DA Den Europæiske Unions Tidende C 218/31

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om statsejede virksomheder fra tredjelande på EU's marked for offentlige indkøb (initiativudtalelse)

2011/C 218/06

Ordfører: Corrado ROSSITTO

Medordfører: Ulrich PAETZOLD

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 16. september 2010 i henhold til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

Statsejede virksomheder fra tredjelande på EU's marked for offentlige indkøb.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI), som vedtog sin udtalelse den 4. april 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 471. plenarforsamling den 4.-5. maj 2011, mødet den 4. maj, følgende udtalelse med 152 stemmer for, 4 imod og 9 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 EØSU anser åbningen af de offentlige indkøb i alle lande for international konkurrence, som er baseret på WTO-aftalen om offentlige indkøb (GPA), for at være et godt modtræk: aftalen garanterer gensidighed og symmetri i reguleringen og bestemmelsernes indhold og giver mulighed for at imødegå protektionistiske tiltag og illoyal konkurrence i overensstemmelse med EU's primære og afledte ret på området og EU-Domstolens afsagte domme, uanset eventuelle specifikke aftaler med vækstlande.

1.2 Efter EØSU's mening bør EU styrke sin forhandlingsposition – på grundlag af sin primære og afledte ret – for at få bedre adgang til offentlige kontrakter i tredjelande, eftersom EU har åbnet adgang til over 80 % af sit marked for offentlige indkøb, mens de andre store udviklede økonomier kun har åbnet 20 % af deres markeder op.

1.3 EØSU anmoder indtrængende EP, Rådet og Kommissionen om at sørge for en mere effektiv og mere strategisk beskyttelse, på såvel internt som internationalt plan, af EU's interesser i at få adgang til offentlige indkøb ved at styrke EU's internationale troværdighed, men også den europæiske økonomiske og sociale models fremtid og udviklingsmuligheder.

1.4 Efter EØSU's mening bør de kontraherende virksomheder have samme konkurrencevilkår for at sikre en retfærdig konkurrence på lige vilkår (level playing field) på et gensidigt grundlag i forhold til tredjelandes virksomheder, som overholder hovedprincipperne for internationale offentlige indkøb, især hvad angår forbud mod statsstøtte (direkte eller indirekte), prisberegningsmetoder og indregning af omkostninger og risici efter forsigtighedsprincippet.

1.5 EØSU anbefaler lovgiverne for EU's indre marked og EU's forhandlere i internationale fora om internationale offentlige indkøb, at de optræder konsekvent og er bevidste om de mulige gensidige konsekvenser af deres aktiviteter ved at fremme ligebehandling, ikke-diskrimination, gensidig anerkendelse, proportionalitet, gennemsigtighed, bekæmpelse af korruption, overholdelse af sociale og arbejdsmarkedsmæssige standarder og miljøstandarder samt overholdelse af de grundlæggende rettigheder.

1.6 EØSU anser det for absolut nødvendigt systematisk at overvåge, om der er sammenhæng mellem de forhandlingsresultater, som Kommissionen opnår ifølge medlemsstaternes mandat på bilateralt og multilateralt plan, og den efterfølgende fuldstændige og reelle gennemførelse fra medlemsstaternes side af de vedtagne foranstaltninger.

1.7 Efter EØSU's mening bør GPA-aftalen ændres fra en plurilateral til en multilateral aftale med nye tiltrædelser og overgangsforanstaltninger vedrørende kompensationskøb, prispræferencer, indfasning af virksomheder eller sektorer og højere tærskelværdier, og det bør tages op til alvorlig genovervejelse midlertidigt at holde de offentlige kontrakter, der finansieres med EU-midler, uden for GPA-aftalen over for virksomheder fra lande, der fastholder nationale protektioner.

1.8 EØSU anmoder om hurtig vedtagelse af det bebudede »Initiativ om betingelserne for adgang til EU's offentlige indkøbsmarked for virksomheder og varer fra tredjelande« (MASP - Market Access Scheme for Procurement) samt klare, gennemsigtige og velafprøvede mekanismer for gensidig åbning af markederne for at sikre symmetri i adgangen til de offentlige markeder med tilpasning af pakken vedrørende offentlige indkøb fra 2004.

1.9 Efter EØSU's mening bør man satse mere på forebyggelse og »tidlig varsling« om tredjelandes forslag til og/eller iværksættelse af ny restriktiv lovgivning vedrørende offentlige indkøb for at opspore og internationalt anmelde potentielle handelshindringer lige fra den indledende fase. I det øjemed bør EU's databank om markedsadgang udbygges med pålidelige og let tilgængelige oplysninger om udbud, formaliteter og tekniske specifikationer i udbudsbetingelser, især for vore SMV'er, med et statistikgrundlag og indikatorer for konkurrenceforvridende fænomeners indvirkning.

1.10 EØSU anbefaler, at procedurerne bliver strømlinet og forenklet gennem tilpasning til EU's udfordringer for at sikre, at bygherrer på internt og internationalt plan fuldt ud kan få gavn af de økonomiske og innovative muligheder, som SMV'erne byder på, bl.a. gennem uddannelse, information og bistand til tilbudsgivere og deltagere i offentlige udbudsprocedurer på internationale og tredjelandes markeder, især for deres ledere og mellemledere.

2. Indledning

2.1 I EU tegner den offentlige sektors årlige indkøb af varer og tjenesteydelser sig for 17 % af BNP svarende til ca. 2 100 milliarder EUR: heraf ligger ca. 3 % over GPA-tærskelen (Government Procurement Agreement - WTO-aftalen om offentlige indkøb) (1). På verdensplan skønnes markedet for offentlige indkøb at udgøre mellem 10 og 20 % af BNP, men der savnes sammenlignelige data for lande, som ikke er GPA-medlemmer: på globalt plan ligger de offentlige indkøbs andel af hele verdens BNP et pænt stykke over de 10 %.

2.2 Europæiske virksomheder – lige fra virksomheder med stor international vægt til nystartede små og mellemstore virksomheder – kæmper for succes på de globale markeder, men de får stadigt vanskeligere ved at få adgang til markedet for offentlige indkøb. Dette skyldes ikke så meget barrierer ved grænserne, men snarere hindringer »bag ved grænsen«, som er mere komplicerede, vanskelige at håndtere og tidskrævende at afdække, analysere og rydde af vejen, og restriktive regler og praksis, der gør det vanskeligt for virksomheder i EU at byde på offentlige kontrakter i tredjelande.

2.3 Denne initiativudtalelse omhandler et specifikt aspekt af markedet for offentlige indkøb, som anført i titlen, med det sigte – i forbindelse med statsejede tredjelandsvirksomheders deltagelse i offentlige udbud på EU's marked – at undersøge og indkredse, hvorledes EU kan:

— sikre, at EU's indre marked fungerer godt i forbindelse med offentlige indkøb,

— sikre, at det tillades statsejede virksomheder fra tredjelande at operere på det europæiske marked på samme vilkår og efter samme adgangskriterier som alle andre virksomheder,

— ligeledes sikre gensidighed og symmetri i europæiske virksomheders adgang til offentlige markeder i tredjelande.

Andre aspekter af offentlige indkøb er eller vil blive behandlet i andre udtalelser fra EØSU.

2.4 Sammenhængen mellem udenrigshandelsåbningen og reformerne af det indre marked er ofte en tovejsproces: i begge tilfælde sigtes der mod at reducere omkostningerne ved unødige lovgivningsmæssige barrierer, som hæmmer strømmen af varer, tjenesteydelser og investeringer, men den stigende afhængighed mellem det indre marked og de internationale markeder kræver, at lovgiverne for EU's indre marked og EU's forhandlere på området for international handel og internationale offentlige indkøb er opmærksomme på de mulige gensidige konsekvenser, når de udøver deres aktiviteter. Det er nødvendigt, at de fører en sammenhængende politik til støtte for principperne i EU's primære og afledte ret, som understreget af Domstolen og charteret for grundlæggende rettigheder:

— Overholdelse af menneskerettighederne

— Bekæmpelse af korruption

— Overholdelse af sociale og arbejdsmarkedsmæssige standarder og miljøstandarder

— Gennemsigtighed

— Proportionalitet

— Ligebehandling

— Forbud mod forskelsbehandling

— Gensidig anerkendelse.

2.5 Med hensyn til standarder og forskrifter, tjenesteydelser, investeringer og offentlige indkøb samt intellektuelle ejendomsrettigheder og certificeringssystemer opretholder flere af vore handelspartnere besværlige godkendelsesprocedurer, manglende gennemsigtighed og industripolitiske foranstaltninger med henblik på tvungen importsubstitution, tvungen overførsel af teknologi og præferentiel adgang til råvarer for lokale producenter.

2.6 Mens EU's virksomheder udsættes for en stigende konkurrence på deres eget indre marked, som under store anstrengelser har prioriteret en gennemsigtig åbning for at skabe et indre marked uden barrierer i EU, står det nu klart, at denne åbning gør dette indre marked fuldstændigt forsvarsløst over for markedsaktørerne fra tredjelande, som ikke er indstillede på at praktisere samme åbning på deres egne markeder.

2.7 EU har strenge regler på området, som skal sikre fair konkurrence på lige vilkår (level playing field), men erfaringerne viser, at ingen af disse regler håndhæves over for statsejede virksomheder fra tredjelande, især når de deltager i offentlige udbud - hvilket strider mod selve principperne for det indre marked til stor skade for den europæiske industri og økonomi.

2.8 EØSU anser det for nødvendigt at undersøge, hvorledes EU kan sikre, at det indre marked fungerer godt også i de tilfælde, hvor statsejede virksomheder fra tredjelande får adgang til dette marked: uden at slække på vagtsomheden i kampen mod protektionisme bør der sættes ind mod alle former for social og miljømæssig dumping (2), uigennemsigtighed i omkostninger og priser samt statsstøtte, manglende overholdelse af budgetbestemmelser og reglerne for det frie marked for at beskytte de europæiske forbrugeres, virksomheders og skatteyderes interesser.

2.9 I den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel er offentlige indkøb udtrykkeligt undtaget fra bestemmelserne om national behandling og fra forpligtelserne i henhold til den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser: man må dog holde sig for øje (3), at i 2015 vil 90 % af den globale vækst blive skabt uden for Europa, hvoraf en tredjedel alene i Kina: i de kommende år må vi udnytte de muligheder, som de høje vækstniveauer i tredjelande, især i Øst- og Sydasien, frembyder.

2.10 Mens vores markeder allerede stort set er åbne, er vores største handelspartneres markeder det langt mindre, især på regionalt og lokalt plan. Det er nok at nævne nogle få eksempler fra forskellige kontinenter:

2.10.1 I Kina betyder markedets åbningsgrad, at samhandelen fortsat ligger et godt stykke under potentialet. Kina har med et BNP på 3 573,8 milliarder EUR i 2009 eksporteret varer og tjenesteydelser for 227 milliarder EUR til EU ligeledes i 2009, mens det fra EU har importeret varer og tjenesteydelser for 99,7 milliarder EUR. Bestemmelserne om, at lokale produkter skal foretrækkes (»buy local«), har været i kraft siden 2003 som fastsat i »Government Procurement Law«, og i 2007 blev politikken for »køb kinesisk« forstærket med to dekreter, som begrænser mulighederne for offentlige indkøb af udenlandske produkter, medmindre de indenlandske produkter er »urimeligt« dyrere og af dårligere kvalitet. I 2009 blev denne bestemmelse fortolket strengt, så der blev lukket helt af for enhver resterende mulighed for eksport af især innovative og højteknologiske produkter, og der blev indført en nøje kontrol af offentlige byggekontrakter via de »indenlandske stimuleringspakker« fra 2008 og 2009. I november 2009 indførte Kina desuden en »liste over akkrediterede innovative produkter af indenlandsk oprindelse« (»Indigenous Innovation Product Accreditation List«), mens statsrådet i 2010 foreslog ændringer angående de statskontrollerede virksomheder for at tilskynde disse til udelukkende at operere på det indenlandske marked. Samtidigt blev der dog givet statsstøtte til den kinesiske højteknologiske industri, så den kunne blive mere konkurrencedygtig på de udenlandske markeder (4).

2.10.1.1 Med hensyn til bygge- og anlægskontrakter er Kina gået bort fra sin licensordning for projektforvaltning, byggestyring og andre tjenester i forbindelse med bygge- og anlægsarbejder, som er blevet erstattet med en ny ordning for »Wholly Foreign Owned Construction Enterprise« (WFOCE) og joint ventures (JV), hvor udenlandske virksomheder i praksis er udelukket fra projekter, som er genstand for nationale udbudsrunder (national competitive bidding – NCB); de har kun adgang til de få internationale udbudsrunder (international competitive bidding – ICB) for indenlandske projekter: begge ordninger – WFOCE og JV – skal opfylde det kinesiske kvalifikationssystem, som kræver, at egenkapitalen er mindst fem gange så stor projektets værdi, en central personalestab på mindst 300 ansatte, som skal have boet mindst et år i Kina, referencer fra tidligere gennemførte projekter i Kina og – for joint ventures vedkommende – bestemmelsen om, at det er kvalifikationsniveauet hos den lavere kvalificerede partner, som gælder (5).

2.10.1.2 Det foreliggende tilbud fra kinesisk side i WTO-forhandlingerne om aftalen om offentlige indkøb (GPA) omfatter ikke den altovervejende del af de byggeprojekter, som kunne være af interesse for europæiske virksomheder, hverken mht. aktivitet eller ordregivende myndigheder.

2.10.1.3 I Rusland, som ikke er medlem af GPA/WTO, indførte ministeriet for økonomisk udvikling i 2008 en bestemmelse, som begrænser adgangen til statslige og kommunale indkøb ved at give præference til indenlandske varer og tjenesteydelser på op til 15 % over deres værdi, og i 2009 blev der indført »Buy Russian«-foranstaltninger til bekæmpelse af krisen.

2.10.2 I Brasilien blev loven om offentlige indkøb ændret i juli 2010 for at give de ordregivende myndigheder mulighed for at reservere en margen på 25 % til varer og tjenesteydelser, der helt eller delvist er produceret i Brasilien. Brasilien kunne i 2009 registrere et BNP på 1 128,5 milliarder EUR (6).

2.10.3 I USA har Kongressen skærpet »Buy American«-kravene i loven om økonomisk genopretning og geninvestering (American Recovery and Reinvestment Act – ARRA) (7). USA's BNP lå i 2009 på 10 122,6 milliarder EUR med en eksport af varer og tjenesteydelser til EU på 286,8 milliarder EUR og en import fra EU på 323,8 milliarder EUR, ligeledes i 2009 (8).

2.10.4 I Japan - EU's syvende største eksportmarked med en eksport på 36 milliarder EUR mod en import på 56,7 milliarder EUR i 2009 - har virksomhederne i EU vanskeligt ved at få adgang til offentlige indkøb, skønt Japan er medlem af GPA/WTO: EU-virksomheder har kun fået adgang til 4 % af alle offentlige indkøbsaftaler til en værdi af 22 milliarder EUR (2007), hvilket svarer til under 0,7 % af Japans BNP, hvorimod Japans andel af EU's marked for offentlige indkøb udgjorde 312 milliarder EUR, svarende til 2,5 % af EU's BNP (9).

2.10.5 I Vietnam blev der i april 2010 udstedt et direktiv om anvendelse af indenlandske produkter og materialer og om indkøb af sådanne produkter, som finansieres med statsmidler. Vietnam nåede i 2009 op på et BNP på 66,8 milliarder EUR med en eksport af varer til EU på 7,8 milliarder EUR og en import fra EU på 3,8 milliarder EUR.

2.10.6 I Australien har to stater i 2009 indført bestemmelser om offentlige indkøb, der anses for strategiske (over 250 millioner AUS $). I staten Victoria kræves det, at lokale produkter (australske/newzealandske) skal udgøre 40 % heraf, mens New South Wales har fastsat en præferencepris på 20 %, hvortil der - afhængigt af de enkelte sager - kan lægges yderligere præferencer på mellem 2,5 og 5,0 %. Australien havde i 2009 et BNP på 712,8 milliarder EUR med en eksport af varer og tjenesteydelser til EU på 14,4 milliarder EUR og en import fra EU på 34,1 milliarder EUR.

2.11 Der er også andre eksempler såsom Tyrkiet, hvor ordningen for offentlige indkøb er blevet forbedret efter vedtagelsen af lov nr. 5812 fra 2008, som har harmoniseret de nationale bestemmelser med EU's: de offentlige aftaler om indkøb, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser er baseret på åben konkurrence, skønt omsætningen af EU's direktiver bør udbygges med klageordninger (10). De offentlige aftaler over UE-tærsklen beløb sig i 2008 til: 7 303 millioner EUR for bygge- og anlægsarbejder, 8 459 millioner EUR for tjenesteydelser og 8 042 millioner EUR for varer.

3. De nuværende retlige rammer

3.1 I dag reguleres markedet for offentlige indkøb for europæiske virksomheder inden for følgende rammer:

— de grundlæggende EU-bestemmelser i indkøbsdirektiverne fra 2004: direktiv 2004/18/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter og direktiv 2004/17/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og direktiv 2007/66/EF om forbedring af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter og kodeks for god praksis for SMV'ers adgang til at deltage i udbud (11) samt direktiverne 89/665/EØF og 92/13/EØF;

— Lissabontraktaten har i EU's primære ret indført en anerkendelse af regionale og lokale myndigheders ret til selvstyre med mulighed for, at en offentlig myndighed kan opfylde de opgaver, som påhviler den med hensyn til imødekommelse af almenhedens behov, ved at anvende egne instrumenter, såsom forskellige former for offentlig-private partnerskaber;

— de mange domme fra EU-Domstolen på området offentlige indkøb;

— det centrale instrument til liberalisering af de internationale markeder for offentlige indkøb er den plurilaterale WTO-aftale om offentlige indkøb – GPA – som for øjeblikket revideres, hvorimod WTO-aftalen om handel med tjenesteydelser (GATS) udelukker offentlige indkøb fra aftalens vigtigste bestemmelser om markedsadgang. Dog oprettes der et multilateralt forhandlingsmandat vedrørende kontrakter om tjenesteydelser, hvor EU presser på for at opnå forpligtelser angående markedsadgang og ikke-diskrimination inden for offentlige kontrakter om tjenesteydelser, og et sæt fælles procedureregler for de områder, der er omfattet;

— indkøbsklausuler i frihandelsaftaler, associeringsaftaler, partnerskabs- og samarbejdsaftaler, stabiliserings- og associeringsaftaler, økonomiske partnerskabsaftaler, interimsaftaler om handel og handelsanliggender og aftaler om handelsmæssigt og økonomisk samarbejde;

— anvendelse af fællesskabslovgivningen om offentlige kontrakter og koncessioner på institutionelle offentlig-private partnerskaber.

4. Bemærkninger

EØSU anser åbningen af de offentlige indkøb i alle lande for international konkurrence, som er baseret på WTO-aftalen om offentlige indkøb (GPA), for at være et godt modtræk, da den garanterer gensidighed og symmetri i reguleringen og bestemmelsernes indhold og giver mulighed for at imødegå protektionistiske tiltag og illoyal konkurrence, uanset eventuelle specifikke aftaler med vækstlande.

4.1 EØSU henviser til nylige data fra Kommissionen, hvoraf det fremgår, at »i 2015 vil 90 % af den globale vækst blive genereret uden for Europa, med en tredjedel fra Kina alene« (12).

4.2 EØSU er enigt i princippet om, at EU for at øge sine egne konkurrencefordele bør sørge for en mere effektiv og mere strategisk beskyttelse af sine interesser ved at styrke sin globale troværdighed, men også den europæiske økonomiske og sociale models levedygtighed og udvikling. For at være mere troværdig bør Europa øge sin forhandlingsstyrke for at få bedre adgang til tredjelandenes markeder, eftersom EU har åbnet over 80 % af sit marked for offentlige indkøb, mens de andre store udviklede økonomier kun har åbnet 20 % af deres markeder op (13).

4.3 Efter EØSU's mening er den nugældende EU-lovgivning på området offentlige indkøb passende – principielt set – og den anses for at være tilstrækkelig til at regulere det europæiske marked i økonomisk, social og miljømæssig henseende. Desværre er der nogle medlemsstater, som ikke fuldt ud udnytter de muligheder, som denne lovgivning giver, for at sikre en loyal konkurrence. De risikerer at åbne deres markeder på et ikke-gensidigt grundlag for statsejede virksomheder fra tredjelande, som ikke overholder hovedprincipperne for internationale offentlige indkøb: men det er absolut nødvendigt, at disse regler bliver fulgt til punkt og prikke på linje med de grundlæggende principper i traktaterne og charteret om grundlæggende rettigheder.

4.4 EØSU mener, at offentligt-offentligt samarbejde ikke bør skabe parallelle markeder, som omgår reglerne om offentlige indkøb og udelukker de private aktører.

4.5 EU tilstræber at være en åben økonomi og en fortaler for frihandel ved at tilbyde en juridisk sikker, ikke-diskriminerende adgang til et stort marked for offentlige indkøb. Det er nødvendigt at garantere såvel fortrolighed som gennemsigtighed for at fremme innovation og et bæredygtigt marked for offentlige indkøb, som:

— foretrækker det økonomisk set mest fordelagtige tilbud frem for det laveste bud,

— tager hensyn til bygværkets samlede levetid.

4.6 Efter EØSU's mening bør de kontraherende virksomheder alle have samme konkurrencevilkår: i denne henseende sætter EØSU spørgsmålstegn ved deltagelsesvilkårene for såkaldte »statsejede virksomheder« fra tredjelande, især hvad angår forbud mod direkte eller indirekte statsstøtte, prisberegningsmetode samt indregning af omkostninger og risici efter forsigtighedsprincippet. Faktisk sikrer det europæiske marked adgang uden passende garanti mod illoyal konkurrence med stor fare for mulig social og miljømæssig dumping og overtrædelse af traktaternes korpus af etiske retningslinjer og af charteret om grundlæggende rettigheder fra disse statsejede »virksomheders« side.

4.7 EØSU finder det nødvendigt at gøre følgende:

4.7.1 I internationale forhandlinger og i forhandlinger med tredjelande at stå fast på, at EU's grundlæggende værdier, rettigheder og principper, som nedfældet i EU primære ret baseret på traktaterne og charteret om grundlæggende rettigheder, skal respekteres og at de ikke er »til forhandling«.

4.7.2 Tale med én, stærk, konsekvent og solidarisk stemme i internationale forhandlinger ved at undlade enkeltstående nationale initiativer, som kan skade den fælles forhandlingsposition, og evaluere den faktiske åbning af nationale markeder på de vilkår og med de begrænsninger, der er fastsat i de aftaler, som indgås på EU-plan.

4.7.3 Sørge for større koordinering mellem de tjenestegrene i Kommissionen, som beskæftiger sig med de forskellige aspekter af handels-, industri- og samarbejdsforhandlinger i henhold til bestemmelserne om offentlige indkøb på multilateralt plan i aftalen om offentlige indkøb (GPA) fra 1994, i den nye generation af frihandelsaftaler, i partnerskabs- og samarbejdsaftaler og i associeringsaftaler inden for Euro-Middelhavspartnerskabet. Man bør sigte mere præcist mod de ikke-toldmæssige hindringer og presse på for at få åbnet markederne for offentlige indkøb for EU's virksomheder.

4.7.4 Ændre aftalen om offentlige indkøb (GPA) fra en plurilateral til en multilateral aftale med nye tiltrædelser og overgangsforanstaltninger på området kompensationskøb, prispræferencer, indfasning af virksomheder eller sektorer og højere tærskelværdier.

4.7.5 Midlertidigt holde offentlige kontrakter, der finansieres med EU-midler, uden for GPA-aftalen, for så vidt angår virksomheder fra lande, der opretholder nationale protektionistiske foranstaltninger. Denne ide har EØSU fremført i flere tidligere udtalelser (14).

4.7.6 Nøje følge principperne om gensidighed og proportionalitet for visse sektorer som fastlagt i »EF's generelle noter og undtagelser fra bestemmelserne i artikel III i tillæg I« til GPA-aftalen.

4.7.7 Kræve, at virksomheder fra tredjelande skal opfylde samme betingelser som europæiske virksomheder på deres markeder: EU kan ikke fortsætte med at basere forhandlingerne på formel gensidighed i stedet for på reel økonomisk gensidighed. Der bør indføjes en beskyttelsesklausul, hvorefter aftalen kan ophæves, hvis der opstår uligheder.

4.7.8 Hvis store handelspartnere benytter sig af EU's generelle åbenhed, men ikke har intentioner om at gengælde denne åbenhed, kunne EU overveje at indføre nøje målrettede restriktioner på adgangen til dele af EU's marked for offentlige indkøb med henblik på at tilskynde disse partnere til at tilbyde gensidig markedsåbning.

4.7.9 Hurtigst muligt vedtage det bebudede initiativ om betingelserne for tredjelandsvirksomheders adgang til det europæiske marked for offentlige udbud (Market Access Scheme for Procurement - MASP) med klare, gennemsigtige og velafprøvede mekanismer for gensidig åbning af markederne og sikre bedre symmetri i adgangen til markederne for offentlige indkøb i de udviklede økonomier og store vækstøkonomier inden for de sektorer, der er omfattet af direktiv 2004/17/EF (15), og arbejdsprogrammet for 2011 (16).

4.7.10 Udvirke et større teknisk samarbejde mellem repræsentanter for medlemsstaterne og Kommissionen om markedsadgang samt hyppigere høringer af erhvervslivets repræsentanter.

4.7.11 Indføre streng kontrol - og foranstaltninger, der sikrer reel gennemførelse - med direkte eller indirekte statsstøtte, der er forbudt i EU, især for EU-kontrakter, der finansieres med midler fra EU, EIB, strukturfondene eller gennem de europæiske net med fuld garanti for overholdelse af EU's sociale og arbejdsmarkedsmæssige standarder og miljøstandarder.

4.7.12 Udbygge Kommissionens database over markedsadgang med pålidelige og let tilgængelige oplysninger om udbud, formelle krav og tekniske specifikationer i udbudsbetingelser, som i praksis hindrer virksomheder i at byde på kontrakter i tredjelande. Dermed kan der opbygges et statistikgrundlag og indikatorer for konkurrenceforvridende fænomeners indvirkning.

4.7.13 Satse mere på forebyggelse og en ordning med »tidlig varsling« om tredjelandes forslag til og/eller iværksættelse af ny restriktiv lovgivning på området offentlige indkøb, så det bliver muligt at opspore og anmelde potentielle handelshindringer til internationale fora allerede i den indledende fase, så de kan bekæmpes ved kilden gennem systematisk anvendelse af anmeldelsesproceduren i aftalen om tekniske handelshindringer.

4.7.14 Træffe foranstaltninger i EU for SMV'erne for at sikre, at de ordregivende myndigheder på internt og internationalt plan kan få gavn af SMV'ernes økonomiske og innovative potentiale;

4.7.15 Sikre uddannelse, oplysning og bistand til deltagere i internationale offentlige udbud og på tredjelandes markeder, især for deres mellemledere og ledere, idet der i forbindelse med handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, adgang til markeder og information må tages hensyn til de særlige problemer, som skyldes deres ringe størrelse.

4.7.16 Foretage ændringer i artikel 55, stk. 3, i direktiv 2004/18/EF og i artikel 57, stk. 3, i direktiv 2004/17/EF om unormalt lave tilbud, således at det bliver umuligt at acceptere tilbud fra statsejede virksomheder, som ikke kan godtgøre, at deres tilbud ikke nyder godt af nogen statsstøtte - direkte eller indirekte - som er forbudt i EU-lovgivningen: et eksempel på en »statsstøttetest« er nævnt i artikel 4 i »US Millenium Challenge Corporation«.

4.7.17 Til de forhold, som udelukker fra deltagelse i en udbudsprocedure i henhold til artikel 45 (17) i direktiv 2004/18/EF og artikel 54 (18) i direktiv 2004/17/EF, bør føjes krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i forbindelse med anvendelse af patenter eller tekniske data, som er erhvervet uretmæssigt.

4.7.18 Sikre, at EU's fremtidige retsakter om fri bevægelighed for arbejdstagere fra tredjelande ikke tilskynder statsejede virksomheder fra tredjelande, som nyder godt af ulovlig statsstøtte.

4.7.19 Sikre hurtig og detaljeret offentliggørelse - i en centraliseret databank i EU – af restriktive regler og praksis for offentlige indkøb, der gør det vanskeligt for virksomheder i EU at byde på offentlige kontrakter i tredjelande, såsom: lovgivning med krav om lokale indkøb (»Buy Local«) eller om en større andel af »lokalt indhold«, »stimulanspakker« for lokal teknologi og innovation eller national økonomisk genopretning, som giver præference til lokalt indhold og diskriminerer virksomheder fra andre lande.

4.7.20 Yderligere styrke sammenhængen og komplementariteten mellem EU's interne politikker og EU's eksterne politik i overensstemmelse med retningslinjerne fra Det Europæiske Råds møde i september 2010, som pegede på behovet for at »revidere grænsefladen mellem industripolitik og konkurrencepolitik i lyset af globaliseringen og fremme lige vilkår« (19).

Bruxelles, den 4. maj 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. Kommissionens skøn i KOM(2010) 612 endelig.

(2) Jf. KOM(2010) 612/1.

(3) KOM(2010) 612/4.

(4) En stor bekymring med hensyn til offentlige indkøb samt intellektuel ejendomsret er politikken vedrørende »national innovation«, der sigter mod at støtte kinesiske firmaer, der rykker fremad i værdikæden. Denne nationale innovationspolitik, som blev introduceret i november 2009, hindrer i alvorlig grad adgangen til kinesiske indkøb i en bred række innovative sektorer lige fra grøn teknologi til telekommunikation. Se SEK(2011) 298 endelig.

(5) Kommissionens meddelelse, WTO-dokument nr. »S/C/W/286«, punkt 15-19. Endvidere er det således, at hvis en kinesisk virksomhed overtages af et udenlandsk selskab, mister den sine erhvervede kvalifikationer og må starte helt forfra.

(6) 2010/7 - Ændringer til den brasilianske lov om offentlige indkøb har indført en midlertidig »Buy Brazilian«-klausul.

(7) Loven indeholder to nye Buy American-bestemmelser: den ene forbyder at anvende midler, der bevilges under denne lov, til projekter om opførelse, ombygning, vedligeholdelse eller reparation af en offentlig bygning eller et offentligt bygge- og anlægsarbejde, medmindre totaliteten af det jern, stål og de forarbejdede produkter, der anvendes til projektet, er produceret i USA; den anden forbyder, at bevillingerne under denne lov bliver anvendt til indkøb fra Homeland Security-ministeriets side af en detaljeret liste over tekstilprodukter, medmindre det anvendte materiale er dyrket og forarbejdet i USA.

(8) Et andet eksempel på skadelig praksis er forbuddet fra USA's regering mod at foretage indkøb hos »omvendte selskaber« – selskaber, der oprindeligt er USA-baserede, men har skiftet skattemæssigt tilhørsforhold og underlagt sig et andet lands skattesystem; det er meget tvivlsomt om dette er i overensstemmelse med WTO/GPA. Det betyder, at en EU-virksomhed med sæde i EU ikke kan indgå offentlige kontrakter med amerikanske myndigheder, skønt den burde være dækket af GPA-aftalen.

(9) Se SEK(2011) 298.

(10) TURKEY Public Procurement Assessment 2009 - SIGMA Support for Improvement in Governance and Management - A joint initiative of OECD/EU.

(11) SEK(2008) 2193 - Kommissionens tjenestegrene.

(12) Jf. KOM(2010) 612, s. 3.

(13) Fælles erklæring af 9.2.2011 fra Frankrig, Tyskland, Spanien, Portugal, Italien og Polen med henblik på større gensidighed mellem EU og dets handelspartnere.

(14) EØSU's udtalelse om »Internationale offentlige indkøb«, EUT C 224 af 30.8.2008, s. 32.

(15) KOM(2009) 592.

(16) KOM(2010) 612 og KOM(2010) 623, Vol. II, s. 36.

(17) Artikel 45 om Ansøgerens eller tilbudsgiverens personlige forhold.

(18) Artikel 54 om Kriterier for kvalitativ udvælgelse.

(19) Rådet for Konkurrenceevne, 10.12.2010 – Konklusioner om en integreret industripolitik for en globaliseret verden, s. 15.