BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Den 1. oktober 2015 vedtog Rådet afgørelse (EU) 2015/2169 om indgåelse af frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side.

Protokollen om kulturelt samarbejde, der er knyttet som bilag til frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side ("protokollen"), fastsætter i artikel 1 rammerne for parternes samarbejde om at lette udvekslingen af kulturelle aktiviteter, varer og tjenesteydelser, herunder i den audiovisuelle sektor.

I henhold til artikel 5, stk. 8, litra b), i protokollen fornyes retten efter den oprindelige periode på tre år for yderligere følgende perioder af samme varighed, medmindre en part bringer retten til ophør ved skriftlig meddelelse mindst tre måneder før udløbet af den oprindelige eller følgende perioder.

Denne ret blev fastsat for en periode på tre år (fra den 1. juli 2011 til den 30. juni 2014). I henhold til artikel 5, stk. 8, litra b), i protokollen fornyes retten for en periode på tre år og fornyes derefter automatisk for yderligere følgende perioder af samme varighed, medmindre en part bringer retten til ophør ved skriftlig meddelelse mindst tre måneder før udløbet af den oprindelige eller følgende perioder.

I henhold til nævnte bestemmelse blev denne ret forlænget tre gange med yderligere tre år. Den første forlængelse udløb den 30. juni 2017, den anden udløb den 30. juni 2020, og den tredje udløber den 30. juni 2023, medmindre en af parterne bringer den til ophør.

Ved rådets afgørelse (EU) 2020/470 af 25. marts 2020 om forlængelse af rettighedsperioden for audiovisuelle samproduktioner som fastsat i artikel 5 i protokollen om kulturelt samarbejde til frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side accepterede Rådet at lade retten gælde fra den 1. juli 2020 til den 30. juni 2023.

Rådets afgørelse (EU) 2020/470 blev vedtaget på grundlag af artikel 3, stk. 1, i afgørelse (EU) 2015/2169, som på tidspunktet for vedtagelsen af Rådets afgørelse (EU) 2020/470 navnlig fastsatte, at Kommissionen skal underrette Republikken Korea om, at den ikke agter at forlænge gyldighedsperioden for den pågældende ret, medmindre Rådet på forslag af Kommissionen fire måneder inden udløbet af gyldighedsperioden for den pågældende ret enstemmigt beslutter at videreføre retten.

Ved dom af 1. marts 2022 i sagen Kommissionen mod Rådet annullerede Domstolen denne afgørelse, idet den fandt, at proceduren i artikel 3, stk. 1, i afgørelse (EU) 2015/2169 ikke var i overensstemmelse med artikel 218 i TEUF, for så vidt som den krævede, at Rådet opnår enstemmighed. Den gældende afstemningsregel for vedtagelse af afgørelser såsom Rådets afgørelse (EU) 2020/470 skal være den, der er fastsat i artikel 218, stk. 8, første afsnit, i TEUF, dvs. afstemning med kvalificeret flertal i Rådet. I sin dom opretholdt Domstolen også virkningerne af afgørelse (EU) 2020/470, indtil de konstaterede annullationsgrunde er blevet afhjulpet.

Ved Rådets afgørelse (EU) 2022/2335 blev kravet om, at Rådet skal træffe afgørelse med enstemmighed, når det træffer afgørelse om videreførelsen af retten i artikel 3, stk. 1, i Rådets afgørelse (EU) 2015/2169, ophævet.

For at fjerne enhver tvivl om Den Europæiske Unions tilsagn med hensyn til forlængelse af rettighedsperioden med tre år fra den 1. juli 2020 til den 30. juni 2023 og således sikre en korrekt gennemførelse af protokollen bør der vedtages en ny afgørelse.