P8_TA(2016)0279

En åben, effektiv og uafhængig EU-forvaltning

Europa-Parlamentets beslutning af 9. juni 2016 for en åben, effektiv og uafhængig europæisk forvaltning (2016/2610(RSP))

(2018/C 086/19)

Europa-Parlamentet,

minder om, at Parlamentet i sin beslutning af 15. januar 2013 under henvisning til artikel 225 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) anmodede om vedtagelse af en forordning om en åben, effektiv og uafhængig EU-forvaltning på grundlag af artikel 298 i TEUF, men at anmodningen på trods af, at beslutningen blev vedtaget med et overvældende flertal (572 for, 16 imod, 12 hverken for eller imod), ikke er blevet fulgt op med et forslag fra Kommissionen;

opfordrer Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsforslag, som medtages i dets arbejdsprogram for 2017;

(1) EUT C 440 af 30.12.2015, s. 17.

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

for en åben, effektiv og uafhængig EU-forvaltning

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 298,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I takt med udviklingen af Unionens kompetencer konfronteres borgerne i stigende grad med Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer uden altid at have deres proceduremæssige rettigheder tilstrækkeligt beskyttet.

(2) I en retsunion er det nødvendigt at sikre, at de proceduremæssige rettigheder og forpligtelser altid er tilstrækkeligt defineret, udvikles og overholdes. Borgerne har ret til at forvente en høj grad af gennemsigtighed, effektivitet, hurtig ekspedition og lydhørhed fra Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer. Borgerne har også ret til at modtage passende oplysninger om muligheden for at foretage sig yderligere i sagen.

(3) De eksisterende regler og principper om god forvaltningsskik er spredt over en bred vifte af kilder: primærret, afledt ret, EU-Domstolens praksis, soft law og ensidige forpligtelser fra EU-institutionernes side.

(4) Unionen har gennem årene udviklet en lang række sektorspecifikke administrative procedurer, både i form af bindende bestemmelser og soft law, uden nødvendigvis at tage hensyn til den overordnede sammenhæng i systemet. Denne komplekse vifte af procedurer har ført til huller og uoverensstemmelser i procedurerne.

(5) Det forhold, at Unionen mangler et sammenhængende og omfattende sæt kodificerede forvaltningsretlige regler, gør det vanskeligt for borgerne at forstå deres forvaltningsmæssige rettigheder i henhold til EU-retten.

(6) I april 2000 foreslog Den Europæiske Ombudsmand institutionerne en kodeks for god forvaltningsskik ud fra den overbevisning, at den samme kodeks bør gælde for alle Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer.

(7) I sin beslutning af 6. september 2001 godkendte Parlamentet Den Europæiske Ombudsmands udkast til kodeks med visse ændringer og opfordrede Kommissionen til at fremsætte forslag til en forordning indeholdende en kodeks for god forvaltningsskik med hjemmel i artikel 308 traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

(8) De gældende interne adfærdskodekser, der efterfølgende er blevet vedtaget af de forskellige institutioner, for det meste baseret på Ombudsmandens kodeks, har begrænset virkning, er forskellige og er ikke juridisk bindende.

(9) Unionen har med Lissabontraktatens ikrafttræden fået retsgrundlaget for vedtagelse af en forvaltningsforordning. I henhold til artikel 298 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) kan der vedtages bestemmelser for at sikre, at Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer under udførelsen af deres opgaver støtter sig på en åben, effektiv og uafhængig europæisk forvaltning. Med Lissabontraktatens ikrafttræden fik Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«) også samme juridiske værdi som traktaterne.

(10) I chartrets afsnit V (»Borgerrettigheder«) fastslås retten til god forvaltning i artikel 41, hvorefter enhver har ret til at få sin sag behandlet uvildigt, retfærdigt og inden for en rimelig frist af Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer. Chartrets artikel 41 angiver endvidere, på en ikke-udtømmende måde, nogle af de elementer, der indgår i definitionen af retten til god forvaltning, som f.eks. retten til at blive hørt, retten for enhver til aktindsigt i de akter, der vedrører ham eller hende, retten til at få en begrundelse for en afgørelse fra forvaltningen og muligheden for at kræve erstatning for skader forvoldt af institutionerne eller de ansatte under udøvelsen af deres hverv samt sproglige rettigheder.

(11) Det er nødvendigt med en effektiv EU-forvaltning af samfundshensyn. Både for mange og for få regler og procedurer kan føre til dårlig forvaltning, som også kan skyldes usammenhængende, inkonsekvente eller uklare regler og procedurer.

(12) Velstrukturerede og sammenhængende administrative procedurer støtter både en effektiv forvaltning og en korrekt håndhævelse af retten til god forvaltning, der er garanteret som et generelt princip i EU-retten og i henhold til chartrets artikel 41.

(13) I sin beslutning af 15. januar 2013 opfordrede Europa-Parlamentet til vedtagelse af en forordning om en europæisk forvaltningslov for at sikre retten til god forvaltning gennem en åben, effektiv og uafhængig europæisk forvaltning. Indførelse af et fælles sæt forvaltningsregler inden for Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer bør give øget retssikkerhed, udfylde nogle huller i EU-retssystemet og dermed bidrage til overholdelsen af retsstatsprincippet.

(14) Formålet med denne forordning er at fastsætte en række procedureregler, som Unionens forvaltning skal overholde i forbindelse med sin administrative virksomhed. Disse procedureregler tager sigte på at sikre både en åben, effektiv og uafhængig forvaltning og en korrekt håndhævelse af retten til god forvaltning.

(15) I overensstemmelse med artikel 298 i TEUF bør denne forordning ikke finde anvendelse på medlemsstaternes forvaltninger. Denne forordning bør heller ikke finde anvendelse på lovgivningsprocedurer, retssager og procedurer, der fører til vedtagelse af ikke-lovgivningsmæssige retsakter med direkte hjemmel i traktaterne, delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter.

(16) Denne forordning bør finde anvendelse på Unionens forvaltning, uden at det berører andre EU-retsakter, der fastsætter særlige administrative procedureregler. De sektorspecifikke administrative procedurer er imidlertid ikke fuldt ud sammenhængende og fuldstændige. Med henblik på at sikre en overordnet sammenhæng i Unionens forvaltnings administrative aktiviteter og fuld respekt for retten til en god forvaltning bør retsakter, der fastsætter specifikke administrative procedureregler, derfor fortolkes i overensstemmelse med denne forordning, og huller i de pågældende retsakter bør udfyldes med de relevante bestemmelser i denne forordning. Denne forordning fastlægger nogle rettigheder og forpligtelser som standardregel for alle administrative procedurer i henhold til EU-retten og mindsker derfor den fragmentering af de gældende procedureregler, som følger af den sektorspecifikke lovgivning.

(17) De proceduremæssige administrative regler, der er fastsat i denne forordning, har til formål at gennemføre de principper om god forvaltning, som er fastlagt i en bred vifte af retskilder i lyset af EU-Domstolens praksis. Disse principper er anført nedenfor, og der bør tages hensyn til formuleringen af dem ved fortolkningen af bestemmelserne i denne forordning.

(18) Retsstatsprincippet, som nævnes i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), er hjertet og sjælen i Unionens værdier. I henhold til dette princip skal alle foranstaltninger, der træffes af Unionen, have hjemmel i traktaterne i overensstemmelse med princippet om kompetencetildeling. Endvidere kræver legalitetsprincippet, som en naturlig følge af retsstatsprincippet, at Unionens forvaltnings aktiviteter udføres i fuld overensstemmelse med lovgivningen.

(19) Enhver EU-retsakt skal være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Det betyder, at enhver foranstaltning fra Unionens forvaltnings side skal være egnet til og nødvendig for at nå de mål, der lovligt forfølges med den pågældende foranstaltning: Såfremt der er mulighed for at vælge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vælges, og eventuelle byrder, der pålægges af forvaltningen, må ikke være uforholdsmæssige i forhold til de tilsigtede mål.

(20) Retten til god forvaltning indebærer, at administrative afgørelser skal træffes af Unionens forvaltning i henhold til administrative procedurer, der sikrer upartiskhed, rimelighed og rettidighed.

(21) Retten til god forvaltning indebærer, at parterne skal underrettes om enhver afgørelse om at indlede en administrativ procedure og gives de nødvendige oplysninger til at kunne udøve deres rettigheder under den administrative procedure. I behørigt begrundede og ekstraordinære tilfælde, hvor den offentlige interesse kræver det, kan Unionens forvaltning udsætte eller undlade underretningen.

(22) Når den administrative procedure indledes efter anmodning fra en af parterne, indebærer retten til god forvaltning en forpligtelse for Unionens forvaltning at kvittere skriftligt for modtagelsen af anmodningen. Kvitteringen for modtagelsen skal angive de nødvendige oplysninger til, at den pågældende part kan udøve sin ret til kontradiktion under den administrative procedure. Unionens forvaltning bør dog være berettiget til at afvise meningsløse eller urimelige anmodninger, da de kan true den administrative effektivitet.

(23) Af hensyn til retssikkerheden bør en administrativ procedure indledes inden for en rimelig frist, efter at den pågældende begivenhed har fundet sted. Denne forordning bør derfor indeholde bestemmelser om en forældelsesfrist.

(24) Retten til god forvaltning indebærer, at Unionens forvaltning har pligt til at udvise omhu og således omhyggeligt og upartisk skal fastlægge og undersøge alle de relevante faktiske og retlige omstændigheder i en sag og tage hensyn til alle relevante interesser på ethvert trin i proceduren. Med henblik herpå bør Unionens forvaltning have beføjelse til at afhøre parter, vidner og sagkyndige, anmode om dokumenter og registre og foretage besøg eller inspektioner. Unionens forvaltning bør ved udvælgelsen af sagkyndige sikre, at de er teknisk kompetente og ikke er berørt af interessekonflikter.

(25) Under Unionens forvaltnings behandling af en sag bør parterne have pligt til at samarbejde ved at bistå forvaltningen i forbindelse med vurderingen af sagens faktiske omstændigheder. Når Unionens forvaltning anmoder parterne om at samarbejde, bør den give dem en rimelig frist til at svare og minde dem om retten til ikke at inkriminere sig selv, hvis den administrative procedure kan føre til en sanktion.

(26) Retten til at blive behandlet upartisk af Unionens forvaltning er en naturlig følge af den grundlæggende ret til god forvaltning og indebærer, at ansatte har pligt til at afstå fra at deltage i en administrativ procedure, hvis de direkte eller indirekte har en personlig interesse i sagen, herunder navnlig en familiemæssig eller økonomisk interesse, der kan skabe tvivl om deres upartiskhed.

(27) Retten til god forvaltning kan under visse omstændigheder gøre det påkrævet, at forvaltningen foretager inspektioner, hvis dette er nødvendigt for at opfylde en forpligtelse eller nå en målsætning i henhold til EU-retten. Disse inspektioner bør overholde visse betingelser og procedurer for at beskytte parternes rettigheder.

(28) Retten til at blive hørt bør overholdes under enhver procedure, der iværksættes over for en person, og som kan ende med en bebyrdende foranstaltning for den pågældende. Den bør ikke udelukkes eller begrænses ved nogen form for lovgivningsmæssig foranstaltning. Retten til at blive hørt indebærer, at den pågældende person skal modtage en nøjagtig og fuldstændig redegørelse for de rejste krav eller indsigelser og have mulighed for at fremsætte bemærkninger om rigtigheden og relevansen af de faktiske omstændigheder og om de anvendte dokumenter.

(29) Retten til god forvaltning omfatter retten for en part i den administrative procedure til aktindsigt i de akter, der vedrører den pågældende, hvilket også er en afgørende forudsætning for at udøve retten til at blive hørt. Når der på grund af legitime fortrolighedshensyn samt tavshedspligt og sagernes fortrolighed ikke kan gives fuld aktindsigt, bør der som minimum gives den pågældende part et passende sammendrag af akternes indhold. Unionens forvaltning bør med henblik på at lette adgangen til ens akter og dermed sikre en gennemsigtig informationsstyring registrere sin indgående og udgående post, de dokumenter, den modtager, og de foranstaltninger, den træffer, og udarbejde en fortegnelse over de registrerede akter.

(30) Unionens forvaltning bør træffe administrative afgørelser inden for en rimelig frist. Langsom forvaltning er lig med dårlig forvaltning. Enhver forsinkelse med vedtagelsen af en administrativ afgørelse bør være begrundet, og parten i den administrative procedure bør behørigt underrettes herom og gives et skøn over den forventede dato for vedtagelsen af den administrative afgørelse.

(31) Retten til god forvaltning indebærer en forpligtelse for Unionens forvaltning til at give en klar begrundelse for sine administrative afgørelser. Begrundelsen bør angive retsgrundlaget for afgørelsen, de samlede omstændigheder, der har ført til dens vedtagelse, og de generelle formål, den skal opfylde. Det bør klart og utvetydigt fremgå af begrundelsen, hvilke betragtninger den kompetente myndighed, der har vedtaget afgørelsen, har lagt til grund, således at de berørte parter kan afgøre, om de ønsker at forsvare deres rettigheder gennem et sagsanlæg.

(32) I overensstemmelse med retten til adgang til effektive retsmidler må hverken Unionen eller medlemsstaterne gøre det umuligt eller urimeligt vanskeligt at udøve rettigheder i henhold til EU-retten. De er derimod forpligtet til at sikre en faktisk og effektiv domstolsbeskyttelse og må ikke anvende nogen regler eller procedurer, som — selv midlertidigt — kan forhindre, at EU-retten får fuld virkning.

(33) For at lette udøvelsen af retten til adgang til effektive retsmidler bør Unionens forvaltning i sine administrative afgørelser angive de retsmidler, som er til rådighed for de parter, hvis rettigheder og interesser berøres af de pågældende afgørelser. Ud over muligheden for at anlægge sag eller klage til Den Europæiske Ombudsmand bør parten gives ret til at anmode om en administrativ prøvelse og oplyses om proceduren og fristen for indgivelse af en sådan anmodning.

(34) Anmodningen om administrativ prøvelse berører ikke partens ret til domstolsprøvelse. I forhold til søgsmålfristen skal en administrativ afgørelse betragtes som endelig, hvis parten ikke indgiver en anmodning om administrativ prøvelse inden for den relevante frist, eller, hvis parten indgiver en anmodning om administrativ prøvelse, er den endelige administrative afgørelse den afgørelse, hvorved denne administrative prøvelse afsluttes.

(35) I overensstemmelse med principperne om gennemsigtighed og retssikkerhed bør parterne i en administrativ procedure klart kunne forstå deres rettigheder og pligter som følge af en administrativ afgørelse, der er rettet til dem. Unionens forvaltning bør med henblik herpå sikre, at dens administrative afgørelser affattes på et klart, enkelt og forståeligt sprog og får virkning ved meddelelsen til parterne. Unionens forvaltning skal ved opfyldelsen af denne forpligtelse gøre passende brug af informations- og kommunikationsteknologi og tilpasse sig udviklingen på dette område.

(36) Unionens forvaltning bør af hensyn til gennemsigtigheden og den administrative effektivitet sikre, at skrivefejl, regnefejl eller lignende fejl i dens administrative afgørelser rettes af den kompetente myndighed.

(37) Legalitetsprincippet indebærer, som en naturlig følge af retsstatsprincippet, at Unionens forvaltning har pligt til at berigtige eller tilbagekalde retsstridige administrative afgørelser. Da enhver berigtigelse eller tilbagekaldelse af en administrativ afgørelse kan være i strid med princippet om beskyttelse af berettigede forventninger og retssikkerhedsprincippet, bør Unionens forvaltning imidlertid omhyggeligt og upartisk vurdere berigtigelsens eller tilbagekaldelsens konsekvenser for andre parter og medtage resultaterne af denne vurdering i begrundelsen for afgørelsen om berigtigelse eller tilbagekaldelse.

(38) Unionsborgere har ret til at henvende sig til Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer på et af traktaternes sprog og modtage svar på samme sprog. Unionens forvaltning bør respektere parternes sproglige rettigheder ved at sikre, at den administrative procedure gennemføres på et af traktaternes sprog efter den pågældende parts valg. Når der er tale om en administrativ procedure, der indledes af Unionens forvaltning, bør den første meddelelse udfærdiges på et af traktatens sprog svarende til den medlemsstat, hvor den pågældende part befinder sig.

(39) Princippet om gennemsigtighed og retten til aktindsigt har en særlig betydning under en administrativ procedure, uden at det berører de retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 15, stk. 3, i TEUF. Enhver begrænsning af disse principper bør fortolkes snævert i overensstemmelse med kriterierne i chartrets artikel 52, stk. 1, og bør derfor være fastlagt i lovgivningen og respektere de pågældende rettigheders og friheders væsentligste indhold og være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.

(40) Retten til beskyttelse af personoplysninger indebærer, at oplysninger, der anvendes af Unionens forvaltning, bør være korrekte, aktuelle og registreret på lovlig vis, uden at det berører de retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 16 i TEUF.

(41) Princippet om beskyttelse af berettigede forventninger følger af retsstatsprincippet og indebærer, at offentlige organers foranstaltninger ikke bør gribe ind i velerhvervede rettigheder og endelige retlige situationer, medmindre det er ubetinget nødvendigt i almenhedens interesse. Der bør tages behørigt hensyn til berettigede forventninger, når en administrativ afgørelse berigtiges eller tilbagekaldes.

(42) Retssikkerhedsprincippet indebærer, at EU-reglerne skal være klare og præcise. Dette princip har til formål at sikre forudsigelighed i forbindelse med de situationer og retsforhold, der henhører under EU-retten, så individuelle borgere utvetydigt kan fastslå, hvilke rettigheder og forpligtelser de har, og kan handle derefter. I overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet bør der ikke træffes foranstaltninger med tilbagevirkende kraft, medmindre det er retligt begrundet efter omstændighederne.

(43) Med henblik på at sikre en overordnet sammenhæng i Unionens forvaltning bør generelle administrative afgørelser være i overensstemmelse med de principper om god forvaltningsskik, der er nævnt i denne forordning.

(44) Der bør ved fortolkningen af denne forordning navnlig tages hensyn til principperne om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling, der gælder for administrative aktiviteter som en naturlig følge af retsstatsprincippet og principperne om en effektiv og uafhængig europæisk forvaltning -

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand og formål

1. Ved denne forordning fastsættes de procedureregler, som skal gælde for Unionens forvaltnings administrative aktiviteter.

2. Formålet med denne forordning er at sikre retten til god forvaltning, jf. artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, ved hjælp af en åben, effektiv og uafhængig forvaltning.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder anvendelse på Unionens institutioners, organers, kontorers og agenturers administrative aktiviteter.

2. Denne forordning finder ikke anvendelse på Unionens forvaltnings aktiviteter i forbindelse med:

a) lovgivningsprocedurer

b) retssager

c) procedurer, der fører til vedtagelse af ikke-lovgivningsmæssige retsakter med direkte hjemmel i traktaterne, delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter.

3. Denne forordning finder ikke anvendelse på medlemsstaternes forvaltning.

Artikel 3

Forholdet mellem denne forordning og andre EU-retsakter

Denne forordning finder anvendelse, uden at det berører andre EU-retsakter, der fastsætter særlige administrative procedureregler. Denne forordning supplerer disse EU-retsakter, som skal fortolkes i overensstemmelse med dens relevante bestemmelser.

Artikel 4

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a) »Unionens forvaltning«: Unionens institutioners, organers, kontorers og agenturers forvaltning

b) »administrative aktiviteter«: de aktiviteter, der udføres af Unionens forvaltning til gennemførelse af EU-retten, med undtagelse af de procedurer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2

c) »administrativ procedure«: den proces, hvorved Unionens forvaltning udarbejder, vedtager, gennemfører og håndhæver administrative afgørelser;

d) »medarbejder«: en tjenestemand som omhandlet i vedtægtens artikel 1a og en ansat, som defineret i artikel 1, første, andet og tredje led, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union.

e) »kompetent myndighed«: den/det EU-institution, -organ, -kontor eller -agentur eller den enhed heri eller den indehaver af en stilling i Unionens forvaltning, der i henhold til gældende ret er ansvarlig for den administrative procedure

f) »part«: enhver fysisk eller juridisk person, hvis retsstilling kan blive berørt af resultatet af en administrativ procedure.

KAPITEL II

INDLEDNING AF DEN ADMINISTRATIVE PROCEDURE

Artikel 5

Indledning af den administrative procedure

Unionens forvaltning kan indlede administrative procedurer af egen drift eller efter anmodning fra en part.

Artikel 6

Indledning af egen drift

1. Unionens forvaltning kan indlede administrative procedurer af egen drift i henhold til en afgørelse truffet af den kompetente myndighed. Den kompetente myndighed undersøger de særlige omstændigheder i sagen, inden den træffer afgørelse om, hvorvidt proceduren skal indledes.

2. Parterne underrettes om afgørelsen om at indlede en administrativ procedure. Afgørelsen offentliggøres ikke, før underretningen har fundet sted.

3. Underretningen kan udsættes eller udelades, når det er strengt nødvendigt i almenhedens interesse. Afgørelsen om at udsætte eller at udelade underretningen skal være behørigt begrundet.

4. Afgørelsen om at indlede en administrativ procedure skal angive:

a) referencenummer og dato

b) procedurens genstand og formål

c) en beskrivelse af de vigtigste proceduretrin

d) den ansvarlige medarbejders navn og kontaktoplysninger

e) den kompetente myndighed

f) fristen for vedtagelsen af den administrative afgørelse og konsekvenserne af en manglende vedtagelse af den administrative afgørelse inden for fristen

g) de retsmidler, der er til rådighed

h) adressen på det i artikel 28 omhandlede websted, hvis der findes et sådant websted.

5. Afgørelsen om at indlede en administrativ procedure skal udfærdiges på et af traktaternes sprog svarende til den medlemsstat, hvor parterne befinder sig.

6. En administrativ procedure skal indledes inden for en rimelig frist efter datoen for den begivenhed, som vil danne grundlag for proceduren. Den må under ingen omstændigheder indledes senere end ti år efter den pågældende begivenhed.

Artikel 7

Indledning efter anmodning

1. Administrative procedurer kan indledes efter anmodning fra en part.

2. Der må ikke stilles unødvendige formelle krav til en sådan anmodning. Den skal tydeligt angive partens navn, en adresse til brug ved meddelelser, genstanden for anmodningen, de relevante faktiske omstændigheder og årsagerne til anmodningen, dato og sted og den kompetente myndighed, den rettes til. Den skal indgives skriftligt, enten på papir eller elektronisk. Den skal udfærdiges på et af traktaternes sprog.

3. Der skal kvitteres skriftligt for modtagelsen af anmodningen. Kvitteringen for modtagelsen skal affattes på samme sprog som anmodningen og skal angive:

a) referencenummer og dato

b) datoen for modtagelsen af anmodningen

c) en beskrivelse af de vigtigste proceduretrin

d) den ansvarlige medarbejders navn og kontaktoplysninger

e) fristen for vedtagelsen af den administrative afgørelse og konsekvenserne af en manglende vedtagelse af den administrative afgørelse inden for fristen

f) adressen på det i artikel 28 omhandlede websted, hvis der findes et sådant websted.

4. Hvis en anmodning ikke opfylder et eller flere af kravene i stk. 2, skal der i kvitteringen for modtagelsen angives en rimelig frist til at afhjælpe fejlen eller fremlægge eventuelle manglende dokumenter. Meningsløse eller åbenbart ubegrundede anmodninger kan afvises ved hjælp af en kort begrundet kvittering for modtagelsen. Der skal ikke sendes kvitteringer for modtagelsen, hvis den samme person på urimelig vis indgiver flere på hinanden følgende anmodninger.

5. Hvis anmodningen er rettet til en myndighed, som ikke er kompetent til at behandle den, skal den pågældende myndighed sende anmodningen til den kompetente myndighed og i kvitteringen for modtagelsen angive den kompetente myndighed, som anmodningen er blevet sendt til, eller at sagen ikke henhører under Unionens forvaltnings kompetence.

6. Når den kompetente myndighed iværksætter en administrativ procedure, finder artikel 6, stk. 2-4, anvendelse i relevant omfang.

KAPITEL III

FORVALTNING AF DEN ADMINISTRATIVE PROCEDURE

Artikel 8

Proceduremæssige rettigheder

Parterne har følgende rettigheder i forbindelse med forvaltningen af proceduren:

a) ret til at få alle relevante oplysninger vedrørende proceduren på en klar og forståelig måde

b) ret til at kommunikere og, når det er muligt og hensigtsmæssigt, opfylde alle proceduremæssige formaliteter på afstand og ad elektronisk vej

c) ret til at anvende et hvilket som helst af traktaternes sprog og til at modtage henvendelser på et af traktaternes sprog efter eget valg

d) ret til at blive underrettet om alle proceduremæssige skridt og afgørelser, som kan berøre dem

e) ret til at lade sig repræsentere ved en advokat eller en anden person efter eget valg

f) ret til kun at betale gebyrer, der er rimelige og står i forhold til omkostningerne ved den pågældende procedure.

Artikel 9

Pligt til en omhyggelig og upartisk undersøgelse

1. Den kompetente myndighed skal undersøge sagen omhyggeligt og upartisk. Den skal tage hensyn til alle relevante faktorer og indsamle alle oplysninger, der er nødvendige for at træffe en afgørelse.

2. Den kompetente myndighed kan med henblik på at indsamle de nødvendige oplysninger eventuelt:

a) afhøre parter, vidner og sagkyndige

b) anmode om dokumenter og registre

c) foretage besøg og inspektioner.

3. Parterne kan fremlægge dokumentation, som de anser for relevant.

Artikel 10

Pligt til at samarbejde

1. Parterne skal bistå den kompetente myndighed i forbindelse med vurderingen af sagens faktiske omstændigheder.

2. Parterne skal gives en rimelig frist til at besvare en anmodning om samarbejde under hensyntagen til anmodningens omfang og kompleksitet og kravene i forbindelse med undersøgelsen.

3. Hvis den administrative procedure kan føre til en sanktion, skal parterne mindes om retten til ikke at inkriminere sig selv.

Artikel 11

Vidner og sagkyndige

Den kompetente myndighed kan af egen drift eller efter forslag fra parterne afhøre vidner og sagkyndige. Den kompetente myndighed skal sikre, at der vælges sagkyndige, som er teknisk kompetente og ikke er berørt af interessekonflikter.

Artikel 12

Inspektioner

1. Der kan foretages inspektioner, hvis en EU-retsakt fastsætter en inspektionsbeføjelse, og hvis det er nødvendigt for at opfylde en forpligtelse eller nå en målsætning i henhold til EU-retten.

2. Inspektionerne skal foretages i overensstemmelse med de specifikationer og inden for de grænser, der er fastsat i den retsakt, der giver bemyndigelse eller tilladelse til inspektionen, for så vidt angår de foranstaltninger, der kan træffes, og de steder, der kan ransages. Inspektørerne kan kun udøve deres beføjelser mod forevisning af en skriftlig tilladelse, der viser deres identitet og stilling.

3. Den myndighed, der er ansvarlig for inspektionen, skal underrette den part, der er genstand for inspektionen, om datoen og begyndelsestidspunktet for inspektionen. Den pågældende part har ret til at være til stede under inspektionen og til at udtale sig og stille spørgsmål vedrørende inspektionen. Når det er strengt nødvendigt i almenhedens interesse, kan den myndighed, der er ansvarlig for inspektionen, udsætte eller udelade underretningen af behørigt begrundede årsager.

4. Under inspektionen skal de tilstedeværende parter så vidt muligt orienteres om genstanden for og formålet med inspektionen, proceduren og reglerne for inspektionen og opfølgningsforanstaltningerne og de mulige konsekvenser af inspektionen. Inspektionen skal foretages, uden at det er til unødig gene for genstanden for inspektionen eller ejeren heraf.

5. Inspektørerne udarbejder hurtigst muligt en rapport om inspektionen, der sammenfatter inspektionens bidrag til opfyldelsen af formålet med undersøgelsen og redegør for de væsentlige fremsatte bemærkninger. Den myndighed, der er ansvarlig for inspektionen, sender en kopi af inspektionsrapporten til de parter, der havde ret til at være til stede under inspektionen.

6. Den myndighed, der er ansvarlig for inspektionen, forbereder og gennemfører inspektionen i tæt samarbejde med de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor inspektionen finder sted, medmindre medlemsstaten selv er genstand for inspektionen, eller dette ville true formålet med inspektionen.

7. I forbindelse med en inspektion og ved udarbejdelsen af inspektionsrapporten skal den myndighed, der er ansvarlig for inspektionen, tage hensyn til eventuelle procedurekrav i henhold til den pågældende medlemsstats nationale ret, der præciserer de gyldige bevismidler i administrative eller retslige procedurer i den medlemsstat, hvor inspektionsrapporten skal anvendes.

Artikel 13

Interessekonflikter

1. En medarbejder må ikke deltage i en administrativ procedure, hvis han eller hun direkte eller indirekte har en personlig interesse i sagen, herunder navnlig en familiemæssig eller økonomisk interesse, der kan skabe tvivl om hans eller hendes upartiskhed.

2. Den pågældende medarbejder orienterer den kompetente myndighed om enhver interessekonflikt, hvorefter myndigheden beslutter, om medarbejderen skal udelukkes fra proceduren under hensyntagen til sagens særlige omstændigheder.

3. Enhver part kan anmode om, at en medarbejder udelukkes fra at deltage i en administrativ procedure på grund af en interessekonflikt. Der skal indgives en begrundet skriftlig anmodning herom til den kompetente myndighed, som træffer afgørelse efter at have hørt den pågældende medarbejder.

Artikel 14

Ret til at blive hørt

1. Parterne har ret til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham/hende, som måtte berøre ham/hende negativt.

2. Parterne skal modtage tilstrækkelige oplysninger, og de skal gives tilstrækkelig tid til at forberede deres sag.

3. Parterne skal have lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt eller mundtligt, om nødvendigt, og hvis de ønsker det, med bistand fra en person efter eget valg.

Artikel 15

Ret til aktindsigt i sagsakterne

1. De berørte parter skal gives fuld aktindsigt i sagsakterne, under iagttagelse af legitime fortrolighedshensyn samt tavshedspligt og sagernes fortrolighed. Enhver begrænsning af denne ret skal være behørigt begrundet.

2. Hvis der ikke kan gives fuld aktindsigt i alle sagens akter, skal der gives parterne et passende sammendrag af de pågældende dokumenters indhold.

Artikel 16

Registreringspligt

1. Unionens forvaltning skal for hver sag registrere sin indgående og udgående post, de dokumenter, den modtager, og de foranstaltninger, den træffer. Den skal opstille et indeks over de dossierer, den opbevarer.

2. Registreringen skal ske med fuld respekt for retten til databeskyttelse.

Artikel 17

Frister

1. Administrative afgørelser skal vedtages og administrative procedurer skal afsluttes inden for en rimelig frist og uden unødig forsinkelse. Fristen for vedtagelse af en administrativ afgørelse må ikke overstige tre måneder fra datoen for:

a) underretningen om afgørelsen om at indlede den administrative procedure, hvis Unionens forvaltning indledte den af egen drift, eller

b) kvitteringen for modtagelsen af anmodningen, hvis den administrative procedure blev indledt efter anmodning.

2. Hvis der ikke kan vedtages en administrativ afgørelse inden for den relevante frist, skal de berørte parter underrettes herom og om årsagerne til forsinkelsen, og der skal gives dem et skøn over den forventede dato for vedtagelsen af den administrative afgørelse. Den kompetente myndighed skal efter anmodning besvare spørgsmål om, hvor langt man er kommet med behandlingen af sagen.

3. Hvis Unionens forvaltning ikke kvitterer for modtagelsen af anmodningen inden for tre måneder, betragtes anmodningen som afvist.

4. Frister beregnes i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 (1).

KAPITEL IV

AFSLUTNING AF DEN ADMINISTRATIVE PROCEDURE

Artikel 18

Administrative afgørelsers form

Administrative afgørelser skal være skriftlige og underskrevet af den kompetente myndighed. De skal være affattet på en klar, enkel og forståelig måde.

Artikel 19

Begrundelsespligt

1. Administrative afgørelser skal indeholde en klar begrundelse.

2. Administrative afgørelser skal angive retsgrundlaget, de relevante faktiske omstændigheder, og hvordan der er taget hensyn til de forskellige relevante interesser.

3. Administrative afgørelser skal indeholde en individuel begrundelse, der er relevant i forhold til parternes situation. Hvis dette ikke er muligt, fordi et stort antal personer er berørt, er en generel begrundelse tilstrækkelig. Der skal i så fald dog gives en individuel begrundelse til enhver part, der udtrykkeligt anmoder herom.

Artikel 20

Adgang til klage og domstolsprøvelse

1. Administrative afgørelser skal klart angive, at der er mulighed for en administrativ prøvelse.

2. Parterne har ret til at anmode om en administrativ prøvelse af administrative afgørelser, som berører deres rettigheder og interesser negativt. Anmodninger om administrativ prøvelse indgives til den overordnede myndighed og, hvis dette ikke er muligt, til den myndighed, som vedtog den administrative afgørelse.

3. Administrative afgørelser skal indeholde en beskrivelse af proceduren for indgivelse af en anmodning om administrativ prøvelse samt navn og adresse på den kompetente myndighed eller den ansvarlige medarbejder, som anmodningen om prøvelse skal indgives til. Afgørelsen skal også angive fristen for indgivelse af en sådan anmodning. Hvis der ikke indgives nogen anmodning inden for fristen, anses den administrative afgørelse for endelig.

4. Administrative afgørelser skal indeholde en klar henvisning til, at der er mulighed for at anlægge sag eller klage til Den Europæiske Ombudsmand, når dette er tilfældet i henhold til EU-retten.

Artikel 21

Meddelelse af administrative afgørelser

Administrative afgørelser, der berører parternes rettigheder og interesser, skal meddeles parterne skriftligt, så snart de er vedtaget. Administrative afgørelser får virkning for en part ved meddelelsen til denne part.

KAPITEL V

BERIGTIGELSE OG TILBAGEKALDELSE AF AFGØRELSER

Artikel 22

Rettelse af fejl i administrative afgørelser

1. Skrivefejl, regnefejl eller lignende fejl skal rettes af den kompetente myndighed af egen drift eller efter anmodning fra den berørte part.

2. Parterne skal underrettes forud for enhver rettelse, og rettelsen får virkning ved meddelelsen herom. Hvis dette ikke er muligt på grund af et stort antal berørte parter, skal der træffes de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at alle parter bliver underrettet uden unødig forsinkelse.

Artikel 23

Berigtigelse eller tilbagekaldelse af administrative afgørelser, der er bebyrdende for en part

1. Den kompetente myndighed skal af egen drift eller efter anmodning fra den berørte part berigtige eller tilbagekalde en ulovlig administrativ afgørelse, der er bebyrdende for en part. Berigtigelsen eller tilbagekaldelsen har tilbagevirkende kraft.

2. Den kompetente myndighed skal af egen drift eller efter anmodning fra den berørte part berigtige eller tilbagekalde en lovlig administrativ afgørelse, der er bebyrdende for en part, hvis de grunde, der førte til vedtagelsen af denne specifikke afgørelse, ikke længere foreligger. Berigtigelsen eller tilbagekaldelsen har ikke tilbagevirkende kraft.

3. Berigtigelsen eller tilbagekaldelsen får virkning ved meddelelsen herom til den pågældende part.

4. Hvis en administrativ afgørelse er bebyrdende for en part og samtidig er begunstigende for andre parter, skal der udarbejdes en vurdering af de mulige konsekvenser for alle parterne, og konklusionerne heri skal medtages i begrundelsen for afgørelsen om berigtigelse eller tilbagekaldelse.

Artikel 24

Berigtigelse eller tilbagekaldelse af administrative afgørelser, der er begunstigende for en part

1. Den kompetente myndighed skal af egen drift eller efter anmodning fra en anden part berigtige eller tilbagekalde en ulovlig administrativ afgørelse, der er begunstigende for en part.

2. Der skal tages behørigt hensyn til konsekvenserne af berigtigelsen eller tilbagekaldelsen for parter, der kunne have en berettiget forventning om, at afgørelsen var lovlig. Hvis sådanne parter vil lide tab, fordi de har fæstet lid til, at afgørelsen var lovlig, skal den kompetente myndighed vurdere, om de pågældende parter har ret til erstatning.

3. Berigtigelsen eller tilbagekaldelsen har kun tilbagevirkende kraft, hvis den er foretaget inden for en rimelig frist. Hvis en part kunne have en berettiget forventning om, at afgørelsen var lovlig, og har gjort gældende, at den bør opretholdes, har berigtigelsen eller tilbagekaldelsen ikke tilbagevirkende kraft for så vidt angår denne part.

4. Den kompetente myndighed kan berigtige eller tilbagekalde en lovlig administrativ afgørelse, som er begunstigende for en part, af egen drift eller efter anmodning fra en anden part, hvis de grunde, der førte til den specifikke afgørelse, ikke længere foreligger. Der skal tages behørigt hensyn til andre parters berettigede forventninger.

5. Berigtigelsen eller tilbagekaldelsen får virkning ved meddelelsen herom til den pågældende part.

Artikel 25

Forvaltning af rettelser af fejl, berigtigelser og tilbagekaldelser

De relevante bestemmelser i kapitel III, IV og VI i denne forordning finder også anvendelse på rettelser af fejl, berigtigelser og tilbagekaldelser af administrative afgørelser.

KAPITEL VI

GENERELLE ADMINISTRATIVE AFGØRELSER

Artikel 26

Overholdelse af proceduremæssige rettigheder

Generelle administrative afgørelser, der vedtages af Unionens forvaltning, skal overholde de proceduremæssige rettigheder, der er fastsat i denne forordning.

Artikel 27

Retsgrundlag, begrundelse og offentliggørelse

1. Generelle administrative afgørelser, der vedtages af Unionens forvaltning, skal angive retsgrundlaget og indeholde en klar begrundelse.

2. De træder i kraft fra datoen for offentliggørelsen ved hjælp af metoder, der er direkte tilgængelige for de berørte personer.

KAPITEL VII

INFORMATION OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 28

Onlineinformation om reglerne om de administrative procedurer

1. Unionens forvaltning skal fremme tilvejebringelsen af ajourført onlineinformation om de eksisterende administrative procedurer på et ad hoc-websted, når det er muligt og rimeligt. Der skal gives prioritet til ansøgningsprocedurer.

2. Onlineinformationen skal omfatte:

a) et link til den gældende lovgivning

b) en kort redegørelse for de vigtigste retlige krav og den administrative fortolkning heraf

c) en beskrivelse af de vigtigste proceduretrin

d) en angivelse af den myndighed, der har kompetence til at vedtage den endelige afgørelse

e) en angivelse af fristen for vedtagelsen af afgørelsen

f) en angivelse af de retsmidler, der er til rådighed

g) et link til standardformularer, som kan anvendes af parterne i deres kommunikation med Unionens forvaltning under proceduren.

3. Den i stk. 2 nævnte onlineinformation skal præsenteres på en klar og enkel måde. Der skal være gratis adgang til den pågældende information.

Artikel 29

Evaluering

Kommissionen forelægger en evalueringsrapport om, hvordan denne forordning fungerer, for Europa-Parlamentet og Rådet senest [xx år efter ikrafttrædelsen].

Artikel 30

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder.

Udfærdiget i, På Europa-Parlamentets vegne Formand På Rådets vegne Formand

(1) Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/1971 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter (EFT L 124 af 8.6.1971, s. 1).