DA Den Europæiske Unions Tidende C 376/74

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen »Strategi for Den Europæiske Unions effektive gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder«

KOM(2010) 573 endelig

2011/C 376/14

Ordfører: Gabriele BISCHOFF

Medordfører: Cristian PÎRVULESCU

Kommissionen besluttede den 19. oktober 2010 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen »Strategi for Den Europæiske Unions effektive gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder«

KOM(2010) 573 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som vedtog sin udtalelse den 31. august 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 474. plenarforsamling den 21.-22. september 2011, mødet den 21. september 2011, følgende udtalelse med 158 stemmer for, 3 imod og 4 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

EØSU

1.1 mener, at Kommissionen bør styrke traditionen for grundlæggende rettigheder på EU-niveau, navnlig gennem overvågning, for at sikre, at lovgivningsforslagene og hele lovgivningsprocessen som helhed samt de retsakter, Kommissionen vedtager, er i overensstemmelse med chartret, og at de følges i medlemsstaterne. Da der har været eksempler på alvorlig tilsidesættelse af chartret, bør man omgående indføre en strategi for overvågning og hurtig reaktion;

1.2 understreger den juridisk bindende forpligtelse til at fremme grundlæggende rettigheder, som er blevet et af de vigtigste elementer i gennemførelsesstrategien, bl.a. ved hjælp af nye, målrettede initiativer. EØSU understreger endvidere, at de grundlæggende rettigheder, som er hjørnestenen i vores samfund og et særligt kendetegn for EU, er dynamiske (1);

1.3 mener, at de grundlæggende sociale rettigheder ikke kan adskilles fra de civile og politiske rettigheder og derfor kræver speciel strategisk opmærksomhed. EØSU mener endvidere, at indholdet af de relevante tekster allerede nu er bindende og skal fastholdes;

1.4 fremhæver behovet for at sikre lighed, særlig mellem mænd og kvinder, og specifikt at fokusere på udsatte grupper;

1.5 understreger, at forpligtelserne i chartret gælder for alle institutioner, agenturer og organer på EU-niveau;

1.6 opfordrer medlemsstaterne til at skabe en beskyttelses- og støtteorienteret tradition for grundlæggende rettigheder på alle myndighedsniveauer og på alle politik- og retsområder samt at undersøge og identificere gennemførelsesprocessens specifikke påvirkning af de grundlæggende rettigheder;

1.7 er alvorligt bekymret over udbredelsen af visse politiske holdninger, der kan give tilbageslag med hensyn til fremme og beskyttelse af grundlæggende rettigheder, og i visse tilfælde allerede giver tilbageslag i praksis;

1.8 anmoder indtrængende Kommissionen om at gøre en effektiv indsats som traktaternes vogter og om at anvende traktatbrudsproceduren uden at tage hensyn til politiske overvejelser;

1.9 foreslår yderligere foranstaltninger og formidlingsaktiviteter for at gøre strategien for gennemførelse af de grundlæggende rettigheder mere effektiv;

1.10 opfordrer alle EU's institutioner og medlemsstater, der medvirker i fastlæggelsen af grundlæggende rettigheder, navnlig Kommissionen, til at give civilsamfundets deltagelse langt større vægt.

2. Præsentation og baggrund

2.1 Kommissionens meddelelse har til formål at fremlægge strategien for gennemførelse af chartret inden for den nye lovgivningsmæssige ramme, der har eksisteret siden Lissabontraktaten trådte i kraft. Målet med Kommissionens politik er at give de grundlæggende rettigheder, som chartret omfatter, størst mulig effektivitet.

2.2 I den første del af meddelelsen fokuseres der på, at EU bør være hævet over enhver kritik og fungere som et forbillede på dette område, og at chartret derfor skal fungere som en rettesnor for EU's politikker og medlemsstaternes gennemførelse af dem på alle stadier af proceduren.

2.2.1 For det første skal Kommissionen styrke traditionen for grundlæggende rettigheder i Kommissionen selv, navnlig ved gennem overvågning at sikre, at lovgivningsforslagene og de retsakter, Kommissionen vedtager, er i overensstemmelse med chartret. For det andet skal Kommissionen sikre, at hver eneste retsakt i lovgivningsprocessen overholder chartrets bestemmelser. Det betyder, at enhver ændring, der foretages af en af medlovgiverne, samt den interinstitutionelle dialog skal være forenelige med chartret.

2.2.2 Endelig er det nødvendigt at sikre, at medlemsstaterne respekterer chartret, når de gennemfører EU-retten.

2.3 Meddelelsens anden del beskæftiger sig med behovet for at informere offentligheden bedre. For at nå dette mål er der behov for målrettede kommunikationsforanstaltninger, der er skræddersyede til forskellige specifikke situationer.

2.4 Den tredje del af Kommissionens dokument fokuserer på årsberetningen om anvendelse af chartret. Kommissionen har netop godkendt den første rapport af denne type (2). Årsberetningen har to mål: for det første at gøre status over udviklingen på en gennemsigtig, kontinuerlig og sammenhængende måde, og for det andet at give mulighed for en årlig udveksling af synspunkter med Europa-Parlamentet og Rådet.

3. Generelle bemærkninger

3.1 EØSU tillægger de grundlæggende rettigheder overordentlig stor betydning. EØSU bifalder, at Kommissionen har offentliggjort meddelelsen om »Strategien for Den Europæiske Unions effektive gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder«. Udvalget mener, at denne strategi er et væsentligt bidrag til idéen om unionsborgerskab for alle EU's borgere.

3.1.1 De principper, der er forankret i strategien, har afgørende betydning, og EØSU fremhæver i særdeleshed principperne om effektivitet, universalitet, udelelighed samt synlighed og forudsigelighed. EØSU mener ikke desto mindre, at man bør uddybe adskillige vigtige aspekter, der enten er blevet overset eller ikke er behandlet grundigt nok.

3.1.2 Det er imidlertid hensigtsmæssigt at pege på en række andre principper. Som allerede nævnt i tidligere udtalelser går EØSU »ind for at sikre en overordnet sammenhæng samt beskyttelse af de grundlæggende rettigheder såvel som ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling, uanset hvilken erhvervsgruppe de vandrende arbejdstagere tilhører« (3). Desuden må EU-retten ikke »udgøre foranstaltninger, som indskrænker den hidtidige anvendelse af disse principper i praksis« (4). Der bør indføres alle tænkelige tiltag for at overbevise regeringerne i Polen, Storbritannien og Tjekkiet om at ophæve undtagelsesprotokollerne (opt-out) og i stedet beslutte sig for en udstrakt anvendelse af chartret (opt-in).

3.1.3 Udvalget bifalder de talrige ekstra elementer, som strategien omfatter vedrørende retsakter. EØSU støtter især idéen om, at EU skal fungere som et forbillede, når det gælder grundlæggende rettigheder, også med hensyn til dets eksterne politikker, i særdeleshed på handelsområdet. Generelt bør EU ikke bare fungere som forbillede. EU bør også aktivt fremme demokrati og menneskerettigheder – civile, politiske, økonomiske og sociale – og udnytte sin internationale position til at fremhjælpe dette.

3.1.4 EØSU bifalder Kommissionens og de andre EU-institutioners forpligtelse til en grundig revision af deres lovgivnings- og arbejdsprocedurer, navnlig vedrørende konsekvensanalyse og de relevante organer, for at sikre, at resultaterne er i overensstemmelse med chartrets principper og specifikke indhold. Hvis vi skal sikre en effektiv beskyttelse og fremme af de grundlæggende rettigheder, er det imidlertid afgørende at fokusere på medlemsstaternes gennemførelse og proaktive indstilling. Hvad angår den horisontale sociale klausul (artikel 9 TEUF) og de grundlæggende sociale rettigheder, undersøges konsekvensanalysen mere indgående i en anden af EØSU's udtalelser (5).

3.2 Nye risici: krise og sikkerhedsbrud

3.2.1 Kommissionens strategi modsvarer ikke de trusler mod den effektive gennemførelse af de grundlæggende rettigheder, der udspringer af en lang række vigtige nye risici. Derfor skal strategien tage hensyn til disse tendenser og udvikle et omfattende og udtømmende svar på dem.

3.2.2 I den forbindelse har EØSU allerede understreget, at »I en situation, hvor der er økonomisk og finansiel krise, er det vigtigt at styrke solidariteten mellem landene, de økonomiske aktører og borgerne samt respektere borgernes værdighed og rettigheder« (6). »I øvrigt har EØSU sine tvivl mht. de budgetmidler, der står til rådighed for medlemsstaterne i disse krisetider, og hvor store midler, de er rede til at mobilisere på såvel nationalt som europæisk plan for at sikre reel beskyttelse af menneskerettighederne, særligt når det gælder indvandrere.« (7)

3.2.3 I sin nylige udtalelse om EU's terrorbekæmpelsespolitik – et politikområde, hvor der står mange grundlæggende rettigheder på spil (menneskelig værdighed, beskyttelse mod tortur, databeskyttelse, non-refoulement) – identificerede EØSU de praktiske vanskeligheder med at strømline princippet om grundlæggende rettigheder i tilrettelæggelsen og udformningen af de politiske tiltag. EØSU hilser det velkomment, at respekten for de grundlæggende rettigheder er blevet gjort til en horisontal prioritet på dette meget følsomme område. Kommissionens tilsagn om respekt for de grundlæggende rettigheder bør imidlertid suppleres af lignende tilsagn fra de nationale regeringers side, navnlig i gennemførelsen af EU-retten. Desuden bør beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder ikke begrænses til at fastlægge og udarbejde redskaber, men bør også omfatte gennemførelsen (8).

3.3 En ny, vigtig dimension: Juridisk bindende forpligtelse til at fremme grundlæggende rettigheder

3.3.1 Kommissionen skal nu finde frem til, hvordan de grundlæggende rettigheder bedst kan beskyttes inden for rammerne af Kommissionens arbejde, men også, hvorledes man bedst kan fremme de grundlæggende rettigheder gennem nye, målrettede aktiviteter.

3.3.2 I artikel 51, stk. 1, fastlægger chartret også forpligtelsen til at »fremme anvendelsen« af de grundlæggende rettigheder. Dette aspekt spiller en helt afgørende rolle for EØSU. Selv om Kommissionens dokument sine steder henviser til fremme af grundlæggende rettigheder, bliver den strategiske vigtighed af denne forpligtelse ikke fremhævet. Strategien bør lægge mindst lige så stor vægt på den strategiske betydning af dette aspekt, som der lægges på forpligtelsen til at respektere de grundlæggende rettigheder.

3.4 De grundlæggende sociale rettigheder kan ikke adskilles fra de civile og politiske rettigheder og kræver derfor speciel strategisk opmærksomhed.

3.4.1 EØSU minder om vigtigheden af de grundlæggende rettigheders udelelige karakter, som meddelelsen selv udtrykker, og som udvalget har fremhævet i flere udtalelser (9). EØSU bemærker imidlertid, at der ikke findes en strategisk tilgang til de grundlæggende sociale rettigheder.

3.4.2 Da de grundlæggende sociale rettigheder har helt afgørende betydning (10) og dybe historiske rødder i EU, mener vi i EØSU, at dette er uacceptabelt. Udviklingen af et juridisk bindende charter, der tog sin begyndelse med fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder fra 1989 og omfattede bidrag fra EØSU (11), skete også under henvisning til den europæiske socialpagt, der med Amsterdamtraktaten blev indarbejdet i EU's primære ret (12). Dette viser, at de grundlæggende rettigheder, i særdeleshed i deres mest »innovative« form i chartrets afsnit om »solidaritet« (at solidaritet anerkendes som en af EU's værdier), kræver særlig, strategisk opmærksomhed.

3.4.3 EØSU har også allerede understreget de offentlige myndigheders særlige rolle for at sikre en effektiv anvendelse af de grundlæggende rettigheder (13). Desuden betoner EØSU betydningen af chartrets tredjegenerationsrettigheder og principper, navnlig vedrørende miljø- og forbrugerbeskyttelse. Disse rettigheder og principper bør overholdes og fremmes konsekvent, også i udarbejdelsen og gennemførelsen af den eksterne politik og handelspolitikken.

3.4.4 EØSU mener, at især den primære ret skal sikre princippet om, at de grundlæggende sociale rettigheder har samme værdi som de økonomiske friheder. EØSU minder om, at tredje betragtning i præamblen og især artikel 151 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde allerede sigter mod »en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene for herigennem at muliggøre en udjævning af disse vilkår på et stadigt stigende niveau«. Der bør afgjort indarbejdes en »protokol om sociale fremskridt« i traktaterne for at knæsætte princippet om, at de grundlæggende sociale rettigheder har samme værdi som de økonomiske friheder, og dermed tydeliggøre, at hverken økonomiske friheder eller konkurrencereglerne bør have forrang over for de grundlæggende sociale rettigheder og for klart at definere, hvad EU's mål om at opnå sociale fremskridt indebærer (14).

3.5 Lighed, især mellem mænd og kvinder, skal sikres. Alle udsatte grupper skal nævnes specifikt.

3.5.1 Ligesom de grundlæggende (sociale) rettigheder skal behandles individuelt, er det lige så vigtigt at undersøge og sikre, at de anvendes og fremmes med henblik på ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling. Dette er særligt vigtigt i forbindelse med spørgsmålet om lighed mellem mænd og kvinder, der allerede er anerkendt i EU's målsætninger og i chartrets artikel 23. Desuden bør ligestillingsaspektet inddrages i alle aktiviteter.

3.5.2 Beskyttelsen af grundlæggende rettigheder bør fokusere specifikt på udsatte grupper. EØSU henleder opmærksomheden på den seneste udtalelse om emnet (15) og fremhæver behovet for at beskytte arbejdstagernes rettigheder og de sociale rettigheder, navnlig strejkeretten (16). Desuden understreger EØSU vigtigheden af »Det Europæiske Integrationsforum«.

3.5.3 EØSU mener, at menneskerettighederne som universelle og udelelige rettigheder bør beskyttes og sikres for alle mennesker, og ikke kun EU's borgere. Et »Europa for ret og retfærdighed« kan ikke begrænses til de personer, som er statsborgere i en EU-medlemsstat, men bør gælde alle, som er bosiddende inden for EU's område. Ellers ville EU's område for frihed, sikkerhed og retfærdighed på personniveau være uforeneligt med de værdier og principper om ikke-forskelsbehandling, retfærdig og lige behandling samt solidaritet, som ligger til grund for Den Europæiske Union (17). EU skal være proaktiv, når det gælder beskyttelsen af alle menneskers grundlæggende rettigheder – uanset nationalitet.

3.5.4 Det bør slås fast, at de grundlæggende rettigheder er dynamiske, og der bør indføres nye foranstaltninger til deres beskyttelse i tråd med samfundsudviklingen. Som tidligere nævnt mener EØSU eksempelvis, at det digitale samfund, samtidig med at det omfattes af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8 og chartrets artikel 7 og 8, har brug for særlig beskyttelse, som kunne indføres gennem nye tekster (18).

3.5.5 Etniske mindretal, navnlig romaer, bliver i stadigt større omfang ofre for regerings- og politiaktioner. Kommissionens reaktion på visse medlemsstaters foranstaltninger, som 2010-rapporten understregede, var hurtig, men i sidste ende ikke særlig effektiv. Selv om chartret udtrykkeligt forbyder kollektiv udvisning, blev grupper af romaer udvist. EU skal forhindre medlemsstaterne i at føre den slags politikker.

3.6 Den strategiske betydning af ikke-lovgivningsmæssige retsakter skal forbedres.

3.6.1 Meddelelsen indeholder meget få henvisninger til ikke-lovgivningsmæssige retsakter. EU's politiske og finansielle aktiviteter dækker over et bredt område, navnlig i Kommissionens tilfælde. Derfor kræver dette vigtige aspekt en strategisk tilgang for at opfylde chartrets forpligtelser på alle områder, herunder følsomme politikområder som handel med tredjelande. Strategien bør også omfatte eventuelle udeladelser og overtrædelser.

3.7 På EU-niveau gælder chartrets forpligtelser for alle institutioner, agenturer og organer, der har hvert deres særlige ansvarsområde.

3.7.1 EØSU bifalder, at Kommissionen henviser til EU's institutioner i flere tilfælde. Imidlertid tages der ikke hensyn til spørgsmålet på en systematisk måde. Det bør nævnes, at EU's institutionelle ramme, der er defineret i artikel 13, stk. 1, i EU-traktaten, tager sigte på at fremme dens værdier, at forfølge dens mål, at tjene dens, dens borgeres og medlemsstaternes interesser samt at sikre sammenhæng, effektivitet og kontinuitet i dens politikker og tiltag. Som traktaternes vogter skal Kommissionen sikre en konsekvent og effektiv tilgang. På den anden side opfatter EØSU også sig selv som traktaternes vogter, når det gælder beskyttelsen af grundlæggende rettigheder.

3.7.2 Det er Kommissionens ansvar at føre specifikt tilsyn med og sikre, at alle agenturer og organer, der hører under Kommissionen, respekterer og fremmer de grundlæggende rettigheder. Det gælder i særdeleshed for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex) osv. EØSU har givet udtryk for sin bekymring over sidstnævnte i flere nylige udtalelser. EØSU ser med stor bekymring på den praksis, som medlemsstaterne og Frontex-agenturet håndhæver med hensyn til hjemsendelse af personer, som kan have brug for international beskyttelse (19). Disse aktioner, der gennemføres stadigt hyppigere og i stadigt større omfang, bør gennemføres på vilkår, der sikrer fuld gennemsigtighed og ansvarlighed. Udvalget anbefaler, at Frontex og Det Europæiske Asylstøttekontor samarbejder om at forebygge enhver overtrædelse af menneskerettighederne. Hjemsendelse af personer til lande eller områder, hvor deres sikkerhed er i fare, er en klar overtrædelse af non-refoulement-princippet. Desuden har EØSU foreslået, at der afholdes særlige kurser for de ansatte i Frontex for at sikre højere standarder for beskyttelse af grundlæggende rettigheder (20).

3.7.3 Alle andre institutioner skal fortsat fokusere en væsentlig del af deres aktiviteter på at udvikle en sammenhængende og effektiv strategi for respekt for og fremme af grundlæggende rettigheder, samt overveje at forbedre allerede vedtagne tekster (21) i overensstemmelse med denne udtalelse. Især bør Rådet tage sin specifikke rolle som medlemsstaternes platform for beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder alvorligt.

3.8 I medlemsstaterne

3.8.1 Da grundlæggende rettigheder er en forudsætning for EU-medlemskab og en væsentlig forpligtelse i den forbindelse, bør medlemsstaterne spille en central rolle for at gøre de grundlæggende rettigheder mere effektive. Derfor bifalder EØSU Kommissionens hensigt om at forfølge en forebyggende strategi og samtidig sikre, at medlemsstaterne respekterer chartret, når de gennemfører EU-retten. Det vil være nødvendigt at skabe en beskyttelses- og støtteorienteret tradition for grundlæggende rettigheder på alle myndighedsniveauer og på alle politik- og retsområder, samt at undersøge og indkredse gennemførelsesprocessens specifikke påvirkning af de grundlæggende rettigheder. For at undgå at skabe falske forventninger bør det imidlertid understreges, at medlemsstaterne – også selv om de i øvrigt stadig er bundet af vigtige internationale konventioner om beskyttelse af rettighederne, som de i forskelligt omfang har ratificeret – kun er forpligtede til at beskytte og fremme chartrets rettigheder og principper i det omfang, de gennemfører EU-retten.

3.8.2 EØSU anmoder indtrængende Kommissionen om at gøre en effektiv indsats som traktaternes vogter og om at anvende traktatbrudsproceduren uden at tage hensyn til politiske overvejelser. Hvad angår beskyttelse af grundlæggende rettigheder, er den nuværende procedure for langsommelig og aldeles utilstrækkelig. Netop fordi området er så vigtigt, og der er mulige risici for enkeltpersoners liv, sikkerhed, velvære og værdighed, skal EU handle hurtigt, rettidigt og beslutsomt og straks anvende alle institutionelle beføjelser.

3.8.3 EØSU opfordrer kraftigt Kommissionen til i forbindelse med overtrædelsesprocedurer at undgå at prioritere sager, der rejser principielle spørgsmål, eller som har særligt vidtrækkende negative konsekvenser for EU's borgere. Alle de rettigheder, som chartret omhandler, særligt de sociale rettigheder, er lige vigtige. Ingen institution, heller ikke Kommissionen, har ret eller kapacitet til at prioritere nogle rettigheder højere end andre.

3.8.4 Efter EØSU's mening er det uacceptabelt, at nogle medlemsstater har individuelle undtagelser, fordi sådanne undtagelser kan få alvorlige konsekvenser for beskyttelsen af borgernes eller arbejdstagernes rettigheder, der er omfattet af fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende rettigheder, eller håndhævelsen af disse rettigheder i EU. Både Kommissionen og alle andre EU-institutioner bør undersøge muligheden for at opmuntre de lande, der fortsat har undtagelser fra chartret, til fuldt ud at acceptere alle de forpligtelser, der følger med dette redskab for grundlæggende rettigheder. Man bør også undersøge muligheden for årlige rapporter om de foranstaltninger, der foretages i den henseende, samt om den indsats, medlemsstaterne gør for effektivt at gennemføre de grundlæggende rettigheder, der er nedfældet i chartret.

3.9 De internationale forpligtelser undervurderes.

3.9.1 Meddelelsen foretager en række henvisninger til andre internationale forpligtelser. Men heller ikke her gøres det grundigt nok. Her er der ligeledes behov for en strategisk tilgang. Det kræves især i artikel 53 i EU-chartret om minimumsbeskyttelse af arbejdstagere i forbindelse med FN-konventionerne, den (reviderede) europæiske socialpagt og sidst, men ikke mindst, den europæiske menneskerettighedskonvention, som fremhævet i artikel 52, stk. 3. I princippet gælder samme minimumsbeskyttelse også for andre internationale organers retspraksis, navnlig den europæiske menneskerettighedskonvention.

3.10 Supplerende foranstaltninger

3.10.1 EØSU har fremhævet vigtigheden af effektive håndhævelsesforanstaltninger (22). Den Europæiske Unions Domstols rolle skal styrkes i forbindelse med overvågningen af gennemførelsen af chartrets rettigheder, også med hensyn til de relevante protokoller. Især skal dens retspraksis offentliggøres, også hvad angår de relevante protokoller.

3.10.2 For at sikre en mere effektiv beskyttelse af menneskerettighederne bør samtlige retssikkerhedsstandarder i alle medlemsstater overholdes til fulde, lige som der løbende bør aflægges rapport om udviklingen. Det gælder især også domstolenes beføjelser til at forelægge statens retsregler og foranstaltninger for en overordnet retsinstans for at få fastslået, om de strider imod de grundlæggende rettigheder og menneskerettighederne. På samme måde bør man sikre borgernes ret til at indbringe krænkelser af de grundlæggende rettigheder for de nationale og europæiske domstole.

3.10.3 De relevante strukturer skal have alle de ressourcer, der er nødvendige. Det gælder frem for alt EØSU selv, Kommissionen og alle andre EU-institutioner. Meddelelsen går ikke i detaljer med specifikke institutionelle kapacitetsfremmende foranstaltninger. Den proces, der danner rammen om EU's indsats for beskyttelsen af grundlæggende rettigheder og styrkelsen af lovgivnings- og politikudformningsprocessen, kræver både tid og betydelige ressourcer (f.eks. uddannelse af personale). Meddelelsen viser, at der ikke er nogen konkret plan for overgangen til dette niveau. EØSU henleder opmærksomheden på, at de fleste af denne politiks målsætninger vil blive stærkt undergravet, i hvert fald på kort sigt, hvis der ikke er et tydeligt og stærkt engagement i kapacitetsforbedring. Det gælder både Kommissionen selv (23) og f.eks. Agenturet for Grundlæggende Rettigheder (24). Derfor bør navnlig Agenturet for Grundlæggende Rettigheder styrkes og inddrages i alle synergiforanstaltninger. Desuden bør de nationale menneskerettighedsudvalg, ombudsmændene og andre menneskerettighedsforkæmpere inddrages aktivt.

3.11 Formidlingsaktiviteter

3.11.1 EU skal forsøge at styrke retsgrundlaget for de grundlæggende sociale rettigheder. Det vil kræve EU's tiltrædelse af den reviderede europæiske socialpagt og de hertil knyttede protokoller. Med hensyn til medlemsstaterne bør EU anbefale ratificering af alle relevante instrumenter for grundlæggende (sociale) rettigheder (herunder ændring og tillægs-/valgfri protokoller). Hvor ratifikation i EU ikke synes mulig, bør man undersøge og anvende alle muligheder for at gøre indholdet juridisk bindende.

3.11.2 Inddragelse betyder, at alle administrative enheder ikke kun bør afprøve regulære (navnlig lovgivningsmæssige) aktiviteter, men indebærer også, at de forventes at fremsætte en eller to konkrete fremmeaktiviteter om året. Desuden bør »tjeklisten« for grundlæggende rettigheder videreudvikles, under særlig hensyntagen til »forpligtelsen til at fremme«, inddragelsen af ligestillingsaspektet samt bæredygtig udvikling.

3.11.3 Kommissionen bør iværksætte flere projekter. Disse projekter bør også omfatte beskyttelsen af menneskerettighedsforkæmpere. Man bør forbedre både internt og eksternt samarbejde. EØSU henviser til sin udtalelse, hvor man opfordrer til, at »økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder gøres til centrale elementer i EU's politikker gennem anvendelse af de geografiske og tematiske instrumenter, der er til rådighed, herunder det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR), der fungerer som et supplement til de øvrige« (25). Desuden bør Kommissionen bede andre internationale organisationer om råd angående beskyttelse og fremme af menneskerettigheder.

3.11.4 EØSU er bekymret over den ringe offentlige bevidsthed om chartret og de grundlæggende rettigheder. Der er behov for en større indsats for at øge synligheden. Chartret er et nøgledokument, og dets indhold bør offentliggøres og fungere som referencepunkt for det store flertal af EU's borgere. EØSU anbefaler, at Kommissionen øger indsatsen for at tage denne udfordring op. I den forbindelse bør kommunikationen med offentligheden ikke fokusere på at udgive rapporter, men snarere på at iværksætte aktive foranstaltninger for at sikre, at chartret kommer til at fungere som referencedokument for alle europæere.

3.11.5 Selv om EØSU bifalder alle aktiviteter, der fokuserer på uddannelse af alle interesserede grupper, især personale med ansvar for retlige spørgsmål – herunder også aktiviteter, der iværksættes af medlemsstaterne – samt aktiviteter, der fokuserer på at informere offentligheden bedre, så er dette kun et enkelt aspekt af den nødvendige kommunikationsstrategi. Det er altafgørende, at man er i stand til at kommunikere direkte med offentligheden. Det er især tilfældet, hvis man ser på erfaringerne fra SOLVIT, hvor Kommissionen aktivt indhenter oplysninger, også fra de relevante berørte parter. Man bør anvende samme strategi i forbindelse med grundlæggende rettigheder i almindelighed og sociale rettigheder i særdeleshed.

3.12 »Stresstesten«

3.12.1 De grundlæggende rettigheders effektivitet skal demonstreres i praksis, navnlig i økonomiske krisetider, eller når der er et stort politisk pres. EØSU er især overordentligt bekymret over udbredelsen af visse politiske holdninger, der kan give tilbageslag med hensyn til at fremme og beskytte de grundlæggende rettigheder.

3.12.2 EU-Domstolen har allerede tacklet vigtige spørgsmål vedrørende grundlæggende rettigheder ved at annullere afledte retsakter, f.eks. i forbindelse med ikke-forskelsbehandling (26) og databeskyttelse (27), eller ved at forhindre national lovgivning, der giver mulighed for at idømme »tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold« fængselsstraf (28).

3.12.3 Desuden ser EØSU med bekymring på masseudvisningen af romaer, den måde, hvorpå man behandler mennesker fra Nordafrika uden papirer, begrænsninger af ytringsfriheden, særligt pressefriheden, osv. Lovgivning, der tillader udelukkelse eller begrænsning i forbindelse med grundlæggende (sociale) rettigheder (f.eks. retten til en begrænsning af den maksimale arbejdstid), skal behandles separat.

3.12.4 Den finansielle og økonomiske krise lægger betydeligt pres på de grundlæggende sociale rettigheder. Ingen pagter, genopretningsplaner og andre foranstaltninger på EU- eller medlemsstatsniveau må på nogen måde krænke de grundlæggende (sociale) rettigheder, såsom retten til information og høring, kollektive forhandlinger og kollektive aktioner med fuld autonomi for arbejdsmarkedets parter samt offentlige og sociale tjenester, men bør snarere respektere og fremme dem.

3.13 Civilsamfundet: Det deltagende aspekt bør styrkes kraftigt.

3.13.1 Generelt henviser strategien til behovet for at tage hensyn til de berørte parters synspunkter. EØSU har i adskillige udtalelser understreget dette vigtige aspekt af de grundlæggende rettigheder (29). Begrebet »berørte parter« virker bredt nok til at omfatte alle grupper. EØSU lægger dog uhyre stor vægt på, at der tages eksplicit hensyn til udvalgets rolle som rådgivende organ. Det samme gælder for arbejdsmarkedets parter på EU-niveau (artikel 152 TEUF).

3.13.2 Civilsamfundet i almindelighed og enkeltpersoner i særdeleshed er mest påvirkede af gennemførelsen af de grundlæggende rettigheder. De berørte parter skal have en synlig rolle. Derfor skal de inddrages regelmæssigt, fuldt og effektivt i denne proces.

3.13.3 Navnlig bør EØSU inddrages og konsulteres regelmæssigt og i god tid, navnlig i forbindelse med den årlige beretning, Kommissionen udarbejder. Som vogter af EU's værdier og repræsentant for de organiserede civile samfund er EØSU bedst egnet til at varetage kontakten med civilsamfundet.

3.13.4 EØSU vil årligt udarbejde en udtalelse om anvendelsen af chartret om grundlæggende rettigheder (under særlig hensyntagen til de grundlæggende sociale rettigheder), de sociale horisontale klausuler (EUF-traktatens artikel 8, 9 og 10) og de øvrige socialpolitiske bestemmelser i Lissabontraktaten (særligt artikel 145-166 og EUF-traktatens artikel 168) samt afledt EU-ret og de øvrige retlige og politiske foranstaltninger set ud fra ønsket om at vurdere overholdelse og fremme af de opstillede mål. I den forbindelse vil udvalget kontrollere og vurdere, hvorvidt disse yder et bidrag til EU's udvikling på områderne grundlæggende rettigheder og socialpolitik. Udtalelsen vil i givet fald også indeholde anbefalinger til konkrete foranstaltninger, der kan bidrage til en bedre målopfyldelse.

Arbejdsmarkedets parter og repræsentanterne for forskellige interessenter, herunder andre store repræsentative civilsamfundsorganisationer fra det sociale område, vil få lejlighed til at bidrage med specifikke udtalelser og rapporter vha. en høring, der afholdes umiddelbart før udtalelsens udarbejdelse. Den årlige EØSU-udtalelse vil blive formidlet til og uddybet over for EU-institutionernes repræsentanter, herunder særligt Det Europæiske Råd, Rådet, Europa-Parlamentet, Kommissionen, Domstolen og Den Europæiske Centralbank.

Derudover vil der blive arrangeret konferencer om overvågning af chartrets effektive gennemførelse. Disse skal desuden være med til at styrke kontakten til EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder.

3.13.5 Årsberetningen er et nyttigt redskab for evalueringen af fremskridtene på politikområdet. Den bør være let tilgængelig. EØSU opfordrer Kommissionen og Agenturet for Grundlæggende Rettigheder til at benytte sig af lejligheden til at inddrage civilsamfundet i udarbejdelsen af årsberetningen og til at være åben over for uafhængige evalueringer af beskyttelsen af grundlæggende rettigheder på EU-niveau og uden for EU's grænser. Som repræsentant for det organiserede civilsamfund er EØSU parat til at fremhjælpe processen og bidrage til årsberetningen. Årsberetningen skal tage hensyn til situationer, der af forskellige årsager ikke bliver genstand for andragender eller retssager. Hvad det angår, bør årsberetningen bifalde – og også bygge på – input fra forskellige organisationer, der arbejder med grundlæggende rettigheder.

3.13.6 Selv om EØSU gerne vil anerkende vigtigheden af årsberetningen, får man indtryk at, at der mangler et konsekvent fokus på alle de grundlæggende rettigheder, chartret omhandler. I årsberetningens afsnit om de vigtigste fremskridt fremhæves en række nøgleområder, men udvælgelseskriterierne er uklare. Denne selektive tilgang gør det vanskeligt at identificere huller i gennemførelsen og – hvad der er endnu mere bekymrende – kan tolkes som et udtryk for, at nogle grundlæggende rettigheder prioriteres højere end andre.

Bruxelles, den 21. september 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om »Transatlantiske forbindelser og international fremme af den europæiske sociale model«, EUT C 51/20 af 17.2.2011.

(2) KOM(2011) 160 endelig, vedtaget den 30.3.2011.

(3) EØSU's udtalelse om »Grundlæggende rettigheder i europæisk indvandringslovgivning«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 29, pkt. 4.2.3.

(4) EØSU's udtalelse om »På vej mod et EU-charter om grundlæggende rettigheder«, EFT C 367 af 20.12.2000, s. 26, pkt. 3.1.3.

(5) EØSU's udtalelse om »Styrkelse af samhørigheden og samordningen i EU på det sociale område« (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(6) EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 4.2.4.2.

(7) EØSU's udtalelse om »Grundlæggende rettigheder i europæisk indvandringslovgivning«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 29, pkt. 4.3.4.

(8) EØSU's udtalelse om EU's terrorbekæmpelsespolitik (EUT C 218 af 23.7.2011, s. 91) – SOC/388, pkt. 4.5.1-4.5.2.

(9) EØSU's udtalelse om »På vej mod et EU-charter om grundlæggende rettigheder«, EFT C 367 af 20.12.2000, s. 26, pkt. 3.1.1; EØSU's udtalelse om »Agenturet for Grundlæggende Rettigheder«, EUT C 88 af 11.4.2006, s. 37, pkt. 2.1; EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 3.5.

(10) EØSU's udtalelse om »På vej mod et EU-charter om grundlæggende rettigheder«, EFT C 367 af 20.12.2000, s. 26, pkt. 3.1.3.

(11) EØSU's udtalelse om »Boliger og regionalpolitik«, EFT C 126 af 23.5.1989, s. 4.

(12) Femte afsnit i præamblen til EU-traktaten og artikel 151, stk. 1, i TEUF.

(13) EØSU's udtalelse om »Grundlæggende rettigheder i europæisk indvandringslovgivning«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 29, pkt. 4.3.4.

(14) EØSU's udtalelse om »Den sociale dagsorden«, EUT C 182 af 4.8.2009, s. 65, og »Det indre markeds sociale dimension«, EUT C 44 af 11.2.2011, s. 90.

(15) EØSU's udtalelse om »Grundlæggende rettigheder i europæisk indvandringslovgivning«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 29.

(16) EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 4.1.9.

(17) EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 3.5.

(18) EØSU's udtalelse om »Fremme af digitale kundskaber, digitale færdigheder og inddragelse i informationssamfundet«, CESE EUT C 318 af 29.10.2011, s. 9, punkt 7.

(19) EØSU's udtalelse om »Merværdien af et fælles europæisk asylsystem«, EUT C 44 af 11.2.2011, s. 17, pkt. 4.19.

(20) EØSU's udtalelse om »Minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af international beskyttelse«, EUT C 18 af 19.1.2011, s. 85, pkt. 4.2.1.9.

(21) Europa-Parlamentets resolution af 15. december 2010; Rådets konklusioner af 24. og 25. februar 2011.

(22) EØSU's udtalelse om »På vej mod et EU-charter om grundlæggende rettigheder«, EFT C 367 af 20.12.2000, s. 26, pkt. 3.1.4 og 3.3.3.

(23) EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 1.4; EØSU's udtalelse om »Grundlæggende rettigheder i europæisk indvandringslovgivning«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 29, pkt. 2.15.

(24) EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 3.7; EØSU's udtalelse om »Grundlæggende rettigheder i europæisk indvandringslovgivning«, EUT C 88 af 11.4.2006, s. 37.

(25) EØSU's udtalelse om »Det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR)« (initiativudtalelse), pkt. 1.1 og 1.2.

(26) Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. marts 2011 – sag C-236/09 – Association belge des Consommateurs Test-Achats ASBL (hensyntagen til køn som faktor ved vurdering af forsikringsrisikoen).

(27) Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. november 2010 – forenede sager C-92/09 og C-93/09 – Volker und Markus Schecke (behandling af personoplysninger i forbindelse med offentliggørelse af oplysninger om modtagere af landbrugsstøtte).

(28) Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. april 2011 – sag C-61/11 PPU – El Dridi (lovgivning, der »foreskriver pålæggelse af en fængselsstraf for en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, alene fordi han i strid med et påbud om at forlade denne stats område inden for en bestemt frist forbliver på nævnte område uden gyldig grund«).

(29) EØSU's udtalelse om »På vej mod et EU-charter om grundlæggende rettigheder«, EFT C 367 af 20.12.2000, s. 26, pkt. 3.4; EØSU's udtalelse om »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste«, EUT C 128 af 18.5.2010, s. 80, pkt. 4.3.