*** * * * * * * *** KOMMISSIONEN FOR DE EUROPJ:EISKE FJ:ELLESSKABER 
Gr~nbog Bruxelles, den 29.11.2000 
KOM(2000) 769, endelig udg. 
Pa vej mod en europreisk strategi for energiforsyningssikkerhed 
(forelagt af Kommissionen) 

Sammendrag 
EU bruger stadig mere energi og importerer stadig flere energiprodukter. EU's egen 
produktion er ikke tilstrrekkelig til at drekke energibehovet. Resultatet er en stigende 
athrengighed af forsyninger udefra. 
De voldsomme olieprisstigninger, som har givet sig udslag i, at prisen pa raolie er 
tredoblet siden marts 1999, risikerer at underminere det 0konomiske opsving i 
Europa. Det understreger endnu en gang EU's strukturelle sarbarhed med hensyn 
til energiforsyningen, som skyldes den stigende europreiske athrengighed af 
importeret energi, oliens rolle for prisdannelsen pa energiomradet og de fejlslagne 
fors0g pa at begrrense forbruget med politiske midler. Der er brug for en aktiv 
energipolitik, for at EU kan srette ind mod den stigende athrengighed pa 
energiomradet. 
Hvis der ikke gribes ind, vil EU inden for de nreste 20-30 ar skulle drekke 70% af 
energibehovet med importerede produkter og ikke som nu 50%. Afhrengigheden 
grelder for alle dele af 0konomien. Transport-, bolig-og elsektoren er storforbrugere 
af olie og gas og underlagt den intemationale prisudvikling pa godt og ondt. Nar de 
nye lande kommer med i EU, vil det kun forstrerke denne tendens. Athrengigheden 
har store 0konomiske konsekvenser. I 1999 tegnede energiimporten sig for 240 mia. 
EUR svarende til 6% af den samlede import og 1,2% af BNP. Ser man pa den 
geopolitiske fordeling, stammer 45% af den importerede olie fra Mellem0sten og 40% 
af den importerede naturgas fra Rusland. EU mangler imidlertid de redskaber, der skal 
til for at pavirke forholdene pa det intemationale marked. 
EU's langsigtede strategi for forsyningssikkerheden pa energiomradet skal for at h0jne 
borgemes velfrerd og skabe en velfungerende 0konomi sikre, at markedet til stadighed 
forsynes med de fom0dne energiprodukter, og at produkteme udbydes til en pris, der 
g0r det muligt for alle forbrugere (enkeltpersoner savel som erhvervsvirksomheder) at 
anskaffe dem, samtidig med at der tages hensyn til de krav, der stilles i traktaten om 
Den Europreiske Union (artikel 2 og 6), om at beskytte milj0et og fremme en 
breredygtig udvikling. 
Formalet med at forbedre forsyningssikkerheden er ikke at 0ge EU's selvforsyning pa 
energiomradet eller at nedbringe afhrengigheden mest muligt, men at mindske de 
risici, der er forbundet hermed. Malet er bl.a. at skabe en bedre balance mellem og en 
st0rre spredning pa de forskellige forsyningskilder (savel produktmressigt som 
geografisk) og at fa producentlandene med i Verdenshandelsorganisationen (WTO). 
EU star i dag over for en rrekke nye udfordringer, som skyldes de gennemgribende 
rendringer, der er ved at ske i den europreiske 0konomi. 
I 10bet af de kommende ti ar skal der foretages nye investeringer i energisektoren 
for bade at erstatte eksisterende anlreg og tilgodese det stigende energibehov. De 
europreiske lande er derfor n0dt til at tage stilling til, hvilke energiprodukter de vil 
satse pa fremover, hvilket med den trreghed, der ligger i energisystemerne, vil fa 
betydning for udviklingen tredive ar frem i tiden. 
EU's energipolitiske valg prreges af verdenssituationen og af udvidelsen, som maske 
vii resultere i et EU bestaende af tredive medlemsstater med vidt forskellige 
2 
energistrukturer. St¢rst betydning har imidlertid de nye referencerammer , for 
energimarkedet, nemlig liberaliseringen af energisektoren og den stigende bekymring 
over milj¢situationen. 
Den brede offentlighed er foruroliget over miljfproblememe i forbindelse med de 
skader, energikreden har forarsaget, enten som folge af uheld (olieudslip pa havene, 
ulykker pa kemekraftvrerker, metangasudslip mv.) eller i form af forurenende 
emissioner. Det har sat ¢get fokus pa ulempeme ved de fossile brrendstoffer og 
problememe i forbindelse med kemeenergien. Bekrempelsen af klimarendringeme er 
ogsa en af de udfordringer, der skal tages op. Klimarendringeme udg¢r et af de 
langsigtede indsatsomrader for det intemationale samfund. De malsretninger, der blev 
fastlagt i Kyoto-protokollen, udg¢r kun det forste skridt pa vejen. Eu har i 2000 naet 
sin malsretning om at stabilisere udledningen af drivhusgasser, men i de kommende ar 
ma der forventes en stigning, bade inden for EU og i den ¢vrige del af verden. Det er 
langt vanskeligere at vende udviklingen, end det sa ud til for tre ar siden. Der er igen 
stabil ¢konomisk vrekst pa begge sider af Atlanten og i Asien, og den modeme levevis 
har affodt strukturelle rendringer i energiforbruget, navnlig pa elektricitets- og 
transportomradet, som forer til ¢get udledning af drivhusgasser og navnlig af 
kuldioxid. Denne situation g¢r det meget vanskeligt at fore en effektiv 
milj¢beskyttelsespo litik. 
I det indre marked for energi har eftersp¢rgslen desuden faet en ny plads og 
betydning. Der er opstaet nye sprendinger, som landene er n¢dt til at trreffe de 
fom¢dne forholdsregler mod. Faldende elpris~r blokerer for det arbejde, der g¢res fra 
politisk hold for at drempe den stigende eftersp¢rgsel, og g¢r det vanskeligere at 
bekrempe klimarendringeme. Konkurrencen pa det indre ~arked forer til rendrede 
konkurrencevilkar i de forskellige gren~ af energisektoren (kul, kemekraft, naturgas, 
olie og vedvarende energi). 
Medlemsstateme er blevet mere afltrengige af hinanden, bade i forbindelse med 
bekrempelsen af klimarendringeme og etableringen af det indre marked for energi. Det 
kan ikke undgas, at medlemsstatemes energipolitiske beslutninger far betydning for 
markederne i de andre medlemsstater. Energipolitikken har faet en ny EU-dimension, 
uden at det har udl¢st nye befojelser for EU. Det b¢r pa den baggrund unders¢ges, om 
der kan dannes et nyt grundlag for den europreiske energipolitik, som hidtil har 
indgaet i de politikker, der er fort i forbindelse med det indre marked, harmonisering, 
milj¢ og beskatning. , 
EU skal blive bedre til at kontrollere energisituationen. Deter en kendsgerning, at der 
pa trods af de kriser, der har prreget den europreiske ¢konomi i de seneste tredive ar, 
ikke har vreret nogen egentlig debat om, hvilke energiformer der skulle satses pa, og 
at der slet ikke har vreret fort en energipolitik, som kunne forbedre 
forsyningssikkerheden. Nu hvor de milj¢mressige problemer presser sig pa, og det 
indre marked for energi er en realitet, er vi n¢dt til at tage den debat. Med de tamh¢je 
oliepriser, vi har haft siden 1999, kan vi ikke udskyde det lrengere. 
Debatten skal tage udgangspunkt i, at energiforbruget i dag fordeler sig med 41 % pa 
olie, 22% pa naturgas, 16% pa fast brrendsel (stenkul, brunkul og t¢rv), 15% pa 
kemekraft og 6% pa vedvarende energikilder. Hvis der ikke gribes ind, vii de fossile 
brrendstoffer ogsa veje tungt pa energibalancen i hele perioden frem til 2030. Her vil 
3 
olien tegne sig for 38%, naturgas 29%, fast brrendsel 19%, kemekraft knap 6% og 
vedvarende energikilder 8%. 
Gr¢nbogen skitserer hovedlinjeme en langsigtet energistrategi, der bygger pa 
f¢1gende punkter: 
-EU skal trreffe en rrekke konkrete tiltag som et led i en eftersp~rgselspolitik, 
der kan danne modvregt til den tidligere udbudsorienterede politik. Set i 
forhold til behovet er det begrrenset, hvor meget der kan g¢res for at ¢ge udbuddet 
inden for EU. Det vii vrere lettere at pavirke eftersp¢rgslen. 
-Hvad angar eftersp0rgslen efterlyser gr¢nbogen en helt ny adfrerd hos forbrugeme 
og peger pa fordelen ved de skattemressige foranstaltninger, der kan anvendes 
til at dirigere eftersp¢rgslen i retning af energiformer, som er lettere at kontrollere 
og mere gavnlige for milj¢et. Der b¢r lregges skatter eller skattelignende afgifter 
pa energikilder, som skader milj¢et. I transport- og ejendomssektoren b¢r der 
fores en aktiv energisparepolitik og i h¢jere grad satses pa energikilder, som ikke 
forurener milj¢et. 
-Hvad angar udbuddet b¢r hovedvregten lregges pa at bekrempe den globale 
opvarmning. Udviklingen af nye og vedvarende energikilder (herunder 
biobrrendstoffer) er n¢glen til forandring. Malet b¢r vrere at fordoble de vedvarede 
energikilders andel af energibalancen fra 6% til 12% og at ¢ge deres andel af 
elproduktionen fra 14% til 22% i l¢bet af de kommende ti ar. Under de nuvrerende 
betingelser vii de kun udg¢re 7% af forbruget om ti ar. Der er brug for 
¢konomiske incitamenter (statstilskud, skattefradrag og ¢konomisk st¢tte) for at 
na et sa ambiti¢st mal. Det kunne f.eks. overvejes, om de rentable energiformer 
(olie, gas og kemekraft) kunne finansiere udviklingen af den vedvarende energi, 
som der til forskel fra de ¢vrige konventionelle energikilder ikke er ydet 
nrevnevrerdig st¢tte til. 
Der er ogsa brug for en nrermere unders¢gelse af kemekraftens rolle pa lidt lrengere 
sigt. De fleste medlemsstater har besluttet at afvikle kernekraften, og det er et af de 
emner, der med sikkerhed vii skulle dr¢ftes. Blandt de ¢vrige emner kan nrevnes 
bekrempelse af den globale opvarmning, forsyningssikkerhed og breredygtig 
udvikling. Uanset hvordan dr¢ftelserne falder ud, er det vigtigt, at der g¢res en aktiv 
indsats for at videref¢re forskningen i teknologier til affaldsforvaltning og for at 
ivrerksrette disse teknologier i praksis under optimale sikkerhedsmressige forhold. 
Den stigende import af kulbrinter (kul, olie og naturgas) har ¢get behovet for, at der 
fastlregges nye rammer for de strategiske lagre og nye importruter. 
Oplregget til en ny energistrategi vii fa endnu st¢rre effekt, hvis der sker nye 
teknologiske landvindinger. 
Kommissionen foreslar, at der i 1¢bet af 2001 srettes gang i en debat om en rrekke 
overordnede sp¢rgsmal, som kan belyse de energipolitiske valg, vi star over for. Det 
har ikke vreret hensigten at fremlregge en "n¢glefrerdig" strategi for 
forsyningssikkerheden, men at anspore til en grundig og inspirerende debat om de 
centrale sp¢rgsmal, der peges pa, vel vidende at der ogsa kan vrere andre emner, som 
fortjener at blive belyst. 
4 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
lNDLEDNING 
I 1. del Den generelle energisituation inden for EU 
I. MANGLENDE SELVFORSYNING PA ENERGIOMIUDET 
A. Det energikrrevende samfund 
1. Industrien er blevet mindre afhrengig af olien 
2. Husholdningerne og service-og transportsektoren er olieindustriens gidsler 
3. Diversificering pa energiomradet -elektricitet og varme 
B. Knappe ressourcer inden for EU 
1. Usikkerhed om olie-og naturgasproduktionen 
2. Nedgang i minedriften 
3. Rige muligheder inden for den vedvarende energi 
C. EU mangler indflydelse pa energiforsyningen 
1. EU's afhrengighed af energiimporten 
2. Samhandelen med energiprodukter -EU er bundet af sin geografiske placering 
3. EU som akt0r pa verdensmarkedet 
II. BEGRIENSEDE MULIGHEDER PA ENERGIOMIUDET 
A. Kernekraft og faste brrendsler -de u0nskede 
1. Kernekraft -en energikilde, der srettes sp0rgsmalstegn ved 
5 
2. Kulindustriens glorvrerdige fortid 
B. Olien er stadig populrer 
1. Afhrengighed af o lie 
2. Oliens geopolitiske kontekst 
3. Olieprisemes betydning 
C. Fremgang for naturgas og vedvarende energi 
1. Naturgas: mod ny afhrengighed 
2. Politisk satsning pa nye og vedvarende energikilder 
6 
j 2. del Nye referencerammer for energiomradet 
I. UDFORDRINGERNE VED KLIMA/ENDRINGERNE 
A. Nye sp~rgsmal 
1. Bekrempelsen af klimarendringeme skal srettes i hovedsredet 
2. Vanskeligt at overholde de intemationale forpligtelser 
B. Utilstrrekkelige tiltag 
1. Manglende samordning af af gifteme 
2. Mere faste retningslinjer for statsst~tte 
3. Manglende styring af eftersp~rgslen 
II. DEN STIGENDE INTEGRERING AF ENERGIMARKEDERNE 
A. Det indre marked for naturgas og elektricitet 
1. Markedets dynamik 
2. Problemer, der skal l~ses 
B. Det indre marked for olieprodukter 
1. Markedsstrukturen 
2. Konkurrencepolitikken 
3. del: Opl~g til en fremtidig energistrategi 
I. SV AGHEDERNE I DEN NUV .tERENDE ENERGIFORSYNING 
A. Trusler mod forsyningssikkerheden 
1. Fysiske risici 
2. 0konomiske risici 
7 
3. Sociale risici 
4. Milj0mressige risici 
B. Fremtidsscenarierne afspejler usikkerheden 
I. Prresentation 
2. F0Igeme af det ajourforte referencescenario 
II. FREMTIDIGE INDSATSOMAADER. 
A. Begrrensning af den stigende eftersp~rgsel 
I. Horisontale po litikker 
2. Sektorpolitikker 
B. Styring af udbuddet 
1. Udbuddet inden for EU 
2. Stimulering af konkurrencen 
3. Sikring af de eksteme forsyninger 
DEBATOPUEG 
BILAG 
-Teknisk dokument 
-Energibeskatning (analyse) 
-Kulindustriens rolle efter EKSF-traktatens udl0b 
8 
LISTE OVER TABELLER OG FIGURER 
Europe-30: Endeligt energiforbrug (i mio. tore) 
Elproduktion fordelt pa energikilder og med]emsstater 
Europe-30: Energiproduktion fordelt pa energiprodukter -referencescenario (i mio. tore) 
Produktionsomkostninger for olie pa verdensplan 
Forventet produktion i N ords¢en 
EU's import af uran fordelt pa oprindelseslande 
Europe-30: Energiba]ance -referencescenario (i mio. tore) 
Europe-30: Importbehov fordelt pa energiprodukter 
Intemt bruttoforbrug (i % ) -1998 -Europe-15 
lntemt bruttoforbrug (i % ) -1998 -Europe-30 
Europe-30: Kemeenergi (i mio. tore) 
Europe-30: Fast brrendsel (i mio. tore) 
Europe-15 -Import af dampkul fra tredjelande -1999 
Produktions- og 1¢nomkostninger i kulindustrien 
Europe-30: Olie -referencescenario (i mio. tore) 
Europe-15: 1999-import afrao1ie fordelt pa oprinde]seslande 
Raolie -OPEC's priskurv -1970-2000 (jan.-okt.) 
Europe-30: Naturgas -referencescenario (i mio. tore) 
Europe-15: Import af naturgas fra tredjelande -1999 
Europe-30: Vedvarende energikilder (i mio. tore) 
Europe-30: CO2-ud]edninger i energisektoren ( 1990= 100) 
lndtregter af energi-og transportafgifter i procent af de samlede skatteindtregter og 
socialsikringsbidrag ( 1997) 
Punktafgifter pa blyfri benzin 
Medlemsstatemes momssatser -2000 (udvalgte varer og tjenester, i % ) 
9 
Medlemsstatemes punktafgiftssatser (primo 2000) 
Forbrug af olie og gas i forhold til det samlede energiforbrug i 1998, 2010, 2020 og 2030 
Forventet stigning i CO2-udslippet i 2010, 2020 og 2030 set i forho]d ti] 1990 (referencearet i 
Kyoto-protokollen) 
lmportbehovet i EU og Europe-30 i 1998, 2010, 2020 og 2030 
10 
INDLEDNING 
Denne gr0nbog er affodt af visheden om, at EU bliver stadig mere afhrengig af den 
importerede energi. 
Malet er at skabe en debat om forsyningssikkerheden pa energiomradet. Den seneste 
udvikling, hvor raolieprisen pa det internationale marked er tredoblet, viser, at emnet stadig er 
aktuelt, og at energien spiller en afg0rende rolle for den europreiske 0konomi. Formalet med 
at styrke forsyningssikkerheden er ikke at 0ge EU's selvforsyning pa energiomradet eller at 
nedbringe afhrengigheden mest muligt, men at mindske de risici, der er forbundet hermed. 
Afhrengigheden af den importerede energi er i sig selv et vanskeligt problem. Traktaten om 
Den Europreiske Union (artikel 100) omhandler imidlertid ogsa forsyningssikkerheden, og det 
skal derfor overvejes, hvordan der opnas en st0rre spredning pa de forskellige 
forsyningskilder (savel produktmressigt som geografisk). 
Der hersker ingen tvivl om, at EU er meget athrengig af sine forsyninger udefra. Hvor 50% 
af energibehovet pa nuvrerende tidspunkt drekkes af den importerede energi, vii der i 2030 
vrere tale om nresten 70%, hvis udviklingen fortsretter urendret, og deter navnlig importen af 
olie og gas, der vii stige. Energiimporten udgjorde i 1999 240 mia. EUR, dvs. 6% af den 
samlede import og 1,2% af BNP. Hensigten med at styrke forsyningssikkerheden er at h0jne 
borgernes velfrerd og skabe en velfungerende 0konomi ved at sikre, at markedet til stadighed 
forsynes med de forn0dne energiprodukter, og at produkterne udbydes til en pris, der g0r det 
muligt for alle forbrugere (enkeltpersoner savel som erhvervsvirksomheder) at anskaffe dem, 
samtidig med at der tages hensyn til kravet i Amsterdam-traktaten om at fremme en 
breredygtig udvikling. 
Sp0rgsmalet er sa, hvilken vregt EU skal lregge pa forsyningssikkerheden. Sp0rgsmalet er 
ikke blevet mindre presserende, efter at EU har abnet d0ren for nye medlemslande og derfor 
er n0dt til at tage forholdet til sine partnere (leverand0rer og transitlande) op til fornyet 
overvejelse. 
-Er det hensigtsmressigt, at over 40% af den olie, der importeres, stammer fra OPEC­
landene? 
-Kan vi acceptere, at vilkarlige forh0jelser af olie-og gaspriserne skaber 0konomisk kaos 
bade i EU og i de udviklingslande, der .ikke selv producerer disse produkter? 
-Er det acceptabelt, at de net, der benyttes til transport af olie og gas, i sig selv er en kilde 
til ustabile forsyningsforhold? 
I l0bet af de kommende ti ar skal der som et led i de nye rammer for energimarkedet 
(liberalisering af sektoren og 0get fokus pa milj0problemerne) foretages en rrekke 
investeringer i energisektoren for dels at erstatte utidssvarende infrastrukturer, dels at opfylde 
det stigende energibehov. Deter en enestaende chance for at ivrerksrette en sammenhrengende 
energipolitik pa EU-plan. 
Set i dette perspektiv mangler EU de fomfdne muligheder og redskaber. Gr0nbogen 
fokuserer pa disse problemer og peger pa de redskaber, der eventuelt kunne tages i brug. 
0nsket om stabile energiforsyninger var som bekendt et vigtigt led i de forste bestrrebelser pa 
at styrke det europreiske samarbejde. To af de tre traktater, der danner grundlag for De 
Europreiske Frellesskaber, nemlig EKSF-traktaten og Euratom-traktaten, handler om energi. 
Hensigten med de to traktater var navnlig at sikre Frellesskabet regelmressige forsyninger af 
11 
kul og nukleart brrendsel til rimelige priser. Til gengreld mente medlemsstateme ikke, at 
traktaten om oprettelse af Det Europreiske 0konomiske Frellesskab skulle danne grundlag for· 
en frelles energipolitik. Under forhandlingeme i forbindelse med Maastricht- og Amsterdam-: 
traktaterne blev det uden held fors¢gt at fa energiomradet med. Resultatet blev, at 
energisektoren kun nrevnes i prreamblen til Amsterdam-traktaten. 
Arsagen er, at der aldrig har vreret nogen egentlig debat pa EU-plan om hovedlinjeme i en 
frelles energipolitik. I forbindelse med de vanskeligheder, der har vist sig, siden Rom­
traktaten blev indgaet, og navnlig efter den forste oliekrise, har det derfor vreret n¢dvendigt at 
handtere energiproblematikken enten i lyset af det indre marked eller ud fra aktiviteteme pa 
harmoniserings-, milj¢ eller afgiftsomradet. 
Kravet om forsyningssikkerhed er imidlertid nrevnt i Rom-traktaten, hvoraf det fremgar, at 
Frellesskabet kan trreffe foranstaltninger for at afhjrelpe forsyningsmressige vanskeligheder 
(tidl. artikel 103). Direktivet om olielagrene byggede netop pa denne artikel. Efter Maastricht­
traktatens vedtagelse 1 skal disse ~oranstaltninger imidlertid vedtages enstemmigt, hvor det 
tidligere var tilstrrekkeligt, at der var kvalificeret flertal for det (artikel 100 i EU-traktaten). 
Medlemsstaterne er blevet mere afbrengige af hinanden, bade i forbindelse med 
bekrempelsen af klimarendringeme og etableringen af det indre marked for energi. Det kan 
ikke undgas, at medlemsstatemes energipolitiske beslutninger far ·betydning for markedeme i 
de andre medlemsstater. Energipolitikken har fa.et en ny EU-dimension. Derfor er det ogsa 
tvivlsomt, om det giver nogen mening at trreffe nationale energipolitiske beslutninger, som 
ikke samordnes landene imellem. Europa-Kommissionens formand, Romano Prodi, erklrerede 
i en tale, som han holdt i Europa-Parlamentet den 3. oktober 2000, at "man kan ikke bade 
klage over, at der ikke g¢res en samlet og effektiv indsats inden for EU, og samtidig henvise 
til, at Frellesskabet ikke har tilstrrekkelige muligheder for at gribe ind. Det viser den seneste 
krise pa oliemarkedet med al ¢nskelig tydelighed". 
Hensigten med analysen i denne gr¢nbog er at vise ud fra sa objektive kriterier som muligt, at 
EU's muligheder for at indvirke pa energiudbuddet er begrrensede. Det skal ogsa godtg¢res 
sa neutralt som muligt, at den · store indsats, der skal g¢res for at fremme brugen af de 
vedvarende energikilder, kun vil fa begrrenset effekt, hvis efterspf.?)rgslen fortsretter med at 
stige. De konventionelle energikilder vii vrere dominerende langt ud i fremtiden. 
Hovedvregten b0r lregges pa en styring af efterspfrgslen pa energiomradet med afsret i 
forpligtelserne fra Kyoto-konferencen og kravet om forsyningssikkerhed. 
Hvilke konkrete foranstaltninger kan vi trreffe, udover opremsning af principper? Det er det 
emne, grf.?)nbogen skal skabe debat om. Debatten skal navnlig tage udgangspunkt i de tolv 
sp¢rgsmal, der stilles sidst i teksten, og som for en god ordens skyld opsummeres i det 
folgende. 
Der kan ud fra analysen i denne gr¢nbog drages folgende tre konklusioner: 
EU bliver stadig mere afhrengig af de eksteme energikilder. Det forhold 
rendres ikke ved, at der kommer flere lande med i EU. De seneste prognoser 
tyder pa, at 70% af EU's energiforbrug i 2030 vii skulle drekkes af importeret 
energi. 
Den nye artikel lmever enstemmighed for at "vedtage foranstaltninger, der er afpasset efter den 
0konomiske situation, navnlig hvis der opstar alvorlige forsyningsvanskeligheder med hensyn til visse 
produkter". 
12 
EU's muligheder for at indvirke pa udbudsvilkarene pa energiomradet er 
begrrensede. EU er n0dt til primrert at fokusere pa eftersp{Z)rgslen, navnlig ved 
at gennemf0re energibesparelser inden for ejendoms- og transportsektoren. 
Hvis der ikke tages drastiske midler i brug, vii EU hverken kunne handtere de 
udfordringer, der er forbundet med klimarendringeme pa lrengere sigt, eller 
overholde de forpligtelser, EU blev pa.tog sig i Kyoto. 
Pa baggrund heraf foreslar Kommissionen, at debatten om den fremtidige strategi 
koncentreres om folgende overordnede sp0rgsmal: 
1. Kan EU acceptere en stigende afurengighed af eksteme energikilder, uden at det 
gar ud over forsyningssikkerheden og den europreiske konkurrenceevne? Hvis der 
vedtages en politik med henblik pa at regulere importen, hvilke energikilder skal 
den sa omfatte? Skal der i den forbindelse anlregges en 0konomisk tilgang med 
udgangspunkt i energiomkostningeme eller en geopolitisk tilgang med 
udgangspunkt i risikoen for manglende forsyninger? 
2. Krrever det stadig mere integrerede indre marked inden for EU, hvor de 
beslutninger, medlemsstateme trreffer, ogsa f°ar betydning for de 0vrige 
medlemsstater, at der fastlregges en sammenhrengende og koordineret politik pa 
EU-plan? Hvilke elementer skal der i givet fald indga i en sadan politik, og 
hvilken rolle skal konkurrencereglerne spille? 
3. Er afgifterne og statsst0tten pa energiomradet med til at forringe EU's 
konkurrenceevne? Nar det ikke lykkedes at harmonisere de indirekte skatter, ville 
det sa ikke vrere mere hensigtsmressigt at fokusere pa en samordning af 
energiafgifterne, navnlig af hensyn tilde energi-og milj¢mressige malsretninger? 
4. Hvis der skal indgas forsynings- og investeringsaftaler som et led i en 1¢bende 
dialog med producentlandene, hvad skal disse aftaler sa indeholde? Hvordan kan 
der i betragtning af den store betydning, der b¢r lregges pa et partnerskab med 
Rusland, sikres den fom0dne kvantitative og pris-og investeringsmressige 
stabilitet? 
5. Skal de reservelagre, der allerede findes pa olieomradet for¢ges, og skal der 
etableres lignende lagre for andre energiformer, f.eks. gas eller kul? Kunne 
lagrene eventuelt forvaltes pa EU-plan, og hvad skulle formalet i sa fald vrere, og 
hvordan skulle det forega? Skal der gives adgang til dyrere ressourcer, hvis der er 
fare for, at der opstar fysisk knaphed pa energiprodukter? 
6. Hvordan kan der etableres et st¢rre og mere velfungerende energitransportnet i EU 
og i de tilst¢dende lande, som bade sikrer, at det indre marked fungerer 
tilfredsstillende, og at der tilvejebringes de fom0dne forsyninger? 
7. Udviklingen af visse former for vedvarende energi krrever en betydelig indsats i 
form af forskning og teknologisk udvikling, investeringsst¢tte og driftstilskud. Vil 
det ikke vrere rimeligt, at de sektorer, der tidligere har faet massiv st¢tte, og som i 
dag er meget rentable (gas, olie og kemekraft), bidrager til finansieringen af denne 
st¢tte? 
8. Hvad kan der g0res inden for EU for at l0se affaldsproblemerne, ¢ge sikkerheden 
pa kemekraftomradet og fremskynde forskningen i fremtidens reaktorer, herunder 
13 
fusionsreaktoren, i betragtning af at kemeenergien er blandt de emner, der indgar i . 
debatten i forbindelse med bekrempelse af klimarendringer og skabelse af st0rre 
uafhrengighed pa energiomradet? 
9. Hvilke politiske tiltag kan der trreffes, for at EU kan opfylde sine forpligtelser i 
henhold til Kyoto-protokollen? Hvilke foranstaltninger kan der ivrerksrettes for at 
spare mest muligt pa energien med henblik pa at mindske afhrengigheden af den 
eksteme energi og nedsrette C02-udslippet? 
10. Hvis der skal ivrerksrettes et ambiti0st program, hvor ma.let er, at biobrrendstoffer 
og andre former for erstatningsbrrendsel, heriblandt brint, skal udg0re 20% af det 
samlede brrendstofforbrug i 2020, skal det sa ske i nationalt regi, eller krrever det 
en samordning af afgifteme, distributionsvilkarene og perspektiveme for 
landbrugsproduktionen? 
11. Skal der ogsa fremover tilskyndes til energibesparelser I bygninger ( 40% af 
energiforbruget), bl.a. gennem skattemressige begunstigelser, i forbindelse med 
opforelse og renovering af offentlige ejendomme og private boliger, eller b(Z)r der 
vedtages en lovgivning pa omradet, ligesom deter sket for store fyringsanlreg? 
12. Hvis der skal foretages energibesparelser i transportsektoren (32% af 
energiforbruget), krrever det, at der rettes op pa den ubalance, der giver sig udslag 
i, at en stigende mrengde gods transporteres ad landevejen i stedet for med tog. 
B0r denne ubalance anses for at vrere uundgaelig, eller skal der trreffes 
foranstaltninger til at rendre situationen, uanset hvor upopulrert det matte vrere, 
bl.a. for at mindske trafikken i byeme? Hvordan kan liberaliseringen forenes med 
de infrastrukturinvesteringer, der er n0dvendige for at undga flaskehalse, og med 
en kombinering af forskellige transportforiner? 
13. Hvordan kan der udvikles mere ensartede visioner, og hvordan kan de offentlige 
myndigheder og operat0reme anspores til at trenke og handle mere langsigtet med 
henblik pa at udvikle et breredygtigt forsyningssystem pa energiomradet? Hvordan 
banes vejen for fremtidens energipolitik? 
I 1.DEL DEN GENERELLE ENERGISITUATION INDEN FOR EU 
EU's energipolitiske muligheder begrrenses af, at EU ikke er tilstrrekkelig selvforsynende med 
energi, og af de nuvrerende teknologiske rammer. 
I. MANGLENDE SELVFORSYNING PA ENERGIOMRADET 
Siden den forste oliekrise harden 0konomiske vrekst inden for EU vreret st0rre end stigningen 
i energiforbruget. Alligevel er EU's egne energikilder ikke tilstrrekkelige til at drekke det 
stigende behov. EU bruger, ogsa nar ans0gerlandene regnes med, langt mere energi, end der 
produceres2. 
Denne gr0nbog omhandler EUs energimressige perspektiver for de nreste 20-30 ar. Det anslas, at EU 
inden for <let tidsrum vil komme til at besta af ca. tredive medlemslande. 
14 
A. Det energikrrevende samfund 
1. Eftersp0rgslen efter energi er siden 1986 steget med 1-2% pa arsbasis inden for EU. 
Overgangen fra industrisamfund til servicesamfund har betydet, at husholdningernes og 
servicesektorens 0gede forbrug af elektricitet, transport og varme i vid udstrrekning har 
opvejet det stabile forbrug inden for industrien. 
Ans0gerlandene adskiller sig ikke fra de lande, der allerede er med i EU, hvad angar den 
langsigtede udvikling i forbruget, selv om de pa nuvrerende tidspunkt halter noget bagefter 
med hensyn til energibesparelser. Nar krisen er overstaet, ser det ud til, at presset pa 
eftersp0rgslen efter energi vii stige, hvilket navnlig skyldes den ~konomiske vrekst, der i 
arene op til 2010 vii blive vresentligt h0jere end i medlemsstateme (3-6% pr. ar mod 2-4 % pr. 
ar inden for EU). Landene vii kunne udnytte overgangsperioden til at modemisere deres 
energisystemer. 
Europa-3a3: Endeligt energiforbrug (i mio. toce4) 
domestique, tertiaire = bolig, service; industrie = industri; 
1750 
Industrien er blevet mere uafurengig af olien Domestique, 
tertiaire 
lndustrie 
Transport 
Den europreiske industri har sparet pa energien ved at investere i modemiseringer. Malet har 
vreret at opna st0rre uafurengighed af olien (olien tegner sig for 16% af industriens samlede 
energiforbrug) og i h0jere frad benytte andre former for energi, sasom naturgas og 
elektricitet. Energiintensiteten inden for industrien faldt med 23% i tidsrummet mellem 1985 
og 1998. 
Nar forbruget kunne holdes pa samme niveau i perioden mellem 1985 og 19986, skyldtes det 
navnlig, at industrien i stigende grad indforte kombineret el-og varmeproduktion og mere 
effektive teknologier, men ogsa at EU-landene gik over til at blive · servicesamfund. I de 
central-og 0steuropreiske ans0gerlande ventes industriens energibehov, nar den alvorlige 
~konomisk krise er klinget af, at stige med 2% pr. ar indtil 2020. 
2. Husholdningerne og service-og transportsektoren er olieindustriens gidsler 
a) Mere effektive teknologier til brng for husholdningeme og servicesektoren 
3 
4 
5 
6 Tallene i denne grf3nbog stammer fra prognoseme i 3. del, afsnit I B. 
tore: tons olierekvivalenter. 
Energiintensiteten er en indikator for energiforbruget set i forhold til BNP. 
Hhv. 264 og 262 mio. tons olierekvivalenter (tore). 
15 
De private husholdninger og servicesektoren udg0r tilsammen den sektor, der har det st!Z)rste 
endelige forbrug af energi udtrykt i faktiske tal. Sektoren har indtil nu vreret kendetegnet ved · 
en moderat vrekst 7, hvor den faldende energiintensitet til dels er blevet modsvaret af en fortsat 
forbedring af velfrerden. Denne tendens har navnlig givet sig udslag i et h0jere elforbrug pr. 
indbygger. I ans0gerlandene er forbruget pr. indbygger lavere, selv om der endnu ikke er 
ivrerksat vresentlige energibesparende foranstaltninger. Det skyldes det lave 
investeringsniveau og den beskedne 0konomiske udvikling i disse lande. 
Ud af husholdningernes samlede behov drekkes 63% af olie og naturgas, hvis der ses bort fra 
den private transport. Husholdningeme tegner sig for det st!Z)rste forbrug af naturgas ( 1/3 af 
forbruget af naturgas svarende til 40% af deres samlede behov) og knap 18% af forbruget af 
olie (svarende til 1/4 af behovet). 
b) Transportsektoren 
Transportsektoren er uden sammenligning det omrade, hvor det er vanskeligst at bed0mme 
det fremtidige energibehov. Transportmarkedet er meget bundet til olien (98% af 
transportmarkedet athrenger af olien, hvilket svarer til 67% af den endelige eftersp0rgsel efter 
olie ), og sektoren kan notere en stigende eftersp0rgsel efter energi. I perioden mellem 1985 og 
1998 steg eftersp0rgslen fra 203 til 298 mio. tore, samtidig med at antallet af privatbiler og 
erhvervsk0ret0jer steg fra 132 til 189 mio., og der skete en eksplosiv udvikling i flytrafikken. 
Transportsektorens energiintensitet3 steg med 10% i tidsrummet mellem 1985 og 19988. Der 
ventes en arlig vrekst pa 2% i de nreste ti ar inden for sektoren. Passagertransporten inden for 
EU ventes at stige med 19% i arene op til 2010. Stigningen kommer primrert til at ligge inden 
for biltrafik (+16%) og flytrafik (+90%). Godstransporten vii stige med ca. 38% (50% for 
vejtransport og 34% for skibsfart). Bilindustrien har ivrerksat en rrekke initiativer for at 
mindske C02-udledningeme fra privatbiler i overensstemmelse med den aftale, der er indgaet 
med Kommissionen, hvilket vii vrere med til at nedtone disse tendenser. Disse fremskridt er 
imidlertid ikke tilstrrekkelige til hverken at mindske eller stabilisere· transportsektorens 
eftersp0rgsel efter energi. 
I ans0gerlandene bliver vreksten endnu st!Z)rre. Nar de nye landeer kommet med i EU, skal der 
transporteres mere end 170 mio. indbyggere yderligere pa et omrade, der bliver 1,86 mio. km2 
st0rre. De nye medlemsstater er mere 0konomisk tilbagestaende end de nuvrerende EU-lande, 
hvilket betyder, at der ma forventes en voldsom udvikling. Ifolge de nuvrerende prognoser vii 
ans0gerlandene kunne se frem til en arlig 0konomisk vrekst pa mellem 5 og 6% i I0bet af de 
kommende ti ar, hvilket er dobbelt sa meget som i de nuvrerende femten EU-lande. Samtidig 
ventes det, at stigningen i eftersp0rgslen pa transportomradet vii vrere st!Z)rre end den 
0konomiske vrekst. 
Den stigende eftersp0rgsel vii sammen med de mangelfulde infrastrukturer og 
transportsystemer, navnlig hvad angar den intemationale trafik og fordelingen af 
transportstr!Z)mmene pa de forskellige transportmidler, fore til flere flaskehalse (overbelastning 
af byerne, vejnettet og lufthavnene) og fa en negativ indvirkning pa milj0et og de europreiske 
borgeres livskvalitet. De eksteme omkostninger i forbindelse med forureningen fra de 
forskellige transportmidler vii formentlig svare til nresten 2% af BNP. 
Fra 355 til 384 mio. tons olierekvivalenter i perioden mellem 1980 og 1998. 
En af hovedarsageme er, at den erhvervsmressige landevejstrafik imellem EU-landene er steget, navnlig 
inden for de seneste ar. Det grelder bade for trafikken mellem Spanien og Portugal og den ~wrige del af 
EU og for trafikken mellem EU og Central-og 0steuropa. 
16 
3. Diversificering pa energiomradet -elektricitet og varme 
a) Elektricitet 
600 
550 Elproduktion 
fordelt pa energikilder og medlemsstater 
nucleaire = kernekraft; produits petroliers = olieprodukter; 
combustibles solide = faste brrendsler; renouvables = vedvarende energikilder; 
gaz nature/ = naturgas; autres = f/)vrige 
S O O · tJ:G:'GJ;ii:j~ifh'.i?', t 450 
400 
.c 350 ~~ 
~ 300 
E--250 
200 
150 
100 
so 
0 
B DK DE EL E F I Ll'X SL A P FIS SW l'K 
• Nucleaire •Combustibles solid es Gaz naturel 
l'IIJProduits etroliers •Renouvables •Autres 
Eftersp0rgslen 
efter elektricitet er i de seneste ar steget hurtigere end eftersp0rgslen efter andre former for 
energi. Eftersp0rgslen ventes at stige i takt med BNP i tidsrummet op til 2020. I 
ans0gerlandene vii stigningen efter al sandsynlighed blive endnu st0rre. Pa 
elektricitetsomradet ventes en arlig stigning pa 3%9 indtil 2020. 
Det anslas, at elvrerkskapaciteten i EU nar 800-900 GWe10 inden udgangen af 2020 mod nu 
600 GWe. Ud over at der skal opfores nye elvrerker med en kapacitet pa ca. 300 GWe i I0bet 
af de kommende tyve ar til erstatning for udtjente elvrerker, skal kapaciteten ogsa 0ges med 
200-300 GWe for at opfylde det stigende elforbrug. Kapacitetsfor0gelsen vii naturligvis 
kunne begrrenses, hvis der fores en politik, som g0r det muligt at kontrollere eftersp0rgslen. 
Medmindre der sker et vigtigt teknologisk gennembrud forinden, vii det stigende behov skulle 
drekkes af de energiprodukter, der findes pa markedet i dag, dvs. naturgas, kul, olie, 
kemekraft og vedvarende energi. Den nuvrerende elproduktion sker ved hjrelp af kernekraft 
(35%), fast brrendsel (27%), naturgas (16%), vandkraft og andre former for energi (15%) samt 
olie (8% ). Den nye kapacitet vii blive karakteriseret ved, at gaskraftvrerkerne komme til at 
spille en st0rre rolle, hvorimod der bliver frerre kraftvrerker, som fyres med olieprodukter og 
fast brrendsel. 
Pa nuvrerende tidspunkt ser det ikke ud til, at der vii blive satset yderligere pa kemekraften. 
Udviklingen pa dette omrade vii pa lrengere sigt athrenge af, hvilken politik der anlregges til 
9 
10 European Energy outlook to 2020 -tallene omfatter syv centraleuropreiske lande. dog ikke Bulgarien. 
Den Slovakiske Republik og Rumrenien. 
GWe: Giga Watt effekt. 
17 
bekrempelse af den globale opvarmning, om kemekraften er konkurrencedygtig i forhold til 
andre energiformer, om befolkningen kan acceptere · denne form for energi, og om der findes · 
en l0sning pa ·affaldsproblemet. Det anslas, at kemekraften under de nuvrerende politiske 
omstrendigheder (hvor en rrekke medlemsstater har besluttet at lukke deres vrerker) kommer 
til at ligge pa det nuvrerende niveau helt frem til 2020. Pa lidt lrengere sigt kan nedlukningen 
af en rrekke kemekraftvrerker, medmindre der investeres yderligere i sektoren, betyde, at 
varmekraftvrerkeme skal udnyttes mere effektivt. Prognoseme vii imidlertid ikke holde stik, 
hvis det besluttes at satse yderligere pa den vedvarende energi og tages skridt til at begrrense 
eftersp0rgslen. 
Ans0gerlandene bliver n0dt til at erstatte eller modemisere en vresentlig del af sin 
elproduktion, fordi mange af elvrerkeme er forreldede, men det er vanskeligt at bed0mme, 
hvor stor en indsats der skal til. 
-Der er som udgangspunkt brug for en generel modemisering af de varmekraftvrerker, som 
for 0jeblikket ikke udnyttes fuldt ud, og en del af de kraftvrerker, der fyres med fast 
brrendsel, vii formentlig blive erstattet med gasfyrede vrerker. Hvis gaspriserne pa det 
internationale marked imidlertid bliver ved med at stige, kan det bremse for yderligere 
investeringer og betyde, at de pagreldende lande i stedet vrelger at beholde en stor del af 
de kraftvrerker, hvor der anvendes fast brrendsel, foruden kemekraftvrerkeme. Ifolge 
referencescenariet 11 vil stigende naturgaspriser resultere i, at stigningen i gasforbruget 
reduceres med 24%. 
-Udviklingen pa kemekraftomradet atbrenger af, hvor meget de pagreldende lande vrelger 
at satse pa sikkerhed. Kemekraften tegner sig rent faktisk for en stadig mindre del af den 
samlede energiproduktion, og det forventes, at den fra de nuvrerende 15% vii falde til 
8,1 % i arene op til 202012• ' 
b) Vanne 
V armemarkedet tegner sig for op mod en tredjedel af energiforbruget og er dermed det 
marked, der har det st0rste endelige forbrug af energi. Sektoren omf atter dels opvarmning af 
boliger (og af varmt vand), dels produktion af damp til industrielle formal. Energibalancen for 
varmeproduktion adskiller sig vresentligt fra balancen for elproduktion. 
I modsretning til elmarkedet er varmemarkedet langt mere decentralt. Det omfatter 
individuelle opvarmningssystemer i huse, kraftvarmeproduktion 13 og produktion pa 
varmevrerker, der er forbundet med fjemvarmenet, hvilket er mere udbredt i ans0gerlandene 
end i EU. 
B. Knappe ressourcer inden for EU 
Selv om de udnyttes langt mere effektivt end tidligere, rader EU kun over meget beskedne 
reserver af konventionel energi, og det er dyrt at udvinde dem. Der kan i fremtiden ventes en 
drastisk nedgang i EU's egne fossile energiressourcer. 
Europa-30: Energiproduktionfordelt pa energiprodukter (i niio. tore) 
11 
12 
13 renawables = vedvarende energikilder; nuclear= kernekraft; natural gas= naturgas; oil= olie 
Jf. 3. del, afsnit J.B. 
I dette tal tages der h0jde for bade den stigende eftersp0rgsel og de planlagte nedlukninger og 
modemiseringer af kemekraftanlreg. 
Kombineret produktion af elektricitet og varme. 
18 
1000 
750 
500 
250 
0 
1990 solid fuels = faste br~ndsler; 
2000 2010 2020 
1. Usikkerhed om olie-og naturgasproduktionen Renew ables 
Nuclear 
Natural gas 
0 ii 
Solid fuels 
2030 
a) Oliereserverne er meget ulige fordelt pa verdensplan. Inde_n for EU er der meget fa reserver, 
og endnu vrerre star det til i ans~gerlandene. Det anslas, at de reserver, der med sikkerhed 
findes inden for EU, vil kunne drekke otte ars forbrug pa det aktuelle niveau (forudsat at 
forbruget og de teknologiske muligheder ikke rendres i mellemtiden). Felteme i Nords~en 
(navnlig i den britiske del) producerede i 1997 158,3 mio. tore, hvilket kun svarer til knap 
4,4% af den samlede produktion pa verdensplan. Omkostningerne ved at udvinde den 
europreiske olie ligger p.t. pa mellem 7 og 11 $ pr. t~nde mod 1-3 $ i Mellem~sten. 
I 8 Produktionsonikostninger for olie pa verdensplan 
Omkostninger ($ I t¢nde) 
produktion (mio I t¢nder/dag) 
~6~-------..;....~------..;.......--~~ 0 
20 30 40 50 60 70 
Production (mlo de barlle/Jour) 80 90 
b) Naturgasreserverne er mere jrevnt fordelt pa verdensplan, men alligevel udg~r EU's reserver 
mindre end 2% af samtlige reserver i hele verden, svarende til 20 ars forbrug pa det aktuelle 
niveau. Der blev i 1997 udvundet 223,2 mio. tore inden for EU (12% af produktionen pa 
19 
verdensplan). De st0rste reserver findes i Nederlandene (56%) og i Det Forenede Kongerige 
(24%). 
c) Hvor henge det varer, for EU's samlede ressourcer slipper op, afhrenger af omfanget af de 
reserver, der er pavist, men ogsa af olie-og naturgasprisen pa det intemationale marked og 
den teknologiske udvikling. Jo mere priseme stiger, jo flere olieselskaber vii der vrere, ~om 
s0ger efter og udvinder olie og gas. Med de nuvrerende verdensmarkedspriser pa naturgas og 
olie ( ca. 30 $ i 2000) vii der blive satset betydeligt mere pa udvindingen. Selv om det er 
vanskeligt at spa om de intemationale konjunkturer 25 ar ud i fremtiden, er det en 
kendsgeming, at gas-og olieforekomsteme i Nords0en med den fart, produktionen har nu, til 
den tid vii vrere brugt op. Udvidelsen af EU vii ikke fore til h0jere intern produktion14• 
0gede investeringer vii muligvis kunne rendre pa de nedslaende fremtidsudsigter. Som det ses 
af figuren nedenfor, slar prognoseme ofte fejl, bl.a. som folge af den teknologiske udvikling. 
Nye udvindingsteknikker giver hab om, at 60% af forekomsteme med tiden vii kunne 
udnyttes mod nu 20-40%. 
Forventet produktion i Nords¢en 
NWECS Prognose for olieproduktion -tre scenarier -sammenligning 
North Sea Production Forecast = Prognose for Nords¢ens produktion i 1983 
Low = Lav; Probable = Sandsynlig High = H¢j 
K bbl/day = 1000 t¢nder/dag 
NW ECS O ii Production Forecast 
Three Scenarios -Comparison 
c:::J N o rt h S e a Pro d u c t io n F o re c a s t in 1 9 8 3 llllDIJ L o w Cl Pro b a b le IJlJ H ig h 
1 0 0 0 0 
8 0 0 0 
6 0 0 0 
4000 
2 0 0 0 
0 
1965 1975 1985 1995 2005 2015 2025 2035 2045 
2. Nedgang i minedriften 
a) Fast brtendsel 
Udtrykt i faktiske tal findes der betydelige reserver af fast brrendsel pa verdensplan. 
Reserveme er 4-5 gange st0rre end oliereserverne og svarer til 200 ars forbrug. De europreiske 
reserver af konventionel energi bestar for 80%'s vedkommende af fast brrendsel (stenkul, 
14 I 1999 radede Norge over paviste naturgasreserver svarende til 1, 77 rnia. m3, hvilket med den 
nuvrerende udnyttelse vil kunne drekke 23 ars forbrug. De paviste oliereserver anslas til 11 mio. t~nder 
og rrekker til 10 ars forbrug. Derudover findes der betydelige reserver i Barentshavet, som ogsa vii 
kunne udnyttes. 
20 
brunkul, t0rv og olieskifer). Det er et optimistisk sk0n, som ogsa krrever, at der tages h0jde 
for forskelle i kvaliteten af den faste brrendsel og produktionsomkostningeme. 
EU's arlige produktion af t0rv ligger pa 1,2 mio. tore, brunkul 50 mio. tore og stenkul 60 mio. 
tore (svarende til 5% af den globale produktion). Nar de nye medlemsstater kommer med i 
EU, vii det mere end fordoble kulproduktionen. Det kan godt svare sig at udvinde brunkul og 
t0rv, men de stenkul, der udvindes pa det europreiske kontinent, kan slet ikke konkurrere med 
de importerede kul. 
Vanskelige geologiske forhold betyder sammen med de sociale sikringsordninger inden for 
EU, at de gennemsnitlige produktionsomkostninger for kullene bliver 3-4 gange h0jere end 
prisen pa det intemationale marked (150$ pr. tkre mod 40$ pr. tkre), og det g0r det umuligt at 
konkurrere med store kulproducerende lande som USA, Australien, Sydafrika og Colombia. 
Den markante prisforskel har resulteret i, at der ikke lrengere produceres kul i Portugal og 
Belgien og fra 2005 heller ikke i Frankrig. De 0vrige lande har valgt enten at foretage 
strukturomlregninger med henblik pa at gennemfore en gradvis indskrrenkning af minedriften 
(Tyskland og Spanien) eller at g0re produktionen mere konkurrencedygtig i forhold til den 
importerede kul (Det Forenede Kongerige ). 
Inden for en arrrekke vii den europreiske kulindustri, uanset om ans0gerlandene (Polen, Den 
Tjekkiske Republik og Rumrenien) regnes med, som folge af den manglende 
konkurrenceevne komme til at sta for en meget beskeden del af energiforsyningen. 
Ans0gerlandene har ganske vist store reserver af fast brrendsel, men eftersom de ikke kan 
klare sig i konkurrencen pa verdensmarkedet, er de n0dt til at gennemfore samme 
nedskreringspolitik som mineindustrien i de nuvrerende EU-lande. 
Den europreiske kulindustri er ikke konkurrencedygtig, og det er derfor n0dvendigt at trreffe 
en rrekke vanskelige beslutninger vedr0rende industriens fremtid. Af hensyn til 
forsyningssikkerheden pa energiomradet b0r det unders0ges, om adgangen til visse reserver 
b0r bevares. I den forbindelse kunne det vrere en god ide at bevare en mindre del af EU's egen 
kulproduktion, samtidig med at der trreff es de fom0dne sociale foranstaltninger. Det vil sikre, 
at materiellet vedligeholdes, og at minerne holdes i god driftsmressig stand. Pa den made vil 
Europa kunne bevare sit teknologiske forspring inden for minedrift og milj0venlig 
forbrrending af kul. 
b) Uran 
Det anslas, at de paviste reserver af naturligt uran, som er den eneste del af det nukleare 
brrendselskredsl0b, hvor EU ikke er selvforsynende, udg0r 2½ mio. tons. Det svarer til 40 a.rs 
forbrug pa det aktuelle niveau (den nuvrerende pris ligger pa ca. 20 $ pr. kg). Hertil skal 
lregges 850.000 tons i form af uudnyttede paviste ressourcer (svarende til 15 a.rs forbrug) 
in den for samme priskategori, som primrert findes i Australien, Kasakhstan, U sbekistan og 
Canada. 
Knap 2% af de samlede globale reserver af naturligt uran (52.000 t) findes inden for EU, men 
Frankrig og Portugal indstiller deres produktion i 2005. Lukningen af de europreiske 
uranminer skyldes hovedsagelig, at mineme, hvis driftsomkostninger overstiger 
verdensmarkedspriserne, er ved at vrere udt0mt, og at der er opbygget store intemationale 
lagre af nukleart brrendstof. 
21 
3. EU's import af uran fordelt pa oprindelseslande 
autres = (/Jvrige; Namibie + Afrique du Sud= Namibia+ Sydafrika; Australie = Australien 
Gabon+Niger Namibia+ 
Afriquedu 
Sud 
NIS 
Hvis der skal udvindes mere uran, vii omkostningeme blive h0jere. Rent faktisk findes der 
tilstrrekkelige ikke-konventionelle reserver til at drekke behovet langt ud i fremtiden. Det vii 
ikke fa nogen st0rre indvirkning pa produktionsomkostningeme pr. kWh, fordi uranen kun 
tegner sig for en beskeden del af de samlede omkostninger ved at producere elektriciteten. 
Det optimistiske sk0n over reserverne skyldes, at den brugte brrendsel genanvendes. Det 
nukleare brrendsel adskiller sig fra de 0vrige former for primrer energi ved, at det kan 
genanvendes efter· at vrere blevet bestralet, hvilket ogsa betyder, at importbehovet er 
tilsvarende mindre. Nar det affald (ca. 4% ), der stammer fra den forste anvendelse, er sorteret 
fra, kan den oparbejdede uran og plutonium genbruges til produktion af elektricitet (96% ). 
Materialer, der stammer fra demontering af kemevaben, kan i 0vrigt ogsa genbruges som 
reaktorbrrendsel. 
Rige muligheder inden for den vedvarende energi 
Brugen af vedvarende energi i form af f.eks. brrende til opvarmning eller vandkraft er ikke 
srerlig udbredt i EU-landene. Disse energiformer bruges mere hyppigt i ans0gerlandene, og i 
afsondrede omrader, bl.a. pa visse 0er, findes der ikke andre muligheder. Ikke desto mindre 
vii det bade i energimressig og 0konomisk henseende vrere hensigtsmressigt at satse mere pa 
den vedvarende energi. 
Udnyttelsen af teknologibaserede og h0jteknologiske vedvarende energikilder befinder sig 
stadig kun pa fors0gsstadiet, men udviklingen har takket vrere massiv offentlig st0tte taget fart 
i de seneste ar. Her er det navnlig vindenergien, der har vreret en succes, mens udvindingen af 
energi fra solceller er en lovende teknik, som imidlertid slet ikke kan konkurrere med andre 
former for energi. 
Ressourcesp0rgsmalet er, nar det drejer sig om den vedvarende energi, kun relevant for de 
energiformer, der ikke er baseret pa naturkrrefteme, dvs. biomasse (herunder 
biobrrendstoffer), trre og alle former for biologisk nedbrydeligt affald. Det siger selv, at der i 
princippet ikke vii kunne opsta egentlige kvantitative forsyningsproblemer. Der bliver stadig 
mere husholdningsaffald, og mulighederne for at anvende husholdningsaffald og biprodukter 
fra trreindustrien og levnedsmiddelindustrien er forholdsvis gode. Udnyttelsen af disse 
energikilder vii imidlertid kunne skade milj0et, og hvis de skal anvendes i st0rre omfang, 
krrever det, at der g0res brug af h0jteknologi, fordi det stadig ikke er lykkedes at fa l0st de 
22 
tekniske problemer, der er forbundet med det. Man skal ogsa vrere klar over, at det ikke er alle 
former for affald, der kan brrendes. 
EU's konventionelle primrere energiressourcer er sa begrrensede, at det pa det nuvrerende 
teknologiske stade er usandsynligt, at EU vil kunne opna st0rre selvforsyning pa 
energiomradet. Kun en 0get satsning pa h0jteknologiske vedvarende energikilder vil kunne 
hindre, at EU bliver stadig niere atbrengig af sine eksterne forsyninger. 
Konklusion: EU's samlede energiforbrug la i 1998 pa 1436 mio. tore og produktionen pa 753 mio. 
tore. De central-og 0steuropreiske landes energiforbrug la pa 285 mio. tore og produktionen 
pa 164 mio. tore. Hvis det ikke lykkes at dremme op for forbruget i de sektorer, hvor 
stigningen er stfrst, nemlig transport-, bolig-og servicesektoren, vii EU blive endnu 
mere athrengig af den importerede energi. De disponible ressourcer i EU er ganske vist 
blevet vresentligt for0get siden den forste oliekrise som folge af de politiske tiltag, der er 
truffet for at regulere eftersp0rgslen og udnytte EU's egne ressourcer15, men de vii uden tvivl 
blive udhulet fremover. I takt med at ressourceme i Nordsfen slipper op, og en stfrre 
eller mindre del af kemekraftindustrien afvikles, vii afhrengigheden blive endnu mere 
udtalt. Selv om ans0gerlandene og Norge regnes med, vii EU alligevel skulle importere 
nresten 20% mere (i alt 70%) energi fra andre lande, end det er tilfreldet i dag. 
C. EU mangler indflydelse pa energiforsyningen 
EU er (med det nrestst0rste forbrug og den st0rste import pa verdensplan16) en af 
hovedakt0rerne pa det internationale marked for energiprodukter. Situationen i EU pavirkes af 
eftersp0rgslen pa verdensmarkedet, de geopolitiske forhold, EU's geografiske beliggenhed og 
stabiliteten i transitlandene. 
1. EU's atbrengighed af energiimporten 
Pa trods af at energiforbruget som helhed er steget, har EU formaet at g0re sig vresentligt 
mindre atbrengig af den importerede energi siden den forste oliekrise. Hvor EU i 1973 var 
n0dt til at importere 60%, var der i 1999 kun tale om 50%. Deter resultatet af den politik, der 
er fort for at begrrense eftersp0rgslen (fremme energibesparelser), udnytte egne 
energiressourcer (udvinding af reserverne i Nords0en) og tage flere forskellige energiformer i 
brug (fomyet satsning pa kemeenergiprogrammerne17 og 0get anvendelse af vedvarende 
energikilder mv.). 
15 
16 
17 Udnyttelse af olie-og gasressourcerne i Nords0en, fornyet satsning pa kernekraften og 0get anvendelse 
af vedvarende energikilder. 
Til sammenligning drekker USA 24% af sit energibehov med importeret energi og Japan 80%. 
De installerede elektronukleare anlreg har spillet en vresentlig rolle i den politiske indsats for at mindske 
EUs afhrengighed af den importerede energi. Hvor kemekraftvrerkerne i EU havde en kapacitet pa 45 
GW i 1980, er der nu tale om 125 GW. Denne udvikling er resultatet af en rrekke malrettede 
investeringsprogrammer, der blev ivrerksat i k0lvandet pa de to oliekriser i 1973 et 1979. Hensigten var, 
at kernekraften skulle overtage oliens rolle i forbindelse med elproduktionen, hvilket skulle g0re de 
lande, der har valgt at satse pa kernekraften, mindre sarbare over for den internationale udvikling. Det 
sk~nnes, at det har fort til besparelser pa over 200 mio. tore (tons olierekvivalenter) i 2000, svarende til 
besparelser pa mellem 30 og 45 mia. € pa EU's handelsbalance. 
23 
Europa-30: Energibalance (i mio. Toce) 
consumption= forbrug; net impon = nettoimpon; production= produklion 
2400 --····-
2200 
2000 4---------------------::::=--~-=========~4- COO SU ID p tio D 
I 
1800 £:SC 
1 6 0 0 
140 0 
1 2 0 0 I 
------ I net imports 1 
........ 100 0 
800 
600 
400 ____.,---- T production +---------=-=---------------ii 
I 
200 
0 I 
199 0 2000 2 0 1 0 2020 2030 
a) St¢rre importbehov for samtlige energiformer 
EU befinder sig i en langvarig vrekstfase, hvor der igen ma forventes en stigende afurengighed 
af den importerede energi, som inden for de kommende 20-30 ar vii skulle drekke op til 70% 
af forbruget. For olie kan der blive tale om 90%, for gas 70% og for kul hele 100%. 
Udvidelsen af EU er kun med til at forstrerke denne udvikling. Det anslas, at den importerede 
naturgas vii skulle drekke 90% mod for 60% af behovet i disse lande og olien 94% mod for 
90%. Med hensyn til kul kan ans~gerlandene, som pa nuvrerende tidspunkt er 
nettoeksport~rer, som folge af drastiske strukturomlregninger i sektoren blive n~dt til at 
drekke 12% af deres forbrug med importeret kul, nar vi nar frem til 2020. 
1 0 0 % 
9 0 % 
80% 
7 0 % 
80% 
5 0 % 
4 0 % 
3 0 % 
2 0 % 
1 0 % 
0 % EU 30: Importbehov f ordelt pa energiprodukter 
solid fuels = faste bramdsler; oil= olie: natural gaz = naturgas; total= ialt 
solid fuels 0 ii natural gas Io I a I 
t::l I 9 9 0 
b) Konsekvenseme af importafluengigheden 
24 
Konsekvenseme af importafhrengigheden afurenger af, hvilke medlemsstater der er tale om, 
og hvordan det intemationale marked for de pagreldende energiprodukter er struktureret. 
Medlemsstatemes sarbarhed over for ustabile energiforsyninger hrenger direkte sammen 
med, hvor afurengige de er af den importerede energi 18• Sarbarheden forstrerkes, nar 
forsyningeme kommer fra leverand0rlande, der kan give anledning til geopolitiske 
problemer. 
Det importerede produkts intemationale karakter pavirker ogsa prisudviklingen. 57% af 
det samlede forbrug af olie tilvejebringes gennem international samhandel. For naturgas er 
der tale om 20% og for kul 15%. 
Strukturen pa markedet for energiprodukter, som ogsa har betydning for prisdannelsen, er 
desuden meget uensartet. 
Verdensmarkedet for kul er konkurrencebaseret, oliemarkedet domineres af et "kartel"19, og 
naturgasmarkedet er i en helt specie} situation, der kan betegnes som et regionalt oligopol, der 
pavirkes af oliekartellet. 
Olien drekker nresten 76% af energibehovet i EU og er dermed den energikilde, EU er mest 
afhrengig af. Det er vanskeligere at opna en st0rre geografisk spredning, end det er for 
naturgas, og de st0rste globale reserver vii fremover primrert vrere at finde i Mellem0sten20• 
Der er ingen tegn til, at udbuddet vii blive vresentligt st0rre forel0big. Blandt de fa 
eksportlande, der pa kortere sigt vii kunne udnytte en st0rre del af deres eksisterende 
produktionskapacitet, kan nrevnes Saudi-Arabien, Irak og i en vis udstrrekning ogsa Rusland. 
Ser vi pa naturgas, er EU pa nuvrerende tidspunkt kun henvist til at importere 40%. EU har 
for at undga at blive_ endnu mere afhrengig af energiimporten (70%) i l0bet af de kommende 
20-30 ar valgt at satse pa flere forskellige og geografisk nrertliggende · leverand0rer, som 
imidlertid har begrrensede ressourcer til deres radighed (Rusland, Norge og Nordafrika, 
herunder navnlig Algeriet og Libyen). Det skal i 0vrigt bemrerkes, at Sovjetunionen og senere 
Rusland pa trods af forskellige vanskeligheder altid har opfyldt sine leveringsforpligtelser 
over for EU i overensstemmelse med de indgaede langfristede kontrakter. Pa den anden side 
findes der store gasressourcer i mere fjemtliggende omrader, navnlig i Rusland (det vestlige 
Sibirien), i omradet omkring Det Kaspiske Hav, herunder Iran, og i Den Nrere Orient og 
Nigeria. I disse omrader vii transportomkostningeme, som skal lregges oven i 
produktionsomkostningeme, ogsa pa lrengere sigt ligge pa et 0konomisk acceptabelt niveau. 
EU importerer sa meget kul, at det drekker over halvdelen af behovet. Udtrykt i faktiske tal 
har eftersp0rgslen ganske vist vreret st0t faldende, men relativt set vii EU's importbehov 
vokse i l0bet af de kommende ar. Det anslas, at importen vii skulle drekke over 70% af EU's 
samlede kulforbrug i 2020. Med henvisning til at EU's kulproduktion kun overlever takket 
vrere massiv statsst0tte, peges der i visse prognoser pa, at der kan blive tale om nresten 100%. 
Forholdene pa det intemationale kulmarked er tilfredsstillende (den geografiske spredning og 
18 
19 
20 Til gengreld athrenger den prismressige ff()lsomhed mind.re af denne faktor, eftersom de indenlandske 
priser fastlregges ud fra det intemationale prisniveau. 
Der er uenighed blandt f()konomerne om, hvorvidt OPEC kan betegnes som et "kartel", fordi det 
egentlige formal med OPEC ikke er at fastsrette priserne, men at undga, at producentlandene 
konkurrerer med hinanden, hvilket man forsf()ger med skiftende held. 
Saudi-Arabien, Iran, Irak, De Forenede Arabiske Emirater, Kuwait og Qatar. 
25 
de geopolitiske udbudsvilkar er acceptable, og priserne er ikke under pres) den stigende 
atbrengighed af kulimporten taget i betragtning. Forsyningssituationen kan med atidre ord · 
betegnes som stabil i savel fysisk som 0konomisk henseende. 
EU's samlede forsyninger med nukleart materiale bestar for 95%'s vedkommende af uran, der 
importeres fra andre lande. Til · gengreld kontrollerer den europreiske industri hele 
brrendselskredsl0bet. Den eneste undtagelse er affaldsforvaltningen. Euratoms 
Forsyningsagentur skal primrert godkende kontrakter med henblik pa at skabe st0rst mulig 
spredning pa de forskellige forsyningskilder og s0rge for, at der ikke opstar for stor 
atbrengighed pa forsyningsomradet. De forskellige operat0rer inden for EU har i 0vrigt sa 
meget nukleart materiale pa lager, at det vii kunne drekke samtlige kernekraftvrerkers forbrug 
i flere ar (uran er let at oplagre, og omkostningeme er begrrensede). 
Til trods for de politiske tiltag der er truffet inden for EU for at sikre en st0rre geopolitisk 
spredning pa de forskellige forsyningskilder, er EU stadig n0dt til fortrinsvis at skaffe sin olie 
i Mellem0sten, hvorimod st0rsteparten af naturgassen leveres fra Rusland. Visse 
medlemsstater og mange ans0gerlande far deres samlede mrengde naturgas via r0rledninger 
fra en enkelt leverand0r. 
2. Samhandelen med energiprodukter -EU er bundet af sin geografiske placering 
Nar EU bliver stadig mere atbrengig af energiimporten, og ressourceme skal hentes langt 
borte, vii det ogsa resultere i en 0get transport- og transitstr0m pa energiomradet i retning 
mod Europa. Pa transitomradet vanskeligg0res situationen navnlig af, at de nye uatbrengige 
stater (NUS) er dukket op pa den intemationale.arena, efter at Sovjetunionen blev opl0st. 
a) Samhandelen med energiprodukter 
Den 0gede transport· af energiprodukter giver anledning til milj0mressige problemer som folge 
af de 0gede sundheds- og milj0mressige risici, der er forbundet hermed. Det drejer sig om 
olieudslip pa havene, udslip af naturgas og olie fra r0rledninger, transport af nukleart 
materiale og overbelastning af visse transitomrader, bl.a. ved Bosporusstrredet. 
26 
D Faste br<:endsler  Olie og olie-produkter 
D Naturgas 
D Atomkraft 
CJ Vedvarende energi Intenlt bruttoforbrug (i %)-1998 -EU15 
EUR15 
6% 16% 
Sstrig Bergien Danmark Finlmd Frmkrig 
LJ~ .. </#:.1% 20~% 1
% 15% "'0%8
% ,.,,.,,..,. 17% 7% 7% 
. 20% 
% . . · ~. ""'I" ~.,,., ~Jflllrii.l ::".t·,·c: ···· % 
43% 22% 42%,~-;"> --~-\ 37%! y -.c d36 
46% 10% 13% 
Tyskland Grmkenland Irland It alien Luxemnburg 
2% ,..,n%5% 0% 2% 
11 % ,.,,.~ Ow 
21%0& '<]j) 6~~ ~~!~i~ ~ 
41% 54% 59% 
Holland Portugal Spanien SVerige Det Forenede Kongerige 
2% 1~6% 1% 13% 0% 14% 6% 16% 5% 1.r:::0£. 1% 13% ., ::: 
3% n--:. "'~ -, ~,r,n% 11%~\ ~~"""" •c'6"C'ir/J 15% 
47%\ I . / 
37% ~ ~ " 67% 54% 34% 45% 
D F aste braendsler  Olie og olie-produkter  ·Naturgas 
D Atomkraft 
[I] Vedvarende energi 
Estland 
12% ~1• 
52% 
Polen 
0%5% 
19%. ---="'="'~· -·oc,=,... 18% Intemt bruttoforbrug (i %) -1998 -EU30 
EUR30 
6% 
39% 
Ungarn 
1% 
14% 17% ~ 
t ' ~ ::-· •• i ~,J::.:.·.•···J 
29% 
Ruma11ien 
12% -100'-
___ ,___.. BIJgarien 
3% 
24% 
Letland 
3% 
----
?TF?Til./f';;·,a;; : 13 8 % 
u~~ 
25%' 
Slovakiet 
'::10£.. 
. ~ __ :_· .•X"<i.--:il'>"S-cypem 
1% 
99% 
Litauen 
2% 
I 38% 
36% 
"----7 
18% 
Sloverien 
~ Tjekkiet 
51% 
Malta 
0% 
100% 
Tyrkiet 
15% 
0~ 
12% 
43% 
Skibstrafikken er kommet i centrum. Skibene transporterer 90% af den samlede mrengde olie . . . 
og kul, der handles med pa intemationalt plan, og en fjerdedel af den samlede mrengde LNG 
(flydende naturgas). Kul er det eneste energiprodukt, der ikke er opfort pa Den Internationale 
S0fartsorganisations (OMI) liste over farlige produkter. Skibene i de europreiske farvande 
transporterer 800 mio. tons olie og naturgas hvert ar. Heraf fragtes 70% langs 
Atlanterhavskysteme og i Nords0en og 30% i Middelhavet. 
Der er en klar sammenhreng mellem skibenes alder og antallet af ulykker. Ud af de 77 
olietankskibe, der gik tabt i perioden mellem 1992 og 1999, var de 60 over 20 ar gamle. 
Olietankeren ERIKA's forlis i december 1999 satte lys pa en rrekke problemer i forbindelse 
med olietransporten til s0s. Kommissionen reagerede ved at udarbejde en meddelelse om 
sikkerhed til s0s og olietransport og foreslog i den forbindelse en rrekke foranstaltninger, der 
skulle styrke den tekniske kontrol med denne type fart0jer. Det er desuden planen, at 
enkeltskrogede olietankere, som frembyder srerlige forureningsrisici i tilfrelde af ulykker, skal 
udfases fra de europreiske farvande i to omgange (i henholdsvis 2010 og 2015) athrengig af 
deres tonnage. 
Ud over disse foranstaltninger har Kommissionen fremsat forslag til en rrekke nye forskrifter, 
som skal styrke overvagningen af skibe, der transporterer farligt eller forurenende gods, og 
forbedre mulighedeme for at drage de vigtigste akt0rer pa olietransportomradet (navnlig 
befragteme) til ansvar for ulykker, der giver anledning til alvorlig forurening. 
I den forbindelse b0r der ogsa fokuseres mere pa opforelsen af nye olieterminaler i omrader, 
hvor de vii kunne forarsage alvorlige milj0problemer for nabolandene. Det grelder ikke 
mindst for den nye olieterminal, som Rusland har til hensigt at opfore i Den Finske Bugt ved 
Primorsk, hvor det b0r vurderes, hvilke milj0mressige konsekvenser det kan fa for 
0sters0landene 
b) Transit 
For at EU kan sikres regelmressige forsyninger, er det bl.a. n0dvendigt at der opretholdes de 
fom0dne forbindelser med transitlandene. Det grelder navnlig for naturgas, hvor 
forsyningssikkerheden i h~jere grad atbrenger af, om der tindes de n~dvendige 
transitmuligheder, og ·om transportnettet udbygges l~bende, end af de reserver, der 
tindes pa verdensplan. 
Nar det grelder ressourceme i Rusland, omradet omkring Det Kaspiske Hav, Nordafrika og 
Mellem0sten er to omrader srerlig vigtige, nemlig henholdsvis 0st-og Nordeuropa samt 
N ordafrika. 
-Rusland leverer 42% af den naturgas, der importeres fra andre lande, og spiller dermed en 
afg0rende rolle for EU, men det er ogsa vigtigt at vrere opmrerksom pa de muligheder, der 
findes for udvinding af olie og naturgas i landene omkring Det Kaspiske Hav. Ud af samtlige 
producentlande er det Rusland, der harden st0rste eksport af gas pa verdensplan. Rusland har. 
desuden til hensigt at 0ge salget af olie -samt elektricitet -til Europa, hvilket skal ske 
gennem nye eksportkanaler. Efter at ressourceme i omradet omkring Det Kaspiske Hav er 
blevet mere tilgrengelige, vii det ogsa vrere hensigtsmressigt at tage flere transitveje i 
anvendelse. I den forbindelse b0r der ogsa fokuseres yderligere pa transitlande som Tyrkiet, 
de central-og 0steuropreiske lande, Ukraine, de baltiske lande og de kaukasiske lande. 
-Nordafrika er ogsa et vigtigt produktionsomrade for Europa (Algeriet og Libyen). 
29 
Tyrkiet, Bulgarien og Rumrenien er blandt de lande, der ¢nsker at blive optaget i EU. Det b¢r 
derfor unders¢ges, hvordan EU kan medvirke til, at disse lande g¢res til transitlande for gas-· 
og olieleverancer fra omradet omkring Det Kaspiske Hav21 som et supplement tilde russiske 
leverancer22• De planlagte naturgasledninger mellem Grrekenland og Tyrkiet vil give det 
europreiske marked adgang til nye forsyningskilder pa gasomradet · og samtidig udg¢re et 
altemativ til s¢transporten med naturgas, ogsa nar det drejer sig om transit af ressourcer .fra 
Mellem¢sten. 
I den forbindelse spiller energipolitikkens nord-, central-og sydeuropreiske dimensioner en 
ganske srerlig rolle. · 
3. EU som akt0r pa verdensmarkedet 
Fordi EU er meget afhrengig af de forskellige energikilder, spiller udviklingen i eftersp¢rgslen 
efter og udbuddet af energi pa verdensplan en stor rolle. Afhrengigheden opvejes til dels af 
EU's eksport tilde tredjelande, der selv eksporterer energiprodukter. 
a) EU er en vigtig akt¢r pa det internationale marked 
EU tegner sig med lidt under 6% af verdens samlede befolkning for mellem 14 og 15% af det 
samlede energiforbrug pa verdensplan. EU's star for 19% af verdens samlede olieforbrug. For 
naturgas er der tale om 16%, kul 10% og uran 35%. 
EU importerede 16% af den samlede mrengde naturgas, der blev afsat pa det intemationale 
marked i 1999 (450 mia. m3), og en fjerdedel af den samlede mrengde kul (150 ud af 500 mio. 
tkre) og olie (9,7 ud af 40,4 mio. t¢nder/dag). Nar ans¢gerlandene kommer med i EU, vil 
importen stige endnu mere, dog ikke for kul. 
I 1997 importerede EU energi for 120 mia. € svarende til over 6% af den samlede import. 
Olien udgjorde ¾ af den samlede energiregning. I 1997 l¢d EU's samlede olieregning pa 
94 mia. €, hvoraf knap halvdelen ( 45%) gik til leverand¢rerne i Mellem¢sten ( over 40 mia. €). 
I 1999 1¢d regningen pa 240 mia. €. Det h¢je bel¢b skyldes isrer, at euroen er blevet mindre 
vrerd i forhold til dollaren siden januar 2000. 
b) EU mangler indflydelse pa den internationale prisdannelse 
Det vil pa lrengere sigt vrere de energipolitiske valg, der trreffes i udviklingslande som Kina, 
lndien23 og Latinamerika, hvor der ventes den st¢rste vrekst i befolkningstallet og den st¢rste 
stigning i eftersp¢rgslen efter energi, som f°ar st¢rst betydning for markedsvilkarene for de 
energiprodukter, der handles med pa det intemationale marked. 
lfolge ekspertemes prognoser vil der i 2020 vrere 8 mia. mennesker pa jorden, hvilket er 2 
mia. flere end i 2000. Den globale eftersp¢rgsel efter energi vil, hvis den nuvrerende 
udvikling fortsretter, stige voldsomt, navnlig i udviklingslandene, som vil tegne sig for 9/10 af 
vreksten i energibehovet. Eftersp¢rgslen ventes at stige fra 9,3 mia. tore i 2000 til 15,4 mia. 
tore i 2020, dvs. med 2/3 i 1¢bet af de kommende tyve ar. Det kan fa meget store 
konsekvenser for de intemationale priser pa fossile energikilder. Udviklingen vil dog kunne 
drempes af de bestrrebelser, der g¢res pa intemationalt plan for at fremme anvendelsen af 
21 
22 
23 Omradet omkring Det Kaspiske . Hav omfatter olie-og gasforekomsteme i det sydlige Rusland, 
Kaukasus, Centralasien og Iran. 
Transitaftalen er undertegnet af ans0gerlandene og af st0rsteparten af Middelhavslandene i form af en 
"paraplyaftale" under INOGATE-programmet. 
Kina og Indien har et forbrug pa henholdsvis 844 tore og 271 tore, dvs. i alt 1.115 mio. tore. 
30 
vedvarende energikilder og begrrense eftersp0rgslen, bl.a. i forbindelse med bekrempelsen af 
klimarendringerne. 
Til eksempel vii den globale bilpark blive fordoblet i perioden op til 2020. Stigningen vii 
primrert ske i udviklingslandene. Hvor det i OECD-landene er seks ud af ti indbyggere, der 
bar bil, er der i langt de fleste lande uden for OECD kun tale om 2%. Det betyder, at der, selv 
om u-landene ikke nar op pa samme niveau, inden for en overskuelig fremtid vii opsta et 
betydeligt pres pa eftersp0rgslen efter olieprodukter. 
Det er arsagen til, at der b0r tages hensyn til forsyningssikkerheden pa energiomradet i de 
aftaler, der indgas med udviklingslandene24• 
-Hvis man ser bort fra de almindelige markedsudsving, kan priserne pa de energiprodukter, 
der handles med pa det internationale marked (olie, naturgas, kul, uran mv.) ogsa blive udsat 
for pres som folge af andre faktorer, der forstyrrer stabiliteten pa markedet. Det kan skyldes 
indgriben fra eksportlandenes side (bl.a. OPEC-landene), manglende forsyninger som folge af 
geopolitiske forhold eller svingninger i valutakurserne. Risikoen for, at der forekommer 
voldsomme prisstigninger og alvorlige kriser i forbindelse hermed, atbrenger af, hvor meget 
priserne varierer, hvor ofte priserne srettes under pres, hvordan de enkelte lande reagerer pa 
det, og hvorvidt det er muligt at ud0ye pres pa det pagreldende· marked og pa markedet for 
erstatningsenergi. 
EU-landene er ganske vist blevet bedre til at modsta vilkarlige kursudsving, end de var 
tidligere, men de bar ingen indflydelse pa geopolitiske eller spekulative faktorer sasom 
verdensmarkedets fremtidige udvikling. 
-Pa det geopolitiske plan bar OPEC-landene vreret under indflydelse af de seneste 
vanskeligheder i forbindelse med fredsprocessen i Mellem0sten, handelsembargoen over for 
Irak og den usikre situation i Iran og Libyen, uden at det dog kan siges prrecist, hvor stor 
betydning disse faktorer bar haft. 
-Pa det 0konomiske plan bar spekulative udsving som folge af det strerkt stigende antal 
individuelle transaktioner pa terminsmarkedet (futures) i forbindelse med de · drastiske 
prisstigninger ogsa vakt bekymring og, som Kommissionen tidligere bar bemrerket, stillet 
sp0rgsmalstegn ved, om lagrene g0r det muligt at undga spekulation25• 
Det kan i hvert fald konstateres, at EU mangler de fom0dne forhandlings- og pressionsmidler. 
EU's befojelser er utilstrrekkelige, og der mangler ensartede retningslinjer pa energiomradet. 
-Fordi EU i de seneste 40 ar ikke bar haft tilstrrekkelig klare befojelser pa energiomradet ud 
over dem, der hidr0rer fra EKSF-og Euratom-traktaten, har det ikke vreret muligt at trreffe de 
foranstaltninger -savel inden for EU som i Det Internationale Energiagentur -der er 
n0dvendige for at etablere et samarbejde i stil med det, de olieproducerende lande bar i dag, 
og producenteme af de 0vrige energikilder vii fa i fremtiden. 
-Sa lrenge EU ikke har nogen egentlig energipolitik, er det vanskeligt at indga i forhandlinger 
pa omradet. De europreiske import0rer er ikke i stand til at g0re frelles front mod de 
magtfulde olie-og gaseksporterende virksomheder og bar reelt ingen indflydelse pa 
markedspriseme. Med etableringen af det indre marked ventes eksportlandenes dominans at 
24 
25 Jf. meddelelsen om energisamarbejdet med Asien (KOM/96/308). 
Kommissionens meddelelse af 11.10.2000 om EUs olieforsyning. 
31 
blive mindre, fordi der vii opsta stigende konkurrence mellem eksport0rerne som f0lge af 
liberaliseringen og den stigende samhandel med energiprodukter og navnlig med naturgas. 
Sa henge EU ikke rader over de redskaber, der er n0dvendige for at mindske det pres, der 
ud0ves af det internationale marked, vii energiomradet blive ved med at fremsta som den 
europreiske 0konomis akilleshrel, og EU vii have vanskeligt ved at pavirke den dialog, der 
foregar pa verdensplan. Som EU's nuvrerende formand udtalte pa samlingen i Det Europreiske 
Rad i Biarritz, harden seneste prisstigning pa olie faet medlemsstaterne til at forsta, at vi er 
n0dt til at sta sammen i krisesituationer. 
c) Utilstrrekkelig f orebyggende politik 
0nsket om at sikre energiforsyningerne og bevare den st0rst mulige selvforsyning pa 
energiomradet har altid vreret en af hj0rnestenene i medlemsstaternes energipolitik. Denne 
vision, som er grundfrestet i EKSF-og Euratom-traktatens bestemmelser, var med til at skabe 
den politiske forstaelse mellem Frellesskabets grundlreggere. 
Det var for at mindske den kvantitati_ve afhrengighed, at medlemsstaterne og EU i k0lvandet 
pa den forste oliekrise ivrerksatte en rrekke foranstaltninger til st0tte for den indenlandske 
ikke-konkurrencedygtige produktion, tog initiativ til at opbygge lagre og udarbejdede 
programmer til styrkelse af effektiviteten og den teknologiske udvikling. Disse tiltag er 
imidlertid ikke blevet fulgt op, hvilket er arsagen til, at det ikke er lykkedes at pavirke den 
mere langsigtede udvikling. 
-Kulindustrien 
Det ses srerlig tydeligt inden for kulindustrien, hvor de sociale og regionale argumenter for en 
konttolleret, men uundgaelig indskrrenkning af aktiviteterne er begyndt at veje tungere end 
argumentet om, at kulindustrien er n0dvendig af hensyn til forsyningssikkerheden, navnlig 
fordi der ikke er sprendinger pa det internationale marked. Det ma erkendes, at de 0gede 
produktionsomkostninger i h0j grad har svrekket argumenterne om, at kulindustrien skulle 
bevares for at sikre forsyningerne. 
-Foranstaltninger i forbindelse med oliekriser 
Opstar der en bestemt begivenhed af f.eks. politisk eller militrer art i et omrade, hvor der 
produceres olie, eller som fungerer som transitomrade for olie, kan det til enhver tid blive 
arsag til, at forsyningerne til det internationale oliemarked standses i en periode. Denne 
trussel im0degas i en vis udstrrekning af sikkerhedslagrene og af de kriseforanstaltninger, der 
er tilrettelagt af Det Internationale Energiagentur (IEA) og indeholdt i EF's lovgivning. 
Indsatsen pa dette omrade b0r viderefores og forstrerkes. 
Hovedelementerne i de strategiske lagre blev fastlagt i 1974, hvor aftalen om det 
internationale energiprogram, som forte til oprettelsen af Det Internationale Energiagentur 
(IEA), blev underskrevet. Aftalen var foranlediget af den embargo, OPEC-landene af politiske 
arsager havde indfort over for en rrekke industrilande ved udgangen af 1973. 
Et af hovedpunkterne i aftalen er, at IEA's medlemsstater skal opretholde lagre svarende til 90 
dages nettoimport af olie og/eller olieprodukter. Lagrene skal bruges i tilfrelde af 
32 
forsyningsproblemer, hvor de helt eller delvis vil kunne erstatte det manglende udbud. De 
fleste medlemsstater har opbygget lagre, der drekker mere end 90 dages forbrug. 
EU har vedtaget tre direktiver, hvori medlemsstateme forpligtes til at oprette nationale 
reserver i samarbejde med IEA. 
-I to direktiver26 forpligtes medlemsstateme til at opretholde minimumslagre svarende til 90 
dages forbrug af de tre hovedkategorier af olieprodukter til energiformal. Det fremgar, at 
Kommissionen skal konsultere medlemsstateme, safremt lagrene reduceres sa meget, at de 
ikke lrengere drekker 90 dages forbrug27• 
-If~lge et andet direktiv28 skal medlemsstateme vrere klar til at gribe ind, dvs. udarbejde 
handlingsplaner, oprette de n0dvendige organer og tildele dem befojelser, som bl.a. g0r det 
muligt at markedsfore lagrene, begrrense forbruget, sikre forsyningeme til de vigtigste 
forbrugere og regulere priseme. I krisesituationer har Kommissionen pligt til at ivrerksrette en 
konsultation mellem medlemsstateme, hvor en gruppe med ansvar for olieforsyningen 
foretager den fom0dne samordning. Kommissionen skal ogsa s0rge for, at de forskellige 
nationale ordninger ikke resulterer i konkurrencefordrejning og blokerer for samhandelen 
in den for EU. 
Hensigten med ordningen · har pa intet tidspunkt vreret at tage h0jde for en situation i stil med 
den nuvrerende olieprisstigning. EU's regler om lagre er i realiteten ikke srerlig vidtrrekkende, 
nar det grelder forsyningssikkerheden. 
Da USA i september 2000 besluttede at frigive 30 mio. t0nder raolie fra lagrene, var det med 
til at understrege, at de intemationale ordninger, der skal afujrelpe kriser, typisk i forbindelse 
med 0konomiske og i mindre udstrrekning fysiske forsyningsproblemer, ikke er effektive nok. 
Der er ganske vist bred enighed om behovet for en samordning mellem de olieforbrugende 
lande, men IEA's erfaringer viser, at det er srerdeles vanskeligt at gennemfore dette 
samarbejde og denne samordning i praksis. Bade under Golfkrigen og i forbindelse med 
olieprisernes nuvrerende himmelflugt har det saledes vreret den strategiske oliereserve29 (SPR) 
i USA, der har dannet spydspids i indgrebet pa oliemarkedet. 
EF's handlemuligheder er for begrrensede, nar der opstar sprendinger pa markedet for 
energiprodukter. Der mangler bl.a. en central myndighed, der kan beslutte, hvorvidt 
der skal abnes for lagrene. EU har meget fa muligheder for at gribe ind, nar der opstar 
urimelige prisstigninger pa olieomradet. Flere medlemsstater har desuden vedtaget 
re ler om la re eller str~te iske reserver for visse ener i rodukter for at mindske 
26 
27 
28 
29 Direktiv 681414/E{JF, som ~ndret ved direktiv 98/93/EF. 
Det bemrerkes, at flere medlemsstater i 0jeblikket har lagre til mere end 90 dages forbrug, hvilket 
betyder, at de kan "frig0res", uden at der krreves en konsultation pa EU-plan. 
Direktiv 731238/E{JF. 
USA oprettede den sakaldte "strategiske oliereserve" i 1975, dvs. efter at USA var kommet med i IEA 
og to Ar efter oliekrisen. If0lge amerikansk lovgivning skal der opbygges strategiske lagre i 
st0rrelsesordenen 1 rnia. t0nder olie, som skal benyttes i tilfrelde af krig eller andre alvorlige 
uroligheder, der kan f0re til forsyningsatbrydelser. Lageret indeholder pa nuvrerende tidspunkt 571 rnio. 
t0nder, hvilket med dagens priser svarer til en investering pa omkring 20 mia. $. Lageret er placeret ved 
Den Mexikanske Golf (i Louisiana og Texas), hvor der findes over 500 gamle saltminer, som er ideelle 
opbevaringssteder. Reserven blev bl.a. taget i brug under Golfkrigen i 199129. Den anden gang, reserven 
blev anvendt, var i september 2000, hvor der blev frigivet 30 rnio. t!imder, svarende til lidt under to 
dages forbrug. 
33 
risikoen for kriser som folge af afhrengigheden af den importerede energi. 
Nederlandene har f.eks. fort en politik, der gar ud pa at udnytte landets beskedne' 
naturgasreserver fornuftigt, saledes at der er mulighed for en mere intensiv udnyttelse 
af reserverne i Groningen30 ( der anslas til 1.100 mia. m3). Kommissionen erklrerede i 
sin seneste meddelelse om EU's olieforsyning, at den havde til hensigt at unders0ge, 
hvordan man kan styrke de strategiske olielagre ved at bringe deres anvendelse ind 
under frellesskabsregi. 
Konklusion: Eksterne risikofaktorer (af kvantitativ, prismressig, investeringsmressig og geopolitisk 
art mv.) har vist, at forsyningerne sikres bedst gennem den st0rst mulige spredning pa 
forskellige energiformer og forsyningskilder. Der er intet, der pa nuvrerende tidspunkt tyder 
pa, at der kan rendres ved EU's kvantitative afhrengighed, og udvidelsen af EU vii ikke g0re 
situationen bedre. Den vii tvrertimod svrekke bestrrebelserne for at 0ge spredningen pa de 
eksterne forsyningskilder. Samtidig var det voldsomme prisfald for olieprodukter i 
begyndelsen af firserne og den dalende interesse for at gennemf0re energibesparelser og 
anvende vedvarende energikilder med til at fastholde EU's afhrengighed af den importerede 
energi. Hvor energieffektiviteten blev 0get med 24% i perioden mellem 1975 og 1985, var der 
i perioden fra 1985 til 1999 kun tale om 10%. Det understreger behovet for at indvirke pa 
eftersp0rgslen og for at forbedre forsyningssikkerheden for energi som et led i en politik, der 
samordnes EU-landene imellem. 
II BEGR/ENSEDE MULIGHEDER PA ENERGIOMRi\DET 
Mange af medlemsstaterne og ans0gerlandene vii i l0bet af de kommende ti ar skulle vrelge, 
hvilke energiformer de vii investere i, navnlig inden for elsektoren. Medmindre der sker et 
st0rre teknologisk gennembrud, som rendrer hele energibilledet, er det de nuvrerende 
energiformer, der skal investeres i. Decentral produktion af elektricitet ved hjrelp af 
minigasturbiner eller brrendselsceller vii eventuelt kunne bane vejen for disse rendringer. 
Valgene er vigtige for, hvordan energiforbruget struktureres i de kommende 30-50 ar. Derfor 
b0r mulighederne afvejes n0je og trenkes grundigt igennem. 
I slutningen af tresserne opfattede man kul og kernekraft som de eneste alternativer til olien. 
De lande, der deltog i G7-topm0det i Tokyo (i maj 1979), forpligtede sig til at fremme 
energibesparelser, kulproduktion og kemekraft. Radet vedtog desuden en resolution i 1980, 
hvor et af malene var, at ''fast bramdsel og kemeenergi ska[ d~kke 70-75% af 
prim~renergibehovet inden for elproduktionen ". I mellemtiden har situationen rendret sig. 
Det tyvende arhundrede fodtes med kul som den brerende energikilde, det udviklede sig 
takket vrere olien og sluttede med et gennembrud inden for naturgassen. 
A. Kernekraft og faste brrendsler -de u~nskede 
Kernekraften og de faste brrendsler er de u0nskede energi produkter til trods for, at de yder et 
betydeligt bidrag til den samlede energibalance, dog fortrinsvis i forbindelse med 
elproduktion. De to energiformer star for henholdsvis 35 og 26% af den elektricitet, der 
produceres. 
30 I forbindelse med denne politik blev der ogsa opfordret til udvinding af ressourcerne i Nords0en. 
34 
1. Kernekraft -en energikilde. der srettes sp(?Srgsmalstegn ved 
Europa-30: Kemeenergi (i mio. toce) 
300 -- ···-· ·----- ·-····-· ·-·· --- -···············-········-·· 
100 ----------------------
50 ----------------------
o-----~-----....-------.---------. 
1990 2000 2010 2020 2030 p ro d u k t io n / 
forbrug 
Anvendelsen af nuklear fission til civile formal vakte store forhabninger i anden halvdel af det 
tyvende arhundrede, og der blev foretaget store investeringer pa omradet og gjort store 
energimressige og teknologiske fremskridt. De medlemsstater, der havde midlerne til det, 
ivrerksatte storstilede programmer inden for den civile kernekraft, uanset hvilke 
energiressourcer de selv havde i forvejen. Med tidligere tiders uheldige dobbelte anvendelse 
(civil og militrer) af brrendselskredsl~bet i erindring foregik udviklingen af kernekraftsektoren 
med grundlag i Euratom-traktaten, ikke-sprednings-traktaten fra 1968 (som tradte i kraft i 
1970) og de regler, der blev udstukket af Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA). 
a) Euratom-traktatens konsekvenser 
Formalet med Euratom-traktaten, der blev indgaet i 1957, var at sikre Det Europreiske 
Frellesskab en altemativ intern energiforsyningskilde for at mindske den stigende 
afhrengighed af olie fra Mellem~sten. Traktaten skulle g~re det muligt at udvikle den 
europreiske kompetence pa omradet og tilvejebringe de ressourcer, der var n~dvendige for at 
udnytte den nukleare energi til civile formal. Hensigten med at samle ressourceme 
(kompetence, infrastrukturer og finansierings- og kontrolforanstaltninger) var at fremskynde 
udviklingen og reducere omkostningeme. 
En af de vresentligste forskelle i forhold til E0F-traktaten var, at traktaten var centreret om 
specifikke industrielle malsretninger og inddrog foranstaltninger, som ikke kunne anvendes 
med hjemmel i Rom-traktaten. 
Selv om det meget hurtigt viste sig at vrere vanskeligt at gennemf~re bestemmelseme i 
Euratom-traktaten, navnlig kapitlet om forsyning, har resultateme overvejende vreret positive. 
-Der hersker ingen tvivl om, at Euratom-traktaten har skabt ~get dynamik inden for 
forskning og teknologisk udvikling. De tidligere erfaringer med rammeprogrammerne for 
forskningen pa det nukleare omrade var inspirationskilde for det samlede EU-program for 
forskning og teknologisk udvikling, der var et led i Frellesakten .. Den europreiske 
35 
forskningsindsats inden for fusionsenergi blev samlet under Euratom-traktaten, hvilket er en 
af de vresentligste arsager til, at den europreiske forskning er kommet pa forka'nt med · 
udviklingen pa dette omrade31• 
-Der var lige fra starten af traktaten brug for betydelige investeringer for at opfore nye 
kernekraftanlreg og vedligeholde dem. Kommissionen fik if¢lge traktaten til opgave at 
kontrollere medlemsstaternes investeringsplaner. I den forbindelse har Kommissionen i 
skrivende stund fremsat udtalelser om 238 investeringsprojekter, hvor den har taget stilling til, 
hvorvidt de var berettigede og forenelige med Euratom-traktaten. 
Disse investeringer bel¢ber sig til mere end 400 mia. €. EU har bidraget med i alt 2,9 mia. €. 
Investeringerne har sat skub i den industrielle udvikling i EF, som nu med 
affaldshandteringen som den eneste undtagelse varetager det samlede nukleare 
brrendstotkredsl¢b. 
De elektronukleare kraftvrerker inden for EU drekker 35% af det samlede elektricitetsbehov. 
Kendskabet til materialers holdbarhed er blevet st¢rre, hvilket er en af grundene til, at det har 
vreret muligt at forlrenge reaktorernes levetid ud over det forventede. Det har ¢get 
kernekraftsektorens konkurrenceevne og resulteret i betydelige indtregter for operat¢rerne. 
Operat¢rerne har ikke lrengere brug for statsst¢tte og er heller ikke lrengere henvist til at 
optage Euratom-lan32• De nuvrerende Ian gar til modernisering af ans0gerlandenes 
kernekraftanlreg. 
-EU's standarder vedrfrende sundhed og stralingsbeskyttelse er omsat til 
medlemsstaternes egen lovgivning. Reglerne grelder ikke kun for de aktiviteter, der 
ivrerksrettes i selve atomenergisektoren, men ogsa for anvendelse af radioaktive materialer til 
medicinske formal og inden for forskning og industri. 
-Hertil kommer Euratorns sikkerhedsmressige kontrol, hvor EU har markeret sig som en 
trovrerdig garant for ikke-spredning af kernevaben. Euratoms Forsyningsagenturs malsretning 
om ¢get diversificering pa forsyningsomradet har i ¢vrigt betydet, at EU har undgaet at blive 
alt for afhrengig af et enkelt geografisk omrade med henblik pa at drekke dets behov for uran 
(jf. figuren i 1. del, afsnit I.B.2.b) 
Det kan saledes konkluderes, at erfaringerne fra ivrerksrettelsen af Euratom-traktaten til trods 
for visse vanskeligheder som helhed har vreret positive. De seneste begivenheder har skabt 
fornyet interesse for Euratom-traktaten, og som et alternativ inden for elproduktionen er den 
stadig lige aktuel. Den sagkundskab, der er opbygget, vii ogsa kunne udnyttes fremover, 
navnlig i forbindelse med EU's udvidelse. 
b) Fremtiden er uvis 
31 
32 JET (Joint European Torus), som er et frellesforetagende, der ivrerksrettes pa grundlag af Euratom­
traktaten, har spillet en afg~rende rolle for de videnskabelige og tekniske fremskridt, der er gjort inden 
for udnyttelsen af fusionsenergi. Det er med baggrund i disse resultater, at EU sammen med sine 
intemationale partnere (USA, Japan og Rusland) har kunne planlregge et muligt forskningsprojektet 
sasom fors~gsreaktoren ITER (International Thermonuclear Experimental Reactor). 
De ~vre grrenser for operat0remes civile erstatningsansvar i forbindelse med alvorlige uheld kan 
sidestilles med statsst0tte. 
36 
De eventuelle sundheds- og milj¢mressige farer i forbindelse med nuklear fission har skabt en 
vis modstand i offentligheden. Ulykken pa Three Miles Island i USA i 1979 var arsag til, at -
Sverige gennemforte en folkeafstemning om atomkraft i 1979. 
Fremkomsten af pressionsgrupper og de gr¢nne partier pa medlemsstatemes politiske arena 
samt Tchemobyl-ulykken (26. april 1986), som utvivlsomt var den alvorligste ulykke i 
kemekraftens historie, udgjorde et vendepunkt i udviklingen af den europreiske 
kemekraftindustri. Ud af de otte medlemsstater, der har kemekraftvrerker, har de fem enten 
vedtaget eller meddelt, at de har planer om at vedtage en nedlukningsplan33• Frankrig, Det 
Forenede Kongerige og Finland har ikke til hensigt at ga bort fra kemekraften, men det ser 
heller ikke ud til, at de, hvis man ser bort fra muligvis Finland, har planer om at opfore nye 
anlreg forel¢big. Italien opgav kemekraften efter en folkeafstemning i 1987, Tyskland har 
meddelt, at de sidste reaktorer vii blive lukket i 2021, og i Belgien er der indgaet en politisk 
aftale, der indbrerer, at kraftvrerkeme stopper senest i 2025. 
Ans¢gerlandene, som for nogles vedkommende har forpligtet sig over for EU til ·at lukke de 
mindst sikre atomreaktorer ned34, har en mere nuanceret holdning vedr¢rende altemativeme 
til kemekraft pa grund af konsekvenseme for deres ¢konomi. Tyrkiet har udskudt opf¢relsen 
af et kemekraftanlreg pa ubestemt tid, hvorimod Polen ¢nsker at holde muligheden aben. Det 
kan ikke udelukkes, at andre ans¢gerlande har planer om at opfore nye anlreg. Derfor er der 
brug for ¢get fokus pa sikkerhedsproblememe i forbindelse med -ans¢gerlandenes 
kemekraftanlreg og pa nedlukningen af anlreg, der ikke kan modemiseres, og problememe 
skal kortlregges, inden disse lande kommer med i EU. 
Det Europreiske Rad fremhrev~de pa sit m¢de i Koln den 3.-4. juni 1999 "betydningen af h¢je 
standarder for den nukleare sikkerhed i Central- og 0steuropa", hvilket vii krreve store 
investeringer. Kravene skal baseres pa de strenge sikkerhedskrav, der anvendes i alle 
medlemsstater med kemekraft. Kommissionen har taget de fom~dne skridt til at efterkomme 
den opfordring, der blev fremsat pa Det Europreiske Rads m¢de i Helsinki om at unders¢ge, 
hvordan sp¢rgsmalet om den nukleare sikkerhed kan behandles i forbindelse med 
udvidelsesprocessen. 
Kommissionen er i samarbejde med medlemsstatemes myndigheder pa sikkerhedsomradet 
gaet i gang med at udarbejde et forhandlingsgrundlag. 
Kemekraftens fremtid er imidlertid uvis, navnlig i Europa. En rrekke faktorer spiller ind, bl.a. 
om problemet med forvaltningen og oplagringen af det radioaktive affald bliver 1¢st, om den 
nye generation af anlreg er ¢konomisk rentable, om reaktoreme i de ¢steuropreiske lande og 
navnlig i ans¢gerlandene er sikre nok, og om landene i det tidligere Sovjetunionen forpligter 
sig til ikke at sprede kemevaben. Det vii ogsa fa stor betydning, hvilke politikker der tages i 
brug for at bekrempe den globale opvarmning. 
Problememe i forbindelse med den globale opvarmning har rendret holdningeme til 
forsyningssp¢rgsmalet. Det grelder navnlig for kemekraften, som inden for EU sparer milj¢et 
for 312 mio. tons CO2 hvert ar (7% af samtlige drivhusgasser, der udledes inden for EU), 
33 
34 Sverige: 1980, Spanien: 1984, Nederlandene: 1994, Tyskland: 1998 og Belgien: 1999. 
Litauen: lgnalina 1 og 2, Bulgarien: Kozloduy 1-4 og Slovakiet: Bohunice VI. 
37 
hvilket er lige sa meget, som den CO2 -udledning, der produceres af 100 mio. biler pa 
arsplan35. 
c) Nukleart a.ff aid 
Lige siden de forste kemekraftvrerker blev taget i brug, har det vreret hensigten, at der i 
anlreggenes driftsperiode skulle fastlregges en strategi for oplagring, opbevaring og 
behandling af affald. Sp0rgsmalet har i langt de fleste Iande vreret centreret om det 
h0jradioaktive affald, der udg0r 5% af den samlede mrengde nukleart affald og tegner sig for 
95% af radioaktiviteten. 
Det er muligt at deponere affaldet definitivt, og konstruktions- og driftsteknikkeme er 
tilstrrekkelig udviklede til at blive taget i brug. De lande, der er naet lrengst pa omradet, er 
formentlig USA, Sverige og Finland. Det er dog ikke lykkedes at fa l0st alle de praktiske 
problemer i forbindelse med den langsigtede oplagring. 
Landenes prognoser over oplagringsomkostningeme er forskellige, men generelt udg0r 
omkostningeme kun en beskeden del af de samlede produktionsomkostninger pr. KWh. Fordi 
affaldet er sa koncentreret (safremt der satses massivt pa kemekraften, vii ca. 300 km2 vrere 
tilstrrekkeligt til at oplagre den samlede mrengde affald), er risikoen for en spredning til 
milj0et ret begrrenset sammenlignet med de 0vrige kilder til elproduktion. 
Forskningen inden for bl.a. adskillelse og transmutation sigter mod at reducere materialemes 
langlivede bestanddele. Forskningen i affaldshandteringsteknikker skal viderefores, men der 
er ikke udsigt til, at disse teknikker vii kunne anvendes som et altemativ til oplagringen i de 
geologiske lag, hverken pa kort eller mellemlang sigt. 
Hvis der s~al udarbejdes et samlet affaldshandteringsprogram krrever det, at der tages hensyn 
til befolkningens krav om 0get sikkerhed i hele produktionskreden, dvs. lige fra transporten af 
materialer til selve oplagringen. Affaldet skal ogsa kunne hentes op igen, hvis de kommende 
generationer matte 0nske at g0re brug af eventuelle nye og mere effektive 
affaldsbehandlingsteknikker. Skal der skabes den fom0dne konsensus pa dette omrade, 
krrever det, at befolkningen og ikke mindst dens reprresentanter informeres sagligt og prrecist, 
og at tilsynsmyndighedeme i de enkelte medlemsstater optrreder trovrerdigt. Deter dem, der 
skal overbevise befolkningen om, at de beslutninger, der trreffes, bade vii komme den 
nu vrerende og de kommende generationer til gode. 
Kernekraften kan ikke udvikle sig uden en konsensus, som giver den en tilstrrekkelig periode 
til at l0se de 0konomiske og teknologiske vanskeligheder, der kendetegner industrien. Deter 
kun muligt, hvis der findes en tilfredsstillende lfsning pa affaldsproblemet, og hvis der 
skabes den stfrst mulige abenhed herom. Forskningen pa dette omrade b0r fokusere pa 
affaldshandteringsteknikker. 
EU er nfdt ti1 at bevare sin kompetence inden for den civile kemekraftteknologi med 
henblik pa at bevare den nfdvendige ekspertise og udvikle mere eff ektive 
fissionsreaktorer og arbejde videre pa udviklingen af en fusionsreaktor. 
35 Til eksempel harden svenske regerings beslutning om at lukke Barseback-vrerket pr. 30/11 1999 efter 
23 ars drift, betydet, at den arlige energiproduktion vii blive reduceret med 4 mia. kWh, som ska] 
erstattes med elektricitet importeret fra danske og tyske kulfyrede elvrerker. Den indirekte f0Jge heraf 
bliver, at det arlige COi-udslip i Sverige vii stige med ca. 4 mio. t svarende til omkring 8% af landets 
samlede emissioner. 
38 
2. Kulindustriens glorvrerdige fortid 
Europa-30: Faste brcendsler (i mio. toce) 
forbrug 
0+-------r------T-------r-------1 
1990 2000 2010 2020 2030 
a) Den historiske baggrund 
Kul26 og stal spillede tidligere en vresentlig rolle for den europreiske 0konomi (i forbindelse 
med elproduktion og inden for jern-og stalindustrien) og blev derfor opfattet af Frellesskabets 
grundlreggere som kemen i det styrkede europreiske samarbejde. Da Paris-traktaten blev 
underskrevet i 1951, var der brug for betydelige mrengder energi for at genopbygge Europa. 
Eftersp0rgslen var langt st0rre end udbuddet, og politikken pa omradet var prreget af frygten 
for manglende forsyninger. Det var grunden til, at Den H0je Myndighed for EKSF 0nskede at 
·0ge produktionen ved at anlregge nye miner og indga langfristede leveringskontrakter. 
Siden tresseme har kulindustrien oplevet en hurtigt tilbagegang pa grund af konkurrence fra 
kul, som blev indfort fra lande uden for EF, og fordi der var dukket nye brrendselsformer op, 
som ogsa kunne anvendes til produktion af elektricitet og varme. Det bet0d sammen med en 
rrekke strukturomlregninger inden for kulindustrien, at den arlige produktion af kul inden for 
EU faldt fra ca. 600 mio. tons I begyndelsen af tresseme til under 86 mio. tons i 2000. Den 
skrerpede konkurrence pa energimarkedet, det 0gede udbud af olieprodukter i arene efter 1986 
og den stigende bekymring over milj0situationen var alt sammen med til at understrege 
svaghederne ved faste brrendsler. 
b) Begrt£nsninger 
Kulindustrien er forbundet med srerlige begrrensninger, som betyder, at den er ringere stillet 
end dens nrermeste konkurrenter, nemlig olie-og gasindustrien. Kul er et tungt materiale, som 
fylder meget og krrever store oplagringsomrader. Brrendvrerdien er lavere end for olie og 
26 Kul omfatter samtlige former for fast brrendsel. Der skelnes som bekendt mellem f0lgende fire former 
for kul, som her angives i faldende orden efter deres brrendvrerdi: antracit, stenkul, brunkul og t0rv. Det 
skal bemrerkes, at stenkul, antracit og brunkulsbriketter h0rer under EKSF-traktaten, hvorimod brunkul 
og t0rv er omfattet af E0F-traktaten. 
39 
naturgas, og kul er ikke sa let at anvende som en vreske eller gas. Desuden skaber det 
forurening pa alle stadier i forbindelse med savel produktionen som anvendelsen36. Fordelen · 
er, at kul, der transporteres med skib (90% af den samlede mrengde kul, der handles med pa 
verdensmarkedet, transporteres ad s0vejen), ikke frembyder de samme milj0mressige risici 
som transporten af olie og gas. 
De fysiske ulemper, der er forbundet med kulproduktionen, har gjort det meget vanskeligt at 
vinde nye markedsandele. Ser man imidlertid pa elsektoren, er kul den dominerende 
energikilde i Danmark, Tyskland, Grrekenland, Irland og Det Forenede Kongerige ( over 45% 
af elektriciteten produceres i disse land~ ved hjrelp af kul), og kul anvendes i 0vrigt ofte som 
reservebrrendsel. Det var nyttigt i 1996, hvor de nordeuropreiske vandkraftvrerker 
producerede for lidt str0m, og reparationer af de franske kemekraftvrerker skabte 0get 
eftersp0rgsel efter kul. De variationer, der kendetegner vandkraften, pavirker i en ikke 
ubetydelig grad forbruget af kul. De lande, der isrer mrerker disse udsving, er 0strig, Sverige, 
Portugal, Finland, ltalien, Frankrig og Spanien. 
c) Fordele 
Den europreiske kulproduktion er primrert bevaret ud fra regionale og sociale hensyn. Prisen 
pa importeret kul, det store antal eksteme leverand0rer37 og de relativt stabile priser set i 
forhold til olie og gas er blandt de positive ·faktorer, som ikke ma glemmes, nar man taler om 
de store problemer i forbindelse med kulproduktionen. 
27 
37 Kullene kan ikke handteres, hverken i forbindelse med udvindingen eller den endelige anvendelse, uden 
at der opstar st0v. Oplagringen sker under aben himmel, hvilken kan forarsage forurening i forbindelse 
med afstr0mning af regnvand. Forbrrendingen efterlader aske og forarsager gasser, der er skadelige for 
luften, vandet og jorden (CO2, NOx og S02). 
Som et led i den geografiske diversificering af EU's kulforsyninger har de traditionelle kuleksport0rer 
(Europa, USA, Rusland og Ukraine) faet f0lgeskab af Canada, Sydafrika og Australien. Pa det seneste 
er nye eksport0rer sasom Indonesien, Colombia og Venezuela.kommet til. 
40 
EU 15-Import af dampkul fra tredjelande 
1999 
18% 
Im Sydafrika  Colombia  Polen  Australien  lndonesien ClJ Rusland  Andre I 
De importerede kul srelges pa et konkurrencebaseret intemationalt markedet, hvilket betyder, 
at priseme er langt mere stabile end priserne pa andre importerede energiprodukter. Det bar 
f.eks. betydet, at priseme pa dampkul kun bar varieret med 16$ (mellem 38$ og 54$/tkre.) 
over en periode pa ti ar (1986-1996). Den gennemsnitlige pris la i denne tiarsperiode pa 47$. 
Prisen pa svrer brrendselsolie udtrykt i tons kulrekvivalenter svingede i samme periode langt 
mere og hyppigere og i et st0rre interval, nemlig mellem 41,11 $ og 100,67 $. 
Det er klart, at sadanne prisforskelle ogsa indvirker pa betalingsbalancen, navnlig i de lande, 
der ikke rader over egne energiprodukter. Den danske satsning pa kul i de seneste tyve ar er et 
klart eksempel pa de 0konomiske fordele, der er forbundet med at anvende kul. 
Fleksible kulkontrakter og udviklingen af et spotmarked bar gjort det muligt at justere 
kulpriserne I0bende i forhold til markedssituationen. Manglende 0konomisk og politisk 
indgriben samt abningen af markedet for udbydeme er forklaringen pa, at kulpriseme er steget 
og faldet i takt med priserne pa olie og i en vis udstrrekning ogsa naturgas. Hvis olie-og 
gaspriseme holder sig pa det h0je niveau, og den europreiske kulimport stiger, vii det kunne 
resultere i et betydeligt pres pa priseme. 
d) Fremtiden 
Den europreiske kulproduktion er ikke konkurrencedygtig hverken i dag eller i fremtiden, 
hvilket er grunden til, at flere medlemsstater bar valgt belt at opgive kul. Det bar forarsaget 
alvorlige politiske problemer i de 0vrige lande, navnlig i Forbundsrepublikken Tyskland. Det 
var som bekendt et led i det kulkompromis, der blev indgaet i 1997---mellem reprresentanter for 
forbundsregeringen, delstaterne og de ber0rte virksomheder, at statsst0tten skulle reduceres 
41 
fra 9,1 mia. DEM i 2000 til 5,5 mia. DEM i 2005. Produktionen blev·nedsat til 26 mio. tons. 
Det anslas, at antallet af beskreftigede ikke vii overstige 36.000. 
Flere af medlemsstaterne i EU har vreret eller vii bli ve n¢dt til at indstille deres produktion, 
og det samme kommer ogsa til at ske i ans¢gerlandene, navnlig i Polen. 
Kulindustrien er meget arbejdskraftkrrevende og var i efterkrigstiden med til at skabe fuld 
beskreftigelse i kulmineomraderne. EU har med baggrund i EKSF-traktaten fastlagt en 
strukturomlregningspolitik, der tager hensyn til regionale og menneskelige aspekter. En 
lignende politik skal udformes for de ans¢gerlande, der producerer fast brrendsel, nar de er 
tradt ind i EU. 
In -In 
:rJI 
"'1J J. 
= 1m 
t: 
,,: .. 
m 
1ta 
n 
• Produktions- og l¢nomkostninger i kulindustrien 
production = produktion; manpower= arbejdskraft 
-......................................................... ·······••·••····· .. ·· .. ····· ............... .-............. .............. m 
BA S. Alt1a --•• Cw• Ufi" f:r.aaat S-~ P_,_. ...__ 
Pu ........ ,..-, • .....,,_.,ft111w1Nlf .. -
., t1t 
t•I 
nt J .. ,. I 
,. ,. t 
,. 
• •• 
Hovedformalet med EKSF-traktaten, der blev underskrevet i Paris i 1951, var at skabe et 
frelles marked for kul og stal og stimulere ¢konomisk vrekst, ¢get beskreftigelse og en h¢jere 
Ievestandard i medlemsstaterne. Pa det grundlag fik EU-institutionerne til opgave at fremme 
en politik, der havde til formal at rationalisere driften, modernisere produktionen og forbedre 
kvaliteten. 
I dag hviler den europreiske kulindustris fremtid pa det generelle krav om ¢get 
forsyningssikkerhed, eftersom der ikke er udsigt til, at kulindustrien, hverken i EU eller i 
ans¢gerlandene, kan g¢res mere konkurrencedygtig. Det er derfor sp¢rgsmalet, om der ikke 
burde bevares et produktionsfundament, som i tilfrelde af alvorlige kriser kunne sikre, at der 
er adgang til ressourcerne, og at der arbejdes videre pa at udvikle den mest avancerede 
teknologi. Det h0r unders¢ges i EU-regi, hvorvidt denne ide kan indarbejdes i 
bestemmelserne i direktivet om liberalisering af elektricitetsmarkedet som et led i 
forsyningssikkerheden. 
I samme forbindelse b¢r det unders¢ges, hvordan kontrollen med statsst¢tte til produktion 
skal forega efter EKSF-traktatens udl¢b i 2002. Der kunne f.eks. indfores en ordning 
vedr¢rende kontrol med statsst~tte til kulindustrien, hvor der bade tages hensyn til kravet om 
42 
forsyningssikkerhed, ved at der bevares en vis adgang ti1 reserveme, og til de sociale og 
regionale aspekter. · 
Der vii hverken pa kort eller lidt lrengere sigt opsta st0rre forsyningsmressige problemer for 
den faste brrendsel, men kulindustriens fremtid afhrenger i h0j grad af, at der udvikles 
teknikker, der g0r det lettere at anvende kullene (f.eks. forgasning), og at de milj0skadelige 
konsekvenser i form af forurenende emissioner begrrenses ved hjrelp af mere rene 
forbrrendingsteknikker og binding af CO2. 
Ud fra rent 0konomiske kriterier giver det ingen mening at fortsrette kulproduktionen, 
hverken i EU eller i ans0gerlandene. Skal produktionen fortsrette, b0r det ske af hensyn til 
forsyningssikkerheden inden for EU. 
Konklusion: Stigende bekymring over milj0situationen betyder, at faste brrendsler og kemekraft 
begge vii komme til at tegne sig for en mindre del af elproduktionen. Med det udstyr og den 
teknologi, vi rader over i dag, er der, medmindre der fores en malrettet eftersp0rgselspolitik, 
fare for, at der vii opsta 0konomiske og forsyningsmressige sprendinger, hvis der skreres ned 
pa begge energikilder pa en gang. 
B. Olien er stadig populrer 
Europa-30: Olie (i mio. tote) 
900 
forbrug 
800 
700 nettoimport 
600 
500 
400 
300 
200 
100 
0 
1990 2000 2010 2020 2030 
Olie har en fremragende brrendvrerdi og er let at bruge. Deter en vresentlig del af forklaringen 
pa dens hurtige gennembrud i de vestlige 0konomier lige efter krigen. 0 lien er arsagen til, at 
43 
vejtrafikken, som for 99%'s vedkommende afurenger af olie, er steget voldsomt. Olien har 
ogsa med varierende fart erstattet kul til opvarmning og demrest til produktion af str(.:'jm. 
0 liekriseme resulterede i, at EU-landene gjorde sig mindre afurengige af o lien, men den 
udg(.:'jr stadig en vigtig (.:'jkonomisk faktor i medlemsstateme, ikke mindst pa transportomradet. 
Transportsektoren tegner sig pa nuvrerende tidspunkt for over halvdelen af olieforbruget. 
Oliemarkedet giver anledning til sprendinger, uanset om der er tale om dialogen mellem 
producenteme og forbrugeme, priseme pa det intemationale marked, de disponible mrengder, 
oliens indvirkning pa milj(.:'jet eller skibsulykker, som i (.:'jvrigt har faet massiv pressedrekning. 
Alligevel reagerer offentligheden meget lidt pa disse forhold. 
Udsigteme for oliemarkedet afurenger af, hvordan bestrrebelseme for at forbedre 
energieffektiviteten og udvikle alternative energikilder til transportsektoren forl0ber. En 
analyse af de nuvrerende tendenser peger pa en vresentlig stigning i det europreiske forbrug. 
Vreksten bliver srerlig h(.:'jj i ans(.:'jgerlandene, hvor malet er at na op pa de nuvrerende EU­
landes niveau inden for person-og godstransport. Behovet for importeret olie vii stige, i takt 
med at de inteme energiressourcer slipper op. Det bliver derfor afg(.:'jrende, hvordan 
udbudssituationen pa det intemationale oliemarked udvikler sig. 
1. Afurengighed af olie 
Over 70% af verdens samlede oliereserver findes i OPEC-landene. I 2020 kommer OPEC til 
at drekke 50% af EU's behov, og produktionen ventes at stige til 55 mio. t(.:'jnder om dagen 
mod 32 mio. t0nder om dagen i 2000. Nar OPEC er i stand til at 0ge produktionen i det 
omfang, skyldes det, at produktionsomkostningerne fortsat vil vrere ekstremt fordelagtige, 
selv i et lavprisscenario. Det er vrerd at bemrerke, at OPEC's gennemsnitlige 
produktionsomkostninger pa nuvrerende tidspunkt Jigger pa omkring 2$ pr. t(.:'jnde. De store 
fortjenstmarginer er et incitament, som OPEC-landene darligt vil kunne modsta. 
Europa-15 
1999 ...;_ import af raolie fordelt pa oprindelseslande 
Andre Iran 
~=----------=:::::,,....~a.------,4% 
Kuwait Venezuela 
2% 2% 
44 
I de lande, der ikke er med i OPEC, ligger de gennemsnitlige produktionsomkostninger for 
tiden pa 5$ pr. t0nde, hvorimod marginalomkostningerne er pa over 10$. Her er reserverne 
rigelige (inklusiv de ukonventionelle olieprodukter), og produktionsmrengden vil derfor folge 
prisudviklingen tret. Visse olieproducerende omrader i Rusland og i omradet omkring Det 
Kaspiske Hav er i den forbindelse srerlig interessante for EU. Det anslas, at det med en 
raoliepris pa ca. 20$ vil vrere muligt at foretage de investeringer i produktionen, der er 
n0dvendige i omrader uden for OPEC, fordi eftersp0rgslen vil stige i 10bet af de kommende 
tyve ar. 
b) Oliens geopolitiske kontekst 
Den seneste udvikling pa oliemarkedet tyder pa, at selv om OPEC undertiden har faet ry for at 
vrere et svagt og meget lidt homo gent "kartel", er det de centralistiske tendenser, der er 
fremherskende for tiden. Lande som Saudi-Arabien, Venezuela, Iran og Kuwait har dog ogsa 
blandet sig i debatten i forbindelse med de beslutninger, der er truffet i de seneste par ar. 
OPEC-landene har mange forskellige og komplekse interesser og problemer, som ofte er 
indbyrdes modstridende. 
De OPEC-lande, der har mere begrrensede reserver gar ind for at maksimere priseme pa kort 
sigt, at opsuge olieindtregteme og udnytte deres produktionskapacitet fuldt ud ( det grelder 
-f.eks. Algeriet, Venezuela og Iran). Lande som Saudi-Arabien og de 0vrige olieproducerende 
lande i Den Persiske Golf, som har store reserver, foretrrekker til gengreld mere moderate 
priser pa lrengere sigt, sa de undgar, at olien erstattes af andre energiformer, og sikrer, at 
oliens andel i den globale energisammensretning bevares pa mellemlang og Iang sigt, og at de 
beholder deres markedsandele. 
Geopolitiske interesser er ogsa med til at prrege udviklingen. Allerede under Golfkrigen 
opstod der uoverensstemmelser inden for OPEC, olieembargoen mod Irak resulterede i 
interne sprendinger, der har hersket usikkerhed over for udviklingen i Iran og Libyen, og det 
har vreret vanskeligt for de arabiske lande at indtage et frelles standpunkt til den israelsk­
palrestinensiske konflikt. Deter alt sammen faktorer, som ikke g0r det lettere for oliemarkedet 
at fungere tilfredsstillende. 
Det er ogsa uklart, hvilken rolle lrak kommer til at spille i de kommende ar. I 1999 0gede Irak 
sin produktion til 2,8 mio. t0nder om dagen, hvilket bet0d, at olieeksporten overskred den 
0vre grrense pa 5,2 mia. $, der er fastlagt i FN's Sikkerhedsrads resolutioner inden for 
rammeme af "mad-for-olie-programmet". Det ansl~s, at den daglige produktion forholdsvis 
hurtigt vii kunne srettes op med 3-4 mio. t0nder, hvis sanktioneme ophreves, og der abnes for 
udenlandske investorer. 
Selv om der ikke i en overskuelig fremtid er grund til at forvente fysisk knaphed, sa er det pa 
den anden side ogsa vanskeligt at forudsige, hvordan OPEC som "kartel" vii reagere, og 
hvilke politiske interesser der fra tid til anden vii kunne pavirke organisationens holdning. 
Blandt de faktorer, som vil kunne fa afg0rende betydning for prisniveauet, er den 0konomiske 
vrekstrate i importlandene, fremskridt i bestrrebelserne pa at styre eftersp0rgslen, opdagelsen 
afnye reserver og skrerpede milj0krav. 
I betragtning af OPEC's rigelige reserver er det pa lrengere sigt den teknologiske udvikling, 
der udg0r den st0rste fare for OPEC, dvs. udviklingen af nye produktionsteknikker, som kan 
45 
3. benyttes i vanskeligt tilgrengelige omrader og i forbindelse med ukonventionelle produkter, 
samt udvikling af nye erstatningsbrrendstoffer med den dertil h0rende teknologi, hovedsagelig · 
i transportsektoren. 
Landene i det tidligere Sovjetunionen vii ogsa kunne fa srerlig betydning for EU, eftersom de 
helt op til 1989 med en produktion pa over 11 mio. t~nder om dagen var verdens forende 
olieproducenter. I de kommende tyve ar vii produktionen i dette omrade kunne stige til det 
dobbelte, nemlig fra 7,8 mio. t0nder om dagen i 2000 til 14 mio. t0nder om dagen i 2020. De 
paviste oliereserver i omradet omkring Det Kaspiske Hav (25 mia. t0nder) er lige sa store som 
reserveme i Nords~en eller USA. De potentielle reserver overstiger muligvis 200 mia. t0nder, 
svarende til 25% af de reserver, der er pavist i Mellem0sten. 
Olieprisemes betydning 
70 72 74 76 78 RAolleprls (OPEC's prlskurv) 
· ~9!0 -,~po, oan.-o~)_. 
80 82 84 86 88 90 
-+-Nominel pris -a-konstant pris 1973 92 94 96 98 2000 
(JAN­
OKT) 
De to oliekriser i 1973 og 1979 bragte industrilandene ud i en alvorlig krise. Det er ikke 
tilfreldet i dag, selv om olieprisen er tredoblet i l0bet af et ar. Vilkarlige udsving i oliepriserne 
har faet mindre betydning, fordi spredningen pa de forskellige energikilder er blevet st0rre, 
olien sjreldent bruges til elproduktion, og der er sket en rrekke strukturrendringer i den 
europreiske 0konomi, som fra at vrere et industrisamfund nu er blevet et servicesamfund. EU 
b0r overveje, hvordan der skal betales for den energi, der k0bes, dvs. om der eventuelt kunne 
afregnes i euro, hvilket ville mindske folgerne af de svingende kurser. De h0je afgifter pa 
olieprodukter i Vesteuropa betyder desuden, at prisstigninger ikke far st0rre indvirkning pa 
inflationen. De udviklingslande, som ikke producerer olie, vii blive hardere ramt og kan 
fa endnu vanskeligere ved at komme ud af fattigdommens onde cirkel. 
Olieprisstigningerne ber0rer isrer de befolkningsgrupper, der lever pa fattigdomsgrrensen. De 
risikerer at blive endnu mere marginaliseret savel 0konomisk som socialt. Kommissionen har 
til hensigt at fremme udvekslingen af erfaringer om, hvilke strategier der er egnede til at 
mildne olieprisstigningemes konsekvenser for de grupper, der har st0rst behov for det, og 
46 
mindske risikoen for social udelukkelse i overensstemmelse med konklusionerne fra topm~det 
i Lissabon. 
Hvis der ikke trreffes srerlige foranstaltninger for at mindske afhrengigheden af olieimporten, 
navnlig pa transportomradet, vii 90% af behovet i 2020 forrnentlig skulle drekkes af den 
importerede olie. 
Der b~r satses yderligere pa at erstatte olien med alternative energikilder og begrrense 
forbruget, navnlig i vejtransportsektoren, hvor olieforbruget er steget fra 18% til 50% mellem 
1973 og 2000. Den nuvrerende mangel pa reelle alternativer til olien (biobrrendstoffer og 
naturgas) forstrerker effekten af langvarige oliekriser, navnlig inden for transportsektoren. 
De europreiske lande er nflSdt til at affinde sig med oliepriser pa over 20$. 
C. Fremgang for naturgas og vedvarende energi 
1. Naturgas: mod ny afhrengighed 
Europa-30: Naturgas (i mio. totE) 
800 
700 
forbrug 
600 
500 
nettoimport 
400 
300 
200 produktion 
100 
0 
1990 2000 2010 2020 2030 
a) Naturgassens udbredelse 
Naturgassen blev opdaget i begyndelsen af halvtredseme, mender gik flere artier, for den fik 
nogen egentlig betydning i energimressig sammenhreng. Hvor naturgassen for blev betragtet 
som et sekundrert energiprodukt (et biprodukt fra olieudvindingen), er det nu blevet en 
bredspektret energikilde. Naturgassen er let at handtere, fordi den kan distribueres i et 
ledningsnet, og indgar nu i alle former for energiforbrug, dvs. elproduktion (24% af den 
samlede mrengde gas, der bruges, herunder kraftvarmeproduktion), varmeproduktion og pa 
det seneste ogsa transport. Pa nuvrerende tidspunkt bruges nresten 70% af naturgassen inden 
for industrisektoren (26%) og boligsektoren (30% ). Den st~rste stigning ventes dog inden for 
elproduktionen, hvor naturgassen allerede tegner sig for 15% af produktionen. 
47 
Naturgassen har hurtigt vundet indpas i forbindelse med elproduktion i en rrekke lande. Denne 
udvikling vii tage endnu mere fart, og naturgassen vii i en vis udstrrekning komnie til at · 
erstatte kul i forbindelse med elproduktion. I !¢bet af de kommende ti ar vii de naturgasfyrede 
kraftvrerker star for ca. to tredjedele af eftersp¢rgselsstigningen (som folge af investeringer i 
blandede kraftvrerker og combined cycle gasturbiner). I arene fra 2020 til 2030 sk¢nnes det 
ud fra en ekstrapolering af markedstendenserne, at naturgassen kommer til at sta for op mod 
halvdelen af elproduktionen ( 40% ), og at 45% af det samlede naturgasforbrug vii ligge inden 
for elproduktionen. 
b) Det intemationale gasmarked 
Naturgassen er i dag en af de energikilder, der satses pa i bestrrebelserne for at diversificere 
energiforsyningen og sikre en fomuftig balance i energiforbruget, men det hurtigt stigende 
gasforbrug inden for elproduktionen, husholdningeme og varmeproduktionen risikerer at 
skabe nye strukturproblemer i EU. Det anslas, at eftersp¢rgslen vii stige fra de nuvrerende 85 
mio. tore til 410 mio. tore i 2010. I de ¢steuropreiske ans¢gerlande ventes eftersp¢rgslen efter 
gas at stige med 40% til 80 mio. tore i 2010. 
Der er ikke mange lighedspunkter mellem naturgasmarkedet og oliemarkedet, bortset fra at 
gaspriseme reguleres i forhold til priserne pa oliemarkedet. Den historiske forklaring pa 
prisreguleringen lyder pa, at naturgassen som oftest forekommer i tilknytning til olie, og at det 
derfor var olieselskaberne, der fra begyndelsen fik radighed over den. Den ¢konomiske 
begrundelse for at indfore prisreguleringen var, at der ellers kunne opsta konkurrence mellem 
naturgas og olie38. Da naturgassen blev lanceret pa markedeme, hed det sig, at reguleringen 
skulle sikre en gradvis introduktion af produktet. I dag er den ¢konomiske begrundelse for at 
bevare ordningen ikke lrengere holdbar, og der b¢r pa lrengere sigt indfores fri prisdannelse 
baseret pa markedets udbud og eftersp¢rgsel efter naturgas. Det er kun muligt, hvis man i 
stedet for blot at liberalisere de nationale markeder opretter et reelt integreret indre marked for 
gas. 
Det intemationale gasmarked frembyder pa lidt lrengere sigt ingen fare for "karteldannelse" 
mellem producentlandene, som for ¢vrigt er meget forskellige, men der kan ikke herske tvivl 
om, at markedet er meget ufleksibelt. Nar priseme justeres i forhold til oliepriserne, 
leverancerne bygger pa langsigtede "take or pay"-kontrakter (med pligt at betale for et vist 
minimumsforbrug), og EU's gasimport primrert sker via gasledninger, betyder det, at 
gasmarkedet far karakter af et regionalt marked med begrrenset konkurrence mellem 
eksport¢reme, som primrert omfatter Rusland, Norge og Algeriet. Iran og Turkmenistan 
ventes ogsa at fa stor betydning i fremtiden. Hvad angar de store reserver i Rusland (1/3 af 
verdens samlede reserver) ma det nok forventes, at EU vii komme til at hente en stigende del 
af sine forsyninger herfra. Det skal her bemrerkes, at leverancerne fra forst Sovjetunionen og 
siden Rusland har vreret srerdeles stabile i de seneste 25 ar. En langsigtet strategi baseret pa et 
partnerskab med Rusland kunne vrere et vigtigt skridt i retning af en bedre 
fors yningssikkerhed. 
38 Reguleringen foretages ud fra den sakaldte "net back"-beregningsmetode, der bygger pa priseme pa de 
olieprodukter, der udbydes pa de samme markeder. Metoden, som gasselskabeme ogsa kalder for 
"markedsvolumenmetoden", anvendes pa importpriseme ved grrensen. 
48 
EUR15 -Import af naturgasfra tredjelande 
1999 
5% 
29% 
Ex-USSR Algeriet Norge Andre 
II Ex-USSR Algeriet Norge Andre 
Der kommer til at ske gennemgribende rendringer pa det intemationale gasmarked i 
fremtiden. Nogle eksperter mener, at naturgaspriseme vii stige med nresten 20% indtil 2010. 
Det ma forventes, at etableringen af et spotmarked i EU som et led i det indre marked 
sammen med den stigende eftersp0rgsel, bl.a. som folge af bekymring over den globale 
opvarmning, vii rendre grundlaget for prisdannelsen (saledes at gaspriseme ikke lrengere 
reguleres i forhold til oliepriseme) med det resultat, at der enten etableres et mere 
konkurrencebaseret marked baseret pa produktionsomkostningerne, eller at der dannes et 
"gaskartel". Det er vanskeligt pa nuvrerende tidspunkt at forudse, hvad der vii ske. Derfoi-er 
det ogsa n0dvendigt at komme den strukturelle udvikling i retning af drastiske prisstigninger i 
fork0bet ved at sikre rigelige forsyninger fra sa mange leverand0rer som muligt. 
c) Transportnettene 
Virkeligg0relsen af det indre marked vii resultere i stigende eftersp0rgsel og 0get samhandel 
indenfor EU, hvilket pa sigt vii 0ge behovet for transportinfrastrukturer (inteme og 
transeuropreiske transportnet, havneanlreg til brug for LNG -flydende naturgas, mv.), men 
det er stadig uklart, hvordan disse infrastrukturer skal finansieres. Det skal understreges, at 
transportomkostningeme varierer, alt efter om gassen transporteres i r0rledninger eller med 
skib (LNG). I begge tilfrelde krreves der meget bekostelige infrastrukturer. Rentabiliteten 
afhrenger for begge transportformers vedkommende af, hvor langt gassen skal transporteres. 
Hvad angar gasimporten er alle dele af EU takket vrere gasnettet velforsynet med gas, som 
distribueres fra eksportcentrene i Norge, Rusland og Algeriet. Udbuddet af LNG udg0r et 
supplement til naturgassen fra Mellem0sten, Nordafrika og lande som Nigeria og Trinidad. I 
49 
fremtiden vii Mellem0sten (Iran og Qatar) og Centralasien kunne blive vigtige leverand0rer af 
naturgas. 
En analyse af reserverne hos EU's vigtigste nuvrerende og potentielle leverand0rer viser en 
ubalance pa forsyningsomradet, hvor Rusland pa nuvrerende tidspunkt tegner sig for 41 % af 
EU's samlede import af naturgas. Med udvidelsen af EU og det stigende forbrug ventes tallet 
at stige til over 60%. 
I betragtning af hvor mange lande der producerer naturgas, kunne spredningen i EU's 
gasforsyning forekomme beskeden. Det skal bemrerkes, at 33 gasselskaber i 1996 stod for 
nresten 94% af den samlede vesteuropreiske produktion, som -stammer fra et meget start antal 
boringer. Tre af de st0rste _gasselskaber star for mellem 10 og 15% af den samlede europreiske 
produktion. Importen af gas fra andre dele af verden, herunder ogsa importen af LNG, ventes 
at stige i fremtiden. Det illustrerer det konkurrencemressige potentiale, der findes pa 
udbudssiden, bade inden for EU og i den 0vrige del af verden. 
Det overvejes for 0jeblikket, hvorvidt der skal opfores nye importruter baseret pa 
gasledninger eller LNG (Iran og Qatai-39). Det vii 0ge den geografiske spredning pa 
gasforsyningsomradet og g0re det muligt at bevare et k0bers marked. Det h0je 
omkostningsniveau vii imidlertid ogsa fa betydning for de priser, forbrugeme skal betale, og 
for0ge risikoen i forhold til transitlandene. 
Den europreiske gasforsyning vii pa lrengere sigt kunne give anledning til en ny afhrengighed, 
i takt med at forbruget af energikilder, der har en mindre udledning af kulstoffer, stiger. Det 
voksende forbrug af gas kan fore til generelle prisstigninger og true forsyningssikkerheden 
inden for EU. 
EU's behov for naturgas udefra drekkes for 41 % 's vedkommende af gas, der importeres fra 
Rusland, mens nresten 30% importeres fra Algeriet. Det vii derfor vrere hensigtsmressigt at 
skabe en st0rre geografisk spredning pa forsyningsomradet, navnlig med hensyn til LNG. Til 
sammenligning stammer EU's forsyninger af olie og kul fra langt flere leverand0rer. Det er 
derfor essentielt, at der etableres et langsigtet partnerskab pa energiomradet med de mest 
centrale leverand0rer sasom Rusland. 
2. Politisk satsning pa nye og vedvarende energikilder 
39 Qatar's paviste reserver er tre gange st0rre end reserveme i Algeriet eller Norge. 
50 
Europa-30: Vedvarende energikilder (i mio. toce) 
200 
175 
150 
125 
100 
75 
50 
25 
0 
1990 2000 2010 2020 2030 produktion / 
forbru g 
De vedvarende energikilder rummer betydelige muligheder40 for at forbedre 
forsyningssikkerheden i Europa. Hvis de skal udnyttes i st0rre omfang, krrever det imidlertid 
en meget markant politisk og 0konomisk satsning. Et godt resultat krrever ogsa, at der 
gennemfores en reel eftersp0rgselspolitik med henblik pa at rationalisere og stabilisere 
energiforbruget. Pa lidt lrengere sigt er de vedvarende energikilder den eneste form for energi, 
hvor EU under de nuvrerende betingelser har mulighed for 0ge udbuddet. EU har ikke rad til 
at negligere denne energiform. 
a) Et potentiale, der b¢r udnyttes 
Den vedvarende energi leverer i 0jeblikket knap 6% af den europreiske energi. Heraf tegner 
vandkraften sig alene for 2%. Lige siden 1985 har ma.let vrere at fordoble den vedvarende 
energis andel i elproduktionen, uden at det dog er lykkedes41• Deter tvingende n0dvendigt, at 
medlemstateme tager denne malsretning til sig og fastsretter nationale malsretninger,. der 
falder i trad hermed. Deter stadig ikke alle medlemsstater, der har gjort det. Der b0r arbejdes 
videre i denne retning. 
Produktionen af energi fra vedvarende energikilder steg relativt set markant (med 30%) i 
arene fra 1985 til 1998, men i absolutte taler produktionen stadig beskeden (fra 65 til 85 mio. 
tore, nar vandkraften medregnes). Den beskedne samlede udbredelse drekker dog over meget 
forskellige andele af vedvarende energi fra land til land. Fire lande har satset massivt pa den 
vedvarende energi. Det drejer sig om Portugal (15,7%), Finland (21,8%), 0strig (23,3%) og 
Sverige (28,4% ), som udnytter deres skov-og vandressourcer til formalet. 
Hvor stor en del af det samlede forbrug, der drekkes af den vedvarende energi, afhrenger i h0j 
grad af udviklingen i forbruget og af energibesparelseme. Fremgangen inden for sektoren for 
vedvarende energi er blevet opslugt af det stigende forbrug. Den vedvarende energi ligger 
stadig pa ca. 6% af det samlede forbrug, selv om produktionen stiger med 3% pa arsbasis, og 
der pa visse omrader, navnlig inden for vindkraft, har vreret kolossale stigninger pa helt op iii 
2000% i I0bet af 10 ar. Det ma konkluderes, at bestrrebelserne for at pavirke udbuddet ikke vii 
fore til noget resultat, hvis de ikke ledsages af politikker til begrrensning af 
energieftersp0rgslen. 
40 
41 Jf. 1. del, afsnit I -B. 
EFf C 241 af 25. september 1986. 
51 
I de kommende ar vii de vedvarende energikilder udtrykt i absolutte tal tegne sig for en stadig 
st0rre del af energiforbruget. Deres forholdsmressige bidrag til energibalancen vii i vid· 
udstrrekning atbrenge af, hvorvidt de er tilsluttet elnettet, og hvorvidt de kan klare sig i 
konkurrencen, efterhanden som produktionen decentraliseres. 
Kommissionens mal er at fordoble den vedvarende energis andel af det samlede forbrug fra 
6% i 1997 til 12% i 2010. Denne udvikling vii vrere til gavn for de sma og mellemstore 
virksomheder, og den vii ogsa fa positive konsekvenser for beskreftigelsen og g0re det muligt 
at udvikle europreiske teknologier, der kan eksporteres til udviklingslandene. 
Deter derfor vigtigt, at de enkelte medlemsstater overtager de nationale malsretninger, der er 
opstillet i direktivforslaget om fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder. 
b). Vcekstpotentialet er forskelligt 
Malet om at fordoble den vedvarende energis bidrag til den europreiske energibalance indgar i 
en mere overordnet strategi, der skal forbedre forsyningssikkerheden og fremme en 
breredygtig udvikling. Det krrever imidlertid en betydelig indsats. Hvis malet skal nas, krrever 
det ifolge Kommissionens sk0n investeringer pa i alt 165 mia. € i perioden fra 1997 til 2010. 
Der er brug for en srerlig aktiv indsats pa elomradet, hvor det fremgar af direktivforslaget om 
fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder, at I 2010 skal der vrere 24% gr0n 
elektricitet og ikke som nu ca. 12%. 
Opgaven vanskeligg0res af, at ekspansionsmulighederne for vandkraften, som pa nuvrerende 
tidspunkt leverer en tredjedel af den vedvarende energi, stort set er ikke-eksisterende. Det vii 
vrekke voldsom modstand hos lokalbefolkningen, hvis der skal etableres nye anlreg. Kun 
minivandkraft frembyder visse perspektiver. Det betyder, at den krrevede for0gelse nresten 
udelukkende skal ske inden for de 0vrige vedvarende energikilder (biomasse, vindkraft, 
solenergi og geotermisk energi). For disse energikilder er det i · realiteten ikke en fordobling, 
men en firedobling af deres andel, der skal til. 
Energi udvundet af biomasse vii kunne vrere strerkt medvirkende til, at der opnas en 
breredygtig forbedring af forsyningssikkerheden. Biomasse er en omfattende og polyvalent 
ressource, der kan anvendes til · fremstilling af bade varme og elektricitet. Bioenergien 
stammer fra produkter fra land-og skovbrug, affaldsstr0mme og nye energiafgr0der. Isrer 
land-og skovbrugsprodukteme rummer et kolossalt potentiale, som hidtil ikke er blevet 
udnyttet. 
Selv om kostprisen er h0j, er det v1gttgt at viderefore bestrrebelseme for at udnytte 
biobrrendsler og andre alternative brrendsler, og at sikre, at de opnar en st0rre andel af 
brrendselsmarkedet. Biobrrendsleme bestar fortrinsvis af biodiesel (som udg0r 70-80% og 
primrert stammer fra organisk olie og solsikkeolie mv.) og alkohol, som navnlig udvindes af 
roer, hvede, sorghum mv. Der er mange produktionsmuligheder, men der satses primrert pa 
afgr0der, der giver et h0jt udbytte, men krrever fa rastoffer, og som respekterer 
biodiversiteten. Biodiesel kan uden st0rre tekniske vanskeligheder anvendes til erstatning for 
almindelig diesel. Alkohol kan tilsrettes almindelig benzin med op til 15%, uden at det krrever 
tekniske rendringer af k0ret0jerne. 
I milj0mressig henseende er biobrrendsler srerlig interessante. De udleder 40-80% mindre 
drivhusgas end de 0vrige fossile brrendstoffer. Samtidig udsendes der frerre partikler og 
mindre kulilte og kulhydroxid. Biobrrendslerne vii ogsa g0re muligt at skabe nye 
arbejdspladser i landomrademe og at styrke landbrugserhvervet, ved at der skaffes nye 
52 
afsretningsmuligheder for landbrugsprodukteme. I den sammenhreng skal det sikres, at 
biobrrendsleme ikke er arsag til, at landbrugsjorden dyrkes for intensivt. Pa lrengere ·sigt b0r · 
det unders0ges, om der eventuelt kunne tages andre vedvarende energikilder, herunder brint, i 
brug inden for vejtransporten. 
Biobrrendsleme anvendes stadig kun i begrrenset omfang inden for EU. I 1998 udgjorde de 
0,15% af det samlede forbrug af mineraloliebaserede brrendsler. Den st0rste hindring er 
prisforskellen i forhold tilde fossile brrendstoffer. Hvis afgifteme ikke medregnes, er priseme 
pa biobrrendsler pa nuvrerende tidspunkt mellem 1,5 (biodiesel) og 4 gange h0jere. Med 
henblik pa at fordoble de vedvarende energikilders andel af forbruget inden udgangen af 2010 
har Kommissionen i sin hvidbog fra 199742 om vedvarende energikilder anslaet, at 
bioenergien vil kunne udg0re 7% af det samlede forbrug i 2010. Det blev i den forbindelse 
pointeret, at en sadan for0gelse for biobrrendslemes vedkommende krrever, at folgende 
betingelser er opfyldt: 
-medlemsstaterne skal gfre en malrettet indsats for at virkeliggfre den ambitifse og 
realistiske malsretning, der er fastlagt i hvidbogen, nemlig at biobrrendslemes andel 
af forbruget skal fges til 7% inden udgangen af 2010, og de skal srette sig som mal, at 
erstatningsbrrendsleme tilsammen skal drekke 20% af energiforbruget i 2020, 
-prisforskellen mellem biobrrendsleme og de konkurrerende produkter skal mindskes, 
ff rst og fremmest ved hjrelp af skattemressige foranstaltninger, 
-olieselskabeme skal forpligte sig til at fremme en storstilet distribution som et led i 
frivillige aftaler, frem for at der udstedes EU-forskrifter pa omradet, 
-forskningen pa omradet skal forstrerkes for bl.a. at unders0ge nye muligheder for 
anvendelse af alternative energikilder som f.eks. brint ( der sammen med metanol udg0r 
brrendstoffet i brrendselsceller og · kan produceres ud fra mange . forskellige primrere 
energikilder, herunder ogsa vedvarende energikilder). 
Der vil ogsa skulle satses pa udvikling af vindenergi til elproduktion, mender b0r ogsa ydes 
st0tte til vandkraftprojekter, herunder projekter i mindre malestok (under 10 MW), som 
hidtil ikke har faet den fom0dne opmrerksomhed. 
Der er hidtil blevet gennemf0rt en rrekke forskellige programmer af forskellig vigtighed for at 
fremme anvendelsen af vedvarende energikilder pa bade nationalt plan og EU-plan. 
Programmerne udfylder en vigtig funktion, men der er ogsa brug for generelle rammer, der 
g~r det muligt at yde st0tte til forskning og til investeringer samt driftstilskud og st0tte til 
anvendelsen af disse energiformer, i overensstemmelse med artikel 87 og 88 i EU-traktaten. 
Kommissionen har i sit forslag til .et direktiv om alternative energikilder lagt rammeme for, at 
produktionen af elektricitet fra visse former for vedvarende energikilder, isrer vindenergi, 
med tiden vii kunne blive konkurrencedygtig og i stand til at klare sig over for de 
konventionelle energiformer. Dette initiativ vil blive suppleret (inden for rammeme af den. 
greldende EU-lovgivning) af et nyt forslag vedr0rende energibesparelser i bygninger, som 
skal fremme brugen af andre energikilder (solenergi og biomasse) ud fra en mere decentral 
synsvinkel, eftersom ressourceme pa omradet b0r bed0mmes pa lokalt plan. 
c) Hindringer for udviklingen af den vedvarende energi 
42 Dokument KOM(97) 599 af 26. november 1997. 
53 
Uanset hvilke vedvarende energikilder der er tale om, er det vigtigt at g¢re sig klart, at 
udviklingen vanskeligg¢res af en rrekke strukturelle forhold. Landenes ¢konomiske og sociale · 
system er udarbejdet og videreudviklet pa en centraliseret facon med udgangspunkt i den 
konventionelle energi (kul, olie, naturgas og kemekraft) og navnlig i elproduktionen. 
De st¢rste problem er imidlertid af ¢konomisk karakter. Det ma ikke glemmes, at visse former 
for vedvarende energi krrever betydelige startinvesteringer, ligesom det i ¢vrigt tidligere var 
tilfreldet for andre energiformer som kul, olie og kemekraft. Det b~r bl.a. unders~ges, om 
denne tinansiering kunne tilvejebringes, ved at de mest rentable energikilder -
kernekraft, olie og naturgas -i en eller anden form bidrager til udviklingen af den 
vedvarende energi. Det kunne f.eks. ske i form af en skattelignende af gift, som skulle bruges 
til finansiering af en regional eller national fond, hvorfra der kunne foretages de fom¢dne 
startinvesteringer. I forbindelse med visse vedvarende energikilder vii der ogsa vrere behov 
for driftsst¢tte igennem forholdsvis lang tid, for der opnas den fom¢dne rentabilitet. Et sadant 
bidrag er allerede indfort i visse medlemsstater, som enten har fastlagt faste takster for 
vedvarende energi, stillet krav om k¢b af gr¢nne certifikater eller ivrerksat udbud for en 
bestemt kapacitet. 
Hertil kommer et problem, som skal l¢ses ud fra nrerhedsprincippet. Det drejer sig om de 
nationale, regionale og lokale by-og lokalplaner, som vii skulle rendres, saledes at opforelsen 
af anlreg til produktion af vedvarende energi prioriteres langt h¢jere. Deter ret paradoksalt, at 
befolkningen i kemekraftens barndom ikke havde mulighed for at hindre opforelsen af 
kemekraftvrerkeme, hvorimod de i dag kan blokere for, at der opfores anlreg til udnyttelse af 
den vedvarende energi. Det skal ogsa understreges, at de administrative og milj¢mressige 
hindringer er langt st¢rre i dag, end det var tilfreldet under udviklingen af den konventionelle 
energi, og at det ofte giver sig udslag i h¢jere investeringsomkostninger. 
Der har vist sig en rrekke tendenser pa de forskellige omrader. Hvor de vedvarende 
energikilder tidligere blev udnyttet decentralt, og produktionen var begrrenset, opfores der nu 
stadig tlere vindm¢lleparker, bl.a. pa havet. Det g¢r det muligt .at integrere de vedvarende 
energikilder i en storstilet central produktions- og forbrugsplan. 
Medmindre leveranceme svigter af teknologiske arsager, vii spontane udsving i 
omkostningsniveauet ogsa kunne forstrerke den vedvarende energis markedsmressige 
betydning. Det kunne f.eks. skyldes, at oliepriseme var h¢je, eller at "priserne pa 
emissionslicenser" skulle medregnes i udgifteme til investering i konventionel energi. 
Deter imidlertid kun muligt at skabe en stabil udvikling pa markedet for vedvarende energi 
inden for EU, hvis de offentlige myndigheder pa lidt lrengere sigt er villige til at fore en 
malrettet politik pa omradet. Denne politik kan bygge pa en bred vifte af tiltag, f.eks. 
beslutninger om at indfore drastiske skattemressige foranstaltninger for at fremme den 
vedvarende energi, stille krav om, at elproducenteme og -distribut¢reme mindst skal k0be en 
bestemt procentdel af den elektricitet, der produceres pa grundlag af vedvarende energikilder, 
eller yde st0tte i forsknings- eller finansierings¢jemed (i form af rentegodtg¢relser, 
garantifonde, skattelignende afgifter pa andre energiformer osv.). Der-b¢r ydes st¢tte til visse 
vedvarende energikilder, saledes at de kan opna lige sa store markedsandele som de 
konventionelle energikilder, men det ma ikke indebrere, at EF's konkurrenceregler 
tilsidesrettes. 
54 
Der er brug for 0konomiske eller skattemressige incitamenter, hvis der skal ske et virkeligt 
gennembrud inden for anvendelsen af den vedvarende energi. · 
Planerne om, at erstatningsbrrendslerne skal drekke 20% af det samlede forbrug i 2020, vii 
efter al sandsynlighed I0be ud i sandet, hvis der ikke ogsa indfores skattemressige 
begunstigelser pa omradet, fastsrettes regler vedr0rende olieselskabernes distribution, og 
indgas frivillige aftaler med industrien. 
Det er beklageligt, dels at der ikke er fastlagt ensartede afgiftsregler til fordel for biobrrendsler 
inden for EU, saledes som Kommissionen foreslog allerede i 1992, dels at de bestrrebelser, 
der er gjort pa omradet i forbindelse med visse programmer, er blevet draget i tvivl af 
juridiske arsager. 
Konklusion: Ingen af de eksisterende energikilder vii alene kunne opfylde EU's energibehov, 
hverken nu eller efter at ans0gerlandene er kommet med. Forholdet mellem de forskellige 
energikilder forrykkes stadig mere. Olie og kul anvendes til vidt forskellige formal, mens kul 
og kemekraft supplerer hinanden. Naturgassen konkurrerer med samtlige energiprodukter pa 
alle markeder. 
Blandt de faktorer, der pavirker forsyningssituationen indenfor EU, er presset pa den globale 
eftersp0rgsel efter naturgas og producentlandenes eksportkapacitet (Algeriet, Rusland, Norge 
og Nederlandene ), men de nye producentlande (bl.a. i Mellem0sten), at olie-og gasreserveme 
efterhanden vil slippe op, at prisstigninger for en energikilde smitter af pa andre former for 
energi, at det er vanskeligt at gennemfore kemeenergiprogrammerne, og at anvendelsen af kul 
giver anledning til milj0mressige problemer. 
Pa nuvrerende tidspunkt drekkes 41 % af energiforbruget af olie, 22% af naturgas, 16% af faste 
brrendsler (stenkul, brunkul og t0rv), 15% af kemeenergi og 6%. af vedvarende energikilder. 
Hvis udviklingen fortsretter urendret, vii energibalancen ogsa i 2030 primrert bygge pa· de 
fossile brrendsler: 38% olie, 29% naturgas, 19% faste brrendsler og knap 6% kemeenergi og 
8% vedvarende energikilder. 
EU har kun begrrenset mulighed for at indvirke pa udbudssituationen med henblik pa at skabe 
den st0rst mulige forsyningssikkerhed. I betragtning af det ringe spillerum tegner der sig to 
muligheder. 
For det forste vii EU om ikke andet sa i kraft af at vrere et attraktivt marked kunne forhandle 
et strategisk partnerskab med leverand0rlandene med henblik pa at forbedre 
forsyningssikkerheden. Der er allerede taget initiativ til et sadant partnerskab med Den 
Russiske F0deration, som er blevet tilbudt st0tte til forbedring af transportnettet og udvikling 
af ny teknologi. Det sker som et led i en politisk strategi, hvor formalet er at skabe stabile 
forsyninger og sikre investeringerne. 
For det andet b0r EU lregge srerlig vregt pa, at der ydes 0konomisk st0tte til de vedvarende 
energikilder, som pa meget langt sigt rummer flest muligheder med hensyn til diversificering 
af forsyningerne. 
EU er uanset hvad n0dt til at ivrerksrette en malrettet politik, der g0r det muligt at begrrense 
eftersp0rgslen, hvis afurengigheden af de eksteme tilforsler skal mindskes. 
En sadan politik til begrrensning af eftersp0rgslen er ogsa n0dvendig, hvis man vil g0re sig 
nogen som heist forhabninger om at bekrempe klimaforandringerne. 
55 

12. DEL NYE REFERENCERAMMER FOR ENERGIOMRA.DET 
Der skal i enhver debat om Europas fremtidige energiforsyning, ikke mindst nar der er tale 
om mulighedeme for at 0ge diversiteten, tages hensyn til to nye faktorer, som har vist sig i de 
seneste ar. Den forste faktor er klimarendringeme. Det kan ikke forudses, hvilke konsekvenser 
disse rendringer vii fa, mender hersker ingen tvivl om, at de er reelle nok, og at de risikerer at 
skabe forstyrrelser i den globale udvikling. Det ma erkendes, at EU i lyset af denne trussel har 
underlagt sig forpligtelseme i Kyoto-protokollen, men endnu ikke rader over effektive midler 
til at bekrempe virkningerne af klimarendringeme med. En aktiv politik til fremme af 
breredygtig udvikling (artikel 6 i EU-traktaten) vii bade kunne forbedre 
forsyningssikkerheden og styrke bekrempelsen af klimarendringeme. 
Den anden faktor er etableringen af et stadig mere integreret marked for energi. Denne 
udvikling vii ogsa vrere afg0rende for, hvilke foranstaltninger der vrelges pa EU-plan for at 
l0se de problemer, der er forbundet med klimarendringeme. Virkeligg0relsen af dette 
europreiske energimarked. betyder nemlig, at de enkelte medlemsstaters tiltag og 
erhvervslivets strategier far konsekvenser, som rrekker ud over landets egne grrenser. 
I. UDFORDRINGERNE VED KLIMAJENDRINGERNE 
Bestrrebelseme for at 0ge forsyningssikkerheden pa det europreiske energimarked indebrerer I 
dag, at der tages hensyn til kravet om at bekrempe klimarendringeme og skabe en breredygtig 
udvikling (traktatens artikel 2 og 6). Medmindre der trreffes betydelige foranstaltninger for at 
begrrense eftersp0rgslen, vii EU ikke kunne bekrempe klimarendringeme og overholde de 
forpligtelser, man blev palagt under klimakonferencen i Kyoto. Disse foranstaltninger skal 
vrere i trad med 0nsket om at mindske EU's energiatbrengighed. · 
L0sningen af disse problemer kan ikke findes med de nuvrerende strategier vedr0rende 
afgifter og statsst0tte eller med den aktuelle eftersp0rgselspolitik. 
A. Nye SpJlrgsmal 
De seneste ars statistiske og videnskabelige data peger pa, at klimaforholdene forstyrres af, at 
der ophobes drivhusgasser i atmosfreren som folge af den udvikling, der finder sted i 
samfundet. 
1. Bekrempelsen af klimarendringerne skal srettes i hovedsredet 
a. Analyser foretaget af Den Mellemstatslige Ekspertgruppe vedr0rende Klimarendringer viser, 
at den globale opvarmning har vreret stigende lige siden ar 1900. Jorden er blevet mellem 0,3 
og 0,6°C varmere i gennemsnit. Opvarmningen har bevirket, at vandstanden i havene er steget 
med mellem 10 og 25 cm. Isformationeme er i gennemsnit blevet 40% tyndere i l0bet af de 
seneste halvtreds ar. Opvarmningen af jordkloden er taget til i de seneste 25 ar, hvilket de 
mange varmerekorder er et af de handfaste beviser pa. 
Arsagen: de menneskeskabte emissioner 
Opvarmningen skyldes en forstrerkning af den naturlige drivhuseffekt, som er en 
forudsretning for alt liv pa jorden. Drivhusgasseme tilbageholder en del af den solvarme, der 
56 
kastes tilbage fra jorden. Det er med til at holde en gennemsnitstemperatur pa 15°C ved 
jordoverfladen, hvor temperaturen ellers ville have ligget pa -l 8°C. 
Lige siden den industrielle revolution er der imidlertid sket en betydelig ophobning af 
drivhusgasser43 i atmosfreren, hvorimod den naturlige absorption af disse gasser er blevet 
mindre. Atmosfrerens indhold af CO2, som er den gasart, der har det st0rste ansvar for 
drivhuseffekten, er steget med 30% siden 175044• 
Energisektoren er arisvarlig for 94% af de samlede menneskeskabte C02-udledninger i 
Europa. 
De fossile brrendsler er de st0rste syndere. Udtrykt i faktiske tal star olieforbruget alene for 
50% af det samlede C01-udslip i EU, naturgas 22% og kul 28%. Ser man pa de enkelte 
forbrugssektorer, tegner produktionen af elektricitet og damp sig for 30% af C02-udslippet, 
transportsektoren 28%, husholdningeme 14%, industrien 16% og servicesektoren 5%. Ud af 
den samlede for0gelse af C02-udslippet anslas det, at 90% vii komme fra transportsektoren. 
Til illustration kan nrevnes, at en almindelig gennemsnitsbil pa et ar udsender en mrengde 
CO2, der svarer til 2-3 gange bilens vregt. I de 0vrige sektorer ventes udledningeme at falde 
set i forhold til 1990. 
Transportsektorens afurengighed af de fossile brrendstoffer -og den kendsgerning, at den 
0gede mobilitet forst og fremmest vii kunne ses pa vejtrafikken -resulterer i udledning af 
drivhusgasser, der opstar ved forbrrending af fossile brrendsler. Erkendelsen af, at 
drivhusgasserne og navnlig CO2 udg0r en alvorlig trussel mod de fremtidige generationer, er 
vokset i l0bet af de seneste ti ar. Gasseme varmer atmosfreren op, hvilket forer til stadig mere 
alvorlige klimarendringer. Selv om EU kun tegner sig for 14% af verdens samlede C02-
udledninger og dermed kun kan fa beskeden indflydelse, er det vigtigt, at EU gar i spidsen 
med et godt eksempel ved at ivrerksrette en strerk politik, der kan fore til en mrerkbar 
reduktion af produktionen af disse drivhusgasser. EU vedkendte sig sit globale ansvar i 
Kyoto, hvor man forpligtede sig til at mindske udledningerne af drivhusgasser med 8% set i 
forho Id til 1990 in den 2008-2012. · 
Transportsektorens energiforbrug tegnede sig i 1998 for 28% af de samlede udledninger af 
CO2, som er den vigtigste drivhusgas. lfolge de seneste prognoser vii transportsektorens C02-
udledninger, hvis der ikke tages skridt til at begrrense den stigende trafik, 0ges med ca. 50% i 
perioden mellem 1990 og 2010. Det betyder, at der i 2010 vii blive udledt 1113 mio. tons 
CO2, mens der til sammenligning blev udledt 739 mio. tons i 1990. Endnu en gang er det 
vejtransporten, der med 84% af transportsektorens C02-udledninger er den st0rste synder, 
mens flytrafikken tegner sig for 13%. Det er imidlertid en kendt sag, at eksplosionsmotoren 
sakker bagud med hensyn til energieffektiviteten, isrer fordi det kun er en del af 
forbrrendingen, der gar til k0ret0jets fremdrift45 
Mindre afhrengighed af olien og 0get energieffektivitet pa transportomradet er en 
milj0mressig n0dvendighed og en teknologisk udfordring. I den sammenhreng har EU til 
hensigt at fokusere pa en rrekke foranstaltninger, der navnlig omhandler nedbringelse af C02-
udslippet fra personbiler og erhvervsk0ret0jer og nedsrettelse af deres brrendstofforbrug. 
43 
44 
45 De menneskeskabte drivhusgasser bestar af f0Igende seks gasarter: kuldioxid (CO2), som spiller den 
st0rste rolle (80% ), nitrogenoxid (N20), methan (CH.i), hydrofluorcarbon (HFC), perfluorcarbon (PFC) 
og svovlhexafluorid (SF6). 
Det Mellemstatslige Ekspertpanel vedv0rende Klimarendringer, 1995 
Det fremgar af en unders0gelse foretaget af det franske transport- og infrastrukturministerium, at 
personbilers energieffektivitet (malt i hastighed pr. kg olierekvivalent) er to gange mindre end metroens. 
Til illustration ligger en termisk bilmotors ydelse pa ca. 17% ("Pour la Science", januar 1998). 
57 
b. F0Igerne: flere naturkatastrofer 
Selvom der er generel enighed blandt videnskabsfolk om arsagen til den stadig hurtigere 
globale opvarmning, sa debatteres det fortsat, hvor omfattende opvarmningen bliver, og hvor 
alvorlige konsekvenser det vil fa. 
0delreggende brande, voldsomme regnskyl, langvarige hedeb0lger og delvis smeltning af 
iskappen ved polerne bliver folgerne af den 0gede drivhuseffekt. Som Det Mellemstatslige 
Ekspertpanel vedr0rende Klimarendringer bar bemrerket, er disse frenomener helt normale. 
Det der giver anledning til bekymring er, at de indtrreffer pa samme tid og stadig hyppigere. 
Det er kun begyndelsen, vi har set, men hvad der vii ske, er svrert at vide. Ekspertgruppen 
vurderer, at jordens gennemsnitstemperatur vii kunne vrere steget med yderligere 1-3,5°C i 
2100, hvis der ikke trreffes nogen foranstaltninger. Opvarmningen vii fa vandstanden i havene 
til at stige med mellem 15 og 95 cm. Det vii ga ud over ikke blot kystomraderne, men ogsa 
mange 0er og hele 0grupper, som risikerer at blive slettet af landkortet, i takt med at havene 
breder sig, og isen smelter. Konsekvenserne kan blive katastrofale, fordi opvarmningen 
forvrerres af en rrekke faktorer, som er forbundet med den 0konomiske aktivitet og 
forvaltningen af naturen. Der ma forventes flere og mere alvorlige t0rkeperioder og 
oversv0mmelser til stor skade for landbruget. 
2. Vanskeligt at overholde de intemationale forpligtelser 
Hvis C02-koncentrationen skal holdes pa det nuvrerende niveau, vii det krreve, at 
udledningerne med 0jeblikkelig varsel reduceres med 50-70%. Det er ogsa nu, der skal 
handles, hvis konsekvenserne blot skal mildnes. Det anslas saledes, at hvis 
temperaturstigningen skal begrrenses til ca. 1,5°C frem til ar 2050, og stigningen i 
vandstanden skal begrrenses til 2 cm pr. tiar, vil industrilandene vrere n0dt til at begrrense 
deres udledninger med mindst 35% i arene mellem 1990 og 201046• Nar udviklingen ikke 
kan bremses, er vii det mindste nfklt ti1 at begrrense den. Jo lrengere vi venter, jo mere 
drastiske bliver de midler, der skat tages i brug. 
Transportsektoren star ganske vist kun for 28% af de samlede C02-udledninger, men er 
alligevel hovedansvarlig for, at EU ikke vii kunne overholde de forpligtelser, vi blev palagt i 
Kyoto, med mindre situationen meget snart rendrer sig fundamentalt. 
Det anslas, at 90% af den samlede stigning i C02-udslippet i perioden mellem 1990 og 2010 
vil finde sted i transportsektoren. Vejtrafikken harmed 85% af de samlede C02-udledninger 
pa transportomradet et srerligt ansvar. Det understreger ogsa behovet for at arbejde for en 
mere ligelig fordeling mellem de forskellige transportformer inden for EU, navnlig i 
bevidstheden om, at en lastbil i gennemsnit udleder seks gange mere CO2 pr. _ton/km end et 
tog. 
Det er arsagen til, at der nu b0r tages en saglig debat om vejtransportens rolle i forbindelse 
med godsbefordring og om de mange privatbiler i byerne. 
Kommissionen understreger i sin kommende hvidbog om den frelles transportpolitiks fremtid, 
at der er tvingende behov for konkrete foranstaltninger pa dette omrade. 
46 "Environment at the turn of the century", Det Europreiske Milj0agentur, 1999 
58 
a. Forpligtelseme i Kyoto -et historisk vendepunkt 
Kampen mod klimarendringerne er blevet udm0ntet i en rrekke konkrete malsretninger, som 
blev fastlagt pa FN's globale topm0de i Rio i 1992. Konventionen herfra blev fulgt op af en 
protokol, som blev underskrevet i Kyoto i 1997. Protokollen indeholdt en rrekke prrecise og 
strenge forpligtelser, som industrilandene skulle overholde, nar forst de var ratificeret. 
EU forpligtede sig indledningsvis til at sigte mod, at EU's C02-udledninger i 2000 skulle 
ligge pa samme niveau som i 1990. Herefter skal udledningen af drivhusgasser i perioden fra 
2008-2012 reduceres med 8% i forhold til 1990. Det syarer til en reduktion pa 346 mio. tons 
CO2. EU-landene har indgaet en aftale om fordeling af byrden, som bl.a. betyder, at Tyskland 
skal foretage 21 % af reduktionen og Det Forenede Kongerige 12,5%, hvorimod Frankrig og 
Finland kan n0jes med at holde udledningeme pa samme niveau. 
b. · En opgave, der bliver vanskelig at l0se 
Europa-JO: COrudledninger i energisektoren ( 1990=100) 
t e r n el r a rt­
u d r. In in I s -
re fer en cc 
h • je priser 
90 +-----------~----~------I 
1 9 9 0 2 0 0 0 2 0 1 0 2-0 2 0 2 0 3 0 
Pa klimam0det i Haag i november 2000 blev det besluttet at udskyde dr0ftelserne om 
ivrerksrettelsen af protokoUens bestemmelser vedr0rende mindskelse af drivhusgasser til 
foraret 2001. Aftalen skal for at kunne trrede i kraft ratificeres af mindst 55 lande, som skal 
sta for mindst 55% af industrilandenes samlede udledninger. EU vii g0re en aktiv indsats for, 
at protokollen kan trrede i kraft i 2002. 
Siden 1990 har udledningerne af drivhusgasser vreret st0t stigende i langt de fleste 
industrilande. I Europa er det i 2000 lykkedes at stabilisere C02-udledningeme pa det niveau, 
de la pa i 1990. Det skyldes dog forst og fremmest konjunkturforholdene, heriblandt at 
Golfkrisen i 1991 lagde en dremper pa den 0konomiske vrekst, og at industrien i 
Storbritannien og i de nye tyske delstater netop da gennemgik en omstilling. 
lfolge Det Europreiske Milj0agenturs47 prognoser vii de femten EU-landes samlede 
udledninger af drivhusgasser, hvis der ikke gribes ind, stige med mindst 5,2% i perioden 
mellern 1990 og 2010. I ans0gerlandene er der sket et markant fald i udledningeme i forhold 
til 1990 som folge af den 0konomiske tilbagegang, som fulgte i k0lvandet pa murens fald. 
Ans0gerlandenes samlede udledninger vii formentlig falde med ca. 11 % , men med den 
fortsatte 0konomiske vrekst, der forventes fremover (4% i gennemsnit pa arsbasis), vii de 
47 "Environment at the tum of the century", Det Europreiske Milj0agentur, 1999. 
59 
hurtigt begynde at stige igen. I overgangsperioden vii medlemsstateme og ans¢gerlandene 
eventuelt kunne handle med ernissionstilladelser. 
Europa tegner sig kun for 14% af de samlede arlige C02-udledninger, hvilket er langt mindre 
end Asien (25%) og USA (29% ). Kyoto-protokollen er kun det f¢rste trin i bestrrebelseme for 
at nedbringe udledningerne af drivhusgasser. Der er pa lrengere sigt brug for mere 
vidtrrekkende malsretninger, som kan danne udgangspunkt for den fremtidige energipolitik og 
resultere i en breredygtig udvikling inden for EU. EU's opgave bliver at udvikle en bred vifte 
af teknologier inden for energibesparelser og vedvarende energi og i mere overordnet forstand 
at udarbejde en breredygtig model for produktion og forbrug af energi. 
Selv om der fores en ambiti¢s politik til bekrempelse af klimarendringer, ma det ikke blokere 
for den ¢konomiske udvikling. En sadan politik skal vrere med til at stimulere innovation og 
strukturelle rendringer og resultere i mere effektive produktionssystemer og en forbedring af 
den europreiske ¢konomis konkurrenceevne. 
Det bliver primrert landene uden for EU, der far indflydelse pa klimarendringerne. EU vii 
kunne tilbyde de fom¢dne tekniske l¢sninger48 og udarbejde en ny eksportegnet 
udviklingsmodel gennem ivrerksrettelsen af fleksible mekanismer, bl.a. for udviklingen af 
mere rnilj¢venlige teknologier. 
Hensigten med de politiske foranstaltninger b¢r vrere at mindske forbruget og ¢ge brugen af 
energiprodukter, der udsender mindre kulstof, navnlig inden for vejtransport og I bygninger. I 
den forbindelse b¢r udviklingslandene anspores til at fore en energipolitik, der fokuserer pa 
energikilder, som udsender mindre kulstof, og navnlig pa nye og vedvarende energikilder. EU 
vii kunne hjrelpe tredjelande og primrert de lande, der har den st¢rste ¢konomiske vrekst 
(navnlig de latinamerikanske lande), ved hjrelp af en politik rettet mod overf¢rsel af mere 
milj¢venlige teknologier. Bekrempelsen af klimarendringerne vii resultere i ¢get 
forsyningssikkerhed. 
Konklusion: Overholdelsen af forpligtelseme i Kyoto-protokollen og den mere generelle 
begrrensning af udledningerne af drivhusgasser h¢rer primrert under energi- og 
transportpolitikken. Tages der ikke drastiske midler i brug i disse sektorer, vii det kun vrere 
muligt at bekrempe den globale opvarmning tilstrrekkelig effektivt, hvis EU soffi' anbefalet i 
denne gr¢nbog ivrerksretter en rrekke konkrete foranstaltninger (navnlig i form af afgifter og 
retsforskrifter) med henblik pa at spare pa energien og fremme brugen af vedvarende energi 
(f.eks. i bygninger). Behovet for denne form for foranstaltninger understreges af, at 
hovedvregten pa det europreiske energimarked fremover vil skulle lregges pa eftersp¢rgslen. 
B. UTILSTR.tEKKELIGE TILTAG 
48 Der er allerede udviklet en nekke lovende teknologier, som imidlertid er vanskelige og bekostelige at anvende 
i praksis. Det grelder bl.a. for deponering af CO2 i underjordiske hulrum, udvikling af nye teknikker til 
produktion af elektricitet uden udledning af kuldioxid, etablering af kulstofdrren i form af genplantning af 
skov, udvikling af mere plankton i havet osv. 
60 
Klimaforandringeme har hverken fort til rendringer af beskatningen af energiprodukter eller af 
regleme om statsst0tte med udgangspunkt i den aktuelle udvikling eller udm0ntet sig i · 
ambiti0se tiltag til begrrensning af eftersp0rgslen, navnlig i form af energibesparelser. 
1. Manglende samordning af afgifterne 
a. Den overvejende del af medlemsstatemes skatteindtregter pa energiomradet hidr0rer fra 
energiprodukteme. Energien beskattes som helhed meget hardt, men der er store forskelle, 
bade mellem energiprodukteme og mellem medlemsstateme. 
Pa trods af de markante forskelle mellem EU-landene vii skatteme, og navnlig 
punktafgifteme, kunne fungere som et effektivt energipolitisk vrerkt0j. Malet for en sadan 
politik, som bl.a. kan vrere at intemalisere omkostninger i forbindelse med milj0skader eller at 
ivrerksrette princippet om, at forureneren betaler, vil nemlig kunne realiseres fuldt ud gennem 
massive afgiftsmressige incitamenter. Eftersp0rgslen pavirkes forholdsvis lidt af priseme, og 
afgifteme er derfor nf(jdt til at vrere tilstrrekkelig h0je, til at der kan udsendes et konsekvent 
"prissignal" pa lrengere sigt, og samtidig skal den skattemressige foranstaltning kunne 
ivrerksrettes med enkle midler, eventuelt progressivt, og den skal kunne forstas af alle akt0rer 
og vrere billig at administrere. 
Der er brug for mere ensartede EU-regler om beskatningen af energiprodukter for at undga 
konkurrenceforvridning. 
Af giftsforskelle 
-De vigtigste tendenser 
Siden 1980 er de skatteindtregter, der hidr0rer fra afgifter pa energi og transport, steget en 
smule. Hvor de i 1980 udgjorde 5,7% af samtlige skatteindtregter og bidrag til de sociale 
sikringsordninger, var der saledes tale om 6,5% i 1997. Tendensen skyldes de sakaldte 
"gr0nne afgiftsreforiner", som betyder, at der er indfort nye afgifter,. samtidig med at 
indkomstbeskatningen er blevet lempet. 
Der er markante forskelle medlemsstateme imellem. Arsageme til variationeme i 
energibeskatningen er vidt forskellige. De afspejler de skattepolitiske valg, hvor hovedvregten 
kan ligge pa at skaffe midler til statsbudgettet, at fore en 0konomisk politik, der forbedrer 
konkurrenceevnen i forskellige brancher, eller at tilgodese milj0mressige, sociale og regionale 
hensyn. 
Et er dog givet, nemlig at st0rsteparten af skatteindtregteme pa energiomradet stammer fra 
mineralolien. Afgifteme udg0r i gennemsnit 69% af prisen pa diesel og 75% af benzinprisen. 
61 
Indtregter af energi-og transportafgifter i procent af de samlede skatteindtregter og 
socialsikringsbidrag (1997) 
Energi Transport Samlede energi-
og transportafgifter 
Belgien 3,5 1,9 5,4 
Danmark 4,5 4,3 8,8 
Tyskland 4,4 1,0 5,4 
Grrekenland 8,1 1,1 9,2 
Spanien 5,3 0,6 5,9 
Frankrig 4,3 0,5 4,8 
Irland 4,9 3,9 8,8 
Italien 7,2 1,1 8,3 
Luxembourg 7,2 0,3 7,5 
Nederlandene 4,4 3,3 7,7 
0strig 3,7 1,5 5,2 
Portugal 7,2 2,5 9,7 
Finland 4,8 2,2 7,0 
Sverige 5,2 0,7 5,9 
Det Foren. Kongerige 6,3 1,6 7,9 
EU15 5,2 1,3 6,5 
-Princippeme for beskatningen af energiprodukter -arsagen til de store forskelle 
I energiprodukternes slutpris indgar tre former for afgifter, nemlig moms (en vrerdiafgift, der 
beregnes ud fra produktets salgspris), punktafgifter (srerlige afgifter, der fastsrettes ud fra 
produktets kvantitet) og andre specielle afgifter. 
Punktafgifterne pa mineralolie og momsen er omfattet af en skatteordning pa EU-plan. 
Derimod findes der hverken EU-regler for andre energiprodukter end mineralolie eller for 
afgifter, der ikke kan betragtes som punktafgifter eller moms. 
-Punktafgifter: 
Punktafgifterne beregnes ikke pa samme made i de enkelte medlemsstater. Der er ogsa stor 
forskel pa, hvilke punktafgifter der anvendes. Visse medlemsstater har indfort CO2-afgifter 
(Danmark, Finland, Nederlandene og Sverige), mens andre har undladt det. Nogle lande har 
lagt afgifter pa kemekraft (Sverige) eller indfort skattebegunstigelser for landets egen industri 
(den spanske kulindustri). 
Med hensyn til punktafgifter pa mineralolie blev medlemsstateme i 1992 enige om, at der 
skulle indfores en minimumssats inden for EU greldende for beskatningen af de forskellige 
former for mineralolie athrengig af anvendelsen (som brrendstof, til industriel eller 
kommerciel anvendelse eller til opvarmning). I praksis ligger punktafgifterne ofte over 
minimumsgrrenseme, som ikke er blevet rendret siden 1992. Satseme varierer meget 
medlemsstateme imellem. 
62 
800 
700 
600 
o 500 0 
0 
:::: 400 
0 .... . :, 
11 300 
200 
100 
0 Punktafgifter pa blyfri benzin 
i 
11'1 
~ ! :i 
Der findes desuden en lang rrekke dispensationsordninger, som giver medlemsstateme ret til 
helt at undlade at lregge punktafgifter pa olieprodukter eller at reducere afgifterne. Det 
fremgar udtrykkeligt af EU-lovgivningen, at der kan indr0mmes fritagelse eller nedsrettelse i 
en lang rrekke konkrete tilfrelde. Der er f.eks. fuld punktafgiftsfritagelse for brrendstoffer, der 
anvendes til kommerciel lufttransport og til kommerciel s0transport i EU's farvande. 
lfolge EU-lovgivningen kan medlemsstateme endvidere indgive en srerlig anmodning til 
Europa-Kommissionen om tilladelse til at anvende andre fritagelser for eller nedsrettelser af 
punktafgifter end dem, der udtrykkeligt er fastsat i EU's bestemm_elser. 
-Moms 
Pa momsomradet fremgar det af det sjette momsdirektiv, at samtlige olieprodukter med 
undtagelse af naturgas skal vrere underlagt en "normal" minimumssats pa 15%. Der kan kun 
anvendes lavere satser for gas og elektricitet. De reducerede satser, der var greldende i 1991, 
vii dog kunne opretholdes som et led i midlertidige ordninger. Hvor uoverskuelig situationen 
er ses bl.a. af, at den britiske og portugisiske moms pa elforbruget ligger pa 5%, hvorimod 
den tilsvarende svenske og danske moms udg0r 25%. 
Medlemsstaternes momssatser -2000 
(udvalgte_ varer og tjenester, i % ) 
Land Moms -Passager- Naturgas Elek-
0strig 
Belgien 
Danmark 
Finland standardsats befordring tricitet 
20 
21 
25 
25 10 
6 
Undtaget 
8 20 
21 
· 25 
25 
63 20 
21 
25 
25 
Frankrig 19,6 5.5 19,6 19,6 
Tyskland 16 16-7 16 16 
Grrekenland 18 8 8 8 
Irland 21 Undtaget 12,5 12,5 
Italien -20 10 10 10 
Luxembourg 15 3-0 6 6 
Nederlandene 17,5 6 17,5 17.5 
Portugal 17 5 17 5 
Spanien 16 16-7 16 16 
Sverige 25 12 25 25 
Det Forenede 17,5 0 5 5 
Kongerige 
-Andre afgifter 
Medlemsstateme har ivrerksat en lang rrekke skattemressige instrumenter, der omhandler 
andre former for energiafgifter. Anvendelsesomrader, beregningsmetoder og satser er 
forskellige, men frelles for dem alle er, at de modvirker det indre markeds funktion. 
Medlemsstateme har indfort vidt forskellige afgiftssatser for energiprodukter. Det fremgar 
tydeligt, hvis man ser pa olieprodukteme. Punktafgifteme pa dieselbrrendstof til k0ret0jer 
varierer mellem 245 € pr. 1000 liter i Portugal og 777 € pr. 1000 liter i Det Forenede 
Kongerige. EF's minimumssats ligger pa 245 €. Det anslas, at afgiftsbyrden for 
brrendstoffemes vedkommende udg0r 50-60% af den samlede pris i de lande, hvor afgifteme 
er lavest (Spanien, Grrekenland, Luxembourg og Portugal), men hele 75% i Det Forenede 
Kongerige. 
Ser man pa ansfgerlandene, har alle de central-og 0steuropreiske lande indf 0rt punktafgifter 
pa benzin (med og uden bly) og pa diesel. Punktafgifteme er generelt lavere i disse lande end 
i EU's medlemsstater. Enkelte lande har indf0rt punktafgifter pa andre former for 
motorbrrendstof (gas i flydende form og petroleum) og pa svrer og let brrendselsolie. 
Ans0gerlandene er n0dt til at srette deres afgifter op eller indfore nye punktafgifter, nar de 
trreder ind i EU, selv om det kan resultere i visse 0konomiske og sociale vanskeligheder. 
Blandt de central-og 0steuropreiske lande er det kun Litauen, der har indfort afgifter pa 
naturgas, elektricitet og kul. Her anvendes en vrerdibaseret afgift pa elektricitet. 
Punktafgifter i ansfgerlandene 
(begyndelsen af 2000) 
Blyholdig benzin Blyfri benzin Diesel 
64 Let Svrer 
EUR/ 10001 EUR/ 10001 
Bulgarien 206 188 
Den Tjekkiske Rep. 294 294 
Estland 192 192 
Ungarn 0 343 
Letland 224 190 
Litauen 0 208 
Polen 288 266 
Rumrenien 232 225 
Slovakiet 0 223 
Slovenien (ink.I. COi- 384 324 
afgift) 
EU's 337 287 
minimumstakster 
b. Beskatningen er ude af trit med samfundets behov 
-Afgiftsstrukturen brrendselsolie brrendselsolie 
EUR/ 10001 EUR/ 10001 EUR/ton 
47 6,3 11.3 
221 221* 0 
127 14 0 
296 296** 0 
178 18 3,2 
111 0 4,7 
196 24 24,1 
116 0 0 
173 0 0 
330 25,8 (66,2) 15,5 (63,6) 
245 18 13 
Princippet om skattemressig neutralitet skal sikre, at afgifteme ikke pavirker 
produktionssektorerries og forbrugernes valgmuligheder i uheldig retning. Dette grelder i 
srerlig grad for energisektoren. 
Medlemsstaternes beskatning af energiprodukter folger ofte den samme struktur i 
produktmressig henseende. Afgifterne er lavest for kul og naturgas og h~jest for olie. Den 
vedvarende energi er omfattet af skattemressige begunstigelser, og producentlandene yder 
statsst~tte til kulindustrien. 
Afgifteme pa kul er forholdsvis beskedne, undtagen i de nordeuropreiske EU-lande. Sa vidt 
vides er der ti medlemsstater, som ikke opkrrever kulafgifter, hvorimod Finland har indfort en 
afgift pa 60% pa kul til industriel anvendelse49. Det siger sig selv, at der ikke lregges afgifter 
pa kul, nar staten yder store tilskud til sektoren, men det betyder til gengreld ogsa, at 
importeret kul begunstiges i forhold til andre former for erstatningsenergi, hvor beskatningen 
er hardere, bl.a. naturgas og olie. 
49 Der foreligger ikke prrecise data herom. 
65 
Afgifterne pa naturgas er generelt h0jere end pa kul, men satserne er, hvis man ser bort fra 
Danmark, 0strig, ltalien og Sverige, relativt beskedne. Hvor afgifterne i Det Forenede · 
Kongerige (moms) Jigger pa 5%, udg0r de ca. 50% i ltalien og Danmark for de private 
husholdningers vedkommende. For naturgas, der anvendes til industrielle formal og til 
elproduktion, anslas det, at afgifterne ligger i intervallet mellem 0 og 15%50. 
Den vedvarende energi er typisk fritaget for afgifter eller beskattes forholdsvis lempeligt, 
mender er store forskelle mellem medlemsstaterne. Den utilstrrekkelige harmonisering inden 
for EU vidner om manglende konsekvens og svrekker bestrrebelserne for at forbedre 
forsyningssikkerheden. Der ~r anvendes srerligt gunstige afgiftsregler for visse former for 
vedvarende energi. En del af produktionen af vedvarende energi er allerede helt fritaget for 
afgifter, bl.a. den varme og elektricitet, der frembringes af private solvarmeanlreg. Andre 
energiformer, f.eks. vindkraft, vandkraft, biomasseenergi og biobrrendsler udbydes pa 
markedet og beskattes i et vist omf ang. Der lregges f.eks. ogsa punktaf gifter pa 
biobrrendslerne, som i forvejen er mindst tre gange sa dyre som de 0vrige europreiske 
brrendstoffer, med det resultat at de kun far marginal markedsmressig betydning. De 
nuvrerende EU-regler abner imidlertid ikke mulighed for at fritage biobrrendslerne for 
afgifter, medmindre de anvendes i forbindelse med fors0gsprojekter. 
Det skal dog bemrerkes, at der allerede er truffet foranstaltninger for at fremme den 
vedvarende energi. Pa brrendstofomradet er der vedtag~t foranstaltninger til fremme af 
erstatningsbrrendstoffer med henblik pa at 0ge anvendelsen af naturgas og LPG. Pa lrengere 
sigt vii forslaget til et nyt direktiv om energiprodukter g0re det muligt at indr0mme 
afgiftsfritagelser for brint og biobrrendsler. 
-F¢lgeme af de eksisterende afgiftsforskelle 
Den manglende konsekvens inden for transport- og energibeskatningen kan illustreres med et 
eksempel. Pa samme strrekning mellem en hovedstad og en st0rre provinsby (600 km) 
konkurrerer flytrafikken med h0jhastighedstoget, hvilket naturligvis forstrerker _de trafikale 
problemer, navnlig i hovedstadsomradet. Det brrendstof, der anvendes i flyet, skal der ikke 
betales afgifter af, hvorimod togpassageren bade betaler momsen pa elektricitet og eventuelle 
punktafgifter, som vreltes over pa billetprisen. 
-Afgiftsforskellene giver sig udslag i en rrekke paradokser, hvis man ser pa valget af 
energikilder51. 
Nar det grelder elproduktionen, ser det ikke ud til, at momsen og punktafgifteme er 
afg0rende for de valg, forbrugeme i de enkelte medlemsstater trreffer. I Nederlandene g0r de 
h0je kulafgifter det saledes mere fordelagtigt at producere elektricitet ved hjrelp af andre 
energikilder og at importere tysk elektricitet, som fremstilles pa grundlag af fast brrendsel. 
Den britiske "gr0nne billet" har ogsa sat skub i eksporten af elektricitet fra franske 
kemekraftvrerker. 
En rrekke unders0gelser har vist, at medlemsstatemes nuvrerende afgifter ofte er for lave til, at 
forbrugerne lader sig pavirke af dem. 
50 
51 De oplysninger, Kommissionen har'kendskab til, er ikke tilstrrekkelig detaljerede. 
Jf. den vedlagte skatteanalyse. 
66 
Heller ikke inden for fremstilling af varme ti1 industrielt brug er det afgifterne, der afg0r 
valget af brrendsel. Den eneste undtagelse er Grrekenland, hvor afgifterne stimulerer brugen af · 
fast brrendsel. 
Nar det grelder opvarmning af private boliger, er naturgassen sa konkurrencedygtig, at 
forbrugerne ser bort fra beskatningen. Det er dog ikke tilfreldet i Spanien og Irland. 
Hvis man ser pa privatbilismen, medforer afgiftsreglerne i lande som Belgien, Frankri§, 
Tyskland, Nederlandene og Sverige, at det bedst kan betale sig at k0re i dieseldrevne biler5 . 
Eftersp(Zjrgslen er bade pa kort og mellemlang sigt relativt uelastisk set i forhold til 
prisudviklingen, hvilket ogsa betyder, at brrendstofafgifterne i 0jeblikket ikke spiller nogen 
st0rre rolle for de valg, forbrugerne trreffer. Forbrugerne burde i h0jere grad tage hensyn tilde 
0vrige afgifter, heriblandt registrerings- og vregtafgifterne, nar de vrelger, hvilke brrendstoffer 
de vii benytte. 
Utilstrrekkelig harmonisering af energibeskatningen kan resultere 
konkurrenceforvridning mellem medlemsstateme 
Medlemsstaternes punktaf gift er pa brrendstoffer er vidt forskellige. Det klassiske eksempel er 
den diesel, der bruges af erhvervsk(Zjret0jer. Grrensehandelen med brrendstoffer er desuden 
strerkt atbrengig af afgiftsforskellene. De 0gede brrendstofpriser har ogsa, selv om 
energibeskatningen som helhed har ligget stabilt, vreret arsag til panikreaktioner i 
medlemsstaterne~ som typisk har valgt at srenke energi-og transportafgifterne for navnlig at 
st0tte vejtransportsektoren. Medlemsstaterne har vreret for hurtige til at glemme behovet for 
en omstrukturering af denne sektor, og deres skattemressige initiativer har blot forstrerket den 
nuvrerende konkurrenceforvridning inden for EU. 
Hvad angar olien understregede 0konomi- og finansministrene pa radsm0det i Versailles i 
september 2000, at man b(l)r modsta fristelsen til at drempe olieprisstigningerne ved hjrelp af 
af giftslettelser. 
Fordi af gifterne udg0r en tungtvejende andel i forbrugerpriserne, er det en udbredt opfattelse, 
som OPEC i 0vrigt ogsa har gjort sig til talsmand for, at man kunne drempe prisstigningen pa 
olieprodukter ved at nedsrette afgifterne. At give efter pa dette punkt ville vrere ensbetydende 
med at overfore skatteindtregterne til OPEC og tilskynde dem til at holde priserne pa et 
kunstigt h0jt niveau, eftersom sadanne afgiftsnedsretttelser ville neutralisere den virkning~ 
som den h0jere raoliepris ville fa pa forbrugerpriserne. 
De nuvrerende stigninger i brrendstofpriserne skal imidlertid ses i deres rette sammenhreng. 
Ser man tilbage pa de seneste tyve ar, har priserne, inklusive moms og andre afgifter, nemlig 
vreret endnu h0jere malt i faste priser. I Frankrig betalte bilisterne saledes en gennemsnitlig 
detailpris pa 6,6 FRF i 2000, mens de betalte 5,9 FRF i 1990 og 7,3 FRF i 1985. 
Prisstigningen modsvares af, at forbruget pr. kilometer er faldet som folge af tekniske 
forbedringer. Vore dages biler bruger kun en tredjedel af den benzin, som bilerne gjorde for 
tyve ar siden. 
Afgiftsnedsrettelser, der finder sted i spredt fregtning, er pa ingen made i overensstemmelse 
med de europreiske regler. Som tidligere nrevnt kan medlemsstaterne ifolge EU-lovgivningen 
anmode Europa-Kommissionen om tilladelse til at anvende andre fritagelser for eller 
nedsrettelser af punktaf gift er end dem, der udtrykkeligt er fast sat i EU's regler. Der modtages 
stadig flere anmodninger af denne art. I samme forbindelse har flere medlemsstater for nylig 
52 Jf. den vedlagte skatteanalyse. 
67 
meddelt, at de agter at nedsrette punktafgifteme pa dieselbrrendstof til vejtransport. 
Kommissionen bar foreslaet Radet, at mulighederne for at indr0mme undtagelser begrrenses, 
og at de kun skal grelde i et begrrenset tidsrum. 
-Utilstrrekkelig harmonisering af energibeskatningen kan ogsa fore til urimelig 
konkurrence pa afgiftsomradet. Medlemsstaterne vii i realiteten kunne hindres i at beskatte 
et energiprodukt, hvis det samme produkt ikke beskattes lige sa meget i nabolandet, af frygt 
for at det kunne fa visse erhvervsvirksomheder til at flytte til udlandet. Det betyder, at 
medlemsstaterne mister en del af deres skattepolitiske selvbestemmelse. 
De manglende EU-rammer for energibeskatningen er generelt til skade for det indre marked 
og risikerer desuden ogsa at bremse for liberaliseringen af naturgas- og 
elektricitetsmarkederne. De manglende regler begrrenser ogsa medlemsstaternes 
. handlemuligheder i forhold til at gennemfore visse tiltrrengte skattemressige reformer. Hertil 
kommer, at regleme er n0dvendige af hensyn til de politikker, de knytter sig til, bl.a. den 
politik, der fores for at forbedre forsyningssikkerheden. 
Sammenlignet med den lovgivning, der vedtages af medlemsstaterne selv, er der mange 
fordele ved at fastlregge frelles EU-regler, som bl.a. vii kunne forbedre det indre markeds 
funktion og g0re det muligt at skabe ensartede konkurrencevilkar inden for EU. EU er det 
ideelle forum til fastlreggelse af hovedlinjerne i skattepolitikken pa energi-, transport- og 
milj0omradet. 
Behovet for en EU-lovgivning pa omradet understreges ogsa af, at det med de nuvrerende 
regler om statsst0tte er vanskeligt at ivrerksrette visse aspekter af energi- eller 
milj0beskyttelsespolitikken i praksis. 
Medlemsstateme kommer ikke uden om en harmonisering af afgiftsniveauet i 
opadgaende retning. Det falder i 0vrigt o~sa i trad med Kommissionen forslag til . et 
direktiv om beskatning af energiprodukter 3, som har ligget til behandling i Radet siden 
1997. Hensigten med det nye direktiv er ikke at indfore nye afgifter, men at g0re det muligt at 
omlregge de nationale skattesystemer og at virkeligg0re en rrekke malsretninger, navnlig pa 
milj0-, transport- og energiomradet, uden at det forstyrrer det indre markeds funktion. Nar 
forslaget er strandet i Radet, skyldes det navnlig, at Spanien har nedlagt veto mod det. Der 
b0r snarest muligt indledes nye dr0ftelser, saledes at direktivet kan vedtages inden for 
en overskuelig fremtid. 
Med henblik pa at foretage justeringer kunne det vrere en mulighed at fastlregge en 
mekanisme til stabilisering af momsindtregterne, som kunne tages i brug i tilfrelde af st0rre 
udsving i oliepriseme .. 1 den forbindelse vii Kommissionen fortsat unders0ge fordelene ved en 
sadan mekanisme sammenholdt med malet om at fastlregge harmoniserede og generelt h0jere 
energiafgifter54• Det b0r unders0ges, om det er korrekt, at momsen som helhed ikke pavirkes i 
videre omfang af olieprisstigningeme, fordi momsen pa andre former for forbrug srenkes. 
Konklusioner: De uensartede afgiftsregler, der karakteriserer energiomradet, stiller sig ofte i vejen 
for de transport- og milj0politiske malsretninger. Reglen om, at beslutninger skal trreffes 
enstemmigt blokerer for en egentlig samordning af afgiftsniveauet. Sa henge EU ikke 
53 
54 KOM/97/30, endelig udg., EFr nr. C 139 af06.05.1997. 
Kommissionens meddelelse af 11.10.2000 om EU's olieforsyning. KOM(2000) 631. endelig udg. 
68 
formar at gennemff re en egentlig samordning af medlemsstatemes skattelovgivning pa 
energiomradet, er det ikke realistisk at tro, at der i nrer fremtid vii kunne indff res EU-· 
afgifter sasom afgifter pa forurenende udledninger eller kuldioxid. Aile initiativer i 
denne retning er indtil nu slaet fejl. 
2. Mere faste retningslinjer for statsstftte 
En af de vigtigste forudsretninger for, at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, er at 
der fores kontrol med statsst¢tten. Hidtil har Kommissionen imidlertid behandlet sageme 
enkeltvis uden at have nogen samlet strategi. Det grelder ikke mindst for tilskud til produktion 
af elektricitet fra vedvarende energikilder og for de overgangsordninger ("strandede" 
omkostninger), der er anvendt i henhold til "eldirektivet". 
Pa nuvrerende tidspunkt findes der ingen detaljeret opg¢relse pa EU-plan over alle de tilskud, 
som medlemsstateme yder til de forskellige energiprodukter. Kommissionen er nu gaet i gang 
med at udarbejde en sadan opg¢relse for at unders¢ge, om st¢tten har begunstiget visse 
energikilder, uden at der er taget hensyn tilde energipolitiske malsretninger og behovet for at 
bekrempe klimarendringeme, sadan som det tidligere var tilfreldet. I dag er situationen noget 
uoverskuelig, bl.a. som folge af konkurrenceforvridning. En opg¢relse over statsst¢tten til 
energiomradet vil sikre, at det for fremtiden unders¢ges, hvorvidt visse foranstaltninger er 
berettigede. St¢tten til visse sektorer b¢r indstilles (bl.a. til olie, naturgas og kemekraft). Til 
gengreld bfr stftten ti1 den vedvarende energi intensiveres for at srette mere skub i 
denne sektor. 
Regleme om statsst¢tte er ved at blive ajourfort, sa det bl.a. bliver muligt at satse endnu 
strerkere pa nye og vedvarende energikilder. Der skal ogsa tages stilling til de sakaldte 
"strandede omkostninger" med henblik pa at atklare sp¢rgsmalet om overgangsordningeme. 
Dette punkt er ogsa centralt i forbindelse med fastlreggelsen af rammeme for de 
omstruktureringer, der er ivrerksat i ans¢gerlandene. 
Kommissionen vil inden for kort tid vrere klar med de nye lovregler om statsst¢tte, som bl.a. 
skal sikre, at der tages st¢rre hensyn til milj¢et. De nye regler indeholder srerlige 
bestemmelser, der skal fremme udviklingen af den vedvarende energi. 
Statsst¢tten b¢r analyseres i forhold til transportpolitikken, energipolitikken og 
forsyningssikkerheden samt behovet for at fremme den vedvarende energi. 
Kommissionen har til hensigt at udarbejde en systematisk opg¢relse over statsst¢tten for at 
unders¢ge, hvorvidt den svarer til EU's politiske prioriteringer. 
3. Manglende styring af efterspf rgslen 
I de forste ar efter oliekriseme var der stor interesse for at spare pa energien, men i de seneste 
ti ar er der sket en tydelig afmatning. Besparelseme var kun pa 10% i halvfemseme, hvor de i 
firseme naede op pa 25 % . 
Det har fortrinsvis vreret medlemsstateme selv, der ivrerksatte foranstaltninger for at styre 
eftersp¢rgslen, og resultateme har vreret meget forskellige. I nogle lande har hovedvregten 
ligget pa stimulerende foranstaltninger, mens der i andre er taget mere forpligtende midler i 
brug. Klimaforandringeme og forberedelsen af klimakonferencen i Haag har imidlertid fa.et 
visse medlemsstater til at ivrerksrette mere ambiti¢se programmer, som imidlertid ikke har 
mindsket forbruget i et omfang, der star mal med de problemer, der skal l¢ses. 
69 
Medlemsstaterne bar ikke vreret srerlig villige til at trreffe mere vidtrrekkende initiativer pa 
EU-plan, som kunne udm~ntes i bindende malsretninger. 
Indsatsen pa EU-plan bar indtil nu vreret beskeden. Det er ikke lykkedes at viderefore. de 
betydelige bestrrebelser, der blev igangsat efter de forste oliekriser med benblik pa at forbedre 
energieffektiviteten. I 1999 vedtog EU det sakaldte "SA VE-direktiv". lfolge dette direktiv 
skal medlemsstaterne planlregge og gennemfore energibesparelser i private busboldninger og i 
service-og industrisektorerne55• 
Det oprindelige udkast til Kommissionens direktivforslag indeboldt klare retningslinjer for, 
bvilke foranstaltninger der skulle trreffes pa ·nationalt plan. Medlemsstaterne fastboldt 
imidlertid under forslagets bebandling, at de ~nskede mere frie rammer, sa de selv kunne 
vrelge de foranstaltninger, der var mest bensigtsmressige for deres land. Det betyder, at 
direktivet langt fra vii fa den tiltrenkte effekt. Hertil kommer, at otte af medlemsstaterne enten 
bar undladt at ivrerksrette dele af direktivet eller ikke bar oplyst, bvilke resultater der er 
opnaet. Som folge beraf blev der indledt en rrekke overtrredelsesprocedurer i oktober 2000. 
SA VE-og ALTENER-direktiverne blev vedtaget i begyndelsen af balvfemserne. Der er tale 
om politisk orienterede programmer, som fokuserer pa ikke-tekniske foranstaltninger med det 
formal at forbedre udnyttelsen af det ~konomiske potentiale inden for eksisterende innovativ 
praksis pa energimarkedet og inden for den energirelaterede del af transportsektoren. Det 
anslas, at arsbudgettet for 2000 og 2001 udg~r benboldsvis 14,0 og 11,0 mio. EUR for SA VE 
og 17,5 og 17,3 mio. EUR for ALTENER. Der er tale om relativt beskedne bel~b, som ikke 
g~r det muligt at tale om nogen egentlig EU-politik. 
Resultaterne af SA VE-og ALTENER-programmerne bar vreret forboldsvis beskedne. Det 
grelder dog ikke for folgende specifikke initiativer: 
• Der er udarbejdet en bredt anlagt strategi til forbedring af busboldningsapparaters 
energieffektivitet (k~leskabe, vaskemaskiner, komfurer osv.). De tekniske krav 
vedr~rende mrerkning og standarder blev fastlagt i forbindelse med en rrekke 
unders~gelser, som blev finansieret under SA VE-programmet. De nye regler bestar af et 
direktiv om mrerkning af busboldningsapparater og to direktiver om mindstenormer for 
k0Ieskabes og varmtvandskedlers energieffektivitet. Kontrollen med direktivernes 
gennemforelse, som er sket med st~tte fra SA VE-programmet, bar vreret afg~rende for de 
gode resultater. De k0Ieskabe, der srelges i dag, bruger ca. 27% mindre energi end 
tilsvarende apparater gjorde i 1992, og det skyldes forst og fremmest, at der er udarbejdet 
energimrerker og -standarder. 
• Finland bar ivrerksat et biomasseprojekt med titlen "AFB-NET V" under AL TENER­
programmet. Biomasse rummer store muligbeder inden for sektoren for den vedvarende 
energi. Netvrerket bar dannet grobund for et omfattende europreisk samarbejde mellem 
industrien, forsknings- og udviklingssektoren og myndigbederne pa energiomradet. I 
projektet indgar bl.a. en vurdering af den internationale bandel med biomasse og en 
sammenligning af priserne. 
55 Energiattester for bygninger, fakturering af udgifter til opvarrnning og luftkonditionering pa grundlag af 
det faktiske forbrug, tredjepartsfinansiering af investeringer i den offentlige sektor, varrneisolering af 
nye bygninger, regelmressigt eftersyn af varmtvandskedler og energisyn af industrivirksomheder med 
h0jt energiforbrug. 
70 
Direktiveme om mrerkning af husholdningsapparater og effektivitetskrav til k¢leskabe og 
varmtvandskedler har haft en meget positiv effekt i de lande, hvor de er gennemf~rt efter · 
hensigten. 
Ud over at der findes et kolossalt teknisk potentiale for forbedring af energieffektiviteten 
(som menes at ligge pa 40% af det nuvrerende energiforbrug), tyder de seneste beregninger56 
ogsa pa, at der eksisterer et betydeligt ¢konomisk potentiale for forbedring af 
energieffektiviteten med mindst 18% af det nuvrerende energiforbrug. Dette potentiale svarer 
· til over 160 mio. tore eller det totale energiforbrug i 0strig, Belgien, Danmark, Finland, 
Grrekenland og Nederlandene tilsammen. Nar dette potentiale ikke udnyttes, skyldes det en 
rrekke markedsmressige barrierer, der hindrer den fom¢dne spredning af energieffektiv 
teknologi og en tilfredsstillende energianvendelse. I visse sektorer er potentialet ufattelig 
stort. EU's unders0gelse af belysningsomradet ("European Green Light Study") viste f.eks., at 
der kunne spares mellem 30 og 50% af den elektricitet, der anvendes til belysning, ved at 
investere i de mest effektive belysningssystemer. Den samme effektivitet vil kunne opnas ved 
indbygning af energibesparende stand by-funktioner i computere, kontorudstyr, private tv­
apparater, bandoptagere osv. 
I handlingsplanen for st¢rre energieffektivitet i Det Europceiske Fcellesskab, som blev 
vedtaget af Kommissionen i april 2000, foreslas en vejledende og ganske vist beskeden 
malsretning om at forbedre energiintensiteten med et procentpoint om aret ud over den 
anslaede arlige basisrendring. Det vil g¢re det muligt at realisere 2/3 af besparelsespotentialet 
indtil 2010, svarende til besparelser pa over 100 mio. tore, og at reducere C02-udledningeme 
med nresten 200 mio. tons C02'ar. (Besparelseme beskrives nrermere i et scenario for 
forbedring af energieffektiviteten.) 
Det er hensigten, at den kombinerede kraftvarmeproduktion skal fordobles, sa dens andel af 
elproduktionen ¢ges til 18% i 2010 for EU som helhed. Det forventes at kunne nedbringe 
C02-udledningerne med over 65 mio. tons i 2010. Potentialet inden for den kombinerede 
kraftvarmeproduktion er imidlertid langt st0rre, og det anslas, at kraftvarmeproduktionen, 
forudsat at der er tilstrrekkelig konkurrence pa energimarkedet, vil kunne tredobles i 1¢bet af 
de kommende ti ar og dermed reducere C02-udledningerne med yderligere 65 mio. tons pr. 
ar. 
lvrerksrettelsen af initiativer inden for integreret ressourceplanlregning (SAVE-unders¢gelsen) 
og energitjenesteme er nogle af de faktorer, der kan fa stor betydning for, om det lykkes at 
skabe st¢rre afkobling mellem eftersp¢rgslen efter energi og den ¢konomiske vrekst. De 
nyeste tiltag i forbindelse med det europreiske klimarendringsprogram57 har bekrreftet det 
eksisterende ¢konomiske potentiale. Arbejdsgruppen vedr¢rende Energiforbrug har 
udarbejdet en forel¢big rapport, hvoraf det fremgar, at der pa eftersp¢rgselssiden vil kunne 
spares ca. 350 TWh i bolig-, service-og industrisektoreme, hvis materiellet udskiftes eller 
suppleres med modeller med lavere livscyklusomkostninger. 
Ser man bort fra de foranstaltninger, der er ivrerksret under SA VE-og AL TENER­
programmet, er det bek.lageligt, at EU ikke bar draget st~rre fordel af sine tidligere 
erfaringer med at yde st~tte til og fremme brugen af ny teknologi, navnlig i f orbindelse 
med forskningsprogrammeme, bade hvad angar spredningen af resultater og 
56 
57 MURE-modellen. 
KOM(2000) 88, endelig udgave. 
71 
fastlreggelsen af nye normer, som vii kunne forbedre energieffektiviteten i boligsektoren, 
transportsektoren, industrien mv. 
EU b0r i fremtiden yde st0tte til nye teknologier (milj0venlige biler, brrendselsceller, 
boligisolering, solceller mv.). St0tten skal centreres om eftersp0rgslen og komme de 
potentielle brugere til gavn (byer, kommuner og amtskommuner) i stedet for at ga til den 
etablerede teknologi. Det er med andre ord sp0rgsmalet, om tiden ikke er inde til at bringe 
orden i eftersp0rgselssituationen, hvilket samtidig ogsa vii g0re det muligt at opbygge 
tilstrrekkelig store markeder. Sadanne stordriftsfordele vii ogsa g0re det billigere at bruge 
disse teknologier. Samtidig skal der arbejdes videre med certificering og fastlreggelse af 
normer og standarder. Det vii fa st0rre virkning, hvis st0tten i stedet for at komme industrien 
til gode bl.a. gar til initiativer, der g0r det attraktivt at k0re i hybridbiler, som bade bruger 
elektricitet og andre brrendstoffer, og til at begrrense de forurenende bilers adgang til st0rre 
byomrader. Storstilede initiativer af denne art kan tjene som eksempler til efterfolgelse. 
Konklusion: Kommissionen vii unders0ge mulighederne for at udforme klare lovrammer for den 
fremtidige politik inden for energieffektivitet og vedvarende energi (energiforvaltning). Deter 
arsagen til, at Kommissionen i sit oplreg til en energistrategi Uf. 3. del i denne gr0nbog) 
fokuserer pa konkrete foranstaltninger, der kan drempe den stigende eftersp0rgsel. 
72 

II. DEN STIGENDE INTEGRERING AF ENERGIMARKEDERNE 
Pa trods af EU's manglende kompetence pa energiomradet er det alligevel lykkedes at trreffe 
en rrekke foranstaltninger, der bar gjort det muligt at etablere et indre marked for navnlig gas 
og elektricitet. Et af de forste resultater var et markant prisfald58. 
A. Det indre marked for naturgas og elektricitet 
1. Markedets dynamik 
a) Priseme er begyndt at falde 
Hensigten med at skabe et indre marked for energi er, som det ogsa var for telekommunikation 
og finansielle tjenesteydelser, at styrke EU-landenes konkurrenceevne. Europreisk industri var i 
begyndelsen af balvfemserne n~dt til at betale 40% mere for elektriciteten end sine 
amerikanske konkurrenter. Efter at det indre marked blev etableret, er priseme faldet. Mange af 
medlemsstateme er naet endnu lrengere end krrevet i direktiverne59 om elektricitet og naturgas, 
bvilket bar betydet, at der nu er fri konkurrence pa to tredjedele af elektricitetsmarkedet og 80% 
af naturgasmarkedet. De priser, industrien skal betale for energien, er i gennemsnit faldet med 
15%, og i visse medlemsstater, beriblandt Tyskland, med bele 45%60• 
58 
59 
60 Liberaliseringen af markedet for elektricitet og naturgas er indtil nu sket ud fra fem forskellige 
direktiver, som omhandler salgsprisemes transparens (1990), transit af elektricitet og gas gennem de 
·overordnede net (1990, 1991), det indre marked for elektricitet (1996) og det indre marked for gas 
(1998). 
96/92/EF og 98/30/EF. 
Produktionsomkostningeme pa elektricitetsomradet har rendret sig, navnlig som folge af liberaliseringen 
af energimarkedet og milj~lovgivningen. Produktionsomkostningeme for elektricitet er lavest for det 
kombinerede kredsl~b (gasturbiner) tret efterfulgt af importeret kul. Mange medlemsstater har ydet 
tilskud til vindm~lleindustrien med det resultat, at produktionsomkostningeme ogsa her er forholdsvis 
konkurrencedygtige. 
Produktionsomkostninger for elektricitet efter den anvendte teknologi 
Stenkul (importeret) 
Stenkul (produceret med tilskud inden for 
EU) 
Gas (CCGn 
Kemekraft 
Vindkraft (produceret med tilskud) 
Kilde: Bilag 3 
73 Produktions-
omk.ostninger 
€cent/kWh 
3,29 
4,20 
3,18 
4,51 
4,46 Produktions-
omk.ostninger 
sammenlignet med gas 
3% 
32% 
0% 
42% 
40% 
b) . Harmoniserede lovrammer 
Til forskel fra USA er liberaliseringen af det europreiske marked sket pa et ensartet grundlag. 
Den europreiske liberalisering er omfattet af et enkelt direktiv, hvori der stilles minimumskrav 
til samtlige medlemsstater. USA har ingen forbundslovgivning, som indeholder sadanne 
regler, og det er derfor op til de enkelte delstater at s0rge for, at der er fri konkurrence pa 
deres markeder. 
Ifolge de europreiske regler skal nettene kobles meget trettere sammen og sikres bedre, end 
det er tilfreldet i de amerikanske delstater. Der g0r det muligt at undga str0msvigt, fordi 
systemoperat0reme kan trrekke pa operat0rer i andre lande via et koordineringsorgan. 
c) En offentlig tjeneste tilpasset de nye markedsstrukturer 
Elektricitets- og naturgassektoren er omfattet af en offentlig tjeneste, hvilket betyder, at der 
skal tages h0jde for en lang rrekke aspekter, heriblandt forsyningssikkerheden, 
servicekvaliteten og forsyningspligten. 
Hvad angar sidstnrevnte aspekt har medlemsstateme palagt systemoperat0reme en rrekke 
minimumskrav i relation til forsyningspligten. Transmissions- og distributionsselskabeme har 
pligt til at tilslutte samtlige borgere til nettet pa rimelige vilkar. Etableringen af det indre 
marked ma under ingen omstrendigheder ga forud for behovet for at tilbyde den fom0dne 
tjeneste til ugunstigt stillede borgere (arbejdsl0se, marginaliserede, handicappede osv.). Alle 
skal ogsa fremover have ret til en opkobling til elnettet og til forsyning med elektricitet til 
rimelige priser. Derfor indeholder direktiveme ogsa en rrekke bestemmelser, som skal sikre, 
at medlemsstateme bibeholder de redskaber, der er n0dvendige til formalet. 
Det har vist sig, at standarden for den offentlige tjeneste ikke er blevet forringet i takt med 
etableringen af det indre marked. Tjenestemes kvalitet er tvrertimod blevet forbedret. 
d) Omstruktureringen af markedet 
De traditionelle monopolvirksomheder i naturgas- og elsektoren har truffet deres 
forholdsregler forud for abningen af markederne. De har gennemf0rt en gennemgribende 
omstrukturering for at blive mere konkurrencedygtige. Denne udvikling var en uundgaelig 
folge af det indre marked og har ogsa kunnet ses inden for andre brancher. 
Siden 1998 er der sket en lang rrekke fusioner og opk0b, navnlig i elsektoren. I denne sektor 
synes det naturligt, at der sker en koncentration af henholdsvis produktions- og 
transmissionsaktiviteteme, som af hensyn til forvaltningen af nettet er knyttet sammen, og som 
derfor indebrerer srerlige stordriftsfordele. De to aktivitetsomrader tegner sig i 0vrigt for en 
vresentlig del af omkostningerne (til eksempel tegner de sig samlet for 75% af omkostningerne 
til den britiske elproduktion61). Hvis transmission og produktion adskilles, vii det kunne 
forstrerke liberaliseringen og g0re det muligt at skabe reel konkurrence. Ogsa i den sektor, der 
61 CCGT = gasturbiner med kombineret kredsl¢b (Co/nbined Cycle Gas Turbines). Medlemsstaternes 
produktionsomkostninger er beregnet i forhold til den producerede elektricitet. Omkostningerne er baseret pa en 
gennemsnitlig udnyttelsesgrad pa 7000 timer. 
Electricity Market Reform, IEA handbook, 1999 
74 
fremstiller udstyr og brrendsel til kemekraftindustrien, er der sammenlregninger pa vej 
(mellem BNFL, Westinghouse og ABB og mellem Framatome og Siemens) med det formal at· 
skabe en rrekke fast samment0mrede europreiske industripoler, der er i stand til at konkurrere 
pa de intemationale markeder. 
Hvad det endelige resultat af de mange sammenlregninger bliver er vanskeligt at forudse pa 
nuvrerende tidspunkt. Fordelen bliver en st0rre risikospredning i forbindelse med 
investeringer i ny teknologi og nye sektorer, hvilket ogsa kan vrere med til at forbedre 
forsyningssikkerheden i EU og fremme den 0konomiske vrekst. 
2. Problemer, der skal l0ses 
a) Samhandelen indenfor EU er for beskeden 
Etableringen af det indre marked vanskeligg0res af den beskedne samhandel med elektricitet 
inden for EU, som stadig kun tegner sig for 8% af elproduktionen. Samhandelen er langt mere 
beskeden end i de 0vrige brancher, dvs. telekommunikation, finansielle tjenesteydelser og 
industriprodukter, som har haft stor gavn af det indre marked. Sammenlregningen af de femten 
mere eller mindre liberaliserede nationale markeder er endnu ikke blevet udm0ntet i et fuldt 
integreret indre marked som krrevet pa Det Europreiske Rads m0der i Lissabon og Feira. 
Konkurrencen mellem producenteme i EU har imidlertid presset de nationale priser i 
nedadgaende retning, hvilket paradoksalt nok har begrrenset samhandelen. Bortset fra at der 
stadig mangler politikker, der omhandler tariffer og vederlag for anvendelsen af nettene, er det 
ogsa et problem i forhold til forsyningssikkerheden, at transportinfrastruktureme ikke er 
tilstrrekkelig udviklet. 
b) Forsyningsnettene er stadig ikke tilstrcekkelig udbygget 
For at det indre marked for energi kan fungere tilfredsstillende, er det tvingende n0dvendigt, 
at nettene er tilstrrekkelig udbygget. Transportsystemet og. linjeforingen er altafg0rende for, 
om forsyningeme (samhandelen) er smidige nok, og om forbrugeren gives de fom0dne 
valgmuligheder. 
Tidligere var hovedformalet med at koble nettene sammen ikke at udvikle samhandelen, men 
at fors0ge at forbedre forsyningssikkerheden for at undga tilbagevendende driftsforstyrrelser. 
De st0rste flaskehalse findes i Sydeuropa. Det grelder bl.a. for Den lberiske Halv0 og 
Grrekenland, som enten er helt eller delvis isoleret fra resten af EU. · 
Manglende infrastrukturer og kravet om den fom0dne forsyningsmressige kvalitet 
(netstabilitet) kan blokere for integreringen af de nationale markeder og pa den made vrere 
med til at forringe forsyningssikkerheden. 
Hvis samhandelen med elektricitet inden for EU skal stimuleres, krrever det, at de 
eksisterende netforbindelser mellem medlemsstateme udnyttes optimalt. Det skal fortsat 
overvages n0je, om konkurrenceregleme overholdes. 
Der b0r ogsa anspores til etablering af nye infrastrukturer. Der er ikke tale om et 0konomisk 
problem, for med den eftersp0rgsel, der g0r sig greldende pa markedet, er virksomhedeme 
villige til at investere i nye net. Problemet er som helhed af mere politisk karakter. Det er tit 
vanskeligt at etablere nye sammenkoblingsmuligheder, fordi der skal findes et kompromis 
mellem hensynet til almenvellet (pa EU-plan og i de enkelte lande) og den lo kale modstand 
mod nye infrastrukturer. Lokalbefolkningen modsretter sig · ofte, at der opf0res nye 
75 
transmissionslinjer, navnlig pa strategisk vigtige lokaliteter, som f.eks. i Pyrenreeme eller 
Alpeme, hvilket g0r det vanskeligt at fore planerne ud i livet. 
Disse vanskeligheder betyder, at hovedvregten i forste omgang ma lregges pa en for0gelse af 
de eksisterende linjers kapacitet. For at fremme etableringen af nye infrastrukturer kunne det 
vrere en ide at udarbejde en europreisk samk0ringsplan, hvori der udpeges projekter "af 
europreisk interesse". Det vii g0re det muligt at finde en I0sning pa disse problemer i samrad 
med nationale og regionale politikere. 
For naturgassen er situationen en anden. Det skyldes, at over 50% af den naturgas, der 
anvendes i EU, i forvejen krydser mindst en grrense, for den nar frem til modtageren. I de 
seneste ar er der taget en rrekke nye gasledninger i brug for at udbygge nettet, bade inden for 
EU og mellem EU og de eksteme leverand0rer. 
Etableringen af det indre marked for naturgas vii imidlertid 0ge belastningen pa nettet, hvilket 
pa kort eller mellemlang sigt kan resultere i flaskehalse (f.eks. i Benelux-landene eller mellem 
Frankrig og Spanien) og problemer med at foretage sammenkoblinger og skabe kompatibilitet 
inden for nettet. Tidligere 10ste monopoleme disse problemer indbyrdes ad administrativ vej. 
Der er derfor n0dvendigt, at der i samarbejde med industrien og de nationale lovgivere 
opstilles en rrekke mal, som bl.a. kan vrere at klarlregge behovet for nye forbindelser, forvalte 
den eksisterende begrrensede kapacitet og fastlregge de fom0dne tariffer med henblik pa 
finansiering af nye forbindelser. 
Forsyningssikkerheden skal ogsa forbedres gennem 0gede muligheder for sammenkobling 
med ans0gerlandene og mellem ans0gerlandene indbyrdes. Pa lrengere sigt er det hensigten, at 
den fortsatte liberalisering pa det europreiske kontinent, safremt det kan ske pa rimelige vilkar, 
ogsa skal fore til trettere forbindelser mellem tredjelande (Rusland og Ukraine samt landene 
ved Det Kaspiske Hav og i det sydlige Middelhav). 
Nettenes kompleksitet med hensyn til virkemade, driftssikkerhed og forgrening krrever, at de 
offentlige myndigheder til stadighed er aktive pa dette omrade. 
Det indre markeds funktion ma ikke bringes i fare som folge af fysiske begrrensninger. EU vii 
komme til at spille en afg0rende rolle i forbindelse med tilrettelreggelsen af nettene i EU, sa de 
opfylder behovene i det indre marked og i samtlige medlemsstater og ans0gerlande. 
Vanskelighederne vii kunne I0ses gennem en europreisk samradsmekanisme mellem de 
ber0rte parter, hvor der udarbejdes en europreisk plan for etablering af de manglende store 
netinfrastrukturer. 
c) Nye problemer i forbindelse med forsyningssikkerheden 
Det skal sikres, at 0nsket om et hurtigt afkast af de investeringer, der g0res pa det 
konkurrencebaserede marked, ikke blokerer for investeringer i de mere kapitalkrrevende 
produktionsgrene (kul, kemekraft mv.) eller i energiformer, som endnu ikke er tilstrrekkelig 
rentable (vedvarende energi). 
Pa den baggrund giver direktivet om det indre marked for elektricitet medlemsstateme 
muligheder for at krreve, at produktionsanlreg, der anvender indenlandsk energi i form af 
vedvarende energi og affald, eller som har en kombineret produktion af el og varme, gives 
forrang. De kan ogsa bestemme, at de indenlandske primrere energikilder skal prioriteres i et 
omfang pa op til 15% af den totale mrengde primrerenergi, der er n0dvendig for at producere 
76 
den elektricitet, landet har brug for. Medlemsstaterne skal fortsat selv kunne vrelge, hvilke 
energikilder de 0nsker at satse pa. Medlemsstaterne kan endvidere nregte tredjemand adgang· 
til nettet, safremt det sk0nnes n0dvendigt, navnlig af hensyn til forsyningssikkerheden. 
Med hensyn til de primrere energikilder, der anvendes til fremstilling af elektricitet, er der en 
risiko for, at de valg, der trreffes, gar ud over forsyningssikkerheden, fordi der satses for meget 
pa en bestemt energikilde. Pa nuvrerende tidspunkt er der ganske vist ikke opstaet nogen 
ubalance pa omradet, men de seneste ars udvikling pa naturgasomradet kan give anledning til at 
frygte, at noget sadant vil ske. Liberaliseringen af gassektoren abner for nye 
forsyningsmuligheder for ans0gerlandene, som indtil nu bar faet langt st0rsteparten af deres 
forsyninger fra Rusland. Det er n0dvendigt, at der f0res kontrol, bade inden for 
medlemsstaterne og pa EU-plan. Direktivet giver i 0vrigt medlemsstaterne ret til at trreffe de 
forn0dne foranstaltninger i den forbindelse. Safremt en primrer energikilde bliver for 
dominerende eller udvikles sa hurtigt, at det truer den generelle forsyningssikkerhed for 
elektricitet, kan medlemsstaterne ifolge direktivet bestemme, hvilke primrere energikilder der 
skal benyttes for at etablere en ny produktionskapacitet. Det skal imidlertid eftervises, hvorvidt 
disse foranstaltninger er velfunderede pa EU-plan, og de skal samordnes med Kommissionen. 
Det fremgar af direktivet om det indre marked for naturgas, at medlemsstaterne under hensyn 
til den almindelige 0konomiske interesse kan palregge naturgasselskaberne forpligtelser til 
offentlig tjeneste, som kan vedr0re leveringernes sikkerhed, herunder forsyningssikkerheden. 
Opstar der en pludselig krise pa energimarkedet, hvor der er fare for systemets integritet, kan 
medlemsstaterne desuden midlertidigt trreffe de n0dvendige beskyttelsesforanstaltninger. Disse 
foranstaltninger skal dog vrere af begrrenset varighed og kun tages i brug under srerlige 
omstrendigheder. 
Prisfaldet pa visse energiprodukter kan give anledning til en voldsom forbrugsbft)lge. Ogsa 
denne faktor b0r kontrolleres. lfolge en rrekke eksperter vii det indre marked kunne resultere i 
en forbrugsstigning pa 20%. 
Forsyningssikkerheden b0r klart sidestilles med milj0beskyttelsen som et af hovedformalene 
med politikken for den offentlige tjeneste. Medlemsstaterne har bl.a. pligt til at tilslutte 
brugerne til nettet, foretage udbedringer inden for en vis frist og udbygge nettet som et led i 
forsyningspligten, hvilket bidrager til malet om at forbedre forsyningssikkerheden. Pligten til 
at producere en bestemt mrengde elektricitet pa grundlag af vedvarende energikilder g0r det 
muligt at bevare alternative ressourcer, hvilket ogsa er til gavn for forsyningssikkerheden. Der 
skal desuden tages hensyn til normer og foranstaltninger pa energibesparelsesomradet. Den 
nationale tilsynsmyndighed spiller en af g0rende rolle i den forbindelse. Den er tilstrrekkelig 
uatbrengig og har det forn0dne overblik, der g0r det muligt at ivrerksrette de foranstaltninger 
pa omradet, der er forenelige med _malsretningerne for markedet. 
Konklusioner: Den stigende integrering pa energimarkederne vii styrke forsyningssikkerheden, 
forudsat at der er tale om en reel integrering. Liberaliseringen af de femten EU-landes 
energimarkeder er med det grundlag, der er fastlagt i direktiverne, ikke tilstrrekkelig til at 
skabe et europreisk enhedsmarked for energi. Det vii krreve, at de off entlige myndigheder 
griber ind pa anden vis. 
Det Europreiske Rad erklrerede pa sit m0de i Lissabon, at der skulle srettes mere skub i 
virkeligg0relsen af det indre marked for energi. Hvis markedet skal g~res fuldstrendig 
konkurrencebaseret, krrever det, at der i h~jere grad skelnes mellem elproducenter og 
netoperat~rer, at nye producenter og distribut~rer gives adgang ti1 nettet pa lige vilkar, 
at taksteme for samhandelen pa tvrers af grrenseme reduceres mest muligt, og at det 
77 
defineres, hvad forpligtelsen om offentlig tjeneste indebrerer, og sikres, at der som 
hovedregel oprettes en uafhrengig national tilsynsmyndighed. 
Erfaringen har vist, at der er brug for to nye elementer. De nationale tilsynsmyndigheder skal 
tilsammen udg0re et radgivende organ, der sammen med Kommissionen skal sikre, at det 
indre marked fungerer efter hensigten. 
For det andet b0r der udarbejdes en plan for den overordnede netinfrastruktur af europreisk 
interesse. 
Der skal tages srerligt hensyn til markedsliberaliseringens sociale konsekvenser i samtlige 
fremtidige lovforslag 
78 
/~ ,· 
I / 
i " 
B. Det indre marked for olieprodukter 
Selv om oliemarkedet er langt mere konkurrenceprreget end markedet for de ~vrige 
energiprodukter, er der alligevel brug for en yderligere indsats i raffinerings- og 
distributionssektoren, for der kan tales om et marked med fri konkurrence. 
1. Markedsstrukturen 
Nar bilisten konstaterer, at benzinpriseme er gaet voldsomt op, vil han typisk sp~rge sig selv, 
om prisen pa raolie er steget lige sa meget. Frem til marts 2000 var svaret bekrreftende. I l~bet 
af 1999 var der saledes en tret sammenhreng mellem udviklingen i de to priser, dog med et 
svagt efterslreb i benzinpriseme i forhold til prisstigningeme for raolie. I marts 2000 vendte 
udviklingen imidlertid, og benzinpriseme begyndte at udvikle sig i mere negativ retning end 
raoliepriseme. For ganske nyligt naede avanceme i raffineringsleddet op pa et niveau, som 
ikke er set siden Golfkrigen. 
En sammenligning mellem de priser, medlemsstatemes forbrugere ma betale for 
olieprodukteme, eksklusive moms og afgifter, afsl~rer store forskelle. Prisen pa oktan 95-
benzin ("Euro super 95") la saledes sidst i maj i ar pa 452 € pr. 1000 liter i Nederlandene mod 
344 € i Det Forenede Kongerige (og 346 € i Frankrig). Forskellen var saledes pa 31 %. Uanset 
hvor tankevrekkende disse forskelle matte vrere, fandtes de allerede, for priseme indledte den 
nuvrerende himmelflugt og kan derfor ikke henfores hertil. 
Kommissionen har for nylig foretaget en rrekke unders~gelser, som fokuserede pa 
anvendelsen af Frellesskabets forordning om kontrol med virksomhedssammenslutninger. 
Kommissionen sk0nnede pa det grundlag, at der ikke var grund tif at formode, at markedet for 
raolie eller raffineret olie ikke var konkurrencebaseret. Markedeme er gennemskuelige, og 
priseme offentligg0res pa spotmarkedeme. 
Det er derimod korrekt, at situationen pa markedeme for raffinerede produkter pa visse 
punkter er kritisabel. Eksempelvis er der stor forskel pa de endelige priser, eksklusive afgifter, 
der grelder i de enkelte medlemsstater. Det skyldes ikke n0dvendigvis, at konkurrenceregleme 
tilsidesrettes, men viser, at markedeme endnu ikke er tilstrrekkeligt integreret. Forskellene kan 
imidlertid forklares af omkostnings- og strukturforskelle medlemsstateme imellem. Det ses 
bl.a. pa det meget h0je prisniveau i Nederlandene, hvor markedet kontrolleres af et lille antal 
akt0rer. I Frankrig og Det Forenede Kongerige, hvor markedet er mere konkurrenceprreget, og 
ikke-specialiserede distribut0rer (supermarkeder) er blandt de vigtigste leverand0rer, er 
priseme la vere. 
Med denne analyse i erindring er sp0rgsmalet sa, om konkurrenceregleme er overtradt, og 
navnlig om der er tale om eventuelle karteller (prisaftaler). Myndighedeme har i en rrekke 
medlemsstater ivrerksat unders0gelser heraf. I ltalien er konkurrencemyndighedeme skredet 
ind over for olieselskabeme. Sverige har aktuelle planer om at g0re det samme. 
80 
2. Konkurrencepo litikken 
Det er vigtigt at sikre, at nye og navnlig uathrengige operat0rer har adgang til markedet for 
distribution af brrendstoffer. Det er med til at garantere, at der er fri konkurrence pa markedet. 
Derfor er der ivrerksat en unders0gelse, der skal belyse de hindringer, de uathrengige 
operat0rer st0der pa (hvad enten det skyldes myndighederne eller virksomhederne). 
Kommissionen vii benytte resultateme til en vurdering af konkurrencesituationen i det indre 
marked og klarlregge, hvilke foranstaltninger der eventuelt kan trreffes i forhold til 
konkurrencelo vgi vningen. 
Dette EU-initiativ underst0tter de m1t1attver, der trreffes af de nationale 
konkurrencemyndigheder. En rrekke af disse myndigheder har allerede ivrerksat unders0gelser 
vedr0rende overtrredelser · af konkurrencereglerne. Unders0gelserne har i enkelte tilfrelde 
afsl0ret, at reglerne var tilsidesat. 
Det kunne vrere hensigtsmressigt at foretage en systematisk sammenligning af de forskellige 
medlemsstaters priser pa olieprodukter for at klarlregge, hvor stor forskel der er pa dem. 
Kommissionen vii ogsa fremover lregge stor vregt pa at handhreve regleme om kontrol med 
virksomhedssammenlregninger pa omradet, som det bl.a. skete i BP/ Amoco- og 
TotalFina/Elf-sageme. Der vii blive slaet hardt ned pa enhver form for samordnet praksis eller 
misbrug af en dominerende stilling. 
Konklusion: I betragtning af klimarendringerne og den stadig st0rre integrering af det europreiske 
energimarked (som i 0vrigt er trettere knyttet sammen end det amerikanske marked) b0r det 
nu overvejes, om EU skal tage initiativ til 0get styring af eftersp0rgslen. Hvis udbuddet skal 
pavirkes, krrever det en betydelig satsning pa den vedvarende energi. Det ville vrere naivt at 
tro, at den alternative energi alene skulle kunne l0se de komplekse problemer, der er 
forbundet med forsyningssikkerheden. 
81 

3.DEL OPL/EG TIL EN FREMTIDIG ENERGISTRA TEGI 
Malet om at 0ge forsyningssikkerheden, saledes at 70% af EU's energiforbrug ikke skal 
drekkes med eksteme forsyninger om tredive ar er meget vanskelig at opfylde pa grund af den 
generelle ustabilitet, der begrrenser handlemulighederne, navnlig med hensyn til udbuddet af 
energiprodukter. Deter grunden til, at indsatsomrademe i denne gr0nbog, som skal lregges ud 
til offentlig debat, hovedsagelig er centreret om en rrekke konkrete og indbyrdes samordnede 
tiltag, som skal begrrense eftersp0rgslen. 
I SV AGHEDERNE I DEN NUV .tERENDE ENERGIFORSYNING 
Forsyningssikkerheden inden for EU risikerer at blive ramt af en rrekke vanskeligheder som 
folge af den nuvrerende forsyningssituation pa energiomradet, og medmindre der gribes ind 
for at hindre det, vii det med sikkerhed ske. 
A. Trusler mod forsyningssikkerheden 
Forsyningssikkerheden inden for EU kan srettes over styr af mange forskellige faktorer af 
enten fysisk, 0konomisk, social eller milj0mressig art. 
1. Fysiske risici 
Vedvarende fysisk "knaphed" kan skyldes, at en energikilde slipper op eller ikke lrengere 
produceres. Det kan ikke udelukkes, at EU's gas-og olieressourcer, som kan udvindes til en 
rimelig pris, med tiden slipper op. Den europreiske kulproduktion vii med al sandsynlighed 
standse helt, saledes som det allerede er sket i visse medlemsstater. Det er heller ikke 
utrenkeligt, at kemekraftanlreggene lukkes definitivt, hvis der sker et st0rre uheld pa et af 
vrerkerne. Disse begivenheder kan betyde, at eftersp0rgslen vendes mod andre 
energiprodukter ( olie, naturgas, kul og vedvarende energi), og det b0r derfor unders0ges, 
hvilke konsekvenser det vii fa for gennemforelsen af det indre marked, afhrengigheden af 
importeret energi og de milj0mressige malsretninger. 
Ogsa en midlertidig knaphed kan fa katastrofale folger, bade for forbrugeme og for 
0konomien som helhed. Denne form for knaphed kan opsta i forbindelse med strejker, 
geopolitiske kriser eller naturkatastrofer. I denne gr0nbog behandles de kun i det omfang, 
hvor de vidner om en strukturel forsyningsvanskelighed pa EU-plan. De franske 
vanskeligheder efter stormen i december 1999 viste tydeligt, at de nationale elnet stadig er 
meget isoleret fra hinanden. 
2. 0konomiske risici 
Den ~konomisk betingede "knaphed" skyldes de voldsomme prisstigninger pa 
energiprodukter, der er sket pa det europreiske og internationale marked. Konkurrencen pa det 
indre marked g0r det ganske vist muligt at optimere ressourceme og srenke 
omkostningsniveauet, men det europreiske marked fungerer ikke uafhrengigt af udviklingen 
pa verdensmarkedet. Over 60% af energiforbruget i boligsektoren og servicesektoren drekkes 
saledes af olie og naturgas. Transportsektoren alene aftager nresten halvdelen af den olie, der 
udbydes pa markederne. De stigende priser pa energiprodukter og navnlig olie og naturgas, 
resulterer derfor i kursudsving og handelsmressig ubalance til skade for den 0konomiske 
82 
situation i EU. I den forbindelse er den geopolitiske udvikling ogsa meget vigtig, selv om det 
er umuligt at afg0re prrecist, hvor meget eksempelvis OPEC, de seneste problenier med · 
fredsprocessen i Mellem0sten, embargoen mod Irak og den usikre situation i Iran og Libyen 
har spillet ind. 
Tredoblingen af priserne pa raolie i 1999 og stigningen i gaspriserne vii fa mrerkbare 
konsekvenser for medlemsstatemes energiudgifter og for deres 0konomi, hvis prisniveauet 
fastholdes. De stigende raoliepriser resulterede i, at EU's nettooverforsler steg med nresten 
22,7 mia. € i tidsrummet fra januar til maj 2000. Olieprisemes himmelflugt, der startede i 
1999, har sammen med den faldende eurokurs allerede for0get inflationen i EU med 1 
procentpoint. Det har formentlig en vis indflydelse pa den 0konomiske vrekst, men stigningen 
i BNP ligger dog fortsat pa ca. 3%. I den nuvrerende situation ventes vreksten at blive 
reduceret med 0,3% i 2000 og med 0,5% i 2001. Tendenseme vii blive forstrerket, hvis 
forventningeme hos operat0reme og forbrugeme bliver negative. 
3. Sociale risici 
Ustabile energiforsyninger kan, hvad enten de skyldes prisudsving, forholdet til 
leverand0rlandene eller en vilkarlig begivenhed, give anledning til socialt betinget 
"knaphed" i st0rre eller mindre grad. Benzinen er reelt blevet lige sa n0dvendig som maden, 
for at samfundet kan fungere. Enhver mangel pa forsyninger vii kunne fore til, at 
befolkningen stiller 0gede krav, eller at der opstar sociale konflikter. Det kan sammenlignes 
med situationen for to hundrede ar siden, hvor fattige indbyggere manglede br0d. De 
nuvrerende begivenheder viser, at presset pa brrendstofpriseme ogsa kan fore til, at forskellige 
faggrupper reagerer. Det sas bl.a. i september 2000, hvor de faggrupper, der var hardest ramt 
af olieprisstigningeme, primrert lastbilchaufforeme, gik i strejke. Det skal heller ikke 
glemmes, at der ikke har vrere fuld beskreftigelse siden de to forste oliekriser. 
4. Milj¢mressige risici 
Endelig kan der opsta "knaphed" af miljfmressige arsager, som skyldes milj0skader i 
forbindelse med energikreden, uanset om der er tale om uheld ( olieudslip pa ha vet, udslip af 
metangas mv.) eller forurenende udledninger (forurening af byerne og udledning af 
drivhusgasser). De milj0mressige hensyn er allerede blevet indarbejdet i alle EU's politikker. 
Nu er tiden kommet, hvor problememe i forbindelse med den globale opvarmning b0r g0res 
til rettesnor for de politikker, der skal forbedre milj0beskyttelsen og skabe. en breredygtig 
udvikling. EU forpligtede sig pa Kyoto-konferencen til at mindske emissioneme af 
drivhusgasser med 8% i tidsrummet fra 2008 til 2010 set i forhold til 1990-niveauet. Denne 
indsats skal viderefores fremover. Bestrrebelseme for at mindske udledningen af 
drivhusgasser kan imidlertid ikke begrrenses til Kyoto-protokollen. Den forventede vrekst i 
bl.a. transportsektoren vii fa en rrekke milj0mressige konsekvenser og krrever, at der 
ivrerksrettes en mere langsigtet politik, der rrekker ud over ar 2010. 
B. Fremtidsscenarierne afspejler usikkerheden 
Den analyse, der blev foretaget i forbindelse med "Energy Perspectives 2020"62, er blevet 
udvidet for at kvantificere de vigtigste udfordringer, der har betydning for 
forsyningssikkerheden pa energiomradet. I den forbindelse er referencescenariet blevet 
62 European Union Energy Outlook 2020, Energy in Europe Special Issue, November 1999, Europa­
Kommissionen. 
83 
ajourfort, og analyseperioden er forlrenget, sa ·den strrekker sig helt op til 2030. Analysen 
drekker desuden tredive lande, dvs. EU-landene og ans0gerlandene samt Norge og Schweiz. 
1. Prresentation 
a) Forudsretningerne for den dynamiske ekstrapolering af de aktuelle tendenser 
Dette fremtidsbillede afspejler situationen, hvis den nuvrerende udvikling fortsretter, og den 
aktuelle politik ikke rendres i 10bet af de kommende tredive ar. Det forudsrettes under 
beregningerne, at de nuvrerende politikker og de politikker, der var planlagt den 31. december 
1999, videref0res fremover. Der er saledes ikke taget h{ZSjde for de eventuelle andre politiske 
tiltag, der matte trreffes for f.eks. at mindske udledningen af drivhusgasser. Det anslas, at 
· BNP vii stige med 90% i tidsrummet mellem 1998 og 2030. Der er taget hensyn til folgende 
faktorer: 
 udvikling af nye teknologier, der kan forbedre energieffektiviteten, 
 fortsat liberalisering af energimarkederne i EU, som ventes tilendebragt i 2010, 
 omstrukturering af den europreiske industri i retning af aktiviteter med h0j mervrerdi frem 
for den mere energikrrevende produktion, 
 omstrukturering af sektoren for produktion af elektricitet og varme ved hjrelp af 
teknologier, der indebrerer en mere effektiv udnyttelse af naturgas, 
 videref0relse af politikker, der stimulerer anvendelsen af vedvarende energi, herunder 
tildeling af tilskud til udstyr og fastsrettelse af favorable takster for at styrke 
eftersp0rgslen, 
 der er i 1998 og 1999 indgaet frivillige aftaler mellem den europreiske, japanske og 
koreanske bilindustri (ACEA, KAMA og JAMA), som betyder, at nye biler fra og med 
2008 (ACEA) og 2009 (KAMA og JAMA) h0jst ma udlede 140 g CO2 pr. tilbagelagt km. 
 Pa kernekraftomradet antages det, at politikken ikke rendres i de medlemsstater, der ingen 
kernekraftvrerker har. Eftersom Belgien, Tyskland, Nederlandene, Spanien og Sverige har 
opgivet en yderligere satsning pa kernekraften og givet udtryk for, at de har til hensigt at 
afvikle anlreggene over en arrrekke, forudsrettes det i scenariet, at kernekraftvrerkerne, nar 
det tekniske og 0konomiske kredsl0b er lukket ned, skal erstattes af andre teknologier. Det 
forventes, at Nederlandene begynder at afvikle kernekraften i 2010. lfolge denne model 
vii Tyskland indstille sin produktion af kerneenergi efter 2025, hvorimod Belgien har 
planer om en hurtig afvikling efter udgangen af 2020 og ventes at producere meget lidt i 
2030 i forhold til nu. Finland og Frankrig vii formentlig fortsrette med at udnytte 
kernekraften. Kraftvrerkerne nedlregges, nar de har vreret i drift i 40 ar. De svenske 
kraftvrerker drives antagelig i kortere tid. 
Det antages, at olie-og gaspriserne vii stige moderat. Olien kommer ifolge de nuvrerende 
tendenser (udtrykt i 1999-priser) til at koste ca. 27 €/t{ZSnde i 2030. Gaspriserne vii folge 
oliepriserne. Kulpriserne vii stige meget lidt, eftersom verdensmarkedet er srerdeles 
velforsynet (priserne vii ligge under et niveau pa 10 €/t{ZSnde). 
84 
b) Resultater 
EU 
Det anslas, at bruttoeftersp¢rgslen efter energi inden for EU vii vrere 11 % h¢jere i 2030 end i 
1998. Det anslas, at eftersp¢rgslen efter energi vii stige langsommere end BNP (som ventes at 
stige med 90% i perioden mellem 1998 og 2030). Der er saledes blevet stor afstand mellem 
stigningen i eftersp¢rgslen efter energi og den ¢konomiske vrekst. 
Der vii desuden ske en betydelig strukturrendring i energiforbruget. Naturgassen er med en 
stigning pa 45% i perioden fra 1998 til 2030 den energikilde, hvor der kan noteres den st¢rste 
stigning. Olien er fortsat det brrendstof, der bruges mest af, selv om der kun ventes en 
beskeden stigning i forbruget indtil 2030. Det anslas, at olien vii tegne sig for 38% af 
forbruget i 2030 mod 42% i 1998. Der ventes et fald i anvendelsen af faste brrendstoffer indtil 
2010, hvorefter forbruget af kul formentlig vii stige igen, hvis der ikke fastlregges en malrettet . 
politik til bekrempelse af klimarendringerne. Det vii betyde, at forbruget af faste brrendstoffer 
kommer til at stige med en tredjedel i perioden fra 1998 til 2030. 
Kernekraften ventes at toppe omkring ar 2010. I 2020 vii produktionen af kerneenergi 
imidlertid vrere en smule lavere end i 1998 (4% lavere), fordi kemekraftvrerkeme er ved at 
vrere forreldede. Produktionen ventes at blive halveret i arene mellem 2020 og 2030. 
Anvendelsen af vedvarende energikilder vii fortsrette med at stige i relative tal ( +45% fra 
1998 til 2030). Det anslas dog, at de vedvarende energikilder fortsat vii drekke en ret lille del 
afforbruget (6,7% i 2010 og 7,7% i 2030), selv om medlemsstateme bevarer deres nuvrerende 
st¢tteordninger. Der hersker ingen tvivl om, at der er brug for en yderligere indsats, hvis malet 
om at drekke 12% af forbruget i EU skal nas. 
Selv om energiforbruget ikke lrengere f¢lger den ¢konomiske vrekstkurve, anslas det, at 
eftersp¢rgslen efter energi ogsa vii stige fremover. Importen af energi vii sandsynligvis ogsa 
stige. Eftersom energiproduktionen inden for EU ventes at toppe omkring ar 2010, vii den 
importerede energi skulle drekke en betydeligt st¢rre del af behovet. Afurengigheden af 
importerede energiprodukter ventes at blive meget mere markant, saledes at der i 2030 skal 
importeres 71 % mod 50% i 1998. 
Det ¢gede energiforbrug resulterer desuden i st¢rre CO2-udledninger. I tidsrummet mellem 
1990-2010, som er henholdsvis referencearet i Kyoto-protokollen, og midten af malperioden 
(2008-2012) anslas det, at CO2-udledningeme i EU vii stige med 5%. Deter noget mindre end 
stigningen i eftersp¢rgslen efter energi, hvilket skyldes, at naturgas, kemekraft og vedvarende 
energikilder kommer til at spille en st¢rre rolle i l¢bet af de kommende ti ar. 
Kul viii stigende grad blive erstattet med naturgas, ogsa efter 2010, og det vii medvirke til at 
nedbringe CO2-udslippet. Hvis de nuvrerende kernekraftpolitikker og st¢tteordninger til fordel 
for den vedvarende energi viderefores, og der ikke trreffes yderligere politiske tiltag for at 
begrrense klimarendringerne, vii anvendelsen af brrendstoffer, der ikke forer til udledning af 
kulstof, falde efter 2010. Det vii resultere i en stigning i CO2-udshppet, som vii ligge 12% 
h¢jere i 2020 end i 1990 og 22% h¢jere i 2030. 
EU efter udvidelsen (Europe-30) 
Hvis analysen udvides til tredive europreiske lande, bliver resultateme stort set de samme som 
for det nuvrerende EU.Deter der to arsager til. For det f¢rste tegner det nuvrerende EU sig for 
nresten 80% af det samlede energiforbrug i de pagreldende tredive europreiske lande. For det 
85 
andet vii energistrukturen i ans¢gerlandene og de tilst¢dende lande sandsynligvis komme til at 
ligge trettere op ad strukturen i EU i 1¢bet af de kommende tiar. Eftersom Norge, som er en· 
vigtig olie-og gaseksport¢r, er indbefattet i de tredive lande, vii afhrengigheden af den 
importerede energi i disse lande vrere mindre. 
Energiforbruget ventes at stige med 25% i perioden fra 1998 til 2030 i de tredive europreiske 
lande. Det skyldes pa samme tid den h¢je ¢konomiske vrekst og en betydelig forbedring med 
hensyn til energiintensiteten. Den st¢rste stigning kan noteres for naturgas, vedvarende 
energikilder, faste brrendstoffer og olie, hvorimod kernekraften vii fa mindre betydning, fordi 
de mindre ·sikre kemekraftvrerker i ans¢gerlandene lukkes, og regeringeme i de nuvrerende 
medlemsstater gar ind for en afvikling. Den vedvarende energi vil formentlig komme til at 
drekke 8,1 % af forbruget i Europe-30 i 2030 mod 6,8% i 1998. 
Importbehovet i de tredive europreiske lande ventes at stige fra 36% i 1998 til 60% i 2030. 
Det skyldes det stadig stigende energiforbrug sammenholdt med den faldende produktion af 
olie og.gas i Nords¢en og den mere beskedne produktion af faste brrendstoffer og kemekraft. 
C02-udledningerne i de tredive europreiske lande ventes at stige med 7% fra 1990 
(referencearet i Kyoto-protokollen) og 2010. I 2030 vii C02-udledningeme sandsynligvis 
vrere steget med 31 % i forhold til 1990. 
2. F0lgerne af det ajourforte referencescenario 
EU er, bade nu og med de kornmende tredive medlemsstater, strerkt athrengig af olie og gas til 
produktion af energi. Der kan som helhed ventes en mrerkbar stigning i importen af olie og 
gas. Der kan desuden ses frem tH en stigning i de faktiske priser. 
Tabel: Forbrug af olie og gas i forhold til det samlede energiforbrug i 1998, 2010, 2020 
og 2030 
1998 010 030 
u 6% 
urope-30 1% 
Den vedvarende energi vii fortsat blive udnyttet forholdsvis lidt, og det vii formentlig ·ikke 
lykkes at na malet om, at den skal drekke 12% af forbruget. Hvis dette ma.I skal nas, krrever 
det selvsagt en yderligere politisk satsning. Hvis der ikke trreffes yderligere tiltag, vii C02-
udledningerne stige sa meget i l¢bet af de kommende ti ar, at de overstiger niveauet i 1990, 
hvorefter stigningeme vjl blive endnu h¢jere. 
Tabel: Forventet stigning i CO2-udslippet i 2010, 2020 og 2030 set i forhold til 1990 
(referencearet i Kyoto-protokollen) 
86 
~010 2020 2030 
EU 4-5% H-12% rt-22% 
[Europe-30 +7% H-18% H-31% . 
Atbrengigheden af de eksterne energitilforsler vii blive mere udtalt, bade inden for EU og i de 
tredive europreiske lande. Importbehovet kommer formentlig til at ligge pa nresten 70% i det 
nuvrerende EU og 60% i de tredive europreiske lande i 2030. Set i forhold til de nuvrerende 
50% for EU og 36% for de tredive europreiske lande bliver Europa stadig mere afhrengig af 
den importerede energi til drekning af sine energiforsyninger. 
Tabet: lmportbehovet i EU og Europe-30 i 1998, 2010, 2020 og 2030 
1998 030 
9% 1% 
urope-30 6% 
Eftersom der er blevet langt st¢rre afstand mellem stigningen i energiforbruget og den 
¢konomiske vrekst, er energiimportens andel af BNP faldet. Nettoimporten af energi udtrykt i 
absolutte tal ventes ganske vist at stige med 81 % (fra 648 mio. tore i 1995 til 1175 mio. tore i 
2030), men nettoimporten vii alligevel relativt set falde med 11 % mellem 1995 og 2030, hvis 
der tages hensyn til udviklingen i den samlede ¢konomiske produktion (BNP). 
Priserne pa den importerede energi vii sandsynligvis stige med 86% for olie, 81 % for gas og 
5% for kul i perioden fra 1995 til 2030, hvilket betyder, at omkostningeme i forbindelse med 
energiimporten dog vii stige hurtigere end BNP. Det betyder ifolge referencescenariet, at 
energiimportens andel af BNP vii vokse fra 1,2% i 1995 til 1,7% i 2030. 
Disse tendenser rejser folgende sp¢rgsmal med hensyn til alternative muligheder: 
 I hvilken udstrrekning vii en hurtig afvikling af kernekraften (i forhold til scenariet) give 
sig udslag i ¢get C02-udslip og st¢rre atbrengighed af den eksteme energi? 
87 
 Hvad vil det betyde for C02-udledningerne og importen, hvis den nuvrerende st0tte til 
vedvarende energi som den ene mulighed nedsrettes eller afskaffes eller som den anden· 
mulighed srettes kraftigt op, samtidig med at der foretages en vresentlig for0gelse af 
udgifteme til forskning og udvikling inden for vedvarende energikilder? 
 I hvilken udstrrekning vii vresentlige prisstigninger pa den importerede olie og gas (f.eks . 
. som f0lge af forstyrrelser af energiforsyningerne pa verdensplan) fore til mindre 
eftersp0rgsel efter disse brrendstoffer? Vil det resultere i, at importbehovet mindskes, og 
at C02-udledningerne reduceres, nar der tages hensyn til at h0jere olie-og gaspriser vil 
kunne fremme brugen af mere milj0skadelige brrendstoffer sasom kul? 
 Hvilke konsekvenser J(an der ventes af de forpligtelser, der blev fastlagt i Kyoto for 
perioden 2008-2012 (8%'s reduktion af drivhusgasudledningerne i forhold til 1990), og af 
de endnu mere ambiti0se malsretninger for arene herefter? H vad betyder det nrermere 
bestemt for bestrrebelserne for at forbedre energieffektiviteten og for anvendelsen af ikke­
forurenende energiformer som f.eks. vedvarende energi og kemekraft? Hvilke folger vil 
der vrere for forsyningssikkerheden inden for EU? 
 Efter udgangen af den omhandlede periode vil EU have reduceret sin 
produktionskapacitet pa kemekraftomradet ganske vresentligt i overensstemmelse med de 
beslutninger, der er truffet fra politisk hold i medlemsstateme. Hvordan vil det kunne 
pavirke 0konomi-, milj0-og energipolitikken? 
Fremtidsscenarierne bekrrefter, at der er risiko for: 
-at ca. 70% af forbruget vil skulle drekkes af importeret e!lergi i 2030, 
-at de vedvarende energikilder ikke vii na op pa 12% af de primrere energikilder, 
~ at malsretningerne i Kyoto-protokollen ikke vii kunne realiseres, 
-at nedprioriteringen af kemekraften vil g0re det endnu vanskeligere at bekrempe 
klimaforandringerne pa lrengere sigt. 
Analysen viser ogsa, at det er muligt at trreffe politiske tiltag til fremme af energiformer, 
som ikke forer til udledning af kulstof, og at det bade vii mindske EU's atbrengighed pa 
energiomradet og reducere C02-udslippet. Hvis der g0res en yderligere indsats for at 
reducere energiintensiteten, vii det ogsa mindske usikkerheden over for prisudviklingen pa 
det intemationale marked, fordi atbrengigheden af den eksteme energi bliver mindre, og 
C02-udslippet reduceres. Det er muligt at forbedre energieffektiviteten i en rrekke sektorer, 
herunder bolig-og transportsektoreme, uden at det gar ud over den 0konomiske vrekst. 
II FREMTIDIGE INDSA TSOMRADER 
88 
Den almindelige holdning til forsyningssikkerhed har pr. definition vreret, at der forst og 
fremmest skulle fores en politik, som kunne 0ge udbuddet pa energiomradet, savel internt · 
som ekstemt. Set i dette perspektiv b(Z)r EU arbejde for at udvide og styrke sin vifte af inteme 
energiressourcer og fore en politik, der g0r det muligt at sikre EU's eksteme forsyninger. 
Fremtidsperspektiverne og den udvikling, der er set pa energimarkedeme, begrrenser 
imidlertid mulighedeme for at indvirke pa udbuddet. Der mangler den fom0dne politiske 
opbakning til en frelles energipolitik inden for EU, hvilket g0r det vanskeligt at gribe ind. Kun 
hvis der fastlregges en strategi til styring af eftersp(Z)rgslen, vil det vrere muligt at lregge 
grunden til en reel politik med fokus pa breredygtig forsyningssikkerhed pa energiomradet. 
A. Begramsning af den stig~nde efterspf rgsel 
Den seneste udvikling pa det europreiske energimarked har understreget behovet for en ny 
eftersp0rgselsorienteret strategi. Hvis det ikke lykkes for EU at vende de nuvrerende 
tendenser inden for energianvendelse og transport, navnlig i byerne, vii en vresentlig del af 
energiforsyningen skulle drekkes af importeret energi, og det vii blive vanskeligt at overholde 
EU's nuvrerende forpligtelser og tilgodese de fremtidige malsretninger i forbindelse med 
bekrempelsen af klimarendringerne. I lyset heraf er EU n(Z)dt til at vrelge de mest effektive 
redskaber til styring af eftersp(Z)rgslen, nemlig afgifter, lovforanstaltninger og andre 
markedsmressige foranstaltninger. 
1. · Horisontale politikker 
Det er kun muligt at skabe en bedre og mere breredygtig forsyningssikkerhed pa 
energiomradet, hvis den enkelte borger og samfundet som helhed bliver mere bevidst om 
fareme ved et uhremmet energiforbrug. Det b(Z)r ske som et led i en horisontal politik, hvor der 
betales den reelle pris for energien, og hvor der opfordres til at spare pa energien. 
89 
a) · Gennemf¢relsen af det indre marked 
En udbygning af det indre marked for elektricitet og gas krrever, at der skabes ¢get 
konkurrence mellem de nationale energiselskaber, indfores nye tilsynsbefojelser og fastsrettes 
rimelige transitomkostninger. Kommissionen har til hensigt at stille forslag herom pa 
samlingen i Det Europreiske Rad i Stockholm. Forslaget vii ogsa indga i en europreisk politik 
til forbedring af den europreiske energiforsyning. En ¢get liberalisering af markedet, bade pa 
udbuds- og eftersp0rgselssiden, vii reelt tvinge ~kt0reme til at skabe st0rre energimressig 
diversitet. Pa et integreret europreisk marked vii den 0gede konkurrence pa gasomradet ogsa 
kunne medvirke til at frig0re gaspriseme fra oliepriseme. 
b) Energibeskatning 
Pa et marked med stadig st0rre konkurrence er det de skattemressige instrumenter, der lettest 
og mest effektivt kan srettes ind, nar det grelder om at anspore markedsakt0reme til at rendre 
deres adfrerd. Europa-Kommissionen har i de seneste ar foreslaet en rrekke foranstaltninger, 
som imidlertid ikke er naet videre end til Radet. I lyset af de nye vanskeligheder, der har 
indflydelse pa en breredygtig forsyningssikkerhed i EU, vii Kommissionens afgiftsforslag fra 
1992 og 1997 passende kunne suppleres med et nyt forslag, der kan styre energiforbruget mod 
mere milj0venlige markeder og medvi~ke til at styrke forsyningssikkerheden. 
Kommissionen har til hensigt at unders0ge mulighederne for at knytte harmoniseringen i 
retning af h0jere brrendselsafgifter (strukturelt element) sammen med en EU-mekanisme til 
stabilisering af momsindtregteme i tilfrelde af st0rre olieprisudsving (konjunkturbestemt 
element). Det skal i givet fald unders0ges, hvilke konsekvenser disse foranstaltninger vil fa 
for de sma og mellemstore virksomheder. 
Hensigten med denne skatteforanstaltning vii vrere at undga nationale skrevheder og 
skrevheder mellem energiproducenteme, anspore til yderligere energibesparelser og 
internalisering af de milj0mressige skader (intemalisering af eksteme omkostninger ved 
opkrrevning af bidrag til mindskelse af C02-udledningeme ). 
c) Energispareplaner 
EU har ikke fastholdt de bestrrebelser, der blev gjort i k0lvandet pa oliekriserne for at spare pa 
energien, selv om der findes betydelige besparelsesmuligheder. 
Europa-Kommissionen vii pa samlingen i Det Europreiske Rad i Stockholm fremlregge en 
plan for energibesparelser og -diversificering med konkrete malsretninger for perioden op til 
2010. Planen skal bade omhandle 0get energieffektivitet pa en rrekke prioriterede omrader 
inden for forskellige sektorer, isrer i bygninger, og st0tte til udvikling af en ny generation af 
k0ret0jer. Planen skal erstatte de rent tilskyndende og forholdsvis ineffektive tiltag, der hidtil 
er truffet pa EU-plan. Indsatsen skal koncentreres om to hovedlinjer: 
-for k0ret0jer vii den stadig hurtigere teknologiske udvikling bade g0re det muligt at forbedre 
brrendstofokonomien for de konventionelle k0ret0jer og at komme videre mod mere 
energieffektive elektriske og hybride k0ret0jer samt at markedsfore k0ret0jer med 
brrendselsceller, 
-med hensyn til brrendsler er det tvingende · n0dvendigt, at der satses yderligere pa 
foranstaltninger til fremme af erstatningsbrrendsler, navnlig til transport og opvarmning, for at 
de kan vinde st0rre udbredelse (biobrrendsler, naturgas til k0ret0jer og pa lrengere sigt brint). 
En markedsandel pa 20% i 2020 vii ikke vrere ikke·urealistisk. 
90 
Der er ganske vist sket markante fremskridt, nar det grelder forbedringer af 
energieffektiviteten inden for navnlig den del af industrien, der har det st0rste energiforbrug, · 
mender findes stadig betydelige muligheder for at forbedre omkostningseffektiviteten. 
d) Spredning af nye teknologier 
Den indsats, der er gjort pa savel nationalt plan som pa EU-plan i forbindelse med forskellige 
programmer, har gjort det muligt at udvikle nye energibesparende teknologier, som imidlertid 
ikke er srerlig konkurrencedygtige. Hensigten med EU's programmer er at fremme 
etableringen af markeder for disse nye teknologier i forbindelse med fors0g i st0rre malestok 
(f.eks. i st0rre byomrader). 
Det er tvingende n¢dvendigt, for at de teknologiske fremskridt kan udnyttes bedre og 
hurtigere, at programmerne fokuseres bedre, og resultaterne spredes mere bredt. 
2. Sektoi:politikker 
a) Manglende balance mellem transportfonneme 
Den skreve fordeling mellem de forskellige transportformer er blevet endnu mere udtalt i de 
seneste ar. Det sky Ides vejtransporten, som er den st0rste forbruger af olieprodukter ( over 
80% af den endelige eftersp0rgsel efter olie pa transportomradet stammer fra bilerne). Med 
den ¢konomiske vrekst som motor for en stadig st0rre eftersp0rgsel pa transportomradet, 
ventes det, at godstransporten vii stige med 38% og personbefordringen med 19% i 1¢bet af de 
kommende ti ar. Hvis de tendenser, vi har set i de seneste ar, fortsretter, vii det f0re til en 
endnu st0rre uligevregt til fordel for vejtransporten. Hvor vejtrafikken i 1970 tegnede sig for 
under halvdelen af den samlede godstransport (i tkm) pa landevejene, er der i dag tale om 
80%, og i 2010 kan det na helt op pa 90%. 
Det er i 0vrigt i transportsektoren, der skal g¢res den st0rste indsats for at nedbringe 
udledningerne. Her vii stigningen frem til 2010 kunne blive pa 40% i forhold til 1990. Det 
understreger behovet for en srerlig indsats i denne sektor. Kommissionen b¢r srette sig som 
ma.I at fastholde det transportm0nster, der var greldende i 1998, i perioden op til 2010. Dette 
ma.I er i sig selv meget ambiti0st, fordi der er tale om at vende en udvikling, der har vreret 
opfattet som uundgaelig, og som har resulteret i mistede markedsandele for visse 
transportformer, bl.a. togtrafikken. Der er allerede truffet en vigtig beslutning om at abne 
jernbanemarkedet for international godsbefordring, som vii vrere fuldt liberaliseret i 2008. Det 
krrever, at der trreffes vidtrrekkende foranstaltninger for at g0re disse transportformer mere 
konkurrencedygtige i forhold til vejtransporten. 
I forbindelse med revurderingen af den frelles transportpolitik kunne det vrere 
hensigtsmressigt at unders¢ge eventuelle I0sningsmuligheder, heriblandt63: 
• Der kan pustes nyt liv i banetrafikken gennem en modernisering af de offentlig tjenester, 
navnlig jernbanevirksomhederne, og skabes 0get konkurrence. Der b0r desuden tilskyndes 
til udvikling af s0transport over kortere strrekninger og til ¢get anvendelse af de indre 
vandveje. 
• Der kan foretages reformer inden for vejtransporten. Det betyder bl.a., at 
adgangsvilkarene i chaufforerhvervet skal revurderes, handhrevelsen af sikkerheds- og 
arbejdsmarkedsreglerne skal skrerpes, og at der skal anspores til sammenlregninger og 
63 Disse foranstaltninger vil blive taget op i en hvidbog om transport, der udkommer i den nrermeste 
fremtid. 
91 
0get diversificering af de logistiske aktiviteter. Det anslas, at der findes en overkapacitet 
pa 30% inden for vejtransporten i EU, hvilket n0dvendigg0r en omstrukturering af · 
sektoren og krrever, at der trreffes sociale foranstaltninger frem for en nedsrettelse af 
afgifterne. 
• Der kan investeres i infrastruktur for bl.a. at fjerne flaskehalse pa banestrrekningerne og 
udvikle det transeuropreiske godsbanenet. Dette krrever nye finansieringsl0sninger, hvor 
der f.eks. inddrages finansieringsfonde, som stammer fra k0rselsaf gift er pa konkurrerende 
vejstrrekninger. 
• Det er ogsa et prioriteret mal at rationalisere brugen af den traditionelle privatbil i 
bycentrene, at begunstige mindre forurenende bytrafik og at anvende brint som brrendstof 
i fremtidens biler. Det er bl.a. hensigten at fremme markedsforingen af privatbiler og 
erhvervsk0ret0jer, som forurener mindre eller slet ikke forurener. Der nreres ogsa store 
forventninger til udviklingen af en ny generation af elbiler, hybridbiler (med en elmotor 
tilsluttet en termisk motor) og biler, der k0rer pa naturgas eller, hvilket ligger lrengere ud i 
fremtiden, pa hydrogenbrrendselsceller. 
• For at fremme de transportformer, der er mest milj0venlige og mest 
brrendstofokonomiske, b0r de fremtidige transportomkostningerne fastlregges ud fra 
princippet om, at "forureneren betaler". Denne meromkostning b0r derfor afspejles bade i 
priserne og i transportpolitikkeme, for at der kan opnas den forn0dne holdningsrendring 
hos den enkelte borger og i samfundet som helhed. Sker det ikke, vii samfundet ikke 
lrengere kunne tolerere den generelle forringelse af levevilkarene. Det grelder navnlig for 
trafikken i byerne, hvor den kollektive transport, som er mere energibesparende og mindre 
forurenende, b0r gives en mere fremtrredende rolle. 
b) Store energibesparelser i ejendomssektoren 
Det vii gennem 0get anvendelse af de eksisterende energibesparende og 0konomisk 
levedygtige teknologier vrere muligt at nedsrette energiforbruget.i bygninger med mindst en 
femtedel eller 40 mio. tore pr. ar64• Det svarer til ca. 10% af den nuvrerende nettoimport af 
olie og olieprodukter og ca. 20% af den nedsrettelse af drivhusgasudledningeme, som EU har 
pligt til at foretage if0lge Kyoto-protokollen. 
0gede energibesparelser i bygninger vii ikke blot mindske det samlede energibehov og 
forbedre forsyningssikkerheden, men ogsa reducere C02-udslippet og h0jne standarden i vore 
boliger og erhvervsejendomme. Det vii 0ge den sociale samh0righed ved at h0jne 
levestandarden for mange borgere i EU. Desuden kan der skabes et stort antal arbejdspladser 
ved at gennemf0re energibesparende foranstaltninger i ejendomssektoren. 
Kommissionen har planer om at stille forslag til nye lovregler om energibesparelser i 
bygninger, som skal erstatte de rent tilskyndende foranstaltninger, der er truffet indtil nu. De 
nye regler vil kunne omfatte f0lgende elementer: 
• F astlceggelse af obligatoriske tcerskler for energibesparelser i bygninger. Det kunne 
vrere en god ide at vedtage regler pa EU-plan om fastsrettelse af trerskler for energibesparelser 
i bygninger. Regleme om varmeisolering af boligejendomme kunne ogsa indbefatte 
revurdering af og kontrol med de investeringer, der foretages i eksisterende anlreg. I den 
64 lfolge visse sk~n er potentialet for energibesparelser pa boligomradet betydeligt st~rre, hvilket er srerlig 
interessant, nar energipriseme stiger. 
92 
forbindelse vii det eventuelt vrere n0dvendigt at fastsrette standarder for energiforbrug pr. m3 
med det formal at indfore egentlige energiattester for bygninger. Ensartede energiattester vii· 
g0re det muligt at tage hensyn til energifaktoren pa ejendomsmarkedet og skabe en reel 
eftersp0rgsel efter lavenergihuse. Attesteme kunne ogsa danne grundlag for beskatningen for 
at fremme investeringer i energibesparelser. 
• Fremme af brugen af vedvarende energi i nye bygninger. I disse lovregler kunne der 
bl.a. stilles krav om, at varme-eller klimaanlreg skal tilkobles vedvarende energikilder 
(investeringer i multibrrendselsanlreg). I denne sammenhreng b0r det ogsa g0res attraktivt at 
installere solcelleanlreg og solfangere pa tage og husfacader. Der kunne eventuelt fastsrettes 
kvantitative mal for integreringen af sadanne teknologier i nybyggeri. 
B. Styring af udbuddet 
Hvis der skal skabes en 0get og mere breredygtig forsyningssikkerhed pa energiomradet inden 
for EU, krrever det forst og fremmest, at der fastlregges de fom0dne eftersp0rgselspolitikker. 
Det er imidlertid ogsa n0dvendigt, at der i en politik, der skal g0re det muligt at styre 
importafhrengigheden, tages h0jde for udbudssiden, selv om EU's befojelser og 
handlemuligheder som tidligere beskrevet er meget begrrensede pa dette omrade. 
1. Udbuddet inden for EU 
a) Udvikling afmindreforurenende energikilder 
Kemekraften og de faste brrendsler har mistet deres popularitet, olien er udsat for vilkarlige 
geopolitiske begivenheder, som det er vanskeligt at kontrollere, og den vedvarende energi 
mangler den fom0dne teknologi og rentabilitet for at fa et gennembrud. 
N aturgasforsyningerne kan pa lrengere sigt visse sig at vrere ustabile. Eftersp0rgslen skal 
justeres efter de nye retningslinjer for markedets funktion, samtidig med at der tages stadig 
st0rre hensyn til_de milj0mressige aspekter. · 
-Nye og vedvarende energikilder 
Vandkraften frembyder ikke nrevnevrerdige muligheder for at 0ge den europreiske 
forsyningssikkerhed. Den st0rste chance for at yde en samlet indsats til gavn for 
forsyningssikkerheden, milj0et og landbefolkningen skal findes inden for ny og vedvarende 
energ1. 
Der er brug for en srerlig ihrerdig indsats for at fremme udbredelsen af nye og vedvarende 
energikilder (sasom brint) i vore 0konomier. EU har i 0vrigt sat sig et ambiti0st mal pa 
omradet, nemlig at 12% af energiforbruget i 2010 skal drekkes af den vedvarende energi. Det 
krrever forst og fremmest, at der ydes st0tte til fremme af udnyttelse og 0get anvendelse af 
den vedvarende energi. De vedvarende energikilder vii ikke vrere tilstrrekkelig 
konkurrencedygtige, hvis der ikke ydes st0tte til omradet forholdsvis langt ud i fremtiden. 
Der er ikke truffet.de samme foranstaltninger ti1 fremme af den vedvarende energi, som 
det var tilfreldet, da de fvrige energikilder skulle lanceres (olie, kul, kemekraft). Det vii 
ogsa vrere rimeligt at yde st0tte til den vedvarende energi, i betragtning af at de eksteme 
omkostninger, som er forbundet med de konventionelle energiformer, og som er blevet n0je 
kvantificeret, ikke i videre udstrrekning lregges over pa disse. De beskattes for eksempel ikke 
for de C02-udledninger, som de giver anledning til. Pa den baggrund kunne den nuvrerende 
st0tte til finansiering af den vedvarende energi, som det ikke er rentabelt at udnytte, hentes fra 
93 
midlertidige skatter, der betales af en del af fortjenesten hos andre virksomheder 
energisektoren (olie, gas og kernekraft). 
-Kemekraft 
Kemekraften b~r vurderes I forhold til dens bidrag til virkeligg~relsen af malet om ~get 
forsyningssikkerhed, nedsrettelse af udledningen af drivhusgasser og skabelsen af en 
breredygtig udvikling. De europreiske kernekraftvrerker har gjort det muligt at undga 
udledning af ca. 300 mio. tons CO2• Det svarer til den effekt, det ville have, hvis man fjemede 
100 mio. privatbiler fra trafikken. Det er ikke ment som en kritik af de medlemsstater, der 
egenhrendigt har besluttet at foretage en gradvis nedlukning af deres kernekraftvrerker eller 
har blokeret for nye investeringer i sektoren. At visse medlemsstater har valgt at ga bort fra 
kernekraften rendrer ikke ved EF's mulighed for at opfylde de forpligtelser, der blev fastlagt i 
Kyoto-protokollen, inden udgangen af 2012. Med den nuvrerende teknologi vii en afvikling af 
kernekraften betyde, at de konventionelle og vedvarende energikilder skal erstatte 35% af den 
elektricitet, der produceres. 
Der er derfor essentielt, at: 
• Der ydes tilskud til f orskning i fremtidens reaktorer, navnlig inden for nuklear fusion, 
og at forskningen inden for handtering af bestralet bramdsel og oplagring af affald 
videref;res og styrkes. Det er vigtigt, at EU fastholder sit teknologiske forspring, sin 
knowhow og sit eksportpotentiale i forhold til tredjelande, navnlig inden for levering af 
udstyr, oparbejdning, fremstilling og genbehandling af brugt reaktorbrrendsel samt 
affaldshandtering. 
• EU unders;ger mulighederne for at tage sp;rgsmalet om den nukleare sikkerhed op i 
forbindelse med udvidelsesprocessen, som det blev anbefalet pa Det Europreiske Rads 
m~de i Helsinki. 
• EU sikrer overholdelsen af de eksisterende forpligtelser med hensyn til lukning og 
afvikling af reaktorer, der ikke kan moderniseres, som et led i tiltrredelsesprocessen. Der 
b~r ydes den forn~dne ~konomiske st~tte hertil. 
b) Fortsat adgang til ressourceme 
EU b;r som et led i en ny og bredere lagerpolitik: 
-unders;ge mulighederne for at styrke de strategiske olielagre,. ved at der fastlregges f relles 
EU-regler herom. Det b0r unders0ges, om der kan bruges lignende 
interventionsteknikker som pa pengemarkederne for at forhindre spekulationsbetonede 
udsving og begrrense prissvingningeme65, eller om der ekstraordinrert b0r ydes st0tte til 
eftersp0rgslen. EU ~r tage skridt til at oprette en strategisk oliereserve, som kan bruges til at 
opveje og rendre vilkarlige kursudsving, og som kan fungere som et sikkerhedsmressigt 
supplement til de eksisterende lagre, der rrekker til 90 dages forbrug af forarbejdede 
produkter. I forste omgang kunne en del af de lagre, der overstiger 90 dages forbrug, forvaltes 
i EU-regi og efter behov frigives i forbindelse med eventuelle tiltag til bekrempelse af 
spekulation. 
65 Jf. Kommissionens meddelelse om olieforsyningen i EU, KOM (2000) 631. 
94 
2. 
3. -g1Jre det muligt at udvide lagennekanismen ti/, ogsa at omf atte naturgas. Det er vigtigt at 
g0re sig klart, at 40% af behovet inden for EU drekkes af import, og at denne andel vii kunne · 
stige til 60% i arene frem til 2030. EU ma ikke blive alt for sarbar som folge af en for stor 
athrengighed af eksteme tilforsler. 
-det blJr unders1Jges, om adgangen til EF's kulreserver skal bevares, og om der til det 
formal skal bevares et minimalt produktionsfundament. I den sammenhreng er det 
sp0rgsmalet, hvilket omfang et sadant fundament for EF's primrere produktion skal have. Det 
kunne eventuelt ligge pa 15% af den del af produktionen, der ikke er omfattet af regleme i 
direktivet om det indre marked for elektricitet. 
Stimulering af konkurrencen 
For at modvirke 0konomisk betingede udsving i olieforsyningen og begrrense navnlig de 
sociale konsekvenser heraf b0r Kommissionen sammen med medlemsstateme arbejde aktivt 
for, at der fores tilsyn med konkurrencereglemes overholdelse i oliesektorens raffinerings- og 
distributionsled. 
Deter vigtigt at sikre, at nye og navnlig uafhrengige operat0rer gives adgang til markedet for 
distribution af brrendsler. Det er med til at garantere, at der er fri konkurrence pa markedet. 
Derfor er der ivrerksat en unders0gelse, der skal belyse de hindringer, de uafhrengige 
operat0rer st0der pa (hvad enten det sky Ides myndighederne eller virksomhedeme ). 
Kommissionen vii benytte resultateme til en vurdering af konkurrencesituationen i det indre 
marked og klarlregge, hvilke foranstaltninger der eventuelt kan trreffes i forhold til 
konkurrencelovgivningen. 
Det kunne vrere hensigtsmressigt at foretage en systematisk sammenligning af de forskellige 
medlemsstaters priser pa olieprodukter for at klarlregge, hvor stor forskel der er pa dem. 
Sikring af de eksteme forsyninger 
EU b(l}r anvende sin politiske og 0konomiske indflydelse til at skabe stabile og sikre 
forsyningsvilkar. 
a) T<£ttere forbindelser til producentlandene giver ¢get medindflydelse 
• EU b0r indga i en Ill bende dialog med producentlandene i stedet for udelukkende at 
reagere pa de mest markante begivenheder pa markedeme. Det vii g0re markedet mere 
gennemsigtigt og f0re til 0get prisstabilitet. I den forbindelse ma man vrere opmrerksom pa 
flere producentlandes forventninger til den politiske udvikling i Mellem0sten. Denne 
dialogen bfr medfll re forbedringer af prisdannelsesmekanismeme og gfre det lettere 
at indga aftaler og anvende reservelagrene til gensidig f ordel. 
Dialogen b(l}r udvides til at omfatte sp0rgsmal af generel interesse, herunder isrer 
milj0beskyttelse (de fleksible mekanismer) og teknologioverforsel. 
Kommissionsformand Romano Prodi har taget initiativ til indgaelse af et partnerskab 
med Rusland pa energiomradet. Dette initiativ er nu under forberedelse, som det fremgik 
af erklreringen fra topm0det mellem Rusland og EU i Paris den 30. oktober 2000. Rusland 
er villig til at medvirke til en langsigtet forbedring af EU' s energiforsyningssikkerhed, og 
prresident Putin har til. hensigt at fore en politik, der sigter mod savel kvantitativ og 
prismressig ligevregt. 
95 
EU er til gengreld villig til at yde den fom~dne tekniske bistand for at fremme europreiske 
·investeringer til transport og produktion inden for energisektoren ( olie, naturgas og · 
elektricitet). Det skal overvejes nrermere, hvilke srerlige foranstaltninger der b~r trreffes. 
Det kunne f.eks. vrere faste lovrammer for investeringer i energisektoren, klare 
beskatningsregler eller garantistillelse i forbindelse med investeringer. Disse 
foranstaltninger skal ivrerksrettes inden for rammeme af samarbejds- .og 
partnerskabsaftalen mellem EU og Rusland. 
• Der bllr i llvrigt holdes llje med udviklingen af olie-og gasressourceme i landene 
omkring Det Kaspiske Hav og navnlig pa udbygningen af de transitveje, der skal 
bringe olie-og gasproduktionen ud af sin isolation. 
b) Styrkelse af forsyningsnettet 
Hvis den europreiske energiforsyning skal forbedres, krrever det ikke kun regelmressige 
leverancer af energiressourcer til rimelige priser. Forsyningsnettet skal ogsa vrere 
tilstrrekkelig sikkert. Transportmaden er i realiteten afg~rende for forsyningssikkerheden. For 
eksempel importerer EU 90% af sin olie ad s~vejen. Derfor har EU besluttet at skrerpe de 
regler, der grelder for skibene (forbud mod skibe med enkeltskrog), og at g~re ~get brug af 
olieledninger for at skabe en bedre balance pa forsyningsomradet. 
• Etableringen af nye olie-og gasledninger vii g~re det muligt at importere olie og naturgas 
fra omradet omkring Det Kaspiske Hav og det sydlige Middelhav. Den ~gede geografiske 
spredning pa forsyningsomradet vii bidrage til en forbedring af forsyningssikkerheden. 
Det er grunden til, at der i programmer vedr~rende teknisk bistand sasom MEDA og 
T ACIS lregges stor vregt pa udvikling af infrastruktureme pa energiomradet. 
66 
67 
68 
69 I den forbindelse gives der under MEDA-programmet ~konomisk st~tte til udvikling af 
ideer og ivrerksrettelse af indledende gennemforlighedsanalyser vedr~rende regionale 
infrastruktumet med henblik pa at koble de nationale net sammen (syd-syd) eller koble 
dem sammen med de transeuropreiske net (og nettene mellem Middelhavslandene). De 
store regionale projekter vii fa en ny dimension med betegnelsen "Euro­
Middelha vsparti:ierskab "66• 
Programmer som INOGATE<67><68> og TRACECA 69 spiller ogsa en vresentlig rolle i 
forbindelse med bestrrebelserne for at fa en rrekke producentlande (herunder 
Aserbajdsjan, Kasakhstan og Turkmenistan) ud af deres isolation. 
Kommissionens meddelelse om styrkelse af Barcelonaprocessen, KOM(2000) 497. 
Rusland har taget de indledende skridt til at deltage i INOGA TE og anmodet om et tilskud pa 2 mio. 
EUR. 
INOGATE (INterstate Oil and Gas) er et program til udvikling og modemisering af olie-og 
gasledningeme i det tidligere Sovjetunionen. 
TRACECA er et program, der har til formal at modemisere transportstruktureme i landene i det 
tidligere Sovjetunionen. Det har takket vrere dette program vreret muligt at sende de f~rste forsyninger 
med tog fra omradet omkring Det Kaspiske Hav. 
96 
• EU 1>0r sikre sig, at bestemmelseme i energicharteret og i transitprotokollen ivrerksrettes 
hurtigst muligt, navnlig i ans0gerlatidene og NUS (de nye uathrengige stater i det tidligere · 
Sovjetunionen). Den sakaldte "paraplyaftale" under INOGATE krrever srerlig 
opmrerksomhed. 
• Med hensyn til importen af elektricitet skal nettene knyttes trettere sammen, bade inden 
for EU og mellem EU og ans0gerlandene samt Rusland. Det krrever, at flaskehalse inden 
for EU fjemes ved at den manglende infrastruktur udbygges. Det vii g0re det muligt for 
samtlige medlemsstater at fa adgang til nye forsyningskilder. Det skal imidlertid sikres, at 
den 0gede samhandel ikke resulterer i, at elektricitet fra kemekraftvrerker, hvor 
sikkerhedsforholdene ikke er tilfredsstillende, havner pa EU-markedet. 
97 
Debatoplreg 
Der kan ud fra analysen i denne gr0nbog drages folgende tre konklusioner: 
EU bliver stadig mere athrengig af de eksterne energikilder. Det forhold rendres ikke 
ved, at der kommer flere lande med i EU. De seneste prognoser tyder pa, at 70% af 
EU's energiforbrug i 2030 vil skulle drekkes af importeret energi. 
EU's muligheder for at indvirke pa udbudsvilkarene pa energiomradet er begrrensede. 
EU er n0dt til primrert at fokusere pa eftersp0rgslen, navnlig ved at gennemf0re 
energibesparelser inden for ejendoms- og transportsektoren. 
Hvis der ikke tages drastiske midler i brug, vil EU hverken kunne handtere de 
udfordringer, der er forbundet med klimarendringerne pa lrengere sigt, eller overholde 
de forpligtelser, EU blev patog sig Kyoto. 
Pa baggrund heraf foreslar Kommissionen, at debatten om den fremtidige strategi 
koncentreres om folgende overordnede sp0rgsmal: 
1. Kan EU acceptere en stigende athrengighed af eksterne energikilder, uden at· det gar ud 
over forsyningssikkerheden og den europreiske konkurrenceevne? Hvis der vedtages en 
politik med henblik pa at regulere importen, hvilke energikilder skal den sa omfatte? Skal 
der i den forbindelse anlregges en 0konomisk tilgang med udgangspunkt i 
energiomkostningerne eller en geopolitisk tilgang med udgangspunkt i risikoen for 
manglende forsyninger? 
2. Krrever det stadig mere integrerede indre marked inden for EU, hvor de beslutninger, 
medlemsstaterne trreffer, ogsa far betydning for de 0vrige medlemsstater, at der 
fastlregges en sammenhrengende og koordineret politik pa EU-plan? Hvilke elementer 
skal der i givet fald indga i en sadan politik, og hvilken rolle skal konkurrencereglerne 
spille? 
3. Er afgifterne og statsst0tten pa energiomradet med til at forringe EU's konkurrenceevne? 
Nar det ikke lykkedes at harmonisere de indirekte skatter, ville det sa ikke vrere mere 
hensigtsmressigt at fokusere pa en samordning af energiafgifterne, navnlig af hensyn tilde 
energi-og milj0mressige malsretninger? 
4. Hvis der skal indgas forsynings- og investeringsaftaler som et led i en 10bende dialog med 
producentlandene, hvad skal disse aftaler sa indeholde? Hvordan kan der i betragtning af 
den store betydning, der b0r lregges pa et partnerskab med Rusland, sikres den forn0dne 
kvantitative og pris-og investeringsmressige stabilitet? 
5. Skal de reservelagre, der allerede findes pa olieornradet for0ges, og skal der etableres 
lignende lagre for andre energiformer, f.eks. gas eller kul? Kunne lagrene eventuelt 
forvaltes pa EU-plan, og hvad skulle formalet i sa fald vrere, og hvordan skulle det 
forega? Skal der gives adgang til dyrere ressourcer, hvis der er fare for, at der opstar 
fysisk knaphed pa energiprodukter? 
98 
6. Hvordan kan der etableres et st0rre og mere velfungerende energitransportnet i EU og i de 
tilst0dende lande, som bade sikrer, at det indre marked fungerer tilfredsstillende, 6g at der· 
tilvejebringes de fom0dne forsyninger? 
· 7. Udviklingen af visse former for vedvarende energi krrever en betydelig indsats i form af 
forskning og teknologisk udvikling, investeringsst0tte og driftstilskud. Vil det ikke vrere 
rimeligt, at de sektorer, der tidligere har faet massiv st0tte, og som i dag er meget rentable 
(gas, olie og kemekraft), bidrager til finansieringen af denne st0tte? 
8. Hvad kan der g0res inden for EU for at l0se affaldsproblememe, 0ge sikkerheden pa 
kemekraftomradet og fremskynde forskningen i fremtidens reaktorer, herunder 
fusionsreaktoren, i betragtning af at kemeenergien er blandt de emner, der indgar i 
debatten i forbindelse med bekrempelse af klimarendringer og skabelse af st0rre 
uatbrengighed pa energiomradet? 
9. Hvilke politiske tiltag kan der trreffes, for at EU kan opfylde sine forpligtelser i henhold til 
Kyoto-protokollen? Hvilke foranstaltninger kan der ivrerksrettes for at spare mest muligt 
pa energien med henblik pa at mindske atbrengigheden af den eksteme energi og nedsrette 
C02-udslippet? 
10. Hvis der skal ivrerksrettes et ambiti0st program, hvor malet er, at biobrrendstoffer og andre 
former for erstatningsbrrendsel, heriblandt brint, skal udg0re 20% af det samlede 
brrendstofforbrug i 2020, skal det sa ske i nationalt regi, eller krrever det en samordning af 
afgifterne, distributionsvilkarene og perspektiveme for landbrugsproduktionen? 
11. Skal der ogsa fremover tilskyndes til energibesparelser i bygninger( 40% af 
energiforbruget), bl.a. gennem skattemressige begunstigelser, i forbindelse med opforelse 
og renovering af offentlige ejendomme og private boliger, eller b0r der vedtages en 
lovgivning pa omradet, ligesom deter sket for store fyringsanlreg? 
12. Hvis der skal foretages energibesparelser i transportsektoren (32% af energiforbruget), 
krrever det, at der rettes op pa den ubalance, der giver sig udslag i, at en stigende mrengde 
gods transporteres ad landevejen i stedet for med tog. B0r denne ubalance anses for at 
vrere uundgaelig, eller skal der trreffes foranstaltninger til at rendre situationen, uanset 
hvor upopulrert det matte vrere, bl.a. for at mindske trafikken i byerne? Hvordan kan 
liberaliseringen forenes med de infrastrukturinvesteringer, der er n0dvendige for at undga 
flaskehalse, og med en kombinering af forskellige transportformer? 
13. Hvordan kan der udvikles mere ensartede visioner, og hvordan kan de offentlige 
myndigheder og operat0reme anspores til at trenke og handle mere langsigtet med henblik 
pa at udvikle et breredygtigt forsyningssystem pa energiomradet? Hvordan banes vejen for 
fremtidens energipo litik? 
99 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPJEISKE FJELLESSKABER 
Gronbog 
Pa vej mod en europreisk strategi for 
· energif orsyningssikkerhed 
IBILAG~ 

BILAG 1 
TEKNISK BAGGRUNDSDOKUMENT 
ENERGIFORSYNINGSSIKKERHED 
SAMMENDRAG 
F@lgende resume indeholder de vigtigste konklusioner af Europa-Kommissionens. tekniske 
baggrundsdokument for denne gr0nbog. Hele dokumentet kan fas hos Kommissionens 
tj enestegrene. 
Formalet med en EU-politik for energiforsyningssikkerhed er, at EU pa kort og lrengere sigt 
kan sikre adgang til en bred vifte af energiprodukter til en pris, alle kunder (husholdninger og 
industrier) kan overkomme, samtidig med at milj0kravene overholdes. 
Den igangvrerende debat om energiforsyningssikkerhed er pavirket af folgende 
udviklingstendenser, der analyseres nedenfor: a) energieftersp0rgslen er stigende, bade i EU 
og i ans0gerlandene; b) eftersp0rgslen efter konventionelle energikilder (olie, naturgas, 
kemekraft) vokser, c) eftersp0rgslen efter importerede energikilder sasom olie og naturgas 
stiger ogsa og d) i det mindste pa kort sigt er det ikke sandsynligt, at renere, mere effektive 
vedvarende energiteknologier kan pavirke disse tendenser srerlig meget uden malrettede 
foranstaltninger. Den f0rste udfordring for energiforsyningspolitikken er ikke at benregte eller 
overdramatisere denne situation, men at styre den og forhindre, at den udvikler sig til en krise. 
Den anden udfordring er at sikre en balance mellem pa den ene side n0dvendigheden af, at 
energiforsyningspolitikken drekker de voksende energibehov, og pa den anden side de 
milj0mressige, politiske, sociale, tekniske og 0konomiske mal. Den tredje udfordring er at 
udvikle instrumenter som f.eks. nye vedvarende energiteknologier, diversificerings­
foranstaltninger' og energieffektive metoder, der kan mindske afhrengigheden af importeret 
brrendsel, mindske energieftersp0rgslen, g0re den 0konomiske vrekst mindre afhrengig af 
energiforbruget og saledes forbedre energisikkerheden pa lang sigt. 
Europreisk energiforsyning star over for forskellige former for risici -fysiske, 0konomiske og 
milj0mressige. Saledes kan der pa kort sigt forekomme forstyrrelser i eller pa lamgere sigt 
maske en permanent indstilling af forsyningeme fra en eller flere energikilder eller et eller 
flere brrendstoffer fra et enkelt geografisk omrade. 0konomisk er Europa pavirkelig over for 
rendringer i energipriseme -for eksempel den nylige oligeprisstigning. Endelig er hensynet til 
milj0et begyndt at pavirke energiproduktion og -brug og i sidste instans forsynings­
beslutningeme. 
Kontekst 
Konteksten for EU' s energiforsyningspolitik har rendret sig i de seneste 30 ar som folge af 
den politiske, milj0mressige og 0konomiske udvikling, der har vreret prreget af udvidelse, 
klimaforandringer og liberalisering af energimarkedeme. Foranstaltningeme til sikring af 
energiforsyningen skal tage udgangspunkt i disse nye rammer. Den seneste udvikling pa 
energimarkedeme og i energirelaterede politikker (milj0, 0konomi, osv .) skaber nye 
sprendinger og begrrensninger for regeringer og administrationer. Pa den ene side giver den 
2 
anledning til tlere mal, som for eksempel klimaforandringeme og Kyoto-protokollen (jf. 
nedenfor), men pa den anden side fjemes traditionelle lovgivningsmressige instrumenter· 
sasom statens direkte forvaltning af forsyningsselskaber, der ikke lrengere er greldende for det 
indre energimarked. 
Disse rendringer betyder, at det er n¢dvendigt at se pa hele spektret for energiudbud og -
eftersp¢rgsel, bade pa kort (5 -10 ar) og mellemlang sigt (10 -20 ar). Deter formalet med 
dette dokument. En sikker energiforsyning afhrenger ikke blot af forsyningssikkerhed fra en 
enkelt energikilde, men af balancen pa energimarkedeme og muligheden for at udskifte en 
kilde med en anden eller andre energipolitiske instrumenter (f.eks. energibesparelser). Med de 
foreliggende muligheder skal der ikke blot tages hensyn til malene for energiforsyningen, 
men ogsa til den bredere kontekst, der er skitseret nedenfor. 
Ved forste 0jekast er malene for energiforsyningssikkerhed, konkurrenceevne, 
milj¢beskyttelse og liberalisering ikke altid helt forenelige. Udvidelsen af EU er endnu en 
udfordring. De politiske beslutningstageres opgave bliver at forene disse bredere mal og 
samtidig sikre energiforsyning og udvikle politikker, incitamenter og instrumenter, som for 
eksempel energieffektivitet, styring af eftersp¢rgslen, diversificering af brrendselskilder og ny 
teknologi, der kan opfylde de frelles mal. 
Primrere energikilder -olie 
Nar det grelder forsyningssikkerhed, er og bliver olie forbundet med den st¢rste risiko. EU's 
afhrengighed af importeret olie er begyndt at stige til trods for nedgangen i den senere tid. 
Omkostningeme ved at producere olie i Mellem¢sten er lave, og forekomsten i dette omrade 
er relativt rigelige. Imidlertid er der usikkerhed omkring de fremtidige investeringsniveauer 
og de mellem¢stlige reservers fysiske tilgrengelighed. Det er dyrt at udnytte olien i Nords¢en, 
og der er begrrensede reserver -i bedste fald anslaet til 25 ars forsyninger med det nuvrerende 
produktionsniveau. Tidligere blev oliemarkedet rendret som f0lge af reduktioner i 
energiintensitet og udskiftningen af olie i kraftvarmevrerkeme. Ikke desto mindre stiger 
eftersp¢rgslen fortsat. Medmindre der sker et gennembrud, som fjemer den ekspanderende 
transportsektors nresten totale afhrengighed af olie, vii Europa pa lang sigt sandsynligvis blive 
fuldstrendig afhrengig af olie fra Mellem¢sten -og OPEC -forudsat at det teknisk og 
geopolitisk er muligt at fa forsyninger. De af g0rende elementer for fremtidens oliebehov er 
den voksende transportsektors afhrengighed af olie, risikoen for prissvingninger og 
udviklingen af alternative transportbrrendstoffer. 
Naturgas 
Europas stigende eftersp¢rgsel efter importeret naturgas vil understrege behovet for strerke 
politiske og fysiske forbindelser til Nordafrika og Rusland og g¢re det mere interessant at 
have r¢rledningsforbindelser til Mellem0sten og Centralasien. Udvidelsen vil sandsynligvis 
bekrrefte markedstendenseme for gas og samtidig ¢ge EU' s afhrengighed af Ruslands enorme 
reserver. Som i andre energisektorer skal diversificering af forsyningskildeme vrere en 
politisk prioritet. 
3 
Gasforsyningssituationen ser pa kort s~gt relativt fomuftig ud med rimelige reserver inden for_ 
en ¢konomisk acceptabel afstand. Pa mellemlang sigt er det uvist, om gassen kan forsvare 
eller endog ¢ge sin markedsandel, hvis forsyningsomkostningeme stiger, hvilket virker 
uundgaeligt pa grund af mere vanskelige udvindingsbetingelser og lrengere transportafstande. 
Safremt Rusland og de tidligere sovjetrepublikker kommer til at forsyne de voksende 
markeder i 0stasien, kan EU-medlemsstateme ligeledes blive stillet over for en betydelig 
konkurrence og h¢jere priser. En rrekke foranstaltninger rettet mod at fremme teknologisk 
udvikling, udbudsdiversificering og gas-til-gas konkurrence, markedsintegrering i et st¢rre 
Europa samt styrkede relationer med eksteme forsynings- og transitlande vii kunne ¢ge 
forsyningssikkerheden. 
Fast bramdsel 
Nar det grelder ¢konomi og energiforsyning, er kul attraktivt. Der er udstrakte reserver i hele 
verden, ogsa i Europa, og konkurrencedygtige markeder sikrer lave og stabile priser. 
Imidlertid bruges kul ikke lrengere af husholdningeme (i henhold til den tidligere lovgivning 
om "ren luft'') og heller ikke i samme grad som tidligere I elektricitetsproduktionen, hvor gas 
er det foretrukne valg. Omstruktureringen af stalindustrien har ligeledes betydet, at en stor 
kunde er faldet fra .. 
Pa lang sigt vii kul sandsynligvis stadig vrere interessant, nar der kommer gang i nye 
teknologier, der mindsker udvindingsomkostningeme og emissioneme og ¢ger effektiviteten 
drastisk. Efter udl¢bet af EKSF-traktaten i 2002 vii der fortsat vrere mekanismer til at 
overvage priser og fremme rene teknologier. Det er derfor sandsynligt, at kul pa lang sigt 
fortsat vii blive brugt til elektricitetsfremstilling for at fremme energispredning og 
fors yningssikkerhed. 
Uran (Atomenergi) 
Kemekraft tegner sig for nresten 23% af den installerede elektricitetsfremstillingskapacitet i 
EU, men for 35% af elektricitetsproduktionen. Nuklear elproduktion i Europa er med nutidens 
teknologi afurengig af et importeret rastof, nemlig uran. Saledes grelder nogle af de samme 
overvejelser om forsyningssikkerhed for kemekraftdebatten som for olie og gas, om end i 
mindre grad. I medfor af EURATOM-traktaten, der har forsyningssikkerhed for nukleart 
brrendsel som et af sine mal, er der med Euratoms Forsyningsagentur oprettet et srerligt 
politisk instrument for nukleare brrendselsforsyninger. Urankildeme er bade geografisk og 
fysisk mere diversificerede end olie og gas. Videreudviklingen af den nukleare cyklus sker i 
vid udstrrekning nationalt, og efter oparbejdning bliver den importerede ressource en national 
ressource. 
EU' s udvidelse vii formentlig understrege denne situation, fordi mange af ans¢gerlandene 
generelt er i samme situation som kemekraftproducenteme i EU. 
Atomenergi har den fordel, at der udledes meget lidt drivhusgas. Hvis atomenergiens 
nuvrerende andel af elektricitetsproduktionen bevares, vii C02-udledningen i denne sektor 
kunne holdes nogenhmde pa 1990-nj.., eauet, men det vii krreve, at man i 2025 har etableret en 
kemekraftkapacitet pa 100 GWe (ca. 70 reaktorer} til erstatning for de reaktorer, der til den tid 
har naet afslutningen af deres levetid, sa man kan im¢dekomme den ¢gede eftersp¢rgsel. Hvis 
man holder de eksisterende kemekraftvrerker i gang i deres normale levetid pa 40 ar uden at 
bygge nye, vii det betyde, at 1990.:emissionsniveauet overskrides med 4%. Hvis de 
eksisterende kemekraftvrerker blev afviklet og erstattet med andre konventionelle 
produktionsanlreg, ville det blive umuligt at na Kyoto-malene. 
4 
Teknisk set kunne kemekraft, som er baseret pa ikke-fossilt brrendsel, udfylde en betydelig 
del af det hul, der ville blive i elektricitetsforsyningen, hvis der som svar pa Kyoto skulle · 
skreres drastisk ned pa den elektricitetsfremstilling, som er baseret pa fossilt brrendsel. 
Imidlertid tager det betydeligt lrengere tid at bygge et atomkraftvrerk end et anlreg til fossilt 
brrendstof, og de nyligt liberaliserede elektricitetsmarkeder samt offentlighedens og 
politikemes modstand mod kemekraft er begrrensende faktorer. Det kunne overvejes at 
udvide de eksisterende vrerkers levetid. I betragtning af tidsplanen for forpligtelseme i Kyoto­
protokollen er det n¢dvendigt at behandle disse sp¢rgsmal hurtigt. 
Nogle medlemsstater (ltalien, Sverige, Tyskland og Belgien) har besluttet at afvikle 
kemekraft. I andre (Frankrig, Det Forenede Kongerige, Finland) vii kemekraft i en 
overskuelig fremtid vrere en central energi. Nar vi ser ud over 2010, betyder den lange 
genneml¢bstid for ny kemekraftteknologi, at det er vresentligt at opretholde en langsigtet 
forskning, dels for at finde frem til en 1¢sning pa affaldsproblemet, dels for at give 
kemekraftekspertise videre til kommende generationer. 
Vedvarende energikilder 
Vedvarende energikilder (VEK) er af milj¢mressige og geopolitiske arsager attraktive for 
energiforsyningen. Sk¢nt brrendstofkilden normalt er billig eller gratis, har teknologien 
generelt ikke naet et tilstrrekkeligt modent stadium til, at VEK er ¢konomisk interessante. 
Teoretisk set har vedvarende energi potentialet til at give en sikker, ren og billig 
energiforsyning under anvendelse af indenlandske kilder uden trussel om ekstem afbrydelse 
eller t¢mning af reserveme. Kommissionen har sat so~ mal at fordable de vedvarende 
energikilders andel fra 6% (for det meste store vandkraftvrerker) til 12% af den samlede 
primrere energiproduktion i 2010. Det vii imidlertid vrere n¢dvendigt med en specifik og 
malrettet indsats for at na dette mal. Ud over de tekniske barrierer er de h¢je omkostninger 
ved VEK-teknologier sammenlignet med omkostningeme ved teknologier baseret pa fossile 
brrendstoffer en vresentlig hindring. Det betyder, at der er behov for relevante ¢konomiske 
incitamenter til at fremme vedvarende energikilder. En anden hindring er, at der i prisen _pa 
fossile brrendstoffer ses bort fra eksteme omkostninger, og at der fra gammel tid gives 
subsidier til konventionel energi (herunder kemekraft). Dette f¢rer til et forvredet marked til 
skade for de vedvarende energikilder. I de sektorer, hvor teknologien er mere avanceret, f.eks. 
vind, er omkostningeme faldet drastisk i det seneste tiar, og de folder fortsat. 
Med passende investeringer i forskning, udvikling, demonstration og fremme af VEK­
teknologier til markedsforing pa kort, mellemlang og lang sigt har vedvarende energi 
potentiale til at indga i en milj¢mressigt og ¢konomisk acceptabel 1¢sning pa mange af 
Europas langsigtede energiforsyningsproblemer. Hvis vedvarende energikilder udvikles fuldt 
ud, vii de kunne bidrage vresentligt til at nedbringe udledningen af drivhusgasser fra 
elektricitetsproduktionen. Imidlertid vii dette krreve, at der tidligt indfores malrettede 
foranstaltninger, ¢konomiske incitamenter og en slagkraftig markedsforing. 
F orsyningsajbrydelse 
Der er som nrevnt ovenfor tre slags trusler mod energiforsyningssikkerheden -¢konomiske, 
fysiske og milj¢mressige. Atbrydelser i energiforsyningen, hvad enten det sker konkret eller i 
form af trusler herom, kan fa dramatiske folger for samfundet og ¢konomien. Derfor forte 
afbrydelseme af olieforsyningen i 1970' eme, som bade var ¢konomiske .og fysiske, til en 
international indsats for at forbedre forsyningssikkerheden gennem (det dengang nyligt 
oprettede) IEA og EU. Senere har nrerheds- og liberaliseringsprincippeme understreget 
medlemsstatemes og forsyningsselskabemes ansvar for at styre deres egne lagre og s¢rge for 
5 
planlregning af reserver og krisemekanismer i tilfrelde af forsyningsafbrydelse. Der kan 
udvikles nye krisestyringssystemer som folge af liberaliseringen, efterhanden som · 
selskabemes og lovgivemes tolle bliver mere klart defineret. Der har vreret fokus pa olien i 
den seneste lovgivning, og kvaliteten af EU's strategiske lagre pa 90 dages forbrug blev 
forbedret. Der er i ¢jeblikket bestrrebelser i gang pa at forbedre EU' s krisestyringssystem. For 
gas er der for nyligt nedsat et udvalg pa EU-plan til at overvage udviklingen i den kort-og 
langsigtede forsyningssikkerhed. Der findes rapporteringsmekanismer for uran-og kullagre. 
Generelt har det indre marked og konkurrencen virket saledes, at forsyningsselskabeme har 
vreret under pres for at nedbringe deres beredskabslagre. 
Eftersp0rgsel 
Risici for energiforsyningen kan hurtigt og billigt mindskes ved at mindske 
energieftersp¢rgslen. Styring af energieftersp¢rgslen er et vigtigt instrument til at mindske 
forbruget, bevare begrrensede reserver, atb¢de forsyningsvanskeligheder og fremme en 
breredygtig vrekst. Energiintensiteten har vreret faldende og ventes at falde yderligere, men 
elektricitetsintensiteten vii stige i takt med, at EU' s 0konomi gar i retning af fl ere 
tjenesteydelser og aktiviteter med h¢j vrerditilvrekst. EU's energieffektivitet er steget 7% 
siden 1990, men kun 3% siden 1993, sk¢nt der er kommet gang i den ¢konomiske vrekst igen. 
Forbedringeme i energieffektiviteten har ikke kunnet holde trit med den stigende 
eftersp0rgsel, og forbruget stiger saledes fortsat. 0get forbrug, der hjrelpes pa vej af stigende 
k¢bekraft, ¢ger presset pa energiforsyningeme. Generelt arbejder privatiserede 
forsyningsselskaber ikke pa at nedbringe eftersp¢rgslen. Uden nye incitamenter og fremme af 
energieffektive produkter er der risiko for, at forbrugemes interesse for energieffektivitet vii 
dale og eftersp¢rgslen efter nye, mere effektive teknologier falde. · 
Medmindre forbedringeme i energieffektiviteten kan holde trit med den ¢gede eftersp0rgsel, 
vii denne fore til h¢jere forbrug og st0rre pres pa energiforsyningeme. Den seneste tendens 
har vreret, at stigningen i forbruget har overhalet investeringeme i energieffektivitet. For 
eksempel bliver bygninger gradvist bedre isoleret, men eftersp0rgslen efter apparater og 
tjenesteydelser, der krrever ¢get brug af energi, opvejer ofte effektivitetsgevinsteme. Pa 
samme made har k0ret0jer faet en h¢jere effektivitet, men bileme er blevet st0rre og tungere 
og er forsynet med mere energiforbrugende udstyr. Til trods for de betydelige stigninger i 
oliepriseme for nylig ventes antallet af biler og passagerkilometer at stige. Udfordringen pa 
dette omrade er at vende tendensen, sa gevinsten i energieffektivitet opvejer 
forbrugsstigningen. 
Det enorme potentiale for energibesparelser i bygnings- og transportsektoreme giver en ide 
om, hvilke fremskridt der kunne g¢res for at mindske forbruget og forbedre 
forsyningsudsigteme, hvis der blev sat fokus pa disse sektorer. Imidlertid ville dette krreve en 
kombination af faktorer sasom energipriser, der afspejler de bredere omkostninger for 
samfundet, regler om at fjeme ineffektive produkter eller metoder og forbrugeroplysning. 
Ikke desto mindre taler de ekstra fordele ved en sadan aktion -for eksempel mindre 
udledninger, lavere energiregninger og jobskabelse -for en omgaende indsats. 
Bramdstojbalance 
Pa den positive side er det ikke sandsynligt, at EU's samlede energimarked vii blive sa 
afhrengigt af en enkelt sektor, som det var tilfreldet i 1970'eme, da olie drekkede over 60% af 
den primrere energiforsyning. Dette tal er nu nede pa 44%. Imidlertid er det en kendsgeming, 
at transportsektorens nresten fuldstrendige afhrengighed af olie sammen med sektorens stredigt 
stigende eftersp0rgsel efter olie -og som folge heraf efter dollars -er en akilleshrel for 
6 
Europas 0konomi. Oprettelsen af nye europreiske net og decentraliseret produktion har 
yderligere forbedret udsigteme for energiforsyningen. Endvidere er verdens energiniarkeder · 
nu pa mange mader organiseret globalt og er indbyrdes afhrengige, og derfor pavirker 
markedsrendringer nu 0konomieme pa samme made over hele kloden. EU' s stigende 
afhrengighed af import fra omrader uden for Unionens traditionelle 0konomiske sfrere kan 
ikke desto mindre stadig, isrer i en risikosituation, vanskeligg0re EU' s kontrol over eller 
indflydelse pa sin energiforsyning. Pa kort og mellemlang sigt ser dette ud til at vrere en 
tendens, der pavirker alle konventionelle energisektorer. Det er derfor bydende n0dvendigt at 
finde l0sninger, der 0ger spredningen i brrendstofforsyningen, lregger vregten pa palidelige og 
stabile, eksteme forsyninger og forbedrer de nationale ressourcers levedygtighed, samtidig 
med at det samlede energibehov nedbringes. 
Energiteknologi 
Energiteknologi vii spille en af g0rende rolle for at opfylde nuvrerende og kommende 
generationers behov og fjeme den trette forbindelse mellem 0konomisk vrekst og stigende 
energieftersp0rgsel og milj0nedbrydning, bade i det nuvrerende EU og i et udvidet Europa. Pa 
energiomradet er teknologiske forandringer ikke billige. Forskning er dyr og krrever en lang 
udviklings- og genneml0bsperiode, og det er ofte usikkert, om investeringen kan tjenes ind. 
En vellykket markedsforing og forbrugeroplysning er ogsa centrale faktorer, hvis den 
teknologiske knowhow skal omsrettes til rentable produkter. 
Regeringeme har i mange ar erkendt behovet for at gribe ind i energisektoren, give 
virksomhedeme de rette incitamenter og prissignaler og pavirke forbrugemes bevidsthed og 
adfrerd. Saledes har offentlig finansiering, herunder fra Det Europreiske Frellesskab, ofte 
vreret af stor betydning for finansiering af grundforskningen, udvikling af innovative 
teknologier og fremme af den betydelige mrengde af energieffektive teknologier, som er tret 
pa at blive konkurrencedygtige. Der er ogsa voksende interesse for at unders0ge, hvordan 
kendskabet til og interessen for nye teknologier kan 0ges ved at kombinere dem i storstilede 
samarbejdsprojekter pa tvrers af konventionelle sektorer. 
Energiteknologi er et nyttigt instrument for energiforsyningssikkerheden og kan supplere mal 
pa andre politiske omrader, isrer milj0 og 0konomi. Teknologien er et middel til at forbedre 
energieffektiviteten, mindske energiintensiteten og i h0j grad 0ge brugen af ren, vedvarende 
energi. Den har ogsa potentiale til at pavirke globale energiforbrugs- og -produktionsm0nstre, 
eftersom avanceret europreisk teknologi kan give udviklingslandene mere breredygtige og 
mindre skadelige midler til at opna 0konomisk vrekst. 
Transport af bramdstof ind i EU (transit) 
Den voksende eftersp0rgsel efter eksteme energiforsyninger vii lregge ekstra pres pa de 
eksisterende forsyningsveje og g0re det n0dvendigt at udvikle nye. Dette har betydning for 
forsyningemes tilgrengelighed og pris. Sikre energiforsyninger er ikke blot afhrengige af 
tilgrengelige reserver, men ogsa af faktorer som landenes kapacitet til at levere passende 
mrengder, tredjelandes vilje til at tillade transit, de tekniske og 0konomiske ressourcer til at 
oprette og vedligeholde transitveje og intemationale rammer, der kan skabe stabile 
handelsbetingelser. Behovet for at transportere energi til og i Europa 0ger betydningen af 
intemationalt samarbejde -bade mellem EU og Frellesskabets leverand0rer og deres naboer -
udenrigspolitik, finansforhold, handelsaftaler og teknisk samarbejde. I denne forbindelse er 
Energichartertraktaten og Energicharter-processen vigtige redskaber for at skabe stabile 
rammer for energiforsyning og energitransit for EU. 
7 
xxxxxxxx 
Et af de centrale ma! for EU's energipolitik er en alsidig, sikker, milj0venlig og 
omkostningsejfektiv energiforsyning ti! EU Det krcever et hensigtsmcessig politisk, 
socio0konomisk, erhvervsmcessigt og teknologisk klima, bade i EU og resten af verden. Det 
tekniske baggrundsdokument indeholder en prcesentation af de faktorer i forbindelse med 
energiforsyning og andre relevante sp0rgsmal, der har haft indflydelse pa Kommissionens 
gr0nbog om energiforsyningssikkerhed. 
8 

BILAG2 
NOTAT OM BRtENDSTOFBESKATNINGENS BETYDNING FOR VALG AF TEKNOLOGI 
En unders¢gelse bestilt i henhold til rammeaftalen om opstilling af langsigtede 
energimodeller (ENER/4.1040/001) 
Af prof. P. Capros, N. Kouvaritakis, Dr. L. Mantzos, V. Panos og E. L. Vouyoukas 
Athen, november 2000 
1. INDLEDNING 
Malet med denne del af unders¢gelsen er at se pa, hvordan skattemressige tiltag i form af 
beskatning eller subsidier pavirker energiforbrugerens valg i EU-medlemsstateme. Nar 
energiforbrugeme har behov for nyttig energi og skal beslutte, hvilken type udstyr der skal 
investeres i, overvejer de alternative muligheder under hensyntagen til de samlede 
omkostninger, inklusive investeringsomkostninger og faste og variable drifts-og 
vedligeholdelsesomkostninger. Normalt udg¢r brrendstofomkostningeme en stor del af de 
variable driftsomkostninger, og beskatning kan pavirke dem betydeligt. Det er klart, at skatter 
og subsidier ofte er blevet anvendt netop for at pavirke forbrugerens valg. Imidlertid ser man 
ogsa i nogle tilfrelde, at forskelsbehandlingen er indf¢rt for at opfylde tidligere tiders politiske 
mal, og at skatter og subsidier derefter har overlevet, fordi institutioneme intet har gjort for at 
rendre dem og som et middel til at sikre et provenu, uden at det n¢dvendigvis afspejler de 
aktuelle politiske ¢nsker. 
Denne analyse bygger pa de nyeste tilgrengelige data om brrendstofbeskatning i EU­
medlemsstateme (offentliggjort af Europa-Kommissionen i marts 2000) og forel¢bige data 
om brrendstofpriser i 2000. Data om subsidier pa kul er fra databasen PRIMES (som de blev 
fastsat efter dr¢ftelser med eksperter fra de forskellige medlemsstater i forbindelse med det 
f relles anal yseprojekt). 
De teknisk-¢konomiske data om de forskellige energiteknologier, som er brugt til at beregne 
de gennemsnitlige produktionsomkostninger for de forskellige energiformer, stammer ogsa 
fra PRIMES-databasen. 
Altemati ve brrendstoff er og teknologier unders¢ges i fol gen de sektorer: 
1. Elektricitetsfremstilling 
2. Fremstilling af damp i industrikedler og kraftvarmevrerker 
3. Rumopvarmning i husholdninger 
4. Privatbiler 
Metoden for sammenligningen var for hver sektor at ga ud fra en "typisk" energiforbruger, 
som 0nsker nyt energiforbrugende udstyr enten for at udskifte det gamle, eller fordi der er 
opstaet nye energibehov. For den "typiske" energiforbruger grelder "gennemsnitsbetingelser" 
med hensyn til de vigtigste parametre for valget. Det skal bemrerkes, at beregningeme ikke 
vedr¢rer ¢konomien i at bruge eksisterende udstyr, hvilket i de fleste tilfrelde vii vrere 
9 
omkostningseffektivt, uanset om forbrugeren skulle vrelge at udskifte det med samme type 
udstyr eller ej. 
Afhrengig af udstyrets st0rrelse, kan stordriftsfordele med hensyn til 
investeringsomkostninger og faste og variable drifts-og vedligeholdelsesomkostninger 
opleves forskelligt for forskellige typer udstyr. Sadanne forskelle er ikke taget I betragtning I 
den valgte tilgang. 
Pa samme made kan store brrendselsindk0b og srerlige leveringsbetingelser (for eksempel 
muligheden for afbrydelse) give betydeligt lavere brrendselsomkostninger pr. enhed, og 
omvendt kan sma leverancer medfore faste tillreg. En sadan prismodulation er normal, da den 
er baseret pa leveringsomkostninger og er forskellig fra brrendstof til brrendstof. Den er ikke 
srerlig markant for olieprodukter, der er lette at lagre, transportere og handtere, men kan vrere 
meget udtalt for elektricitet, naturgas og kul. Prisen pa sidstnrevnte er ogsa underlagt meget 
store geografiske forskelle, og er afhrengig af, om der er egnede havne i nrerheden og anden 
n0dvendig transport- og handteringsinfrastruktur, som spiller en afg0rende rolle for de 
samlede leveringsomkostninger, der i nogle tilfrelde kan vrere meget betydelige. Det har ikke 
vreret muligt at medtage sadanne overvejelser i de "gennemsnitlige" betingelser. 
Basisaret for analysen er 2000, hvor betingelseme pa energimarkedeme pa mange mader har 
vreret me get forskellige fra dem, der herskede i sidste tiar (mere prrecist siden 1991 ). Si den 
begyndelsen af sommeren er der sket en strerk stigning i de intemationale raoliepriser ledsaget 
og ofte anf0rt af endnu strerkere bevregelser i spotpriseme pa olieprodukter og isrer de 
centrale mellemdestillater. Importpriseme pa naturgas er stadig i h0j grad bundet til 
spotpriseme pa olieprodukter gennem prisformler, og de er steget med passende 
tidsforskydninger, hvorimod stigningen i gaspriser til slutbrugeme stadig er relativt beskeden. 
Kulpriseme ser derimod ikke ud til at vrere blevet pavirket. Der er brugt arlige 
gennemsnitspriser til analysen, og det billede, der tegner sig af ovenstaende udvikling, tyder 
pa, at der er ved at ske en klar forskydning i de forskellige brrendstoffers konkurrenceevne i et 
milj0 prreget af overgang. Selv om det var ventet, at de h0je raoliepriser pa ca. € 36 ville vare 
aret ud, vii det endvidere i betragtning af markedets manglende stabilitet pa det sidste vrere 
meget risikabelt at konkludere, at de relative priser og folgeme heraf for konkurrenceevnen 
vii holde sig som antaget her, selv inden for de nreste par ar. 
Ovennrevnte forbehold er ment som en forsigtig advarsel mod at overfortolke resultateme af 
denne analyse, isrer med hensyn til absolutte omkostningsniveauer. Generelt b0r en relativt 
lille forskel i konkurrenceevne tages som et tegn pa, at placeringeme under lidt andre 
betingelser (der under alle omstrendigheder er usikre) h0jst sandsynligt kunne blive rendret. 
2. ELEKTRICITETSFREMSTILLING 
Der blev udvalgt otte typiske teknologier til analysen af elektricitetsfremstilling: 
• Et PFBC-anlreg (tryksat fluid-bed forbrrending), som reprresenterer en ren kulteknologi, 
der i 0jeblikket er almindeligt tilgrengeligt. 
• Et monovalent brunkulskraftvrerk med afsvovlingsanlreg, der stadig er det fremherskende 
valg til fremstilling af elektricitet pa basis af brunkul. For Finland, Irland og Sverige 
omfatter denne overskrift t~rvefyrede vrerker. 
• Et vrerk, der kun bruger svrer fuelolie med lavt svovlindhold. 
10 
• En gasturbine med kombineret kraft/varmeproduktion (GTCC) er blevet det bedste valg til 
elektricitetsfremstilling under en 'lang rrekke belastningskrav som folge af et me get· 
betydeligt fald i anlregsomkostningerne og en opsigtsvrekkende stigning i den samlede 
eff ekti vi tet. 
• Et varmevrerk, der bruger biomasse eller affald som brrendstof, og hvor biomassetype og -
pris svinger fra land til land afhrengig af de betingelser, erhvervsstrukturen giver (om der 
findes industrier, der producerer brugbart affald), tilstrrekkelige mrengder landbrugsaffald i 
passende trethed pr. kvadratkilometer, mulighed for at bruge plantager osv. 
• Store landbaserede vindm0ller pa meget blresende steder med vindmrengder noget over det 
gennemsnit, der er registreret i statistikkerne for de forskellige lande. 
• Solcelleanlreg, som naturligt reprresenterer sma anlreg, og hvor forekomsten afhrenger af 
solmrengden, idet man skelner mellem tre straleintensitetszoner (h0j, middel og lav) 
omtrent svarende til Middelhavslandene og de mellem-og de nordeuropreiske lande. 
• Et stort (over en gigawatt) kernekraftvrerk med trykvandsreaktor (PWR). 
Produktionsomkostningerne blev beregnet for tre forskellige udnyttelsesniveauer for 
kraftvrerket (7000 timer, 5000 timer og 2500 timer), der omtrent svarer til udnyttelsesgraden 
for et strerkt elektricitetsforbrugende industrianlreg, en lille fabrik eller energiintensive 
tjenesteydelser og en gennemsnitlig husholdnings brug af udstyr. 
Tabel 1 viser produktionsomkostningerne for de alternative teknologier til elektricitets­
fremstilling, der k0rer 7000 timer (tal angivet med fed viser l0sningen med de laveste 
omkostninger). Bortset fra Danmark ser det pa det udnyttelsesniveau ud til, at de mest 
0konomiske muligheder er GTCC- og PFBC-teknologier, gasturbine med kombineret 
kraft/varmeproduktion og tryksat fluid-bed forbrrending (fyret med importeret stenkul). 
PFBC-vrerker ser ud til at vrere klart mest fordelagtige i Tyskland og ltalien, mens GTCC er 
endnu mere fordelagtige i Belgien, Nederlandene, Finland og det Forenede Kongerige. Disse 
forskelle skyldes nresten udelukkende forskelle i prisen pa naturgas til generatoraggregater i 
de enkelte lande. Selv ved disse h0je udnyttelsesgrader er PWR-kernekraftteknologien som 
folge af de meget h0je anlregsomkostninger nresten ikke konkurrencedygtig i nogen EU­
medlemsstat. Den eneste undtagelse er Frankrig, hvor en rationalisering af licenspolitik og 
bygningsprocedurer, en passende infrastruktur og erfaringer fra lrereprocessen har betydet, at 
anlregstider og dermed -omkostninger er lavere end andre steder i EU. Imidlertid er 
trykvandsreaktorer, selv i Frankrig, kun en rimeligt konkurrencedygtig mulighed for de meget 
h0je belastninger. Vindkraft er klart en attraktiv mulighed i Danmark som folge af de lavere 
omkostninger og en passende politisk st0tte, men klarer sig betydeligt darligere end den mest 
0konomiske mulighed i alle de 0vrige EU-lande. 
Rrekkef0lgen af mulighederne rendres ikke vresentligt, selv om man fjerner forbrugsafgifter 
og subsidier. Det er primrert en fordel for GTCC, idet visse lande lregger h0je afgifter pa 
naturgas (Danmark og i mindre grad Italien og Tyskland). I Danmark bliver GTCC langt den 
mest attrakti ve mulighed, mens produktionsomkostningerne ved GTCC i Italien kommer sa 
tret pa PFBC, at det ma antages, at langt fra specielle kulhavne med srerlige faciliteter vii 
GTCC vrere at foretrrekke, selv for sa h0je udnyttelsesgrader. Hvis de indenlandske 
kulsubsidier i Tyskland fjernes, bliver denne mulighed naturligvis dyrere, men de var dog 
heller ikke oprindelig h0je nok til at g0re tysk kul attraktiv for nye brugere. Som det fremgar 
11 
af tabellen, forer forbrugsaf gifter1 ktin i Dan mark og Tyskland til markedsforvridning, nar det 
grelder valg af teknologi, (hvor det i begge tilfrelde er kul, der favoriseres pa bekostning af -
naturgas). Dette resultat skyldes i vid udstrrekning, at forbrugsafgifter pa brrendstoffer, der 
bruges til elektricitetsfremstilling, i de fleste EU-medlemsstater er ret lave (nul 1 mange 
tilfrelde) med undtagelse af fuelolie, som dog ikke er en konkurrencedygtig k>sning. 
Tabel 1: Produktionsomkostninger ved teknologier til elektricitetsfremstilling ved 7000 
timers drift 
Produktionsomkostninger (Euro'90/KWh) for et kraftvcerk, 7000 timers drift 
........... -. -.. . . 
PFBC PFBC Monovalent Monovalent Monovalent Vind- Solcel (importere (indenland brunku Fuelolie GTCC biomasse m0ller leanlceg Kerne-
kul) kul affald 
0strig 0.036 na 0.040 0.054 0.034 0.036 0.048 0.483 0.059 
Belgien 0.032 na na 0.Q50 0.028 0.037 0.048 0.483 0.040 
Danmark 0.037 na na 0.098 0.041 0.039 0.034 0.644 0.059 
Finland 0.032 na 0.036 0.056 0.026 0.039 0.048 0.644 0.038 
Frankri 0.032 0.041 0.039 0.056 0.032 0.040 0.040 0.386 0.034 
Tyskland 0.032 0.038 0.040 0.055 0.038 0.043 0.045 0.483 0.051 
Gr.eke 0.035 na 0.040 0.056 0.035 0.040 0.048 0.386 0.046 
Irland 0.032 na 0.037 0.050 0.032 0.045 0.048 0.644 0.047 
ltalie 0.032 na na 0.049 0.038 0.040 0.048 0.386 0.050 
Nederlandene 0.036 na na 0.054 0.027 0.040 0.044 0.483 0.051 
Portugal 0.032 na na 0.049 0.034 0.043 0.048 0.386 0.059 
Spani 0.036 0.050 0.038 0.053 0.035 0.043 0.047 -0.386 0.047 
Sverige 0.036 na 0.039 0.087 0.033 0.034 0.048 0.644 0.047 
Forenede Ko. 0.032 0.045 na 0.055 0.026 0.Q38 0.044 0.483 0.043 
uden afgifter/subsidier 
PFBC PFBC Monovalent Monovalent Monovalent Vind- Solcel (importere (indenland brunku Fuelolie GTCC biomasse m0ller* leanl.eg* Kernekr 
kul) kul) affald 
0strig 0.036 na 0.040 0.049 0.034 0.036 0.072 0.640 0.059 
Belgium 0.032 na na 0.049 0.028 0.037 0.072 0.640 0.040 
Denmark 0.036 na na 0.049 0.029 0.039 0.067 0.853 0.059 
Finland 0.032 na 0.036 0.049 0.026 0.039 0.072 0.853 0.038 
Frankri 0.032 0.041 0.039 0.049 0.032 0.040 0.072 0.512 0.034 
Tyskland 0.032 0.041 0.040 0.049 0.035 0.043 0.068 0.640 0.051 
Gr.eke 0.035 na 0.040 0.048 0.035 0.040 0.072 0.512 0.046 
Irland 0.032 na 0.037 0.049 0.032 0.045 0.072 0.853 0.047 
ltalie 0.032 na na 0.049 0_.034 0.040 0.072 0.512 0.050 
Nederlandene 0.036 na na 0.050 0.026 0.040 0.072 0.640 0.051 
Portugal 0.032 na na 0.049 0.034 0.043 0.072 0.512 0.059 
Spani 0.036 0.050 0.038 0.051 0.035 0.043 0.071 0.512 0.047 
Sverige 0.036 na 0.039 0.052 0.03~ 0.034 0.072 0.853 0.047 
Forenede Kg. 0.032 0.045 na 0.049 0.026 0.038 0.072 0.640 0.043 
*Ved uregelmcessige produktionsforhold dcekker 7000 timer anlceggets teoretiske kapacitet og ikke den faktiske produktion, som er lavere, 
hvilket der er taget hen~vn til i beregningerne 
Nar man ser pa omkostningseffektiviteten ved alternative I0sninger for 
elektricitetsfremstilling for vrerker med 5000 timers drift (jf. Tabel 2), star <let klart, at de lave 
anlregsomkostninger for GTCC g0r denne mulighed endnu mere attraktiv. De eneste lande, 
hvor der er en klar fordel ved PFBC-vrerker er Tyskland og ltalien, hovedsagelig pa grund af 
forbrugsafgifteme i disse lande. Denne fordel bliver naturligvis stort set ophrevet, safremt 
afgifter og st¢tteordninger fjernes. Alie ¢vrige typer vrerker pa listen er klart uinteressante, 
uanset om der er forbrugsafgifter og st¢tte eller ej. Ovennrevnte resultat skyldes, at 
brrendstofprisen spiller en mindre rolle i de samlede driftsomkostninger ved lavere 
dri ftsni veauer. 
Ved 2500 timer forstrerkes ovennrevnte resultater, idet GTCC bliver den dominerende 
mulighed alle steder. Om der er forbrugsafgifter eller st0tteordninger eller ej, forer ikke til 
nogen skrevvridning af markedet med hensyn til producentemes valg (jf. Tabel 3). 
I Tyskland er der offentlig st~tte til de indenlandske kulpriser 
12 
Tabel 2: Produktionsomkostninger ved teknologier til elektricitetsfremstilling ved 5000 
timers drift 
Produktionsomkostninger (Euro'90/KWh) for et kraftvcerk, 5000 timer 
med forbrugsafgifter/subsidier 
PFBC PFBC Monovalent Monovalent 
(imp. kul) (" d I d k Monovalent GTCC biomasse Kernekraf 1n en an s B k 1 Fueloiie kul) run u affald 
0strig 0.043 na 0.050 0.061 0.039 0.045 0.080 
Belgian 0.039 na na 0.056 0.032 0.046 0.053 
Danmark 0.045 na na 0.104 0.045 0.048 0.080 
Finland 0.039 na 0.045 0.062 0.030 0.048 0.050 
Frankrig 0.039 0.049 0.048 0.063 0.036 0.049 0.045 
Tyskland 0.039 0.046 0.050 0.061 0.043 0.052 0.068 
Greekenl 0.042 na 0.049 0.062 0.039 0.049 0.062 
Irland 0.039 na 0.046 0.057 0.036 0.054 0.063 
ltalie 0.039 na na 0.055 0.043 0.049 0.067 
Nederlandene 0.043 na na 0.061 0.031 0.049 0.069 
Portugal 0.039 na na 0.055 0.039 0.052 0.080 
Spanie 0.043 0.059 0.048 0.060 0.039 0.052 0.063 
Sverige 0.043 na 0.048 0.094 0.038 0.041 0.063 
Forenede Kg. 0.040 0.053 na 0.062 0.030 0.048 0.057 
uden forbrugsafgifter/subsidier 
PFBC PFBC Monovalent Monovalent 
(imp. kul) (' d I d k Monovalent GTCC biomasse Kernekraf in en an s b k 1 Fuelolie kul) run u affald 
0strig 0.043 na 0.050 0.055 0.039 0.045 0.080 
Belgian 0.039 na na 0.055 0.032 0.046 0.053 
Danmark 0.043 na na 0.055 0.034 0.048 0.080 
Finland 0.039 na 0.045 0.055 0.030 0.048 0.050 
Frankrig 0.039 0.049 0.048 0.055 0.036 0.049 0.045 
Tyskland 0.039 0.049 0.050 0.055 0.039 0.052 0.068 
Greekenl 0.042 na 0.049 0.055 0.039 0.049 0.062 
Irland 0.039 na 0.046 0.055 0.036 0.054 0.063 
ltalie 0.039 na na 0.055 0.039 0.049 0.067 
Nederlandene 0.043 na na 0.056 0.030 0.049 0.069 
Portugal 0.039 na na 0.055 0.039 0.052 0.080 
Spanie 0.043 0.059 0.048 0.058 0.039 0.052 0.063 
Sverige 0.043 na 0.048 0.058 0.038 0.041 0.063 
Forenede Kg. 0.040 0.053 na 0.055 0.030 0.048 0.057 
Den samlede beskatning af brrendstoffer til elektricitetsfremstilling er relativt lav, da der er en 
generel uvilje mod at beskatte noget, der egentlig er et rastof til produktionen. Den eneste 
vresentlige undtagelse hertil i de fleste lande er beskatningen af svrer fuelolie, der blev indf0rt 
som svar pa oliekriserne i halvfjerdserne og begyndelsen af firseme for at fremskynde 
udskiftningen af en usikker brrendselsform i en sektor, hvor der var mange altemativer. Denne 
substitutionsproces er nu stort set gennemf0rt, og ulempeme ved anlreg, der bruger fuelolie 
sammenlignet med de nye typer anlreg, er sa store, at det selv uden brrendstofafgifter ville 
vrere et lidet attraktivt valg. I den forstand er afgiften nu irrelevant for valget af brrendstof (og 
bliver det stadig mere, selv som indtregtsskabende foranstaltning). 
GTCC til strerkt varierende udnyttelsesgrader er generelt den mest konkurrencedygtige 
mulighed i nresten alle EU-lande. Denne dominans forstrerkes, nar afgifter og st0tte fjemes. 
Subsidier og st0tteordninger til vedvarende energi og isrer vindkraft styrker interessen for 
disse betydeligt. Med meget fa undtagelser er omkostningeme ved disse teknologier 
imidlertid stadig h0je, og st0tteniveauet ikke tilstrrekkeligt til, at de kan blive trovrerdige 
altemativer, der kan fa en st0rre udbredelse. 
Som folge heraf synes de nuvrerende afgifter pa og subsidier til elektricitetsfremstilling ikke 
at have nogen nrevnevrerdig betydning for brrendstoffers og teknologiers konkurrenceevne. 
13 
Tabel 3: Produktionsomkostninger ved teknologier til fremstilling af elektricitet ved 
2500 timers drift 
Produktionsomkostninger (Euro'90/KWh) for et kraftverk, 2500 timer 
med forbrugsafgifter/subsidier 
PFBC PFBC Monovalent Monovalent 
(imp. kul} C d I d k Monovalent GTCC biomasse Kernekraf in en an s B k 1 Fuelolie kul) run u affald 
0strig 0.070 na 0.082 0.083 0.054 0.078 0.153 
Belgian 0.065 na na 0.079 0.047 0.078 0.098 
Danmark 0.071 na na 0.127 0.061 0.080 0.153 
Finland 0.065 na 0.078 0.085 0.046 0.081 0.093 
Frankrig 0.065 0.079 0.080 0.085 0.052 0.081 0.084 
Tyskland 0.065 0.076 0.082 0.084 0.059 0.084 0.129 
Grakenl 0.067 na 0.080 0.084 0.054 0.080 0.116 
Irland 0.065 na 0.078 0.079 0.049 0.086 0.119 
Italia 0.065 na na 0.078 0.059 0.082 0.127 
Nederlandene 0.070 na na 0.083 0.047 0.081 0.130 
Portugal 0.065 na na 0.078 0.054 0.084 0.153 
Spanie 0.070 0.088 0.080 0.082 0.055 0.084 0.120 
Sverige 0.070 na 0.080 0.116 0.054 0.068 0.118 
Forenede Kg. 0.066 0.083 na 0.084 0.046 0.080 0.107 
uden forbrugsafgifter/subsidier 
PFBC PFBC Monovalent Monovalent 
(imp. kul} C d I d k Monovalent GTCC biomasse Kernekraf in en an s B k 1 Fuelolie kul) run u affald 
0strig 0.070 na 0.082 0.078 0.054 0.078 0.153 
Belgian 0.065 na na 0.078 0.047 0.078 0.098 
Danmark 0.070 na na 0.078 0.050 0.080 0.153 
Finland 0.065 na 0.078 0.078 0.046 0.081 0.093 
Frankrig 0.065 0.079 0.080 0.078 0.052 0.081 0.084 
Tyskland 0.065 0.079 0.082 0.078 0.055 0.084 0.129 
Grakenl 0.067 na 0.080 0.077 0.054 0.080 0.116 
Irland 0.065 na 0.078 0.078 0.049 0.086 0.119 
Italia 0.065 na na 0.078 0.055 0.082 0.127 
Nederlandene 0.070 na na 0.078 0.046 0.081 0.130 
Portugal 0.065 na na 0.078 0.054 0.084 0.153 
Spanie 0.070 0.088 0.080 0.080 0.055 0.084 0.120 
Sverige 0.070 na 0.080 0.080 0.054 0.068 0.118 
Forenede Kg. 0.066 0.083 na 0.078 0.046 0.080 0.107 
3. FREMSTILLING AF DAMP I INDUSTRIKEDLER 
Der blev i analysen unders(Z)gt fire forskellige industrikedler, nemlig kedler, der bruger kul, 
fuelolie, dieselolie og naturgas. Endvidere blev der set pa tre karakteristiske kraftvarme­
vrerker: et kulfyret PFBC-vrerk, et oliefyret kraftvarmevrerk og et GTCC-vrerk. GTCC­
kraftvarmevrerket kan na op pa en meget h(Z)j samlet effekt i elektricitetsproduktionen, og ved 
at indspr(Z)jte ekstra brrendsel ind i spildvarmekedlen kan det producere damp af h(Z)j 
temperatur, der kan anvendes til de sredvanlige industrielle formal. Omkostningeme ved 
kraftvarmevrerkeme blev beregnet ved at udregne de samlede omkostninger til produktion af 
damp og elektricitet og derefter fratrrekke vrerdien af den producerede elektricitet. Standarden 
til beregning af den vrerdi var minimumsprisen pr. kWh som vist i tabel 1-3 ovenfor. Den 
reprresenterer med andre ord den mindstepris, som kraftvarmeproducenten med rimelighed 
kan forvente at srelge elektriciteten til. Hvis man antog, at elektriciteten i stedet for at blive 
solgt uden for vrerket, blev brugt til at opfylde egen eftersp(Z)rgsel, kunne besparelsen blive 
h(Z)jere og prisen for den samtidig fremstillede damp tilsvarende lavere. 
Som ved elektricitetsproduktionen blev driftsomkostningeme ved de alternative 
dampfremstillingsanlreg beregnet for 7000, 5000 og 2500 timer. Disse reprresenterer en meget 
14 
h0j, normal (to skifter) og meget lav belastning for industridamp. Resultateme af 
sammenligningen af omkostningeme til dampproduktion med og uden forbrugsafgifter er vist · 
I Tabel 4 -Tabel 6 nedenfor. 
Tabel 4: Produktionsomkostninger ved fremstilling af damp i industrikedler ved 7000 
timers drift 
Pr9duktionsomkostninger (Euro'90/KWh) for kraftvarmevmrk/kedel, 7000 
med forbrugsafgifter/subsidier 
Kraftvarmeverk Kedel 
PFBC Monovalent (imp. kul) Fuelolie GTCC Kul Fuelolie Naturgas 
0strig 0.008 0.031 0.006 0.018 0.024 0.017 
Belgian 0.009 0.032 0.005 0.018 0.022 0.014 
Danmark 0.009 0.085 0.014 0.019 0.047 0.022 
Finland 0.011 0.041 0.003 0.022 0.026 0.014 
Frankrig 0.005 0.036 0.005 0.024 0.026 0.016 
Tyskland 0.005 0.034 0.014 0.037 0.023 0.019 
Grcekenl 0.006 0.032 0.005 0.020 0.026 0.019 
Irland 0.005 0.029 0.007 0.019 0.022 0.020 
ltalie 0.005 0.026 0.014 0.016 0.027 0.019 
Nederlandene 0.015 0.038 0.004 0.018 0.025 0.015 
Portugal 0.005 0.026 0.008 0.018 0.026 0.017 
Spanie 0.007 0.029 0.006 0.019 0.024 0.016 
Sverige 0.009 0.072 0.005 0.018 0.041 0.017 
Ir- ,-l<n n n1? n n..11 n nn"l n n1q n 0?7 nn14 
uden forbrugsafgifter/subsidier 
Kraftvarmeverk Kedel 
PFBC Monovalent (imp. kul) Fuelolie GTCC Kul Fuelolie Naturgas 
0strig 0.008 0.024 0.006 0.018 0.021 0.017 
Belgian 0.009 0.030 0.005 0.018 0.021 0.014 
Danmark 0.013 0.029 0.004 0.015 0.021 0.015 
Finland 0.011 0.032 0.003 0.015 0.021 0.012 
Frankrig 0.005 0.026 0.005 0.024 0.022 0.016 
Tyskland 0.005 0.026 0.009 0.037 0.021 0.017 
Grcekenl 0.006 0.023 0.005 0.019 0.023 0.018 
Irland 0.005 0.026 0.007 0.019 0.021 0.020 
ltalie 0.005 0.026 0.008 0.016 0.022 0.018 
Nederlandene 0.016 0.033 0.003 0.018 0.022 0.014 
Portugal 0.005 0.026 0.008 0.018 0.024 0.017 
Spanie 0.007 0.026 0.006 0.018 0.023 0.016 
Sverige 0.009 · 0.028 0.005 0.018 0.023 0.017 
Forenede KQ. 0.012 0.032 0.003 0.019 0.023 0.014 
15 
Tabel 5 : Produktionsomkostninger ved fremstilling af damp i industrikedler v~d 5000. 
timers drift 
Produktionsomkostninger (Euro'90/KWh) for kraftvarmevcerk/kedel, 5000 
med forbrugsafgifter/subsidier 
.. . Kedel ..... ft 
PFBC Monovalent (imp. kul) Fuelolie GTCC Kul Fuelolie Naturgas 
0strig 0.012 0.034 0.006 0.021 0.026 0.017 
Belgien 0.013 0.034 0.005 0.020 0.023 0.014 
Danmark 0.007 0.081 0.008 0.021 0.048 0.022 
Finland 0.015 0.044 0.004 0.024 0.028 0.014 
Frankrig 0.008 0.038 0.005 0.027 0.027 0.017 
Tyskland 0.006 0.034 0.011 0.039 0.024 0.020 
Grcekenl 0.010 0.035 0.006 0.023 0.027 0.020 
Irland 0.009 0.032 0.008 0.021 0.024 0.021 
ltalie 0.006 0.026 0.011 0.019 0.029 0.020 
Nederlandene 0.019 0.041 0.004 0.020 0.026 0.016 
Portugal 0.006 0.026 0.006 0.020 0.028 0.017 
Spanie 0.011 0.032 0.006 0.021 0.025 0.017 
Sverige 0.013 0.075 0.006 0.020 0.043 0.017 
-,,_,,_,, ... Kn n n16 n n.d.~ n nnA n n?? 0 n?A n n1.4 -uden forbrugsafgifter/subsidier 
Kraftvarmev.erk Kedel 
PFBC Monovalent (imp. kul) Fuelolie GTCC Kul Fuelolie Naturgas 
0strig 0.012 0.026 0.006 0.021 0.023 0.017 
Belgian 0.013 0.033 0.005 0.020 0.023 0.014 
Danmark 0.016 0.031 0.005 0.018 0.023 0.015 
Finland 0.015 0.035 0.004 0.018 0.023 0.012 
Frankrig 0.009 0.029 0.005 0.027 0.023 0.017 
Tyskland 0.006 0.026 0.006 0.039 0.023 0.017 
Grcekenl 0.010 0.026 0.006 0.022 0.024 0.019 
Irland 0.009 0.029 0.008 0.021 0.023 0.021 
ltalie 0.006 0.026 0.006 0.019 0.023 0.018 
Nederlandene 0.020 0.036 0.004 0.020 0.023 0.015 
Portugal 0.006 0.026 0.006 0.020 0.025 0.017 
Spanie 0.011 0.029 0.006 0.020 0.024 0.017 
Sverige 0.013 0.031 0.006 0.020 0.024 0.017 
Forenede Kg. 0.016 0.035 0.004 0.022 0.025 0.014 
16 
Tabet 6: Produktionsomkostninger ved fremstilling af damp i industrikedler v~d 2500 _ 
timers drift 
Produktionsomkostninger (Euro'90/KWh) for kraftvarmevcerk/kedel, 2500 
med forbrugsafgifter/subsidier 
Kraftvarmevark Kedel 
PFBC Monovalent (imp. kul) Fuelolie GTCC Kul Fuelolie Naturgas 
0strig 0.025 0.043 0.006 0.030 0.030 0.020 
Belgian 0.027 0.044 ·0.001 0.029 0.028 0.017 
Danmark 0.020 0.090 0.008 0.030 0.053 0.025 
Finland 0.028 0.053 0.004 0.033 0.032 0.017 
Frankrig 0.022 0.047 0.006 0.036 0.032 0.020 
Tyskland 0.015 0.039 0.007 0.048 0.029 0.022 
Grcekenl 0.023 0.046 0.007 0.032 0.032 0.023 
Irland 0.025 0.043 0.011 0.031 0.028 0.024 
ltalie 0.Q15 0.031 0.007 0.028 0.034 0.023 
Nederlandene 0.033 0.050 0.004 0.029 0.031 0.018 
Portugal 0.020 0.036 0.006 0.029 0.032 0.020 
Spanie 0.024 0~041 0.007 0.030 0.030 0.020 
Sverige 0.026 0.084 0.006 0.029 0.047 0.020 
Forenede Kg. 0.029 0.052 0.004 0.031 0.033 0.017 
uden forbrugsafgifter/subisidier 
Kraftvarmevark Kedel 
PFBC Monovalent (imp. kul) Fuelolie GTCC Kul Fuelolie Naturgas 
0strig 0.025 0.036 0.006 0.030 0.027 0.020 
Belgian 0.027 0.043 0.007 0.029 0.027 0.017 
Danmark 0.030 0.040 0.005 0.027 0.027 0.018 
Finland 0.028 0.044 0.004 0.027 0.027 0.015 
Frankrig 0.022 0.038 0.006 0.036 0.028 0.020 
Tyskland 0.019 0.035 0.007 0.048 0.027 0.020 
Grcekenl 0.023 0.036 0.007 0.031 0.029 0.022 
Irland 0.025 0.041 0.011 0.031 0.027 0.024 
ltalie 0.019 0.035 0.006 0.028 0.028 0.021 
Nederlandene 0.034 0.045 0.004 0.029 0.028 0.018 
Portugal 0.020 0.036 0.006 0.029 0.030 0.020 
Spanie 0.024 0.038 0.007 0.029 0.029 0.020 
Sverige 0.026 0.040 0.006 0.029 0.029 0.020 
Forenede Kg. 0.029 0.044 0.004 0.031 0.029 0.017 
Det mest bemrerkelsesvrerdige resultat, der kan aflreses af ovenstaende tabeller, er, at 
kraftvarmevrerker i en eller anden form ser ud til at vrere omkostningseffektive sammenlignet 
med alle systemer, hvor der kun fremstilles damp, i alle lande og ved alle tre 
udnyttelsesgrader, uanset om der er inkluderet forbrugsafgifter eller ej. Dette skyldes klart den 
meget h0je samlede effektivitet, der er karakteristisk for kraftvarmesystemet og de meget 
konkurrencedygtige priser. Denne ofte overvreldende fordel betyder imidlertid ikke, at 
kraftvarmevrerker i 0jeblikket kan konkurrere alle nye dampproducerende vrerker ud af 
markedet. Meget afhrenger af, om der er fastlagt passende lovgivning og institutionelle regler 
tii fremme af salg af overskudselektricitet til ledningsnettet. Endvidere har kraftvarmevrerker 
betydelige stordriftsfordele, hvilket kan vrere en hindring for, at de bruges ved mindre 
dampbehov. 
Blandt de unders0gte kraftvarmevrerkstyper ser de naturgasfyrede GTCC-vrerker ud til at 
vrere de mest omkostningseffektive i de fleste tilfrelde, idet fordelen ved dem 0ges, nar 
17 
forbrugsafgifteme fjemes, og udnyttelsesgraden falder. Det sidste sker, fordi der er betydeligt 
lavere anlregsomkostninger ved GTCC-kraftvarmevrerker i forhold til altemativet PFBC. Ved · 
h0jere udnyttelsesgrader ser det ud til at PFBC-vrerker har en betydelig fordel i nogle lande 
(Danmark~ Tyskland, Italien og Portugal) med h0je naturgaspriser, som ofte skyldes 
beskatning. Disse fordele holder sig i nogle tilfrelde (Tyskland, Italien) ved en udnyttelsesgrad 
pa 5000 timer (selv om de i dette tilfrelde forsvinder, nar forbrugsafgifteme fjemes). Der b0r 
imidlertid tages forbehold for de fordele, der ser ud til at vrere ved kulfyrede 
kraftvarmevrerker i visse lande, idet vrerket skal ligge et sted, hvor der er let adgang til en 
kulhavn og langt fra beboede omrader af hensyn til luftkvaliteten. Oliefyrede 
kraftvarmevrerker har en lav energiomdannelseseffektivitet og kan ikke konkurrere med kul 
(og slet ikke gas) heller ikke ved de lave udnyttelsesgrader og ikke en gang uden 
forbru gsaf gi fter. 
Som allerede nrevnt er vrerker, hvor der kun fremstilles damp langt mindre 
konkurrencedygtige end kraftvarmevrerker, men sidstnrevnte er ikke n0dvendigvis altid en 
brugbar mulighed. Naturgassen er mere dominerende i segmentet, hvor der kun produceres 
damp, end GTCC er inden for kraftvarmevrerker. Selv for meget h0je udnyttelsesgrader og i 
lande, hvor gaspriser til industrielle brugere er specielt h0je (Danmark, Italien, Irland), er den 
relative fordel ved kulfyrede vrerker lille og forsvinder nresten helt, nar forbrugsafgifteme 
fjemes. Ved udnyttelsesgrader pa 2500 timer om aret kan vrerker, der bruger svrer fuelolie, i 
mange lande vrere konkurrencedygtige i forhold til kulfyrede vrerker og bliver det i hvert fald, 
hvis der ikke er forbrugsafgifter. Dette grelder dog ikke altid i forhold til de tilsvarende 
naturgasfyrede vrerker. 
Generelt ser det ud til, at forbrugsafgifter og subsidier i den industrielle damp­
produktionssektor til en vis grad virker fremmende for brug af kul ved meget h0je 
udnyttelsesgrader. Det virker som om, disse afgiftsstrukturer blev udformet til at fremme lige 
prrecis dette resultat i et fors0g pa at diversificere industriens forsyninger for at 0ge 
energisikkerheden. De lave anlregsomkostninger ved gasteknologier · og isrer GTCC­
kraftvarmevrerker med en meget h0j samlet varmeeffektivitet har betydet, at den ovennrevnte 
forskelsbehandling i vid udstrrekning er blevet ophrevet. Derfor virker det ikke, som om 
skattemressige foranstaltninger har megen indflydelse pa valgene i denne sektor med 
undtagelse af nogle strerkt lokaliserede segmenter. 
4. RUMOPV ARMNING I HUSHOLDNINGER 
Ved vurderingen af, hvordan forbrugsafgifter virker p-a husholdni.ngemes valg af 
rumopvarmningsform, blev der unders0gt tre alternative teknologier, nemlig centralvarme 
med gasoliefyr, centralvarme med naturgasfyr og elektriske varmepumper. Der blev set pa en 
reprresentativ boligtype (pa 90 m2). Der blev ogsa taget hensyn til vejrforholdene i forskellige 
medlemsstater, eftersom udnyttelsesgraden af det installerede anlreg er afhrengig af, hvor 
hardt klimaet er. Tabel 7 illustrerer resultateme af analysen. 
18 
Tabet 7: Arlige omkostninger ved rumopvarmning i husholdninger 
Produktionsomkostninoer (Euro'90/toe-nvtte) til rumopvarmnina 
med forbruasafaifter uden forbruasafaifter 
Gasolie Naturaas Elektricitet Gasolie Naturaas Elektricitet 
0strig 614 533 1124 508 456 1041 
Belgian 511 441 952 484 415 936 
Danmark 875 821 1636 477 404 718 
Finland 583 303 603 478 267 522 
Frankrig 606 442 1092 489 437 1006 
Tyskland 574 468 851 478 429 782 
Grcekenland 891 470 845 532 470 845 
Irland 525 478 708 459 478 708 
Italian 1097 738 851 513 432 744 
Nederlandene 558 460 806 467 353 611 
Portugal 673 513 1219 574 513 1218 
Spanien 662 562 1035 550 553 1001 
Sverige 824 448 911 495 448 719 
Forenede Ka. 488 402 741 432 402 741 
Igen ser det ud til, at naturgasbaseret centralvarme er det dominerende valg, nar 
husholdningeme i EU skal have installeret nyt anlreg. Denne pa.stand skal modificeres af to 
vigtige overvejelser: 
• Der er meget stor forskel fra land til land pa, i hvor h0j grad gasdistributionsnettet omfatter 
husholdningeme. I Finland, Grrekenland, Portugal og Sverige har der vreret sa lille en 
udvikling i husholdningemes adgang til naturgas, at der praktisk talt ikke er noget valg. 
Spanien og Danmark har af forskellige arsager en meget lille drekning. Selv i fuldt 
udbyggede boligkvarterer er ikke alle omrader omfattet af nettet, og det er i visse tilfrelde 
usandsynligt, at der bliver foretaget tilslutninger pa grund af de h0je priser og for lav 
planlagt eftersp0rgsel. 
• Som nrevnt i indledningen har ar 2000 ikke vreret, et typisk ar, idet priseme pa 
olieprodukter som gasolie er steget meget betydeligt, mens priseme pa naturgas kun delvis 
er fulgt med. Disse forskelle kan maske ikke engang holde i den allemrermeste fremtid. 
Forbrugsafgifter ser ikke ud til at pavirke valget ret meget, for sa vidt angar de store 
konkurrerende systemer (naturgas- og gasoliefyrede anlreg). De eneste tydelige modsatte 
tendenser kan ses i Spanien og Irland, hvor gasdistributionsnettet til boligkvarterer i de fleste 
tilfrelde ikke er tilstrrekkeligt udbygget til, at gas kan blive en mulighed. Hovedarsagen til 
denne relative ufolsomhed er, at beskatningen af brrendstoffer til husholdninger i vid 
udstrrekning synes at vrere ikke-diskriminerende. Dette er navnlig tilfreldet i lande med meget 
h0je beskatningsniveauer (Danmark og Italien), hvor forbrugsafgifter rammer de to vigtigste 
brrendstoff er lige hardt. 
Denne tilsyneladende stabilitet i valget i forhold til forbrugsafgifter kunne svrekkes betydeligt 
i en situation med lave priser pa olieprodukter (som det var tilfreldet for nylig), hvor 
naturgaspriseme kun var lidt lavere end dem, der er brugt i denne unders0gelse. I det tilfrelde 
kunne det hrevdes, at beskatningen, som er udformet til at modvirke brugen af olie, g0r lige 
prreci s det. 
19 
Ud fra forudsretningeme for denne unders0gelse synes den elektriske varmepumpe udelukket 
som altemativ af konkurrencemressige arsager uanset forbrugsafgifter. Da gasnettet' ikke er, 
udbygget i boligkvarterer i Finland og Sverige, kunne den imidlertid vrere en rimelig 
mulighed der, pa betingelse af at afgifteme pa gasolie opretholdes (pa et ekstremt h0jt niveau 
i Sverige). 
5. PRIV A TB ILER 
I transportsektoren blev analysen begrrenset til den meget v1gt1ge privatbilsektor, der i 
0jeblikket er helt domineret af olieprodukter (benzin, diesel, flydende gas (LPG)) og har 
tiltrukket sig betydelig politisk opmrerksomhed bade i forbindelse med energisikkerhed (den 
er en vresentlig grund til stigningen i olieimporten) og pa grund af de meget h0je eksteme 
virkninger (belastning og milj0forurening), sektoren er arsag til. 
Til analysen blev der brugt en "gennemsnitsbil", som med hensyn til st0rrelse og udstyr var 
reprresentativ. For at sikre et mal af sammenlignelighed pa tvrers af landene blev der ikke 
skelnet mellem den gennemsnitlige tilbagelagte afstand i de enkelte lande, sk0nt der 
naturligvis er den slags forskelle. Der blev imidlertid taget hensyn til sp0rgsmal om forskelle i 
enhedsforbrug i de forskellige EU-lande, eftersom de afspejler en rrekke centrale faktorer, 
sasom k0rselsbetingelser (byk0rsel versus k0rsel uden for byer, trafikpropper pa vejene osv.) 
samt forbrugemes prreferencer med hensyn til motorkraft. 
Beskatningsanalysen var ikke begrrenset til brrendstofafgifter, men blev udvidet til at omfatte 
afgifter ved anskaffelse af bil (registreringsafgifter) samt arlige vejafgifter. 
Registreringsafgifter er meget vigtige, nar man skal fastsla, hvad det koster at have biler, fordi 
de beregnes ud fra prisen pa k0ret0jet, der selv reprresenterer en h0j procentdel af 
levetidsomkostningeme. De svinger betydeligt fra land til land til trods for harmoniserings­
bestrrebelseme i hele EU i l0bet af halvfemseme. Danmark, Finland, Grrekenland og Portugal 
har meget h0je registreringsafgifter i en eller anden form, hvilket i nogen grad kan forklare, 
hvorfor der i de fleste af disse lande ejes frerre biler, end man kunne forvente ud fra 
indkomsten pr. indbygger sammenlignet med andre EU-medlemsstater. I den anden ende af 
spektret har Belgien, Tyskland, Frankrig Italien og Det Forenede Kongerige slet ingen 
registreringsafgift ud over moms (der ikke er omfattet af analysen af folsomheden over for en 
ophrevelse af afgifter i denne unders0gelse, som specifikt vedr0rer forbrugsafgifter). 
Vejafgifter kan ogsa vrere et vigtigt element i de samlede udgifter, der er forbundet med at 
have bil. Dette grelder navnlig i Nederlandene og Irland, men ogsa i Det Forenede Kongerige, 
Danmark og Tyskland, mens de er meget lave i Italien og Portugal. I nogle lande er der ogsa 
srerlige af gifter pa bilforsikringer, og mange stater opkrrever afgifter for brug af visse 
motorveje og anden transportinfrastruktur (broer, tunneller osv.) Denne analyse omfatter ikke 
disse omkostningselementer, eftersom det rejste visse vanskeligheder at lade dem indga i 
omkostningeme ved at have bil, og endvidere forekom de ikke sa signifikante som 
registrerings- og vejafgifter. 
Der er unders0gt fire motortyper til brug for analysen: standardbenzin, diesel, LPG, der kan 
fas i begrrenset distribution i de fleste lande og metanol, som der i 0jeblikket nresten ikke er 
noget distributionsnet for. Den sidste motortype er med, fordi den reprresenterer den ikke­
oliebaserede teknologi, der nu er trettest pa at blive implementeret pa markedet. Antagelsen 
var, at metanol blev afledt af naturgas med en effektivitet pa 70%, og at den blev beskattet 
med samme sats som benzin for at opretholde en afgiftsmressig neutralitet. Selv om 
dieselbiler er mere effektive end benzindrevne biler, er de tungere og dyrere end de 
20 
benzindrevne alternativer. Pa samme made er LPG-og metanoldrevne k(Z)ret(Z)jer dyrere at 
producere end benzindrevne standardbiler. 
Der blev unders(Z)gt to forskellige eksempler pa k¢rsel: 18000 km pr. ar, der omtrent svarer til 
EU-gennemsnittet for dieseldrevne biler og 13000 km pr. ar, der omtrent svarer til EU­
gennemsnittet for benzindrevne biler. 
Nedenstaende tabeller viser omkostningssammenligningerne mellem forskellige biltyper for 
de to udnyttelsesgrader med og uden forbrugsafgifter. 
Tabet 8: Enhedspris pr. kort km for 13000 km pa arsbasis for en benzindreven bil 
Transportomkostinger (Euro'90/kert km) for privatbiler (arlig kersel 
13000 km pr. ar) 
med forbrugsafgift 
Diesel Benzin LPG Metanol 
0strig 0.570 0.547 0.602 0.581 
Belgian 0.626 0.618 0.635 0.649 
Danmark 0.976 0.918 1.044 0.970 
Finland 0.778 0.739 0.805 0.785 
Frankrig · 0.495 0.487 0.511 0.522 
Tyskland 0.629 0.619 0.653 0.654 
GrcBkenland 0.730 0.688 0.770 0.723 
Irland 0.884 0.841 0.915 0.874 
Italian 0.426 0.409 0.447 0.439 
Nederlandene 0.929 0.911 0.945 · 0.950 
Portugal 0.592 0.553 0.634 0.588 
Spanien 0.490 0.470 0.547 0.496 
Sverige 0.581 0.568 0.597 0.608 
Forenede Ka. 0.726 0.702 0.726 0.743 
uden forbrugsafgift 
Diesel Benzin LPG Metanol 
0strig 0.345 0.317 0.373 0.330 
Belgian 0.344 0.314 0.370 0.328 
Danmark 0.343 0.313 0.375 0.327 
Finland 0.344 0.311 0.367 0.326 
Frankrig. 0.341 0.309 0.372 0.324 
Tyskland 0.341 0.309 0.369 0.324 
GrcBkenland 0.341 0.315 0.374 0.328 
Irland 0.341 0.308 0.364 0.323 
Italian 0.340 0.309 0.368 0.324 
Nederlandene 0.344 0.316 0.363 0.330 
Portugal 0.339 0.312 0.372 0.327 
Spanien 0.341 0.310 0.372 0.324 
Sverige 0.350 0.322 0.374 0.335 
Forenede Ka. 0.345 0.312 0.381 0.326 
21 
Tabel 9: Enhedspris pr. kert km for ~8000 km pa arsbasis for en dieseldreven bil. 
Transportomkostninger (Euro'90/kert km) for privatbiler (arlig kersel 
18000 km pr. ar) 
med forbrugsafgifter 
Diesel Benzin LPG Metanol 
0strig 0.423 0.413 0.444 0.441 
Belgien 0.463 0.464 0.464 0.491 
Danmark 0.716 0.680 0.765 0.722 
Finland 0.572 0.552 0.585 0.589 
Frankrig 0.368 0.370 0.376 0.400 
Tyskland 0.465 0.466 0.481 0.496 
Grmkenland 0.536 0.511 0.563 0.538 
Irland 0.647 0.619 0.666 0.645 
ltalien 0.318 0.311 0.331 0.336 
Nederlandene 0.682 0.677 0.687 0.710 
Portugal 0.435 0.413 0.465 0.440 
Spanien 0.363 0.353 0.412 0.375 
Sverige 0.434 0.434 0.439 0.468 
Forenede Ko. 0.543 0.530 0.535 0.566 
uden forbrugsafgifter 
Diesel Benzin LPG Metanol 
0strig 0.255 0.237 0.275 0.246 
Belgien 0.253 0.234 0.272 0.243 
Danmark 0.253 0.233 0.276 0.243 
Finland 0.253 0.232 0.269 0.241 
Frankrig 0.250 0.230 0.274 0.240 
Tyskland 0.251 0.229 0.270 0.239 
Grmkenland 0.251 0.235 0.276 0.244 
Irland 0.251 0.228 0.266 0.238 
ltalien 0.250 0.230 0.270 0.239 
Nederlandene 0.254 0.236 0.265 0.245 
Portugal 0.249 0.233 0.274 0.242 
Spanien 0.251 0.230 0.273 0.240 
Sverige 0.259 0.242 0.276 0.250 
Forenede Ka. 0.255 0.232 0.283 0.242 
Det mest i0jnefaldende i disse tal er, hvor meget beskatning pavirker de samlede 
omkostninger ved at have en privat bil. I de fleste tilfrelde er resultatet nresten en fordobling, 
mens omkostningeme nresten tredobles i visse lande (isrer Danmark, Nederlandene og Irland), 
hvor motorbeskatningen har til formal at mindske antallet af privatbiler. Det er klart, at 
skattemressige foranstaltninger er en alvorlig hremsko for at k0be og bruge en bil, og man 
kunne fa mistanke om, at den bemrerkelsesvrerdige vrekst i antallet af biler ville blive 
uafvendelig, hvis de ikke var der. 
I forhold til denne generelle iagttagelse synes forbrugsafgifter at have en relativt mindre 
vresentlig indflydelse pa valget af biltype. De store forskelle mellem forbrugsafgifter pa 
benzin og diesel, som visse lande indforte tidligere med henblik pa at fremme kommerciel 
vejtransport, er blevet betydeligt mindre i de senere ar. Endvidere har srerdeles h0je 
gasoliepriser ab raffinaderi i I0bet af andet halvar af 2000 betydet, at forskellene er blevet 
endnu mindre, selv i traditionelle "diesellande" som Frankrig, Spanien, Italien og Belgien. I 
betragtning af de h0jere indk0bspriser pa biler er diesel derfor kun en anelse mere attraktiv 
end benzin i nogle fa lande (Frankrig, Tyskland og Belgien) selv ved en udnyttelsesgrad pa 
22 
18000 km/ar. Dette billede ville rendre sig, hvis man sa pa et antal k0rte kilometer, der la over 
gennemsnittet, men en sadan udvidelse ligger uden for denne unders0gelses rammer. Under · 
alle omstrendigheder forsvinder de sma fordele, der kan vrere ved diesel i nogle lande, nar 
forbrugsaf gifterne fjernes, idet de h0jere anskaffelsesomkostninger kl art opvejer gevinsterne 
ved brrendstofeff ekti vi teten. 
LPG synes at vrere rimeligt konkurrencedygtig ved en h0jere udnyttelsesgrad i visse lande 
· som Belgien, Sverige og i mindre grad Frankrig. Disse mindre fordele skyldes imidlertid 
diskriminerende beskatning og forsvinder, hvis forbrugsafgifterne fjernes pa grund af de 
h0jere indk0bspriser. 
Metanolbilen, som stadig i nogen grad er en teoretisk mulighed, er handicappet af de h0jere 
bilpriser, men bliver faktisk konkurrencedygtig, i det mindste i forhold til dieseldrevne biler, 
hvis alle forbrugsafgifter fjernes. Denne mulighed er imidlertid h0jst usandsynlig, fordi 
beskatning af transportbrrendstof har stor betydning som indtregtsskabende foranstaltning. 
Analysen viser klart, at hvis metanol skal indfores i stor malestok som · alternativt 
transportbrrendstof, kan en vis skattemressig forskelsbehandling til fordel herfor blive 
n0dvendig. Dog er der formentlig kun behov for en relati vt beskeden forskelsbehandling. 
23 

BILAG3 
KULS PLADS EFTER UDL0BET AF EKSF-TRAKTATEN 
Verdens kulmarked er et stabilt marked med rigelige ressourcer og bred geopolitisk 
forsyningsspredning. Selv pa lang sigt og med stigende global eftersp¢rgsel er risikoen for en 
lrengerevarende forsyningsafbrydelse minimal, om end den ikke helt kan udelukkes. Det 
Europreiske Frellesskab importerer primrert kul fra sine partnere i det Internationale 
Energiagentur (IEA) eller fra lande, som Frellesskabet eller medlemsstateme har indgaet 
handelsaftaler med. Disse partnere er sikre Ieverand¢rer. 
Pa EU-plan er kul reguleret ved traktaten om oprettelse af Det Europreiske Kul-og 
Stalfrellesskab (EKSF-traktaten), der blev undertegnet i Paris den 18. april 1951. Der er 
vedtaget flere forordninger pa grundlag af denne traktat, inklusive Radets beslutning nr. 
3632/93/EKSF af 28. december 1993 om frellesskabsordningen for statsst¢tte til 
kulindustrien.<n 
EKSF-traktaten udl¢ber sammen med de regler, der er vedtaget til gennemforelse heraf, den 
23. juli 2002. Vi ma derfor se pa et fremtidigt EU-system, der kan omfatte et element, som er 
blevet meget vigtigt i de seneste tiar, nemlig statsst¢tte. Udl¢bet af EKSF-traktaten b¢r ogsa 
give anledning til en vidtrrekkende revision .af, hvilken plads kul skal have blandt 
Frellesskabets ¢vrige primrere energikilder. 
1. 1950-2000: hovedmalene for EU-kul 
Kul indtog en fremtrredende plads i Europas energiforsyning, en plads, der blev fastslaet i 
EKSF-traktaten. Fak~isk hedder det i traktaten, at Frellesskabets institutioner skal "overvage 
en regelmressig forsyning af det frelles marked under hensyntagen til tredjelandes behov" 
(artikel 3, Iitra a)) og "fremme udviklingen af den intemationale vareudveksling og overvage, 
at priseme pa de udenlandske markeder holdes inden for rimelige grrenser" (artikel 3, litra f)). 
I de f¢rste ar af traktatens 1¢betid var det udelukkende den blomstrende frellesskabsindustri 
under modemisering, der leverede kul til energiforsyningeme. Nogle fa ar senere begyndte 
man imidlertid ogsa at importere kul fra tredjelande. Og denne import begyndte efterhanden 
at konkurrere med Frellesskabets kul. 
Oliekriseme i 1970'eme, der kom pa et tidspunkt, hvor Rom-Klubben var begyndt at overveje 
grrenseme for vrekst, satte sp¢rgsmalet om energiforsyningssikkerhed tilbage pa dagsordenen. 
I lyset af disse kriser Iagde medlemsstateme vregt pa substitutionspolitikker, saledes at deres 
afhrengighed af olie kunne mindskes. Og dermed blev kul en af de politikker, der hjalp 
Frellesskabet med at komme pa fode igen efter oliekriseme. Der blev ogsa ivrerksat ambiti¢se 
FTU-og demonstrationsprogrammer pa EU-plan, og nationale strategier for at modvirke 
olieafhrengigheden fokuserede blandt andet pa at fremme kulproduktionen i Frellesskabet og 
kulimporten fra tredjelande. 
Disse strategier forte til meget forskellige resultater. 
(I) EFT L 329. 30.12.1993, s. 12. 
24 
Over for et stadig mere dynamisk internationalt marked blev kulindustrien i EU i begyndelsen 
af 1980' erne tvunget til at indlede en gennemgribende omstrukturering, der ogsa blev vigtig· 
som f0lge af beslutningerne om at ekspandere, man havde truffet nogle ar for. Importeret kul 
afl0ste gradvist kul fra EU i forsyningerne, og det skete navnlig uden at 0ge risikoen for 
forsyningsafbrydelse eller ustabile kulpriser. 
Mens forsyningssikkerhed var parolen i 1970'erne, opstod der i 1990'erne st({Srre 
opmrerksomhed om milj({Set, idet det blev stadig mere tydeligt, at kul kun kunne spille en rolle 
i energiforsyningen, hvis pavirkningen af milj0et kunne kontrolleres. Teknologien vil kunne 
hjrelpe med til at I0se dette milj0problem, hvor den st0rste udfordring ligger i 
klimaforandringerne. 
Sa selv om ideen bag EKSF-traktaten var at skabe et frelles kulmarked, har beslutningeme om 
denne energikilde, i hvert fald i de sidste 25 ar, i langt h0jere grad vreret motiveret af 
energipolitiske hensyn, isrer forsyningssikkerhed og milj0mressige bekymringer. 
2. 0konomisk vurdering af EU's kulsektor 
2.1. Kulmarkedet 
EUR15 1975 1985 1990 1995 1998 1999 2000 
(*) 
(i mio. tons) 
EU's 268 217.4 197 136 108 100 85 
produktion 
Forbrug 327 343 329 280 263 253 243 
Import 59 114 132 137 145 150 154 
(*) Sk0n 
Det Europreiske Frellesskab producerer ogsa 235 mio. t brunkul (svarende til 70 mio. tske<2>). 
2.2. Samlet vurdering 
I 1999 var kulproduktionen i den Europreiske Union pa ca. 100 mio. t fordelt, som folger: 
Frankrig = 4 mio. t; Tyskland = 41 mio. t; Det Forenede Kongerige = 36 mio. t; og Spanien = 
16 mio. t. 
Til trods for den proces, der blev indledt i 1965 med massiv st({Stte fra medlemsstateme til at 
omstrukturere, modemisere og rationalisere kulindustrien, kan det meste af den kul, der 
produceres i Frellesskabet ikke konkurrere med import fra tredjelande. De forskellige 
st0ttemekanismer og de nuvrerende ordninger, som er omfattet af beslutning nr. 
3632/93/EKSF i henhold til artikel 95 i EKSF-traktaten, har ikke kunnet sikre en 0konomisk 
10s·ning pa den strukturelle krise, som prreger kulindustrien i EU. Den 0gede produktivitet har 
ikke vreret tilstrrekkelig til, at kulindustrien kan konkurrere med priserne pa de internationale 
markeder. 
(2) tske == ton stenkulrekvivalenter. 
25 
Med undtagelse af et vist potentiale i Det Forenede Kongerige er malet om en EU-:kulindustri, 
der kan konkurrere pa de intemationale markeder, helt udelukket til trods for de bestrrebelser, · 
produktionsselskabeme g¢r for at ¢ge produktiviteten, bade teknologisk og organisatorisk. 
Forklaringen herpa er primrert de stadig mere ugunstige geologiske betingelser, idet de mest 
tilgrengelige forekomster efterhanden udt¢mmes, og de relati vt lave kulpriser pa de 
intemationale markeder. 
2.3. Vurdering og udsigter for de enkelte producentlande 
• Frankrig 
I henhold til den nationale kulpagt, som industriens parter indgik i 1995, bliver udvindingen 
gradvist afviklet og indstilles helt i 2005. Alle miner indgar derfor i en lukningsplan og 
modtager for at drekke driftstab udelukkende st¢tte til at nedbringe aktiviteteme. 
Pa grund af de alvorlige sociale og regionale problemer har den franske regering ikke kunnet 
overholde tidsfristen 2002, der er fastsat i beslutning nr. 3632/93/EKSF. Som folge af de 
srerdeles vanskelige driftsvilkar, kan kulminedriften imidlertid godt-blive indstillet f¢r 
udgangen af 2005. Der har vreret en konstant stigning i produktionsomkostningeme, som i 
2000 naede op pa EUR 170/t (sammenlignet med prisen for importeret kul pa EUR 35 -40/t). 
• Spanien 
Spanien har vedtaget en omstruktureringsplan for perioden 1998-2005, som sikrer en arlig 
nedgang i produktionen, der skal vrere pa h¢jst 14,5 mio. t i 2002. Selv om der i henhold til 
denne plan skal ske en gnidvis reduktion i st¢tten til den nuvrerende produktion i 
st¢rrelsesordenen 4% om aret, er der meget ringe udsigter for, at kulminedriften i Spanien kan 
blive konkurrencedygtig. Produktionsomkostningeme ligger i ¢je~likket pa EUR 130-140/t. 
I de senere ar harden spanske regering bevilget en arlig st¢tte pa omkring EUR 1 mia., hvoraf 
en betydelig del (70%) er givet i form af 1¢bende produktionsst¢tte. Mens en del miner 
allerede er omfattet af en lukningsplan og saledes far st¢tte til at nedbringe aktiviteten, 
modtager en stor del stadig driftsst¢tte. Denne form for st¢tte forbeholdes i princippet 
produktionsenheder, der kan forbedre deres ¢konomiske levedygtighed ved at srenke 
produktionsomkostningeme. 
• Tyskland 
I den omstruktureringsplan, Tyskland vedtog i 1997, fastsrettes en nedsrettelse af 
kulproduktionen til 26 mio. t i 2005. Der er ingen udsigt til, at kulminedrift i Tyskland pa 
lrengere sigt kan konkurrere med importeret kul. Produktionsomkostningeme er som folge af 
stadigt vanskeligere geologiske betingelser ikke faldet ret meget siden 1994 og ligger i 
¢jeblikket pa EUR 130-140/t. 
I 1999 bevilgede den tyske regering st¢tte for i alt EUR 4,6 mia., heraf over 4 mio. til l¢bende 
produktion. I henhold til omstruktureringsplanen fra 1997 skal den samlede st¢ttepakke 
gradvist reduceres til EUR 2,8 mia. i 2005. 
• Det Forenede Kongerige 
Da aktiviteteme er koncentreret i de mest produktive miner, og der er gjort en vedvarende 
indsats for at forbedre levedygtigheden, er Det Forenede Kongerige det eneste EU-land, hvor 
kulindustrien ikke har faet statsst¢tte siden 1995. En rrekke faktorer, herunder det pludselige 
prisfald pa de intemationale markeder i 1999, har dog tvunget de britiske myndigheder til at 
26 
overveje at bevilge st0tte, om end i me get beskeden malestok, pa ca. UKL 110 mio. i perioden 
2000-2002. 
Malet med denne st0tteplan i Det Forenede Kongerige er at give midlertidig st0tte -indtil 
udl0bet af EKSF-traktaten -til produktionsenheder, som er 0konomisk og finansielt 
levedygtige pa lang sigt, men har visse midlertidige problemer, der kunne fore til, at de matte 
lukkes. 
3. Hvilken fremtid er der for EU-kul 
Nar EFSK-traktaten udl0ber, og nar der ikke findes financielle st0tteordninger, vii 
hovedparten af den europreiske kulindustri vrere d0mt til .at forsvinde pa meget kort sigt. En 
sadan udvikling ville bidrage til at 0ge usikkerheden, som forventes at herske for sa vidt angar 
EU' s langsigtede energiforsyning. 
Retningslinieme for en fremtidig st0ttemekanisme for EU-kul nar EKSF-traktaten udl0ber 
kunne omfatte de to grundlreggende malsretninger, der har vist sig siden traktaten blev 
undertegnet, jvf. beskrivelsen ovenfor under punkt (1). Kul kunne saledes spille en rolle i 
energiforsyningen af Det Europreiske Frellesskab, samtidig med at der tages h0jde for 
milj0pavikningen. 
Safremt malet er at garantere den langsigtede tilstedevrerelse af en vis europreisk 
kulproduktionskapacitet for at im0dega eventuelle risici, som kunne pavirke energimarkedet, 
kan en fremtid for europreisk _kul kun forventes hvis der er en interventionsmekanisme til 
radighed for de offentlige myndigheder. 
En sadan mekanisme ville kunne garantere. at reserveme fortsat er tilgrengelige. Med henblik 
herpa skal der opretholdes en minimal kulminedrift, ikke a hensyn til produktionen som 
sadan, men for at holde anlreggene i god driftsmressig stand og for at bevare de faglige 
kvalifikationer hos en keme af minearbejdere og den te_knologiske ekspertise. Et sadant 
system ville kunne bidrage til at styrke den langsigtede forsyningssikkerhed i Frellesskabet. 
4. Udvidelse af Den Europreiske Union 
Nar de fremtidige rammebestemmelser for Frellesskabets kul skal udformes, skal der tages 
hensyn til situationen i de lande, der har s0gt optagelse i Den Europreiske Union. Dette er 
srerligt relevant for de to st0rste kulproducenter i Central- og 0steuropa, Polen og Den 
Tjekkiske Republik, isrer da Polen i dag alene tegner sig for en produktion, der svarer til det, 
der produceres af de fire producentlande i EU til sammen. 
I 1999 producerede Polen 112 mio. t kul og Den Tjekkiske Republik 14 mio. t. Andre central­
og 0steuropreiske lande producerer ogsa kul, om end i nrermest ubetydelige mrengder. Det 
drejer sig om Bulgarien, Ungaro og Rumrenien, der hver producerer 2-3 mio. t kul om aret. 
Ud over kul producerer de ogsa 186 mio. t brunkul (svarende til 55 mio. tske ). 
Efter en forste omstruktureringsfase i 1993 ledsaget af en betydelig privatiseringsb0lge er Den 
Tjekkiske Republik i 0jeblikket ved at ivrerksrette en ny fase for omstruktureringen af sin 
kulindustri. 
27 
Polen indforte en omstruktureringsplan for perioden 1998-2002 for nedbringelse af 
produktionen til 100 mio. t i 2002 (i forhold til 148 mio. t i 1990) og en reduktion af -
beskreftigelsen pa 128.000 minearbejdere (i forhold til 391.000 i 1990). I midten af 1980'eme 
var Polen den fjerde st0rste kuleksport0r til Den Europreiske Union. Efter at have mistet 
markedsandele i slutningen af 1980'eme og begyridelsen af 1990'eme er kuleksporten 
gradvist steget til ca. 12% (ca. 20 mio. t) af kulimporten i Den Europreiske Union. 
Produktionsomkostningeme, isrer I0nninger, har Iagt et st0rre og st0rre pres pa 
kulproduktionsvirksomhedeme. Den igangvrerende omstruktureringsplan, der indeholder en 
betydelig nedbringelse af produktionen, burde give mulighed for, at situationen kan 
stabiliseres. Bestrrebelseme skal dog viderefores til efter 2002 med yderligere nedskreringer 
pa nationalt plan for de miner, der har de st0rste underskud. 
Den polske kulindustri befinder sig faktisk i en situation, der meget ligner den tyske, idet de 
geologiske betingelser ofte er meget ens. Saledes kan en stor del af den polske kul ikke 
Irengere konkurrere med kul fra ikke-europreiske Iande (Kina, USA og Sydafrika). Den polske 
kulindustri vii saledes i stigende grad vrere afhrengig af offentlig st0tte. 
5. Konklusion 
Ved at give handlefrihed til medlemsstater, der er i gang med at omstrukturere deres 
kulindustri, ville en st0tteordning baseret pa et system af primrere energikilder endvidere give 
mulighed for at st0tte vedvarende energikilder, som kan bidrage til at styrke forsynings­
sikkerheden, samtidig med at der fores milj0politik. 
For sa vidt angar Frellesskabets kul, kan en sadan ordning pa mgen made I0se 
medlemsstateme fra forpligtelsen til at rationalisere kulsektoren. De omstrukturerings­
foranstaltninger, der er truffet inden for rammeme af EKSF-traktaten, skal viderefores. Og 
selv om forsyningssikkerhed naturligvis skal prioriteres h0jt, ma denne prioritering pa ingen 
made vrere en undskyldning for at opretholde kulproduktionen pa et ni veau, der strider imod 
enhver 0konomisk Iogik. 
28 


ISSN 0254-1459 
KOM(2000) 769 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 12 15 06 
Katalognummer: KT-CO-00-776-DA-C 
Kontoret for De Europreiske Frellesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg