Nr. C 80/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 3. 88 
Udtalelse om Kommissionens meddelelse om budgetdisciplin 
(88/C 80/08) 
I henhold til artikel 20, stk. 3, i Det Økonomiske og Sociale Udvalgs forretningsorden, 
bemyndigede ØSU's præsidium den 15. december 1987 sektionen for økonomiske, finansielle og 
monetære spørgsmål til som led i arbejdet om Fællesskabets egne indtægter at behandle 
Kommissionens meddelelse om budgetdisciplin. 
Sektionen udpegede Jean Pardon til ordfører, og sektionen vedtog sin udtalelse den 12. januar 1988. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 252. plenarforsamling, den 27. januar 1988, med 
tre stemmer imod, følgende udtalelse: 
1. Bemærkningerne i det følgende knytter sig til 
Kommissionens meddelelse om budgetdisciplin. Meddelel­
sen skal ses som en udmøntning af de forslag, Kommissio­
nen fremsatte i sin meddelelse om »Gennemførelse af 
Fællesakten« og i sin rapport »Finansieringen af Fællesska­
bets budget«. 
2. Øget budgetdisciplin er uløseligt forbundet med 
øgede egne indtægter. ØSU gentager, hvad det sagde i sin 
udtalelse om Fællesskabets finansiering, at disciplin er 
bydende nødvendig både i forbindelse med opstillingen og 
gennemførelsen af budgettet. 
3.1. Som foreslået af Kommissionen rummer budget­
disciplin et vigtigt landbrugsaspekt. Retningslinjerne for 
sidstnævnte, dets implikationer og konsekvenser er på dette 
punkt forbundet med hele den fælles landbrugspolitik og 
kan ikke adskilles fra denne. Landbrugsaspektet i budget­
disciplinen behandles derfor i ØSU's udtalelse om land-
brugsstabilisatorerne. 
3.2. ØSU minder dog om, at det i sin første udtalelse af 
19. november 1987 om anvendelsen af landbrugsstabilisa-
torer havde godkendt princippet om sådanne foranstalt­
ninger. Det er bydende nødvendigt at anvende sådanne 
stabilisatorer efter hensigtsmæssige bestemmelser, såfremt 
budgetdisciplinen skal bære frugt. Men deres effektivitet er 
til dels afhængig af systemet til kontrol med landbrugs­
udgifterne, som skal udføres i overensstemmelse med de 
fælles retsregler, der gælder for alle budgetudgifter. 
3.3. ØSU mener, at formålet med budgetdisciplinen 
ligeledes er at afbalancere Fællesskabets udgifter, idet 
landbrugsudgifterne ikke længere kan stige hurtigere end 
bruttonationalindkomsten. Det vil dog sige, at landbrugs­
udgifterne i faste priser i det mindste kan bibeholdes på det 
nuværende niveau. I øvrigt bør stigningen i udgifterne til 
strukturfondene, og navnlig til EUGFL, Udviklings­
sektionen, komme de mindre udviklede regioner, hvor 
landbrugsstrukturerne er mere problematiske, til gode. 3.4. Med hensyn til overskuddet, vil ØSU her begrænse 
sig til at godkende oprettelsen af en »valutareserve« med 
det formål at dæmme op for de budgetmæssige følger af 
valutakurssvingningerne. Den seneste tids udvikling i 
dollarkursen, svarende til ca. 10 procents fald med 
yderligere udgifter på ca. 800 millioner ECU til følge, gør en 
sådan foranstaltning særligt hensigtsmæssig. Som fore­
slået, skulle reserven komme op på én milliard ECU, 
svarende til et fald i dollarkursen i størrelsesordenen 12 %, 
hvilket altså ikke er ude af proportion. 
Der må ligeledes tages hensyn til eventuelle paritets-
ændringer inden for EMS'en. 
Ligeledes erklærer ØSU sig indforstået med, at man over en 
treårsperiode udligner de budgetmæssige virkninger af 
ikke-forudsigelige, særlige forhold. Disse forhold er 
uforudsigelige ifølge deres natur, men ØSU mener, at der er 
tale om forhold, som i sig selv ligger uden for udviklingen 
på landbrugsmarkederne, selv om de kan påvirke denne. 
4.1. Kommissionens forslag rummer et sæt af forskellige 
foranstaltninger, som sigter mod at stramme budget­
disciplinen såvel i forbindelse med fastsættelsen af de 
forskellige udgiftsstigningstakter som i forbindelse med 
udgiftskontrol. 
Der er to fundamentale aspekter. 
4.2. Opstillingen af flerårige finansielle overslag for 
perioden 1987-1992 indebærer, at man, stadig inden for 
rammen på 1,4 % af bruttonationalindkomsten, vil kunne 
fastsætte loftet over de egne indtægter, der kan indkræves 
hvert år, samt at man kan fastlægge den del, der skal gå til 
større ikke-obligatoriske udgiftsformål. 
Disse overslag, der tilstilles Rådet og Europa-Parlamentet, 
spiller derfor en væsentlig rolle ikke kun som et instrument, 
der skaber klarhed og konsekvens, men også som følge af 
de valg, de uundgåeligt vil indebære. Det er nødvendigt, at 
de udarbejdes med et maksimum af videnskabelig objekti­
vitet. 
28. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 80/17 
4.3. Aftalen mellem institutionerne tager sigte på at 
involvere samtlige berørte parter med henblik på at 
fastsætte beløbet for de ikke-obligatoriske udgifter og 
overvåge stigningen i disse. 
Uden i øvrigt at udtale sig om de nærmere enkeltheder i 
denne aftale er de økonomiske og sociale kredse yderst 
interesserede i de resultater, aftalen måtte give. Man vil i 
denne forbindelse lægge mærke til, at uanset om der er 
aftale mellem institutionerne eller ej, vil alt i sidste instans 
afhænge af, om der er politisk konsensus mellem institu­
tionerne. Aftalen kan bane vejen for en sådan konsensus, 
men kan ikke garantere den. Man kan imidlertid håbe, at 
aftalen vil bidrage til at skabe større forståelse for 
betydningen af de finansielle perspektiver på baggrund af 
den centrale plads, de indtager mellem de årlige budget­
procedurer og de forpligtelser, der indgås på mellemlang 
sigt, f.eks. inden for de politikker, der afhænger af 
Fællesakten. Under alle omstændigheder må reformen af 
finansforordningen og strukturfondene fortsættes. 
5.1. For så vidt angår forpligtelsesbevillingerne er det 
nødvendigt, at disse lægges i faste rammer, hvis princippet 
om budgettets etårighed skal kunne forenes med det 
nødvendige i at gennemføre flerårige aktioner. 5.2. Dette er så meget desto mere nødvendigt, som 
»fortidens byrder« må indbygges i Fællesskabets udgifts­
byrder, og dette må ske på en realistisk måde og i tæt 
tilknytning til betalingsbevillingerne. 
5.3. I øvrigt skulle ophævelsen af automatikken i 
resterende forpligtelsesbevillinger og i overførslen af 
betalingsbevillinger, eller i det mindste forpligtelsen til at 
finde et nyt formål for nævnte bevillinger, i praksis føre til 
øget disciplin og større gennemsigtighed. Kontrollen med 
»sovende forpligtelser« vil også være formålstjenlig for at 
afskaffe dem, hvis det er nødvendigt. 
6. Under alle omstændigheder bør budgetdisciplinen 
gennemføres på en nøje afbalanceret måde, så at den ikke 
hindrer realiseringen af de mål, som er omhandlet i 
»Fællesakten«, eller den fortsatte realisering af de politiske 
mål inden for Fællesskabet. 
7. Alt i alt bør man bifalde disse bestræbelser for at 
bringe orden i budgettet, da dette, dersom det lykkes på en 
tilfredsstillende måde, vil sætte Fællesskabet i stand til at 
forvalte sine øgede ressourcer over de næste fem år, således 
at der hermed øges et bidrag til den økonomiske og sociale 
samhørighed i Fællesskabet. 
Bruxelles, den 27. januar 1988. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Udtalelse om: 
— forslag til Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om afskærmningsan-
ordninger til visse motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil 
og 
— forslag til Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sideafskærmning 
(sideskærme) af visse motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (*) 
(88/C 80/09) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 7. september 1987 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede F. Perrin-Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
6. januar 1988. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 252. plenarforsamling, den 27. januar 1988, med 
flertal, idet otte stemte imod og ni stemte hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
(!) EFT nr. C 265 af 5. 10. 1987, s. 1-21.