Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Udkast til Kommissionens forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til beskæftigelse"(1)

(2002/C 241/27)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 30. april 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 149 og 150 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede at overdrage det forberedende arbejde til Gustav Zöhrer som hovedordfører.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 392. plenarforsamling den 17.-18. juli 2002, mødet den 18. juli, følgende udtalelse med 120 stemmer for og 2 hverken for eller imod.

1. Indholdet af Kommissionens udkast

1.1. Udkastet til forordning om beskæftigelsesstøtte vil erstatte EU's gældende retningslinjer for statsstøtte til beskæftigelse. Det foreslås at undtage bestemte støttetyper, som er tilladt i henhold til retningslinjerne, nemlig støtte til skabelse af nye job og støtte, der skal tilskynde arbejdsgivere til at ansætte dårligt stillede arbejdstagerkategorier, f.eks. langtidsledige og handicappede. Betingelserne for denne støttes undtagelse fra reglerne er præciseret via sammenligning med de nuværende retningslinjer og stemmer overens med de betingelser, der allerede gælder for støtte til jobskabelse i forbindelse med nye investeringsprojekter. Forordningsudkastet undtager også støtte til dækning af de fortsatte udgifter til ansættelse af handicappet personale.

1.2. Mange af de arbejdsmarkedsforanstaltninger, som medlemsstaterne har iværksat til fremme af beskæftigelsen eller til øget ansættelse af dårligt stillede arbejdstagere, falder helt uden for definitionen af statsstøtte. Generelle foranstaltninger, f.eks. en nedsættelse i beskatningen af arbejdskraft eller i de sociale udgifter, som automatisk gælder alle virksomheder i en medlemsstat, der f.eks. ansætter langtidsledige, udgør ikke statsstøtte. Udkastet til forordning finder kun anvendelse på de foranstaltninger, der falder inden for den definition af statsstøtte, som gives i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, fordi de begunstiger visse virksomheder i forhold til andre.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU hilser i det store og hele Kommissionens udkast velkommen. Det bidrager til gennemførelsen af EU's beskæftigelsespolitiske mål ved at klarlægge de retlige betingelser for, at der kan ydes beskæftigelsesstøtte uden forudgående anmeldelse til Kommissionen. Dette tjener endvidere til administrativ forenkling.

2.2. Beskæftigelsesstøtte tillægges med rette stigende betydning i EU's økonomiske og sociale politik. Som Kommissionen fremhæver i sin begrundelse, har medlemsstaterne en berettiget interesse i gennemførelsen af foranstaltninger, der tilskynder virksomheder til at skabe nye job, først og fremmest for dårligt stillede arbejdstagere.

2.3. Kommissionen fastslår i betragtning 6, at generelle foranstaltninger for at fremme beskæftigelsen, som ikke fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, ikke udgør statsstøtte. I praksis kan man frygte, at det bliver problematisk at adskille støtte i henhold til denne forordning fra sådanne generelle foranstaltninger. Der efterlyses en klar definition af hensyn til retssikkerheden.

ØSU foreslår, at Kommissionen præciserer disse generelle foranstaltninger mere udførligt i en forklarende note. ØSU opfordrer medlemsstaterne til i tvivltilfælde at bede Kommissionens tjenestegrene om en forudgående afklaring.

2.4. Retssikkerhedens centrale betydning illustreres ligeledes af de problemer, der er med anvendelsen af forordningen om uddannelsesstøtte og i særdeleshed med de beskæftigelsesfonde, som arbejdsmarkedets parter i visse lande har oprettet inden for bestemte sektorer.

2.5. Udvalget henviser til to områder, som det mener Kommissionen tager for ringe hensyn til i sit udkast.

2.5.1. Efter udvalgets opfattelse bør den foreslåede forordning også kunne finde anvendelse på støtte til projekter til fremme af "beskyttede arbejdspladser". Sådanne projekter har som regel først og fremmest sociale målsætninger, der er grundfæstet i den nationale lovgivning, og kan derfor ikke ligestilles med kommercielle foretagender. Forordningen bør tage hensyn til disse behov og omfatte en sådan projektstøtte, idet der gives en nærmere definition på begrebet beskyttede arbejdspladser.

2.5.2. Relevante undersøgelser viser, at netop foretagender inden for det sociale område (f.eks. kooperative foretagender, sammenslutninger og foreninger) kan yde et aktivt bidrag til jobskabelse. EU-institutionerne har ved adskillige lejligheder anerkendt betydningen af sådanne foretagender. Her skal blot henvises til de seneste eksempler som f.eks. grønbogen om virksomhedernes sociale ansvar og Kommissionens diskussionsoplæg om kooperativsektoren i Europa.

2.5.3. For at tilgodese disse foretagenders særlige rolle foreslår udvalget, at der ydes størst mulig støtte til dem.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Artikel 2 - Definitioner

3.1.1. Små og mellemstore virksomheder (SMV)

3.1.1.1. Bilag I, som giver en definition på SMV, henviser til Kommissionens henstilling af 3. april 1996 om definitionen på små og mellemstore virksomheder. Det må sikres, at der også tages hensyn til en eventuel ændring af henstillingen i nærværende forordnings gyldighedsperiode, og at bilaget kan tilpasses, uden at der indledes en ny lovgivningsprocedure.

3.1.1.2. ØSU bifalder de bestemmelser, der er med til at skabe bedre vilkår for SMV. Det kan imidlertid ikke accepteres, at større virksomheder i såkaldte ikke-støtteberettigede områder falder uden for bestemmelserne vedrørende "jobskabelse" ud fra den betragtning, at de ikke lider "under særlige vanskeligheder" (betragtning 21). Større virksomheder kan lige så vel som små stilles over for særlige vanskeligheder, der gør dem berettigede til jobskabelsesstøtte.

3.1.2. Unge

3.1.2.1. I Kommissionens udkast defineres unge som personer under 25, der endnu ikke har haft fast, lønnet beskæftigelse. Udvalget gør opmærksom på, at der i nogle medlemsstater også er unge, der i forbindelse med vekseluddannelser har haft en særlig arbejdsaftale, men som ikke kan fortsætte i jobbet efter endt uddannelse og ikke kan få ansættelse. Også denne gruppe af unge bør være omfattet af forordningen.

3.1.3. Ældre arbejdstagere

3.1.3.1. De foreslåede aldersgrænser forekommer udvalget at være for rigide. For det første gælder der forskellige aldersgrænser i medlemsstaterne (ofte forskellige for kvinder og mænd), og for det andet kan forholdene i de enkelte sektorer og regioner være forskellige. Der bør derfor vælges en definition, som muliggør en mere fleksibel håndhævelse i medlemsstaterne, såfremt der findes almindeligt gældende nationale bestemmelser på området.

3.1.4. Kvinder

3.1.4.1. Gennemsnitsperioden på to år for udregning af arbejdsløshedsprocenter forekommer for lang. Hvis der skal gribes ind i tide, bør et år være tilstrækkeligt som referenceperiode. Der må endvidere tages hensyn til, at en arbejdsløshed for kvinder, der ligger over gennemsnittet, ikke nødvendigvis betyder, at den generelle arbejdsløshed ligger over EU-gennemsnittet. Udvalget foreslår derfor følgende definition:

3.1.4.2. Kvinder i en NUTS II-region, hvor den gennemsnitlige arbejdsløshed for kvinder i mindst ét kalenderår har været over 150 % af gennemsnittet for den pågældende region.

3.1.5. Handicappede arbejdstagere

3.1.5.1. Kommissionens definition er for restriktiv. Hertil kommer, at Kommissionen med tilføjelsen "... som dog er i stand til at komme ind på arbejdsmarkedet" udelukker krav om faciliteter, der inden for rammerne af beskyttede arbejdspladser skal bringe handicappede i beskæftigelse, da denne formulering kun er rettet mod det regulære arbejdsmarked. ØSU foreslår derfor følgende formulering:

- personer, der i henhold til national lovgivning betragtes som handicappede.

3.2. Artikel 4 - Støtte til jobskabelse

3.2.1. Grundlæggende giver det god mening, når Kommissionen foreslår at tillade andre støtteintensiteter i regioner, som i henhold til artikel 87, stk. 3 a) eller c) har krav på regionalstøtte, end i regioner, der ikke har krav på regionalstøtte.

3.2.2. Hvad angår beregningen af støtteintensiteten, vælger Kommissionen samme fremgangsmåde, som den har anvendt for regionalstøtte. Beregningerne er meget vanskelige at forstå for lægmænd og giver i praksis altid problemer, fordi det drejer sig om en blanding af brutto- og nettoberegninger. ØSU opfordrer derfor til, at dette spørgsmål gøres til genstand for en generel diskussion, og at man forsøger at anvende en enklere metode i den næste planlægningsperiode.

3.2.3. Endvidere forstår ØSU ikke, hvorfor stålsektoren skal behandles anderledes end andre sektorer. Der bør gives støtte til oprettelsen af nye arbejdspladser, uanset hvilken sektor arbejdspladserne befinder sig i. Kun de sektorer, der i artikel 1 "Anvendelsesområde" defineres som undtagelser, skal kunne undtages herfra.

3.3. Virksomheder på det sociale område

3.3.1. Virksomheder på det sociale område (kooperative foretagender, sammenslutninger og foreninger m.m.) spiller ofte en særlig rolle i forbindelse med jobskabelse. Uafhængigt af den erhvervsmæssige situation i regionen i øvrigt er de ofte aktive i områder, hvor de traditionelle sektorer enten er i krise eller slet ikke er til stede.

3.3.2. Disse virksomheder fremmer desuden social samhørighed og integration. Andelsselskabers og sammenslutningers aktiviteter bidrager til faglig og social integration af personer og grupper, der som følge af vanskelige personlige forhold risikerer marginalisering.

3.3.3. Endelig har virksomheder på det sociale område ofte afgørende betydning i kommuner, der på grund af industriel eller social omstilling er havnet i en krise eller er ramt af affolkning af byerne. Her udgør de dynamiske centre for en vedvarende udvikling på lokalt og regionalt plan.

3.3.4. Derfor foreslår ØSU, at man i artikel 4 fastsætter den maksimale bruttostøtteintensitet til 20 % for virksomheder og organisationer på det sociale område.

3.4. Artikel 6 - Yderligere omkostninger ved beskæftigelse af handicappede arbejdstagere

3.4.1. Støtten til beskæftigelse af handicappede, som beskrives i artikel 6 i udkastet til forordning, er begrænset til job til handicappede på det normale arbejdsmarked, altså til virksomheder, der har til formål at tjene penge.

3.4.2. Støtten er ikke beregnet til beskæftigelse af handicappede i beskyttede projekter. Selv om disse projekter godt kan have egentlig erhvervsmæssig karakter, har de først og fremmest en social funktion og er ikke indrettet til at skabe profit.

3.4.3. For at tilgodese disse projekters sociale funktion foreslår ØSU, at støtte til iværksættelse og videreførelse af sådanne projekter (herunder til administrative udgifter og transportudgifter) generelt fritages for anmeldelsespligt.

3.5. Artikel 11 - Gennemsigtighed og kontrol

3.5.1. ØSU gør opmærksom på, at medlemsstaternes forpligtelse til at fremlægge dokumentation for tildelt støtte ikke må væltes over på virksomhedernes administration på en måde, så det bare får karakter af mere bureaukrati og en ekstra økonomisk byrde.

3.6. Artikel 12 - Ikrafttræden og gyldighedsperiode

3.6.1. Den af Kommissionen foreslåede gyldighedsperiode (indtil den 31. december 2006) stemmer fint overens med strukturfondenes programperiode. Kommissionen bør med henblik på kontinuiteten gennemgå forordningen tids nok til, at en ny forordning kan træde i kraft, når den første gyldighedsperiode udløber.

Bruxelles, den 18. juli 2002.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT L 88 af 12.4.2002, s. 2.