør definitionen af en producent ikke lægge flere hindringer i vejen for det indre markeds funktion. Dette vil i øvrigt stemme bedre overens med den seneste retspraksis fra EF-domstolen, som fastslår, at miljøbeskyttelse ikke må være i modstrid med principperne for det indre marked.

1.6 For nærværende har indsamlingssystemer baseret på markedsandele vist sig at give gode resultater i forvaltningen af elektrisk og elektronisk affald. Et revideret direktiv bør ikke lægge hindringer i vejen for den praksis, der går ud på at fordele omkostningerne til WEEE-forvaltning på grundlag af aktuelle markedsandele. Vejen frem i bilag II er at give de interesserede parter tilladelse til at forsætte udviklingen af affaldsbehandlingsstandarder.

1.7 Endelig bør en omkostningseffektiv håndtering af de elektriske og elektroniske affaldsstrømme i EU være en hjælp til at standse forsendelserne af den slags affald til tredjelande, hvor miljøstandarderne er lavere og risikoen for de personer, som arbejder med affaldet, højere. Direktivet vil derfor opfylde sit mål om at beskytte miljøet og reducere affaldsstrømmenes betydning for menneskers og dyrs sundhed. Indførelsen af affaldsbehandlingsstandarder i tredjelande bør fremmes.

2. Indledning

2.1 Direktiv 2002/96/EF (1) om affald af elektrisk og elektronisk udstyr har til formål at håndtere de stærkt stigende affaldsstrømme af elektrisk og elektronisk udstyr og supplerer EU's foranstaltninger på områderne affaldsdeponering og -forbrændning.

2.2 På grundlag af oplysninger fra mange kilder og forskellige estimeringsmetoder vurderes omfanget af nyt elektrisk og elektronisk udstyr i EU27 til at udgøre 10,3 millioner tons pr. år. Et antal prognoser forudsiger, at de samlede mængder af elektrisk og elektronisk affald vil vokse med mellem 2,5 % og 2,7 % årligt og nå op på 12,3 millioner tons i 2020. I alt 2 millioner tons blev indsamlet i 2006.

2.3 På nuværende tidspunkt er det derfor vigtigt at vurdere om WEEE-direktivet har leveret de forventede resultater på miljøområdet. Det er ligeledes relevant at se nærmere på mulige forbedringer og den bedste måde at opnå disse på.

2.4 WEEE-direktivet har mere specifikt været med til at etablere en række affaldsforvaltningsmodeller med det formål at øge genanvendelsen af elektrisk og elektronisk udstyr og begrænse den samlede mængde affald, der går til endelig bortskaffelse.

2.5 Man giver producenterne incitamenter til at designe elektrisk og elektronisk udstyr på en mere miljømæssigt effektiv måde, samtidig med at der tages fuld højde for håndteringen af affald. Af den grund baserer WEEE-direktivet sig på ideen om et udvidet producentansvar. For at overholde lovgivningens krav må producenter af elektrisk og elektronisk udstyr tage højde for disse produkters samlede livscyklus og inddrage aspekter vedrørende produktets holdbarhed, opgradering, reparation, demontering og brug af materialer, som nemt kan genvindes. De har ligeledes ansvaret for tilbagetagning og genvinding af brugt elektrisk og elektronisk udstyr, hvis dette falder ind under en af ti overordnede produktkategorier (2). Endelig skal de kunne dokumentere, at de har overholdt disse regler.

2.6 Det udvidede producentansvar gælder så snart en aktør på markedet lader sig registrere i de nationale producentregistre, der føres af medlemsstaternes nationale myndigheder. Begrebet »producent« omfatter forskellige former for aktiviteter og inkluderer producenterne af egne mærker, importører eller forhandlere. Begrebet »producent« defineres så bredt som muligt med henblik på at inddrage så mange erhvervsaktiviteter som muligt og opnå en omkostningseffektiv WEEE-forvaltning. Problemet er imidlertid, at den brede definition resulterer i en situation, hvor flere producenter kan have ansvaret for forvaltningen af det samme produkt, hvilket er juridisk uacceptabelt.

2.7 WEEE-direktivet sigter mod at fremme en særskilt indsamling ved at fastsætte kvantitative mål. Med hensyn til elektrisk og elektronisk affald fra private husholdninger lyder målet for EU-landene på en særskilt indsamling af et årligt gennemsnit på mindst 4 kg pr. indbygger inden den 31. december 2006. Et nyt obligatorisk mål skal fastsættes inden december 2008.

2.8 WEEE-direktivet fremmer også genbrug og genanvendelse ved at fastsætte mål for genvinding, genbrug og genanvendelse.

2.9 Den sidste søjle som WEEE-direktivet baserer sig på er slutbrugernes rolle, dvs. forbrugernes. Forbrugerne kan uden omkostninger returnere deres udstyr. Med henblik på at forebygge farligt affald af elektrisk og elektronisk udstyr, er der iværksat forbud mod og restriktioner for brugen af bestemte stoffer på grundlag af direktiv 2002/95/EF (om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr) (3).

3. Generelle bemærkninger — problemer

3.1 Som følge af ovennævnte foranstaltninger blev det pålagt medlemsstaterne at udforme nationale planer for WEEE-forvaltning med henblik på at efterleve direktivet. En første vurdering af gennemførelsen af WEEE-lovgivning på nationalt plan fører til følgende konklusioner:

— direktivets anvendelsesområde har givet anledning til forskellige fortolkninger i de enkelte EU-lande, hvilket betyder, at det samme produkt ikke nødvendigvis hører under anvendelsesområdet i alle medlemsstater. Producenterne må derfor leve op til forskellige krav i de enkelte lande;

— indsamlingsmålene opfyldes nemt af de fleste lande i EU-15, men forbliver en udfordring for de nye medlemslande;

— resultaterne for indsamlingen af andre produktkategorier end kategori 1 er beskedne (4);

— mindre genstande returneres som regel ikke til indsamlingsstederne og bliver derfor ikke omfattet af de etablerede WEEE-kanaler;

— i en del medlemsstater er nettet af WEEE-indsamlingssteder ikke så udviklet som det burde være;

— dokumentationen (5) vedrørende WEEE-behandlingens kvalitet er mangelfuld;

— de to væsentligste aktiviteter, der repræsenterer en administrativ byrde, er registrering i det nationale producentregister og rapportering;

— den nationale gennemførelse af WEEE-direktivet fandt først sted efter den 13. august 2004 — og i visse lande er processen stadig ikke afsluttet; det er derfor for tidligt at gennemføre en omfattende social overvågning og evaluering.

4. Særlige bemærkninger — vejen frem

4.1 Revisionen af direktivet bør sigte mod at maksimere de miljømæssige resultater (indsamle mere) og forbedre omkostningseffektiviteten i behandlingen af affald af elektrisk og elektronisk udstyr (bedre håndtering).

4.2 Imødegåelse af de udfordringer, der er forbundet med EU's WEEE-forvaltning, betyder ligeledes en reduktion af den administrative byrde for erhvervslivet, så virksomhederne forbliver økonomisk konkurrencedygtige og kan investere i forbedringen af deres miljøpræstationer, hvad enten der er tale om produktdesign, indsamlingsordninger, tilbagetagelse eller informationer til offentligheden.

4.3 Nationale myndigheder og private initiativer kan finansiere uddannelsesprogrammer på skoler, så børn i en tidlig alder kan lære bedste praksis for bortskaffelse og genbrug af elektrisk og elektronisk udstyr. Disse programmer bør iværksættes på lokalt niveau, dvs. at deres indhold bør skræddersyes til lokale forhold og forbrugsmønstre.

4.4 De største miljømæssige forbedringer og den højeste omkostningseffektivitet kan opnås ved at:

— omstrukturere det produktorienterede anvendelsesområde (6) i retning af et anvendelsesområde med fokus på behandlingskategori;

— differentiere målene for indsamling, genbrugsprocenter og krav til affaldsbehandling;

— sikre lige konkurrencevilkår for aktører over alt i EU. Følgende skal fremhæves: — producentdefinitionen bør dække de samme operatører i alle EU's medlemsstater. I den forbindelse bør en operatør, som markedsfører et produkt på Fællesskabets marked, anses for at være producent på alle EU's nationale markeder; — de nationale producentregistre bør fungere på mere ensartet vis: de forskellige administrative krav, der stilles af de enkelte nationale registrerings- og finansieringsordninger, resulterer i højere omkostninger for producenter, der arbejder på tværs af nationale grænser i det indre marked. Producentregistrene er forskellige med hensyn til omfanget af data, der indsamles fra producenterne og den måde de forvaltes på. Bl.a. er der forskelle registre hvad angår definitioner af typer af udstyr, vægtkriterier, rapporteringsgrundlag og registrering af salg til andre medlemsstater. Indberetningsperioderne varierer ligeledes. De europæiske institutioner kan komme med henstillinger og vejledning til fremme af ovenstående mål på grundlag af en passende høring af de berørte parter; — der kan skabes et europæisk netværk af nationale registre med det formål at udveksle information. Producenter kunne lade sig registrere i en enkelt medlemsstat, og dette vil så afspejle denne producents aktiviteter i hele EU. Dette vil forenkle den administrative byrde for producenterne og samtidig føre til en mere effektiv håndhævelse af direktivet. En større grad af harmonisering og mindre bureaukrati vil gøre det lettere at realisere de miljømæssige forbedringer og mål; — mærkningskravene til markedsføringen af elektrisk og elektronisk udstyr bør harmoniseres yderligere. Hvis dette ikke bliver tilfældet vil den fri bevægelighed for varer i det indre marked konstant løbe ind i forhindringer.

— præcisere og konsekvent gennemføre den harmoniserede strategi på en homogen måde i alle EU's medlemsstater;

— overveje, hvordan de nationale regeringer kan fremme forskningen i miljømæssige forbedringer inden for rammerne af WEEE-forvaltningen;

— analysere, hvordan forbrugerne påvirker udviklingen i WEEE-politikken. I sidste ende er det forbrugeren, som skal returnere sit elektriske og elektroniske udstyr, og som kommer til at betale, uanset hvordan finansieringen tilrettelægges.

Bruxelles, den 4. december 2008 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg Martin WESTLAKE Generalsekretær for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om forvaltning af affald af elektrisk og elektronisk udstyr, EFT C 116 af 20.4.2001, s. 38-43

(2) Direktivet omfatter ti kategorier af elektrisk og elektronisk udstyr.

— Kategori 1 — Store husholdningsapparater

— Kategori 2 — Små husholdningsapparater

— Kategori 3 — IT- og teleudstyr

— Kategori 4 — Forbrugerudstyr

— Kategori 5 — Belysningsudstyr

— Kategori 6 — Elektrisk og elektronisk værktøj

— Kategori 7 — Legetøj, fritids- og sportsudstyr

— Kategori 8 — Medicinsk udstyr

— Kategori 9 — Overvågnings- og reguleringsinstrumenter

— Kategori 10 — Salgsautomater.

(3) Direktivet om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr kræver, at forskellige tungmetaller (bly, kviksølv, cadmium, hexavalent chrom) og bromerede flammehæmmere (polybromerede biphenyler (PBB) eller polybromerede diphenylethere (PBDE)) erstattes med andre stoffer i nyt elektrisk og elektronisk udstyr, der kommer på markedet efter 1. juli 2006.

(4) Jf. fodnote 2.

(5) I overensstemmelse med artikel 12 i WEEE-direktivet om »Information og rapportering« bør producenterne årligt indsamle information, herunder foretage underbyggede skøn, vedrørende kvantitet og kategorier af elektrisk og elektronisk udstyr, der markedsføres, indsamles gennem alle kanaler, genbruges, genanvendes og genvindes i medlemsstaterne og vedrørende mængden af indsamlet affald, der eksporteres. Eksporten angives om muligt i vægt ellers i antal.

(6) Se produktkategorierne i fodnote nr. 2.