KOMMISSIONENS ARBEJDSDOKUMENT - Statusrapport om foranstaltninger til forbedring af EF's udviklingssamarbejde i henhold til Rådets (udviklingssamarbejde) konklusioner

1. Indledning

1.1. Baggrund

Rådets besluttede på sin samling i juni 1995 at foretage en evaluering af al EF-udviklingsbistand. Denne proces skulle bestå af 3 faser:

* En generel oversigt over EF-bistanden, som blev færdiggjort og udsendt til et bredt forum i 1997, og som blev opdateret i 1999

* Specifikke evalueringer, baseret på undersøgelser i marken og undersøgelser af baggrunden for de 4 hovedområder for EF's udviklingssamarbejde: Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), Middelhavsområdet, Asien og Latinamerika (ALA) og humanitær bistand

* En generel sammenfatning af bistandspolitikken, under hensyn til ovenstående evalueringer og med de deraf følgende generelle konklusioner.

De første to evalueringer, der drejede sig om samarbejdet med AVS-landene og Middelhavslandene, blev afsluttet i oktober 1998 og blev kort drøftet på Rådets samling (udviklingssamarbejde) i november 1998, hvor Rådet besluttede at foretage en mere detaljeret gennemgang af hele rækken af evalueringer i maj 1999. ALA-rapporten blev færdiggjort i begyndelsen af 1999, og rapporten om humanitær bistand og den afsluttende, generelle sammenfatning lå færdige i maj 1999.

På Rådets møde i maj 1999 drøftede det resultaterne af disse evalueringer og nåede til enighed om en række konklusioner. Kommissionen blev anmodet om at forsyne de kommende rådsmøder med oplysninger om de foranstaltninger, den agtede at træffe for at efterkomme de forskellige henstillinger i evalueringsrapporterne. Derfor fremlægger Kommissionen nu vedlagte statusrapport til Rådets orientering.

Dette dokument fremkommer på et tidspunkt, hvor der foregår mange forandringer inden for Kommissionen og dens tjenestegrene. Den 1. marts 2000 offentliggjorde Kommissionen en hvidbog [1] med detaljerede forslag til en række administrative reformer. Disse forslag omfatter adskillige områder, der også omhandles i evalueringerne, såsom ansættelse, uddannelse og personaleincitamenter. Desuden har Kommissionen også nøje undersøgt sine tjenestegrene for eksterne forbindelser med henblik på en dybtgående omstrukturering, der skal rette op på de nuværende skævheder, såsom den kunstige opsplitning af det samlede udviklingssamarbejde. Endvidere er de endelige versioner af Rådets forordninger om samarbejde med landene i Middelhavsområdet og med Sydafrika endnu ikke vedtaget. På baggrund af alle disse forhold er det blevet besluttet at fremlægge et arbejdsdokument fra Kommissionen med henblik på at oplyse Rådet om den nuværende situation. En mere detaljeret handlingsplan, der kommer til at omfatte et bredere spektrum af udviklingsforanstaltninger, vil blive fremlagt i forbindelse med en meddelelse med en generel erklæring om udviklingspolitikken, der skal forelægges Rådet.

[1] KOM(2000) 200 endelig

1.2. Statusrapportens opbygning

Statusrapporten er opbygget på samme måde som de konklusioner, Rådet vedtog den 21. maj 1999. I dette dokument samledes henstillingerne fra alle evalueringsrapporter i en række overskrifter, der sammenfatter de emner, der er fælles for alle programmer og geografiske områder.

Oversigten i bilaget opsummerer de foranstaltninger, der er beskrevet i denne statusrapport, og den skal danne grundlag for fremtidige opdateringer. Der anføres den institution, der er inddraget i hvert enkelt initiativ, og den tidsplan, der er knyttet dertil.

Statusrapporten rummer en række enkeltoplysninger om de foranstaltninger, der for øjeblikket er ved at blive planlagt eller gennemført af Kommissionen på mellemlang sigt. Der er visse områder, som ganske vist er blevet betegnet som væsentlige af evaluatorerne og i Rådets konklusioner, men som ikke er medtaget her, såsom udvikling af præstations- og behovskriterier for lande uden for AVS og større budgetlægningsfleksibilitet. Dette skal imidlertid ikke forstås således, at Kommissionen ikke agter også at gøre noget ved disse områder i tiden fremover.

2. De enkelte punkter i statusrapporten

2.1. Fastlæggelse af en generel politisk erklæring om udviklingsbistand

I flere af de specifikke evalueringer og i den generelle sammenfatning konstaterede man mangelen på en klar erklæring om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik, en faktor, der har medført en reduceret virkning og effektivitet. Med de forskellige instrumenter, der anvendes til udviklingssamarbejde i forskellige geografiske områder, og med rådsresolutioner, der dækker et bredt spektrum af områder, kan Fællesskabets udviklingspolitik sommetider forekommer usammenhængende og modsigelsesfuld. Den lange række af prioriteter gør det også vanskeligt at få målrettet både de finansielle og menneskelige ressourcer.

Kommissionens tjenestegrene har udarbejdet et udkast til en generel politisk erklæring om udviklingssamarbejdet, hvori den gennemgår målene for Det europæiske Fællesskabs udviklingssamarbejde på tværs af de geografiske områder, og hvori den fremsætter forslag til, hvordan man bedst kan tilrettelægge Fællesskabets udviklingsbistand med henblik på at nå disse mål. Denne politiske erklæring kan også udgøre et nyttigt grundlag for samordning af og opnåelse af komplementaritet mellem medlemsstaternes bistand og Det Europæiske Fællesskabs bistand.

Når den politiske erklæring først er vedtaget, vil det være muligt at undersøge, hvorledes man bedst kan indføre en ordning med årlig rapportering. Uden disse overordnede rammer vil enhver rapport mangle den nødvendige sammenhæng og vil ikke kunne opfylde sit formål: at give klar, målrettet oplysning om Fællesskabets udviklingspolitik.

Det foreslås, at der fremlægges en meddelelse med den generelle politiske erklæring for Rådet i april 2000, så den kan drøftes på Rådets (udviklingssamarbejde) møde i maj 2000.

2.2. Gennemførelse af den politiske erklæring

Når den generelle politiske erklæring er blevet vedtaget, vil det være nødvendigt at undersøge, hvorledes den kan gennemføres så effektivt som muligt. Allerede inden vedtagelsen af nævnte generelle erklæring har Kommissionen indkredset flere større områder, hvor der kan opnås forbedringer med hensyn til forvaltningen af Fællesskabets bistand.

2.2.1. Større gennemsigtighed i de bestående allokeringsmekanismer

Med hensyn til bistanden til AVS-landene fremkom evalueringsrapporten på det rette tidspunkt, eftersom den blev offentliggjort under forberedelsen af den konvention, der skal efterfølge Lomé-konventionerne, der siden 1975 har været bestemmende for bistanden til AVS-staterne. En ny ordning for programmering og revision af de finansielle tildelinger er et centralt punkt i den nye partnerskabsaftale med AVS-staterne. I henhold til denne nye ordning tildeles midlerne ud fra en række bestemte kriterier, blandt hvilke behovet er et vigtigt kriterium, men også præstationen, dvs. resultaterne af ydelsen af bistand og dennes indvirkning på målgrupperne. Tildelingerne vil blive taget op til revision i midten af det tidsrum, finansprotokollen dækker, samt ved afslutningen, hvilket vil muliggøre en justering af de finansielle tildelinger, så der kan tages hensyn til de opnåede fremskridt i et givet land eller en bestemt sektor.

De metoder, der anvendes til fastsættelse af tildelinger til de lande, der er omfattet af bistandsprogrammet for Middelhavsområdet, blev forelagt COREPER i 1997, og den generelle fremgangsmåde forbliver uændret. I forbindelse med samarbejdet med ALA-regionen, og i modsætning til samarbejdet med AVS- og Middelhavsregionen, foretages ressourceallokeringerne her ud fra et budget, som Det Europæiske Fællesskab vedtager hvert år. Dog fastsættes der mellemfristede allokeringsprioriteter på grundlag af landestrategidokumenter (som Kommissionen med regelmæssige mellemrum forelægger medlemsstaterne) og på grundlag af afgørelser, der vedtages i fællesskab af Det Europæiske Fællesskab og modtagerlandene i forbindelse med møder i de blandede udvalg og mellem højtstående embedsmænd (og som medlemsstaterne også deltager i).

2.2.2. Styrkelse og forenkling af de bestående samarbejdsmekanismer

Den aftale, der efterfølger Lomé-konventionerne, tager sigte på at etablere et forhold mellem Det Europæiske Fællesskab og modtagerlandene, som minder meget om et partnerskab, og i konventionen er indføjet en række nye samarbejdsmekanismer.

Denne politik vil også blive knæsat i den nye forordning, der skal danne grundlag for udviklingssamarbejdet med Sydafrika, og som skal vedtages i løbet af år 2000. Den finder også anvendelse på revisioner af andre udviklingsrelaterede instrumenter såsom TACIS- og MEDA-programmerne.

I forbindelse med reformen af de tjenestegrene, der tager sig af de eksterne forbindelser, vil modtagerlandenes rolle ved planlægning og gennemførelse af udviklingsbistand blive nyvurderet og opprioriteret.

2.2.3. Nye former for samarbejde med det civile samfund

Ovennævnte partnerskabsprincip udstrækkes også til at gælde de ikke-statslige organisationer og andre instanser i det civile samfund i modtagerlandene. Med den nye AVS-EF-partnerskabsaftale formaliseres disse organisationers inddragelse i udformningen og gennemførelsen af udviklingsprogrammerne. Udviklingssamarbejdet med Sydafrika har lige siden starten i 1995 været baseret på et nært samarbejde med ikke-statslige organisationer, og de erfaringer, der er høstet her, kan udnyttes til at forbedre samarbejdet i andre regioner.

Den vægt, der i de seneste år er blevet lagt på det økonomiske samarbejde i både ALA- og MEDA-programmerne, vil fortsat styrke deltagelsen af det civile samfund, både inden for EU og hos udviklingspartnerne, i Fællesskabets udviklingssamarbejde. Desuden står den politiske, økonomiske og sociale dialog med vore partnere hyppigt åben for det civile samfund. Som aktuelle eksempler kan anføres Europa-Mercosur Business Forum og det nært forestående ASEM-topmøde i Lissabon vedrørende det civile samfund.

2.2.4. Standardiserede rammer for landestrategidokumenter (LSD)

Der er gjort fremskridt med fastlæggelsen af en række fælles elementer i landestrategidokumenterne (LSD) med henblik på Fællesskabets udviklingssamarbejde, men også med henblik på orientering af medlemsstaterne i forbindelse med deres bilaterale udviklingssamarbejde. I december 1999 blev der afholdt et møde i Berlin med medlemsstaterne med det formål at samle diverse erfaringer med udarbejdelsen af LSD'er. Kommissionen fremlagde sine tanker om "standardiserede rammer", og medlemsstaterne reagerede positivt. Efter interne drøftelser og samråd er et mere formelt kommissionsforslag nu under udarbejdelse, og det vil blive drøftet på et nyt ekspertmøde, der skal afholdes i løbet af marts eller april 2000.

Det arbejde, der allerede er udført i denne sammenhæng, har bidraget positivt til Kommissionens nuværende praksis i forbindelse med udarbejdelsen af LSD'er.

2.2.5. Vedtagelse af sektorstrategier

I forbindelse med den generelle politiske erklæring vil man også undersøge Det Europæiske Fællesskabs behov for at målrette sin bistand mod et mindre antal sektorer med henblik på at opnå den bedst mulige udnyttelse af ressourcerne på området for udviklingssamarbejde.

Kommissionen har regelmæssigt møder med eksperter fra medlemsstaterne inden for et bredt spektrum af områder såsom HIV/AIDS-politik, udvikling af land- og bydistrikter, energi, transport, sundhed og uddannelse, med det formål at koordinere og harmonisere sektorstrategier og/eller sektorpolitiske dokumenter.

Der findes allerede et antal retningslinjer for sektorprojekter og -programmer, som er blevet udviklet med henblik på at bistå projektledere med at udforme programmer og sikre en sammenhængende indfaldsvinkel til projekter inden for en specifik sektor, hvilket modtagerland det end måtte dreje sig om. Disse retningslinjer er nu færdiggjort for tropiske skove, mikroprojekter og transport- og drikkevandssektoren, og man er i gang med at udarbejde dem for udvikling af landdistrikter, landbrug og levnedsmiddelindustri, husdyrbrug, dyresundhed og akvatiske ressourcer. Vedvarende energi er under drøftelse, efter forelæggelsen af et debatoplæg fra Kommissionen. Eventuelle andre sektorer vil der blive taget stilling til efter vedtagelsen af den generelle politiske erklæring.

Med henblik på at styrke donorkoordineringen samt udviklingsbistandens virkning og overordnede sammenhæng er Kommissionen i gang med at lægge sidste hånd på retningslinjerne for støtte til sektorspecifkke politikker og programmer, og den agter gradvis at udbygge dette tiltag.

Kommissionen har også udarbejdet handlingsplaner til virkeliggørelse af en række ledende principper på tværs af alle sektorer, dvs. fattigdomsbekæmpelse og kønsrelaterede spørgsmål, hvor man søger at takle disse væsentlige problemer på en ensartet måde for alle udviklingslandes vedkommende. Der er udviklet en strategi til sammenkobling af målene for levnedsmiddelsikkerhed og fattigdomsbekæmpelse, og tilsvarende dokumenter er ved at blive udarbejdet for sundheds- og undervisningssektoren.

2.2.6. Mindskelse af antallet af instrumenter og budgetposter

Hvis den generelle politiske erklæring skal føres ud i livet med et godt resultat, vil det kræve en forenkling af de instrumenter, som Kommissionen benytter sig af til en del af sit udviklingssamarbejde. Inden for rammerne af ALA-forordningen er der to bredspektrede instrumenter: finansiel og faglig bistand og økonomisk samarbejde. MEDA-programmet har altid været et instrument med én enkelt budgetpost. Derfor er disse instrumenter lette at håndtere i deres nuværende form, og Kommissionen har ingen planer om at foreslå nogen ændring heraf.

Derimod er der i medfør af rækken af Lomé-konventioner indført et stort antal finansielle instrumenter til at bistå AVS-staterne med deres udviklingsbestræbelser. Den nye partnerskabsaftale vil blive centreret om tre former for finansiering: en langsigtet udviklingsfacilitet i form af gavebistand, der også skal omfatte strukturtilpasningsstøtte; regionalt samarbejde og regional integration; og en investeringsfacilitet.

Kommissionen lægger meget vægt på at reducere antallet af de relativt små budgetposter, som Kommissionen forvalter for alle udviklingslandes vedkommende. Hvis man skal opnå en rationel og effektiv forvaltning, er det af afgørende betydning, at antallet af budgetposter mindskes radikalt fra de nuværende 70. Kommissionens tjenestegrene har haft møder med medlemmer af Europa-Parlamentet for at drøfte en fremtidig rationalisering, og man er i princippet enig om at gennemføre disse foranstaltninger fra og med det foreløbige budgetforslag for 2001.

2.3. Koordinering og komplementaritet

Kommissionen satser meget på en koordinering af og sikring af komplementaritet mellem henholdsvis Det Europæiske Fællesskabs og medlemsstaternes udviklingssamarbejde. I overensstemmelse med de retningslinjer for styrkelse af den operationelle koordinering mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på området for udviklingssamarbejde, der blev vedtaget af Rådet i marts 1998, forelagde Kommissionen den 1. marts 2000 Rådet en rapport om de trufne foranstaltninger og de opnåede fremskridt på dette område, omfattende hele det geografiske spektrum. Siden Rådets vedtagelse af resolutionen om komplementaritet i maj 1999 har Kommissionen gjort fremskridt med sit arbejde med de landestrategidokumenter, der er beskrevet under punkt 2.2.4.

2.4. Harmonisering og forenkling af den organisatoriske ramme

En lang række henstillinger i de enkelte evalueringsrapporter fokuserede på spørgsmålet om, hvorledes man kan forbedre den organisatoriske ramme for forvaltningen af udviklingsbistanden.

2.4.1. Organiseringen af Kommissionens tjenestegrene

I oktober 1999 - 5 måneder efter det rådsmøde (udviklingssamarbejde), hvor konklusionerne om evalueringen blev vedtaget - overtog en ny Kommission arbejdet. Denne Kommission, under Romano Prodis formandskab, har forpligtet sig til at gennemføre en administrativ reform af Kommissionen. Umiddelbart efter indsættelsen af den nye Kommission blev der foretaget en reorganisering af Kommissionens tjenestegrene, så generaldirektoratet for udvikling nu indtager den ledende rolle i udviklingsspørgsmål, selv om ansvaret for de enkelte geografiske områder stadig påhviler flere forskellige generaldirektorater.

Den nye Kommission er gået i gang med en intern reformproces, der omfatter alle tjenestegrene, på grundlag af den hvidbog, den offentliggjorde den 1. marts 2000. Inden for rammerne af denne samlede reform har den rolle, som tjenestegrenene for de eksterne forbindelser skal spille, været genstand for en særskilt undersøgelse. Groft sagt er formålet med den foreslåede reform af tjenestegrenene for de eksterne forbindelser at genetablere udviklingssamarbejdets integritet med hensyn til hele arbejdsgangen og at skabe en operationel ramme for større decentralisering og dekoncentration af udviklingspolitikken i retning af modtagerlandene og Kommissionens delegationer. Der er allerede et pilotforsøg i gang med henblik på at styrke decentraliseringen (ud til modtagerlandene) og dekoncentrationen (ud til delegationerne) i et repræsentativt udvalg af oversøiske lande inden for alle Fællesskabets programmer.

2.4.2. En mere resultatorienteret indsats

Siden 1992 har Kommissionen bestræbt sig på at blive mere resultatorienteret i sine udviklingsprogrammer. Den har indført styring af projektcyklen (PCM) for de fleste af udviklingsprogrammerne, hvilket forudsætter en definering af mål og resultater og fastlæggelse af objektivt verificerbare indikatorer, ved hjælp af hvilke opnåelsen af disse mål og resultater kan måles. Programmet for uddannelse af Kommissionens tjenestemænd i projektcyklusstyring, kombineret med en help-desk til at bistå med forberedelsen af projekter, skulle sikre, at disse projektstyringsredskaber anvendes korrekt og effektivt overalt ved Kommissionens udarbejdelse af samarbejdsprogrammer.

På trods af alle disse bestræbelser har Det Europæiske Fællesskabs udviklingsbistand haft en tendens til snarere at fokusere på forpligtelser (input) end på de opnåede resultater (output). PCM anvendes ikke konsekvent i alle udviklingsprogrammer. Behovet for at styrke gennemførelsen af PCM er blevet erkendt i meddelelsen om reformen af tjenestegrenene for de eksterne forbindelser, og i forbindelse med den administrative reform vil der blive gjort en indsats for at løse dette problem.

For AVS-landenes vedkommende vil det nye programmeringssystem kunne bidrage til at forbedre situationen: de finansielle tildelinger vil ikke blot automatisk give ret til at bruge pengene, uanset resultaterne af indsatsen. Det vil derimod blive således, at ud over den indledende toårige tildeling vil alle yderligere midler blive tildelt på grundlag af kriterier, som indbefatter de resultater, der er opnået ved hjælp af den forudgående finansiering.

Meddelelsen om strukturtilpasning, som Kommissionen vedtog den 4. februar 2000, tager sigte på en gradvis overgang til udbetaling af midler på grundlag af præstationskriterier, og kombineret med en reduktion af de udviklingspolitiske betingelsesklausuler. Denne nye fremgangsmåde afprøves allerede som pilotforsøg i visse AVS-lande.

I forbindelse med den bredere institutionelle reform vil Kommissionen overveje, om der skal træffes yderligere foranstaltninger med henblik på at styrke fokuseringen på de opnåede resultater.

2.4.3. Forbedring af informationsstyringssystemerne

En effektiv informationsstyring er et centralt led i et relevant og effektivt udviklingssamarbejde. Kommissionens tjenestegrene er i færd med at udvikle et nyt integreret informations- og styringssystem (CRIS - Common Relex Information System), som giver oplysning om EUF og budgetfinansieringen. Siden juni 1999 har generaldirektoraterne for de eksterne forbindelser og delegationerne via CRIS-information kunnet få adgang til oplysninger om finansieringen og styringen af udviklingsprojekter.

I løbet af år 2000 vil systemet blive udbygget, så delegationerne får mulighed for at opdatere oplysningerne direkte. Dette vil først ske med en gruppe af "pilotdelegationer", og vil i løbet af 2001 blive yderligere udbygget. Naturligvis vil en sådan udbygning være afhængig af at sikre forbindelser mellem delegationerne og hovedkvartererne.

I løbet af 2001 er det planen, at der overalt i Kommissionen indføres et integreret ressourcestyringssystem (Integrated Resources Management system, IRMS). Indtil det nye system er etableret og fungerer, har Generaldirektoratet for Udvikling etableret sit eget system, der er centraliseret på generaldirektoratsplan, og som skal være et hjælpemiddel til fastlæggelse af operative prioriteter og til overvågning af de forskellige opgaver. Denne database vil give ledelsen af Generaldirektoratet for Udvikling et redskab i hænde, hvormed man kan vurdere og modificere ressourceallokeringen, så midlerne går til de prioriterede opgaver.

Offentliggørelsen af alle de evalueringer af udviklingsbistand, der er foretaget af Kommissionen, udgør en potentiel informationskilde i forbindelse med hele styringen af indsatsen. Evalueringskontoret under Den Fælles Forvaltningstjeneste for EU-Bistand (Joint Relex Service) har et internet website, der rummer den fulde ordlyd samt resuméer af alle større evalueringer samt programmet for de fremtidige evalueringer.

Generaldirektoratet for Udvikling er i færd med at opdatere sit system for offentliggørelse af oplysninger om fremtidige og igangværende projekter på internettet med henblik på at sikre, at de oplysninger, der gives, er så nøjagtige og opdaterede som muligt. Til september 2000 vil et forbedret system være på plads.

2.4.4. Personaleincitamenter og satsning på specialiserede færdigheder

De generaldirektorater, der tager sig af de eksterne forbindelser, kan ikke behandle spørgsmål om personaleudvikling isoleret fra de andre tjenestegrene. I Kommissionens hvidbog om en administrativ reform, der blev vedtaget 1. marts 2000, stilles der forslag om en fremtidig uddannelsesordning, ansættelse af specialister og personaleincitamenter.

Kommissionen har for nylig afsluttet en lønklasse A-udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse på området for eksterne relationer, hvor der også krævedes en vis specialisering inden for udviklingssamarbejde. Formålet med denne form for udvælgelsesprøve er at øge antallet af specialiseret personale, der beskæftiger sig med Fællesskabets udviklingspolitik.

Inden for de tjenestegrene, der tager sig af de eksterne forbindelser, har man indført en forpligtelse for tjenestemænd i lønklasse A til at forrette tjeneste i oversøiske lande, og dette vil bidrage til udvikling af en mere professionel "udenrigstjeneste". Generaldirektoraterne, der beskæftiger sig med de eksterne forbindelser, lægger i stigende grad vægt på personaleuddannelse. Deres uddannelsesplaner, der vedtages for ét år ad gangen, med planer for år 2000, der vil foreligge den 31. maj, omfatter en lang række specialkurser om spørgsmål såsom bæredygtig udvikling, kønsaspekter og fattigdomsbekæmpelse. Der tilbydes også kurser om finansielle procedurer, projektcyklusstyring og finansiel og økonomisk analyse. Ved udgangen af år 2000 vil ECHO have udarbejdet et uddannelseskursus, der specielt fokuserer på forvaltning af humanitær bistand.

2.4.5. Klarere definering af det arbejde, der udføres af styringsudvalgene

Den rolle, styringsudvalgene spiller i EF's udviklingssamarbejde, bør tages op til grundig drøftelse. Det er især vigtigt at undgå alt for mange af sådanne udvalg, da det let medfører, at der indføres yderligere administrative procedurer, og at muligheden for at få en sammenhængende indfaldsvinkel til gennemførelse af udviklingspolitikken mindskes.

Udvalget for Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) har undersøgt sine egne arbejdsmetoder og arbejdsopgaver og har udarbejdet en række forslag til, hvorledes dets arbejde kan defineres klarere, så det får en mere strategisk betydning. Dette vil medføre, at udvalget snarere beskæftiger sig med de overordnede programmer og gennemførelsen af sektorpolitikker, end at det fokuserer på tekniske detaljer i de enkelte projekter. Disse overvejelser har ikke blot sat sig spor i udformningen af den interne aftale vedrørende den 9. EUF, men vil også kunne danne forbillede for lignende overvejelser i andre styringsudvalg.

For MED-udvalgets vedkommende indgår et lignende tiltag som et centralt led i Kommissionens meddelelse fra oktober 1999 om ændring af MEDA-forordningen, som for tiden er til drøftelse i Rådet. Kommissionen har foreslået, at MED-udvalget kommer til at spille en mere fremtrædende rolle ved udarbejdelsen af samarbejdsstrategier, hvorved man bringer de finansielle beslutningstagningsprocedurer på linje med etableret praksis inden for andre programmer for økonomisk omstilling, såsom TACIS.

2.5. Effektivisering af bistandsforvaltning og procedurer

En effektivisering af bistandsforvaltningen vil i en vis udstrækning afhænge af de forbedringer, der opnås af den organisatoriske ramme, og at andre tiltag såsom en mindskelse af antallet af instrumenter og budgetposter.

Kommissionen har forpligtet sig til at udarbejde en håndbog med harmoniserede regler for udfærdigelse af kontrakter om tjenesteydelser, indkøbskontrakter samt bygge- og anlægskontrakter, som finansieres af Kommissionen under alle dens udviklingsprogrammer. Antallet af kontraktindgåelses- og udbudsprocedurer vil dermed kunne reduceres fra 40 til 8.

Bistandsforvaltningen under Lomé-konventionen er hidtil besværliggjort af forekomsten af de parallelt fortløbende Europæiske Udviklingsfonde, der hver har sine egne procedurer og prioriteter. Den nye AVS-EF-partnerskabsaftale kommer til at rumme en række foranstaltninger med henblik på at samle midlerne fra den 6., 7. og 8. EUF i én fond. Når den nye aftale træder i kraft, vil alle ubrugte fondsmidler blive tilført den 9. EUF.

2.6. Styrkelse af overvågning, evaluering og gennemsigtighed

Det vigtigste initiativ i forbindelse med overvågningssystemerne vil være indførelsen af et system, der er baseret på projektcyklusstyring, brug af overordnet planlægningsmatrix (LFA) og kvalitative og kvantitative indikatorer. Udformningen og indkøringen heraf vil finde sted over de næste 2 år. Det forventes, at systemet stort set vil være operationsklart ved udgangen af år 2001.

Arbejdsgruppen for kvalitetsfremme (Quality Support Group), som GD DEV nedsatte i 1997, har allerede ydet et konkret bidrag til at fremme kvaliteten af projekter i AVS-landene. Kommissionen har forpligtet sig til en fortsat brug af QSG for at sikre sammenhængen på tværs af alle udviklingsprojekter. Den Fælles Tjeneste for Eksterne Forbindelser (SCR) er også i færd med at etablere en intern kvalitetsbedømmelsesmekanisme. Arbejdsgruppen for kvalitetsfremme har til hensigt at fremlægge en ex-ante-bedømmelse af alle udviklingsprojekter, der udarbejdes af Generaldirektoratet for Udvikling. I kraft af gruppens vurdering af projekter allerede i indkredsningsfasen og i kraft af, at der altid er en repræsentant for evalueringsenheden til stede ved møderne, skulle dette være med til at sikre, at resultaterne af ex post-evalueringerne udnyttes under indkredsnings- og vurderingsprocessen.

Hvilken rolle Arbejdsgruppen for Kvalitetsfremme - oprettet af Generaldirektoratet for Udvikling - skal spille fremover, må nødvendigvis afhænge af den fremtidige strukturering af de tjenestegrene, der tager sig af de eksterne forbindelser. Evalueringsenhedens rolle vil også blive taget op til drøftelse som led i den samlede gennemgang af disse tjenestegrene.

I 1999 finansierede Kommissionen en ekstern evaluering af sin egen evalueringstjeneste i tilknytning til området for eksterne forbindelser. Den endelige beretning vil kunne rekvireres via Internettet. Resultaterne af evalueringen bliver i øjeblikket drøftet internt i forbindelse med den interne reform af Kommissionen, og der vil utvivlsomt blive fremlagt nye forslag til en styrkelse af evalueringsfunktionen som følge af disse drøftelser. Hvidbogen om reformen af Kommissionen forpligter Kommissionen til en systematisk ex-ante-evaluering, og de praktiske følger af dette løfte er nu til drøftelse inden for Kommissionens tjenestegrene.

Som et resultat af de to seneste evalueringer af den humanitære bistand har ECHO meddelt, at den agter at udarbejde kriterier for forbilledlig praksis og at opstille overordnede præstationsmål, med regelmæssig rapportering om gennemførelsen heraf til Parlamentet og medlemsstaterne.

BILAG

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>