[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 25.4.2006

KOM(2006) 170 endelig

2006/0059 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen til Alpekonventionen vedrørende landbrug i bjergområder

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Baggrunden

Konventionen om beskyttelse af Alperne – Alpekonventionen – blev undertegnet af Det Europæiske Fællesskab i Salzburg den 7. november 1991, og ved Rådets afgørelse 96/191/EF af 26. februar 1996[1] ratificerede Fællesskabet konventionen, som trådte i kraft den 4. april 1998. De andre kontraherende parter er Frankrig, Italien, Liechtenstein, Monaco, Slovenien, Schweiz, Tyskland og Østrig.

De årsager, der lå bag Rådets afgørelse, er stadig gyldige. Nemlig:

1. indgåelsen af konventionen er et led i Fællesskabets medvirken i den internationale indsats for at beskytte miljøet, som anbefalet i (…) De Europæiske Fællesskabers femte handlingsprogram (1992), og

2 . beskyttelsen af Alperne er en vigtig udfordring for alle medlemsstaterne, da Alpeområdets økonomiske, sociale og økologiske problemer er af grænseoverskridende art.

I medfør af Alpekonventionens artikel 2, stk. 2 og 3, fastlægges de konkrete foranstaltninger til virkeliggørelse af disse mål i en række protokoller, bl.a. protokollen om landbrug i bjergområder. Ved at ratificere Alpekonventionen har EF forpligtet sig til at opfylde konventionens forpligtelser.

Undertegnelsen og ratifikationen af protokollerne falder naturligt inden for rammerne af Det Europæiske Fællesskabs landbrugspolitik, med særlig henvisning til EF-traktatens artikel 36 og 37.

2. Fællesskabet og protokollen om landbrug i bjergområder

Det Europæiske Fællesskab deltog i forhandlingerne om protokollen om bjerglandbrug, som derfor er stærkt præget af Fællesskabets politik og lovgivning. Protokollen blev allerede paraferet af EF på Alpekonventionens ministerkonference i Chambéry den 20. december 1994. Kommissionen har i de seneste ti år kun i begrænset grad været involveret i regionale konventioner som Alpekonventionen, hvilket forklarer, at der først nu fremsættes forslag om ratifikation af protokollen.

Som led i det overordnede mål om bæredygtig udvikling er formålet med protokollen om bjerglandbrug, jf. protokollens artikel 1, at bevare og fremme miljøvenligt landbrug i Alpeområdet som et vigtigt bidrag til at opretholde befolkningen og et bæredygtigt erhvervsliv, navnlig gennem produktion af typiske kvalitetsprodukter, beskyttelse af naturen, forebyggelse af naturkatastrofer og bevarelse af natur- og kulturlandskabets skønhed og rekreative værdi. De kontraherende parter bør optimere alle de funktioner, landbruget i bjergområder udøver.

De foranstaltninger, protokollen foreskriver, bl.a. fremme af bjerglandbrug og forbedring af levevilkårene, arealanvendelse, naturvenligt landbrug, salgsfremmende foranstaltninger og skovbrugsforanstaltninger, er i tråd med EU’s landbrugslovgivning og –politik og med den nuværende udvikling på området.

Med Agenda 2000 blev landdistriktsudvikling indført som den 2. søjle i den fælles landbrugspolitik, som derfor også omfatter Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL)[2]. Forordningen indeholder særlige bestemmelser om støtte til ugunstigt stillede områder og miljøvenlige landbrugsforanstaltninger, som efterhånden er blevet en væsentlig del af den 2. søjle. Disse foranstaltninger vedrører på den ene side forvaltning af produktiv jord, f.eks. tiltag af særlig betydning for biodiversitet/natur, de lokale husdyrarters genetiske mangfoldighed, forebyggelse af erosion og brande samt opretholdelse af dyrkningssystemer, der er karakteristiske for det traditionelle landskab, og på den anden side forvaltning af ikke-produktiv jord, f.eks. landskabsbevaring.

Den fremtidige politik for landdistrikternes udvikling fra 2007 – som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[3] og Rådets afgørelse om EF's strategiske retningslinjer for landdistriktsudvikling (programperiode 2007–2013) – er fokuseret på tre nøgleområder: fødevareøkonomien, miljøet og landbrugsøkonomi og landbefolkning som sådan. Den nye generation af strategier og programmer for landdistriktsudvikling vil blive bygget op omkring kernepunktet konkurrencedygtighed inden for landbrug, fødevarer og skovbrug, omkring kernepunktet arealforvaltning og miljø og omkring kernepunktet livskvalitet/diversificering i landdistrikterne og vil være rettet mod de økonomiske, sociale og miljømæssige problemer, bjergområderne står over for.

Under kernepunktet konkurrencedygtighed vil en række foranstaltninger tage sigte på de menneskelige og fysiske ressourcer i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren (til fremme af innovation og overførsel af viden) og på kvalitetsproduktion. Kernepunktet arealforvaltning og miljø vil omfatte foranstaltninger til beskyttelse og forbedring af naturressourcerne foruden bevaring af naturvenlige landbrugs- og skovbrugssystemer og af kulturlandskaberne i Europas landdistrikter.

Derfor bør den fremtidige udvikling af den fælles landbrugspolitik, i tråd med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon og Göteborg, “bidrage til bæredygtig udvikling, ved at der lægges større vægt på sundhed, højkvalitetsprodukter, miljømæssigt bæredygtige produktionsmetoder, reproducerbare råvarer og beskyttelse af biodiversiteten”.

3. Konklusioner

Alpeområdet har rige naturressourcer, bl.a. vandressourcer, et betydeligt landbrugspotentiale, stor historisk og kulturel betydning og stor værdi i europæisk sammenhæng, hvad angår levevilkår, erhvervsliv og rekreative formål, ikke blot for lokalbefolkningen, men også for befolkningerne i andre områder. Alpeområdet er imidlertid også præget af vanskelige levevilkår og vanskelige produktionsvilkår for landbruget på grund af områdets særlige geomorfologiske og klimatiske forhold.

Med Alpekonventionen og dens protokol om landbrug i bjergområder har Det Europæiske Fællesskab mulighed for at bevare et miljøvenligt bjerglandbrug, der er tilpasset denne meget følsomme grænseoverskridende region, og dermed indirekte mulighed for at bevare en enestående natur- og kulturarv og samtidig opretholde fremstillingen af kvalitetsfødevarer. Den udgør en ramme for skabelsen af en grænseoverskridende løsningsmodel, som integrerer fælles mål og foranstaltninger til løsning af problemer, der er specifikke for Alpeområdet. Det Europæiske Fællesskab er forpligtet på de målsætninger, der er fastsat i konventionen og i protokollen, som allerede er paraferet. Ratifikation af protokollen vil bekræfte EF’s forpligtelse og give et stærkt politisk signal og endvidere styrke den økologiske proces i hele denne region, som er af stor værdi for Europa. Det Europæiske Fællesskab bør derfor indgå protokollen om landbrug i bjergområder. Rådet opfordres til at godkende protokollen ved at vedtage det vedlagte forslag til afgørelse.

2006/0059 (CNS)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen til Alpekonventionen vedrørende landbrug i bjergområder

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[4], og

ud fra følgende betragtninger:

1. Alpeområdet har rige naturressourcer, bl.a. vandressourcer, et betydeligt landbrugspotentiale, stor historisk og kulturel betydning og stor værdi i europæisk sammenhæng, hvad angår levevilkår, erhvervsliv og rekreative formål, ikke blot for lokalbefolkningen, men også for befolkningerne i andre områder. Alpeområdet er imidlertid også præget af vanskelige levevilkår og vanskelige produktionsvilkår for landbruget på grund af områdets særlige geomorfologiske og klimatiske forhold.

2. Alpekonventionen, som blev undertegnet på Det Europæiske Fællesskabs vegne den 7. november 1991 og ratificeret ved Rådets afgørelse 96/191/EF af 26. februar 1996[5], trådte i kraft den 4. april 1998. I medfør af Alpekonventionens artikel 2, stk. 2 og 3, fastlægges de konkrete foranstaltninger til virkeliggørelse af disse mål i en række protokoller, bl.a. protokollen om landbrug i bjergområder.

3. Det Europæiske Fællesskab deltog i forhandlingerne om protokollen om bjerglandbrug, som derfor er stærkt præget af Fællesskabets politik og lovgivning. Det Europæiske Fællesskab paraferede protokollen om landbrug i bjergområder på Alpekonventionens ministerkonference i Chambéry den 20. december 1994.

4. Som led i det overordnede mål om bæredygtig udvikling er formålet med protokollen om bjerglandbrug, jf. protokollens artikel 1, at bevare og fremme et miljøvenligt landbrug i Alpeområdet, som er tilpasset de lokale forhold, og som er et vigtigt bidrag til at opretholde befolkningen og et bæredygtigt erhvervsliv, navnlig gennem produktion af typiske kvalitetsprodukter, beskyttelse af naturen, forebyggelse af naturkatastrofer og bevarelse af de traditionelle landskabs skønhed og rekreative værdi. De kontraherende parter bør optimere alle bjerglandbrugets forskellige funktioner.

5. Målene og foranstaltningerne i protokollen om landbrug i bjergområder, bl.a. fremme af bjerglandbrug og forbedring af levevilkårene, arealanvendelse, naturvenligt landbrug, salgsfremmende foranstaltninger og skovbrugsforanstaltninger, er i tråd med EU’s landbrugslovgivning og –politik, herunder navnlig med Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[6].

6. Protokollen udgør en ramme for skabelsen af en grænseoverskridende løsningsmodel, som integrerer fælles mål og foranstaltninger til løsning af problemer, der er specifikke for Alpeområdet.

7. Alpekonventionen og protokollen om landbrug i bjergområder berører 13 millioner indbyggere og næsten 6 000 lokalsamfund i et område på 19 millioner ha. Alperne har også stor betydning for befolkningen i andre egne.

8. Alpekonventionen og dens gennemførelsesprotokoller, herunder protokollen om landbrug i bjergområder, er globalt set de første internationale aftaler vedrørende et bjergområde og tjener som model for andre områder.

9. Ratifikation af protokollen vil bekræfte EF’s forpligtelse og give et stærkt politisk signal og endvidere styrke den økologiske proces i hele denne region, som er af stor værdi for Europa.

10. Protokollen bør derfor godkendes på Fællesskabets vegne -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Protokollen om landbrug i bjergområder til Alpekonventionen, der blev paraferet i Chambéry den 20. december 1994, godkendes på Fællesskabets vegne.

Teksten til protokollen er gengivet i bilag I til denne afgørelse.

Artikel 2

Rådets formand bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der har fuldmagt til på Fællesskabets vegne at deponere godkendelsesinstrumentet i overensstemmelse med protokollens artikel 24 og deponere den vedføjede erklæring.

Artikel 3

Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

BILAG I

GENNEMFØRELSESPROTOKOL TIL ALPE-KONVENTIONEN AF 1991 VEDRØRENDE LANDBRUG I BJERGOMRÅDER PROTOKOL OM LANDBRUG I BJERGOMRÅDER

Præambel

Den Franske Republik,

Den Italienske Republik,

Fyrstendømmet Liechtenstein,

Fyrstendømmet Monaco,

Republikken Østrig,

Det Schweiziske Forbund,

Republikken Slovenien,

Forbundsrepublikken Tyskland

og

Det Europæiske Fællesskab -

som handler i overensstemmelse med deres opgave, der i henhold til konventionen om beskyttelse af Alperne (Alpe-konventionen) af 7. november 1991 er at føre en helhedspolitik til beskyttelse og bæredygtig udvikling af Alpeområdet,

som handler i henhold til deres forpligtelser efter Alpe-konventionens artikel 2, stk. 2 og 3,

som er sig bevidst, at det i almenvellets interesse påhviler dem at sikre, at de traditionelle landskaber i det åbne land forvaltes, at der opretholdes et miljøvenligt landbrug tilpasset de lokale forhold, og at disse funktioner fremmes under hensyntagen til de vanskeligere økonomiske vilkår i sådanne områder,

som erkender, at Alpeområdet på grund af dets mange naturressourcer, dets vandressourcer, dets landbrugspotentiale, dets historiske og kulturelle betydning, dets værdi i europæisk sammenhæng, hvad angår levevilkår, erhvervsliv og rekreative formål, samt de kommunikationsakser, der krydser det, fortsat vil spille en vital rolle i særdeleshed for lokalbefolkningen, men også for befolkningerne i andre områder,

som er overbevist om, at lokalbefolkningen selv bør kunne bestemme, hvilken samfundsmæssig, kulturel og økonomisk udvikling den ønsker, og deltage i gennemførelsen af den inden for de eksisterende institutionelle rammer,

som er overbevist om, at det er nødvendigt at samordne de økonomiske interesser med miljøkravene under hensyntagen til de enkelte regioners specificitet og landbrugets centrale rolle,

som tager i betragtning, at landbruget altid har spillet en stor rolle i Alpeområdet, og at det navnlig i bjergområder yder og fortsat vil yde et stort og uundværligt bidrag til opretholdelse af den rette befolkningstæthed, befolkningens fødevareforsyning, produktionen af typiske kvalitetsprodukter, landskabsbevarelse og -pleje, bl.a. for at øge områdets turistmæssige værdi, og beskyttelse af jorden mod erosion, laviner og oversvømmelser,

som erkender, at intensivt landbrug og dets produktionsmetoder har afgørende indvirkning på naturen og landskabet, og at det ekstensive kulturlandskab bør have en væsentlig funktion som habitat for den alpine flora og fauna,

som erkender, at landbrugerne i bjergområder har vanskeligere leve- og produktionsvilkår på grund af geomorfologien og klimaet i bjergområderne,

som er overbevist om, at visse problemer kun kan løses inden for grænseoverskridende rammer og derfor gør det nødvendigt, at Alpestaterne træffer foranstaltninger i fællesskab, og at der på nationalt og europæisk plan bør træffes økonomiske og sociale tilpasnings- og ledsageforanstaltninger, så det i bjergområderne sikres, at landbrugernes og deres bedrifters fremtidige eksistens ikke bringes i fare ved, at der anvendes rent økonomiske parametre -

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:

KAPITEL I GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1 Formål

1. Ved denne protokol fastsættes der internationale foranstaltninger til bevarelse og fremme af miljøvenligt landbrug i bjergområder tilpasset de lokale forhold. Protokollen har til formål at anerkende og sikre kontinuiteten i landbrugets væsentlige bidrag til at opretholde befolkningen og et bæredygtigt erhvervsliv, navnlig gennem produktion af typiske kvalitetsprodukter, beskyttelse af naturen, forebyggelse af naturkatastrofer, bevarelse af natur- og kulturlandskabets skønhed og rekreative værdi samt opretholdelse af kulturlivet i Alpeområdet.

2. De kontraherende parter tilstræber i gennemførelsen af denne protokol at optimere alle funktioner, som landbruget i bjergområder udøver.

Artikel 2 Integrering af målene i de øvrige politikker

De kontraherende parter forpligter sig til også i deres øvrige politikker at tage hensyn til denne protokols mål.

Artikel 3 Grundlæggende forpligtelser inden for den samlede økonomiske ramme

De kontraherende parter er enige om, at det er nødvendigt på alle niveauer og i overensstemmelse med den samlede økonomiske politik at tilpasse landbrugspolitikken, så den opfylder kravene om en bæredygtig og afbalanceret udvikling, og der inden for den økonomiske politiks rammer åbnes mulighed for:

a) navnlig i bjergområder at fremme et miljøvenligt landbrug og dets almennyttige funktioner, jf. artikel 7 i denne protokol

b) at gøre en betydelig indsats for at modvirke afvandringen fra bjergområder, samtidig med at der gennem social- og strukturpolitiske foranstaltninger i tilknytning til en række landbrugs- og miljøpolitiske foranstaltninger også skabes rimelige levevilkår.

Artikel 4 Landbrugernes rolle

De kontraherende parter er enige om, at landbruget, navnlig i bjergområderne, gennem århundreder har formet landskabet og givet det historisk karakter og kulturværdi. Derfor bør den vigtige rolle, som landbrugerne på grund af deres mange funktioner spiller og fortsat vil spille for natur- og landskabsbevarelsen, anerkendes, og landbrugerne bør inddrages i de beslutninger og foranstaltninger, der træffes for bjergområderne.

Artikel 5 Inddragelse af regionale og lokale myndigheder

1. De kontraherende parter fastlægger hver især inden for de eksisterende institutionelle rammer, på hvilket niveau samordningen og samarbejdet mellem institutionerne og de direkte berørte regionale og lokale myndigheder bedst kan organiseres for at fremme solidarisk ansvar, især med henblik på at udnytte og udvikle synergier ved gennemførelsen af politikkerne for landbrug i bjergområder og ved iværksættelsen af de deraf følgende foranstaltninger.

2. De direkte berørte regionale og lokale myndigheder inddrages i de forskellige stadier af forberedelsen og gennemførelsen af disse politikker og foranstaltninger inden for deres beføjelser og de eksisterende institutionelle rammer.

Artikel 6 Internationalt samarbejde

De kontraherende parter er enige om:

a) at foretage fælles evalueringer af udviklingen i landbrugspolitikken og at holde samråd inden vedtagelsen af enhver vigtig beslutning om landbrugspolitikken med henblik på gennemførelsen af denne protokol

b) at sørge for, at målene og foranstaltningerne i denne protokol virkeliggøres gennem grænseoverskridende samarbejde mellem alle ansvarlige myndigheder, især de regionale og lokale myndigheder

c) at fremme udvekslingen af viden og erfaringer samt fælles initiativer gennem internationalt samarbejde mellem forskningsinstitutter og uddannelsesinstitutioner, mellem landbrugsorganisationer og miljøorganisationer og mellem medierne.

KAPITEL II SÆRLIGE FORANSTALTNINGER

Artikel 7 Fremme af landbrug i bjergområder

1. De kontraherende parter bestræber sig for at differentiere de landbrugspolitiske foranstaltninger på alle niveauer alt efter de lokale forhold og at fremme landbruget i bjergområder under hensyntagen til de naturbetingede lokale ulemper. Navnlig de bedrifter, der sikrer et absolut minimum af landbrugsvirksomhed på ekstreme steder, bør støttes.

2. Det bidrag, som landbruget i bjergområder i almenvellets interesse yder til bevarelse og pleje af natur- og kulturlandskaber og til forebyggelse af naturkatastrofer bør kompenseres på passende vis inden for rammerne af kontraktlige aftaler om specifikke projekter og tjenesteydelser, der går ud over de generelle forpligtelser.

Artikel 8 Fysisk planlægning og kulturlandskab

1. De kontraherende parter forpligter sig til i forbindelse med fysisk planlægning, arealanvendelse, jordfordeling og jordforbedring at respektere natur- og kulturlandskabet og at tage hensyn til de særlige forhold i bjergområder.

2. For at landbruget i bjergområder kan udføre sine mange opgaver, må det først og fremmest råde over den fornødne jord til, at der kan drives et miljøvenligt landbrug tilpasset de lokale forhold.

3. I den forbindelse må det sikres, at det traditionelle kulturlandskab (skov, randbevoksning, hække, buskadser, vådenge, tørenge, arealer med naturgræs og alpegræsgange) beskyttes eller genetableres og anvendes.

4. Der bør træffes særlige foranstaltninger til bevarelse af landbrugsbygninger og traditionelle arkitektoniske elementer i landdistrikterne og til fortsat anvendelse af karakteristiske byggemetoder og -materialer.

Artikel 9 Naturvenlige driftsmetoder. Typiske produkter

De kontraherende parter forpligter sig til at træffe alle fornødne foranstaltninger til anvendelse af fælles kriterier med henblik på i bjergområderne at fremme anvendelsen og udbredelsen af ekstensive naturvenlige driftsmetoder, der er typiske for området, og at beskytte og fremme typiske landbrugsprodukter, der skiller sig ud fra andre produkter, fordi der er anvendt lokale, unikke og naturvenlige produktionsmetoder.

Artikel 10 Opdræt tilpasset de lokale forhold og genetisk mangfoldighed

1. De kontraherende parter er enige om, at opdræt tilpasset de lokale forhold og det disponible areal udgør en væsentligt bestanddel af landbruget i bjergområder, både som indkomstkilde og som en afgørende faktor for landskabets og kulturens identitet. Derfor bør opdrættet, herunder opdræt af traditionelle husdyr, med sine mange forskellige karakteristiske racer og typiske produkter, opretholdes. Opdrættet skal være tilpasset de lokale forhold, udnytte det disponible areal og være miljøvenligt.

2. I den forbindelse er det vigtigt at bevare de fornødne landbrugs-, græsnings- og skovbrugsstrukturer med den rette lokale balance mellem græsningsareal og antal husdyr i passende ekstensiv græsdrift.

3. Der bør desuden træffes fornødne foranstaltninger til bevarelse af brugsdyrs og afgrøders genetiske mangfoldighed, bl.a. inden for landbrugsforskning og konsulentvirksomhed.

Artikel 11 Salgsfremmende foranstaltninger

1. De kontraherende parter bestræber sig for at skabe gunstige forhold for afsætning af produkter fra landbruget i bjergområder for at øge salget af dem på stedet og gøre dem mere konkurrencedygtige på de nationale og internationale markeder.

2. Salget skal bl.a. fremmes gennem kontrollerede oprindelsesbetegnelser og kvalitetsgarantimærkning, som gør det muligt på én gang at beskytte både producenter og forbrugere.

Artikel 12 Produktionsbegrænsning

I tilfælde af begrænsning af produktionen af landbrugsprodukter bestræber de kontraherende parter sig for at tage hensyn til de særlige krav i bjergområderne til et miljøvenligt landbrug tilpasset de lokale forhold.

Artikel 13 Komplementaritet mellem landbrug og skovbrug

De kontraherende parter er enige om, at landbrug og skovbrug i bjergområder kompletterer og er delvis afhængig af hinanden og derfor skal betragtes samlet. Parterne skal således fremme:

a) et naturvenligt skovbrug, der både fungerer som supplerende indkomstkilde for landbrugsbedrifterne og som bibeskæftigelseskilde for dem, som arbejder i landbruget

b) bevidstgørelse om skovenes beskyttende, produktive og rekreative funktion og deres økologiske og biogenetiske rolle i samspillet med landbrugsjorden under hensyntagen til de specifikke lokale forhold og i harmoni med landskabet

c) regulering af græsdrift og vildtbestand for at undgå alvorlige skader på skove og afgrøder.

Artikel 14 Supplerende indkomstkilder

De kontraherende parter, der erkender, at familielandbrug traditionelt spiller en stor rolle i bjergområder, og som ønsker at støtte et sådant landbrug som økonomisk virksomhed – det være sig som hovederhverv, supplerende erhverv eller bierhverv – tilskynder til, at der skabes og udvikles supplerende indkomstkilder i bjergområderne, især på initiativ af og til fordel for den lokale befolkning selv, navnlig i sektorer, der er knyttet til landbruget, såsom skovbrug, turisme og håndværk, i harmoni med beskyttelsen af natur- og kulturlandskabet.

Artikel 15 Forbedring af leve- og arbejdsvilkår

De kontraherende parter tilskynder til styrkelse og forbedring af kvaliteten af de tjenesteydelser, der er en forudsætning for, at de beskæftigede i landbruget og skovbruget i bjergområder bliver i stand til at overvinde ulemperne og forbedre deres leve- og arbejdsvilkår i takt med den økonomiske og sociale udvikling på andre områder og i andre dele af Alpeområdet. I den forbindelse bør beslutninger ikke træffes på basis af rent økonomiske kriterier. Dette gælder først og fremmest for etablering af forbindelser, bygning og ombygning af landbrugsboliger og -bygninger samt anskaffelse og vedligeholdelse af tekniske anlæg og teknisk udstyr.

Artikel 16 Supplerende foranstaltninger

De kontraherende parter kan træffe yderligere foranstaltninger for landbruget i bjergområder som supplement til foranstaltningerne i denne protokol.

KAPITEL III FORSKNING, UDDANNELSE OG INFORMATION

Artikel 17 Forskning og overvågning

1. De kontraherende parter tilskynder til og arbejder tæt sammen om forskning og systematisk overvågning med henblik på at nå denne protokols mål.

2. De tilskynder bl.a. til landbrugsforskning, der specifikt vedrører landbrug i bjergområder, og som i størst muligt omfang vil være tilpasset de faktiske lokale forhold og integreret i fastlæggelsen og kontrollen af den fælles landbrugspolitiks mål og foranstaltninger, og resultaterne vil blive anvendt inden for uddannelse og teknisk bistand i landbruget.

3. De kontraherende parter sørger for, at de nationale resultater af forskningen og den systematiske overvågning integreres i et fælles permanent overvågnings- og informations¬system og gøres tilgængelige for offentligheden inden for de eksisterende institutionelle rammer.

4. Med hensyn til de forskellige bjergområder og under hensyntagen til målene og foranstaltningerne i denne protokol udarbejder de kontraherende parter en sammenlignende oversigt over den økonomiske og sociale situation i landbruget i bjergområder.

5. Oversigten bør ajourføres med jævne mellemrum og indeholde oplysninger om særligt problematiske temaer og områder, effektiviteten af allerede iværksatte foranstaltninger og kommende foranstaltninger. Hovedvægten skal lægges på data om den demografiske, sociale og økonomiske udvikling i sammenhæng med områdernes forskellige geografiske, økologiske og infrastrukturmæssige indikatorer og fastlæggelse af kriterier for bæredygtig og afbalanceret udvikling som omhandlet i Alpekonventionen og denne protokol.

6. De forsknings- og uddannelsestemaer, der er anført i bilaget, betragtes i øvrigt som prioriterede temaer.

Artikel 18 Uddannelse og information

1. De kontraherende parter fremmer grund- og videreuddannelse samt information til offentligheden om målene for, foranstaltningerne i og gennemførelsen af denne protokol.

2. De kontraherende parter fremmer især:

a) en hurtigere udvikling inden for grund- og videreuddannelse, teknisk bistand i landbruget og bistand i forbindelse med virksomhedsledelse og kommerciel forvaltning uden at tabe beskyttelsen af naturen og miljøet af syne. Generelt vil uddannelsestilbuddet blive struktureret således, at de uddannelsessøgende ledes i retning af og forberedes til anden alternativ eller supplerende beskæftigelse i sektorer med tilknytning til landbruget

b) grundig og objektiv information, der ikke kun forbeholdes det personale og de myndigheder, der direkte berøres, men – bl.a. via medierne – spredes til den bredest mulige offentlighed i og uden for Alpeområdet, så offentligheden får kendskab til og interesse for de funktioner, som landbruget i bjergområder udøver.

3. De forsknings- og uddannelsestemaer, der er anført i bilaget, betragtes i øvrigt som prioriterede temaer.

KAPITEL IV GENNEMFØRELSE, KONTROL OG VURDERING

Artikel 19 Gennemførelse

De kontraherende parter forpligter sig til at sikre, at denne protokol gennemføres, og træffer med henblik herpå alle relevante foranstaltninger inden for de eksisterende institutionelle rammer.

Artikel 20 Kontrol med overholdelse af forpligtelserne

1. De kontraherende parter aflægger regelmæssigt rapport for Det Stående Udvalg om, hvilke foranstaltninger der er truffet i henhold til denne protokol. I rapporterne redegøres der også for de trufne foranstaltningers effektivitet. Alpekonferencen fastlægger, med hvilke mellemrum der skal aflægges rapport.

2. Det Stående Udvalg gennemgår rapporterne for at kontrollere, om de kontraherende parter har opfyldt deres forpligtelser i henhold til denne protokol. Det kan også anmode de berørte kontraherende parter om yderligere oplysninger eller gøre brug af andre informationskilder.

3. Det Stående Udvalg udfærdiger en rapport til Alpekonferencen om de kontraherende parters overholdelse af forpligtelserne i henhold til denne protokol.

4. Alpekonferencen tager rapporten til efterretning. Hvis den konstaterer tilfælde, hvor forpligtelserne ikke er overholdt, kan den vedtage anbefalinger.

Artikel 21 Vurdering af bestemmelsernes effektivitet

1. De kontraherende parter undersøger og vurderer regelmæssigt, om bestemmelserne i denne protokol er effektive. I det omfang, det viser sig nødvendigt for at nå målene, fremsætter de forslag til relevante ændringer af denne protokol.

2. De regionale og lokale myndigheder inddrages i vurderingen inden for de eksisterende institutionelle rammer. Ikke-statslige organisationer, der er aktive på dette område, kan høres.

KAPITEL V AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 22 Forbindelsen mellem Alpe-konventionen og protokollen

1. Denne protokol udgør en protokol til Alpe-konventionen som omhandlet i artikel 2 og andre relevante artikler i konventionen.

2. Kun kontraherende parter i Alpe-konventionen kan blive kontraherende part i denne protokol. Enhver opsigelse af Alpe-konventionen er også en opsigelse af denne protokol.

3. Når Alpekonferencen stemmer om spørgsmål vedrørende denne protokol, er det kun de kontraherende parter i denne protokol, der kan deltage i afstemningen.

Artikel 23 Undertegnelse og ratifikation

1. Denne protokol er åben for Alpe-konventionens signatarstaters og Det Europæiske Fællesskabs undertegnelse den 20. december 1994 og fra den 15. januar 1995 hos Republikken Østrig, der er depositar.

2. Denne protokol træder i kraft for de kontraherende parter, der har givet udtryk for deres samtykke til at være bundet af protokollen, tre måneder efter den dato, hvor tre stater har deponeret deres ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrument.

3. For de kontraherende parter, som på et senere tidspunkt giver deres samtykke til at være bundet af protokollen, træder denne i kraft tre måneder efter datoen for deponering af ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumentet. Efter ikrafttrædelsen af en ændring af protokollen bliver enhver ny kontraherende part i den nævnte protokol kontraherende part i den ændrede protokol.

Artikel 24 Underretning

For så vidt angår denne protokol giver depositaren alle de i præamblen opførte stater og Det Europæiske Fællesskab underretning om:

a) enhver undertegnelse

b) enhver deponering af et ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrument

c) enhver ikrafttrædelsesdato

d) enhver erklæring fremsat af en kontraherende part eller signatar

e) enhver opsigelse meddelt af en kontraherende part, herunder datoen for opsigelsens ikrafttræden.

Til bekræftelse heraf har undertegnede, som er behørigt bemyndiget dertil, undertegnet denne protokol.

Udfærdiget i Chambéry den 20. december 1994 på fransk, italiensk, slovensk og tysk, idet hver af disse fire tekster har samme gyldighed, i ét originaleksemplar, som deponeres i det østrigske statsarkiv. Depositaren sender signatarstaterne en bekræftet genpart.

BILAG

PRIORITEREDE FORSKNINGS- OG UDDANNELSESTEMAER, JF. ARTIKEL 17 OG 18

Forskning

Afgrænsning og klassifikation af bjergområder efter de forskellige områders højde og klimatiske, geomorfologiske, økonomiske og infrastrukturmæssige forhold.

Undersøgelse af virkningerne af de foranstaltninger, der er truffet for landbrug i bjergområder på de forskellige politiske beslutningsniveauer (EU/den fælles landbrugspolitik, nationalt, regionalt og lokalt plan), og af de økologiske funktioner (social og miljømæssig forenelighed).

Evaluering af landbrugets og skovbrugets økonomiske og økologiske, sociale og kulturelle funktioner og disse erhvervs udviklingsmuligheder under de specifikke lokale forhold i de forskellige bjergområder.

Produktions- og fremstillingsmetoder og forbedrings- og kvalitetskriterier for landbrugsprodukter i bjergområder.

Genforskning og teknisk bistand til differentieret, lokalt tilpasset og miljøvenlig bevarelse af brugsdyrs og afgrøders genetiske mangfoldighed.

Uddannelse

Tekniske, videnskabelige og socioøkonomiske støtte- og uddannelsesforanstaltninger for landbrugsbedrifter og for fødevarevirksomheder, der forarbejder landbrugsbedrifters produkter.

Teknisk og økonomisk virksomhedsledelse særligt med henblik på diversificering af produktudbuddet og alternativ produktion og indkomst i og uden for landbruget.

Tekniske og finansielle vilkår for og virkninger af anvendelsen af naturnære og miljøvenlige drifts- og produktionsmetoder.

Medier og præsentation og spredning af information med hensyn til holdningen i den brede offentlighed og i de politiske kredse og erhvervslivet i og uden for Alpeområdet.

BILAG II ERKLÆRINGER PÅ DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS VEGNE

Erklæring fra Det Europæiske Fællesskab

VEDRØRENDE ARTIKEL 8 OG 9 I PROTOKOLLEN OM LANDBRUG I BJERGOMRÅDER

DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB ANERKENDER PRINCIPPET OM SAMEKSISTENS SOM LANDBRUGERNES MULIGHED FOR AT VÆLGE MELLEM PRODUKTION AF KONVENTIONELLE, ØKOLOGISKE OG GENETISK MODIFICEREDE AFGRØDER, UNDER OVERHOLDELSE AF RETSFORSKRIFTERNE FOR GMO-MÆRKNING OG/ELLER RENHEDSNORMER. DE PÅGÆLDENDE ARTIKLER I PROTOKOLLEN OM LANDBRUG I BJERGOMRÅDER BØR FORTOLKES I LYSET HERAF.

Erklæring fra Det Europæiske Fællesskab

VEDRØRENDE ARTIKEL 7, 9 TIL 11, 13, 14 OG 16 I PROTOKO LLEN OM LANDBRUG I BJERGOMRÅDER

DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB MENER, AT OFFENTLIGE STØTTEFORANSTALTNINGER TIL FORDEL FOR VISSE VIRKSOMHEDER SKAL VÆRE I OVERENSSTEMMELSE MED DETS KONKURRENCEREGLER FASTSAT PÅ GRUNDLAG AF EF-TRAKTATENS ARTIKEL 36 OG 87 TIL 89, OG AT DE IKKE MÅ FORDREJE ELLER TRUE MED AT FORDREJE KONKURRENCEVILKÅRENE OG PÅVIRKE SAMHANDELEN MELLEM DE KONTRAHERENDE PARTER.

[1] EFT L 61 af 12.3.1996, s. 31.

[2] EFT L 160 af 26.6/1999, s. 80

[3] EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1.

[4] EUT C … af …, s. ….

[5] EFT L 61 af 12.3.1996, s. 31

[6] EUT L 277 af 121.10.2005, s. 1.