ir ir 
ir ir 
ir ir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 07.04.1998 
KOM(1998) 212 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
liberalisering af energimarkederne: Den aktuelle situation 

Indholdsfortegnelse 
• Kommissionens målsætning 
• Hindringer for det indre energimarked - grundene til liberaliseringen 
• Kommissionens fremgangsmåde 
• Første fase: Direktiverne om prisgennemsigtighed og transit 
• Anden fase: Kulbrintedirektivet 
• Tredje fase: Kommissionens forslag til direktiver om fælles bestemmelser for det 
interne elektricitets- og naturgasmarked 
• Direktiv 96/92/EF 
• Situationen i medlemsstaterne 
• Resumé 
• De enkelte lande 
• Fælles holdning vedrørende naturgas 
• Konklusion - Er udviklingen tilfredsstillende? 
• Ledsageforanstaltninger og opfølgningsforanstaltninger 
2-
Kommissionens målsætning 
Kommissionens mål med udvikling af det indre energimarked har hele tiden været at nå 
frem til større integrering af de nationale energimarkeder for at forbedre 
forsyningssikkerhed, reducere omkostningerne og forbedre konkurrenceevnen. Et marked 
omfattende hele EF uden indre grænser giver en mere fleksibel og mere differentieret 
energiforsyning og bidrager således til større forsyningssikkerhed for Fællesskabet som 
helhed. Større konkurrence i energisektoren forbedrer også effektiviteten af EU's 
energiindustri, og hermed forbedres konkurrenceevnen. Priserne for energiforbrugerne 
reduceres også, således at deres produktion bliver mere konkurrencedygtig. Det indre 
marked har bidraget til vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse. Spørgsmålet for Det 
Europæiske Fællesskab er således ikke, om det indre energimarked skal gennemføres, men 
hvorledes det mest effektivt kan gennemføres. 
Hindringer for det indre energimarked - grundene til liberaliseringen 
Der er stadig store hindringer for handel med elektricitet og gas tværs over grænserne og 
endog somme tiden inden for de nationale grænser. Disse hindringer skyldes eksklusive 
rettigheder, som er blevet givet til offentlige værker i disse to sektorer. Det må bemærkes, 
at elektricitets- og gaspriserne i Europa gennemsnitligt er 40% højere end i De Forenede 
Stater. Energiprisen er af afgørende betydning for nogle industrier, da den udgør en meget 
stor procentdel af produktionsomkostningerne. Opdeling af energimarkederne vil 
sandsynligvis påvirke den europæiske industris konkurrenceevne på verdensmarkedet 
negativt. Hvis hindringerne for handel inden for Fællesskabets grænser fjernes, kan 
brugerne af elektricitet og gas også nyde godt af mere konkurrence på markedet, herunder 
frit valg og mindre prisforskelle mellem medlemsstaterne. Kommissionen har derfor 
fokuseret på de elektricitets- og gassektorer, hvor transmission og distribution er 
afhængig af en speciel netinfrastruktur. Hovedmålene for det interne elektricitets- og 
gasmarked er: 
- at forbedre forsyningssikkerheden ved en gradvis åbning af elektricitets- og 
gasmarkederne 
- at sikre fri bevægelighed afgås og elektricitet i og mellem medlemsstaterne, afhængigt 
af efterspørgsel 
- at forbedre konkurrenceevnen ved at gøre det muligt for gas- og elektricitetsbrugere at 
nyde godt af større konkurrence på energimarkedet, idet dette er af afgørende 
betydning for energiindustrier, der skal konkurrere på verdensmarkedet, da energi er en 
vigtig del af den økonomiske aktivitet. 
Kommissionens fremgangsmåde 
Kommissionen bygger sine forslag til retsakter om det indre energimarked på følgende 
principper: 
3-
for det første en gradvis fremgangsmåde, så energimdustrien har tid nok til at udarbejde 
en fleksibel tilpasning til det nye miljø 
for det andet må man undgå et stramt system og i stedet gå ind for en ramme, som 
medlemsstaterne kan udfylde med de ordninger, der bedst passer deres nationale 
forhold 
for det tredje må man undgå for megen lovgivning 
Kommissionen har for det fjerde valgt en fremgangsmåde, der bygger på artikel 100A i 
traktaten, som kræver, at der er enighed mellem medlemsstaterne efter en politisk 
dialog med Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
Første fase: Direktiverne om prisgennemsigtighed og transit 
Direktivet om prisgennemsigtighed (Rådets direktiv 90/377/EØF) blev vedtaget den 29. 
juni 1990. Det fastsætter en fællesskabsprocedure med hensyn til gennemsigtigheden af 
prisen på gas og elektricitet til den endelige forbruger i industrien. Direktivet fastsætter, at 
elektricitets- og gasvirksomhederne to gange om året skal indsende oplysninger til 
Fællesskabets statistiske kontor om priserne for alle forbrugerkategorier. De tal, der indtil 
nu er blevet offentliggjort, viser store forskelle i de betingelser og forhold under hvilke 
industrielle elektricitets- og gasforbrugere modtager leveringer i de forskellige 
medlemsstater og endda i samme land, hvilket skyldes de hikkede markeder. 
Direktivet om transit af elektricitet (Rådets direktiv om transit af elektricitet gennem de 
overordnede net 90/547/EØF af 29. oktober 1990) og gas (Rådets direktiv om transit af 
naturgas gennem de overordnede net 91/296/EØF af 31. maj 1991) er beregnet til at 
maksimere og lette udveksling af elektricitet og gas mellem nabolande. Til trods for dette 
fremskridt må det dog erkendes, at en sådan handel kun har været mulig mellem 
monopolnet og offentlige værker og ikke mellem forbrugere i én medlemsstat og 
producenter i en anden. 
Anden fase: Kulbrintedirektivet 
Direktivet om betingelser for tildeling og udnyttelse af tilladelser til prospektering, 
efterforskning og produktion af kulbrinter (Rådets og Europa-Parlamentets direktiv nr. 
94/22/EF) blev vedtaget den 30. maj 1994. I modsætning til elektricitetsdirektivet, som 
libraliserer både produktion og levering, er gasdirekrivet (se senere) begrænset til 
aktiviteter forbundet med oplagring, transport og distribuering af naturgas. Det er 
kulbrintedirektivet, der dækker den supplerende aktivitet forbundet med at producere gas 
og olie. Direktivet fastsætter, at medlemsstaterne skal gfve lige og ikke-dlskriminerende 
adgang for alle EF-virksomheder, hvad angår prospektering, efterforskning og produktion 
af olie- og naturgas inden for EU's og EØS's territorium 
4-
Tredje fase: Kommissionens forslag til direktiver om fælles bestemmelser for det 
interne elektricitets- og naturgasmarked 
Kommissionens oprindelige forslag om liberalisering af både gas og elektricitet blev 
forelagt den 21. februar 1992 (KOM(91) 548 endelig udg.). Efter lange og intense 
drøftelser blev direktiv 96/92/EF om fælles regler for det indre marked for elektricitet 
vedtaget den 19. december 1996. Den 8. december, et år efter vedtagelsen af 
elektricitetsdirektivet, nåede Rådet til enighed om en fælles holdning vedrørende 
naturgasforslaget. Disse begivenheder afspejler medlemsstaternes reelle ønske om sammen 
at opbygge et indre energimarked. 
Direktiv 96/92/EF 
Vedtagelse af direktivet om fælles regler for det indre marked for elektricitet i 
Ministerrådet den 19. december 1996 repræsenterede et vigtigt skridt. Direktivet trådte i 
kraft den 19. februar 1997. Elektricitetsdirektivet kommer til at påvirke markedet på 
følgende områder: produktion, distribution-transmission, forbrug og netadgang. 
Produktion 
Ved etablering af ny produktionskapacitet kan medlemsstaterne vælge mellem to 
forskellige procedurer. De kan vælge enten en bevillingsprocedure eller en 
udbudsprocedure. Uafhængigt af valg skal procedurerne bygge på objektive, 
gennemsigtige og Me-wskriminerende kriterier og skal give Uge markedsåbning. 
Udbudsproceduren muliggør central planlægning: et centralt organ udarbejder et skøn 
over behovet for ny kapacitet og denne tildeles gennem en udbudsprocedure. Udbud 
tilrettelægges og afgøres af en fuldstændig uafhængig myndighed. I henhold til 
bevillingsproceduren kan enhver på ethvert tidspunkt bygge og drive et elektricitetsværk, 
forudsat at de i den pågældende medlemsstat gældende kriterier for tildeling af bevilling er 
blevet opfyldt. Der er i dette tilfælde ikke nogen central planlægning, da den nødvendige 
kapacitet til at efterkomme efterspørgslen overlades til markedet. Disse to muligheder gør 
det muligt for virksomhederne at opføre og drive ny produktionskapacitet i et nyt marked 
hvorsomhelst i EU. Nogle typer generatorer skal kunne godkendes under begge 
procedurer (egenproducenter, uafhængige kraftproducenter). 
Transmission - Distribution 
Medlemsstaterne udpeger eller anmoder de selskaber, som ejer transmissions- og 
distributionssystemer at udpege en systemoperatør, som skal forestå driften, 
vedligeholdelsen og udbygningen af distributionssystemet i et givet område. 
Systemoperatøren har ansvaret for lastfordeling på produktionsinstallationenie i området. 
Kriterierne for lastfordelingen skal være objektive, gennemsigtige og ikke-
diskriminerende. Som en undtagelse til denne grundregel fastsætter direktivet en 
mekanisme for visse elektricitetskilder forrang: 
• vedvarende energikilder: en medlemsstat kan kræve, at systemoperatøren ved 
lastfordelingen af produktionsanlæggene giver produktionsanlæg, der anvender 
vedvarende energikilder eller affald, eller som har en kombineret produktion af varme 
og elektricitet, forrang 
• interne energikilder: man kan også ved lastfordelingen prioritere elektricitet, som 
produceres på grundlag af interne brændstoffer» men kun op til 15%. 
Forbrug 
Elektricitetsmarkedet åbnes gradvist for konkurrence over en seksårsperiode, hvilket 
skulle blive til fordel for forbrugeren. Første etape er februar 1999, anden etape februar 
2000 og tredje etape februar 2003. Den minimale åbning af markedet - det første skridt -
præsenterer gennemsnitligt 25,37% af EF's andel af elektricitetsmarkedet og beregnes 
som en andel af slutforbrugerens samlede forbrug med et årligt forbrug på over 40 Gwh. I 
anden etape reduceres dette til 20 Gwh, hvilket repræsenterer 28% af den gennemsnitlige 
EF-andel af elektricitetsmarkedets åbning, og i tredje etape reduceres tærsklen til 9 Gwh, 
hvilket repræsenterer 33% af EF's gennemsnitlige andel Dette minimumsniveau skal 
respekteres af alle medlemsstaterne, men de har lov til at åbne markedet endnu mere. De 
kunder, som har ret til at deltage i markedsåbningen, defineres af medlemsstaterne under 
Kommissionens overvågning, serv om to kategorier automatisk inkluderes: meget store 
slutforbrugere (over 100 Gwh) og distributører af elektricitetsmængder, der aftages af 
andre priviligerede slutforbrugere. 
Adgang til nettet 
Alle producenter og alle priviligerede kunder kan direkte indgå kontrakt med hinanden om 
levering af elektricitet og om at få adgang til nettet under objektive og ikke-
diskriminerende betingelser. Medlemsstaterne kan vælge tre forskellige procedurer i denne 
forbindelse: 
• forhandlet adgang for tredjepart: producenter og forbrugere af elektricitet indgår 
direkte kontrakt med hinanden om levering af elektricitet, men de forhandler adgang til 
nettet med operatøren i form af transporttariffer og andre betingelser. 
Systemoperatørerne skal offentliggøre vejledende priser for anvendelse af 
transmissions- og distributionssystemet 
• reguleret adgang for tredjepart: producenter og forbrugere af elektricitet indgår direkte 
kontrakt med hinanden om levering af elektricitet, men priviligerede kunder har 
adgangsret til nettet på grundlag af offentliggjorte tariffer. 
eneaftagere: producenter og forbrugere af elektricitet indgår kontrakt med hinanden 
om levering af elektricitet. Elektricitetsprisen er i en sådan kontrakt strengt fortrolig. 
Under eneaftagersystemer med aftagelsesforpligtelse, er eneaftageren forpligtet til at 
aftage den elektricitet en priviligeret kunde har indgået aftale om fra en producent til en 
pris, som er forbundet med den salgspris, eneaftageren tilbyder den priviligerede kunde 
minus en Me-diskriminerende transmissionstarif for anvendelse af nettet. Den 
økonomiske fordel for priviligerede kunder er forskellen mellem den pris, hvortil han 
normalt køber elektricitet fra eneaftageren og den elektricitetspris, harm har indgået 
kontrakt om ved aftagelse fra en anden producent minus transrnissionsomkostningerne. 
Under eneaftagersystemet uden forpligtelse til at aftage fra eneaftageren, fungerer 
systemet ligesom reguleret eller forhandlet adgang som nævnt ovenfor. 
6-
Direkte ledninger 
Udover mulighed for adgang til nettet for at levere den elektricitet, der er indgået kontrakt 
om mellem priviligerede kunder og leverandører, har elektricitetsproducenter og 
leverandører ret til at forsyne deres egne faciliteter, datterselskaber og priviligerede 
kunder gennem direkte ledninger. Medlemsstaterne fastlægger kriterier for udstedelse af 
tilladelser til konstruktion af direkte ledninger, og disse kriterier skal være objektive og 
ikke-disbiminerende. 
Forpligtelse til offentlig tjeneste 
De enkelte medlemsstater kan serv beslutte, i hvor høj grad de ønsker forpligtelse til 
offentlig tjeneste, og direktivet fastsætter en mekanisme, der sætter dem i stand til at 
træffe de hensigtsmæssige foranstaltninger i denne forbindelse. Disse forpligtelser 
defineres af den enkelte medlemsstat inden for en fællesskabsramme, som fastsat i 
direktivet. Medlemsstaten skal definere forpligtelserne til offentlig tjeneste, som skal være 
objektive, gennemsigtige, ikke-diskriminerende, kontrollerbare, og de skal offentliggøres. 
Endvidere skal de høre ind under én af de fem EF-kategorier, dvs: leveringssikkerhed, 
regelmæssighed, kvalitet og pris samt miljøbeskyttelse. Disse forpligtelser skal meddeles 
Kommissionen, så man kan kontrollere deres forenelighed med EF-ret. Forpligtelse til 
offentlig tjeneste er heller ikke "carte blanche". Artikel 90 i traktaten fastsætter, at 
virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk 
interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats 
bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse 
bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er 
betroet dem Medlemsstaterne bør således sikre, at de forpligtelser, de pålægger 
elektricitetsvirksomhederne står i forhold til det ønskede mål Mekanismerne i direktivet 
tillader medlemsstaterne at sikre et glat forhold mellem konkurrencen og behovet for at 
fremme bestemte offentlige tjenester, hvor det anses for at være nødvendigt for den 
generelle interesse inden for en EF-ramme. Dette er i traktatens ånd og med 
Kommissionens meddelelse om forsyningspligtydelser i Europa (KOM(96) 443 endelig 
udg.). 
Overgangsordninger 
I henhold til artikel 24 i elektricitetsdirektivet havde medlemsstaterne mulighed for at 
anmode om en overgangsordning til 20. februar 1998. Overgangsordninger er 
tidsbegrænsede og tillader forskellige foranstaltninger til støtte af forpligtelser, som blev 
indgået før direktivet trådte i kraft og som ikke kunne opfyldes på grund af 
markedsåbningen. Det kunne feks. dreje sig om "take og pay" i form af en kontrakt 
mellem en fremstillingsvirksomhed og en distributør om fremstilling af kraft. 
Fremstillingsvirksomheden investerer i et kraftanlæg på grundlag af salgskontrakten med 
distributøren. Distributøren har på den anden side regnet med afsætning til faste kunder. 
Efterhånden som forbrugerne bliver priviligerede og kan vælge leverandør, kan 
distributøren komme i klemme eller fremstillingsvirksomhedens investering strander. 
Kommissionen kan derfor under bestemte omstændigheder og efter omhyggelig 
undersøgelse af hvert enkelt tilfælde godkende støtteordninger, som foreslås af 
medlemsstaterne. Dette giver en fleksibel mulighed for at løse specifikke problemer i en 
medlemsstats elektricitetsindustri uden at hindre tidsplanen for gennemførelse af 
-7-
elektricitetsdirektivet og de optimale strukturvalg, den enkelte medlemsstat vil forsøge at 
træffe for at forberede det folies elektricitetsmarked. Torv medlemsstater har ansøgt om 
en sådan overgangsordning: Tyskland, Frankrig, UK, Irland, Nederlandene, Belgien, 
Luxembourg, Spanien, Portugal, Grækenland, Danmark og Østrig. Kommissionen er nødt 
til at indsamle en stor mængde yderligere oplysninger for at forberede en beslutning i hvert 
enkelt tilfælde. Dette vil tage mange måneder, men skulle være afsluttet før direktivets 
gennemførelsesdato, som i de fleste stater er den 20. februar 1999. 
Situationen i medlemsstaterne 
Resumé 
Elektricitetsmarkedet åbnes gradvist gennem en seksårsperiode, som i første fase dækker 
ca. en fjerdedel af markedet og til sidst fører til at en tredjedel af det samlede marked på 
45 mia. ECU er liberaliseret. Det bør bemærkes, at et klart flertal af medlemsstaterne 
faktisk går længere end den minimale åbning, som er fastsat af direktivet. I Nederlandene 
er der tale om 32% i løbet af 1998 og alle forbrugere i 2008. I Sverige anses alle 
forbrugere for priviligerede pr. 1.1.96. Tærsklerne i Det Forenede Kongerige 
repræsenterer 42% af markedsåbningen og det er planen at åbne markedet fuldt ud ved 
udgangen af 1998. I Finland har man til hensigt at åbne markedet fuldstændigt i løbet af 
1998.1 Tyskland er alle slutforbrugere og distributører priviligerede. I Danmark er næsten 
90% af markedet åbent for konkurrence. Spanien går længere og hurtigere end direktivet 
kræver. De fleste af de resterende medlemsstater meddeler deres hensigter i den nære 
fremtid. Selv på grundlag af de mest pessimistiske beregninger er det således klart, at 
mindst 60% af EU's elektricitetsefterspørgsel er liberaliseret ved udgangen af 1999. Dette 
understreger, at behovet for et liberaliseret indre elektricitetsmarked erkendes i vide 
kredse til trods for den lange drøftelse, der har fundet sted, siden Kommissionen først 
forelagde sit direktivforslag. 
De enkelte lande 
Østrig 
Elektricitetssektorens struktur: de enkelte delstater har hver deres eget 
elektricitetsselskab. Disse regionale selskaber ejer distributionsnettene for lav og medium 
voltspænding og har monopol på elektricketsforsyningen i deres delstat. Det meste af 
elektricitetsproduktionen foretages af otte produktionsselskaber, som er mindst 50% ejet 
af Verbundgesellschaft (det nationale netselskab). Dette selskab ejer også 
txansmissionsnettene for 380 kV og det meste af 220 kV højspænding med undtagelse af 
TIWAG og VKW-nettene (de regionale selskaber der anerkendes som TSO i 
transitdirektrvet). 
Liberaliseringen - status quo: det første lovudkast er blevet forelagt af ministeriet og 
forventes forelagt Parlamentet i marts 1998. 
Produktion: bevillingsprocedure. 
Netadgang: eneaftager med aftagelsesforpHgtelse og begrænsede undtagelser 
-8-
Priviligerede kunder: tærsklen er under drøftelse: 40 Gwh, som repræsenterer 27%. Det 
er yderligere planlagt at inkludere distributionsselskaberne, hvilket vil forøge graden af 
markedsåbning væsentligt. 
Belgien 
Elektricitetssektorens struktur: 94% af den nationale elektricitet produceres af Electrabel, 
et privat selskab, og SPE, et offentligt selskab. Disse to selskaber transmitterer gennem et 
fælles net (CPTE-GECOLI). Distribueringen udføres normalt af kommunerne og 
Electrabel. 
Liberaliseringen - status quo: Lovgivningsproceduren er endnu ikke påbegyndt. Belgien 
nyder godt af en ekstra overgangsperiode på et år. Kontroludvalget for elektricitet og gas 
har afgivet udtalelse om direktivets gennemførelse på økonomiministrenes anmodning. 
Danmark 
Elektricitetssektorens struktur: Den danske elektricitetsforsyningsindustri består af to 
vertikalt integrerede systemer, der er opdelt af Storebælt. De to systemer er ikke 
forbundet med hinanden. Den vestlige del er forbundet med Norge, Sverige og Tyskland, 
og den østlige del er forbundet med Sverige og Tyskland. Der er ca. 100 
distributionsselskaber, som ejer de otte produktionsselskaber. Der er to operatører på 
transmissionsnettet, Eltra i den vestlige del af landet og Elkraft i den østlige del. 
Liberaliseringen - status quo: der blev vedtaget en ændring til loven om 
elektricitetsforsyning i maj 1996, og den trådte i kraft den 1.1.1998. Et forslag forventes 
forelagt i efteråret 1998 om den fornødne manglende lovgivning med henblik på 
overholdelse af direktivet. 
Produktion: bevillingsprocedurer. Kernekraftværker og kulbaserede værker godkendes 
ikke af miljøgrunde. 
Netadgang: forhandlet TPA. 
Priviligerede kunder: over 100 Gwh og distributionsselskaber med et årligt salg på over 
100 Gwh. Dette repræsenterer en markedsåbning på 90%. 
Finland 
Elektricitetssektorens struktur: Det finske system domineres af det statsejede selskab IVO 
og det private selskab PVO, som tegner sig for i alt 80% af produktionen. Det nationale 
transmissionsnet ejes af FinGrid. Der er ca. 115 distributører (lokale og regionale). 
Liberaliseringen - status quo: Elektricitetssektoren i Finland har været liberaliseret siden 1. 
juni 1995. 
Produktion: Bevillingsprocedure. Der eksisterer ingen central lastfordeling og 
afbalanceringen af forsyning og efterspørgsel sikres af kontrakter mellem producenter og 
distributører. 
Netadgang: Reguleret TPA, idet tarifferne følger frimærkesystemet og offentliggøres. 
Priviligerede kunder: Alle kunder er priviligerede. 
Opsplitning: Hovednettet ejes af FinGrid, som er fuldstændig adskilt fra andre 
aktiviteter, og det har også opsplittede regnskaber. 
Vedvarende energi: Støtteordninger til investering i vindturbiner og små biomasse CPH-
anlæg og også afgiftslettelser. Størstedelen af bestemmelserne i elektricitetsdirektivet er 
allerede blevet gennemført i Finland. 
Frankrig 
Elektricitetssektorens struktur: Elektricitetssektoren er domineret af EDF, som står for 
95% af produktions- og distributionsaktrviteterne og for al transmission. 
Liberaliseringen - status quo: Endnu ikke besluttet. Der blev iværksat en omfattende 
diskussion ved hjælp af en "hvidbog" om tilrettelæggelse af elektricitetssystemet, hvor alle 
interesserede parter kan gfve udtryk for deres mening om de muligheder, der i hovedtræk 
er indeholdt i direktivet. 
Tyskland 
Elektricitetssektorens struktur: Den tyske elektricitetsindustri består af næsten 1000 
selskaber. På højspændingsnettet er der ni regional overskridende transmissionsselskaber, 
som også kontrollerer det meste af produktionen i disse områder. Efter Tysklands 
forening oprettedes VEAG, et integreret produktions- og transmissionselskab i 
Østtyskland. Den regionale og kommunale distributionssystemoperatør har ansvaret for 
forvaltning af pooling og lastfordeling i sit område. 
Liberaliseringen - status quo: Energiloven er allerede blevet vedtaget i Bundestag og 
drøftes på nuværende tidspunkt i Bundesrat. 
Produktion: Bevillingsprocedure. 
Netadgang: Forhandlet TPA på transmissionsniveau. På distributions(kommunart) niveau 
kan distributionsselskaberne vælge enten TPA eller eneaftagere med aftagelsesforpligtelse 
i en overgangsperiode (til 2005). 
Priviligerede kunder: Ikke nogen tærskel, alle slutforbrugere og distributører er 
priviligerede. 
Vedvarende energi: Lastfordelingsgaranti til en garanteret minimumspris. 
-10 
Nationale brændstoffer: Beskyttelse af østtysk lignit til de østtyske delstater til 2003. 
Opsplitning: Man har planlagt opsplitning af regnskaber, opsplitning af forvaltning for 
transmissionssystemoperatører og opsplitning af oplysninger for den potentielle 
eneaftager. 
Grækenland 
Elektricitetssektorens struktur: Public Power Corporation (PPC) fungerer som et 
statsmonopol og kontrollerer så godt som al kraftproduktion, transmission og distribution 
i Grækenland. Den eneste undtagelse er elektricitet produceret på små kraftværker af 
UEP'er og egenproducenter, der anvender vedvarende energikilder (og kun 
undtagelsesvist traditonelle brændsler). Ikke destomindre skal al elektriciteten, som er 
produceret af UEP'er, og al overskudsproduktion, som er produceret af egenproducenter, 
udelukkende leveres til PPC. 
Liberaliseringen - status quo: Grækenland har allerede meddelt en ekstra 
overgangsperiode på to år og planen for liberalisering af elektricitetssektoren er endnu 
ikke blevet afgjort. 
Italien 
Elektricitetssektorens struktur: ENEL har monopol på produktion, transmission og 
distribution af elektricitet samt import og eksport med ganske fl undtagelser: Lokale 
værker distribuerer elektricitet, egenproducenter (Edison osv.) producerer elektricitet til 
eget forbrug eller til salg til firmaer i samme gruppe. Produktion på grundlag af 
vedvarende energikilder og CHP er liberaliseret, men den producerede elektricitet skal 
sælges til ENEL. 
Liberaliseringen - status quo: Italien har endnu ikke truffet beslutning om planen for 
gennemførelse af direktivet. 
Irland 
Elektricitetssektorens struktur: Elektricitetssektoren er domineret af Electricity Supply 
Board (ESB), som er et vertikalt integreret selskab, som producerer, transmitterer og 
distribuerer elektricitet. Regeringen har siden 1994 igangsat en række licitationer for 
vedvarende energikilder for en kapacitet på 263 MW og for tørv på 120 MW, hvilket iah 
repræsenterer omkring 10% af den installerede kapicitet. Størstedelen af værker mangler 
dog stadigvæk at blive bygget. 
Liberaliseringen - status quo: Irland har allerede meddelt en ekstra overgangsperiode på et 
år. Den formelle retsprocedure forventes påbegyndt ved udgangen af 1998 og er endnu 
ikke endeligt besluttet. 
-11 
Luxembourg 
Elektricitetssektorens struktur: Luxembourgs elektricitetssystem er næsten fuldstændig 
afhængigt af importeret elektricitet. Det har to separate net, som drives af Cegelec, som er 
et offentligt selskab, og Sotel, et privat selskab, som kun forsyner store industrikunder. 
T ihftrflliftermgen - status quo: Udkastet til rammelov er endnu ikke blevet politisk 
besluttet. De relevante love og administrative bestemmelser træder i kraft i begyndelsen af 
1999. Følgende grundstruktur forventes anvendt: 
Produktion: Udbudsprocedure parallelt med bevillingsprocedure for mindre producenter. 
Netadgang: Endnu ikke besluttet. 
Åbning af markedet: Kunder, der forbruger 100 Gwh, hvilket repræsenterer 40% af det 
samlede elektricitetsforbrug. 
Nederlandene 
Elektricitetssektorens struktur: SEP er statsejet og ejer og driver transmissionsnettet. Der 
er 33 distributionsselskaber, som ejer de fire selskaber, der producerer elektricitet. 
Liberaliseringen - status quo: Loven træder i kraft i andet kvartal 1998. (Der blev stemt 
om loven i det hollandske parlament den 18. marts, og loven træder i kraft den 1. januar 
1999). Den er generelt struktureret således: 
Produktion: Ingen specifikke bevillinger. Alle kan bygge et elektricitetsværk, forudsat 
miljø- og sikkerhedskrav er opfyldt. 
Transmission: Transmissions- og distributionsselskaber er legalt opsplittet fra 
produktions- og forsyningsaktfviteter. 
Adgang til nettet: Reguleret IPA. 
Åbning af markedet: 32% i 1998, alle kunder i 2008. 
Vedvarende energi: Forbrugerne er forpligtet til at købe mindst 5% elektricitet fra 
vedvarende kilder. Myndighederne udsteder grønne certifikater til producenter af 
vedvarende energi (inklusive udenlandske producenter). Disse grønne certifikater sælges 
til forbrugerne for at bevise, at de overholder aftagelsesforpligtelsen. 
Forpligtelse til offentlig tjeneste: Forbrugere uden valg leveres til en maksimalpris, som 
fastsættes af regulatoren. Loven indeholder 'ligevægts-" (gensidigheds-) klausul 
Portugal 
-12 
Elektricitetssektorens struktur: Det nationale elektricitetssystem er opdelt i to 
undersystemer: Det offentlige system (SEP) og det uafhængige system (SEI). 
Transmission udføres af et uafhængigt selskab. 
Liberaliseringen - status quo: Produktion, transmission og distribution er i det offentlige 
system forbundet ved langsigtede kontrakter. Kunderne har en ensartet tarif I det 
uafhængige system forekommer en mindre produktion (hydro, vedvarende energi) og 
uafhængige producenter, som leverer til priviligerede kunder. 
Produktion: SEP bruger udbudssystemet, SEI bruger bevillingssystemet. 
Adgang til nettet: Reguleret adgang for tredjemand. 
Priviligerede kunder: I henhold til portugisisk lov er følgende kunder allerede 
priviligerede. Kunder med et årsforbrug på 100 Gwh og distributører, hvad angår 8% af 
deres forbrug. Gennemførelseslovgivningen gør det muligt at gennemføre TPA og åbne 
markedet midt i 1998. Tærsklen for slutkunden reduceres til 40 Gwh for at nå det af 
direktivet krævede niveau. 
Spanien 
Elektricitetssektorens struktur: Produktionsmarkedet dommeres af Endesa, et statsejet 
selskab, som forventes at blive privatiseret i 1999 og to private selskaber (Iberdrola og 
Union Fenosa). Det dominerende selskab i transmissionssektoren er Redesa. I 
distributionssektoren tegner Endesa-gruppen sig for 43%, Iberdrola for 35%, Union 
Fenosa for 14% osv. 
Liberaliseringen - status quo: En lovgivning, der indrører en hT>eralisering som går endnu 
længere elektricitetsdirektivets minimumskrav trådte i kraft den 1. januar 1998. Den nye 
struktur bygger på spotmarked kombineret med reguleret TPA. 
Transmissionssystemoperatøren, Red Electrica, er uafhængig, også hvad angår ejerskab, 
dvs. at den enkelte aktionær ikke må have mere end 10% af aktierne. 
Produktion: Bevillingsprocedure. På produktionsmarkedet oprettes et puljesystem for 
alle producenter. Egenproducenter kan afgive deres overskydende produktion til puljen, 
når de har forsynet deres egne datterselskaber. 
Adgang til nettet: Reguleret TPA. 
Priviligerede kunder: Forbrugere med et forbrug på 15 Gwh er priviligerede pr. 1. 
januar 1998. Dette udgør ca. 30% af hele elektricitetsforbruget. Tærsklen reduceres den 
1. 1.2000 til 9 Gwh, i 2002 til 5 Gwh og 2004 til 1 Gwh, og alle forbrugere er 
priviligerede fra 2007. 
Vedvarende energi: Der oprettes en støttemekanisme med henblik på obligatorisk 
aftagelse af vedvarende energi og CHP. 
Sverige 
-13 
Elektricitetssektorens struktur: Der er ca. 300 produktionsselskaber, idet dog 95% af 
produktionen produceres af 8 selskaber. Det største er det statsejede Vattenfall AB, som 
har en markedsandel på 50%. Det næststørste er Sydkraft med en markedsandel på 20%. 
Distributionen udføres af kommunalt ejede selskaber (ca. 270). Det største net ejes af 
staten og drives af Svenska Kraftnât, som er et statsorgan. 
Liberaliseringen - status quo: Sverige har fra 1. januar 1996 haft et liberaliseret marked. 
Alle kunder er priviligerede kunder. 75-80% af elektriciteten leveres på nuværende 
tidspunkt ifølge direkte kontrakter med producenterne. De resterende 20-25% leveres via 
spotmarkedet. 
Produktion: Bevillingsprocedure. 
Adgang til nettet: Reguleret TPA. Man anvender en frimærkemetode til at beregne 
transmissionstarifferne. Der er ikke nogen central lastfordeling i Sverige og afbalancering 
af forsyning og efterspørgsel sikres af spotmarkedet i Nord Pool. 
Opsplitning: Svenska Kraftnåts systemoperatør er opdelt i en separat juridisk enhed og 
beskæftiger sig ikke med produktion eller distribution af elektricitet. 
Vedvarende energi: Vedvarende energi støttes ved hjælp af investeringsstøtte og en 
skaueordning. Distributørerne er også forpligtede til at aftage elektricitet fra små 
producenter. Størstedelen af bestemmelserne i elektricitetsdirektivet er allerede blevet 
gennemført. 
Det Forenede Kongerige 
Elektricitetssektorens struktur: I produktionsmarkedet er der tre store producenter 
(National Power, Power Gen, British Energy) med et stadig stigende antal IPP'er. Tofv 
REC ejer distributionsnettet. Hvad angår transmissionssystemet driver en uafhængig TSO 
og NGC transmissionsnettet og spotmarkedet. 
Liberaliseringen - status quo: Elektricitetssystemet i England og Wales blev 
omstruktureret allerede i 1990/91. 
Produktion: Bevillingsprocedure for produktionskapacitet. 
Adgang til nettet: Elektricitetspulje i form af reguleret TPA. Puljen er et spotmarked, der 
koordinerer bud på produktion og skønnet efterspørgsel hver harve time en dag forud 
Alle producenter sælger udelukkende via puljen. Slutforbrugere kan kun vælge mellem 
leverandører på distributionsnfveau gennem et reguleret TPA-system De tofv REC, som 
ejer distributionsnettet konkurrerer med hinanden og med andre leveringsselskaber. 
Priviligerede kunder: Den nuværende tærskel er på 100 KW, hvilket repræsenterer en 
markedsåbning på ca 42%. Denne tærskel ophæves gradvist fra begyndelsen af 1998 og 
medfører et fuldt åbent marked ved årets udgang. 
Opsplitning Det britiske system har været fuldstændig juridisk opsplittet siden 1990. 
-14 
Vedvarende energi: Distributørerne er forpligtet til at aftage fra producenter, der 
anvender vedvarende energikilder. En afgift på elektricitet til fordel for ikke-fossilt 
brændsel skal finansiere omkostningerne. 
Fælles holdning vedrørende naturgas 
Rådet nåede den 12. februar frem til en fælles holdning vedrørende det interne marked for 
naturgas. Det næste skridt er udtalelse fra Europa-Parlamentet om den fælles holdning, og 
man håber, at direktivet bliver vedtaget i de første seks måneder af indeværende år. 
Direktivudkastet fastsætter fælles bestemmelser om transmission, distribuering, levering 
og oplagring af naturgas. Det sigter på at sikre, at der indføres konkurrence i 
naturgassektoren med henblik på større effektivitet, større gennemsigtighed og større 
forsyningssikkerhed samt Uge adgang for alle priviligerede kunder til denne sektor. De 
væsentlige bestemmelser i den fælles holdning er følgende: 
Åbning af markedet: 
Naturgasmarkedet skal åbnes gradvist for konkurrence over en tiårsperiode ved hjælp af 
et system, der omfatter en kombination af kvalitative og kvantitative kriterier. De 
kvalitative kriterier vedrører oprettelse af en tærskel, så industrielle forbrugere kan blfve 
priviligerede forbrugere og denne tærskel sættes indledningsvis til 25 millioner m3, 
nedsættes så til 15 millioner og 5 millioner efter ti år. Alle elektricitetsproducenter skal 
betragtes som priviligerede, uafhængigt af deres årsforbrug. Medlemsstaterne kan dog for 
at sikre et afbalanceret elektricitetsmarked indføre en tærskel for kombinerede varme- og 
kraftproducenter, som dog ikke må overstige tærsklen for andre kunder. 
Der indføres også kvantitative kriterier omfattende en minimal obligatorisk procentdel af 
markedsåbning for medlemsstaterne, mdledningsvis 20%, efter fem år 28% og efter ti år 
33%. Medlemsstaterne kan reducere markedsåbningen for at tage hensyn til eventuelle 
ubalancer, hvis det efter anvendelse af de kvalitative kriterier viser sig, at 
markedsåbningen overstiger 30%, 38% og 43% i første, anden og tredje fase. Endvidere 
er distributørerne, hvis de ikke allerede er priviligerede, priviligerede hvad angår levering 
af gas til priviligerede kunder. 
Konstruktion eller drift af naturgasfaciliteter: 
Medlemsstaterne tillader opførelse og drift af naturgasfaciliteter i henhold til 
offentliggjorte kriterier som skal være objektive, gennemsigtige og ildce-diskriminerende. 
Hvis tilladelse afslås, skal dette meddeles ansøgeren og Kommissionen og ansøgerne skal 
have adgang til procedurer til bilæggelse af tvister. 
Systemadgang: 
Naturgasselskaber og priviligerede kunder får mulighed for adgang til systemet med 
henblik på at indgå leveringskontrakter med hinanden. under objektive og ikke-
diskriminerende betingelser. Medlemsstaterne kan i denne forbindelse vælge den ene eller 
begge procedurer, forhandlet eller reguleret adgang for tredjemand: 
15 
• under forhandlet TPA forhandler naturgasselskaber og priviligerede kunder adgang til 
systemet med de pågældende naturgasselskaber med henblik på at indgå 
leveringskontrakter. Naturgasselskaberne bør hvert år offentliggøre hovedbetingelserne 
for brug af nettet. 
• de medlemsstater der anvender reguleret TPA skal træffe de nødvendige 
foranstaltninger til at give naturgasselskaber og priviligerede kunder adgangsret til 
systemet på grundlag af offentliggjorte tariffer. 
Medlemsstaterne sikrer, at de enkelte transmissions-, oplagrings-, distribuerings-, og 
LNG-selskaber ikke diskriminerer mellem systembrugerne og ikke misbruger oplysninger 
fra tredjemand i forbindelse med forhandling om systemadgang. 
Regnskabsmæssig adskillelse og gennemsigtige regnskaber: 
Integrerede selskaber er forpligtede til at adskille interne regnskaber hvad angår 
transmission, distribution og oplagring. 
Forpligtelse til offentlig tjeneste: 
Medlemsstaterne kan pålægge naturgasselskaber forpligtelse til offentlig tjeneste af hensyn 
til den almindelige økonomiske interesse. En sådan forpligtelse skal være objektiv, 
gennemsigtig, ikke-diskriminerende, kontrollerbar, skal offentliggøres og falde ind under 
en af de fem kategorier vedrørende sikkerhed, regelmæssighed, kvalitet og leveringspris 
samt miljøbeskyttelse. Disse forpligtelser skal meddeles Kommissionen og være i 
overensstemmelse med artikel 90 i traktaten, som fastsætter, at virksomheder, der har fået 
overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse eller som har 
karakter af fiskale monopoler er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig 
konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller 
faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem 
Undtagelser: 
Kapitel VII indeholder nogle specifikke bestemmelser om undtagelser fra direktivet. 
Målet med disse bestemmelser er at garantere en særlig beskyttelse i visse tilfælde, som 
f.eks. for naturgasselskaber med specifikke økonomiske og finansielle vanskeligheder, som 
skyldes specielle økonomiske forpligtelser eller i medlemsstater, hvor gas for nylig er 
blevet indført og enorme investeringer skal afbetales (nye markeder). I første tilfælde gives 
undtagelser fra tilfælde til tilfælde og Kommissionen spiller en afgørende rolle, i andet 
tilfælde udløber undtagelsen automatisk ti år efter første naturgaslevering. 
16 
Konklusion 
Er udviklingen tilfredsstillende? 
Liberalisering af elektricitets- og gasmarkederne har igangsat en strukturel ændring. Nogle 
af medlemsstaterne havde allerede liberaliseret deres markeder før elektricitetsdirektivet 
blev vedtaget, f.eks. i UK, Sverige og Finland. Andre har påbegyndt drøftelserne om de 
nødvendige ændringer efter direktivets vedtagelse. Heriblandt er der medlemsstater, som 
agter at åbne deres markeder ganske hurtigt, og de har allerede udarbejdet lovgivningen 
herfor. Det gælder f eks. Nederlandene, Spanien og Tyskland. Andre lande er ikke så langt 
med lovgivningsprocessen. Til trods for de forskellige situationer i medlemsstaterne, hvad 
angår gennemførelse af elektricitetsdirektivet, er det klart, at omstruktureringen af 
elektricitetssektoren i henhold til bestemmelserne i direktivet på nuværende tidspunkt er 
på alle medlemsstaternes dagsorden. Direktivet giver forskellige muligheder for 
tilrettelæggelse af markedet, og det må derfor tages op til genbehandling for at sikre, at 
resultatet er tilfredsstillende. Kommissionen følger derfor nøje gennemførelsesprocessen i 
national lovgivning, både gennem bilaterale møder med medlemsstaterne og inden for 
rammerne af "opfølgnings"-gruppen, som afholder møde to gange om året med henblik på 
at forebygge uregelmæssigheder og at sikre en sammenhængende gennemførelse af 
direktivet. Det bør i denne forbindelse understreges, at der ikke, til trods for de 
vanskeligheder medlemsstaterne står overfor i overgangsperioden, er nogen antydning a£ 
at sammenhængende gennemførelse af direktivet ikke opnås inden for den tidsplan, der er 
fastsat i direktivet. Den samme fremgangsmåde tænkes fulgt for gas, når direktivet 
vedtages. 
Ledsageforanstaltninger og opfølgningsforanstaltninger 
Vedtagelse af elektricitetsdirektivet og den fælles holdning vedrørende det foreslåede 
gasdirektiv er ikke det endelige mål. Elektricitetsdirektivet indeholder derfor en 
bestemmelse, som kræver, at Kommissionen skal genbehandle direktivet i lyset af den 
indvundne erfaring, så eventuelle yderligere foranstaltninger kan træde i kraft i 2006. Det 
forventes, at det samme kommer til at gælde for gas ti år efter den endelige vedtagelse af 
direktivet. Kommissionen vil da overveje nye forslag om åbning af markedet. 
Overvågning af elektricitetdirektivets gennemførelse er i mellemtiden af afgørende 
betydning med henblik på at sikre, at det interne marked fungerer korrekt, for at 
kontrollere, at de forskellige netadgangssystemer medfører sammenlignelige 
markedsåbninger, at de planlagte procedurer for ny produktionskapacitet sikrer 
etableringsfrihed, for at sikre loyal konkurrence og for at kontrollere, at 
lovgivningsforanstaltninger og mæglingsforanstaltninger er tilstrækkelige til at sikre Uge 
forhold. Både medlemsstaterne og Kommissionen må i denne forbindelse i høj grad 
forpligte sig for at sikre loyal konkurrence. Kommissionen agter at sikre, at 
konkurrencereglerne håndhæves for at undgå, at markeder lukkes og dominerende stilling 
misbruges. Man må også i forbindelse med sammenlægningspolitik være opmærksom på 
liberaliseringens dynamik, som nu er ved at blive iværksat. Der skal også skrides ind over 
for uberettiget støtte. 
17-
Parallelt hermed må åbningen af de nationale energimarkeder må ledsages af yderligere 
foranstaltninger til at sikre loyal konkurrence: disse omfatter harmonisering af tekniske 
standarder og sikkerhedsstandarder og harmonisering af miljøbeskyttelse. Da åbningen af 
markederne foregår gradvist, kan harmoniseringen også foretages gradvist. 
Elektricitetsdirektivet fastsætter under alle omstændigheder, at der skal forelægge en 
rapport om harmoniseringskrav hvert år. Den første rapport skal fokusere på behandling 
af vedvarende energi i det indre elektricitetsmarked. En undersøgelse af eksisterende og 
planlagte støtteordninger for vedvarende energi i de enkelte medlemsstater skal 
gennemføres, før man kan tage stilling til, om der eventuelt skal indgå bestemmelser om 
harmonisering på dette område i et nyt direktiv. 
Udviklingen af transeuropæiske energinet er endvidere af afgørende betydning for 
afbalanceret drift af det indre marked. Tilstrækkelig infrastruktur er en absolut 
fomdsætning for energioverførsel i et integreret indre marked og øger også 
forsyningssikkerheden. 
Endelig er det vigtigt at foretage en nøje undersøgelse af de sociale følger af de nye 
markedsbestemmelser og den øgede konkurrence. Kommissionen er bekymret vedrørende 
virkningerne af elektricitets- og gassektorernes liberalisering for beskæftigelsen i Den 
Europæiske Union. Kommissionen planlægger derfor at iværksætte en undersøgelse om 
elektricitets- og gasliberaliseringens påvirkning af beskæftigelsen og omhyggeligt 
undersøge eventuelle ledsageforanstaltninger og -programmer for genbeskæftigelse. 
18 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 212 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 10 15 
Katalognummer : CB-CO-98-227-DA-C 
ISBN 92-78-33049-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
li