Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter /* COM/2013/0641 final - 2013/0314 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET 1.1. Generel baggrund, begrundelse og formål Et indeks er et mål, typisk af en pris eller mængde, der fra tid til anden fastlægges ud fra et repræsentativt sæt af underliggende data. Når et indeks bruges som en referencepris for et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt, bliver det et benchmark. Der udarbejdes i dag en række forskellige benchmarks ved hjælp af forskellige metodologier af forskellige leverandører, som varierer fra offentlige organer til uafhængige leverandører af specifikke benchmarks. De ordninger, som flere kompetente myndigheder har indgået med en række banker vedrørende manipulation af benchmarkene for LIBOR- og EURIBOR-renten, har vist betydningen af benchmarks og deres svagheder. Påstande om forsøg på manipulation af vurderinger af råvarepriser leveret af prisrapporteringsagenturer (PRA'er) bliver for tiden undersøgt af de kompetente myndigheder, og IOSCO har undersøgt PRA'ernes vurderinger af oliepriserne. Integriteten af benchmarks er afgørende for prisfastsættelsen af mange finansielle instrumenter, som f.eks. renteswaps, og kommercielle og ikkekommercielle aftaler, som f.eks. realkreditaftaler. Hvis et benchmark manipuleres, medfører det betydelige tab for nogle af de investorer, som ejer finansielle instrumenter, hvis værdi er fastlagt med udgangspunkt i det pågældende benchmark. Sendes der vildledende signaler om et underliggende markeds status, kan det fordreje realøkonomien. Overordnet set undergraver bekymringer over risikoen for benchmarkmanipulation markedets tillid. Benchmarks er følsomme over for manipulation, hvor der findes interessekonflikter og muligheder for skøn i benchmarkprocessen, og disse ikke er underlagt passende governance og kontrol. Den første del af Kommissionens reaktion på den påståede manipulation af LIBOR og EURIBOR bestod i at ændre de eksisterende forslag til en markedsmisbrugforordning og et direktiv om strafferetlige sanktioner for markedsmisbrug med henblik på at tydeliggøre, at enhver form for manipulation af benchmarks klart og utvetydigt er ulovlig og er underlagt administrative eller strafferetlige sanktioner. En ændring af sanktionsordningen alene vil dog ikke forbedre den måde, som benchmarks udarbejdes og anvendes på. Sanktioner fjerner ikke de risici for manipulation, der opstår som følge af utilstrækkelig governance i forbindelse med benchmarkprocessen, hvor der findes interessekonflikter og muligheder for skøn. For at beskytte investorer og forbrugere skal benchmarks for det andet være robuste, pålidelige og egnede til formålet. På baggrund af disse overvejelser opstilles der fire hovedmål i dette forordningsforslag, der har til formål at forbedre den ramme, hvorunder benchmarks leveres, udarbejdes og anvendes: – at forbedre governance og kontrol i forbindelse med benchmarkprocessen og navnlig sikre, at administratorer undgår interessekonflikter eller i det mindst håndterer dem effektivt – at forbedre kvaliteten af de inputdata og metodologier, der anvendes af benchmarkadministratorer, og navnlig sikre, at der bruges tilstrækkelige og nøjagtige data, når benchmarks fastlægges – at sikre, at stillere til benchmarks underlægges tilstrækkelig kontrol, navnlig for at undgå interessekonflikter, og at deres bidrag til benchmarks underlægges tilstrækkelig kontrol. Om nødvendigt skal den relevante kompetente myndighed have beføjelse til at give stillere mandat til fortsat at bidrage til benchmarks – at sikre tilstrækkelig beskyttelse af forbrugere og investorer, der anvender benchmarks, ved at forbedre gennemsigtigheden, sikre passende klageret og sikre, at egnethed vurderes i alle nødvendige tilfælde. 1.2. Gældende bestemmelser på det område, forslaget vedrører EU-lovgivningen omhandler i dag visse aspekter af anvendelsen af benchmarks: – Forslag til forordning om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrugforordningen)[1] (artikel 2, stk. 3, litra d), og artikel 8, stk. 1, litra d)) og forslag til direktiv om strafferetlige sanktioner for insiderhandel og kursmanipulation[2] (markedsmisbrugforordningen har været genstand for en politisk aftale mellem Europa-Parlamentet og Rådet i juni 2013) præciserer begge, at manipulation af benchmarks klart og utvetydigt er ulovlig og underlagt administrative eller strafferetlige sanktioner. – I forordningen om integritet og gennemsigtighed på energimarkederne (REMIT)[3] fastlægges det, at manipulation af benchmarks, der vedrører engrosenergiprodukter, er ulovlig. – I henhold til direktivet om markeder for finansielle instrumenter[4] skal finansielle instrumenter, der optages til handel på et reguleret marked, kunne handles på en redelig, velordnet og effektiv måde. I gennemførelsesforordningen[5] vedrørende dette direktiv præciseres det yderligere, at kursen på eller en anden værdifastsættelse af det underliggende aktiv skal være pålidelig og offentligt tilgængelig. – Artikel 30 i Kommissionens forslag til forordning om markeder for finansielle instrumenter (MiFIR)[6] (som i øjeblikket er genstand for forhandlinger i Europa-Parlamentet og Rådet) indeholder en bestemmelse, der kræver ikkediskriminerende adgang til at licensere benchmarks til clearing- og handelsformål. – I henhold til prospektdirektivet og dets gennemførelsesforordning[7] skal udstederen, såfremt et prospekt indeholder en reference til et indeks, give en erklæring om de underliggende værdipapirers art og nærmere oplysninger om, hvor der kan findes information herom, en angivelse af, hvor der kan findes oplysninger om fortidig og fremtidig kursudvikling for de underliggende værdipapirer og udsving heri, samt indeksets navn. Hvis det pågældende indeks er udarbejdet af udstederen, skal udstederen også anføre indeksets navn og en beskrivelse heraf. Hvis indekset ikke er udarbejdet af udstederen, skal udstederen anføre, hvor der kan indhentes oplysninger om indekset. Hvis grundlaget er en rentesats, skal udstederen anføre en beskrivelse af rentesatsen. – I henhold til direktivet om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter)[8] er der en maksimumsgrænse for, hvor stor en andel investeringsinstitutter må have af værdipapirer, der er udstedt af samme emittent, i deres portefølje. Medlemsstaterne kan forhøje grænserne for, hvor meget af sine aktiver et investeringsinstitut må investere, til højst 20 % for investering i aktier eller obligationer, der er udstedt af samme emittent, når det drejer sig om et indeks, som investeringsinstituttet ønsker at kopiere, såfremt indeksets sammensætning er tilstrækkeligt diversificeret, indekset repræsenterer et passende benchmark for det marked, som det refererer til, og det offentliggøres på en passende måde. 2. RESULTAT AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER 2.1. Høringer En offentlig tremåneders høring blev indledt den 3. september og afsluttet den 29. november 2012. Der blev modtaget 84 bidrag fra stillere, benchmarkleverandører og brugere, herunder børser, banker, investorer, forbrugergrupper, erhvervsorganisationer og offentlige organer. Interessenterne anerkendte svaghederne i udarbejdelsen og anvendelsen af benchmarks, og de støttede generelt en indsats på EU-plan. Respondenterne lagde også vægt på behovet for international koordinering og omhyggelig kalibrering af anvendelsesområdet for alle initiativer. ESMA og EBA undersøgte i fællesskab manglerne ved EBF-EURIBOR's fastsættelse af EURIBOR, og den 11. januar 2013 igangsatte de en høring om principperne for benchmarking i Unionen[9]. I skrivelse dateret den 7. marts 2013 vejledte EBA, ESMA og EIOPA om indholdet af den foreslåede lovgivning på baggrund af dette arbejde. Kommissionens tjenestegrene deltog i en åben ESMA-EBA-høring den 13. februar 2013[10] om principperne for benchmarking. Kommissionens tjenestegrene deltog også i den offentlige høring om håndtering af kursmanipulationskulturen – en global aktion efter LIBOR/EURIBOR, som Europa-Parlamentet afholdt den 29. september 2012. 2.2. Konsekvensanalyse Kommissionen har i overensstemmelse med sin politik for bedre lovgivning foretaget en konsekvensanalyse af forskellige politikmodeller. De politiske løsningsmodeller omfattede tiltag med henblik på at begrænse incitamenter til manipulation, mindske mulighederne for skøn og sikre, at benchmarks baseres på tilstrækkelige og repræsentative data, at intern governance og kontrol tager hånd om risici, at der føres effektivt tilsyn med benchmarks, og at der opnås gennemsigtighed og investorbeskyttelse. Hver politisk løsningsmodel blev vurderet ud fra følgende kriterier: konsekvenser for interessenter, virkning og effektivitet. Følgende grundlæggende rettigheder i chartret om grundlæggende rettigheder er af særlig relevans: respekt for privatliv og familieliv, beskyttelse af personoplysninger samt ytrings- og informationsfrihed. Begrænsning i udøvelsen af disse rettigheder og friheder tillades som fastsat i chartrets artikel 52. Målene, jf. ovennævnte definition, er i overensstemmelse med EU's forpligtelser til at respektere de grundlæggende rettigheder. Enhver begrænsning i udøvelsen af disse rettigheder og friheder skal dog være fastlagt i lovgivningen og skal respektere disse rettigheders og friheders væsentligste indhold. Under iagttagelse af proportionalitetsprincippet kan der kun indføres begrænsninger, såfremt disse er nødvendige og faktisk svarer til mål af almen interesse, der er anerkendt af Unionen, eller et behov for beskyttelse af andres rettigheder og friheder. I forbindelse med benchmarks er det mål af almen interesse, som begrunder visse begrænsninger i de grundlæggende rettigheder, målet om at sikre markedsintegritet. Behovet for at beskytte ejendomsretten (artikel 17 i chartret) begrunder også visse begrænsninger i de grundlæggende rettigheder, idet investorer har ret til at få beskyttet værdien af deres ejendom (f.eks. lån og derivater) mod tab forårsaget af markedsforvridning. Retten til ytrings- og informationsfrihed kræver, at mediefriheden overholdes. Denne forordning bør fortolkes og anvendes under overholdelse af denne grundlæggende rettighed. Hvis en person blot offentliggør eller henviser til et benchmark som en del af sine journalistiske aktiviteter, men ikke kontrollerer leveringen af det pågældende benchmark, skal den pågældende person derfor ikke være underlagt denne forordnings krav til administratorer. Derfor kan journalister i forbindelse med journalistiske aktiviteter frit rapportere om finansielle markeder og råvaremarkeder. I overensstemmelse hermed er begrebet administrator af et benchmark snævert defineret for at sikre, at det omfatter levering af et benchmark, men ikke journalistiske aktiviteter. 3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET 3.1. Retsgrundlag Retsgrundlaget for forslaget er artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). 3.2. Nærheds- og proportionalitetsprincippet Kommissionens forslag om at regulere benchmarks er i overensstemmelse med nærhedsprincippet som fastsat i artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), som kræver, at Unionen kun må handle, hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor, på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger, bedre kan gennemføres på EU-plan. Mange benchmarks er nationale, men benchmarkindustrien som helhed er international med hensyn til både udarbejdelse og anvendelse. Mens foranstaltninger på nationalt plan vedrørende nationale indeks kan hjælpe med at sikre, at eventuelle indgreb er afstemt efter de specifikke problemer på nationalt plan, kan det føre til et sammensurium af divergerende regler, skabe ulige konkurrencevilkår på det indre marked og resultere i en usammenhængende og ukoordineret tilgang. Benchmarks bruges til at prisfastsætte en lang række grænseoverskridende transaktioner, navnlig på interbankfinansieringsmarkedet og markedet for derivater. Et sammensurium af nationale regler ville forringe mulighederne for at udvikle grænseoverskridende benchmarks og dermed hæmme sådanne grænseoverskridende transaktioner. Dette problem anerkendes af G20 og FSB, som har pålagt IOSCO at udvikle et globalt sæt af principper for finansielle benchmarks. Et EU-initiativ vil hjælpe med at styrke det indre marked ved at skabe en fælles ramme for pålidelige og korrekt anvendte benchmarks på tværs af forskellige medlemsstater. Selv om der i de fleste medlemsstater på nuværende tidspunkt ikke findes regulering på nationalt plan vedrørende udarbejdelse af benchmarks, har to medlemsstater allerede vedtaget national lovgivning om rentebenchmarks i deres nationale valutaer. Derudover har IOSCO for nylig fastlagt principper for benchmarks, som skal gennemføres af medlemmerne. Disse principper er dog fleksible med hensyn til deres anvendelsesområde og midlerne til deres gennemførelse og i forhold til visse vilkår. Hvis en harmoniseret europæisk ramme for benchmarks ikke fastlægges, vil nogle medlemsstater sandsynligvis vedtage lovgivning på nationalt plan, som vil være divergerende. På nuværende tidspunkt forekommer anvendelsesområdet for lovgivningen i den ene medlemsstat f.eks. lige så bredt som IOSCO's, mens lovgivningen i den anden medlemsstat, der har indført regler for benchmarks, kun omfatter rentebenchmarks. Disse divergerende tilgange vil føre til fragmentering af det indre marked, da administratorer og brugere af benchmarks vil være underlagt forskellige regler i forskellige medlemsstater. Hvis en lovgivningsramme ikke fastlægges på EU-plan, vil de individuelle nationale foranstaltninger også være ineffektive, da medlemsstaterne ikke har pligt eller incitament til at samarbejde med hinanden. Hvis der ikke findes et sådant samarbejde, åbnes der op for regelarbitrage. Visse aspekter af investorbeskyttelse på dette område er generelt omfattet af MiFID. MiFID omfatter særlig et krav om, at selskaber skal vurdere hensigtsmæssigheden og i den forbindelse fastlægge, om kunden har den nødvendige erfaring og det nødvendige kendskab til at forstå de risici, som er forbundet med det produkt eller den service, der udbydes eller efterspørges. Det sikrer således et tilstrækkeligt niveau af investorbeskyttelse. Hvad angår forbrugerbeskyttelse, omfatter direktivet om forbrugerkredit regler om afgivelse af oplysninger, og direktivet om realkredit, der snart vil blive vedtaget, omfatter også et krav om, at de kreditaftaler, der anbefales, skal være hensigtsmæssige for forbrugeren. Disse EU-regler om forbrugerbeskyttelse vedrører dog ikke det specifikke spørgsmål om egnetheden af benchmarks i forbindelse med finansielle kontrakter. Ulige forhandlingsstyrke og anvendelsen af standardvilkår betyder desuden, at forbrugere har et begrænset valg med hensyn til det anvendte benchmark. Forbrugere mangler den nødvendige viden eller erfaring til at vurdere et benchmarks egnethed. Derfor skal dette forslag supplere den eksisterende EU-lovgivning på dette område ved at sikre, at ansvaret for at vurdere benchmarks' egnethed i forbindelse med detailaftaler ligger hos udlånere eller kreditorer. Derved sikres også harmoniserede EU-regler om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med benchmarks, der bruges som reference for finansielle kontrakter. Der skal også fastlægges en fælles retlig ramme for forbrugere og kreditorer, for så vidt angår finansielle kontrakter, så der kan anvendes grænseoverskridende benchmarks i stedet for en fragmenteret national tilgang. Som følge af forbrugerklager og retssager om anvendelsen af uegnede benchmarks i flere medlemsstater er der sandsynlighed for, at der træffes divergerende foranstaltninger for forbrugerbeskyttelse på nationalt plan. Dette kan føre til fragmentering af det indre marked. Den foreslåede forordning er ligeledes i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet som fastsat i EU-traktatens artikel 5, stk. 4. Den er kun målrettet mod de indeks, der bruges som reference for finansielle instrumenter eller finansielle kontrakter, som f.eks. realkreditaftaler, fordi disse benchmarks kan have direkte og markant betydning for økonomien, hvis de manipuleres. Den foreslåede forordning indeholder desuden bestemmelser, som tilpasser forordningens krav til forskellige sektorer og forskellige typer benchmarks, f.eks. benchmarks vedrørende råvarer og interbankrenten samt benchmarks, der benytter børsdata. En forholdsmæssig tilgang er sikret, eftersom langt de fleste forpligtelser påhviler benchmarkadministratoren. Mange benchmarkadministratorer opfylder allerede nogle af disse krav, og den administrative byrde forventes derfor ikke at vokse uforholdsmæssigt. Derudover kræves der kun processer for intern governance og kontrol af tilsynsbelagte stillere, hvilket vil sige, at indvirkningen på ikketilsynsbelagte stillere til et benchmark, f.eks. en ikkeregistreret erhvervsdrivende, ikke er væsentlig. Endelig er denne forordning i det væsentlige baseret på de internationalt aftalte IOSCO-principper for finansielle benchmarks, der blev offentliggjort den 17. juli 2013, og i forbindelse med hvilke der er foretaget omfattende høringer af interessenter. Derved begrænses tilpasningsomkostningerne. På denne baggrund er handling på EU-niveau relevant ud fra nærheds- og proportionalitetsprincippet. 3.3. Reguleringsmiddel En forordning anses for at være den mest hensigtsmæssige retsakt til indførelse af ensartede regler om leveringen af benchmarks, bidraget af inputdata til benchmarks og anvendelsen af disse benchmarks i Unionen. Bestemmelserne i dette forslag fastlægger visse krav til administratorer, stillere og brugere af benchmarks. Den grænseoverskridende karakter af mange benchmarks gør det nødvendigt at harmonisere disse krav. Eftersom reguleringen af benchmarks involverer foranstaltninger, der angiver specifikke krav vedrørende data og metodologier, kan selv små forskelle i tilgangen hæmme den grænseoverskridende levering af benchmarks betydeligt. Anvendelsen af en forordning, som finder direkte anvendelse uden national lovgivning, vil begrænse muligheden for, at de kompetente myndigheder på nationalt niveau træffer divergerende foranstaltninger, og vil sikre en ensartet tilgang og større retssikkerhed i hele Unionen. 3.4. Nærmere redegørelse for forslaget 3.4.1. Anvendelsesområde (artikel 2) Den foreslåede forordning gælder for alle offentliggjorte benchmarks, der bruges som reference for et finansielt instrument, der handles eller er optaget til handel på en reguleret markedsplads, eller en finansiel kontrakt (f.eks. en realkreditaftale), og benchmarks, som måler en investeringsfonds resultater. Når benchmarkprocessen involverer skøn og er genstand for en interessekonflikt, er der risiko for manipulation, hvis der ikke findes passende governance- og kontrolforanstaltninger. Derfor skal indeks, som involverer skøn, underkastes reguleringsforanstaltninger. Alle indeks involverer en grad af skøn, om end den er varierende. Derfor bør anvendelsesområdet omfatte alle benchmarks, uanset beregningsmetoden eller bidragenes art. Anvendelsesområdet bør omfatte alle indeks, herunder offentliggjorte indeks, da enhver tvivl om nøjagtigheden og pålideligheden af disse indeks sandsynligvis vil medføre større skader for den bredere befolkning end indeks, som ikke er offentlige. Når et benchmark bruges som en referencepris for et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt, fører enhver manipulation til økonomiske tab. Hvis stilleren også anvender det finansielle instrument, der benytter benchmarket som reference, er der en interessekonflikt og et incitament til at manipulere. Når benchmarks anvendes til at måle finansielle instrumenters økonomiske resultater, kan de desuden være genstand for interessekonflikter, og manipulation heraf vil føre til, at investorer vælger suboptimale investeringer. Derfor er det vigtigt at målrette mod alle benchmarks, som prisfastsætter et finansielt instrument eller en forbrugeraftale, eller som måler investeringsfondes økonomiske resultater. For benchmarks, der anvendes bredt, kan selv en mindre manipulation få alvorlige konsekvenser, men et benchmarks sårbarhed og betydning varierer over tid. En begrænsning af anvendelsesområdet under henvisning til vigtige eller sårbare indeks afhjælper ikke de risici, som et benchmark kan repræsentere i fremtiden. I lyset af alle disse overvejelser og med henblik på at sikre en klar og omfattende anvendelse af forordningen afhænger anvendelsesområdet heller ikke af inputdataenes art, dvs. hvorvidt inputdataene er økonomiske (f.eks. aktiepriser) eller ikkeøkonomiske (f.eks. vejrparametre) værdier eller tal. Det skyldes, at det i forbindelse med anvendelsesområdets fastlæggelse er afgørende, hvordan outputværdien fastlægger værdien af et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt eller måler en investeringsfonds økonomiske resultater. Når en værdi anvendes som reference for en finansiel kontrakt eller et finansielt instrument, bliver dens hidtidige ikkeøkonomiske karakter i den sammenhæng irrelevant. For så vidt angår benchmarkadministratorer, er alle administratorer potentielt genstand for interessekonflikter, udøver skøn og kan have utilstrækkelige governance- og kontrolsystemer. De skal derfor omfattes af passende regulering. Derudover pålægges alle benchmarkadministratorer et krav om godkendelse, da de kontrollerer benchmarkprocessen, og da tilsyn er den mest effektive måde til at sikre integriteten af benchmarks. Med hensyn til stillere til benchmarks er disse også potentielt genstand for interessekonflikter, udøver skøn og kan dermed være en kilde til manipulation. Bidrag til et benchmark er frivillige. Hvis et initiativ kræver, at stillere foretager væsentlige ændringer i deres forretningsmodeller, kan de ophøre med at bidrage til det pågældende benchmark. For enheder, som allerede er genstand for regulering og tilsyn (såkaldte tilsynsbelagte stillere), forventes indførelsen af systemer for god governance og kontrol dog ikke at medføre betydelige omkostninger eller en uforholdsmæssig administrativ byrde. Det er derfor hensigtsmæssigt at medtage alle tilsynsbelagte stillere i anvendelsesområdet for denne forordning. For stillere, som ikke er genstand for regulering og tilsyn (ikketilsynsbelagte stillere), kan godkendelse eller pålæggelse af andre regler medføre betydelige omkostninger og administrative byrder. Myndighederne ville også være ineffektive, hvis de skulle føre tilsyn med virksomheder, som de ikke har ekspertviden om. Hvis enheder og personer, som der for øjeblikket ikke føres tilsyn med, pålægges tilsyn, ville det derfor medføre betydelige omkostninger og give minimale fordele. Ikke desto mindre har visse dele af denne forordning, som f.eks. behovet for at levere nøjagtige og pålidelige inputdata, indirekte relevans for alle stillere, eftersom de fortsat er underlagt markedsmisbrugforordningen og i henhold til denne er kontraktligt forpligtet til at opfylde kravene i administratorens adfærdskodeks. Undtaget fra forslagets anvendelsesområde er centralbanker, der er medlemmer af Det Europæiske System af Centralbanker. Endelig kan en person i nogle tilfælde udarbejde et indeks, men ikke være klar over, at dette indeks er et benchmark, fordi det f.eks. anvendes som reference for et finansielt instrument, uden at den person, der har udarbejdet indekset, har kendskab til dette. Forordningen etablerer derfor en mekanisme til at underrette personer, der har udarbejdet indeks, om, at deres indeks er blevet eller kan blive et benchmark, og give dem mulighed for at nægte, at det anvendes som et benchmark. Hvis de giver deres samtykke hertil, underlægges de den foreslåede forordning, for så vidt angår dette benchmark. Hvis de nægter, kan indekset ikke anvendes som et benchmark, og kravene til administratorer i denne forordning vil ikke finde anvendelse. 3.4.2. Governance og kontrol i forbindelse med administratorer (artikel 5 og 6) Forslaget sikrer, at interessekonflikter undgås, og at governance- og kontrolforanstaltninger er effektive. De er omfattet af krav om governance og kontrolforanstaltninger, og der er anført mere detaljerede krav i bilaget. 3.4.3. Inputdata og metodologi (artikel 7) I forslaget fastsættes tre krav, som er beskrevet i bilaget, vedrørende de inputdata og den metodologi, der anvendes til at udarbejde et benchmark, med det formål at mindske mulighederne for skøn og styrke både integritet og pålidelighed: – Inputdata skal være tilstrækkelige og nøjagtige, således at de repræsenterer de faktiske forhold på det marked eller i den økonomi, som benchmarket har til formål at måle. – Inputdata skal indhentes fra et pålideligt og repræsentativt panel eller et udsnit af stillere. – Administratoren skal anvende en robust og pålidelig metodologi til at fastsætte benchmarket. 3.4.4. Krav til stillere (artikel 9 og 11) Administratoren skal udarbejde en adfærdskodeks for stillere, der tydeligt beskriver stillernes forpligtelser og ansvar, når de leverer inputdata til fastlæggelse af benchmarket. Hvis stillere i forvejen er regulerede enheder, skal de også undgå interessekonflikter og gennemføre passende kontrolforanstaltninger. 3.4.5. Sektorbestemte krav (artikel 10 og artikel 12-14) Af hensyn til proportionaliteten og for at sikre, at forslaget i tilstrækkelig grad er skræddersyet til forskellige benchmarktyper og sektorer, indeholder bilag II og III mere detaljerede bestemmelser om råvarebenchmarks og rentebenchmarks. Kritiske benchmarks underlægges yderligere krav, og den relevante kompetente myndighed får i den forbindelse beføjelse til at godkende bidrag. Benchmarks, hvis inputdata leveres af regulerede markedspladser, er også fritaget for bestemte forpligtelser for at undgå dobbeltregulering. 3.4.6. Gennemsigtighed og forbrugerbeskyttelse (artikel 15-18) Investorbeskyttelsen forbedres via bestemmelser om gennemsigtighed. Administratorer skal afgive en erklæring om, hvad benchmarket måler, og dets svagheder, og de skal offentliggøre de underliggende data, som sætter brugerne i stand til at vælge det mest hensigtsmæssige og egnede benchmark. I denne erklæring anføres det også, at brugerne skal træffe de nødvendige foranstaltninger, hvis administratoren ophører med at levere benchmarket. Endelig kræves det, at bankerne udfører en egnethedsvurdering, når de indgår finansielle kontrakter, som f.eks. lån sikret ved pant i fast ejendom. 3.4.7. Tilsyn og godkendelsesprocedure for administratorer (artikel 22-37) Aktiviteten med at levere benchmarks underlægges krav om forudgående godkendelse og løbende tilsyn. Forslaget fastlægger betingelserne og procedurerne for benchmarkadministratorer i Unionen, når de skal indhente godkendelse fra den relevante kompetente myndighed. Med forslaget etableres en mekanisme til at sikre en effektiv håndhævelse af forordningen. Den giver de kompetente myndigheder de nødvendige beføjelser til at sikre, at administratorer overholder forordningen. For kritiske benchmarks skal der oprettes kollegier af tilsynsførende for at fremme udvekslingen af oplysninger og sikre ensartet godkendelse og tilsyn. 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget får konsekvenser for EU's budget. De særlige budgetmæssige virkninger af forslaget vedrører de opgaver, der tildeles ESMA som anført i den finansieringsoversigt, der er vedlagt dette forslag. De nye opgaver vil blive udført med de menneskelige ressourcer, der er tilgængelige i forbindelse med den årlige budgetprocedure, i lyset af de budgetmæssige begrænsninger, alle EU-organerne er underlagt, og i overensstemmelse med den finansielle programmering for alle agenturer. De ressourcer, som agenturet har brug for til de nye opgaver, vil være i overensstemmelse med programmeringen af de menneskelige og budgetmæssige ressourcer for ESMA, som er fastlagt i den nylige meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet – Programmering af de menneskelige og budgetmæssige ressourcer for decentrale agenturer for 2014-2020 (COM (2013) 519). De særlige budgetmæssige konsekvenser for Kommissionen vurderes også i den finansieringsoversigt, der er vedlagt dette forslag. Forslagets primære budgetmæssige konsekvenser er kort sagt følgende: a) Personale i GD MARKT: 1 AD-fuldtidsstilling til udformning af delegerede retsakter og til evaluering, overvågning af gennemførelse og potentiel revision af initiativet. De samlede anslåede omkostninger er 0,141 mio. EUR årligt. b) ESMA: i) Personaleudgifter: to midlertidigt ansatte, der deltager og mægler i tilsynskollegierne for kritiske benchmarks, yder teknisk rådgivning til Kommissionen om gennemførelsen af denne forordning, koordinerer udviklingen af samarbejdsordninger med tredjelande, udformer retningslinjer med det formål at fremme konvergens og konsekvens på tværs af sektorerne af sanktionsordninger og vedligeholder registre over meddelelser om anvendelsen af benchmarks og en liste over registrerede benchmarkadministratorer. De samlede årlige omkostninger for disse to midlertidigt ansatte er 0,326 mio. EUR, hvortil Kommissionen yder et årligt bidrag på 40 % (0,130 mio. EUR), og medlemsstaterne 60 % (0,196 mio. EUR). ii) Operationelle omkostninger og infrastrukturomkostninger: Der anslås også en indledende udgift på 0,25 mio. EUR til ESMA, hvortil Kommissionen yder et bidrag på 40 % (0,1 mio. EUR), og medlemsstaterne 60 % (0,15 mio. EUR) i 2015. Denne udgift vedrører primært IT-systemer, ved hjælp af hvilke ESMA kan opfylde følgende krav: – vedligeholdelse af en liste over administratorer, der er registreret i overensstemmelse med denne forordning, og tredjelandsselskaber, der leverer benchmarks i Unionen – modtagelse af meddelelser om anvendelsen af et benchmark i et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt i Unionen, vedligeholdelse af et register og indsatsen for at sikre, at administratorer har kendskab til denne anvendelse. ESMA skal desuden indgive en rapport om anvendelsen af denne forordning senest den 1. januar 2018, hvis samlede omkostninger beløber sig til 0,3 mio. EUR, hvortil Kommissionen yder et bidrag på 40 % (0,12 mio. EUR), og medlemsstaterne 60 % (0,18 mio. EUR) i 2017. 2013/0314 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR – under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[11], under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1) Prisfastsættelsen for mange finansielle instrumenter og finansielle kontrakter afhænger af nøjagtigheden og integriteten af benchmarks. Tilfælde af manipulering af rentebenchmarks, som f.eks. LIBOR og EURIBOR, samt påstande om, at energi-, olie- og valutabenchmarks er blevet manipuleret, har vist, at benchmarks, hvis fastlæggelsesprocesser ligner hinanden på bestemte områder, f.eks. som genstand for interessekonflikter, anvendelse af skøn og svag governance, kan være sårbare over for manipulation. Svigt eller tvivl i forbindelse med nøjagtigheden og integriteten af indeks, der bruges som benchmarks, kan undergrave markedets tillid, påføre tab for forbrugere og investorer og fordreje realøkonomien. Det er derfor nødvendigt at sikre nøjagtigheden, robustheden og integriteten af benchmarks og processen for fastsættelse af benchmarks. (2) I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter[12] fastlægges en række krav til pålideligheden af et benchmark, der bruges til at prisfastsætte et børsnoteret finansielt instrument. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel[13], indeholder en række krav til benchmarks, som anvendes af udstedere. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter)[14] indeholder en række krav med hensyn til investeringsinstitutters anvendelse af benchmarks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1227/2011 af 25. oktober 2011 om integritet og gennemsigtighed på engrosenergimarkederne[15] indeholder bestemmelser, der forbyder manipulation af benchmarks, der anvendes i forbindelse med engrosenergiprodukter. Disse retsakter dækker dog kun visse aspekter af en række benchmarks og omhandler ikke alle svagheder i processen med at udarbejde alle benchmarks. (3) Benchmarks er afgørende for prisfastsættelsen af grænseoverskridende transaktioner og fremmer dermed et effektivt indre marked for en lang række finansielle instrumenter og tjenesteydelser. Mange benchmarks, der bruges som referencesatser i finansielle kontrakter, navnlig realkreditaftaler, er udarbejdet i én medlemsstat, men anvendes af kreditinstitutter og forbrugere i andre medlemsstater. Disse kreditinstitutter foretager ofte risikoafdækning eller skaffer de nødvendige midler til finansiering af disse finansielle kontrakter på det grænseoverskridende interbankmarked. Kun to medlemsstater har allerede vedtaget national lovgivning om benchmarks, men deres respektive retlige rammer for benchmarks er forskellige med hensyn til f.eks. anvendelsesområdet. Den Internationale Børstilsynsorganisation (IOSCO) har for nylig fastlagt principper for benchmarks, og da disse principper er ret fleksible med hensyn til deres præcise anvendelsesområde og midlerne til deres gennemførelse og hvad angår vilkår, vil medlemsstaterne sandsynligvis vedtage lovgivning på nationalt plan, som gennemfører disse principper på forskellig måde. (4) Disse forskellige tilgange vil føre til en fragmentering af det indre marked, da administratorer og brugere af benchmarks vil være underlagt forskellige regler i forskellige medlemsstater, og benchmarks, som udarbejdes i én medlemsstat, kan forhindres i at blive anvendt i andre medlemsstater. Hvis der ikke indføres en harmoniseret ramme med henblik på at sikre nøjagtigheden og integriteten af benchmarks, der anvendes i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter i Unionen, er der derfor sandsynlighed for, at forskelle i medlemsstaternes lovgivning vil skabe hindringer for det indre markeds funktion med hensyn til levering af benchmarks. (5) EU-regler om forbrugerbeskyttelse omfatter ikke det specifikke spørgsmål om egnetheden af benchmarks i forbindelse med finansielle kontrakter. Som følge af forbrugerklager og retssager om anvendelsen af uegnede benchmarks i flere medlemsstater er der sandsynlighed for, at der af legitime hensyn til forbrugerbeskyttelsen træffes divergerende foranstaltninger på nationalt plan, hvilket kan medføre en fragmentering af det indre marked på grund af de forskellige konkurrencevilkår, som er forbundet med forskellige niveauer for forbrugerbeskyttelse. (6) For at sikre, at det indre marked fungerer effektivt, og forbedre betingelserne for dets gennemførelse, navnlig med hensyn til de finansielle markeder, og for at sikre et højt niveau af forbruger- og investorbeskyttelse bør der derfor fastlægges en retlig ramme for benchmarks på EU-plan. (7) Det er hensigtsmæssigt og nødvendigt, at disse regler indføres via en forordning for at sikre, at bestemmelser, som direkte pålægger forpligtelser med hensyn til udarbejdelse af, bidrag til og anvendelse af benchmarks, anvendes på en ensartet måde i hele Unionen. Eftersom en retlig ramme for levering af benchmarks nødvendigvis involverer foranstaltninger, der angiver specifikke krav til alle de forskellige aspekter, som er forbundet med levering af benchmarks, kan selv små forskelle i tilgangen til et af disse aspekter hæmme den grænseoverskridende levering af benchmarks betydeligt. Derfor bør anvendelsen af en forordning, som finder direkte anvendelse uden national lovgivning, mindske muligheden for, at der træffes divergerende foranstaltninger på nationalt niveau, og sikre en ensartet tilgang og større retssikkerhed samt forhindre, at den grænseoverskridende levering af benchmarks hæmmes betydeligt. (8) Anvendelsesområdet for denne forordning bør være så bredt, som det er nødvendigt for at etablere en præventiv lovgivningsmæssig ramme. Udarbejdelsen af benchmarks involverer skøn og er i sig selv genstand for visse typer af interessekonflikter, hvilket medfører muligheder for og incitamenter til at manipulere disse benchmarks. Disse risikofaktorer er fælles for alle benchmarks, som alle skal underlægges passende governance- og kontrolkrav. Da et benchmarks sårbarhed og betydning varierer over tid, afhjælper en begrænsning af anvendelsesområdet under henvisning til vigtige eller sårbare indeks ikke de risici, som et benchmark kan repræsentere i fremtiden. Navnlig kan benchmarks, som for øjeblikket ikke anvendes bredt, anvendes på en sådan måde i fremtiden, at selv en mindre manipulation kan få alvorlige konsekvenser. (9) I forbindelse med fastlæggelsen af anvendelsesområdet for denne forordning bør det være afgørende, hvorvidt benchmarkets outputværdi fastlægger værdien af et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt eller måler en investeringsfonds økonomiske resultater. Derfor bør anvendelsesområdet ikke afhænge af inputdataenes art. Benchmarks, der beregnes på baggrund af økonomiske inputdata, såsom aktiepriser, og ikkeøkonomiske tal eller værdier, såsom vejrparametre, bør derfor medtages. Rammen bør dække de benchmarks, der er genstand for disse risici, men bør også sikre en forholdsmæssigt afpasset reaktion på de risici, som forskellige benchmarks udgør. Denne forordning bør derfor gælde for alle benchmarks, der bruges til at prisfastsætte finansielle instrumenter, som er børsnoterede eller handles på en reguleret markedsplads. (10) Mange forbrugere er part i finansielle kontrakter, navnlig forbrugerkreditaftaler, som er sikret ved pant i fast ejendom, der som reference benytter benchmarks, som er underlagt samme risici. Denne forordning bør derfor omfatte de indeks eller referencesatser, der er nævnt i [Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/…/EU om forbrugerkreditaftaler i forbindelse med fast ejendom til beboelse og om ændring af direktiv 2008/48/EF.] (11) Mange investeringsindeks er kendetegnet ved betydelige interessekonflikter og bruges til at måle f.eks. et investeringsinstituts økonomiske resultater. Nogle af disse benchmarks offentliggøres, og andre stilles gratis eller mod gebyr til rådighed for offentligheden eller en del af offentligheden, og manipulation heraf kan påvirke investorerne negativt. Denne forordning bør derfor omfatte indeks eller referencesatser, der bruges til at måle en investeringsfonds økonomiske resultater. (12) Alle benchmarkadministratorer er potentielt genstand for interessekonflikter, udøver skøn og kan have utilstrækkelige governance- og kontrolsystemer. Da administratorer kontrollerer benchmarkprocessen, er krav om godkendelse og tilsyn af administratorer desuden den mest effektive måde til at sikre integriteten af benchmarks. (13) Stillere er genstand for potentielle interessekonflikter, udøver skøn og kan dermed være en kilde til manipulation. Bidrag til et benchmark er frivillige. Hvis et initiativ kræver, at stillere foretager væsentlige ændringer i deres forretningsmodeller, kan de ophøre med at yde bidrag. For enheder, som allerede er genstand for regulering og tilsyn, forventes indførelsen af systemer for god governance og kontrol dog ikke at medføre betydelige omkostninger eller en uforholdsmæssig administrativ byrde. Derfor pålægger denne forordning tilsynsbelagte stillere visse forpligtelser. (14) En administrator er den fysiske eller juridiske person, der kontrollerer leveringen af et benchmark, og som især administrerer benchmarket, indsamler og analyserer inputdataene, fastlægger benchmarket og i nogle tilfælde offentliggør benchmarket. Hvis en person blot offentliggør eller henviser til et benchmark som en del af sine journalistiske aktiviteter, men ikke kontrollerer leveringen af det pågældende benchmark, skal den pågældende person dog ikke være underlagt denne forordnings krav til administratorer. (15) Et indeks beregnes ved hjælp af en formel eller en anden metode på grundlag af underliggende værdier. Der er mulighed for skøn ved udviklingen af denne formel, udførelsen af beregningen eller udvælgelsen af inputdata. Dette skøn medfører risiko for manipulering, og alle benchmarks med dette kendetegn bør derfor være omfattet af denne forordning. Hvis en enkelt pris eller værdi bruges som reference for et finansielt instrument, hvor prisen for et enkelt værdipapir f.eks. er referencepris for en option, er der dog ikke tale om beregning, inputdata eller skøn. Referencepriser baseret på en enkelt pris eller værdi bør derfor ikke betragtes som benchmarks i forbindelse med denne forordning. Referencepriser eller afviklingspriser beregnet af centrale modparter (CCP'er) bør ikke betragtes som benchmarks, da de anvendes til at fastlægge afvikling, margener og risikostyring og dermed ikke afgør det beløb, der skal betales i henhold til et finansielt instrument, eller værdien af et finansielt instrument. (16) Benchmarks, som leveres af centralbanker i Unionen, er underlagt de offentlige myndigheders kontrol og opfylder principper, standarder og procedurer, der sikrer deres benchmarks nøjagtighed, integritet og uafhængighed som omhandlet i denne forordning. Disse benchmarks behøver derfor ikke være underlagt denne forordning. Tredjelandes centralbanker kan dog også levere benchmarks, som anvendes i Unionen. Det er nødvendigt at fastlægge, at kun de centralbanker i tredjelande, som udarbejder benchmarks, er undtaget fra forpligtelserne i henhold til denne forordning og er underlagt standarder, som ligner dem, der er fastlagt ved denne forordning. (17) Sårbarheder i forbindelse med levering af et benchmark, som ikke er genstand for passende governance, skaber muligheder for at manipulere et benchmark. Hvis benchmarks er offentligt tilgængelige, tages der muligvis ikke højde for alle disse risici, og passende governance- og kontrolforanstaltninger gennemføres derfor ikke i tilstrækkelig grad. For at sikre integriteten af benchmarks bør det kræves, at benchmarkadministratorer indfører passende governancemekanismer med henblik på at håndtere disse interessekonflikter og sikre tilliden til benchmarkenes integritet. Selv ved effektiv forvaltning er de fleste administratorer genstand for visse interessekonflikter og skal foretage vurderinger og træffe beslutninger, der påvirker en forskelligartet gruppe af interessenter. Administratorer skal derfor indføre en uafhængig kontrolfunktion, som kan overvåge gennemførelsen og effektiviteten af governancemekanismerne, der sikrer effektiv overvågning. (18) Manipulation eller manglende pålidelighed af benchmarks kan medføre tab for investorer og forbrugere. Derfor bør denne forordning fastlægge en ramme for administratorers og stilleres opbevaring af optegnelser og sikre gennemsigtighed med hensyn til et benchmarks formål og inputdata, hvilket bidrager til mere effektiv og retfærdig afgørelse af eventuelle krav i henhold til national lovgivning eller EU-lovgivning. (19) Revision og effektiv håndhævelse af denne forordning kræver efterfølgende analyse og dokumentation, og benchmarkadministratorerne skal derfor opbevare optegnelser vedrørende beregningen af et benchmark i en passende periode. Den virkelighed, som et benchmark søger at måle, og det miljø, hvori det måles, ændres sandsynligvis med tiden. Den proces og metodologi, der anvendes ved levering af benchmarks, bør derfor revideres eller gennemgås jævnligt for at påvise mangler og muligheder for forbedringer. Mange interessenter kan blive berørt af fejl i forbindelse med leveringen af et benchmark og kan hjælpe med at påvise disse mangler. Der bør derfor gennemføres en uafhængig klageprocedure for at sikre, at disse interessenter kan underrette benchmarkadministratoren om klager, og at benchmarkadministratoren objektivt evaluerer klagens berettigelse. (20) Leveringen af benchmarks involverer ofte outsourcing af vigtige funktioner, som f.eks. beregning af benchmarket, indsamling af inputdata og formidling af benchmarket. Af hensyn til effektiviteten af governancemekanismerne bør det sikres, at en sådan outsourcing ikke fritager en benchmarkadministrator fra dennes forpligtelser og ansvar og gennemføres på en sådan måde, at den ikke påvirker hverken administratorens evne til at varetage disse forpligtelser og dette ansvar eller den relevante kompetente myndigheds evne til at føre tilsyn med vedkommende. (21) Benchmarkadministratoren er den centrale modtager af inputdata og kan evaluere integriteten og nøjagtigheden af disse inputdata på en konsekvent måde. Benchmarkadministratoren bør derfor have indført passende kontrolforanstaltninger med henblik på at vurdere nøjagtigheden af inputdata og underrette den relevante kompetente myndighed om mistænkelige data. (22) Ansatte hos administratoren kan i nogle tilfælde påvise overtrædelser af denne forordning eller potentielle sårbarheder, der kan føre til manipulation eller forsøg på manipulation. Denne forordning bør derfor sikre, at der indføres passende ordninger, som sætter ansatte i stand til fortroligt at underrette administratorer om mulige overtrædelser af denne forordning. (23) Ethvert skøn, der kan udøves i forbindelse med leveringen af inputdata, skaber mulighed for at manipulere et benchmark. Hvis inputdata er transaktionsbaserede data, er der mindre plads til skøn, og muligheden for at manipulere data er derfor mindre. Administratorer bør derfor generelt så vidt muligt bruge faktiske transaktionsbaserede inputdata, men kan anvende andre data, hvis transaktionsdataene ikke er tilstrækkelige til at sikre benchmarkets integritet og nøjagtighed. (24) Nøjagtigheden og pålideligheden af et benchmark i forbindelse med måling af den økonomiske virkelighed, det har til formål at spore, afhænger af den anvendte metodologi og de anvendte inputdata. Det er derfor nødvendigt at indføre en metodologi, der sikrer benchmarkets pålidelighed og nøjagtighed. (25) Det kan være nødvendigt at ændre metodologien for at sikre benchmarkets fortsatte nøjagtighed, men ændringer af metodologien påvirker benchmarkets brugere og interessenter. De procedurer, som skal følges ved ændring af benchmarkmetodologien, herunder krav om høring, bør derfor angives. Det gælder også behovet for høring, så brugere og interessenter kan træffe de nødvendige foranstaltninger på baggrund af disse ændringer eller underrette administratoren, hvis de har betænkeligheder ved disse ændringer. (26) Integriteten og nøjagtigheden af benchmarks afhænger af integriteten og nøjagtigheden af de inputdata, der leveres af stilleren. Det er afgørende, at stillernes forpligtelser med hensyn til disse inputdata angives tydeligt, er troværdige og er i overensstemmelse med benchmarkadministratorens kontrolforanstaltninger og metodologi. Benchmarkadministratoren bør derfor udarbejde en adfærdskodeks, hvori disse krav angives, og som stillerne forpligtes til at overholde. (27) Mange benchmarks fastlægges ud fra inputdata, som leveres af regulerede markedspladser, energibørser og auktioner over emissionskvoter. Disse markedspladser er underlagt regulering og tilsyn, som sikrer inputdataenes integritet og indeholder krav til governance samt procedurer for meddelelse om overtrædelser. Derfor er disse benchmarks fritaget for bestemte forpligtelser for at undgå dobbeltregulering, og fordi tilsyn med disse sikrer integriteten af de anvendte inputdata. (28) Stillere kan være genstand for interessekonflikter og udøver i nogle tilfælde skøn, når de fastlægger inputdata. Stillere bør derfor underlægges governancemekanismer, som sikrer, at disse konflikter håndteres, og at inputdata er nøjagtige, stemmer overens med administratorens krav og kan valideres. (29) Forskellige typer benchmarks og forskellige benchmarksektorer er præget af forskellige karakteristika, sårbarheder og risici. Bestemmelserne i denne forordning bør præciseres yderligere for bestemte benchmarksektorer og -typer. Interbankrentebenchmarks er benchmarks, der spiller en vigtig rolle i omsætningen af pengepolitikken, og det bør derfor angives, hvordan disse bestemmelser finder anvendelse for disse benchmarks i denne forordning. Råvarebenchmarks anvendes bredt og har sektorspecifikke karakteristika, og det bør derfor angives, hvordan disse bestemmelser finder anvendelse for disse benchmarks i denne forordning. (30) Fejl i visse kritiske benchmarks kan have alvorlige konsekvenser for den finansielle stabilitet, ordenen på markedet eller investorerne, og der bør derfor indføres yderligere krav med henblik på at sikre integriteten og robustheden af disse kritiske benchmarks. Hvis et benchmark anvendes som reference for en betydelig værdi af finansielle instrumenter, vil det få sådanne konsekvenser. Det er derfor nødvendigt, at Kommissionen fastlægger de benchmarks, der anvendes som reference for finansielle instrumenter over en vis størrelse, og som bør anses for at være kritiske benchmarks. (31) Stillere, der ophører med at bidrage, kan undergrave troværdigheden af kritiske benchmarks. For at afhjælpe denne sårbarhed bør den relevante kompetente myndighed have beføjelse til at kræve obligatoriske bidrag til kritiske benchmarks. (32) For at benchmarkbrugerne kan vælge benchmarks og forstå risiciene i forbindelse hermed, skal de vide, hvad benchmarket måler, og hvilke sårbarheder det har. Benchmarkadministratoren bør derfor offentliggøre en erklæring om disse forhold og de inputdata, der anvendes til at fastlægge benchmarket. (33) Forbrugere kan indgå finansielle kontrakter, navnlig aftaler om realkredit og forbrugslån, der benytter et benchmark som reference, men ulige forhandlingsstyrke og anvendelsen af standardvilkår betyder, at de har et begrænset valg med hensyn til det anvendte benchmark. Det bør derfor sikres, at ansvaret for at vurdere et sådant benchmarks hensigtsmæssighed for forbrugeren bæres af udlånerne eller kreditorerne, som er underlagt tilsyn, da de bedre er i stand til at vælge benchmarket. Denne forordning bør dog ikke indeholde krav om en egnethedsvurdering for finansielle instrumenter, der anvendes som reference for et benchmark, da denne allerede er omfattet af [MiFID]. (34) Denne forordning bør tage hensyn til de principper for benchmarks, der er udstedt af Den Internationale Børstilsynsorganisation (IOSCO) (IOSCO-principperne) af 17. juli 2013, der fungerer som en global standard for lovgivningskrav til benchmarks. Det bør af hensyn til investorbeskyttelsen sikres, at tilsynet og reguleringen i tredjelandet svarer til tilsynet og reguleringen af benchmarks i Unionen, inden et benchmark, der leveres af parter fra det pågældende tredjeland, kan anvendes i Unionen. (35) Den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor administratoren er etableret, bør godkende og føre tilsyn med den pågældende administrator. (36) Under visse omstændigheder kan en person levere et indeks uden at vide, at det bruges som reference for et finansielt instrument. Det gælder især, når brugerne og benchmarkadministratoren er etableret i forskellige medlemsstater. Kompetente myndigheder, som bliver bekendte med anvendelsen af et benchmark i et finansielt instrument, bør derfor underrette en central koordinerende myndighed såsom ESMA, som bør underrette administratoren. (37) Det vil sikre effektivt tilsyn, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne får stærke hjælpemidler og beføjelser. Denne forordning bør derfor omhandle et minimumssæt af beføjelser til at føre tilsyn og gennemføre undersøgelser, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne bør tillægges i overensstemmelse med den nationale lovgivning. Når de kompetente myndigheder og ESMA udøver deres beføjelser i medfør af denne forordning, bør de handle objektivt og uvildigt og træffe uafhængige beslutninger. (38) Med henblik på at opdage overtrædelser af denne forordning bør kompetente myndigheder have mulighed for i overensstemmelse med den nationale lovgivning at få adgang til fysiske og juridiske personers lokaler for at beslaglægge dokumenter. Adgangen til sådanne lokaler er nødvendig, når der er rimelig mistanke om, at der findes dokumenter og andre data vedrørende genstanden for en kontrol eller undersøgelse, som kan være af relevans som bevis for overtrædelse af denne forordning. Adgang til sådanne lokaler er endvidere nødvendig, når den person, som allerede er blevet anmodet om oplysninger, undlader at efterkomme anmodningen, eller hvor der er rimelige grunde til at formode, at en anmodning, hvis den blev fremsat, ikke ville blive efterkommet, eller at dokumenter eller oplysninger, som anmodningen om oplysninger vedrører, ville blive fjernet, forvansket eller tilintetgjort. Hvis forhåndstilladelse fra en domstol i den pågældende medlemsstat er påkrævet i henhold til den nationale lovgivning, anvendes denne beføjelse til at få adgang til lokaler efter indhentning af den pågældende forhåndstilladelse fra en domstol. (39) Eksisterende optagelser af telefonsamtaler og datatrafik fra tilsynsbelagte enheder kan udgøre vigtigt og undertiden det eneste bevismateriale i forbindelse med at afsløre og bevise forekomsten af overtrædelse af denne forordning, navnlig overholdelse af governance- og kontrolkrav. Disse optegnelser og optagelser kan bidrage til at bekræfte identiteten på den person, der er ansvarlig for indberetningen, de personer, der er ansvarlige for godkendelse heraf, og hvorvidt medarbejdere fortsat holdes fysisk adskilt. Derfor bør kompetente myndigheder kunne kræve udlevering af eksisterende optagelser af telefonsamtaler, elektronisk kommunikation og datatrafik, som opbevares af tilsynsbelagte enheder, hvis der er en begrundet mistanke om, at disse optagelser eller optegnelser vedrørende genstanden for kontrol eller undersøgelse kan være relevante for at bevise en overtrædelse af denne forordning. (40) Nogle af bestemmelserne i denne forordning gælder for fysiske eller juridiske personer i tredjelande, som måske anvender benchmarks, er stillere til benchmarks eller på anden måde er involveret i benchmarkprocessen. Kompetente myndigheder bør derfor etablere samarbejdsordninger med tilsynsmyndigheder i tredjelande. ESMA bør koordinere udviklingen af sådanne samarbejdsordninger og udvekslingen af information modtaget fra tredjelande mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder. (41) I denne forordning overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til respekt for privatliv og familieliv, retten til beskyttelse af personoplysninger, retten til ytrings- og informationsfrihed, frihed til at drive egen virksomhed, ejendomsretten, retten til forbrugerbeskyttelse samt adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol. Denne forordning bør følgelig fortolkes og anvendes under overholdelse af disse rettigheder og principper. (42) Retten til forsvar for de berørte personer bør sikres fuldt ud. Personer, der er genstand for en sag, skal navnlig have adgang til de resultater, som de kompetente myndigheder har baseret deres afgørelse på, og har ret til at blive hørt. (43) Gennemsigtighed med hensyn til benchmarks er nødvendig af hensyn til det finansielle markeds stabilitet og beskyttelsen af investorer. Enhver udveksling eller videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder bør være i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger[16]. Enhver udveksling eller videregivelse af oplysninger fra ESMA bør være i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[17]. (44) Medlemsstaterne bør under hensyntagen til principperne i Kommissionens meddelelse om styrkelse af sanktionsordninger i sektoren for finansielle tjenesteydelser og EU-retsakter vedtaget som en opfølgning på denne meddelelse fastsætte bestemmelser om sanktioner og administrative foranstaltninger ved overtrædelse af denne forordning og bør sørge for, at de gennemføres. Disse sanktioner og administrative foranstaltninger bør være effektive, forholdsmæssige og have afskrækkende virkning. (45) Bestemmelserne bør derfor omfatte et sæt administrative foranstaltninger, sanktioner og bøder for at sikre en fælles fremgangsmåde i medlemsstaterne og for at styrke den afskrækkende virkning af disse. Sanktionerne bør i de enkelte tilfælde fastlægges under hensyntagen til relevante faktorer, som f.eks. tilbagebetaling af eventuelle identificerede fortjenester, overtrædelsens grovhed og varighed, eventuelle skærpende eller formildende omstændigheder, nødvendigheden af bøders afskrækkende virkning og, hvor det er relevant, indeholde en nedsættelse til gengæld for samarbejde med den kompetente myndighed. Den faktiske størrelse af administrative bøder, der pålægges i en bestemt sag, kan nå det maksimumsniveau, der er fastsat i denne forordning, eller et højere niveau, jf. national lovgivning, ved meget alvorlige overtrædelser, mens der kan pålægges betydeligt lavere bøder end maksimumsniveauet ved mindre overtrædelser eller i tilfælde af forlig. Den kompetente myndighed bør have mulighed for midlertidig udelukkelse fra ledelsesfunktioner hos benchmarkadministratorer eller stillere. Denne forordning bør ikke indskrænke medlemsstaternes mulighed for at indføre administrative sanktioner på højere niveauer. (46) For at sikre, at de kompetente myndigheders beslutninger har afskrækkende virkning på offentligheden, bør de normalt offentliggøres. Offentliggørelsen af beslutninger er også et vigtigt redskab for de kompetente myndigheder, når de skal informere markedsdeltagerne om, hvilken adfærd der betragtes som en overtrædelse af denne forordning, og til at fremme god adfærd blandt markedsdeltagerne. Hvis en sådan offentliggørelse risikerer at forvolde de involverede personer uforholdsmæssig skade eller bringer de finansielle markeders stabilitet eller en igangværende undersøgelse i fare, bør de kompetente myndigheder offentliggøre sanktionerne og foranstaltningerne anonymt eller udskyde offentliggørelsen. Kompetente myndigheder bør have mulighed for ikke at offentliggøre sanktioner, hvis anonym eller udskudt offentliggørelse vurderes ikke at være tilstrækkelig til at sikre, at de finansielle markeders stabilitet ikke bringes i fare. Kompetente myndigheder skal heller ikke offentliggøre foranstaltninger, der vurderes at være af mindre betydning, hvis offentliggørelse ville være uforholdsmæssig. (47) Kritiske benchmarks kan involvere stillere, administratorer og brugere i mere end én medlemsstat. Derfor kan ophør af et sådant benchmark eller begivenheder, som undergraver dets integritet i betydelig grad, have konsekvenser i mere end én medlemsstat, hvilket betyder, at det tilsyn med et sådant benchmark, der varetages alene af den kompetente myndighed i benchmarkmedlemsstaten, ikke effektivt kan afhjælpe de risici, som det kritiske benchmark repræsenterer. For at sikre effektiv udveksling af oplysninger om tilsyn blandt kompetente myndigheder, koordinering af deres aktiviteter og tilsynsforanstaltninger bør der dannes kollegier af kompetente myndigheder. De aktiviteter, der udføres af kollegierne, bør bidrage til den harmoniserede anvendelse af bestemmelserne i denne forordning og til konvergens i tilsynspraksis. ESMA's retligt bindende mægling er et nøgleelement i opnåelsen af koordinering, konsekvent tilsyn og konvergens i tilsynspraksis. Benchmarks kan anvendes som reference for finansielle instrumenter og finansielle kontrakter med en lang varighed. I visse tilfælde må disse benchmarks ikke længere leveres, når denne forordning træder i kraft, fordi de har karakteristika, som ikke kan bringes i overensstemmelse med kravene i denne forordning. Et forbud mod fortsat levering af sådanne benchmarks kan imidlertid medføre ophør af de finansielle instrumenter eller finansielle kontrakter eller forstyrrelser i forbindelse med disse og på den måde skade investorerne. Den fortsatte levering af disse benchmarks skal derfor muliggøres i en overgangsperiode. (48) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning og præcisere tekniske elementer i forslaget bør beføjelsen til at vedtage retsakter, jf. artikel 290 i TEUF, delegeres til Kommissionen med hensyn til specifikation af tekniske aspekter af definitionerne, governance- og kontrolkrav, som pålægges administratorer og tilsynsbelagte stillere, krav til inputdata og metodologi, adfærdskodeks, specifikke krav til forskellige typer benchmarks og sektorer samt oplysninger, som skal angives i ansøgninger om godkendelse af administratorer. (49) Kommissionen bør vedtage udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder udarbejdet af ESMA, som fastlægger minimumsindholdet af samarbejdsaftaler med de kompetente myndigheder i tredjelande, ved hjælp af delegerede retsakter i henhold til artikel 290 i TEUF og i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010. (50) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen, for så vidt angår visse aspekter, tildeles gennemførelsesbeføjelser. Disse aspekter vedrører ækvivalensen af den retlige ramme, som centralbanker og leverandører af benchmarks i tredjelande er underlagt, samt det forhold, at et benchmark er kritisk af natur. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011[18] om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser. (51) Kommissionen bør også tildeles beføjelser til at vedtage gennemførelsesmæssige tekniske standarder udarbejdet af ESMA, som fastlægger procedurerne og formatet for udvekslingen af oplysninger mellem kompetente myndigheder og ESMA, ved hjælp af gennemførelsesretsakter i henhold til artikel 291 i TEUF og i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010. Målene for denne forordning, nemlig at fastlægge en konsekvent og effektiv ordning til at imødegå sårbarhederne i forbindelse med benchmarks, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, idet den samlede virkning af problemer vedrørende benchmarks kun kan registreres fuldt ud på EU-plan, og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål – VEDTAGET DENNE FORORDNING: AFSNIT 1 GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER Artikel 1 Genstand Ved denne forordning indføres en fælles ramme med henblik på at sikre nøjagtigheden og integriteten af indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter i Unionen. Forordningen er på den måde medvirkende til, at det indre marked fungerer på tilfredsstillende vis, samtidig med at der sikres et højt niveau af forbruger- og investorbeskyttelse. Artikel 2 Anvendelsesområde 1. Denne forordning finder anvendelse på levering af benchmarks, bidrag af inputdata til et benchmark og anvendelsen af et benchmark i Unionen. 2. Denne forordning finder ikke anvendelse på: a) medlemmer af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) b) tredjelandes centralbanker, hvis retlige rammer af Kommissionen anses for at omfatte principper, standarder og procedurer, der er ækvivalente med kravene til benchmarks nøjagtighed, integritet og uafhængighed, i overensstemmelse med denne forordning. 3. Kommissionen udarbejder en liste over centralbanker i tredjelande, jf. stk. 2, litra b). Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 38, stk. 2. Artikel 3 Definitioner 1. I denne forordning forstås ved: 1) "indeks": ethvert tal: a) som offentliggøres eller stilles til rådighed for offentligheden b) som regelmæssigt fastlægges helt eller delvist ved anvendelse af en formel eller en anden beregningsmetode eller ved vurdering c) som fastlægges på basis af værdien af et eller flere underliggende aktiver eller på basis af priser, herunder estimerede priser og andre værdier 2) "benchmark": ethvert indeks, der bruges som reference ved fastlæggelse af det beløb, som skal betales i henhold til et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt, eller ved fastlæggelse af værdien af et finansielt instrument, eller et indeks, der anvendes til at måle en investeringsfonds økonomiske resultater 3) "levering af et benchmark": a) forvaltning af ordningerne for fastlæggelse af et benchmark b) indsamling, analyse eller behandling af inputdata med henblik på at fastlægge et benchmark c) fastlæggelse af et benchmark ved anvendelse af en formel eller en anden beregningsmetode eller ved vurdering af inputdata leveret til dette formål 4) "administrator": den fysiske eller juridiske person, der har kontrol med leveringen af et benchmark 5) "benchmarkbruger": en person, som udsteder eller ejer et finansielt instrument eller er part i en finansiel kontrakt, der benytter et benchmark som reference 6) "bidrag af inputdata": levering af inputdata til en administrator eller en anden person med henblik på til en administrator at overføre de informationer, der skal bruges til at fastlægge et benchmark, og som leveres til dette formål 7) "stiller": en fysisk eller juridisk person, der bidrager med inputdata 8) "tilsynsbelagt stiller": en tilsynsbelagt enhed, der bidrager med inputdata til en administrator, der er etableret i Unionen 9) "indberetter": den fysiske person, som stilleren har ansat med henblik på at bidrage med inputdata 10) "inputdata": de data vedrørende værdier af et eller flere underliggende aktiver eller en eller flere priser, herunder estimerede priser, eller andre værdier, som administratoren anvender til at fastlægge benchmarket 11) "regulerede data": inputdata, der leveres direkte fra en markedsplads som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 25), i [MiFIR], en godkendt offentliggørelsesordning som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 18), i [MiFIR], en godkendt indberetningsmekanisme som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 20), i [MiFIR] i overensstemmelse med obligatoriske efterhandelsdatakrav, en elektricitetsbørs, jf. artikel 37, stk. 1, litra j), i direktiv 2009/72/EF[19], en naturgasbørs, jf. artikel 41, stk. 1, litra j), i direktiv 2009/73/EF[20] eller en auktionsplatform, jf. artikel 26 eller 30 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1031/2010 12) "transaktionsdata": observerbare priser, kurser, indeks eller værdier, der repræsenterer transaktioner mellem ikketilknyttede modparter på et aktivt marked, som er underlagt konkurrerende udbuds- og efterspørgselskræfter 13) "finansielt instrument": ethvert af de instrumenter, der er anført i afsnit C i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF, for hvilket der er indgivet en anmodning om optagelse til handel på en markedsplads, eller som handles på en markedsplads 14) "tilsynsbelagt enhed": følgende enheder: a) kreditinstitutter som defineret i artikel 3, nr. 1), i direktiv 2013/36/EU[21] b) investeringsselskaber som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 1), i [MiFIR] c) forsikringsselskaber som defineret i artikel 13, nr. 1), i direktiv 2009/138/EF[22] d) genforsikringsselskaber som defineret i artikel 13, nr. 1), i direktiv 2009/138/EF e) institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) som defineret i artikel 1, nr. 2), i direktiv 2009/65/EF[23] f) alternative investeringsfonde som defineret i artikel 4, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EF[24] g) centrale modparter som defineret i artikel 2, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012[25] h) transaktionsregistre som defineret i artikel 2, nr. 2), i forordning (EU) nr. 648/2012 i) en administrator 15) "finansiel kontrakt": a) en kreditaftale som defineret i artikel 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF[26] b) en kreditaftale som defineret i artikel 3, nr. 3), i [Europa-Parlamentets og Rådets direktiv [2013/…/] om] kreditaftaler i forbindelse med fast ejendom til beboelse 16) "investeringsfond": AIF'er som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU eller institutter for kollektiv investering, som er omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF 17) "ledelsesorgan": enhedens styrende organ, som har tilsyns- og ledelsesfunktioner, har de øverste beslutningsbeføjelser og er beføjet til at fastlægge enhedens strategi, målsætninger og generelle ledelsesprincipper 18) "forbruger": en fysisk person, der i forbindelse med finansielle kontrakter, som er omfattet af denne forordning, ikke handler som led i sin erhvervsmæssige virksomhed 19) "interbankrentebenchmark": et benchmark, hvor den underliggende værdi, jf. nr. 1, litra c), i denne artikel, er den rente, hvortil banker kan udlåne til eller låne af andre banker 20) "råvarebenchmark": et benchmark, hvor det underliggende aktiv, jf. stk. 1, nr. 1, litra c), i denne artikel er råvarer som defineret i artikel 2, nr. 2), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1287/2006[27]; emissionstilladelser som defineret i afsnit C, nr. 11), i bilag I til [MiFID] anses ikke for at være råvarer i denne forordning 21) "kritisk benchmark": et benchmark, hvor flertallet af stillere er tilsynsbelagte enheder, og som bruges som reference for finansielle instrumenter med en nominel værdi på mindst 500 mia. EUR 22) "etableret": for så vidt angår en juridisk person, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den pågældende person har sit hjemsted eller en anden officiel adresse, og for så vidt angår en fysisk person, den medlemsstat eller det tredjeland, hvor den pågældende person har sit skattemæssige hjemsted. 2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 37 med henblik på nærmere fastlæggelse af visse tekniske aspekter af definitionerne i stk. 1, navnlig fastlæggelse af, hvad der udgør offentliggørelse i forbindelse med definitionen af et indeks, og med henblik på at tilpasse dem til markedsudviklingen eller den teknologiske udvikling. Hvis det er relevant, tager Kommissionen hensyn til international konvergens hvad angår tilsynspraksis for benchmarks. Artikel 4 Udelukkelse af administratorer, som ikke er bekendte med anvendelsen af de benchmarks, de leverer, og administratorer, der ikke giver deres samtykke 1. Denne forordning finder ikke anvendelse på en administrator, som leverer et benchmark, men som ikke er bekendt med og ikke med rimelighed kunne vide, at det pågældende benchmark anvendes i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, nr. 2. 2. Denne forordning finder ikke anvendelse på administratoren af et benchmark, som omhandlet i artikel 25, stk. 3, for så vidt angår det pågældende benchmark. AFSNIT II INTEGRITET OG PÅLIDELIGHED AF BENCHMARKS Kapitel 1 Governance- og kontrolkrav for administratorer Artikel 5 Governancekrav 1. Følgende governancekrav gælder for administratoren: a) Administratoren skal have indført solide governanceordninger, hvilket omfatter en klar organisatorisk struktur med en veldefineret, gennemskuelig og konsekvent rolle- og ansvarsfordeling for alle personer, som er involveret i leveringen af et benchmark. Administratoren skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at leveringen af et benchmark ikke påvirkes af eksisterende eller potentielle interessekonflikter, og at skøn eller vurderinger, der skal foretages i benchmarkprocessen, foretages på en uafhængig og ærlig måde ("Governance og interessekonflikter"). b) Administratoren skal oprette en overvågningsfunktion, som overvåger alle aspekter af leveringen af vedkommendes benchmarks ("Overvågning"). c) Administratoren skal have en kontrolramme, der sikrer, at benchmarket leveres og offentliggøres eller stilles til rådighed i overensstemmelse med denne forordning ("Kontrol"). d) Administratoren skal have en ramme for ansvarlighed, der omfatter opbevaring af optegnelser, revision og gennemgang, og en klageproces, der dokumenterer overholdelsen af kravene i denne forordning ("Ansvarlighed"). 2. En administrator skal overholde kravene til governance og kontrol i bilag I, afsnit A. 3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 37 med henblik på nærmere fastlæggelse af kravene til governance og kontrol i bilag I, afsnit A. Kommissionen tager hensyn til følgende: a) udviklingen inden for benchmarks og på de finansielle markeder i lyset af international konvergens med hensyn til tilsynspraksis i forhold til governancekrav for benchmarks b) specifikke karakteristika for forskellige typer benchmarks og administratorer c) eksisterende eller potentielle interessekonflikter i forbindelse med leveringen af benchmarks, benchmarkenes sårbarhed over for manipulation og betydningen af benchmarks for finansiel stabilitet, markeder og investorer. Artikel 6 Outsourcing 1. Administratorer må ikke overlade (outsource) funktioner vedrørende leveringen af et benchmark til tredjemand på en sådan måde, at administratorens kontrol med leveringen af benchmarket eller den relevante kompetente myndigheds mulighed for at føre tilsyn med benchmarket forringes væsentligt. 2. Når outsourcing finder sted, sikrer administratoren, at kravene til outsourcing i bilag I, afsnit B, opfyldes. 3. Administratorer, der outsourcer funktioner eller relevante tjenester og aktiviteter i forbindelse med leveringen af et benchmark til en tjenesteudbyder, har fortsat det fulde ansvar for opfyldelsen af deres forpligtelser i henhold til denne forordning. Kapitel 2 Inputdata og metodologi og indberetning af overtrædelser Artikel 7 Inputdata og metodologi 1. Leveringen af et benchmark er underlagt følgende krav med hensyn til inputdata og metodologi: a) Inputdata skal være tilstrækkelige til nøjagtigt og pålideligt at repræsentere de faktiske forhold på det marked eller i den økonomi, som benchmarket har til formål at måle ("Tilstrækkelige og nøjagtige data"). Inputdata skal være transaktionsdata. Hvis de tilgængelige transaktionsdata ikke er tilstrækkelige til nøjagtigt og pålideligt at repræsentere de faktiske forhold på det marked eller i den økonomi, som benchmarket har til formål at måle, kan inputdata, som ikke er transaktionsdata, bruges, såfremt sådanne data er verificerbare. b) Administratoren skal indhente inputdata fra et pålideligt og repræsentativt panel eller udsnit af stillere med henblik på at sikre, at det fastlagte benchmark er pålideligt og repræsentativt for de faktiske forhold på det marked eller i den økonomi, som benchmarket har til formål at måle ("Repræsentative stillere"). c) Hvis et benchmarks inputdata ikke er transaktionsdata, og en stiller er part i mere end 50 % af værdien af transaktioner på det marked, som benchmarket bruges til at repræsentere, skal administratoren sikre, at inputdataene repræsenterer et marked, som er underlagt konkurrerende udbuds- og efterspørgselskræfter. Hvis administratoren fastslår, at inputdataene ikke repræsenterer et marked, som er underlagt konkurrerende udbuds- og efterspørgselskræfter, ændrer denne enten inputdataene, stillerne eller metodologien for at sikre, at inputdataene repræsenterer et marked, som er underlagt konkurrerende udbuds- og efterspørgselskræfter, eller ophører med at levere det pågældende benchmark ("Indflydelse på markedet"). d) Administratoren anvender til fastlæggelse af benchmarket en metodologi, der er robust og pålidelig og indeholder klare regler, som beskriver, hvordan og hvornår skøn kan foretages i forbindelse med fastlæggelsen af det pågældende benchmark ("Robust og pålidelig metodologi"). e) Administratoren udvikler, anvender og administrerer benchmarkdata og ‑metodologi på en gennemsigtig måde ("Gennemsigtighed"). 2. Administratoren skal overholde kravene vedrørende inputdata og metodologi som fastsat i bilag I, afsnit C. 3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 37 med henblik på nærmere fastlæggelse af kontrolrammen for inputdata, de omstændigheder, hvorunder transaktionsdata ikke er tilstrækkelige, og hvordan dette kan påvises over for tilsynsførende, og kravene til udvikling af metodologier. Kommissionen tager hensyn til følgende: a) udviklingen inden for benchmarks og på de finansielle markeder i lyset af international konvergens med hensyn til tilsynspraksis i forhold til benchmarks b) specifikke karakteristika for forskellige benchmarks og typer benchmarks c) benchmarkenes sårbarhed over for manipulation på baggrund af de anvendte metodologier og inputdata. Artikel 8 Indberetning af overtrædelser 1. Administratoren sikrer, at der forefindes tilstrækkelige systemer og effektive kontrolforanstaltninger til at sikre integriteten af inputdataene, jf. stk. 2. 2. Administratoren overvåger inputdata og stillere med henblik på at påvise overtrædelser af [markedsmisbrugforordningen] og eventuel adfærd, der kan omfatte manipulation eller forsøg på manipulation af benchmarket, underretter den relevante kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i [markedsmisbrugforordningen] og leverer alle relevante oplysninger, hvis vedkommende har mistanke om, at der i forbindelse med benchmarket har været tale om: a) et væsentligt brud på [markedsmisbrugforordningen] b) adfærd, der kan omfatte manipulation eller forsøg på manipulation af et benchmark c) underhåndsaftaler om at manipulere eller forsøge at manipulere et benchmark. 3. En administrator skal have procedurer, som ledere, ansatte og andre fysiske personer, hvis tjenester stilles til rådighed for eller er under vedkommendes kontrol, kan bruge til at indberette overtrædelser af denne forordning internt via en specifik, selvstændig kanal. Kapitel 3 Adfærdskodeks og krav til stillere Artikel 9 Adfærdskodeks 1. Administratoren vedtager en adfærdskodeks for hvert benchmark, som tydeligt angiver administratorens og stillernes ansvar og forpligtelser i forbindelse med leveringen af benchmarket, herunder en klar beskrivelse af de inputdata, der skal leveres, og mindst de elementer, der er anført i bilag I, afsnit D. 2. Adfærdskodeksen underskrives af administratoren og stillerne og er retligt bindende for alle dens parter. 3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 37 med henblik på nærmere fastlæggelse af vilkårene i adfærdskodeksen i bilag I, afsnit D, for forskellige typer benchmarks og for at tage hensyn til udviklingen inden for benchmarks og på de finansielle markeder. Kommissionen tager hensyn til benchmarkenes og stillernes forskellige karakteristika, navnlig med hensyn til forskelle i inputdata og metodologier, risici for manipulation af inputdata og international konvergens med hensyn til tilsynspraksis i forhold til benchmarks. Artikel 10 Regulerede data 1. Hvis inputdata til et benchmark er regulerede data, finder artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 9 ikke anvendelse. 2. Administratoren indgår en aftale med stilleren af regulerede data, som tydeligt over for stilleren angiver de benchmarks, som administratoren fastlægger ved hjælp af disse regulerede data, og sikrer overensstemmelse med denne forordning. Artikel 11 Governance og kontrol 1. Følgende krav til governance og kontrol gælder for en tilsynsbelagt stiller: a) Den tilsynsbelagte stiller sikrer, at leveringen af inputdata ikke påvirkes af eksisterende eller potentielle interessekonflikter, og at skøn foretages på en uafhængig og ærlig måde baseret på relevante oplysninger i overensstemmelse med adfærdskodeksen ("Interessekonflikter"). b) Den tilsynsbelagte stiller indfører en kontrolramme, der sikrer integriteten, nøjagtigheden og pålideligheden af inputdata, og at inputdata leveres i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og adfærdskodeksen ("Tilstrækkelige kontrolforanstaltninger"). 2. En tilsynsbelagt stiller skal overholde kravene til systemer og kontrolforanstaltninger i bilag I, afsnit E. 3. En tilsynsbelagt stiller samarbejder fuldt ud med administratoren og den relevante kompetente myndighed om revisionen af og tilsynet med leveringen af et benchmark og stiller de oplysninger og optegnelser, der opbevares i overensstemmelse med bilag I, afsnit E, til rådighed. 4. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 37 med henblik på nærmere fastlæggelse af kravene til systemer og kontrolforanstaltninger som fastsat i bilag I, afsnit E, for forskellige typer benchmarks. Kommissionen tager hensyn til benchmarkenes og de tilsynsbelagte stilleres forskellige karakteristika, navnlig med hensyn til forskelle i leverede inputdata og anvendte metodologier, risiciene for manipulation af inputdata og karakteren af de aktiviteter, der udføres af de tilsynsbelagte stillere, og udviklingen inden for benchmarks og på de finansielle markeder i betragtning af international konvergens med hensyn til tilsynspraksis vedrørende benchmarks. AFSNIT III SEKTORBESTEMTE KRAV OG KRITISKE BENCHMARKS Kapitel 1 Benchmarksektorer Artikel 12 Specifikke krav til forskellige typer benchmarks og sektorer 1. Ud over kravene i afsnit II finder de specifikke krav i bilag II anvendelse på interbankrentebenchmarks. 2. Ud over kravene i afsnit II finder de specifikke krav i bilag III anvendelse på råvarebenchmarks. 3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 39 med henblik på fastlæggelse eller tilpasning af følgende elementer i bilag II og III, på baggrund af markedsudviklingen, den teknologiske udvikling og den internationale udvikling: a) den periode, hvorefter inputdata offentliggøres (bilag II, nr. 6) b) processerne for valg og udnævnelse af kontroludvalget (bilag II, nr. 8, 9 og 10) c) hyppigheden af revisioner (bilag II, nr. 12) d) processerne for levering af inputdata til angivelse i adfærdskodeksen (bilag II, nr. 13) e) stilleres systemer og kontrolforanstaltninger (bilag II, nr. 16) f) de optegnelser, der skal føres af en stiller, og det medium, hvorpå eller hvori de skal lagres (bilag II, nr. 17 og 18) g) de resultater, som stillerens compliancefunktion skal rapportere til ledelsen (bilag II, nr. 19) h) hyppigheden af interne gennemgange af inputdata og procedurer (bilag II, nr. 20) i) hyppigheden af eksterne revisioner af stillernes inputdata (bilag II, nr. 21) j) de kriterier og procedurer, der er anvendt til at udvikle benchmarket (bilag III, nr. 1, litra a) k) de elementer, der skal medtages i metodologien og beskrivelsen af metodologien (bilag III, nr. 1 og 2) l) kravene til administratoren med hensyn til kvaliteten og integriteten af benchmarkberegningen og indholdet af den beskrivelse, der er knyttet til hver beregning (bilag III, nr. 5 og 6). Kapitel 2 Kritiske benchmarks Artikel 13 Kritiske benchmarks 1. Kommissionen vedtager en liste over de benchmarks i Unionen, der er kritiske benchmarks, i overensstemmelse med definitionen i artikel 3, nr. 21). Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 38, stk. 2. 2. Senest fem arbejdsdage efter datoen for anvendelsen af afgørelsen om medtagelse af et kritisk benchmark på listen, jf. stk. 1 i denne artikel, forelægger administratoren af det kritiske benchmark adfærdskodeksen for den relevante kompetente myndighed. Inden 30 dage kontrollerer den relevante kompetente myndighed, om indholdet af adfærdskodeksen er i overensstemmelse med kravene i denne forordning. Hvis den relevante kompetente myndighed finder elementer, der ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, underretter den administratoren. Administratoren tilpasser adfærdskodeksen, således at den overholder kravene i denne forordning, senest 30 dage efter en sådan anmodning. Artikel 14 Obligatoriske bidrag 1. Hvis stillere, der udgør mindst 20 % af stillerne til et kritisk benchmark, er ophørt med at bidrage, eller der er tilstrækkelig grund til at antage, at mindst 20 % af stillerne sandsynligvis vil ophøre med at bidrage i et hvilket som helst år, har den kompetente myndighed for administratoren af et kritisk benchmark beføjelse til at: a) kræve, at tilsynsbelagte enheder udvalgt i henhold til stk. 2 indgiver inputdata til administratoren i overensstemmelse med metodologien, adfærdskodeksen eller andre regler b) bestemme den form, hvori inputdata skal leveres, og tidsfristen for leveringen af inputdata c) ændre adfærdskodeksen, metodologien eller andre regler for det kritiske benchmark. 2. For et kritisk benchmark udpeges de tilsynsbelagte enheder, som kan underlægges krav om bidrag, jf. stk. 1, af den kompetente myndighed for administratoren på grundlag af følgende kriterier: a) størrelsen af den tilsynsbelagte enheds faktiske og potentielle deltagelse på det marked, som benchmarket har til formål at måle b) den tilsynsbelagte enheds ekspertise og evne til at levere inputdata af den nødvendige kvalitet. 3. Den kompetente myndighed for en tilsynsbelagt stiller, som er underlagt krav om bidrag til et benchmark via foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 1, litra a) og b), bistår den kompetente myndighed for administratoren med at håndhæve disse foranstaltninger. 4. Den kompetente myndighed for administratoren gennemgår hver enkelt foranstaltning truffet i henhold til stk. 1, ét år efter at den er truffet. Den ophæver foranstaltningen, hvis den: a) vurderer, at stillerne sandsynligvis fortsætter med at levere inputdata i mindst ét år, hvis beføjelsen blev ophævet, hvilket som minimum bekræftes af: 1) et skriftligt tilsagn fra stillerne til administratoren og den kompetente myndighed om at fortsætte med at levere inputdata til det kritiske benchmark i mindst ét år, hvis den obligatoriske bidragsbeføjelse blev ophævet 2) en skriftlig rapport fra administratoren til den kompetente myndighed, der dokumenterer administratorens vurdering af, at det kritiske benchmarks fortsatte levedygtighed kan sikres, når den obligatoriske deltagelse er ophævet b) vurderer, at der findes et acceptabelt erstatningsbenchmark, og at brugere af det kritiske benchmark kan skifte til dette erstatningsbenchmark med minimale omkostninger til følge, hvilket som minimum bekræftes af en skriftlig rapport fra administratoren med nærmere detaljer om overgangsordningen hen imod et erstatningsbenchmark og brugernes evne til at skifte til dette benchmark samt de omkostninger, der er forbundet hermed. 5. Administratoren underretter den relevante kompetente myndighed, i tilfælde af at en stiller ikke opfylder kravene i denne artikels stk. 1, straks det er teknisk muligt. AFSNIT IV GENNEMSIGTIGHED OG FORBRUGERBESKYTTELSE Artikel 15 Benchmarkerklæring 1. En administrator offentliggør for hvert benchmark en benchmarkerklæring, som: a) klart og utvetydigt definerer de faktiske forhold på det marked eller i den økonomi, som benchmarket måler, og de omstændigheder, hvorunder det kan blive et upålideligt mål b) beskriver eller opstiller de formål, til hvilket det er hensigtsmæssigt at bruge benchmarket, og de omstændigheder, hvorunder det ikke længere er egnet til disse formål c) indeholder tekniske specifikationer, der klart og utvetydigt angiver de elementer af beregningen, hvor der kan udøves skøn, kriterierne for dette skøn, de personer, der kan udøve dette skøn, og hvordan denne udøvelse af skøn efterfølgende kan evalueres d) varsler muligheden for, at faktorer, herunder eksterne faktorer uden for administratorens kontrol, kan kræve, at benchmarket ændres eller ikke længere leveres e) oplyser, at alle finansielle kontrakter eller andre finansielle instrumenter, der benytter benchmarket som reference, skal kunne tåle ændringer eller ophør af benchmarket eller på anden måde imødekomme muligheden herfor. 2. For at sikre, at stk. 1 bliver overholdt, skal administratoren overholde de detaljerede krav i bilag I, afsnit F. Artikel 16 Gennemsigtighed af inputdata 1. En administrator offentliggør de inputdata, der er blevet anvendt til at fastlægge benchmarket, umiddelbart efter offentliggørelsen af benchmarket, medmindre offentliggørelse vil have alvorlige negative konsekvenser for stillerne eller vil påvirke benchmarkets pålidelighed eller integritet negativt. I sådanne tilfælde kan offentliggørelsen udskydes i en periode, der i væsentlig grad reducerer disse konsekvenser. Personoplysninger, som er medtaget i inputdataene, offentliggøres ikke. 2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 37 med henblik på nærmere fastlæggelse af de oplysninger, der skal offentliggøres i henhold til stk. 1, fremgangsmåden for offentliggørelse, de omstændigheder, hvorunder offentliggørelse kan udsættes, og de midler, hvormed offentliggørelsen skal ske. Artikel 17 Ophør af et benchmark 1. En administrator offentliggør en procedure for de foranstaltninger, som administratoren skal træffe, hvis et benchmark ændres eller ikke længere leveres. 2. Tilsynsbelagte enheder, der udsteder eller ejer finansielle instrumenter eller er part i finansielle kontrakter, som benytter et benchmark som reference, udarbejder robuste skriftlige planer, der beskriver de foranstaltninger, de træffer, hvis et benchmark ændres væsentligt eller ikke længere udarbejdes. De tilsynsbelagte enheder fremlægger disse planer for den relevante kompetente myndighed på dennes anmodning. Artikel 18 Egnethedsvurdering 1. Når en tilsynsbelagt enhed har til hensigt at indgå en finansiel kontrakt med en forbruger, indhenter det først de nødvendige oplysninger om forbrugerens kendskab til og erfaring med benchmarket, hans finansielle situation og hans formål med hensyn til den finansielle kontrakt samt benchmarkerklæringen offentliggjort i henhold til artikel 15, og vurderer, om det er hensigtsmæssigt for forbrugeren, at benchmarket benyttes som reference for den finansielle kontrakt. 2. Når en tilsynsbelagt enhed på grundlag af vurderingen i stk. 1 finder, at benchmarket ikke egner sig for forbrugeren, advarer den tilsynsbelagte enhed skriftligt forbrugeren herom og angiver en begrundelse. AFSNIT V ANVENDELSE AF BENCHMARKS LEVERET AF GODKENDTE ADMINISTRATORER ELLER ADMINISTRATORER FRA TREDJELANDE Artikel 19 Brug af robuste benchmarks En tilsynsbelagt enhed kan bruge et benchmark i Unionen som reference for et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt eller til at måle en investeringsfonds økonomiske resultater, hvis det leveres af en administrator, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 23, eller en administrator, som er etableret i et tredjeland, og som er registreret i overensstemmelse med artikel 21. Artikel 20 Ækvivalens 1. Benchmarks, som leveres af en administrator, der er etableret i et tredjeland, kan bruges af tilsynsbelagte enheder i Unionen, hvis følgende betingelser opfyldes: a) Kommissionen har truffet en afgørelse om ækvivalens i henhold til stk. 2, hvori den anerkender ækvivalensen af dette tredjelands retlige rammer og tilsynspraksis i forhold til kravene i denne forordning. b) Administratoren er godkendt eller registreret i og er underlagt tilsyn i tredjelandet. c) Administratoren har meddelt ESMA, at vedkommende accepterer, at vedkommendes eksisterende eller fremtidige benchmarks bruges af tilsynsbelagte enheder i Unionen, listen over de benchmarks, der må bruges i Unionen, og den kompetente myndighed, der er ansvarlig for tilsyn i tredjelandet. d) Administratoren er behørigt registreret i henhold til artikel 21. e) De samarbejdsaftaler, der omhandles i stk. 3 i denne artikel, fungerer. 2. Kommissionen kan vedtage en afgørelse om, at et tredjelands retlige rammer og tilsynsmæssige praksis sikrer, at: a) administratorer, der er godkendt eller registreret i det pågældende tredjeland, overholder bindende krav, som er ækvivalente med kravene i denne forordning, navnlig under hensyntagen til, om et tredjelands retlige rammer og tilsynspraksis sikrer overensstemmelse med IOSCO-principperne om finansielle benchmarks af 17. juli 2013 b) de bindende krav er underlagt effektivt løbende tilsyn og håndhævelse i det pågældende tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 38, stk. 2. 3. ESMA etablerer samarbejdsaftaler med de kompetente myndigheder i de tredjelande, hvis retlige rammer og tilsynsmæssige praksis anses for at være ækvivalente, jf. stk. 2. Aftalerne skal som minimum præcisere: a) mekanismerne for udveksling af oplysninger mellem ESMA og de kompetente myndigheder i de berørte tredjelande, herunder adgang til alle de oplysninger vedrørende den administrator, der er godkendt i det tredjeland, som kræves af ESMA b) mekanismerne for omgående underretning af ESMA, hvis et tredjelands kompetente myndighed vurderer, at den administrator, der er godkendt i det tredjeland, som den fører tilsyn med, overtræder betingelserne for dets godkendelse eller anden national lovgivning c) procedurerne for koordination af tilsynsaktiviteterne, herunder kontrol på stedet. 4. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af minimumsindholdet af de i stk. 3 omhandlede samarbejdsaftaler, således at det sikres, at de kompetente myndigheder og ESMA kan udøve alle deres tilsynsbeføjelser i henhold til denne forordning. ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest [XXX]. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder efter proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010. Artikel 21 Registrering 1. ESMA registrerer de administratorer, der har meddelt deres accept, jf. artikel 20, stk. 1, litra c). Registret skal være offentligt tilgængeligt på ESMA's websted og skal indeholde oplysninger om de benchmarks, som de relevante administratorer har tilladelse til at levere, og oplysninger om de tilsynsansvarlige kompetente myndigheder i de pågældende tredjelande. 2. ESMA trækker registreringen af en administrator, jf. stk. 1, i registret, jf. stk. 1, tilbage, hvis: a) ESMA har velunderbyggede grunde baseret på dokumenteret bevismateriale til at vurdere, at administratoren handler på en måde, der er klart til skade for investorernes interesser eller markedernes ordentlige funktion b) ESMA har velunderbyggede grunde baseret på dokumenteret bevismateriale til at antage, at administratoren har begået en alvorlig overtrædelse af den nationale lovgivning eller andre bestemmelser i tredjelandet, som den er underlagt, og på grundlag af hvilke Kommissionen har vedtaget en afgørelse i henhold til artikel 20, stk. 2. 3. ESMA kan træffe beslutning efter stk. 2, når alle følgende betingelser er opfyldt: a) ESMA har henvist sagen til den kompetente myndighed i det pågældende tredjeland, og denne kompetente myndighed har ikke truffet de nødvendige foranstaltninger til at beskytte investorer og markedernes ordentlige funktion i Unionen eller har ikke været i stand til at påvise, at den pågældende administrator opfylder de krav i tredjelandet, som den er underlagt. b) ESMA har senest 30 dage inden tilbagetrækningen underrettet den kompetente myndighed i tredjelandet om, at myndigheden agter at trække registreringen af administratoren tilbage. 4. ESMA underretter straks de øvrige kompetente myndigheder om enhver foranstaltning, der vedtages i henhold til stk. 2, og offentliggør sin beslutning på sit websted. AFSNIT VI GODKENDELSE AF OG TILSYN MED ADMINISTRATORER Kapitel 1 Godkendelse Artikel 22 Betingelser for godkendelse 1. En administrator skal ansøge om godkendelse til at levere benchmarks, hvis vedkommende leverer indeks, der anvendes eller vil blive anvendt som reference for finansielle instrumenter eller finansielle kontrakter eller til at måle en investeringsfonds resultater. 2. En godkendt administrator skal til enhver tid overholde betingelserne for godkendelse og underrette den kompetente myndighed om eventuelle væsentlige ændringer i betingelserne for den oprindelige godkendelse. Artikel 23 Ansøgning om godkendelse 1. Administratoren indgiver en ansøgning om godkendelse til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor administratoren har sit hjemsted. 2. Ansøgningen om godkendelse i overensstemmelse med stk. 1 indgives: a) senest 30 arbejdsdage efter at en tilsynsbelagt enhed har indgået en aftale om at anvende et indeks leveret af den pågældende administrator som reference for et finansielt instrument eller en finansiel kontrakt eller til at måle en investeringsfonds økonomiske resultater b) senest 30 arbejdsdage efter at administratoren i overensstemmelse med artikel 25, stk. 2, har givet sin accept til, at indekset anvendes som reference i det finansielle instrument, jf. artikel 25, stk. 1. 3. Den ansøgende administrator leverer alle de oplysninger, der er nødvendige, for at godtgøre over for den kompetente myndighed, at den ansøgende administrator på godkendelsestidspunktet har truffet alle de nødvendige foranstaltninger til at opfylde kravene i denne forordning. 4. Senest 15 arbejdsdage efter modtagelsen af ansøgningen vurderer den relevante kompetente myndighed, hvorvidt ansøgningen er fuldstændig, og underretter ansøgeren herom. Hvis ansøgningen er ufuldstændig, indgiver ansøgeren de yderligere oplysninger, som den relevante kompetente myndighed kræver. 5. Senest 45 arbejdsdage efter modtagelsen af en fuldstændig ansøgning behandler den relevante kompetente myndighed ansøgningen og træffer afgørelse om, hvorvidt den ansøgende administrator skal godkendes eller nægtes godkendelse. Senest fem arbejdsdage efter afgørelsen om godkendelse eller nægtelse af godkendelse underretter den kompetente myndighed den pågældende administrator. Hvis den kompetente myndighed nægter at godkende den ansøgende administrator, giver den en begrundelse for sin afgørelse. 6. Den kompetente myndighed underretter ESMA om enhver afgørelse om at godkende en ansøgende administrator eller nægte godkendelse, og ESMA offentliggør en liste over administratorer, der er godkendt i overensstemmelse med denne forordning. Denne liste ajourføres senest syv dage efter underretningen i henhold til dette stykke. 7. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 39 med henblik på nærmere fastlæggelse af de oplysninger, der skal angives i ansøgninger om godkendelse, under hensyntagen til proportionalitetsprincippet og de omkostninger, som administratorerne og de kompetente myndigheder pålægges. Artikel 24 Tilbagetrækning eller suspension af godkendelse 1. Den kompetente myndighed trækker godkend