STATSSTØTTE — TYSKLAND

Statsstøttesag SA.53625 (2020/N) — Udfasning af brunkul

Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

(EØS-relevant tekst)

(2021/C 177/03)

Ved brev af 2. marts 2021, der er gengivet på det autentiske sprog efter dette resumé, har Kommissionen meddelt Tyskland, at den har besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde over for ovennævnte foranstaltning.

Interesserede parter kan inden en måned efter offentliggørelsen af nærværende resumé og det efterfølgende brev sende eventuelle bemærkninger til den støtteforanstaltning, med hensyn til hvilken Kommissionen indleder proceduren, til:

European Commission, Directorate-General Competition State Aid Greffe 1049 Bruxelles/Brussel BELGIEN Fax + 32 22961242 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Disse bemærkninger vil blive videresendt til Tyskland. Interesserede parter, der fremsætter bemærkninger til sagen, kan skriftligt anmode om at få deres navn og/eller dele af disse bemærkninger hemmeligholdt. Anmodningen skal være begrundet.

RESUMÉ

Den 2. december 2020 gav Tyskland Kommissionen meddelelse om støtte til Lausitz Energie Kraftwerke AG (»LEAG«) og RWE Power AG (»RWE«) med henblik på udfasning af brunkulsfyret elproduktion. Kommissionen har også modtaget en række spontane indlæg fra tredjeparter.

Retsgrundlaget for foranstaltningen er »Gesetz zur Reduzierung und zur Beendigung der Kohleverstromung und zur Änderung weiterer Gesetze« (i det følgende benævnt »Kohleausstiegsgesetz«) af 8. august 2020, som ændret ved artikel 22 og 23 i »Gesetz zur Änderung des Erneuerbare-Energien-Gesetzes und weiterer energierechtlicher Vorschriften« (»Erneuerbare-Energien-Gesetz«), der blev offentliggjort den 21. december 2020.

Kohleausstiegsgesetz bemyndiger den tyske regering til at indgå en offentligretlig aftale med brunkulsoperatørerne med henblik på at regulere vilkårene og betingelserne for nedbringelsen og ophøret af brunkulsfyret elproduktion.

På dette grundlag udarbejdede Tyskland og brunkulsoperatørerne vilkår og betingelser i den offentligretlige aftale om nedbringelse og ophør af brunkulsfyret elproduktion i Tyskland (i det følgende benævnt »aftalen«). Det tyske parlament godkendte aftalen den 13. januar 2021.

I Kohleausstiegsgesetz er der fastsat endelige frister for lukning af 30 brunkulsanlæg tilhørende RWE og LEAG i perioden 2020-2038. Hvad angår lukning af brunkulsanlæg senest ved udgangen af 2029, er der i Kohleausstiegsgesetz fastsat en kompensation på 2,6 mia. EUR til RWE for lukningen af brunkulsanlæggene i Rheinland og 1,75 mia. EUR til LEAG for lukningen af anlæggene i Lausitz. Den aftalte kompensation vil blive ydet i 15 lige store årlige rater den 31. december fra det år, hvor operatørens første anlæg lukker eller overføres til ordningen for udskudt lukning. I overensstemmelse med aftalen skal kompensationen anvendes til rettidigt at dække udgifterne ved retablering af mineområder med åbne brud.

Tyskland gjorde gældende, at kompensationsbeløbene dækker en del af operatørernes mistede fortjeneste, fordi Kohleausstiegsgesetz pålægger dem at lukke tidligere, end de ellers ville have gjort. Tyskland er også af den opfattelse, at de yderligere omkostninger til retablering af mineområdet, som RWE og LEAG må imødese grundet kravet om, at de indstiller deres aktiviteter før planlagt, gør en kompensation berettiget. Tyskland påtænker desuden at kompensere tre anlæg for deres udskudte lukning.

Med henblik på at fastslå den mistede fortjeneste sammenholdt Tyskland en hypotetisk situation uden Kohleausstiegsgesetz med den forventede lukning efter vedtagelsen af Kohleausstiegsgesetz. Tyskland baserede sig på en simulering af det europæiske elsystem frem til 2040, analyserede lønsomheden af brunkulfyrede kraftværker og anslog den mistede fortjeneste som følge af Kohleausstiegsgesetz ved at aggregere den mistede fortjeneste pr. time. Ud fra ovenstående model beregnede Tyskland, at nettonutidsværdien af RWE's og LEAG's mistede fortjeneste vil overstige nettonutidsværdien af kompensationsbeløbet.

Tyskland foretog også yderligere beregninger af brunkulsanlæggenes potentielle mistede fortjeneste i alternative scenarier. Tyskland gjorde rede for, at nettonutidsværdien af den forventede mistede fortjeneste ville overstige nettonutidsværdien af kompensationsbeløbet i alle alternative scenarier for RWE og alle alternative scenarier for LEAG bortset fra Vattenfall Verkaufsszenario.

Efter Tysklands opfattelse bør der også tages hensyn til de yderligere omkostninger til retablering af mineområdet, som operatørerne må imødese grundet den førtidige lukning af brunkulsanlæggene. Derved dækkes omkostninger, som ikke ville være opstået uden vedtagelsen af Kohleausstiegsgesetz, og disse omtales derfor som yderligere omkostninger. Tyskland forelagde en undersøgelse, hvori disse omkostninger blev kvantificeret.

På dette trin i proceduren konkluderer Kommissionen på et foreløbigt grundlag, at de kumulative kriterier for at fastslå, at der er tale om statsstøtte, sandsynligvis er opfyldt, og at foranstaltningen udgør statsstøtte. I den foreliggende sag vurderer Kommissionen foranstaltningens forenelighed direkte i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, idet specifikke retningslinjer ikke finder anvendelse.

På dette trin i proceduren tilkendegiver Kommissionen tvivl om foranstaltningens forenelighed med det indre marked og navnlig om foranstaltningens proportionalitet. Det afgørende for støttens proportionalitet er, om den mistede fortjeneste og eventuelle yderligere omkostninger til retablering af mineområdet beregnes således, at det sikres, at kompensationen begrænses til det nødvendige minimum, og overkompensation er udelukket.

Kommissionen tilkendegiver følgende tvivl med hensyn til de begrundelser, som Tyskland har forelagt for kompensationsbeløbene:

Kommissionen sætter spørgsmålstegn ved, om de kompensationsbeløb, som afsættes til mistet fortjeneste, og som rækker langt ud i fremtiden, er begrænset til det nødvendige minimum. Ligeledes betvivler Kommissionen grundlaget for den model, hvormed de mistede fortjenester blev beregnet, navnlig hvad angår de forudsatte driftslevetider for produktionsanlæggene, såfremt Kohleausstiegsgesetz ikke var blevet vedtaget, og hvordan der er taget hensyn til usikkerheder såsom brændsels- og CO2-priserne samt manglen på anlægsspecifikke data og følsomhedsbetragtninger. Kommissionen bemærker også, at nettonutidsværdien af det kompensationsbeløb, som tilfalder LEAG i Vattenfall Verkaufsszenario, overstiger den mistede fortjeneste.

Kommissionen bemærker, at tre anlæg også vil modtage kompensation for udskudt lukning, og dette forhold må tages i betragtning ved vurderingen af foranstaltningens proportionalitet.

Angående de yderligere omkostninger til retablering af mineområdet bemærker Kommissionen, at den undersøgelse, som Tyskland har forelagt, bygger på lukningsdatoer, der ikke nøjagtigt svarer til fristerne i Kohleausstiegsgesetz. Undersøgelsen bygger alene på offentligt tilgængelige oplysninger, og der tages ikke hensyn til aspekter såsom de aktuelle udvindingsniveauer. Resultaterne af undersøgelsen afspejler derfor muligvis ikke nøjagtigt de yderligere omkostninger til retablering af mineområdet. Med hensyn til LEAG tilkendegiver Kommissionen tvivl om, hvorvidt det er hensigtsmæssigt med et scenarie, hvor LEAG ville have udvidet sine mineaktiviteter til Mühlrose og Welzow-Süd TA II, bl.a. fordi LEAG ikke havde truffet den endelige investeringsbeslutning om udvidelsen til Welzow-Süd TA II.

BREVETS ORDLYD

(1) Quelle: https://www.umweltbundesamt.de/galerie/entwicklung-der-treibhausgasemissionen-in-2019.

(2) Quelle: https://www.ag-energiebilanzen.de/. Für den Strommix 2019 wird die Stromerzeugung aus Braunkohle auf 114 TWh veranschlagt, was bei einer Gesamterzeugung (ohne Pumpspeicherenergie) von 605 TWh einem Anteil von 19 % entspricht.

(3) https://de.statista.com/statistik/daten/studie/1086407/umfrage/kohlendioxidemissionen-aller-braunkohlekraftwerke-in-deutschland/

(4) Die CO2-Emissionen des Energiesektors beliefen sich den Informationen auf der Website https://www.umweltbundesamt.de/galerie/entwicklung-der-treibhausgasemissionen-in-2019 zufolge im Jahr 2018 auf 305 Mio. Tonnen.

(5) Artikel 1 Teil 7 § 54 Kohleausstiegsgesetz.

(6) Der Beschluss betrifft nicht Braunkohleanlagen mit einer Nettonennleistung bis zu einschließlich 150 MW (Braunkohle-Kleinanlagen).

(7) Diese Instrumente für die Versorgungssicherheit wurden von Deutschland infolge zweier Beschlüsse der Kommission eingeführt: Beschluss von 2018, im Zusammenhang mit der Kapazitätsreserve für den Zeitraum bis zum 30. September 2025 keine Einwände zu erheben (Beschluss der Kommission vom 7. Februar 2018 über die Beihilferegelung SA.45852), und Beschluss von 2016, im Zusammenhang mit der Netzreserve im Umfang von 5,4 GW für den Zeitraum bis zum 30. Juni 2020 keine Einwände zu erheben (Beschluss der Kommission vom 20. Dezember 2016 in der Sache SA.42955).

(8) Beschluss der Kommission vom 25. November 2020 in der Sache SA.58181.

(9) Artikel 10 Kohleausstiegsgesetz.

(10) Artikel 1 Teil 5 § 49 Kohleausstiegsgesetz.

(11) § 25 des Vertrags.

(12) Anlage 2 Kohleausstiegsgesetz.

(13) Z. B. kann entweder Weisweiler G oder Weisweiler H zum 1. April 2028 stillgelegt werden und der jeweils andere Block dann zum 1. April 2029. Artikel 1 Teil 5 § 41 Kohleausstiegsgesetz.

(14) Gemäß Artikel 1 Teil 5 § 43 und Teil 4 § 38 können sie an den Ausschreibungen für den Steinkohleausstieg teilnehmen und sind erst ab 2030 Gegenstand der gesetzlichen Reduzierung.

(15) Die Kommission beschloss im Jahr 2016 im Zusammenhang mit der Netzreserve im Umfang von 5,4 GW, für den Zeitraum bis zum 30. Juni 2020 keine Einwände zu erheben (Beschluss in der Sache SA.42955).

(16) Artikel 1 Teil 5 § 42 Kohleausstiegsgesetz.

(17) Artikel 1 Teil 5 § 47 Kohleausstiegsgesetz.

(18) Artikel 1 Teil 5 § 44 Kohleausstiegsgesetz.

(19) § 22 Absatz 3 des Vertrags.

(20) Artikel 1 Teil 5 § 45 Kohleausstiegsgesetz.

(21) §§ 14-16 des Vertrags.

(22) Ab 1,5 EUR/MWh, allmählich sinkend auf 1 EUR/MWh.

(23) Geschätzt auf 2,5 EUR/MWh.

(24) Annahmen für die CO2-Preise: 25 USD (2017) im Jahr 2025 und 43 USD (2017) im Jahr 2040.

(25) Die einheitliche durchschnittliche CO2-Intensität von Braunkohle wird auf 0,401 Tonnen CO2 pro MWh geschätzt, bei einem Wirkungsgrad von 100 %. Anschließend wird diese Intensität angepasst an den tatsächlichen Wirkungsgrad der jeweiligen Anlagen (z. B. würde die CO2-Intensität einer Anlage mit einem Wirkungsgrad von 40 % auf 1,0025 Tonnen CO2 pro MWh geschätzt).

(26) Durchschnittliche jährliche Fixkosten von Braunkohleanlagen: 60 000 EUR pro MW für ältere Anlagen, 50 000 EUR pro MW für mittelalte Anlagen und 40 000 EUR pro MW für neuere Anlagen.

(27) Bei diesen vier Anlagen handelt es sich um Niederaußem G (geplanter Stilllegungszeitpunkt Ende 2033), Niederaußem K sowie BoA 2 Neurath F und G (geplanter Stilllegungszeitpunkt Ende 2038).

(28) Bei diesen sechs Anlagen handelt es sich um: Schwarze Pumpe A, Schwarze Pumpe B, Lippendorf S, Lippendorf R, Boxberg Q und Boxberg R.

(29) Plausibilisierung der Unternehmensplanung der RWE Power AG hinsichtlich der Nutzung von Braunkohle, EY und BET, Juni 2020.

(30) Leitentscheidung NRW „Rheinisches Revier“.

(31) Diese Zahl von Kapazitätsjahren ist die Summe der Kapazitätsjahre der einzelnen Kraftwerke, die sich aus der Multiplikation der Nettoleistung jedes Kraftwerks mit der Summe der Jahre, um die es vorzeitig stillgelegt wird, ergeben.

(32) Plausibilisierung der Unternehmensplanung der LEAG hinsichtlich der Nutzung von Braunkohle, EY und BET, Juni 2020.

(33) Diese Zahl von Kapazitätsjahren ist die Summe der Kapazitätsjahre der einzelnen Kraftwerke, die sich aus der Multiplikation der Nettoleistung jedes Kraftwerks mit der Summe der Jahre, um die es vorzeitig stillgelegt wird, ergeben.

(34) Wie im Folgenden beschrieben, verursacht der Erhalt des Hambacher Forstes nach Schätzungen Deutschlands die höchsten Zusatzkosten (schätzungsweise 1,5 bis 1,6 Mrd. EUR). Selbst bei geringerer Auskohlung sind für standfeste Böschungen sehr hohe Massenbewegungen (geschätzte Kosten: 1-1,1 Mrd. EUR) und aufwendige wasserwirtschaftliche Maßnahmen (geschätzte Kosten: 550 Mio. EUR) erforderlich.

(35) Gutachten. Ermittlung von Folgekosten des Braunkohletagebaus bei einem gegenüber aktuellen Braunkohle- bzw. Revierplänen veränderten Abbau und Bestimmung der entsprechenden Rückstellungen. Autoren: BET, EY, ahu, FUMINCO, ZAI, EMCP. 15. April 2020.

(36) Bei der Kostensimulation wurden Inflationsraten von 1,5 %, 2 % und 2,5 % herangezogen.

(37) Betreiber des Mitteldeutschen Reviers ist MIBRAG.

(38) Artikel 22 § 50 Erneuerbare-Energien-Gesetz.

(39) Entweder Niederaußem G oder Niederaußem H.

(40) Anlage 3.

(41) Entweder Niederaußem G oder Niederaußem H.

(42) Artikel 1 Teil 5 § 47 Kohleausstiegsgesetz.

(43) Dieser Artikel ändert § 8 Absatz 1 des Treibhausgas-Emissionshandelsgesetzes.

(44) ClientEarth, Kein Geld für alte Braunkohlekraftwerke, Oktober 2019: https://www.documents.clientearth.org/wp-content/uploads/library/2019-10-28-kein-geld-fuer-alte-braunkohlekraftwerke-ce-de.pdf.

(45) ClientEarth, „Coal phase-out compensation for LEAG“, Mai 2020: https://www.documents.clientearth.org/wp-content/uploads/library/2020-06-16-legality-of-compensation-for-leag-under-german-coal-phase-out-ce-en.pdf.

(46) Genehmigungsbeschluss der Kommission vom 27. Mai 2016: Stilllegung deutscher Braunkohlekraftwerksblöcke (SA.42536).

(47) Öko-Institut: Einordnung der geplanten Entschädigungszahlungen für die Stilllegungen deutscher Braunkohlekraftwerke im Kontext aktueller Entwicklungen, 29. Juni 2020.

(48) Öko-Institut: Analyse von Kraftwerks-Stilllegungspfaden für das Lausitzer Revier, 22. Januar 2020.

(49) Urteil des Gerichtshofs vom 11. Juli 1996, SFEI u. a., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, Rn. 60. Urteil des Gerichtshofs vom 29. April 1999, Spanien/Kommission, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, Rn. 41.

(50) Urteil des Gerichtshofs vom 27. September 1988, Astéris AE u. a./Republik Griechenland und Europäische Wirtschaftsgemeinschaft, C-106 bis 120/87, Slg. 19881988, S. 5515, Rn. 23 und 24.

(51) Im deutschen Recht wird dieser Grundsatz als „ausgleichspflichtige Inhalts- und Schrankenbestimmung“ bezeichnet.

(52) BVerwG NVwZ 2009, S. 1443.

(53) BVerfGE 74, 129 (148).

(54) „Stilllegung von Kohlekraftwerken“, Ausarbeitung, Wissenschaftliche Dienste, Deutscher Bundestag (WD 3 — 3000 — 360/18).

(55) Urteil des Gerichts vom 30. April 1998, Het Vlaamse Gewest/Kommission, T-214/95, Slg. 1998, II-717.

(56) Mitteilung der Kommission „Investitionsplan für ein zukunftsfähiges Europa“ vom 14. Januar 2020, COM(2020) 21 final, Abschnitt 4.3.4, S. 14.