MMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0MC90) 348 endeLig udg. - SYN 291 
BruxeLLes, den 31 . august 1990 
ForsLag ti L 
RÅDETS TREDJE DIREKTIV 
om samordning af Love og administrative bestemmeLser 
vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra 
Livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF 
(foreLagt af Kommissionen) 

_ 2 -
BEGRUNDELSE 
I. INDLEDNING - GENERELLE BEMÆRK Ml NT, FR 
A) Realiseringen af det indre forsikringsmarked udgør en af Kommis­
sionens prioriterede målsætninger på baggrund af den stigende 
betydning af denne stærkt ekspanderende virksomhed og det arbejde, 
der allerede er gjort på andre områder med henblik på at etablere et 
indre finansmarked. 
Hvad angår skadesforsikrIngsvlrksomhed har andet direktiv 88/357/EØF 
allerede i vidt omfang bidraget til realiseringen af det indre 
marked. Dette direktiv indeholder nemlig de nærmere bestemmelser for 
en lettelse af adgangen til at præstere tjenesteydelser inden for 
direkte skadesforsikring, idet der opereres med to forskellige 
retlige ordninger. Den første, som omhandler store risici, og som 
tager udgangspunkt i Hvldbogsforslaget om hjemlandstilsyn, forud­
sætter, at det er lovgivningen i det rIsikodækkende selskabs 
hjemland, der finder anvendelse. Den anden ordning angår "masse­
ris Icl", og I dette tilfælde er det 11 I syns lovgivningen I det land, 
hvor risikoen består, der finder anvendelse (værtslandstIisyn). 
I forbindelse med vedtagelsen af dette andet direktiv 88/357/EØF 
forpligtede Kommissionen sig til snarest muligt at fremsætte forslag, 
der skulle muliggøre gennemførelsen af princippet om, at det er 
hjemlandet, der fører tilsyn med den samlede direkte forsikringsvirk­
somhed bortset fra livsforsikring, og at denne virksomhed underkastes 
én enkelt retlig ordning. 
- 3 -
Med henblik pâ gennemførelsen af denne tredje etape, som vil føre til 
den endelige realisering af det indre marked, vælges den i Hvidbogen 
beskrevne fremgangsmåde: 
a) samordning af de vigtigste tilsynsregier og finansielle regler 
for direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring; 
b) gensidig anerkendelse - på grundlag af denne harmonisering pâ EF-
plan - af de forskellige medlemsstaters koncessioner til forsik­
ringsselskaber og af deres tilsynsordninger; 
c) udstedelse af én enkelt EF-dækkende koncession og princippet om, 
at det er hjemlandet, der fører tilsyn med et selskabs samlede 
virksomhed (hjemlandstilsyn). 
Denne fremgangsmåde er tidligere blevet anvendt som led i gennem­
førelsen af det Indre marked for andre finansielle tjenesteydelser. 
Det gælder for investeringsinstitutter (direktiv 85/611; EFT L 375 af 
31.12.1985), kreditinstitutter (andet direktiv 89/646; EFT L 386 af 
30.12.1989) og Investeringsservice (EFT C 43 af 22.2.1989), hvor 
hensynet til beskyttelsen af indlånerne, Investorerne og forbrugerne 
vejer lige så tungt som Inden for forsikringssektoren. Det er derfor 
rimeligt at underkaste samtlige finansielle institutioner en ordning 
baseret på samme principper. 
Når dette mål er nået, vil det være muligt at tillade fri bevæge­
lighed for forsikringer inden for Fællesskabet, hvilket vil give alle 
forsikringstagere mulighed for at benytte ethvert forsikringsselskab 
i Fællesskabet og søge den dækning, der bedst opfylder deres behov, 
samtidig med at de sikres en tilstrækkelig beskyttelse. 
_ 4 -
indførelsen af denne ordning Inden for direkte forsikringsvirksomhed 
bortset fra livsforsikring indebærer, at der må foretages en række 
vigtige ændringer af den nugældende lovgivning, dvs. første og andet 
direktiv. Disse direktiver omtaler nemlig Ikke et system med én 
enkelt koncession eller noget egentligt hjemlandstilsyn. Hvad angår 
harmoniseringen af de vigtigste regler for tilsyn med forsikrings­
selskabers tekniske reserver er der ikke hidtil foretaget nogen 
samordning. 
Disse emner behandles I dette forslag til tredje direktiv, som også 
indeholder ændringer til de foregående to direktiver, hvorefter der 
vil kunne etableres et sammenhængende system, der vil gælde for 
enhver form for skadesforsikringsvlrksomhed, hvad enten denne virk­
somhed udøves i henhold til reglerne om fri etableringsret eller i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. 
Dette forslag til direktiv er opbygget på samme måde som andet 
bankdirektiv og forslaget til direktiv om investeringsservice. Det 
består således af fem afsnit: 
AFSNIT I: Definitioner og anvendelsesområde 
(artikel 1 - 3) 
AFSNIT II: Adgang til forsikringsvirksomhed 
(artikel 4-7) 
AFSNIT III: Harmonisering af betingelserne for udøvelse af 
forsikringsvirksomhed (artikel 8 - 27) 
AFSNIT IV: Bestemmelser vedrørende fri etablering og fri 
udveksling af tjenesteydelser (artikel 28-41) 
AFSNIT V: Afsluttende bestemmelser 
(artikel 42 - 46) 
- 5 -
B) Harmon I ser i nq a_£ reglerne vedrørende da tekniske reserver for 
selskaber, der udøver direkte skadesforsikrinosvIrksomhed 
Indførelsen af en ordning, der opererer med én enkelt koncession og 
hjemlandstilsyn, kræver, at der gennemføres en harmonisering af 
medlemsstaternes bestemmelser vedrørende definitionen på og 
beregningen af de tekniske reserver samt deres regler for sammen­
sætning, værdiansættelse, spredning og lokalisering af de aktiver, 
der kan medgå til dækning af de tekniske reserver. 
For så vidt angår definitionen på og beregningen af tekniske 
reserver, er Kommissionen af den opfattelse, at bestemmelserne I 
forslaget til Rådets direktiv om forsikringsselskabers årsregnskaber 
og konsoliderede regnskaber (EFT C 131 af 18.5.1987) allerede sikrer 
den for gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn nødvendige harmoni­
sering på de vigtigste punkter. 
Med hensyn til de aktiver, der kan medgå til dækning af de tekniske 
reserver er der i dette forslag til direktiv fastsat samordnede 
bestemmelser om, hvilke aktiver der kan medregnes, deres spredning, 
værdiansættelse og kongruens. 
Endelig ophæves kravet om, at aktiverne skal være lokaliseret i den 
medlemsstat, hvor forsikringsvirksomheden udøves, for derved at tage 
hensyn de foranstaltninger, der er truffet inden for liberalisering 
af kapitalbevægelser. Af samme grund er det ikke længere muligt at 
opretholde kravet om, at en vis del af aktiverne skal placeres i 
bestemte InvesterIngskategorler. 
- Aftaleret og forsikringsbetingelser 
Dette forslag til direktiv indeholder Ikke en harmonisering af den 
materielle aftaleret eller af forsikringsbetingelserne. De seneste 
års arbejde i Rådet på dette område har vist, at denne harmonisering 
- 6 -
ikke er absolut nødvendig på nuværende tidspunkt. Det foreslåede 
system baserer sig på den i andet direktiv fastsatte ordning for valg 
af den lovgivning, der skal finde anvendelse på forsikringsaftaler. 
Dette system sikrer en tilstrækkelig beskyttelse af forbrugerne, da 
den medlemsstat, hvor risikoen består, i princippet har mulighed for 
at anvende sin egen lovgivning på forsikringsaftaler, der dækker 
masser i s ici. 
Derimod mener Kommissionen, at der for samtlige store risicis vedkom­
mende - på grund af de særlige forhold, der kendetegner disse - skal 
være fuld valgfrihed med hensyn til lovgivning. Denne fremgangsmåde 
er i overensstemmelse med Domstolens retspraksis, i henhold til 
hvilken der ikke er behov for en særlig beskyttelse i forbindelse med 
forsikring af store risici. Desuden har visse medlemsstater allerede 
i forbindelse med gennemførelsen af andet direktiv tilladt denne 
valgfrihed for samtlige store risici. 
Samtidig er Kommissionen af den opfattelse, at det er af allerstørste 
betydning, at forsikringstagerne - når de søger den til deres behov 
bedst egnede dækning - skal have adgang til ethvert forsikrings-
produkt, der på lovlig vis afsættes i Fællesskabet, forudsat at den 
Indgåede forsikringsaftale Ikke er i strid med de præceptive rets­
regler i den medlemsstat, hvor risikoen består. 
Hvad angår den materielle kontrol med forsikringspolicer og aftale­
dokumenter mener Kommissionen, at der må gennemføres et system, som 
passer til kravene i et veritabelt enhedsmarked. Derfor foreslår 
Kommissionen at afskaffe enhver forudgående kontrol af disse doku­
menter og at erstatte denne kontrol med en løbende udveksling af 
oplysninger, hvilket også vil sikre den nødvendige beskyttelse af 
forsikr ingstagerne. 
7 -
- Ophavelse af forbuddet mod at udøve virksomhed i henhold til han* 
rftaiftrne om fri etableringsret oa reolerne om fri udveksling af 
t lenestevdelser 
Af hensyn til beskyttelsen af forsikringstagerne kunne medlems­
staterne i henhold til andet direktiv forbyde samtidig udøvelse af 
forsikringsvirksomhed I henhold til reglerne om fri etableringsret og 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser (kumulering). Denne 
mulighed havde baggrund I det samordningsstadlum, der var nået på 
tidspunktet for vedtagelsen af andet direktiv, for så vidt angik de 
væsentligste bestemmelser om tekniske reserver, aftaleret og fors ik-
r ingsbetInge Iser. 
Med dette forslag til direktiv foretages den samordning, der er 
nødvendig for at kunne yde forsikringstagerne den fornødne og 
tilstrækkelige beskyttelse. Samtidig - og i lighed med andre 
finansielle tjenesteydelser - indføres der inden for forsikrings­
sektoren et system, hvorefter der udstedes én enkelt EF-dækkende 
koncession, og hvorefter det er hjemlandet, der fører tilsyn med et 
forsikringsselskabs samlede virksomhed. Med dette forslag til 
direktiv afskaffes derfor ovennævnte mulighed. 
Forbindelser med tredjelande 
Dette forslag indeholder ingen bestemmelser om behandlingen af 
forsikringsselskaber fra tredjelande, der ansøger om tilladelse til 
at udøve virksomhed i Fællesskabet. Reglerne herfor er allerede 
fastsat I det ændrede forslag til direktiv om fri udveksling af 
tjenesteydelser Inden for motorkøretøjsforslkring (K0M(90) 278 af 20. 
Juni 1990), hvortil Rådet afgav en fælles holdning den 20. juni 1990. 
Den I nævnte direktivforslag fastsatte ordning finder anvendelse på 
hele sektoren for direkte forsikring bortset fra livsforsikring. 
- 8 -
- Udøvelse af gennemførelsesbeføjelser 
Dette forslag til direktiv Indeholder Ingen bestemmelser om proce­
duren for udøvelse af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges 
Kommissionen I henhold til disse forslag. Dette spørgsmål vil blive 
behandlet i et særskilt direktivforslag, som vil gælde for samtlige 
de direktiver om livsforsikring og skadesforsikring, hvori Kommis­
sionen tillægges sådanne gennemførelsesbeføjelser (K0M(90) 344 af 
11.7.1990). 
C) Der er tre faktorer, som bevirker, at det haster med en EF-foran-
staltnlng af den art, der foreslås I dette forslag til tredje 
direktiv. 
For det første en væsentlig politisk faktor, nemlig Den Europæiske 
Fælles Akt. Ved undertegnelsen heraf tilkendegav medlemsstaterne 
deres ufravigelige politiske vilje til inden 1. januar 1993 at træffe 
de nødvendige beslutninger for realiseringen af et virkeligt indre 
marked. 
Den anden faktor angår udviklingen inden for finansielle tjeneste­
ydelser og deres stigende betydning. Inden for Fællesskabet har denne 
udvikling allerede givet sig konkret udslag i vedtagelsen af de 
nødvendige bestemmelser for gennemføre i sen af et indre marked for 
kreditinstitutter og investeringsinstitutter. 
Disse finansielle institutioner vil således overalt i Fællesskabet 
kunne afsætte de af deres ydelser, der har fået det "europæiske 
stempel", og der vil derved opstå en konkurrencefordrejning til skade 
for forsikringsselskaberne, som andre finansielle Institutioner for 
visse ydelsers vedkommende ligger i direkte konkurrence med. 
Forsikringsbranchen er p.t. ringere stillet end andre finansielle 
Institutioner til at kunne tage det Indre markeds udfordringer op. 
Forsikringsselskaberne er for en stor dels vedkommende stadig tvunget 
til at operere på tolv særskilte markeder, hvor de skal opfylde 
forskellige regler og kontrolbestemmelser for at få adgang til at 
udøve deres virksomhed, hvad enten det er som led i den fri etable­
ringsret eller som led I den fri udveksling af tjenesteydelser. Det 
- 9 -
Indebærer en uensartet kontrol med forsikringsselskaberne og deres 
produkter og en uensartet grad af frihed for forsikringsselskaberne 
og forsikrings tågerne ved indgåelsen af forsikringsaftaler. Denne 
situation er Ikke længere acceptabel, hvis Fællesskabet skal opfylde 
sine forpligtelser I henhold til EØF-Traktaten. 
Endelig er der Domstolens domme af 4, december 1986- Domstolen har 
fastslået, at forsikringsvirksomhed skal være omfattet af reglerne om 
fri udveksling af tjenesteydelser, der indgår som et af Traktatens 
grundlæggende principper, samtidig med at den har søgt at forlige 
udøvelsen af denne frihed med kravene til beskyttelse af forsikrings­
tagerne. Domstolen har bekræftet, at når først der er gennemført den 
fornødne samordning vedrørende dels forsikringsselskabers tekniske 
reserver og de aktiver, der kan medgå til dækning heraf, dels forsik­
ringsbetingelserne, da vil alle forsikrlngstagere/-brugere være 
tilstrækkeligt beskyttet, hvorefter enhver form for forsikrings­
virksomhed vil kunne underkastes en ensartet ordning baseret på 
princippet om hjemlandstilsyn. 
II) BEMÆRKNINGER TIL DE ENKELTE ARTIKLER 
AFSNIT I 
Definitioner og anvendelsesområde 
Artikel 1 - definitioner 
Denne artikel indeholder en række definitioner på nogle af de begreber, der 
anvendes i forslaget, og tjener til at præcisere deres betydning og dermed 
lette forståelsen af de i forslaget indeholdte bestemmelser. 
- 10 -
Artikel 2 - anvendelsesområde 
I denne artikel præciseres direktivforslagets anvendelsesområde, som er 
sammenfaldende med anvendelsesområdet for første direktiv 73/239/EØF. Med 
andre ord omfatter anvendelsesområdet for dette forslag til direktiv ikke 
livsforsikringer eller de transaktioner, der er omfattet af direktiv 
79/267/EØF, gensidige forsikringsselskaber, der opererer I et nøje 
defineret lokalt område, og som i kraft af den retlige ordning, de er 
underkastet, opfylder bestemte krav om sikkerhed og tilbyder specifikke 
finansielle garantler, samt offentligretlige organer med monopol på dækning 
af bestemte typer risici (art. 2-4 I direktiv 73/239/EØF). 
Art I Kel 3 - forslKringsmonopoler I medlemsstaterne 
Formålet med denne artikel er at indordne de monopoler, der i visse lande 
står for dækningen af bestemte risici, under kravene i et virkeligt 
integreret marked. 
Det er nemlig ikke acceptabelt, at en del af Fællesskabets område er 
fritaget for at efterleve Traktens bestemmelser om fri etableringsret og 
fri udveksling af tjenesteydelser som følge af, at visse organer har en 
eksklusiv ret til at udøve virksomhed indenfor bestemte forsikr Ingsklasser. 
Derfor er det nødvendigt at afskaffe disse organers monopoler, således at 
forsikringstagere overalt i Fællesskabet frit vil kunne vælge blandt de 
forsikr ingsprodukter, de tilbydes af enhvert forsikringsselskab i Fælles­
skabet. 
- 11 -
AFSNIT II 
Adgang 111 fors IkrIngsvIrksomhed 
GODKENDELSESBETINGELSER 
Arti Kel 4 og 5 - én enKelt tilladelse 
Med disse artikler indføres det grundlæggende princip om én enkelt tilla­
delse, Idet artikel 6 og 7 i første direktiv ændres. Den ændrede artikel 6 
foreskriver nu, at tilladelsen til at udøve direkte forsikringsvirksomhed 
udstedes af hjemlandets kompetente myndigheder. En af forudsætningerne for 
denne ordning er, at der stadig kræves en officiel tilladelse til at udøve 
forsikringsvirksomhed. Artikel 7 er blevet ændret for at præcisere, at 
tilladelsen gælder for hele Fællesskabet. Det udvidede territoriale anven­
delsesområde gælder både for forsikringsvirksomhed, der udøves fra et 
etableret forretningssted, og for grænseoverskridende forsikringsvirksomhed 
(stk. 1). Den rolle, som tillægges de kompetente myndigheder i hjemlandet 
(der i artikel 1 er defineret som den medlemsstat, i hvilken det vedtægts­
mæssige hjemsted for det forsikringsselskab, der dækker risikoen, er 
beliggende) er i overensstemmelse med princippet om, at det er hjemlandet, 
der er ansvarlig for det finansielle tilsyn med forsikringsselskaberne, 
herunder tilsyn med de aktiviteter, der udøves i medlemsstaterne gennem 
filialer eller som led i udveksling af tjenesteydelser (jf. artikel 8). 
Tilsynet med forsikringsselskabets samlede virksomhed varetages af hjem­
landets myndigheder, som også har udstedt tilladelsen. 
Tilladelsen gives fortsat for en bestemt forsikr Ingsklasse, Jf. de under 
punkt A i bilaget til første direktiv opregnede klasser. Medlemsstaternes 
mulighed for også at meddele tilladelse for en gruppe af klasser og for 
accessoriske risici, der henhører under en anden klasse end hovedrisikoen, 
vlderføres i dette forslag (stk. 2). 
Et selskab, der ønsker at udvide sin virksomhed til andre klasser, skal 
ansøge om en ny tilladelse i overensstemmelse med den ændrede procedure i 
artikel 9 i første direktiv (stk. 3). 
- 12 -
Artikel 5 I forslaget gør også en ende på undtagelsesbestemmelsen for 
Forbundsrepublikken Tyskland, I henhold til hvilken den kunne forbyde, at 
sygeforsikring udøves sideløbende eller samtidig med andre klasser. Det er 
opfattelsen, at dette sidste special iser ingskrav ikke længere er beret­
tiget, da den senere samordning i form af direktivet om forsikringsselska­
bers regnskaber og harmoniseringen af kravene ti i de tekniske reserver, jf. 
afsnit ill, kapitel 2 i dette forslag til direktiv, vil yde de forsikrede 
en tilstrækkelig beskyttelse, eftersom forsikringsselskaberne pålægges 
fælles regler med hensyn til tilladelige aktiver, deres værdiansættelse, 
spredning og valutamatching. 
Endelig udgør medlemsstaternes mulighed for at bringe deres egne præceptive 
retsregler I anvendelse en tilstrækkelig garanti for, at disse medlems­
stater - når de meddeler tilladelse til private forsikringsselskaber, der 
tilbyder private sygeforsikringer som erstatning for den offentlige syge-
sikr lngsordnIng - i visse tilfælde kan kræve, at de forsikrIngsvlikår, der 
tilbydes, skal være mindst lige så gunstige som den offentlige sygesik­
ringsordnings (Jf. artikel 43a). 
ArtlKel 6 
Hjemlandet skal kræve, at et selskab, der ansøger om tilladelse, opfylder 
de i artikel 8 i første direktiv fastsatte betingelser. Det vil sige, at 
det skal antage en bestemt retlig form, som i henhold til dette forslag 
også kan være et Europæisk Aktieselskab, begrænse sit formål til forsik­
ringsvirksomhed, fremlægge en driftsplan og råde over en minimumsgaranti-
fond. Det foreslås nu at bringe godkendelseskravene for selskaber, der 
beskæftiger sig med masserisici, på linie med kravene i forbindelse med 
store risici, Jf. andet direktiv. 
Til de obligatoriske krav hører nu også et krav, som var frivilligt i 
første direktiv, nemlig at det selskab, der ansøger om tilladelse, ledes af 
personer, der opfylder de foreskrevne krav til hæderlighed og faglige 
kvalifikationer. Disse krav er nødvendige for at sikre kvaliteten af et 
forsikringsselskabs virksomhed og af den daglige ledelse af selskabet 
(stk. 1). 
- 13 -
Et vigtigt skridt fremad for så vidt angår godkendelsesbetingelserne består 
i forslaget om at fjerne medlemsstaternes mulighed for at kræve forudgående 
godkendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige og specielle police-
betingelser, tariffer, formularer og andre trykte dokumenter, som et 
selskab anvender over for forsikringstagerne (stk. 3). Medlemsstaterne kan 
i forbindelse med deres tilsynsopgaver kun kræve, at disse oplysninger når 
som helst skal kunne forelægges, uden at dette må gøres til en betingelse 
for, at et selskab kan udøve sin virksomhed. Der gælder dog to undtagelser 
fra denne bestemmelse. Det drejer sig for det første om præmieforhøjelser, 
der anmeldes som led i en almindelig priskontrolordning. I dette særlige 
tilfælde foreslås det nemlig, at medlemsstaterne kan stille krav om forud­
gående anmeldelse eller godkendelse af tarIfforhøjelser. For det andet vil 
det tekniske og kvalitetsmæssige tilsyn med personalet og materiellet i 
selskaber, der beskæftiger sig med turistassistance - som blev indført i 
andet direktiv - fortsat være gældende. 
Artikel 6 a 
Denne bestemmelse erstatter artikel 9 i første direktiv og indeholder 
kravene til driftsplanen. I overensstemmelse med den ændrede artikel 8 i 
første direktiv skal forsikringsselskaber, der søger om tilladelse, ikke 
længere i deres driftsplaner anføre de tariffer, de agter at anvende for 
hver af de klasser, de vil operere Indenfor. 
ArtlKel 7 
Tilsynsmyndighederne i Fællesskabet er særlig opmærksomme på forsikrings­
selskaber, som ejes eller kontrolleres af interesser, der ligger uden for 
forsikringsbranchen, navnlig i en tid, hvor særdeles komplekse koncern­
strukturer er et omsiggribende fænomen. Risikoen forbundet med krydsfinan­
sieringer og interessekonflikter er særlig oplagt i et miljø, der er præget 
af omfattende strukturændringer Inden for de finansielle systemer. 
- 14 -
Derfor foreskrives det I dette forslag, at de kompetente myndigheder først 
meddeler tilladelse, når de har fået meddelelse om alle aktionærer eller 
selskabsdeltagere, der besidder en kvalificeret andel I det foreslåede 
forsikringsselskab, og om størrelsen af deres andele. Dette gælder for både 
direkte og indirekte aktionærer eller selskabsdeltagere, og uanset om de er 
fysiske eller Juridiske personer. Denne procedure sætter de kompetente 
myndigheder i stand til at vurdere aktionærernes og selskabsdeltagernes 
egnethed og forkaste bestemte gruppestrukturer som upassende på tidspunktet 
for selskabets etablering. Denne bestemmelse hænger nøje sammen med artikel 
14 i dette forslag, i henhold til hvilken der skal gives underretning om 
bestemte forhold i forbindelse med en påtænkt erhvervelse af et forsik­
ringsselskab, der allerede driver virksomhed. 
AFSNIT ill 
Harmonisering af betingelserne for udøvelse af forsikringsvirksomhed 
Kapitel 1 
Artikel 8 - tllsvn med forsikringsvirksomheden 
Indførelsen af et system med én enkelt administrativ tilladelse, som 
udstedes af hjemlandets kompetente myndigheder, og som gælder for hele 
Fællesskabet, kræver, at tilsynsbeføjelserne og de dertil knyttede midler 
overdrages til de kompetente myndigheder, der har udstedt tilladelsen, for 
dermed at sikre, at de betingelser, der stilles til forsikringsselskabets 
virksomhed, overholdes, uanset om denne virksomhed udøves I henhold til 
reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjene­
steydelser. 
Artikel 8 i dette forslag indeholder en ny bestemmelse, som erstatter 
artikel 13 i første direktiv. Det præciseres heri, at ansvaret for det 
finansielle tilsyn med et forsikringsselskab, herunder tilsyn med de 
aktiviteter, det udøver gennem filialer og som led i udveksling af tjene­
steydelser, pålægges de kompetente myndigheder i hjemlandet, dvs. de 
myndigheder, der har udstedt tilladelsen til selskabet. 
- 15 -
Endvidere er det i denne artikel fastlagt, hvad det finansielle tilsyn med 
selskabet består i. Det omfatter i særdeleshed en kontrol med selskabets 
solvens og tekniske reserver og de aktiver, der medgår til dækning heraf i 
overensstemmelse med de l hjemlandet gældende regler, som samordnes i dette 
forslag t i I direkt iv. 
Endelig må der som garanti for betryggende og sund forsikringsvirksomhed 
stilles krav om, at der i forsikringsselskaberne findes en god administra­
tiv og regnskabsmæssig praksis og fyldestgørende Interne kontrolprocedurer. 
I dette forslag til direktiv pålægges hjemlandet derfor at stille et sådant 
krav. 
ArtlKel 9 - Kontrol med filialer DÛ stedet 
Dette forslag til direktiv foreskriver, at myndighederne I forsikrings­
selskabets hjemland - efter at have givet meddeleise herom til værtslandets 
myndigheder - på stedet kan foretage kontrol hos filialer af de selskaber, 
som de har meddelt tilladelse, og dét med henblik på at indhente sådanne 
oplysninger, der er nødvendige for det finansielle tilsyn med selskabets 
samlede virksomhed. 
Med denne bestemmelse sikres den nødvendige sammenhæng i Fællesskabets 
bestræbelser på at realisere det Indre marked for finansielle tjeneste­
ydelser. Andet bankdirektiv indeholder nemlig en tilsvarende bestemmelse 
(artikel 15). Og det samme gælder forslaget til direktiv om investe­
ringsservice i forbindelse med værdipapirer (artikel 19). 
ArtlKel 10 - sanKtIoner 
Med denne artikel suppleres første direktiv med en forpligtelse for 
medlemsstaterne til at iværksætte egnede sanktioner mod forsikrings­
selskaber elier deres ansvarlige ledere, som overtræder tiIsynsreglerne. 
- 16 -
Artikel 11 - overdragelse af forsikr Ingsbestanden 
Andet direktiv 88/357/EØF om direkte forsikring bortset fra livsforsikring 
indeholdt en række komplekse og detaljerede bestemmelser om overdragelse af 
forsikr ingsbestanden, som var tilpasset de retlige ordninger for adgang til 
udøvelse af direkte skadesforsikringsvlrksomhed som led I enten den fri 
etableringsret eller fri udveksling af tjenesteydelser. Med indførelsen af 
en ny, fælles retlig ordning for enhver form for forsikringsvirksomhed -
uanset hvorledes den udøves - nødvendiggør en tilpasning af bestemmelserne 
om overdragelse af forsikr Ingsbestanden. 
ArtlKel 12 og 13 - tf IfrageKaltiefse af tilladelse og foranstaltninger tM 
finansiel genopretning 
Formålet med artikel 12 er at tilpasse bestemmelserne I første direktivs 
artikel 20 (om de kompetente myndigheders beføjelser til at træffe foran­
staltninger beregnet til at sikre et forsikringsselskabs solvens) til 
ordningen med, at der kun udstedes én enkelt administrativ tilladelse, og 
at tilsynet med den samlede forsikringsvirksomhed påhviler myndighederne I 
det land, hvor forsikringsselskabet har sit vedtægtsmæssige hjemsted. 
Samme mål, dvs. en tilpasning til ordningen med én enkelt administrativ 
tilladelse, er baggrunden for artikel 13, som indebærer en ændring af 
første direktivs artikel 22 om betingelserne for tilbagekaldelse af den 
tilladelse, der er givet et forsikringsselskab. 
Artikel 14 - tilsyn med store aktionærer og selskabsdeltagere 
Hermed Indføres I forsikringssektoren en række specifikke bestemmelser, som 
skal sikre, at den sunde og fornuftige forvaltning af forsikringsselskabet 
ikke sættes over styr som følge af erhvervelser af store andele i selska­
bets akt iekapital. 
- 17 
Med henblik herpå indeholder artikel 14 en dobbelt underretningsforpiig­
telse. For det første skal enhver aktionær eller selskabsdeltager, der 
påtænker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelse i 
et forsikringsselskab, forinden underrette de kompetente myndigheder om 
størrelsen heraf. Det samme er tilfældet, når en fysisk eller juridisk 
person ønsker at forøge sin kvalificerede deltagelse så meget, at den over­
stiger visse tærskler, eller at forsikringsselskabet derved bliver vedkom­
mendes datterselskab (art. 14, stk. 1). Denne underretningsforpiigtelse 
gælder også i tilfælde af en formindskelse eller afhændelse af en kvalifi­
ceret deltagelse til under bestemte tærskler (art. 14, stk. 2). 
For dernæst at sikre et effektivt tilsyn skal forsikringsselskaberne, så 
snart de har fået kendskab dertil, for det første give de kompetente 
myndigheder meddelelse om de erhvervelser eller afhændelser af kapital­
andele, som overstiger eller falder under de fastsatte tærskler. For det 
andet skal forsikringsselskaberne hvert år meddele de kompetente myndig­
heder navnene på de aktionærer eller selskabsdeltagere, som besidder en 
kvalificeret deltagelse, samt størrelse af denne, således som de fremgår af 
de registrerede data på den årlige generalforsamling elier af de oplys­
ninger, som modtages i henhold til de bestemmelserne vedrørende børs­
noterede selskaber (art. 14, stk. 3). 
Hvis de kompetente myndigheder finder, at aktionærernes eller selskabs­
deltagernes Indflydelse er til skade for en forsigtig og sund forvaltning 
af forsikringsselskabet, kan medlemsstaterne træffe de fornødne foranstalt­
ninger for at bringe denne situation til ophør (art. 14, stk. 4). Lignende 
foranstaltninger kan også træffes, når underretningsforpiigtelsen ikke 
overholdes, eller når de kompetente myndigheder er imod erhvervelsen af en 
kapitalandel. 
Kapitel II 
ArtlKel 15 - hjemlandstilsyn med teKnlsKe reserver og investeringer 
Med stk. 1 i denne artikel indføres priclppet om hjemlandstilsyn med hensyn 
til bestemmelse og beregning af tekniske reserver. 
- 18 -
De tekniske reserver bestemmes og beregnes i henhold til reglerne I artikel 
21-26, 40, 52-57 i Rådets direktiv ... om forsikringsselskabers årsregn­
skaber og konsoliderede regnskaber. 
For skadesforsikring er disse tekniske reserver: 
i) præmiereserven 
il) reserver for ikke af løbne risici 
i i i) Iivsforsikringshenlæggelser 
iv) erstatnlngsreserven (InkI. kombinerede henlæggelser) 
v) bonusfond 
vi) lovpligtig udjævnlngsreserve. 
På de møder, der blev afholdt med nationale eksperter i november 1989 og 
januar 1990, var der bred enighed om Kommissionens forslag om, at den 
harmonisering af de nationale lovgivninger vedrørende bestemmelse og bereg­
ning af tekniske reserver, der indgår I det foreslåede direktiv om forsik­
ringsselskabers regnskaber, er tilstrækkeligt grundlag for gensidig aner­
kendelse og hjemlandstilsyn på dette område. Dette synspunkt støttes af 
CEA. 
I stk. 2 indføres princippet om hjemlandstilsyn med investeringen af 
tekniske reserver. 
De tekniske reserver skal investeres i overensstemmelse med reglerne i 
artikel 17-21 i dette forslag til direktiv. 
- 19 -
Disse regler omfatter: 
I) et generelt princip for investering af tekniske reserver 
il) tilladelige Investeringer 
i i i) spredning af investeringer 
iv) krav til valutamatching. 
Endvidere foreskriver stk. 2, at kravet om aktivernes lokalisering i det 
land, hvor virksomheden udøves, udvides til et krav om lokalisering inden 
for Det Europæiske Fællesskab. Denne udvidelse skal ses i sammenhæng med 
både de frie kapitalbevægelser Inden for Fællesskabet, som i fuldt omfang 
gælder for institutionelle Investorer, og de negative virkninger af 
national lokalisering på invester ingsydeI sen og den regionale spredning af 
forsikr ingsselskabers invester Inger. 
ArtlKel 16 
Artikel 23 i andet direktiv, som foreskriver hjemlandstilsyn med de 
tekniske reserver i forbindelse med store risici og værtlandsti I syn i 
forbindelse med masserisici, udgår. 
ArtlKel 17 - Investering af teKnlsKe reserver 
I denne artikel fastsættes et generelt princip for investeringen af 
tekniske reserver, som genfindes i de fleste medlemsstaters nuværende 
lovgivning. 
I artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 3, i dette forslag til direktiv 
er der fastsat bestemmelse om, at under særlige omstændigheder og fra sag 
til sag kan hjemlandet tillade undtagelser fra reglerne om, hvilke investe­
ringer der kan accepteres, og deres spredning. Disse undtagelser kan dog 
kun indrømmes, hvis hjemlandet finder, at de generelle betingelser I denne 
art ikel er opfyldt. 
- 20 -
Artikel 18- tilladelige Investeringer 
Denne artikel indeholder en liste over de aktiver, som hjemlandet kan 
tillade, at et forsikringsselskab investerer sine tekniske reserver i. 
Listen over tilladelige aktiver er at betragte som et minimumskrav. Det 
betyder, at medlemsstaterne har ret til at forbyde visse af de kategorier 
af Investeringer, der er opført på Ilsten, men kun for forsikringsselskaber 
med hovedsæde på deres eget område. For at tilvejebringe en vis smidighed 
åbner artikel 2 mulighed for, at medlemsstaterne fra sag til sag kan 
tillade andre kategorier af aktiver, dog med forbehold af artikel 17 i 
dette forslag til direktiv. 
ArtlKel 19 - spredning af Investeringer 
Denne artikel Indeholder en række regler om spredning af investeringer. 
Også spredningsreglerne i stk. 1 skal betragtes som minimumskrav. Det står 
således medlemsstaterne frit for at fastsætte lavere maksimale procent­
satser for visse eller alle kategorier af investeringer, men kun for 
forsikringsselskaber med hovedsæde på deres eget område. 
For nogle kategorier af investeringer, Især statsobligationer, er der Ikke 
fastsat nogen maksimal procentsats. For andre kategorier, navnlig værdi­
papirer udstedt af virksomheder, sikrede udlån til fysiske personer, akt ler 
og andre kapitalandele med variabelt udbytte, andele i investeringsinsti­
tutter osv., er der Imidlertid I stk. 1 fastsat en række maksimale procent­
satser for både hver enkelt invester Ingskategori og andele i nogen enkelt 
virksomhed, fast ejendom osv. 
Stk. 2 foreskriver, at medlemsstaterne Ikke må kræve, at forsikringssel­
skaber skal Investere I bestemte kategorier af aktiver, hvilket stadig er 
almindelig praksis i nogle medlemsstater, navnlig hvad angår statsobliga-
t ioner. 
Formålet med stk. 3 er at sikre en tilstrækkelig smidighed i spredningsreg­
lerne, Idet det fastslås, at hjemlandet kan tillade højere procentsatser 
fra sag til sag, dog med forbehold af artikel 17. 
- 21 -
ArtlKel 2Q - værdiansættelse af Investeringer 
I denne artikel fastslås det, at medlemsstaterne under visse omstændigheder 
kan acceptere, at skjulte reserver, der skyldes en for lav ansættelse af 
aktiverne, anvendes til dækning af de tekniske reserver. Formålet med denne 
artikel er give de medlemsstater, der p.t. kræver, at aktiver værdiansættes 
til deres anskaffelsespris, mulighed for at stille deres selskaber konkur­
rencemæssigt lige med selskaber I de medlemsstater, der tillader eiier 
kræver, at investeringer værdiansættes på grundlag af deres løbende værdi. 
ArtlKel 21 - valutamatching 
Denne artikel Indebærer en ændring af reglerne om valutamatching I andet 
direktiv, idet 
i) det overlades til forsikringsselskaberne i stedet for medlemsstaterne 
(hvilket var tilfældet i andet direktiv) at væige, om de ønsker at 
dække op til 20% af deres tekniske reserver med ikke-kongruente 
akt iver 
il) medlemsstaterne kan foreskrive, at når forsikr ingsansvar skal mod­
svares af aktiver udtrykt I en medlemsstats valuta, anses kravet om 
valutamatching også for opfyldt, hvis disse aktiver er udtrykt i ecu. 
Den i andet direktiv fastsatte grænse på 50% for aktiver udtrykt i 
ecu udgår. 
ArtlKel 22 - ansvarlig Indskudskapital 
Med denne artikel ajourføres Ilsten over de aktiver, der kan medgå til 
dækning af solvensmargenen, idet den nu også omfatter ansvarlig indskuds­
kapital. De betingelser, hvorunder ansvarlig Indskudskapital kan medregnes 
til egenkapitalen, er identiske med dem i Rådets direktiv 89/299/EØF (EFT 
nr. L 124 af 5.5.1989, s. 16-20) om kreditinstitutters egenkapital. 
- 22 -
Artikel 23 
Med denne artikel ændres artikel 18 i første direktiv for at bringe den i 
overensstemmelse med princippet om hjemlandstilsyn. 
Kapitel 3 
ArtlKel 24 - valg af den lovgivning, der sKal gslde for forsikringsaftalen 
Af hensyn til beskyttelsen af forbrugeren var der allerede I artikel 7 i 
andet direktiv fastsat en række bestemmelser om valget af den lovgivning, 
der skal gælde for en for Iskr Ingsaftale, således at der kun var total 
valgfrihed ved dækning af "transport-risici". 
I mangel på en harmonisering af aftaleretten, der - som de seneste års 
arbejde i Rådet på dette område har vist - ikke er absolut nødvendig på 
nuværende tidspunkt, er det med henblik på beskyttelse af de 
forsikringstagere, der har behov for en særlig beskyttelse, dvs. 
masserisiciene, ønskeligt at tillade de medlemsstater, der måtte ønske det, 
at bringe deres egen lovgivning i anvendelse på forsikringsaftaler, der 
vedrører masserisici, som består på deres eget område. 
Derimod vedrører forsikring af store risici aftaler, der er forbundet med 
produktionslivet og den Internationale handel, hvilket er et område, hvor 
medlemsstaterne bør nyde den størst mulige valgfrihed. 
Det er i denne retning, at der er foretaget en ændring og forenkling af 
artikel 7 i andet direktiv, som indeholder reglerne for valg af den 
lovgivning, der skal gælde for skadesforsikrIngsaftaler. 
ArtlKel 25 - prgceotlye regler 
De foranstaltninger, som en medlemsstat træffer for at beskytte forbru­
gerne, skal i henhold til Domstolens retspraksis stå i et rimeligt forhold 
til det ti I stræbte mål. 
Denne artikel afspejler dette princip, idet det heri præsiceres, at enhver 
forsikringstager kan indgå en forsikringsaftale i overensstemmelse med 
lovgivningen I en bestemt medlemsstat, forudsat at aftalen ikke er i strid 
med de præceptive retsregler i den medlemsstat, hvor risikoen består. 
- 23 -
Artikel 26 - afskaffelse af forudgående meddelelse oo godkendelse af 
tariffer og pol leer 
Forbrugerbeskyttelse består også I retten 111 at have adgang til det størst 
mulige valg af nye forsikr Ingsprodukter til den bedste pris. Indpasningen 
af denne ret i de foranstaltninger, der er nødvendige i kontrol øjemed, går 
i retning af at afskaffe enhver form for forudgående kontrol af tariffer og 
policer og erstatte denne med en ordning, der er bedre tilpasset de 
gældende krav, navnlig kravet om gensidig anerkendelse som led i det indre 
marked. 
Ordningen med en forudgående tilladelse går faktisk ud på at udstede et 
"kvalitetsmærke", og i relation til det indre marked forekommer det ulogisk 
at give en mediemstats tilsynsmyndighed ret til at godkende eller nægte at 
godkende produkter, der er udviklet og allerede afsættes i andre medlems­
stater . 
Det gælder i endnu højere grad for kontrollen med tariffer: med princippet 
om en enkelt EF-dækkende koncession står hjemlandets tilsynsmyndighed som 
garant for selskabets samlede solvens, og det er denne tilsynsmyndigheds 
opgave at sørge for, at selskabets finansielle politik ikke bringer 
solvensen i fare. Denne fremgangsmåde skal ikke ses som et forsøg på at 
fratage tilsynsmyndigheden i den medlemsstat, hvor risikoen består, retten 
til at beskytte sine forbrugere: denne myndighed bevarer muligheden for 
efterfølgende og løbende at føre bevis for, at denne eller hin bestemmelse 
I en frivilligt indgået aftale er I strid med en given præceptiv retsregel. 
Denne "omvendte bevisbyrde" bør føre til en større ansvar Iiggørelse af 
forsikringstagerne i forhold til de produkter, de tilbydes, hvilket vil 
forøge deres reelle beskyttelsesniveau. 
Artikel 27 - lovpligtige forsikringer 
Lovpligtige forsikringer er et af de områder, hvor der for den medlemsstat, 
der pålægger en sådan forpligtelse, hersker en særlig vital interesse at 
beskytte. Det er navnlig tilfældet med visse ansvarsforsikringer, hvor 
- 24 -
forsikringen udgør en garanti for, at skadelidte tredjemænd modtager 
erstatning for skader, de ikke selv har været skyld i. 
Dette almene hensyn berettiger, uanset det I artikel 26 fastsatte princip, 
at medlemsstaterne bevarer muligheden for at kræve en systematisk medde­
lelse af policer, der vedrører lovpligtige forsikringer, således at de kan 
kontrollere, at de forsikr«ngsprodukter, der tilbydes på deres område, 
opfylder medlemsstaternes betingelser. 
AFSNIT IV 
Bestemmelser vedrørende fri etablering og 
fri udveksling af tjenesteydelser 
Artikel 28 og 29 - fri etablering 
Artikel 28 indeholder en række detaljerede bestemmelser om ændring af 
artikel 10 i første direktiv og om samarbejdet mellem de kompetente myndig­
heder i medlemsstaterne - baseret på hjemlandstilsyn - i relation til den 
fri etableringsret. 
Der er i denne forbindelse fastsat bestemmelse om, at et forsikringssel­
skab, der ønsker at etablere en filial i en anden medlemsstat, skal meddele 
dette til den kompetente myndighed i hjemlandet og Indgive de påkrævede 
oplysninger (f.eks. driftsplan, garantifondens størrelse, solvensmargen, 
adresse samt direktørernes navne) (artikel 10, stk. 1-3). 
Efter at have gennemgået anmeldelsen kan den kompetente myndighed, hvis den 
har grund til at betvivle projektets levedygtighed eller egnetheden at 
forsikringsselskabets strukturer, afvise at videresende oplysningerne til 
myndighederne i det pågældende værtsland. Den kompetente myndighed i hjem­
landet skal begrunde sit afslag over for det berørte selskab senest tre 
måneder efter modtagelsen af anmeldelsen (artikel 10, stk.3). 
- 25 -
Artikel 29 ophæver artikel 11 I første direktiv, og dermed afskaffes de 
detaljerede krav til de oplysninger, som driftsplanen skulle indeholde I 
forbindelse med etableringen af et agentur eller en filial i en anden 
medlemsstat. De oplysninger, som driftsplanen nu skal indeholde, er 
begrænset til bl.a. arten af den virksomhed, som selskabet agter at udøve, 
og agenturets eller filialens strukturelle opbygning. 
Artikel 30-32 - fri udveksling af tjenesteydelser 
I denne artikel beskrives proceduren og samarbejdet mellem myndighederne i 
hjemlandet og værtslandet i forbindelse med retten til fri udveksling af 
tjeneteydelser. De relevante bestemmelser i andet direktiv ændres hermed, 
og deres anvendelsesområde udvides 11 I at omfatte ikke blot "store risici", 
men enhver form for skadesforsikringsvlrksomhed, hvorved der indføres en 
fælles ordning for hele forsikringsvirksomheden. De artikler i andet 
direktiv, der nu er overflødige, udgår (artikel 33). 
Således skat et forsikringsselskab, der ønsker at udøve skadesforsikrings-
virksomhed i form af grænseoverskridende tjenesteydelser, give de kompe­
tente myndigheder i hjemlandet meddelelse om, i hvilken medlemsstat det 
agter at præstere tjenesteydelser, og om arten af den påtænkte virksomhed 
(artikel 14 I andet direktiv, som ændret). Myndighederne i værtslandet 
gives meddelelse om selskabets solvensmargen, om de klasser, inden for 
hvilke selskabet har ret til at virke, og om arten af de risiko, det har 
til hensigt at dække (artikel 16 i andet direktiv, som ændret). 
Artikel 33 - tekniske tilpasninger: afskaffelse af muligheden for at 
forbyde samtidig udøvelse af virksomhed l henhold til både reglerne om fri 
etableringsret og regierne om fri udveksling af tjenesteydelser 
Formålet med dette forslag til direktiv er at gennemføre en samordning på 
de vigtigste punkter og I det omfang, det er nødvendigt for at kunne 
indføre en ensartet tilsynsordning for enhver form for direkte skadesfor­
sikr ingsvlrksomhed, uanset om virksomheden udøves i henhold til reglerne om 
fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. Det 
kræver, at de I artikel 12, stk. 2 og 3, I andet direktiv 88/357/EØF fast­
satte undtagelser fra anvendelsesområdet for bestemmelserne om adgang til 
at præstere tjenesteydelser må udgå. 
- 26 -
Ud fra samme betragtninger er det nødvendigt at fjerne medlemsstaternes 
mulighed for at forbyde samtidig udøvelse af forsikringsvirksomhed inden 
for masserisici i henhold tit både reglerne om fri etableringsret og 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser (artikel 13, andet direktiv 
88/357/EØF). 
Af samme årsager er der også behov for at ophæve artikel 15 I andet 
direktiv, hvorefter der skal gives forudgående tilladelse til at præstere 
tjenesteydelser inden for masserisici. Fremover vil den eneste retlige 
ordning for adgang til at præstere tjenesteydelser inden for såvel store 
risici som masserisici være den, der fremgår af artikel 30-32 i dette 
forslag. 
Artikel 34 - godkendelse af de af forsikringsselskabet anvendte aftale-
doKumenter 
Denne artikel foreskriver, hvordan medlemsstaterne kan kontrollere, at 
forsikringspolicerne og de dokumenter, som et forsikringsselskab agter at 
anvende I forbindelse med udøvelsen af sin virksomhed, overholder medlems­
staternes præceptive retsregler. Artiklen baserer sig på det i artikel 8 og 
28 i dette direktivforslag etablerede princip. Derfor kan den medlemsstat, 
hvor risikoen består, ikke kræve forudgående godkendelse af disse doku­
menter, da det vil udgøre en alvorlig hindring for produkternes frie 
bevægelighed og for produktfornyelser. Med henblik på at kontrollere, at 
deres nationale bestemmelser overholdes, kan medlemsstaterne kræve, at 
policer og aftaledokumenter når som helst skal kunne forelægges. Denne 
ordning er bedre tilpasset kravene i det indre marked og sikrer forsik­
ringstagerne en reel beskyttelse. 
ArtlKel 35 - sanKtIoner 
Allerede artikel 19 i andet direktiv 88/357/EØF indeholdt bestemmelser om 
den retlige ordning for gennemførelse af foranstaltninger og sanktioner mod 
forsikringsselskaber, der overtræder de regler, som gælder for udøvelse af 
virksomhed som led I den frie udveksling af tjenesteydelser. 
- 27 
Denne ordning er baseret på dels principperne om uddelegering til hjem­
landet af de generelle beføjelser til at træffe foranstaltninger og 
gennemføre sanktioner, dels samarbejdet mellem de forskellige berørte 
medlemsstater. Værtslandet bevarer Imidlertid retten til direkte at træffe 
foranstaltninger mod et selskab, der driver virksomhed på dets område, for 
at forhindre eller standse lovovertrædelser, der er begået på værtslandets 
område. Det samme er tilfældet, når de af hjemlandet trufne foranstalt­
ninger er utilstrækkelige, eller når hjemlandet Ikke har truffet nogen 
foranstaltninger. 
Som led I systemet med én enkelt EF-dækkende koncession kræver, må der også 
etableres en ordning, som sikrer, at reglerne for udøvelse af forsikrings­
virksomhed overholdes, uanset om denne virksomhed udøves i henhold til 
reglerne om fri etablering eller reglerne om fri udveksling af tjeneste­
ydelser. Derfor må ordningen i artikel 19 I andet direktiv 88/357/EØF 
udvides til at omfatte al forsikringsvirksomhed. 
ArtlKel 36 - reKlamer 
I henhold til denne artikel er det tilladt ethvert behørigt koncessioneret 
forsikringsselskab at anvende alle de sædvanlige massemedier til at 
reklamere for sine tjenesteydelser og produkter inden for Fællesskabet. 
Dette er i fuid overensstemmelse med EF-Domstolens retspraksis, jf. f.eks. 
sagerne 352/85 (Bond van Adverteerders) og 362/88 (GB-INNO-BM). 
Artikel 37 - ensartet behandling, såfremt et forsikringsselskab træder i 
likvidation 
I denne artikel fastslås princippet om, at i tilfælde af, at et 
forsikringsselskab træder I likvidation, skal alle forsikringskredltorer 
behandles ens, uanset de forsikredes eller begunstigedes nationalitet og 
uanset om forsikringsaftalerne er indgået gennem en filial eller i henhold 
til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. Dette princip genfindes 
også i andre forsikr ingsdirektiver, bl.a. andet direktiv 88/357/EØF. 
- 28 -
Artikel 38 - underretning af forsikringstagere 
Denne artikel foreskriver, at forsikringstagere, der Indgår en forsikrings­
aftale med en filial, skal underrettes på lige fod med forsikringstagere, 
der indgår en aftale 1 henhold til reglerne om fri udveksling af tjeneste­
ydelser, jf. andet direktiv. 
Derfor skal enhver forsikringstager - inden forpligtelsen Indgås - gøres 
bekendt med, i hvilken medlemsstat det vedtægtsmæssige hjemsted eller 
eventuelt filialen, hvormed aftalen indgås, er beliggende. 
ArtlKel 39 - statlstlsKe oplysninger 
I henhold til denne artikel skal ethvert forsikringsselskab meddele 
tilsynsmyndighederne i hjemlandet størrelsen af deres omsætning i hver 
enkelt medlemsstat, uanset om selskabets virksomhed udøves i henhold til 
reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjene­
steydelser . 
Tilsynsmyndighederne I de medlemsstater, på hvis område det pågældende 
forsikringsselskab udøver virksomhed, kan anmode hjemlandets tilsynsmyn­
digheder om disse oplysninger, som er uundværlige for at kunne vurdere de 
forskellige markeders relative betydning. 
ArtlKel 40 - tilslutning til sKadeserstatntngsordnInger 
Denne artikel Indebærer, at også virksomhed, der udøves i henhold til 
reglerne om fri etableringsret, skal være omfattet af det princip, der i 
andet direktiv er fastsat for virksomhed, der udøves i henhold til reglerne 
om fri udveksling af tjenesteydelser, nemlig at medlemsstaterne bevarer 
deres ret til at pålægge selskaber, der udøver virksomhed på deres område, 
at de på samme vilkår som andre skal tilsluttes enhver ordning, der garan­
terer opfyldelse af erstatningskrav fra de sikrede efter Indtræffelsen af 
en skade. 
ArtlKel 41 - skatter og afgifter 
I henhold til denne artikel skal den i andet direktiv fastsatte ordning 
vedrørende virksomhed, der udøves I henhold til reglerne om fri udveksling 
af tjenesteydelser, også gælde for virksomhed, der udøves i henhold ti i 
reglerne om fri etableringsret. 
- 29 -
Det præciseres således i dette forslag til direktiv, at med forbehold af en 
senere harmonisering betales de Indirekte skatter og parafiskale afgifter, 
der gælder i den medlemsstat, hvor risikoen består, og de tilfalder samme 
medlemsstat. 
Desuden anvender hver medlemsstat på de selskaber, der opererer på deres 
område gennem en filial eller I kraft af reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser, de nationale bestemmelser, der skal sikre opkrævningen af 
disse skatter og afgifter. 
AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
Ar ti Kel 42 - Kommissionens gennemførelsesbeføjelser 
Denne bestemmelse vedrører artiklerne I første og andet direktiv samt dette 
forslag til direktiv, som på et givet tidspunkt kan tilpasses. 
Procedurerne for tilpasning af disse artikler fastsættes i Rådets direktiv 
om nedsættelse af et forsikringsudvalg. 
ArtlKel 43 - DesKyttelsesKlausuler 
Denne artikel indeholder en bestemmelse, hvorefter nærværende direktiv­
forslag ikke berører de rettigheder, som godkendte filialer allerede har 
erhvervet, og heller Ikke berører rettigheder erhvervet som led I reglerne 
om fri udveksling af tjenesteydelser. 
Artikel 43 a - privat sygeforsikring som erstatning for den offentlige 
sygesikring 
Flere medlemsstater tillader på bestemte vilkår, at deres statsborgere 
tegner en sygeforsikring hos et privat forsikringsselskab som erstatning 
for den dækning, der ydes af den offentlige sygesikring. Disse private 
forsikringsselskaber tilbyder ikke blot en supplerende sikring i forhold 
til den offentlige sygesikring, men et egentligt alternativ hertil, hvis 
forvaltningsbestemmelser - alt afhængigt af det enkelte tilfælde - medfører 
en vis lighed mellem disse forsikringer og skades- eller livsforsikringer. 
- 30 -
Den oplagte forbindelse mellem disse forsikringer og en retlig sygesik­
ringsordning berettiger til fulde, at de pågældende medlemsstater kræver af 
de private forsikringsselskaber, at de skal tilbyde mindst samme dækning 
som sygesikringsordningerne ved lov skal garantere, hvilket kan variere fra 
medlemsstat til medlemsstat. For eksempel er en klausul om, at et 
forsikringsselskab ikke må ophæve en forsikringsaftale på grund af den 
forsikredes alder elier forværrede sundhedsmæssige tilstand, at betragte 
som en bestemmelse af præceptiv karakter, da den sikrer beskyttelse af 
personer, der ikke længere er dækket af den offentlige sygesikring. De 
pågældende medlemsstater kan med rette kræve, at forsikringsselskabet som 
garanti for at kunne opfylde denne klausul afsætter en særlig teknisk 
reserve, da der er tale om en livslang dækning, som ydes på grundlag af en 
fast eller ensartet revurderet præmie. 
Skønt dette krav begrænser et forsikringsselskabs muligheder for at tilbyde 
sine produkter I hele Fællesskabet, er det allerede sikret i kraft af 
bestemmelserne i direktivforslaget, navnlig artikel 25, som foreskriver, at 
en forsikringsaftale kun er tilladt i en medlemsstat, "forudsat at aftalen 
ikke er I strid med de gældende præceptive retsregler i den medlemsstat, 
hvor risikoen består". 
I betragtning af, at sygeforsikringer er et ømtåleligt område og kan med­
føre forskellige sociale konsekvenser, forekommer det imidlertid nødvendigt 
at bibringe de pågældende medlemsstater specifikke midler til at kunne 
kontrollere, at det niveau, der garanteres af den offentlige sygesikring, 
også overholdes af de forsikringsselskaber, der opererer på dette felt. 
Derfor foreslås det at ligestille en sygeforsikring, der erstatter den 
offentlige sygesikringsordning, med en lovpligtig forsikring. Denne 
ligestilling er berettiget ud fra den omstændighed, at i praksis alle 
statsborgerne i de berørte medlemsstater er dækket mod sygdom, enten hos de 
sociale sikr ingsorganer eller hos private forsikringsselskaber. i 
overensstemmelse med bestemmelserne I artikel 27, som angår samtlige 
lovpligtige forsikringer, kan de medlemsstater, hvor risikoen består, kræve 
på forhånd at blive meddelt de almindelige og specielle betingelser i de 
aftaler, der indgås som erstatning for den offentlige sygesikring, før de 
bringes I anvendelse. 
- 31 -
En medlemsstats tilsynsmyndigheders mulighed for når som helst at indhente 
oplysninger om de sygeforsikringsaftaler, der afsættes på deres område, 
skal betragtes som en begrænsning af etableringsretten og retten til fri 
udveksling af tjenesteydelser, som af hensyn til beskyttelsen af de 
forsikrede imidlertid er nødvendig for generelt at kunne anvende dette 
direktiv, som bygger på principperne for det indre marked, på denne 
fors i krIngskategorI. 
Tilsynsmyndighederne vil når som helst have adgang til de oplysninger, der 
er nødvendige for at kunne fastslå, om en given aftale og bestemmelserne 
heri yder de forsikrede en dækning, der mindst er identisk med den 
offentlige sygesikrings dækning, og de vil således om nødvendigt kunne 
iværksætte de I direktivets artikel 35 fastlagte foranstaltninger. Der er 
Ikke længere grund ti I at underkaste alle forsikringsselskaber en speciali­
ser i ngsor dn I ng elier en ordning med generel godkendelse af aftaler og 
således antage, at de ikke selv er I stand til at overholde de præceptive 
regler, der gælder for dem. 
ArtlKel 43 b - domstolsprøvelse 
Denne artikel foreskriver, at de afgørelser, der træffes af de kompetente 
myndigheder på de af dette direktivforslag omfattede områder, kan gøres til 
genstand for domstolsprøvelse. 
Artikel 44-46 - gennemførelse af direktivet 
Disse artikler Indeholder de afsluttende bestemmelser. 
Direktivet bør træde I kraft senest den 31. december 1992. 
- 32 -
Forslag t i I 
RAPETS TREDJE DIREKTIY 
om samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra 
livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. Det er nødvendigt at realisere det Indre marked for direkte 
forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring på grundlag af både 
reglerne om fri etableringsret og om fri udveksling af tjenesteydelser med 
henblik på at gøre det lettere for forsikringsselskaber med hjemsted i 
Fællesskabet at dække risici, der består inden for Fællesskabet; 
2. Rådets andet direktiv 88/357/EØF af 22. Juni 1988 om samordning af love 
og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed 
bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette 
den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om 
ændring af direktiv 73/239/EØF*1), herefter benævnt andet direktiv, har i 
vidt omfang bidraget til at realisere det indre marked for direkte 
forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, Idet forsikringstagere, 
der på grund af deres art, størrelse eller arten af den risiko, som skal 
forsikres, ikke har behov for særlig beskyttelse I den medlemsstat, hvor 
risikoen består, allerede har fuld frihed til at benytte det videst mulige 
forsikringsmarked; 
(1) EFT nr. L 172 af 4.7.1988, s. 1 
- 33 -
3. dette andet direktiv udgør derfor et vigtigt skridt hen Imod en 
indbyrdes tilnærmelse af de nationale markeder inden for et enkelt inte­
greret marked, som bør suppleres med andre fællesskabsinstrumenter med det 
formål at give alle forsikringstagere, uanset deres art eller størrelse, 
eller arten af den risiko, som skal forsikres, mulighed for at benytte 
ethvert forsikringsselskab med vedtægtsmæssigt hjemsted i Fællesskabet, som 
ud over sin virksomhed i henhold til reglerne om fri etableringsret eller i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, samtidig med at 
de sikres en tilstrækkelig beskyttelse; 
4. den valgte fremgangsmåde består i at gennemføre en harmonisering på de 
vigtigste punkter og i det omfang, det er nødvendigt og tilstrækkeligt for 
at nå frem til en gensidig anerkendelse af koncessioner og tilsyns­
ordninger, som vil gøre det muligt at udstede en enkelt EF-dækkende 
koncession og at anvende princippet om hjemlandstilsyn; 
5. derfor er adgang til og udøvelse af forsikringsvirksomhed fremover 
betinget af én og kun én administrativ tilladelse, udstedt af myndighederne 
i den medlemstat, hvor forsikringsselskabet har sit vedtægtsmæssige 
hjemsted; med denne tilladelse kan selskabet udøve sin virksomhed over alt 
i Fællesskabet, enten i henhold til reglerne om fri etableringsret eller i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser; værtslandet vil 
Ikke længere kunne afkræve forsikringsselskaber, der allerede har fået 
meddelt ti I lade i se i hjemlandet, og som ønsker at udøve forsikrings­
virksomhed i dette værtsland, en ny tilladelse; det er således nødvendigt 
at ændre første og andet direktiv for at tage hensyn hertil; 
6. ansvaret for tilsyn med forsikringsselskabets økonomiske soliditet, 
navnlig hvad angår dets solvens og henlæggelse af tilstrækkelige tekniske 
reserver, som skal modsvares af kongruente aktiver, påhviler fremover de 
kompetente myndigheder i forsikr ingsseI skabets hjemland; 
- 34 -
7. hjemlandet kan I øvrigt foreskrive strengere regler end de I 
artikel 7, 14, 18, 19, stk. 1 og 3, og artikel 20 fastsatte bestemmelser, 
for så vidt angår forsikringsselskaber, der er godkendt af hjemlandets egne 
kompetente myndigheder; 
8. nærværende direktiv indgår i hele komplekset af allerede gennemført 
fællesskabslovgivning, herunder navnlig Rådets første direktiv 73/239/EØF 
.... senest ændret ved andet direktiv 88/357/EØF*2), samt Rådets direktiv 
.../../EØF af om forsikringsselskabers årsregnskaber og 
konsoliderede regnskaber*3*; 
9. den kompetente myndighed bør tillægges de nødvendige kontrolbeføjelser 
for at sikre, at forsikringsselskabet udøver sin virksomhed på betryggende 
vis i hele Fællesskabet, hvad enten den udøves i henhold til reglerne om 
fri etableringsret eller i henhold til reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser; medlemsstaternes kompetente myndigheder skal i særdeleshed 
kunne vedtage egnede beskyttelsesforanstaltninger eller gennemføre 
sanktioner med det formål at forhindre uregelmæssigheder og eventuelle 
overtrædelser af bestemmelserne vedrørende forsikrIngstiIsyn; 
10. etableringen af et enhedsmarked uden indre grænser Indebærer adgang 
til at udøve enhver form for forsikringsvirksomhed bortset fra livsfor­
sikring i hele Fællesskabet, og ethvert behørigt godkendt forsikrings­
selskab har derfor mulighed for at dække en hvilken som helst af de risici, 
der er omhandlet I bilaget til første direktiv; med henblik herpå er det 
nødvendigt at ophæve den monopolstilling, der i nogle medlemsstater er 
indrømmet visse organer med hensyn til dækning af bestemte former for 
r isici ; 
(2) EFT nr. L 228 af 16.8.1973, s. 3. 
(3) EFT nr. L 
- 35 -
11. det er nødvendigt at tilpasse bestemmelserne om overdragelse af 
forsikr ingsbestanden til den ved nærværende direktiv indførte retlige 
ordning med en enkelt EF-dækkende koncession; 
12. der er ved direktiv [om forsikringsselskabers årsregnskaber og 
konsoliderede regnskaber] allerede på de vigtigste punkter og I det omfang, 
det er nødvendigt, blevet gennemført en harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning med hensyn til de tekniske reserver, som forsikringsselskaberne 
skal afsætte til dækning af Indgåede forpligtelser, hvilket muliggør en 
gensidig anerkendelse af denne lovgivning; 
13. der bør foretages en samordning af reglerne vedrørende beregningen, 
spredningen, lokaliseringen og kongruensen af de aktiver, der kan medgå til 
dækning af de tekniske reserver med henblik på at fremme den gensidige 
anerkendelse af medlemsstaternes bestemmelser; denne samordning bør tage 
hensyn til dels de vedtagne foranstaltninger for så vidt angår frie 
kapitalbevægelser, jf. Rådets direktiv 88/361/EØF*4), dels Fællesskabets 
bestræbelser på at virkeliggøre Den Økonomiske og Monetære Union; 
14. hjemlandet kan dog ikke kræve, at forsikringsselskaber skal investere 
de aktiver, der medgår til dækning af deres tekniske reserver, i bestemte 
kategorier af aktiver, da et sådant krav er uforeneligt med de i henhold 
til direktiv 88/361/EØF trufne foranstaltninger om frie kapitalbevægelser; 
15. som følge af den ved nærværende direktiv gennemførte samordning er den 
mulighed, som Forbundsrepublikken Tyskland i henhold til artikel 7, stk. 2, 
litra c), I første direktiv har for at forbyde, at sygeforsikring udøves 
sideløbende eller samtidig med andre klasser, ikke længere berettiget og 
bør derfor bortfalde; 
(4) EFT nr. L 178 af 8.7.1988, s. 5 
- 36 -
16. det er nødvendigt at supplere Ilsten over elementer, der kan anvendes 
til dækning af den i henhold til første direktiv påbudte solvensmargen, for 
således at tage hensyn til de nye finansielle Instrumenter og faciliteter, 
som andre finansielle institutioner kan henregne til deres egenkapital; 
17. inden for rammerne af et integreret forsikringsmarked bør forsik­
ringstagere, der på grund af deres art, størrelse eller arten af den 
risiko, som skal dækkes, ikke har behov for særlig beskyttelse i den 
medlemstat, hvor risikoen består, gives fuld frihed til at vælge den 
lovgivning, der skal gælde for forsikringsaftalen; 
18. det forekommer hverken nødvendigt eiler belejligt at foretage en 
samordning af aftaleretten på nuværende tidspunkt; i mangel af en sådan 
samordning udgør medlemsstaternes mulighed for at gennemtvinge anvendelse 
af deres lovgivning på forsikringsaftaler vedrørende risici, der befinder 
sig på deres område, en tilstrækkelig garanti for de forsikringstagere, der 
har behov for særlig beskyttelse; 
19. Inden for rammerne af det indre marked er det i forsikringstagerens 
interesse at have adgang til det størst mulige udvalg af forsikrings-
produkter, der tilbydes I Fællesskabet, således at han kan vælge den 
forsikring, der bedst dækker hans behov; det påhviler derfor den medlems­
stat, hvor risikoen består, at påse, at der ikke findes nogen hindring for, 
at samtlige de forsikr ingsprodukter, der tilbydes i Fællesskabet, kan 
afsættes på dens område, for så vidt de ikke er i strid med de præceptive 
retsregler, der er gældende i den medlemsstat, hvor risikoen består-, 
37 -
20. medlemsstaterne bør sikre, at forsikr Ingsprodukterne og de aftale­
dokumenter, der anvendes ved dækning af risici, der består på deres område 
- hvor der er tale om virksomhed udøvet i henhold til enten reglerne om fri 
etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser - over­
holder de specifikke regler, der er gældende, og at de tilsynsordninger, 
der anvendes, tilpasses kravene i et Integreret marked og under ingen 
omstændigheder må lægge hindringer i vejen for udøvelse af 
forsikringsvirksomhed; det er ikke berettiget at opretholde ordninger, der 
indebærer forudgående godkendelse af forsikringsbetingelser, og der må 
derfor etableres andre ordninger, som passer bedre til kravene I et indre 
marked, og som gør det muligt for samtlige medlemsstater at sikre 
forsikringstagerne en passende beskyttelse; 
20a. flere medlemsstater tillader på bestemte vilkår, at deres stats­
borgere tegner en sygeforsikring hos et privat forsikringsselskab som 
erstatning for den dækning, der ydes af en retlig sygesikringsordning; 
arten og de sociale konsekvenser af sådanne forsikringsaftaler berettiger, 
at de kompetente tilsynsmyndigheder i den medlemsstat, hvor risikoen 
består, skal kunne anvende de for lovpligtige forsikringer gældende regler 
på disse forsikringsaftaler, og vil således når som helst kunne kræve 
oplysninger om de almindelige og specielle aftalebetingelser for at 
kontrollere, at disse aftaler yder mindst samme sikring som den, der er 
Indbygget i den retlige socialsikringsordning; dette må Ikke gøres til en 
betingelse for, at et selskab kan udøve virksomhed; 
21. inden for rammerne af et enhedsmarked kan en medlemsstat ikke længere 
forbyde samtidig udøvelse af forsikringsvirksomhed på sit område i henhold 
til både reglerne om fri etableringsret og reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser; derfor er det nødvendigt at afskaffe medlemsstaternes 
mulighed herfor, Jf. andet direktiv; 
22. der bør indføres en sanktionsordning, som kan bringes i anvendelse, 
når et forsikringsselskab ikke overholder de gældende præceptive 
bestemmelser i den medlemsstat, hvor risikoen består; 
23. visse medlemsstater pålægger ikke forsikringsvirksomhed nogen form for 
afgifter, medens flertallet af dem anvender særlige afgifter og andre 
former for bidrag, herunder ekstrabidrag til garantifonde; i de medlems-
- 38 
stater, hvor sådanne afgifter og bidrag opkræves, varierer deres struktur 
og procentsats meget; det bør undgås, at de bestående forskelle resulterer 
i konkurrencefordrejning mellem medlemsstaterne med hensyn til forsikring; 
med forbehold af yderligere samordning kan anvendelse af de afgifts- og 
bidragsordninger, der gælder i den medlemsstat, hvor risikoen består, 
afhjælpe en sådan ulempe; det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte de 
bestemmelser, som skal sikre opkrævningen af disse afgifter og bidrag; 
24. det kan med jævne mellemrum være nødvendigt at foretage tekniske 
tilpasninger af de detaljerede regler I nærværende direktiv for at tage 
hensyn til udviklingen inden for forsikringsbranchen; Kommissionen vil -
inden for rammerne af de gennemførelsesbeføjelser, der er tillagt 
Kommissionen ved Traktatens bestemmelser - foretage sådanne tilpasninger, 
for så vidt de er nødvendige, og efter høring af det ved nedsatte 
forsikr ingsudvalg. 
25. der må fastsættes specifikke bestemmelser for på anvendelses­
tidspunktet for nærværende direktiv at sikre overgangen fra den nuværende 
retlige ordning til den ved nærværende direktiv Indførte ordning; disse 
bestemmelser skal have til formål at forhindre, at medlemsstaternes 
kompetente myndigheder pålægges en ekstra arbejdsbyrde -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
- 39 -
AFSNIT I 
DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE 
ArtlKel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) første direktiv: direktiv 73/239/EØF 
b) andet direktiv: direktiv 88/357/EØF 
c) forsikringsselskab: ethvert selskab, som har opnået administrativ 
tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 i første direktiv 
d) filial: et forsikringsselskabs agenturer og filialer, jf. artikel 3 i 
andet direktiv 
e) hjemland: den medlemsstat, i hvilken det vedtægtsmæssige hjemsted for 
det forsikringsselskab, der dækker riskoen, er beliggende 
f) filialens værtsland: den medlemsstat, hvor den filial, der dækker 
risikoen, er beliggende 
g) den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser: den medlemsstat, 
hvor rlslokoen består, Jf. artikel 2, litra d), 1 andet direktiv, når 
denne dækkes af et selskab eller en filial, der er beliggende i en 
anden medlemsstat. 
- 40 -
h) kontrol: den forbindelse, der findes mellem et moderselskab og et 
datterselskab, Jf. artikel 1 I direktiv 83/349/EØF*5>, eller en for­
bindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person og et 
foretagende 
i) kvalificeret deltagelse: direkte eller indirekte besiddelse af mindst 
ti procent af kapitalen eller stemmerettighederne eller en besiddelse, 
som giver mulighed for at udøve betydelig Indflydelse på driften af det 
foretagende, hvori der besiddes kapitalinteresser; 
ved anvendelsen af denne definition i forbindelse med artikel 7 og 14 
samt de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet I artikel 14, 
medregnes de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel 7 i Rådets 
direktiv 88/627/EØF*6> 
j) moderselskab: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i 
Rådets direktiv 83/349/EØF 
k) datterselskab: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i 
direktiv 83/349/EØF; ethvert datterselskab af et datterselskab anses 
også for at være et datterselskab af det moderselskab, der står i 
spidsen for disse foretagender. 
ArtlKel 2 
1. Dette direktiv finder anvendelse på de i artikel 1 i første direktiv 
nævnte forsikringer og forsikringsselskaber. 
(5) EFT nr. L 193 af 18.7.1983, s. 1 
- 41 -
2. Nærværende direktiv finder Ikke anvendelse på de transaktioner, 
selskaber og organer, som første direktiv ikke finder anvendelse på, og 
ej heller på de i artikel 4 i nævnte direktiv anførte organer. 
ArtlKel 3 
Uanset artikel 2, stk. 2, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstalt­
ninger for senest på den I artikel 44, stk. 2, fastsatte dato at ophæve den 
monopolstilling, der er indrømmet visse organer på deres område med hensyn 
til adgang til udøvelse af virksomhed inden for bestemte forsikrings-
klasser. 
- 42 -
AFSNIT I I 
ADGANG TIL FORSIKRINGSVIRKSOMHED 
ArtlKel 4 
Artikel 6 i første direktiv affattes således: 
"ArtlKel 6 
Adgangen til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed er afhængig af 
en forudgående administrativ tilladelse. 
Ansøgning om denne tilladelse Indgives til hjemlandets myndigheder af: 
a) selskaber, der etablerer vedtægtsmæssigt hjemsted på denne 
medlemsstats område 
b) selskaber, der efter at have modtaget den under litra a) omhandlede 
tilladelse udvider sin virksomhed til andre klasser." 
ArtlKel 5 
Artikel 7 i første direktiv affattes således: 
- 43 -
"ArtlKel 7 
1. Tilladelsen gælder for hele Fællesskabet. Den giver selskabet ret 
ti I at udøve sin virksomhed I henhold til reglerne om enten etable­
ringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. 
2. Tilladelsen gives særskilt for hver forsikr ingsklasse. Den omfatter 
hele den pågældende klasse, medmindre ansøgeren kun ønsker at dække 
en del af de risici, der i henhold til punkt A i bilaget hører 
under denne klasse. 
a) Hver medlemsstat har dog mulighed for at meddele tilladelse for 
de grupper af klasser, der er anført under punkt B i bilaget, 
Idet tilladelsen gives den deri fastsatte tilsvarende benævn­
else. 
b) Den tilladelse, der gives for en klasse eller for en gruppe af 
klasser, omfatter ligeledes dækning af de under en anden klasse 
hørende accessoriske risici, såfremt de under punkt C i bilaget 
fastsatte betingelser er opfyldt." 
44 -
ArtlKel 6 
Artikel 8 i første direktiv affattes således 
"ArtlKel 8 
Hver medlemsstat kræver, at de selskaber, der oprettes på dens 
område, og som ansøger om tilladelse: 
a) antager en af følgende former: 
for Belgien: "société anonyme"/"naamIoze vennootschap", 
"société en commandite par aetions'V'commanditaire vennoot­
schap op aandelen", "association d'assurance 
mutuel le"/"onder 1 Inge verzekerIngmaatschapplJ", 
"association d'assurance coopérative" /"coopérât leve 
vennootschap"; 
for Danmark: "aktieselskaber", "gensidige selskaber"; 
for Forbundsrepublikken Tyskland: "AktiengeselIschaft", 
"Versicherungsvereln auf GegenseitIgkelt", "Offentlich-
rechtliches Wettbewerbs-verslcherungsunternehmen";" 
- 45 -
for Frankrig: "société anonyme", "société d'assurance 
mutuel le"; 
for Irland: "incorporated companies limited by shares or by 
guarantee or unlimited"; 
for italien: "società per azloni", "socletà coopérât Iva", 
"mutua di ass i curazlone"; 
for Luxembourg: "société anonyme", "société en commandite 
par action", "association d'assurance mutuelles", "société 
coopérât ive"; 
for Nederlandene: "naamloze vennootschap", "onderiinge 
waarborgmaatschappIj"; 
for Det Forenede Kongerige: "Incorporated companies limited 
by shares or by guarantee or unlimited", "societies 
registered under the Industrial and Provident Societies 
Acts", "societies registered under the Friendly Societies 
Act", "the association of underwriters known as Lloyd's"; 
for Grækenland: "Avûvuuoç eTaipeta,,-"A\\n>aa<pa\taTiKÔç auve-
Taiptou6ç"; 
for Spanien: "sociedad anonima", "sociedad mutua", 
"sociedad coopérâtIva"; 
for Portugal: "socledade anonima", "mutua de seguros". 
- 46 
Et forsikringsselskab kan ligeledes tage form af et europæisk 
selskab, jf. Rådets forordning .../EØF*1) og Rådets direktiv 
.../EØF*?). 
Endvidere kan medlemsstaterne i givet fald oprette offentligretlige 
selskaber, når disse organers formål er udøvelse af forsikrings­
virksomhed på samme vilkår som privatretlige selskaber; 
b) begrænser deres formål til forsikringsvirksomhed og dermed 
direkte forbundne forretninger med udelukkelse af enhver anden 
erhvervsmæssig virksomhed; 
c) fremlægger en driftsplan som omhandlet i artikel 9; 
d) råder over den i artikel 17, stk. 2, fastsatte minimumsgaranti­
fond; 
e) faktisk ledes af personer, der opfylder de foreskrevne krav til 
hæderlighed og faglige kvalifikationer; 
2. Det selskab, der ansøger om tilladelse til udvidelse af virksom­
heden til andre klasser, skal fremlægge en driftsplan i overens­
stemmelse med artikel 9. 
- 47 -
Det skal endvidere godtgøre, at det råder over den I artikel 16 
fastsatte solvensmargen, og hvis der for disse andre klasser i 
henhold til artikel 17, stk. 2, kræves en større minimumsgarantl-
fond end tidligere, skal det godtgøre, at det er i besiddelse af 
dette minimum. 
3. Nærværende direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne 
opretholder eller Indfører love eller administrative bestemmelser, 
der foreskriver godkendelse af vedtægterne og fremlæggelse af alt 
materiale, der er nødvendigt for den normale gennemførelse af 
11 I synet. 
Medlemsstaterne må dog ikke fastsætte bestemmelser, der foreskriver 
forudgående godkendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige 
og specielle betingelser I forsikringspolicer, af tariffer og af 
formularer og andre trykte dokumenter, som et selskab agter at 
anvende over for forsikringstagerne. Med henblik på at kontrollere, 
at love eller administrative bestemmelser om forsikringsaftaler 
overholdes, kan de alene kræve, at de pågældende betingelser og de 
øvrige dokumenter når som helst skal kunne forelægges, uden at 
dette må gøres til en betingelse for, at et selskab kan udøve sin 
virksomhed. 
- 48 -
Medlemsstaterne må Ikke hverken opretholde eller indføre krav om 
forudgående anmeldelse eller godkendelse af tar tfforhøjelser, 
medmindre sådanne krav er et led 1 en almindelig priskontrol-
ordning. 
Nærværende direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne 
underkaster de selskaber, der ansøger om eller har fået godkendelse 
for klasse 18 i punkt A l bilaget, et tilsyn med de direkte eller 
Indirekte midler I form af personale og materiel, herunder lægehol­
denes kvalifikationer og kvaliteten af det udstyr, de råder over 
med henblik på at opfylde deres forpligtelser under denne klasse. 
4. Ovennævnte bestemmelser kan Ikke foreskrive, at ansøgningen om 
tilladelse behandles under hensyntagen til markedets økonomiske 
behov. 
(1) 
(2) 
ArtlKel 6 a 
Artikel 9 i første direktiv affattes således: 
"ArfKel 9 
Den i artikel 8, stk. 1, litra c), nævnte driftsplan skal Indeholde 
oplysninger eller dokumentation vedrørende: 
a) arten af de risici, som selskabet har til hensigt at dække 
b) grundprincipperne for genforsikring 
c) sammensætningen af minimumsgaranti fonden 
- 49 -
d) de anslåede omkostninger i forbindelse med opbygningen af administra­
tionen og distributionsnettet samt de dertil afsatte finansielle 
midler, og hvis de risici, der skal dækkes, henhører under klasse 18 i 
punkt A i bilaget, da også oplysninger om de midler, som selskabet 
råder over til ydelse af den lovede assistance 
og endvidere for de tre første regnskabsår: 
e) de anslåede administrationsomkostninger borstet fra omkostninger i 
forbindelse med administrationens opbygning, navnlig de løbende 
almindelige omkostninger og provisioner 
f) de anslåede præmier eller bidrag og skadesudgifter 
g) den sandsynlige beholdning af I i kvi de midler 
h) de anslåede finansielle midler til dækning af forpligtelser og 
solvensmargen." 
ArtlKel 7 
Hjemlandets kompetente myndigheder meddeler Ikke tilladelse til at optage 
forsikringsvirksomhed, før de har fået meddelelse om alle aktionærer eller 
selskabsdeltagere, det være sig fysiske eller juridiske personer, der 
direkte eller indirekte er kvalificerede deltagere, og om størrelsen af 
deres kapitalandel. 
Samme myndigheder nægter at meddele tilladelse, hvis de under hensyn til 
nødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af forsikrings­
selskabet ikke er overbevist om aktionærernes eller selskabsdeltagernes 
hæderlighed og egnethed. 
- 50 -
AFSNIT I I I 
HARMONISERING AF BETINGELSERNE FOR 
UDØVELSE AF FORSIKRINGSVIRKSOMHED 
Kapitel 1 
Artikel 8 
Artikel 13 i første direktiv affattes således: 
"ArtlKel 13 
1. Ansvaret for det finansielle tilsyn med et forsikringsselskab, her­
under tilsyn med de aktiviteter, det udøver gennem filialer og som 
led i udveksling af tjenesteydelser, henhører alene under hjemland­
ets kompetence. 
2. Det finansielle tilsyn med forsikringsselskabets samlede aktivi­
teter omfatter navnlig en kontrol med selskabets solvens og 
tekniske reserver og de aktiver, der medgår til dækning heraf i 
overensstemmelse med de regler og den praksis, der gælder I hjem­
landet, jf. artikel 15 ti I 23. 
- 51 -
Har de pågældende selskaber tilladelse til at dække de under 
klasse 18 i punkt A i bilaget klassificerede risici, omfatter 
tilsynet også kontrol med de tekniske midler, som selskabet råder 
over for behørigt at kunne udføre de assistanceopgaver, det har 
påtaget sig, i det omfang, hjemlandets lovgivning foreskriver 
kontrol med disse midler. 
3. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle forsik­
ringsselskaber findes en god administrativ og regnskabsmæssig 
praksis og fyldestgørende Interne kontrolprocedurer." 
ArtlKel 9 
Artikel 14 i første direktiv affattes således: 
"ArtlKel 14 
Når et forsikringsselskab, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat, 
udøver virksomhed gennem en filial etableret I en anden medlemsstat, 
skal filialens værtsland sikre, at hjemlandets kompetente myndigheder 
efter forudgående meddelelse herom til værtslandets kompetente 
myndigheder selv eller gennem personer, de bemyndiger hertil, på stedet 
kan kontrollere de oplysninger, der er nødvendige for det finansielle 
tilsyn med selskabet." 
- 52 
ArtlKel 1Q 
Som artikel 19 a I første direktiv indsættes: 
"ArtlKel 19 a 
Med forbehold af reglerne for tilbagekaldelse af en tilladelse og even­
tuelle strafferetlige bestemmelser fastsætter medlemsstaterne, at deres 
respektive kompetente myndigheder kan iværksætte sanktioner elier andre 
foranstaltninger mod forsikringsselskaber eller deres ansvarlige ledere 
for overtrædelse af love eller administrative bestemmelser vedrørende 
kontrol med udøvelsen af den pågældende virksomhed med det formål at 
bringe de konstaterede overtrædelser eller årsagerne hertil til ophør". 
ArtlKel 11 
1. Artikel 11 I andet direktiv ophæves. 
2. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale lovgivning fastsatte 
betingelser, at forsikringsselskaber, der har vedtægtsmæssigt hjemsted 
på dens område, overdrager hele eller en del af deres forsikr ingsbe-
stand, hvad enten den består af aftaler indgået som led i etablerings­
retten eller som led I den frie udveksling af tjenesteydelser, til et 
overtagende selskab, der er etableret i Fællesskabet, hvis tilsyns­
myndighederne I det overtagende selskabs hjemland bekræfter, at sel­
skabet under hensyn til overdragelsen har den fornødne solvensmargen. 
- 53 -
3. Når en filial påtænker at overdrage hele eller en del af sin forsik-
ringsbestand, hvad enten den består af aftaler indgået som led i 
etableringsretten eller som led i den frie udveksling af tjeneste­
ydelser, skal filialens værtsland høres. 
4. I de i stk. 2 og 3 omhandlede tilfælde meddeler tilsynsmyndighederne I 
det overdragende forsikringsselskabs hjemland tilladelse til overdra­
gelsen efter at have Indhentet samtykke fra tilsynsmyndighederne i de 
medlemsstater, hvor risiciene består. 
5. De hørte tilsynsmyndigheder afgiver deres udtalelse til tilsynsmyndig­
hederne i det overdragende forsikringsselskabs hjemland senest tre 
måneder efter at have modtaget anmodningen om en udtalelse-, har de 
hørte myndigheder ikke reageret inden udløbet af denne frist, side­
stilles dette med en positiv udtalelse. 
6. Overdragelsen, der tillades i overensstemmelse med denne artikel, skal 
i den medlemsstat, hvor risikoen består, offentliggøres som foreskrevet 
i den nationale lovgivning. Overdragelsen kan uden videre gøres gæld­
ende over for de berørte forsikringstagere, de forsikrede og enhver 
anden person, for hvem de overdragne kontrakter hjemler rettigheder og 
forpligtelser. 
Denne bestemmelse om adgang til overdragelse berører ikke medlems­
staternes ret til at fastsætte, at forsikringstagerne skal have mulig­
hed for at opsige aftalen Inden for en bestemt frist fra overdra­
gelsestidspunktet. 
- 54 -
ArtlKel 12 
1. Artikel 20, stk. 1, i første direktiv affattes således: 
"Artikel 20 
1. Hvis et selskab ikke efterkommer bestemmelserne I artikel 15, kan 
tilsynsmyndigheden I selskabets hjemland forbyde den frie rådighed 
over aktiver efter at have underrettet tilsynsmyndighederne I de 
medlemsstater, hvor risiciene består. 
2. Med henblik på genoprettelse af den finansielle situation i et 
selskab, hvis solvensmargen Ikke længere udgør det i artikel 16, 
stk. 3, foreskrevne minimum, kræver tilsynsmyndigheden i hjemlandet 
en genopret teisesp I an, der skal forelægges den til godkendelse. 
3. Hvis solvensmargenen ikke længere når den I artikel 17 nærmere 
fastsatte garantifond, kræver tilsynsmyndigheden I hjemlandet af 
selskabet en kortfristet finansieringsplan, der skal forelægges den 
t i I godkende I se. 
Den kan endvidere begrænse eller forbyde den fri rådighed over 
selskabets aktiver. Den underretter myndighederne I de medlems­
stater, på hvis område selskabet ligeledes udøver virksomhed, 
herom, Idet disse på dens anmodning træffer de samme foran­
staltninger. 
4. I de I stk. 1 og 3 omhandlede tilfælde kan de kompetente til­
synsmyndigheder desuden træffe alle egnede foranstaltninger til 
bevarelse af de sikredes interesser. 
5. Hver medlemsstat vedtager også de bestemmelser, der er nødvendige 
for at forhindrede den frie rådighed over de aktiver, der befinder 
sig på sidstnævntes område på anmodning fra selskabets hjemland." 
- 55 -
ArtlKel 13 
Artikel 22 i første direktiv affattes således: 
"ArtlKel 22 
1. Den tilladelse, der er meddelt forsikringsselskabet af den kom­
petente myndighed i hjemlandet, kan tilbagekaldes af denne 
myndighed, hvis selskabet 
a) ikke gør brug af tilladelsen Inden for en frist på tolv 
måneder, giver udtrykkeligt afkald herpå eller ikke har udøvet 
sin virksomhed i en periode på over seks måneder, medmindre der 
i den pågældende medlemsstat findes bestemmelser om, at til­
ladelse i sådanne tilfælde uden videre bortfalder 
b) ikke længere opfylder adgangsbetingelserne 
c) ikke inden for de Indrømmede frister har kunnet gennemføre de 
foranstaltninger, der er fastsat I genopret teisesp I anen eller 
finansieringsplanen som omhandlet I artikel 20 
d) groft tilsidesætter de forpligtelser, der påhviler det i medfør 
af de bestemmelser, der finder anvendelse på selskabet. 
I tilfælde af tilbagekaldelse af tilladelsen underretter tilsyns­
myndigheden I hjemlandet tilsynsmyndighederne i de øvrige medlems­
stater, idet disse derefter træffer alle nødvendige foranstalt­
ninger for at forhindre det pågældende selskab i at påbegynde nye 
- 56 -
aktiviteter på deres område i henhold til reglerne om fri etable­
ringsret eller fri udveksling af tjenesteydelser. Herudover træffer 
førstnævnte myndigheder sammen med disse sidstnævnte myndigheder 
alle egnede foranstaltninger med henblik på varetagelse af de for­
sikredes interesser og begrænser navnlig den frie rådighed over 
selskabets aktiver i medfør af artikel 20, stk. 1 og stk. 3, andet 
afsnit. 
2. Enhver beslutning om tilbagekaldelse af en tilladelse skal udfør­
ligt begrundes og meddeles det pågældende selskab. 
Hver medlemsstat fastsætter bestemmelse om adgang til domstols­
prøvelse af en sådan beslutning." 
ArtiKel 14 
Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller Juridisk person, 
der påtænker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret del­
tagelse i et forsikringsselskab, forinden skal underrette de kompetente 
myndigheder i hjemlandet herom med angivelse af størrelsen af den kapi­
talandel, der påtænkes erhvervet. Enhver fysisk eller Juridisk person 
skal ligeledes underrette hjemlandets kompetente myndigheder, hvis 
vedkommende påtænker at forøge sin kvalificerede deltagelse så meget, 
at vedkommendes andel af stemmerettigheder eller kapitalandele derved 
når op på eller overstiger en tærskel på 20%, 33% eller 50%, eller at 
forsikringsselskabet derved bliver vedkommendes datterselskab. 
- 57 -
Hjemlandets kompetente myndigheder afslår inden for en frist på højst 
tre måneder fra datoen for den i første afsnit nævnte underretning at 
give tilladelse til den påtænkte forøgelse, hvis de under hensyn til 
nødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af forsik­
ringsselskabet Ikke er overbevist om den i første afsnit nævnte persons 
hæderlighed og egnethed. Hvis myndighederne ikke giver afslag, kan de 
fastsætte en frist for gennemførelsen af den i første afsnit omhandlede 
kap i ta I forøge i se. 
2. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller Juridisk person, 
der påtænker direkte eller indirekte at opgive sin besiddelse af en 
kvalificeret deltagelse i et forsikringsselskab, forinden skal under­
rette hjemlandets kompetente myndigheder herom med angivelse af stør­
relsen af den kapitalandel, der påtænkes afhændet. Enhver fysisk eller 
juridisk person skal ligeledes meddele de kompetente myndigheder, at 
den pågældende har til hensigt at formindske sin kvalificerede del­
tagelse så meget, at vedkommendes andel af stemmerettigheder eller 
kapitalandele derved når ned under en tærskel på 20%, 33% eller 50%, 
eller at forsikringsselskabet derved ophører med at være vedkommendes 
datterselskab. 
3. Forsikringsselskaberne giver, så snart de har fået kendskab hertil, 
hjemlandets kompetente myndigheder meddelelse om de erhvervelser eller 
afhændelser af kapitalandele, som bevirker, at deltagelsen overskrider 
eller falder under en af de tærskler, som er omhandlet i stk. 1 og 2. 
- 58 -
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de aktionærer 
eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse, samt 
størrelsen af denne, således som det bl.a. fremgår af de registrerede 
data på den årlige generalforsamling eller af de oplysninger, som 
modtages I henhold til de bestemmelser, der gælder for børsnoterede 
selskaber. 
Medlemsstaterne sørger for, at hjemlandets kompetente myndigheder I 
tilfælde af, at de I stk. 1 omhandlede personer gør deres indflydelse 
gældende på en måde, der vil kunne skade en forsigtig og sund forvalt­
ning af forsikringsselskabet, træffer de fornødne foranstaltninger for 
at bringe denne situation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a. 
bestå I påbud, sanktioner over for ledelsen eller ophævelse af den 
stemmeret, der er knyttet ti I de pågældende aktionærers eller selskabs­
deltageres akt ler eller andele. 
Lignende foranstaltninger bringes i anvendelse over for fysiske eller 
Juridiske personer, som Ikke overholder den i stk. 1 foreskrevne 
forpligtelse til forudgående underretning. Hvis en kapitalandel 
erhverves mod de kompetente myndigheders vilje, skal medlemsstaterne, 
uafhængigt af andre sanktioner, suspendere de dertil svarende stemme­
rettigheder, erklære de afgivne stemmer ugyldige eller annullere dem. 
- 59 -
KAPITEL 2 
ArtlKel 15 
Artikel 15 i første direktiv affattes således: 
"ArtlKel 15 
1. Hjemlandet pålægger ethvert forsikringsselskab, at det afsætter 
tilstrækkelige tekniske reserver I forhold til sin samlede virk­
somhed. 
Disse tekniske reservers størrelse bestemmes efter de regler, der 
er fastsat i artikel 21 til 26, 40 og 52 t i I 57 i Rådets direktiv 
om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regn­
skaber**). 
2. Hjemlandet pålægger ethvert forsikringsselskab, at dets tekniske 
reserver I forhold til den samlede virksomhed skal være dækket af 
kongruente aktiver I overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 
6 i andet direktiv. For så vidt angår virksomhed, der udøves i Fæl­
lesskabet, skal disse aktiver befinde sig I en af Det Europæiske 
Fælleskabs medlemsstater. Hjemlandet kan dog lempe reglerne for 
aktivernes lokalisering. 
(*) EFT nr. L 
- 60 -
ArtlKel 16 
Artikel 23 i andet direktiv ophæves. 
ArtlKel 17 
De aktiver, der medgår til dækning af de tekniske reserver, investeres 
under hensyntagen til forretningens art samt aktivernes art og varighed, 
herunder eventuelle fremtidige ændringer I deres udbytte og værdi. 
ArtlKel 18 
1. Hjemlandet kan kun tillade, at forsikringsselskaber tilvejebringer 
dækning for deres tekniske reserver ved hjælp af følgende kategorier af 
akt iver: 
a) Værdipapirer og andre pengemarkedsinstrumenter udstedt af en 
central eller lokal myndighed; udlån til eller sikret af en central 
eller ioka i myndighed 
b) værdipapirer og andre pengemarkedsinstrumenter udstedt af 
virksomheder; sikrede udlån til virksomheder eller udlån, for 
hvilke virksomheder har stillet garanti 
c) sikrede udlån til andre fysiske personer end de under punkt h) 
anførte 
- 61 -
d) aktier og andre kapitalandele med variabelt udbytte 
e) andele i virksomheder for kollektive investeringer I værdipapirer 
og andre investeringsforeninger 
f) inddæknings Instrumenter, navnlig optioner, futures og swaps 
g) grunde og bygninger 
h) lån, der er sikret ved pant I grunde, bygninger, skibe og luft­
fartøjer 
I) indestående i bank og på postgiro, checks og kassebeholdning, 
indlån i kreditinstitutter 
j) genforsikringsbeløb for tekniske reserver, som opføres med det 
beløb, der er fastsat i genforsikrIngsaftalerne 
k) genforsikr ingsdepoter og tilgodehavender hos afgivende forsikrings­
selskaber 
I) tilgodehavender hos forsikringstagere og mellemmænd hidrørende fra 
direkte forsikringsforretnlnger og genforsikrIngsforretninger på 
indtil 30% af præmieindtægterne I et regnskabsår 
- 62 -
m) påløbne renter og optjent leje samt andre periodeafgrænsningsposter 
n) forudbetalte akkvlsitlonsomkostninger 
o) beløb, der indgår som føige af restværdier eller subrogation 
p) anerkendte skattetilbagebetalinger 
q) fordringer over for garantifonde 
r) materielle anlægsaktiver bortset fra grunde og bygninger 
s) andre eventuelle rettigheder. 
2. Uanset stk. 1 kan hjemlandet under særlige omstændigheder og efter 
anmodning fra forsikringsselskabet træffe behørigt begrundet afgørelse 
om, at andre kategorier af aktiver kan medgå til dækning af de tekniske 
reserver, dog med forbehold af artikel 17. 
Artikel 19 
1. Hjemlandet stiller krav om, at hvert forsikringsselskab ikke investerer 
mere end 
a) 50% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, 
I de i artikel 18, stk. 1, litra b), anførte kategorier af aktiver 
- 63 
b) 50% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, 
i de i artikel 18, stk. 1, litra g) og h), anførte kategorier af 
aktiver taget under ét 
c) 80% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, 
I de i artikel 18, stk. 1, litra d), e) og f), anførte kategorier 
af aktiver taget under ét, og hvoraf højst 10% må investeres i den 
i artikel 18, stk. 1, litra f), anførte kategori af aktiver eller i 
unoterede omsættelige akt ler og andre omsættelige kapitalandele med 
variabelt udbytte taget under ét 
d) 5% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, i 
den i artikel 18, stk. 1, litra c), anførte kategori af aktiver 
e) 10% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, 
I nogen enkelt del af en grund eller bygning eller i flere dele af 
sådanne bygninger 
f) 10% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, 
i noget enkelt lån, der er sikret ved pant i grunde, bygninger, 
skibe eller luftfartøjer 
g) 10% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikringsandelen, 
I - taget under ét - omsættelige aktier, andre omsættelige kapital­
andele med variabelt udbytte, obligationer fra nogen enkelt virk­
somhed og lån til nogen enkelt virksomhed. 
- 64 
2. Medlemsstaterne må ikke kræve, at forsikringsselskaber skal investere i 
bestemte kategorier af aktiver eller placere deres aktiver i en bestemt 
medlemsstat. 
3. Uanset stk. 1 kan hjemlandet under særlige omstændigheder og efter 
anmodning fra forsikringsselskabet træffe behørigt begrundet afgørelse 
om, at de regler, der er fastsat i stk 1, litra a) - g), kan fraviges, 
dog med forbehold af artikel 17. 
ArtlKel 2Q 
Efter anmodning fra et forsikringsselskab kan hjemlandet acceptere, at 
dokumenterede skjulte reserver, der skyldes en for lav ansættelse af 
aktiverne, anvendes til dækning af de tekniske reserver, så længe disse 
skjulte reserver ikke er af ekstraordinær karakter. 
Anerkendes skjulte reserver som et aktiv, der kan medgå til dækning af 
tekniske reserver, fratrækkes et passende beløb for latente skatter og 
salgsomkostninger. 
Artikel 21 
Bilag 1, nr. 8 og 9, i andet direktiv affattes således: 
"8. Forsikringsselskaberne kan have ikke-kongruente aktiver til dækning 
af et beløb på højst 20% af deres forpligtelser I en bestemt 
valuta." 
- 65 -
'9. Hver medlemsstat kan foreskrive, at når forsikringsansvar efter de 
foregående regler skal modsvares af aktiver udtrykt i en medlems­
stats valuta, anses kravet ligeledes for opfyldt, hvis disse ak­
tiver er udtrykt I ECU." 
ArtlKel 22 
Artikel 16, stk. 1, i første direktiv affattes således: 
"1. Hjemlandet pålægger ethvert forsikringsselskab at oprette en i 
forhold til dets samlede virksomhed tilstrækkelig solvensmargen. 
Solvensmargenen svarer til selskabets formue fri for enhver påregnelig 
forpligtelse og med fradrag af immaterielle værdier. Den omfatter navn­
lig: 
den indbetalte aktiekapital eller for gensidige forsikringssel­
skaber den faktiske grundfond 
halvdelen af den Ikke-indbetal te aktiekapital eller grundfond, når 
den indbetalte del udgør 25% af denne kapital eller fond 
reserver (lovmæssige og frie), der ikke modsvarer forpligtelserne 
66 -
overført overskud 
ekstrabidrag, som gensidige og gensldlg-1ignende forsikringssel­
skaber med variable bidrag kan kræve af deltagerne i løbet af et 
regnskabsår, med et beløb på Indtil halvdelen af forskellen mellem 
de maksimale bidrag og de faktisk opkrævede bidrag; disse mulige 
ekstrabidrag kan dog ikke dække mere end 50% af margenen 
efter anmodning fra forsikringsselskabet de dokumenterede skjulte 
reserver, der skyldes en for lav ansættelse af aktiverne, så længe 
disse skjulte reserver ikke er af ekstraordinær karakter 
ansvarlig Indskudskapital på højst 25% af margenen, hvis følgende 
betingelser er opfyldt: 
der skal eksistere en bindende aftale om, at den ansvarlige 
indskudskapital i tilfælde af et forsikringsselskabs konkurs 
eller likvidation efterstilles alle andre fordringer og først 
fyldestgøres, når al anden udestående gæld er betalt 
kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning 
den oprindelige løbetid skat være på mindst fem år, hvorefter 
den ansvarlige indskudskapital vil kunne kræves Indfriet; er 
der ikke fastsat nogen løbetid, skal der gælde et opsigelses­
varsel på fem år, medmindre midlerne ikke længere henregnes til 
- 67 
egenkapitalen, eller medmindre hjemlandets forudgående samtykke 
specielt kræves for tilbagebetaling før tiden. Hjemlandet kan 
give tilladelse til anticiperet tilbagebetaling af sådanne 
midler, når anmodning herom indgives på emittentens initiativ, 
og forsikringsselskabets solvens ikke derved forringes 
den udstrækning, hvori ansvarlig Indskudskapital kan medregnes 
til egenkapitalen, indskrænkes gradvis I løbet af mindst de 
sidste fem år inden den aftalte tilbagebetalingsdag 
låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at gælden under 
nærmere angivne omstændigheder, bortset fra en likvidation af 
forsikringsselskabet, skal tilbagebetales inden den aftalte 
forfaldsdato." 
ArtlKel 23 
Artikel 18 i første direktiv affattes således: 
"ArtlKel 18 
1. Medlemsstaterne fastsætter Ingen regler for valget af de aktiver, 
der ikke medgår til dækningen af de tekniske reserver i henhold til 
artikel 15. 
- 68 -
2. Med forbehold af artikel 15, stk. 2, artikel 20, stk. 1, 3 og 5, og 
artikel 22, stk. 1, sidste afsnit, afstår medlemsstaterne fra at 
begrænse den frie rådighed over løsøre og fast ejendom, der Indgår 
i de tilladte virksomheders formue. 
3. Disse bestemmelser er ikke til hinder for de foranstaltninger, som 
medlemsstaterne er berettiget til at træffe i deres egenskab af 
ejere eller deltagere i de pågældende selskaber, når de sikredes 
interesser bevares." 
- 69 -
KAPITEL 3 
ArtlKel 24 
Artikel 7, stk. 1, i andet direktiv affattes således: 
"1. Det bestemmes i overensstemmelse med følgende bestemmelser, hvilken 
lovgivning der skal gælde for de af dette direktiv omfattede forsik­
ringsaftaler, der dækker risici, som består i medlemsstaterne: 
a) når forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl eller sit hovedsæde 
på den medlemsstats område, hvor risikoen består, gælder denne 
medlemsstats lovgivning for forsikringsaftalen 
b) når aftalen dækker enten en risiko, der består i en anden medlems­
stat end den, hvor forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl 
eller sit hovedsæde, eller to eller flere risici, der består i 
forskellige medlemsstater, omfatter adgangen til at vælge, hvilken 
lovgivning, der skal gælde for aftalen, denne eller disse medlems­
staters lovgivning, samt lovgivningen i det land, hvor forsikrings­
tageren har sin sædvanlige bopæl eller sit hovedsæde 
c) Indrømmer de i litra a) og b) omhandlede medlemsstater større 
frihed med hensyn til valg af den lovgivning, der skal gælde for 
aftalen, kan parterne uanset disse litra påberåbe sig denne frihed 
70 -
d) når den af aftalen dækkede risiko er begrænset til skader, der kan 
opstå i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor risikoen 
består, kan parterne uanset litra a) og b) til enhver tid vælge 
førstnævnte stats lovgivning 
e) for så vidt angår de risici, der er omhandlet i artikel 5, 
litra d), i første direktiv, kan parterne frit vælge, hvilken 
lovgivning, der skal finde anvendelse 
f) parternes valg af en bestemt lovgivning i de i litra a) eller e) 
omhandlede tilfælde kan, hvis alle andre relevante omstændigheder 
på tidspunktet for dette valg kun har tilknytning til en enkelt 
medlemsstat, ikke medføre tilsidesættelse af de ufravigelige regler 
i denne stat, dvs. de regler, som efter denne stats lovgivning ikke 
kan fraviges ved aftale 
g) det i de foregående litra omhandlede valg skal enten være angivet 
udtrykkeligt eller klart kunne udledes af aftalens bestemmelser 
eller af sagens omstændigheder. Er dette ikke tilfældet, eller er 
der ikke truffet noget valg, gælder for aftalen lovgivningen I det 
af de lande, der kan komme I betragtning I henhold til de 
foregående litra, som den er nærmest knyttet til. Dersom en be­
stemt del kan udskilles fra resten af aftalen, og denne del har 
nærmere tilknytning til et andet af de lande, der kan komme i 
betragtning i henhold ti I de foregående litra, kan dog undtagelses­
vis lovgivningen I dette land finde anvendelse på denne del af af­
talen. Der er formodning for, at aftalen har nærmest tilknytning 
til den medlemsstat, hvor risikoen består. 
- 71 -
h) når en stat består af flere territoriale enheder, som hver Især har 
sine egne retsregler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser, 
betragtes hver enhed som et land med henblik på at fastlægge den 
lovgivning, der skal gælde i henhold til dette direktiv. 
En medlemsstat, hvor forskellige territoriale enheder har deres 
egne retsregler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser, er Ikke 
forpligtet til at lade bestemmelserne i dette direktiv gælde for 
konflikter, som måtte opstå mellem disse enheders retsregler." 
ArtlKel 25 
Den medlemsstat, hvor risikoen består, kan ikke forhindre forsikrings­
tageren i at indgå en forsikringsaftale i overensstemmelse med lovgivningen 
i hjemlandet, når aftalen ikke er i strid med de gældende præceptive 
retsregler i den medlemsstat, hvor risikoen består. 
ArtlKel 26 
Medlemsstaterne må ikke fastsætte bestemmelser om, at der kræves god­
kendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige og specielle betin­
gelser I forsikringspolicer, af tariffer og af formularer og andre trykte 
dokumenter, som et forsikringsselskab agter at anvende over for forsik­
ringstagerne. Med henblik på at kontrollere, at love eller administrative 
72 
bestemmelser om forsikringsaftaler overholdes, kan de alene kræve, at de 
pågældende betingelser og de øvrige dokumenter når som helst skal kunne 
forelægges, uden at dette dog må gøres til en betingelse for, at et 
selskab kan udøve sin virksomhed. 
Medlemsstaterne må hverken opretholde eller indføre krav om forudgående 
meddelelse eller godkendelse af tar if forhøjelser, medmindre krav herom 
alene er et led i en almindelig priskontrolordning. 
ArtlKel 27 
1. Artikel 8, stk. 4, litra b), i andet direktiv udgår. 
2. Uanset om andet måtte være fastsat, kan en medlemsstat, der pålægger 
forpligtelse 11 I at tegne en forsikring, kræve, at tilsynsmyndigheden i 
denne medlemsstat meddeles de almindelige og specielle betingelser i de 
lovpligtige forsikringer, før de anvendes. 
- 73 -
AFSNIT IY 
BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERING OG 
FRI UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER 
Artikel 28 
Artikel 10 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 10 
1. Et forsikringsselskab, der Ønsker at etablere en filial på en anden 
medlemsstats område, meddeler dette til den kompetente myndighed i 
hjemlandet. 
2. Medlemsstaterne kræver, at det forsikringsselskab, som ønsker at 
etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende op­
lysninger sammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse: 
a) i hvilken medlemsstat det har til hensigt at etablere en filial 
b) en driftsplan, hvori bl.a. angives arten og den påtænkte 
virksomhed og filialens organisatoriske struktur 
c) en adresse i værtslandet, hvorfra der kan indhentes dokumenter 
- 74 -
d) navnet på filialens generalbefuldmægtigede, som skal have 
tilstrækkelige beføjelser til at forpligte selskabet over for 
tredjemand samt til at repræsentere det over for værtslandets 
myndigheder og domstole. Med hensyn til Lloyd's må eventuelle 
tvister i værtslandet, der hidrører fra indgåede forpligtelser, 
ikke medføre større vanskeligheder for de sikrede, end hvis 
tvisterne vedrørte selskaber af sædvanlig type. Med henblik 
herpå skal den generalbefuldmægtigedes kompetence især omfatte 
beføjelse til i denne egenskab at give møde i retten som sag­
søgt med beføjelse til at forpligte de pågældende forsikrings­
givere I Lloyd's. 
3. Medmindre den kompetente myndighed i hjemlandet har grund til at 
betvivle, at det pågældende forsikringsselskabs administrative 
struktur og finansielle situation frembyder den fornødne sikkerhed 
under hensyntagen til den påtænkte etablering, videresender den 
senest tre måneder efter modtagelsen af alle de i stk. 2 nævnte 
oplysninger disse til de kompetente myndigheder i filialens værts­
land og underretter det berørte forsikringsselskab herom. 
Hjemlandets kompetente myndigheder giver ligeledes meddelelse om 
størrelsen af forsikringsselskabets garantifond og solvensmargen, 
beregnet som omhandlet i artikel 16 og 17. 
- 75 -
Nægter den kompetente myndighed i hjemlandet at videresende de I 
stk. 2 nævnte oplysninger til den kompetente myndighed i filialens 
værtsland, skal dette afslag begrundes over for det berørte selskab 
inden tre måneder efter modtagelsen af samtlige omhandlede oplys­
ninger. Et sådant afslag eller manglende svar kan gøres til 
genstand for domstolsprøvelse I hjemlandet. 
4. Før en filial af et forsikringsselskab påbegynder sin virksomhed, 
har den kompetente myndighed i filialens værtsland en frist på to 
måneder fra modtagelsen af de i stk. 3 nævnte oplysninger til i 
givet fald at meddele de vilkår, som under hensyn til almene hensyn 
gælder for udøvelse af denne virksomhed i fMia lens værtsland. 
5. Så snart meddele i sen fra den kompetente myndighed I filialens 
værtsland foreligger, eller så snart den 1 stk. 4 nævnte frist 
udløber, hvis der ikke modtages nogen udtalelse herfra, kan fili­
alen etableres og påbegynde sin virksomhed. 
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om 
efter stk. 2, litra b), c) og d), skal forsikringsselskabet 
skriftligt meddele den pågældende ændring til de kompetente myn­
digheder I hjemlandet og filialens værtsland mindst en måned, før 
ændringen foretages, således at de kompetente myndigheder i hjem­
landet kan nå at udtale sig i henhold til stk. 3, og de kompetente 
myndigheder i filialens værtsland i henhold til stk. 4." 
- 76 -
ArtlKel 29 
FI 1lalers driftsplan 
Artikel 11 i første direktiv ophæves. 
77 -
ArtlKel 3Q 
Artikel 14 i andet direktiv affattes således: 
"ArtlKel 14 
Ethvert selskab, der for første gang agter at præstere tjenesteydel­
ser, skal forinden give meddelelse herom til de kompetente myndigheder 
i hjemlandet og angive den eller de medlemsstater, på hvis område det 
agter at præstere disse tjenesteydelser, og arten af de risici, det har 
ti I hensigt at dække." 
ArtlKel 31 
Artikel 16 I andet direktiv affattes således: 
"ArtlKel 18 
1. De kompetente myndigheder i hjemlandet giver inden for en måned 
efter den i artikel 14 nævnte anmeldelse den eller de medlems­
stater, på hvis område selskabet agter at præstere tjenesteydelser, 
meddelelse om følgende: 
a) solvensmargenens størrelse, beregnet I overensstemmelse med 
artikel 16 og 17 l første direktiv 
b) de klasser, Inden for hvilke det pågældende selskab har ret til 
at virke 
c) arten af de risici, som selskabet har til hensigt at dække i 
den medlemsstat, hvor der skal præsteres tjenesteydelser. 
Samtidig underretter de det berørte selskab herom. 
- 78 -
2. Har de kompetente myndigheder t hjemlandet Ikke fremsendt de l 
stk. 1 nævnte oplysninger Inden for den fastsatte fr\st, under­
retter de Inden for samme frist selskabet om årsagerne hertil. 
Afslaget kan gøres til genstand for domstolsprøvelse i hjemlandet. 
3. Selskabet kan begynde sin virksomhed fra den attesterede dato, hvor 
det er blevet underrettet om den i stk. 1, første afsnit, omhand­
lede meddelelse." 
ArtlKel 32 
Artikel 17 i andet direktiv affattes således: 
"ArtlKel 17 
Enhver ændring, som selskabet agter at foretage i de I artikel 14 
nævnte oplysninger, underkastes proceduren I artikel 14 og 16." 
ArtlKel 33 
Artikel 12, stk. 2 og 3, samt artikel 13 og 15 I andet direktiv ophæves 
- 79 
ArtlKel 34 
1. Artikel 18, stk. 1, I andet direktiv ophæves. 
2. Filialens værtsland eller den medlemsstat, hvori tjenesteydelserne 
præsteres, må ikke fastsætte bestemmelser om, at der kræves for­
udgående godkendelse af de almindelige og specielle betingelser i 
forsikringspolicer, af tariffer og af andre trykte dokumenter, som 
selskabet agter at anvende. Med henblik på at kontrollere, at deres 
nationale bestemmelser overholdes, kan de alene kræve, at ethvert 
selskab, der ønsker at udøve forsikringsvirksomhed på deres område som 
led i enten etableringsretten eller den frie udveksling af tjeneste­
ydelser, når som helst skal kunne forelægge de betingelser, det agter 
at anvende, uden at dette dog må gøres til en forudsætning for, at 
selskabet kan udøve sin aktivitet. 
3. Filialens værtsland eller den medlemsstat, hvori tjenesteydelserne 
præsteres, må hverken opretholde eller indføre krav om forudgående 
meddelelse eller godkendelse af tarifforhøjelser, medmindre krav herom 
alene er et led i en almindelig priskontrolordning. 
ArtlKel 35 
1. Artikel 19 i andet direktiv ophæves. 
2. Ethvert selskab, der udøver virksomhed som led I enten etablerings­
retten eller den frie udveksling af tjenesteydelser, skal forelægge de 
kompetente myndigheder I filialens værtsland eller i den medlemsstat, 
hvor tjenesteydelserne præsteres, alle dokumenter, der er nødvendige 
for gennemførelsen af denne artikel, for så vidt de selskaber, der har 
deres vedtægtsmæssige hjemsted i disse medlemsstater, også er 
forpligtet hertiI. 
- 80 -
3. Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat konstaterer, at et 
selskab, der har en filial eller præsterer tjenesteydelser i henhold 
til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser på denne medlemsstats 
område, overtræder de retsregler, der gælder for sådanne selskaber I 
nævnte medlemsstat, henstiller de ti I det pågældende selskab at bringe 
disse ulovlige forhold til ophør. 
4. Foretager vedkommende selskab sig ikke det nødvendige, giver de 
kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat meddelelse herom 
til de kompetente myndigheder i hjemlandet. Disse træffer snarest 
muligt alle nødvendige foranstaltninger med henblik på, at det på­
gældende selskab bringer de ulovlige forhold til ophør. De kompetente 
myndigheder i den pågældende medlemsstat underettes om arten af disse 
foranstaltninger. 
5. Hvis selskabet til trods for de foranstaltninger, der er truffet af 
hjemlandet - eller hvis disse foranstaltninger viser sig at være 
utilstrækkelige, eller den pågældende medlemsstat Ikke har truffet 
nogen foranstaltninger - fortsat overtræder de retsregler, der gælder I 
den pågældende medlemsstat, kan denne medlemsstat, efter at have givet 
meddelelse herom til de kompetente myndigheder i hjemlandet, træffe 
egnede foranstaltninger for at forhindre eller standse yderligere 
overtrædelser og, for så vidt det er strengt nødvendigt, forbyde 
selskabet fortsat at indgå forsikringsaftaler på dens område. 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at det bliver muligt at afgive de 
nødvendige meddelelser i forbindelse med foranstaltningerne. 
- 81 -
6. Bestemmelserne i stk. 1-5 berører Ikke medlemsstaternes ret til i 
nødstilfælde at træffe egnede forholdsregler for at forhindre eller 
standse lovovertrædelser, der er begået på deres område. Dette 
indebærer også muligheden for at forhindre et forsikringsselskab i at 
indgå nye forsikringsaftaler på deres område. 
7. Hvis det selskab, der har gjort sig skyldig I overtrædelsen, har et 
etableret forretningssted eller besidder ejendom I den pågældende med­
lemsstat, kan tilsynsmyndighederne i denne stat i overensstemmelse med 
den nationale lovgivning Iværksætte de for sådanne overtrædelser fast­
satte administrative sanktioner over for dette etablerede forretnings­
sted eller denne ejendom. 
8. Enhver foranstaltning, der træffes i henhold til stk. 4 til 7, og som 
omfatter sanktioner eller begrænsninger I forsikringsaktiviteterne, 
skal behørigt begrundes og meddeles det pågældende selskab. Hver af 
disse foranstaltninger kan prøves ved domstolene i den medlemsstat, 
hvor de er truffet. 
9. Kommissionen forelægger hvert andet år Rådet en rapport, der viser 
antallet og arten af tilfælde, hvor der i den enkelte medlemsstat er 
blevet givet afslag i henhold til artikel 28 eller truffet foranstalt­
ninger i henhold til stk. 4. Medlemsstaterne samarbejder I denne 
forbindelse med Kommissionen og meddeler denne de oplysninger, der er 
nødvendige for at udarbejde rapporten. 
82 
ArtlKel 36 
Dette direktiv er ikke til hinder for, at forsikringsselskaber med ved­
tægtsmæssigt hjemsted I en medlemsstat kan reklamere for deres ydelser ved 
anvendelse at ethvert kommunikationsmiddel i filialens værtsland eller i 
den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres, så længe de Ikke til­
sidesætter eventuelle regler om sådanne reklamers form og indhold, der er 
begrundet i almene hensyn. 
ArtlKel 37 
1. Artikel 20 i andet direktiv ophæves. 
2. Såfremt et forsikringsselskab træder i likvidation, opfyldes for­
pligtelserne i forbindeise med forsikringsaftaler, der er indgået 
gennem en filial eller i henhold til reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser, på samme måde som forpligtelserne i forbindelse med 
dette selskabs andre forsikringsaftaler, uanset de forsikredes eller 
begunstigedes nationalitet. 
ArtlKel 38 
1. Artikel 21 i andet direktiv ophæves. 
2. Når en forsikring tilbydes i henhold til reglerne om etableringsret 
eller fri udveksling af tjenesteydelser, skal forsikringstageren -
inden forpligtelsen Indgås - gøres bekendt med, I hvilken medlemsstat 
det vedtægtsmæssige hjemsted eller den filial, hvormed aftalen indgås, 
er beliggende. 
- 83 -
Hvis der udleveres dokumenter til forsikringstageren, skal de indeholde 
de i forgående afsnit nævnte oplysninger. 
De I de første to afsnit omhandlede forpligtelser vedrører ikke de i 
artikel 5, litra d), i første direktiv omhandlede risici. 
3. Aftalen eller andre dokumenter, der yder dækning, samt forsikrings-
begæringen, dersom den er bindende for forsikringstageren, skal angive 
adressen på det vedtægtsmæssige hjemsted og eventuelt på filialen af 
det forsikringsselskab, der yder dækningen. 
ArtlKel 39 
1. Artikel 22 i andet direktiv ophæves. 
2. Forsikringsselskaber skal for så vidt angår forsikringsvirksomhed, der 
henholdsvis udøves i henhold til reglerne om etableringsret og f hen­
hold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, meddele til­
synsmyndighederne i hjemlandet omfanget af opkrævede præmier, inden 
fradrag af genforsikring, for hver medlemsstat og for hver gruppe af 
klasser. 
Grupperne af klasser defineres således: 
ulykker og sygdom (1 og 2) 
bilforsikring (3, 7 og 10; tallene vedrørende klasse 10 anføres 
særski It) 
- 84 
brand og andre skader på ejendom (8 og 9) 
luftfarts-, sø- og transportforsikring (4, 5, 6, 7, 11 og 12) 
almindelig ansvarsforsikring (13) 
kredit og kaution (14 og 15) 
øvrige klasser (16, 17 og 18). 
Tilsynsmyndighederne i hjemlandet videregiver disse oplysninger til 
tilsynsmyndighederne i de berørte medlemsstater, der anmoder derom. 
ArtlKel 40 
1. Artikel 24 i andet direktiv ophæves. 
2. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til at pålægge sel­
skaber, der udøver virksomhed på deres område I henhold til reglerne om 
etableringsret eller fri udveksling af tjenesteydelser, at de skal til­
sluttes enhver ordning, der garanterer opfyldelse af erstatningskrav 
fra de sikrede eller skadelidte tredjemænd, og deltage heri på samme 
vilkår som de i de pågældende medlemsstater godkendte selskaber. 
- 85 -
ArtlKel 41 
1. Artikel 25 i andet direktiv ophæves. 
2. Med forbehold af senere harmonisering er alle forsikringsaftaler 
udelukkende pålagt de Indirekte skatter og paraflskale afgifter, 
hvormed forsikringspræmierne er belastet I den medlemsstat, hvor 
risikoen består i henhold til artikel 2, litra d), I andet direktiv, 
samt for Spaniens vedkommende de ekstragebyrer, der ved lov er fastsat 
til fordel for det spanske "Consorcio de Compensaciôn de Seguros" til 
udførelse af dets opgaver i forbindelse med godtgørelse af tab på grund 
af usædvanlige begivenheder I denne medlemsstat. 
Uanset artikel 2, litra d), første led, I andet direktiv, betragtes 
indbo i en ejendom, der er beliggende på en medlemsstats område, med 
undtagelse af goder i erhvervsmæssig transit, ved anvendelsen af nær­
værende stykke som en risiko, der består i denne medlemsstat, selv om 
ejendommen og dens indbo ikke er dækket af samme forsikringspolice. 
Den lovgivning, der finder anvendelse på aftalen efter artikel 7 I 
andet direktiv, har ingen indflydelse på den gældende skattemæssige 
ordning. 
Med forbehold af en senere harmonisering anvender hver medlemsstat på 
de selskaber, som dækker risici på dens område, de nationale 
bestemmelser vedrørende de foranstaltninger, der skal sikre opkrævning 
af de indirekte skatter og paraflskale afgifter, som skal erlægges i 
henhold til første afsnit. 
- 86 -
AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
ArtlKel 42 
1. De tekniske tilpasninger, der skal foretages i første og andet direktiv 
samt nærværende direktiv vedrørende nedenstående led, vedtages efter 
proceduren i artikel ... i direktiv (Forsikringsudvalg). 
ændringer af den i bilaget til første direktiv omhandlede liste, 
eller tilpasning af listens terminologi, for derved at tage hensyn 
til udviklingen på forsikr ingsmarkederne 
præcisering af de i artikel 16, stk. 1, i første direktiv opregnede 
komponenter, der indgår i solvensmargenen, for derved at tage hen­
syn til udviklingen af nye finansielle Instrumenter 
ændring af størrelsen af den I artikel 17, stk. 2, I første direk­
tiv omhandlede minimumsgarantI fond for derved at tage hensyn til 
den økonomiske og finansielle udvikling 
ændring af listen over de aktiver, der kan medgå til dækning af de 
tekniske reserver, jf. artikel 18 i nærværende direktiv, og af de i 
artikel 19 i nærværende direktiv fastsatte regler for risikospred­
ning for derved at tage hensyn til udviklingen af nye invester Ings-
kategorler 
- 87 -
ændring af lempelserne I princippet om kongruens, Jf. bilag 1 i 
andet direktiv, for derved at tage hensyn til nye Instrumenter til 
dækning af valutakursrisici 
præcisering af definitionerne med henblik på at sikre en ensartet 
anvendelse af første og andet direktiv samt nærværende direktiv i 
hele Fællesskabet 
kodificering af første, andet og nærværende direktiv. 
ArtlKel 43 
1. Filialer, der inden ikrafttrædelsen af gennemførelsesbestemmelserne til 
dette direktiv har påbegyndt deres virksomhed efter de i værtslandet 
gældende bestemmelser, betragtes som filialer, der har været underlagt 
proceduren i artikel 10, stk. 1 til 5, i første direktiv. Fra samme 
ikrafttrædelsesdato vil de være underlagt bestemmelserne i artikel 15, 
19 a, 20 og 22 i første direktiv samt artikel 35 i dette direktiv. 
2. Artikel 30 og 31 berører Ikke de rettigheder, som et forsikringsselskab 
Inden ikrafttrædelsen af gennemførelsesbestemmelserne til dette direk­
tiv har erhvervet som led I reglerne om fri udveksling af tjensteydel-
ser. 
ArtlKel 43 a 
Uanset om andet måtte være fastsat, kan enhver medlemsstat, der som 
erstatning for en retlig sygesikringsordning tillader indgåelse af aftaler 
vedrørende forsikr ingsklasse 2 under punkt A I bilaget til første direktiv, 
underkaste disse aftaler den ordning, der er fastsat for lovpligtige 
forsikringer, Jf. artikel 8 I andet direktiv som ændret ved artikel 27 I 
nærværende direktiv. 
- 88 -
ArtlKel 43 b 
Medlemsstaterne påser, at alle afgørelser, der træffes over for et 
forsikringsselskab i henhold til de i overensstemmelse med nærværende 
direktiv vedtagne love og administrative bestemmelser, kan gøres til 
genstand for domstolsprøvelse. 
Artikel 44 
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i overensstemmelse med 
dette direktiv senest den og underretter straks Kommissionen herom. 
De i henhold til første stykke ændrede bestemmelser bringes i anvendelse 
senest den 
De i henhold til første stykke vedtagne bestemmelser indeholder en 
udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
ArtlKel 45 
Efter meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne omsorg for at 
meddele Kommissionen teksten ti I de vigtigste nationale love og administra­
tive bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
ArtlKel 48 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
S3 
FICHE FINANCIERE 
La présente proposition de troisième directive sur l'assurance directe autre 
que l'assurance sur la vie n'entraîne pas de coût pour le budget de la Communuaté 
COMPETITIVENESS AND EMPLOYMENT IMPACT STATEMENT 
».What Is the main reason for Introducing the measure? 
The completion of the Internal market In the direct non-life Insurance 
sector In accordance with the principles laid down In the White Paper in 
order to create a true single market In this Important financial service 
sector. 
The first and second Directives have already gone a long way towards 
realizing this fundamental Community objective. The second Directive 
established the necessary conditions to enable Community Insurance 
undertakings to cover under the freedom of services regime those risks 
located within the Community which do not Involve a need for special 
protection ("large risks"). At the same time Insurance buyers Insuring 
these large risks can have access to the widest possible Community 
Insurance market to find the cover most suited to their requirements. 
However, some coordination work at Community level Is necessary to 
arrive at the same regime for Insurance contracts entered Into by other 
smaller consumer policyholders ("mass risks"). 
The regime that Is proposed Is based on that already used for the 
creation of the Internal market for banking and investment services 
(Second Banking Directive and proposal for a Directive on Investment 
services): Introduction of a single licence system and of the concept of 
home-country control. When this new proposal for a Directive Is adopted 
ail direct non-life Insurance will be subject to a single regime which 
will enable Insurance undertakings to offer their products throughout 
the Community and Insurance buyers to have access to the widest possible 
market in order to find the most appropriate product. 
<ÏA 
M. Features of the businesses In question - In particular: 
Are many SME concerned? 
yes, particularly as Insurance buyers who will benefit from the 
completion of the single market; 
Are there any regional concentrations? 
eligible for regional aids In the Member States? 
eligible under the European Regional Development Fund? 
The measures put forward In the proposal for a Directive are unlikely to 
affect unevenly the Community's regions. 
Ml. What direct obligations does this measure impose on businesses? 
In line with the policy followed for other financial services this 
proposal for a Directive introduces In the direct non-life insurance 
sector the system of the single administrative authorization valid for 
all the undertaking's activities throughout the Community and of 
prudential supervision by the authorities of the Member State of origin 
(home country control). 
This development will simplify considerably the present situation as 
regards the taking-up and pursuit of these activities, currently 
characterized by a multiplicity of authorizations and of controls 
according to the manner in which business is conducted. 
Home country control regarding the obligation to hold sufficient 
technical reserves and their valuation and representation by matching 
assets localized In the Community will replace the multiplicity of 
regimes that exist at present by coordinated rules. The solidity of 
Insurance undertakings will be strengthened and guaranteed and the 
protection of Insurance policyholder's will be reinforced as a result. 
32-
IV. What Indirect obligations are local authorities likely to Impose on 
businesses? 
Within the limits laid down In the proposal for a Directive, the Member 
States' authorities may adopt rules to ensure that the measures they 
apply under the Directive are complied with. In particular, the Member 
State In which the insured risk Is situated may require that Its own 
legal rules designed to protect the public good are respected on its 
territory. 
V. Are there any special measures In respect of SMEs? 
The first Directive 73/239/EEC already set out a number of special 
arrangements for small or medium-sized Insurance undertakings. Article 
3 states that the Directive does not apply to certain small and medium-
sized mutual undertakings. In addition the Directive allows the 
required minimum guarantee fund to be reduced by one quarter In the case 
of mutuaI s or mutual-type undertakings. 
The proposal for a third Directive does not amend this treatment granted 
to certain Insurance undertakings. 
As regards insurance policyholders which can be considered as mass risks 
the proposal for a third Directive provides for rules to guarantee that 
they are afforded the necessary and adequate protection when they enter 
Into insurance contracts. 
51 
VI. What is the likely effect on: 
the competitiveness of businesses? 
Community Insurance undertakings will be subject to coordinated rules 
governing the taklng-up and pursuit of the business of direct non-life 
Insurance. As a result of the creation of a single market they will be 
able to offer their Insurance products anywhere in the Community to any 
policyholder. An Increase In competition between insurance undertakings 
can thus be anticipated. 
SME buyers of insurance will benefit from a wider product range from 
which they will be able to choose the product most suited to their 
requirements In terms of cover and price proposed. 
employment? 
there will be no direct effect. 
Vil. Have both sides of Industry been consulted? 
opinions have been obtained from the European Insurance Committee (CEA), 
BEUC and from BIPAR, the International Bureau of Producers of Insurance 
and Reinsurance. 
In general the comments have been positive (unions, employers). 
The CEA supports the approach taken In this proposal for a Directive, 
notably as regards the coordination of technical reserves and of the 
rules concerning the representation, valuation and localization of the 
asse'« representing those reserves. 

ISSN 0254-1459 
KOM(90) 348 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 18 
Katalognummer : CB-CO-90-427-DA-C 
ISBN 92-77-63828-1 
SALGSPRIS til og med 30 sider: 3,50 ECU for hver 10 sider derudover: 1,25 ECU 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg