Udtalelse om Kommissionens udkast til notat til medlemsstaterne om retningslinjer for et initiativ i forbindelse med det særlige støtteprogram for fred og forsoning i Nordirland og de tilgrænsende counties i Irland (95/C 236/08)

Europa-Kommissionen besluttede den 21. februar 1995 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Kommissionens udkast til notat til medlemsstaterne om retningslinjer for et initiativ i forbindelse med det særlige støtteprogram for fred og forsoning i Nordirland og de tilgrænsende counties i Irland.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Regionaludvikling og Fysisk Planlægning, som udpegede Göke Frerichs til ordfører. Sektionen foranstaltede en studierejse til Nordirland den 20.-21. april 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 325. plenarforsamling af 27. april 1995 enstemmigt følgende udtalelse.

1. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs vigtigste henstillinger

1.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg hilser i princippet fællesskabsinitiativet til fordel for Nordirland og de tilgrænsende counties i Republikken Irland på i første omgang 300 millioner ECU velkommen.

1.2. Det er ØSU's opfattelse, at fællesskabsinitiativet kan yde et vigtigt bidrag til økonomisk og social fundering af fredsprocessen, at det kan medvirke til udsoning og tolerance mellem befolkningsgrupperne, og at det desuden vil få positive konsekvenser for EU som helhed.

1.3. ØSU anser det desuden for vigtigt, at programmet til gennemførelse af fællesskabsinitiativet er afbalanceret. Det bør ikke bare omfatte kortsigtede, stærkt synlige foranstaltninger, men også foranstaltninger, der er mere langsigtede og kan bevirke en strukturel forbedring af situationen. Det bør undgås, at aktiviteterne spredes for kraftigt.

1.4. Efter ØSU's opfattelse er det meget vigtigt, at der foretages en fornuftig prioritering. For det første bør der via fremme af produktive investeringer og industriel udvikling til skabelse af nye arbejdspladser åbnes nye muligheder for befolkningen. For det andet bør der lægges særlig vægt på social integration, da der i Nordirland og de tilgrænsende counties er et udpræget behov herfor, som langtfra dækkes i tilstrækkeligt omfang.

1.5. Hvad angår social integration anser ØSU det for vigtigt, at der først og fremmest træffes foranstaltninger til reintegration af langtidsledige, herunder sociale beskæftigelsesforanstaltninger på kommunalt plan til reintegration på arbejdsmarkedet samt omskolings- og efteruddannelsesprogrammer. Desuden bør der iværksættes foranstaltninger for de unge, der mange steder udgør over halvdelen af befolkningen. Det er vigtigt at give den unge generation bedre startmuligheder for at styrke deres tillid til fremtiden. Disse foranstaltninger bør allerede sætte ind med støtte til børn i førskolealderen, herunder hjælp til deres forældre.

1.6. De hidtidige erfaringer har sat fokus på de lokale økonomiske og sociale interessegruppers vigtige og påskønnede rolle i henseende til politiske spændinger og sekteriske pres. Især fagforeningerne har stået i forgrunden på dette felt. ØSU mener derfor, at alle disse økonomiske og sociale interessegrupper bør høres grundigt og inddrages i et partnerskab og samarbejde, når dette initiativs konkrete aspekter skal opstilles og sættes i værk. Det er absolut nødvendigt, at der i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsinitiativet sikres den strengeste neutralitet mellem befolkningsgrupperne.

1.7. ØSU anser det for vigtigt, at der udvises fleksibilitet i forbindelse med allokeringen af de finansielle midler på tre punkter: fleksibilitet i forholdet mellem de prioriterede foranstaltninger, fleksibilitet i valget af det bedst egnede niveau til gennemførelse af hver enkelt foranstaltning og geografisk fleksibilitet i forbindelse med de grænseoverskridende foranstaltninger. Specielt bør man undgå at gå for detaljeret til værks ved opstillingen af programmet for konkrete foranstaltninger; snarere bør der her være tale om vejledende angivelser.

1.8. Foranstaltningerne til henholdsvis bysanering og sanering i landdistrikterne bør behandles som adskilte aktionsprogrammer, da problemerne i disse områder ifølge sagens natur er fundamentalt forskellige.

1.9. Navnlig efter høring af de ansvarlige for projekterne lægger ØSU den allerstørste vægt på, at Kommissionen under gennemførelsen af initiativet nøje kontrollerer, om begge regeringer respekterer, at initiativet skal supplere eksisterende støtte (princippet om »Matching Funds«), så der faktisk som tilsigtet bliver anvendt flere midler i området.

1.10. Den kvalitet og det engagement, der præger de forskellige ikke-statslige - frivillige, koncessionerede og private - organisationer, der alle ønsker at bidrage til virkeliggørelsen af fællesskabsinitiativet, har gjort stort indtryk på ØSU, som håber, at de foranstaltninger, man er blevet enige om i forbindelse med dette initiativ, vil give disse organisationer mulighed for at fremlægge deres ideer, etablere partnerskaber og arbejde sammen i grupper (eventuelt igangsat og koordineret af de lokale myndigheder), så de kan få fondsmidler stillet til rådighed inden for en overordnet støttetildelingsprocedure.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 326. plenarforsamling, mødet den 31. maj 1995, enstemmigt følgende tillægsudtalelse, som blev vedtaget af Regionalsektionen den 19. maj 1995.

2. Indledning

2.1. Fredsprocessen, der er indledt i Nordirland på baggrund af en lang forhistorie og efter de sidste 25 års voldelige konflikter, rummer grundlæggende nye muligheder for udsoning mellem befolkningsgrupperne, for at overvinde de sociale følger af konflikten og for at forbedre den økonomiske og sociale situation i Nordirland og i de tilgrænsende counties i Irland (Donegal, Leitrim, Sligo, Cavan, Monaghan og Louth, herefter benævnt »de tilgrænsende counties«).

2.2. Den fælles rammeaftale, som den britiske premierminister, John Major, og Irlands premierminister, John Bruton, den 22. februar 1995 sammen præsenterede for offentligheden, må nævnes i denne forbindelse. Denne aftale kan forhåbentlig sætte gang i diskussionen om en kommende varig, demokratisk ordning for Nordirland med selvbestemmelsesret for de berørte og beskyttelse af mindretallene og danne grundlag for fredelige, demokratiske forhandlinger mellem alle berørte parter med lige muligheder for alle befolkningsgrupper. Af betydning for fredsprocessen er det desuden ikke mindst, at de paramilitære organisationer fra efteråret 1994 udtrykkeligt har givet afkald på voldsanvendelse, hvad EU har udtrykt sin tilfredshed med.

2.3. Disse begivenheder rummer en historisk chance: Det drejer sig nu om at udnytte mulighederne for ad demokratisk vej at skabe en varig, fredelig løsning for Nordirland, at skabe forsoning mellem befolkningsgrupper, der i årtier har stået fjendtligt over for hinanden, oftest delt efter konfessionelle og traditionelle skillelinjer, og at bidrage til at overvinde intolerance, fordomme og økonomisk og social forfordeling.

2.4. Den langvarige, spændingsladede konflikt har efterladt tydelige sociale og økonomiske spor. De kommer bl.a. til udtryk i befolkningens holdning til fremtiden, i by- og landskabsbilledet, i den sociale situation og i, at visse sociale institutioner befinder sig på et lavt udviklingsstade. Nu er det derfor vigtigt snarest muligt at få fjernet disse spor, at få skabt nye muligheder og perspektiver, der kan give befolkningen håb, og at skaffe den kommende generation en bedre udgangsposition.

3. Økonomiske og sociale indikatorer for Nordirland og de tilgrænsende counties

3.1. Nordirland havde i 1991 en befolkning på 1,6 million, og befolkningstætheden ligger dermed klart under EF-gennemsnittet. Nordirland har den største fødselshyppighed af alle regioner i EU, nemlig 16,5 promille mod EF-gennemsnittet på 11,9 promille. Da befolkningen er vokset stærkere end arbejdsudbuddet, har Nordirland generelt haft nettoudvandring (sidst i 1980'erne i gennemsnit 0,4 % af befolkningen), og det er mest unge mennesker med en uddannelse, der har taget dette skridt.

3.2. Indkomsten per capita i Nordirland udgjorde i 1991 kun 74 % af EF-gennemsnittet, skønt regionen i årene 1989-1992 kunne notere en vækst på 0,9 % (mens UK som helhed i samme periode oplevede et fald i BNP på 1,1 %).

3.3. Industrisektoren står for 21 % af bruttoværditilvæksten i Nordirland (mod 30 % i de fleste medlemsstater). Produktiviteten ligger lavere end i andre medlemsstater, hvad der afspejler den nordirske forarbejdningsindustris struktur, hvor traditionelle industrigrene som tekstil-, læder-, beklædnings- og skotøjsindustri udgør ca. 25 %. Tjenesteydelsessektoren tegner sig for 66,7 % af BNP mod EF-gennemsnittet på 62,5 %. Forskning og teknologisk udvikling lægger beslag på 0,44 % af BNP mod 1,09 % i UK og 0,55 % i Irland.

3.4. Landbruget i Nordirland leverer ca. 4 % af BNP og tegner sig for 7 % af den civile beskæftigelse. Da ca. 70 % af jorden er af ret ringe kvalitet, er landbrugssektoren afhængig af kvægavl (modsat kornavl), der udgør ca. 90 % af landbrugsproduktionen. Bedrifterne er gennemsnitligt mindre end i UK, og en større procentdel drives som bierhverv. Fiskeriet og fiskeforarbejdningsindustrien giver arbejde til ca. 2 500 mennesker. Det kan kun lade sig gøre at sikre en gunstigere udvikling inden for landbruget i Nordirland og de tilgrænsende counties, hvis mælkeog kødproduktionen kan forøges. For at forbedre situationen i landdistrikterne bør det derfor overvejes, om der kan tildeles større mælke- og opdrætskvoter for at gennemføre en konkret og realistisk tilpasning.

3.5. Den civile arbejdsstyrke i Nordirland omfattede 634 000 personer i 1991, så erhvervsfrekvensen er ret lav. Tjenesteydelsessektoren tegner sig for næsten 70 % af den civile beskæftigelse i regionen, industri- og forsyningsvirksomheder for ca. 25 % (mod EU-gennemsnittet på 32 %). Den samlede beskæftigelse i Nordirland er stærkt afhængig af den offentlige sektor, som i 1992 stod for 33 % af den civile beskæftigelse.

3.6. Arbejdsløshedsprocenten i Nordirland hører til de højeste i EU; i 1993 lå den på 15 %, dvs. næsten halvanden gange EU-gennemsnittet (Eurostat-tal). Over 50 % af de ledige er langtidsledige (arbejdsløse i mere end 1 år); 30 % har været arbejdsløse i over 3 år og 19 % i over 5 år. Desuden er der stor ungdomsarbejdsløshed.

3.7. Det bør dog nævnes, at der her er tale om gennemsnitstal. Nogle lokalområder er langt hårdere ramt af dette sociale problem. I visse distrikter er over 30 % af mændene arbejdsløse. Generelt er arbejdsløsheden blandt katolikkerne i Nordirland noget højere end blandt protestanterne. Til dels er allerede tredje generation ramt af arbejdsløsheden.

3.8. Ganske vist er der nogle dimittender fra gymnasier og højere læreanstalter i Nordirland, der opnår de højeste karakterer, der kan opnås i UK. Alligevel er der mangler i uddannelsessystemet, som bl.a. giver sig udslag i, at 59 % af de registrerede arbejdsløse og 37 % af de beskæftigede ikke har nogen formel uddannelse. Et særligt problem er det store antal unge, der forlader skolen før tiden uden afgangsprøve. Man burde sætte målrettet ind for at samle disse elever op, tage sig særligt af dem og reintegrere dem.

3.9. Det er særdeles vigtigt, at disse unge mennesker forberedes bedre til at påtage sig et arbejde. ØSU er blevet gjort bekendt med forslag til forbedring af uddannelsesmulighederne i nogle af de ringest stillede områder. Både af økonomiske og sociale årsager og fordi de kan bidrage til at skabe forsoning og til at reducere den sociale marginalisering, fortjener foranstaltninger, der skaber nye uddannelsesmuligheder for de unge i disse områder, kraftig støtte.

3.10. Ofte begynder problemerne meget tidligt, allerede i grundskolen eller i førskolealderen. Fordi klasserne i grundskolen er for store, kan der ikke tages tilstrækkeligt hensyn til de svagere elever. Man burde sætte ind allerede i førskolealderen for tidligt at bringe børnene på rette bane. Der bør også ydes hjælp til forældrene, så de kan give deres børn de nødvendige muligheder for at udføre deres hjemmearbejde.

3.11. Der er uoverensstemmelse mellem de kvalifikationer, virksomhederne efterspørger, og dem, de arbejdsløse - i bedste fald - har. Det såkaldte »Job Training Programme« og »Youth Training Programme«, der nu afløses af et nyt »Jobskills Programme«, er specifikke programmer til uddannelse og genoplæring af arbejdsløse. Efter ØSU's opfattelse må disse programmers effektivitet forbedres; f.eks er det nok nødvendigt at skabe flere pladser og at udvide spektret, så det rummer flere og mere aktuelle muligheder.

3.12. Af andre faktorer, der er af betydning for at tiltrække og fastholde industrivirksomheder, må nævnes Nordirlands perifere geografiske beliggenhed i forhold til de øvrige medlemsstater, så det er afhængigt af færgeforbindelser, når bortses fra landegrænsen til Irland. Hertil kommer den ret sparsomme forsyning med naturlige råstoffer.

3.13. Det nordirske vejnet er med hensyn til vejbelægningens kvalitet generelt i relativt acceptabel stand, skønt bruttoinvesteringerne i vejanlæg (0,2 %) ligger langt under EF-gennemsnittet på 0,74 %. Der er dog specifikke mangler, som er en følge af den voldelige konflikt; f.eks. er nogle af de veje, der ligger nær grænsen til Irland og fører dertil, i særdeles ringe stand, da de i de sidste 25 år af sikkerhedsmæssige årsager har været fuldstændigt spærret for grænseoverskridende trafik.

3.14. Men netop disse veje spiller en vigtig rolle som forbindelsesårer nu, hvor der skal pustes nyt liv i grænseområderne, der er særlig stærkt ramt af konflikten, og de bør derfor sættes i bedre stand inden længe. For det andet må vejen mellem Belfast og Dublin snarest gøres tosporet for ikke at hindre, men tværtimod yderligere fremme trafikken mellem nord og syd, som for øjeblikket er i stadig vækst. Desuden må øst-vest-forbindelsen forbedres, så industrien kan brede sig langs denne udviklingsakse.

3.15. Nordirland er i sin energiforsyning afhængig af olie (70 %) og kul, da det endnu ikke er tilsluttet naturgasledninger, og dets energimarked er isoleret fra hovednettene i Storbritannien og på kontinentet. Også efter færdiggørelsen af gasledningen vil finansieringsordningerne udelukke en nedsættelse af strømpriserne i de første mange år. Energipriserne ligger derfor blandt de højeste i EU, hvad der skader regionens konkurrenceevne betydeligt.

De tilgrænsende counties i Irland

3.16. For de tilgrænsende counties i Irland foreligger der ikke separate tal, da Irland (ialt 3,5 mio. indbyggere i 1991) kun offentliggør økonomisk statistik for hele nationen. I forbindelse med nedennævnte tal for hele republikken bør der tages hensyn til, at en tredjedel af dens befolkning og en stor del af den økonomiske aktivitet er koncentreret i hovedstaden Dublin. Derimod er de til Nordirland grænsende counties ret tyndt befolkede.

3.17. Indkomsten per capita i Irland udgjorde i 1991 70 % af EF-gennemsnittet. Da befolkningstilvæksten overstiger tilvæksten af arbejdspladser, sker der også fra Irland en nettoudvandring, der sidst i 1980'erne udgjorde 0,9 % af befolkningen. Irland har en af de højeste arbejdsløshedsprocenter i EU, nemlig 18 % ultimo 1993; heraf var 44 % langtidsledige. Der er ligeledes stor ungdomsarbejdsløshed (ca. 25 %).

3.18. Forarbejdningsindustrien i Irland kendetegnes af et stort antal udenlandske firmaer, der tegner sig for 45 % af arbejdspladserne i sektoren, men bidrager med 68 % af nettoindustriproduktionen. Landbruget leverer 9 % af BNP, men sørger for 13 % af beskæftigelsen. Irland lider fra gammel tid under ringe investeringer; pr. beskæftiget ligger de over 20 % under EU-gennemsnittet.

4. Hovedpunkter i fællesskabsinitiativet til fordel for Nordirland og de tilgrænsende counties i Irland

4.1. På baggrund af den beskrevne økonomiske og politiske situation har Kommissionen ønsket, at EU effektivt støtter befæstelsen af fred og forsoning i Nordirland, og har derfor - på grundlag af en dertil nedsat task force's råd - foreslået det foreliggende særlige støtteprogram for fred og forsoning i Nordirland og de tilgrænsende counties, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig på mødet i Essen i december 1994.

4.2. Man har valgt som led i EF's regionalpolitik at introducere et nyt fællesskabsinitiativ i stedet for at forøge de normale strukturfondsbevillinger til Nordirland og republikken Irland. Det skulle gøre fællesskabsstøtten mere synlig. Desuden skal initiativet ses som et tydeligt og positivt signal til befolkningen i Nordirland og de tilgrænsende counties, hvor det skal skabe håb og optimisme og styrke modet til at vise tolerance.

4.3. Særprogrammet omfatter årene 1995-1999, og beløbsrammen er på 300 millioner ECU for de første 3 år; efter en vurdering og en midtvejsrapport udarbejdet af Kommissionen stilles der ekstra midler til rådighed for de sidste to år.

4.4. Ifølge den vejledende fordeling af midlerne mellem de berørte regioner skal op til 80 % gå til aktiviteter i Nordirland og mindst 20 % til de tilgrænsende counties, og samtidig skal mindst 15 % af den samlede sum anvendes på grænseoverskridende aktiviteter. Fællesskabsinitiativets foranstaltninger finansieres af EF og de berørte medlemsstater i fællesskab, således at EF's andel højst kan udgøre 75 % af udgifterne.

4.5. Særprogrammet skal yde bistand og økonomisk støtte på fem nøgleområder:

(i) Beskæftigelse

- støtte til vækstsektorer som f.eks. turisme,

- genbeskæftigelse af ledig arbejdskraft (f.eks. fra sikkerheds- og byggesektoren),

- reintegration af langtidsledige og unge og inddragelse af flere kvinder i arbejdsstyrken,

(ii) Bysanering og sanering i landdistrikterne

- forbedring af det sociale og fysiske miljø i de hårdest ramte byområder og landdistrikter,

(iii) Grænseoverskridende udvikling

- udnyttelse af de muligheder for grænseoverskridende aktiviteter på det økonomiske og sociale område, som den nye situation åbner,

(iv) Social integration

- foranstaltninger til gavn for særligt vanskeligt stillede grupper som voldsofre og tidligere fængslede,

- foranstaltninger til fremme af integration af børn og unge, herunder tilbud i førskolealderen,

- aktiviteter på tværs af befolkningsgrupperne,

(v) Produktive investeringer og udvikling af industrien

- udbygning af bestående støtteforanstaltninger til styrkelse af konkurrenceevnen, specielt med henblik på små og mellemstore virksomheder (SMV),

- stimulering af fremtidsorienteret forskning og teknologisk udvikling,

- fremme af produktive investeringer via rentelettede lån.

4.6. Særlig til foranstaltningerne med henblik på social integration (punkt iv) skal midlerne ydes fleksibelt, bl.a. i form af globaltilskud - der har vist sig velegnede i forbindelse med andre EF-programmer - til relevante lokale aktører (ungdomsorganisationer, ikke-statslige organisationer (NGO), kvindegrupper, lokale myndigheder). Egnede kandidater bør vælges blandt de ca. 2 500 ikke-statslige organisationer, særlig blandt dem, der arbejder i lokalsamfundene og på tværs af befolkningsgrupperne. Kommissionen bør ikke tøve med at støtte forslag, der er originale og eksperimenterende, når blot de sigter mod »fred og forsoning«.

5. Generelle bemærkninger

5.1. Fællesskabsinitiativet bør efter ØSU's opfattelse bidrage til, at der hurtigt sker en klar forbedring af den økonomiske situation for befolkningen i Nordirland og de tilgrænsende counties. For at undgå potentielle konflikter mellem befolkningsgrupperne finder ØSU det absolut nødvendigt, at særprogrammets gennemførelse præges af den strengeste neutralitet. Borgerne bør også vedvarende sikres lige økonomiske og sociale muligheder, uanset hvilken befolkningsgruppe de tilhører.

5.2. ØSU anser det for nødvendigt, at særprogrammet for Nordirland og de tilgrænsende counties samordnes med andre foranstaltninger og programmer til støtte for Nordirland. Specielt bør det sikres, at fællesskabsinitiativet er foreneligt med og supplerer allerede bestående EU-støtteprogrammer (navnlig enhedsprogrammeringsdokumentet for Nordirland, EF-støtterammen for Irland og de eksisterende EF-initiativer), og desuden bør det koordineres effektivt med aktioner gennemført af andre organisationer, f.eks. »International Fund for Ireland«.

5.3. ØSU bifalder, at man har valgt at give særprogrammet til støtte for Nordirland og de tilgrænsende counties form af et fællesskabsinitiativ. Forhåbentlig får det dermed den ønskede signalvirkning, så det for den berørte befolkning bliver en inspiration til nyt håb og et tegn på solidaritet og konstruktiv medvirken fra medlemsstaternes side.

5.4. Generelt anser ØSU de fem områder, som særprogrammets foranstaltninger ifølge Kommissionens forslag skal tilhøre, for velegnede med henblik på at tackle Nordirlands og de tilgrænsende counties' specifikke problemer i forbindelse med freds- og forsoningsprocessen. Men ved den praktiske gennemførelse bliver der brug for at foretage en prioritering.

5.5. En fordel ved fællesskabsinitiativet, som skal udnyttes bedst muligt, er, at lokale organisationer og enkeltpersoner er med til at udarbejde og gennemføre programmer, som kommer bestemte lokaliteter til gode. De to prioriterede områder, som vedrører beskæftigelses- og investeringsspørgsmål, kræver i sagens natur et vist mål af strategisk overblik på regionalt plan, men for de øvrige områders vedkommende skulle det være muligt at lægge opgaverne ud på lokalt plan. ØSU finder det derfor hensigtsmæssigt, at regeringerne i videst muligt omfang overlader det til de lokale myndigheder eller andre koordinerende instanser at gennemføre foranstaltningerne inden for områderne bysanering og sanering i landdistrikterne, grænseoverskridende udvikling og social integration, således at de pågældende myndigheder eller instanser via egnede partnerskaber forbereder programmer for lokale foranstaltninger, som så skal godkendes af den instans, som administrerer globaltilskuddene.

5.6. ØSU har overvejet, hvordan behovene inden for områderne innovative foranstaltninger, partnerskabsaktioner, overdragelse af opgaver og regnskabsaflæggelse kan afstemmes efter hinanden. ØSU anmoder Kommissionen om at foreslå de statslige myndigheder at udvikle et system, hvor der opereres med en række globaltilskud, og hvor anmodninger om globaltilskud baseres på foranstaltninger, som udarbejdes på lokalt plan og godkendes af de myndigheder, som er ansvarlige for globaltilskuddene, på grundlag af kriterier, som er knyttet til initiativets retningslinjer.

5.7. Kvaliteten og mangfoldigheden af de bidrag, der kan leveres i kraft af den særlige fond, har gjort indtryk på ØSU. Tilsvarende imponeret er ØSU over engagementet hos de forskellige (frivillige, koncessionerede og private) instanser, som hver især kan yde deres bidrag. I den forbindelse er det absolut påkrævet at sikre, at de vedtagne foranstaltninger udformes på en sådan måde, at de bliver til størst mulig gavn for ugunstigt stillede befolkningsgrupper i Nordirland og de tilgrænsende counties. Af de mere end 2 500 ikke-statslige organisationer ønsker mange at deltage i gennemførelsen af foranstaltningerne. Til dem hører ungdomsorganisationer, kvindegrupper, organisationer i lokalsamfundene og den frivillige sektor, erhvervsorganisationer samt instanser, som tilbyder sociale tjenester. ØSU håber, at særinitiativets foranstaltninger vil afspejle denne mangfoldighed, at de bliver fordelt retfærdigt på de forskellige befolkningsgrupper, og at de ikke bliver splittet op i for mange isolerede tiltag. Ved administrationen af globaltilskuddene og varetagelsen af de koordineringsopgaver, som påhviler de lokale myndigheder ifølge partnerskabsprincippet, skal der tages behørigt hensyn til de berørte parters interesser.

5.8. ØSU finder, at de 300 millioner ECU, der er afsat til særprogrammet i de første tre år, er en passende begyndelse, men forløber den økonomiske og sociale udvikling tilfredsstillende, bør man overveje at forøge dem. ØSU bifalder, at der træffes bestemmelse om en vejledende fordeling af midlerne mellem Nordirland og de tilgrænsende counties, og at mindst 15 % af midlerne skal anvendes til grænseoverskridende foranstaltninger.

5.9. Af hensyn til særprogrammets effektivitet er det efter ØSU's opfattelse absolut nødvendigt, at midlerne kan anvendes fleksibelt. Derfor må der, afhængigt af de egnede projekter, til en vis grad kunne afviges fra den foreslåede fordeling af midlerne i forholdet 80:20 mellem Nordirland og de tilgrænsende counties. Og det bør ligeledes uden problemer kunne lade sig gøre at anvende mere end de fastsatte mindst 15 % til grænseoverskridende foranstaltninger.

5.10. Bestemmelsen om EF's andel bør ikke håndhæves for strengt; med andre ord bør EF's andel ikke begrænses til 75 % af hver enkelt foranstaltning, men til 75 % af det samlede beløb. En sådan fleksibel håndhævelse af bestemmelsen er ikke ensbetydende med, at der slækkes på den normale kontrol med den korrekte anvendelse af EF-midler.

5.11. ØSU bifalder den planlagte støtte til produktive investeringer i industrien og i tjenesteydelsessektoren. Det betragter rentelettede lån som en særlig effektiv metode. Det finder det specielt glædeligt, at der først og fremmest skal ydes støtte til udvikling af de små og mellemstore virksomheder, der er af stor betydning for beskæftigelsen. ØSU bifalder dog, at også investeringer i andre virksomheder, der kan bidrage til at forøge beskæftigelsen, er støtteberettigede. Det gør opmærksom på, at det nu først og fremmest kommer an på at begrænse tidsrummet mellem investeringsbeslutningen og dens faktiske gennemførelse.

5.12. Specielt på dette prioriterede område finder ØSU på baggrund af indtryk, det har fået ved besøg på stedet, at det er for snævert at begrænse de grænseoverskridende foranstaltninger udelukkende til de seks counties i Irland, der støder op til grænsen, da industrivirksomheders investeringer erfaringsmæssigt ikke følger en sådan vilkårlig, administrativt fastsat linje. Der bør tillades en mere fleksibel fortolkning af »grænseoverskridende«.

5.13. ØSU anser det for vigtigt, at støtten til forskning og udvikling øges for på lang sigt at sikre udbudet af arbejdspladser; i den forbindelse bør også støtten til udveksling af unge akademikere mellem de højere læreanstalter i Nordirland, i Irland og i Storbritannien øges. Den påbegyndte udveksling af skoleelever mellem Nordirland og Irland bør ubetinget udvides. Der bør tillige stilles støttemidler til rådighed for udveksling i forbindelse med kultur- og sportsaktiviteter mellem sportsforeninger og kulturelle organisationer i såvel Nordirland som Irland, så den gensidige tillid kan udbygges.

Særlige bemærkninger

5.14. ØSU lægger vægt på, at Kommissionen under gennemførelsen kontrollerer, at midlerne til særprogrammet faktisk bliver et supplement, og at begge regeringer stiller de »matching funds« til rådighed, som de har lovet.

5.15. ØSU anser det for nødvendigt, at Kommissionen løbende kontrollerer gennemførelsen for at sikre, at EF-midlerne anvendes effektivt og fordeles ligeligt mellem de forskellige regioner og befolkningsgrupper. Under hensyntagen til den stadig ret ustabile situation i Nordirland finder ØSU, at det vil være for sent først at lade Kommissionen forelægge en evalueringsrapport efter tre års forløb. Der må forelægges interimsrapporter allerede efter et og efter to år.

5.16. ØSU konstaterer med tilfredshed, at fællesskabsinitiativet skal virke lokalt, og dét i de områder hvor behovene er størst. Som følge heraf må meget uddelegeres, og globaltilskuddene spiller en vigtig rolle. Det betyder dog ikke, at Kommissionen slækker på sit legitime ønske om, at de nationale myndigheder skal være fuldt og helt ansvarlige for lokale foranstaltningers administration og effektivitet. Selv om overvågningsforanstaltningerne skulle vise sig komplicerede at sætte i værk, er det nødvendigt at fastholde fyldestgørende overvågningsstandarder.

5.17. Efter ØSU's opfattelse bør man blandt de mange mulige ikke-statslige organisationer først og fremmest vælge paraplyorganisationer og organisationer, der arbejder på tværs af grænsen, fordi man på den måde mest effektivt fremmer udsoningen mellem befolkningsgrupperne og opbygningen af et godt naboforhold som led i den europæiske integration.

5.18. Men ØSU anser det for vigtigt, at ikke bare ikke-statslige og andre organisationer, som er aktive på det sociale område, men også økonomiske og sociale grupperinger som industri- og handelskamre, håndværkskamre, fagforeninger, arbejdsgiversammenslutninger og de i denne forbindelse vigtige humanitære organisationer, forbrugerorganisationer, idrætsforeninger osv. kan få globaltilskud til gennemførelse af sociale og økonomiske foranstaltninger som led i det nye støtteprogram i medfør af fredsprocessen.

5.19. ØSU går ind for, at de organisationer, myndigheder og økonomiske og sociale grupper, der udvælges til at modtage globaltilskud, i givet fald får stillet teknisk bistand til rådighed, så det sikres, at EF-midlerne anvendes i overensstemmelse med målsætningerne i særprogrammet.

5.20. ØSU henstiller, at de operationelle programmer, som skal forelægges af de to medlemsstater, bl.a. skal indeholde en indikativ fordeling af det samlede rådighedsbeløb på de fem prioriterede områder samt en indikativ fordeling af de midler, som står til rådighed dels på nationalt plan og dels for de pågældende lokalområder; i den forbindelse er det indlysende, at der kan prioriteres forskelligt i de enkelte lokalområder. Offentliggørelsen af en sådan fordelingsoversigt ville bidrage til at opfylde det klare ønske om større gennemsigtighed og tydeligere profil, der betragtes som afgørende for dette fællesskabsinitiativs succes.

6. Perspektiver

6.1. ØSU hilser i princippet Kommissionens forslag om et særligt støtteprogram for fred og forsoning i Nordirland og de tilgrænsende counties i Irland velkommen. Programmet, hvis formål er at skabe fred, velstand og økonomisk tryghed, er af stor betydning for tilvejebringelsen af varig fred på demokratisk grundlag og kan dermed blive til gavn ikke blot for de to berørte medlemsstater, men for befolkningen i hele EU.

6.2. Da Nordirland per capita klart modtager færre midler fra strukturfondene end Irland, opfordrer ØSU Kommissionen til at undersøge, om strukturfondsmidlerne til Nordirland kan forøges.

6.3. Desuden beder ØSU Kommissionen om klarere at gøre rede for, i hvilket omfang den har til hensigt at overlade gennemførelsen af særprogrammets foranstaltninger til lokale myndigheder og ikke-statslige (frivillige og lokalt baserede) organisationer (jf. punkt 5.18) ved at udbetale globaltilskud.

6.4. ØSU opfordrer Kommissionen til i størst muligt omfang at inddrage lokale økonomiske og sociale grupper i udvælgelsen af de projekter, der skal støttes under særprogrammet. ØSU ønsker på forhånd at blive orienteret om bevilling af midler til projekter og foranstaltninger og om tildeling af globaltilskud og i øvrigt at blive holdt informeret via de årlige interimsrapporter (jf. punkt 5.15).

6.5. Det er ØSU's opfattelse, at fællesskabsinitiativet til støtte for Nordirland og de tilgrænsende counties i Irland kan yde et vigtigt bidrag til økonomisk og social fundering af fredsprocessen, at det kan medvirke til forsoning og tolerance mellem befolkningsgrupperne, og at det desuden vil få positive konsekvenser for EU som helhed.

Bruxelles, den 31. maj 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg