Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens økonomiske årsberetning for 1996« (96/C 204/15)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 12. marts 1996 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens økonomiske årsberetning for 1996«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Økonomiske, Finansielle og Monetære Spørgsmål, som udpegede Ursula Konitzer til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. april 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 335. plenarforsamling af 24.-25. april 1996, mødet den 24. april 1996, med 114 stemmer for, 17 imod og 17 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Resumé

1.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg ser med bekymring på den aktuelle makroøkonomiske udvikling som beskrevet i Kommissionens årsberetning. Efter en positiv konjunkturudvikling i 1994 skuffede væksten i 1995 forventningerne trods forbedrede udbudsbetingelser. Hvad der ikke lover godt for de økonomiske udsigter på kort og mellemlang sigt er frem for alt, at den negative udvikling er spidset til i slutningen af 1995.

1.2. Som påpeget på Det Økonomiske Råd i Essen og efterfølgende bekræftet på topmødet i Cannes er nedbringelse af ledigheden og spørgsmålet om lige muligheder for kvinder og mænd fortsat de vigtigste opgaver, Den Europæiske Union og dens medlemsstater er stillet over for. Også Kommissionen fremhæver atter i sin årsberetning 1996, at skabelse af arbejdspladser og nedbringelse af ledigheden er de største udfordringer, som EU står over for. Skal disse økonomiske og sociale krav efterkommes, er der imidlertid ubetinget behov for en vedholdende, investeringstrukket, socialt afbalanceret og miljømæssigt bæredygtig vækst; denne forudsætning er også nødvendig for realiseringen af ØMU'en.

1.3. Da Kommissionen konstaterer, at de fundamentale økonomiske forhold fortsat er gode, må Det Økonomiske og Sociale Udvalg antage, at baggrunden for den stagnerende økonomiske udvikling alt i alt er svigtende tillid hos de økonomiske aktører, som manifesterer sig med større eller mindre styrke i de forskellige medlemsstater. Det kan være forklaringen på de finansielle markeders nervøse reaktioner på svækkelsen af dollaren i foråret 1995. Formodningen bekræftes også af de aktuelle konjunkturundersøgelser. Også den meget kontroversielle debat i nogle medlemsstater om risiciene ved Den Økonomiske og Monetære Union bekræfter denne tese. Konsekvensen er i sidste instans, at vigtige investeringsbeslutninger udebliver eller udsættes.

1.4. Den europæiske politik må derfor, måske mere end nogensinde, tilrettelægges med sigte på at styrke tiltroen fra alle sider til den europæiske integrationspolitik, så at økonomien atter kan komme ind i et sundt vækstspor, og de udestående problemer kan løses. Efter Det Økonomiske og Sociale Udvalgs opfattelse er det største problem i denne forbindelse fortsat den nærmest uændret høje ledighed og dens økonomiske og sociale følgeproblemer. Hvis man ikke kommer nævneværdigt tættere på det mål, der er opstillet i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, nemlig en halvering af arbejdsløsheden i løbet af perioden frem til år 2000, vil det være umuligt at genvinde befolkningens tillid.

1.5. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at fremme den af kommissionsformand Jacques Santer's foreslåede »tillidspagt for beskæftigelse« og at udbygge den til en »europæisk alliance for beskæftigelse og stabilitet«. Af hensyn til optimal makroøkonomisk koordinering og implementering af den mellem- og langfristede politikindsats bør ledende repræsentanter for alle relevante aktører i samfundet inddrages i denne alliance, herunder også og ikke mindst pengepolitiske aktører. Under skyldig hensyntagen til subsidiaritetsprincippet kan en sådan alliance sikre en bedre indbyrdes samordning af de europæiske institutioners politik og ligeledes sikre fodslag mellem det nationale og europæiske niveau. På den måde kan de politikmål, der er opstillet i hvidbogen, hurtigere udmøntes, hvorved befolkningen vil få fornyet tillid til den europæiske politik. ØSU understreger, at det er rede til at støtte en sådan alliance i fuldt omfang og til at stille sine erfaringer til rådighed for at realisere mulige synergieffekter.

1.6. Endvidere må konvergensbestræbelserne forstærkes - under overholdelse af princippet om social ligevægt. Stabilitet og konvergens er for det første en uomgængelig forudsætning for realiseringen af ØMU'en og lægger for det andet det nødvendige fundament til en varig vækst og en forbedring af beskæftigelsesforholdene. Således ligger for eksempel det offentlige underskud stadig på et for højt niveau i en lang række medlemsstater. På baggrund af den aktuelle svage vækst bør det dog under skyldig hensyntagen til situationen i de enkelte medlemsstater tages i betragtning, at et yderligere fald i efterspørgslen øger risikoen for, at man på kort sigt ender i et recessionsforløb.

1.7. Alligevel må reaktionen på vækstafmatningen ikke indebære, at Den Monetære Unions starttidspunkt udskydes. Skal fristen 1999 overholdes, bør Maastricht-traktatens nominelle konvergenskriterier derfor anvendes i fuldt omfang, og kriterierne bør fortolkes med omtanke og ikke mekanisk. Desuden er der behov for en politik, som forener budgetdisciplin, økonomisk vækst og beskæftigelsespolitik for at muliggøre, at kredsen af medlemsstater kan blive tilstrækkelig stor fra starten. Møntunionens eksistens på det lange sigt vil kun være sikret, hvis der med den skabes grundlag for, at de deltagende medlemsstater fører en solidarisk, koordineret økonomisk og social politik.

1.8. Endelig mener Det Økonomiske og Sociale Udvalg, at det er nødvendigt yderligere at koordinere medlemsstaternes økonomiske politik på europæisk plan. Specielt finder det en forstærket strukturpolitisk indsats påkrævet. Der må sikres yderligere incitamenter for at stimulere investeringer i fremtidsorienterede teknologier og for at fremme udviklingen af innovative produkter, da disse områder byder på blivende arbejdspladser. I overensstemmelse med støtten til forsknings- og udviklingsforanstaltninger i Europa bør det sikres, at produktionen af deraf følgende innovative produkter finder sted i Europa, da det først er på dette stadium, der er tale om en virkning på beskæftigelsen.

1.9. Det Økonomiske og Sociale Udvalg skal påpege, at det er empirisk godtgjort, at succesrige innovationer udmærker sig ved at tilgodese tekniske, økonomiske, organisatoriske, sociale og humane aspekter. Dialogorienteret arbejdstagermedindflydelse på alle niveauer, med fremme af beskæftigelsen og arbejdstagernes færdigheder som fornemste mål, er derfor også af central betydning.

1.10. Skønt lønpolitikken i de seneste år har ydet sit bidrag til vækst og beskæftigelse, er de ventede bedringer på arbejdsmarkedet udeblevet. På den baggrund afviser ØSU ansatser i lønpolitikken, der kan true den europæiske økonomiske og sociale model, men mener på den anden side, at der må være mulighed for yderligere at aflaste arbejdskraftfaktoren specielt i de lavere indkomstkategorier ved at sænke de lovpligtige indirekte lønomkostninger, når dette har en beskæftigelsesfremmende effekt.

1.11. Efter ØSU's opfattelse er der for tiden en risiko for, at den europæiske økonomi lander i et recessionsforløb på grund af svigtende efterspørgsel på det indre marked. For det første er investeringer i realkapital på grund af udviklingen i realrenten på kapitalmarkedet endnu ikke tilstrækkeligt attraktive i forhold til finansielle investeringer. For det andet har udviklingen i lønpolitikken og den uændret høje ledighed ført til en nedgang i de private forbrugeres købekraft. ØSU opfordrer de ansvarlige aktører til kritisk at kulegrave disse sammenhænge og til at tage de problemer op, som måtte blive afdækket.

1.12. ØSU understreger derfor, at det er nødvendigt straks at fremsætte en initiativudtalelse om »Beskæftigelse, konkurrenceevne og økonomiens globalisering«, hvor der foretages en detaljeret analyse af denne sammenhæng og opstilles mellemfristede strategier til opnåelse af en beskæftigelsesintensiv og innovativ vækstkurs.

1.13. Med adresse til Regeringskonferencen opfordrer ØSU til, at beskæftigelsesspørgsmålet forankres i EU-traktaten.

2. Status 1995: konjunktursituationen dårligere end ventet

2.1. Den internationale udvikling

2.1.1. Den økonomiske aktivitet uden for Det Europæiske Fællesskab har siden 1992 været inde i et vedholdende vækstforløb. Væksten i importen i resten i verden var endda højere i årene 1993-1995, end man kunne have forventet ud fra BNP-væksten. Således har efterspørgslen fra resten af verden generelt en positiv indvirkning på eksportudviklingen i Europa (se tabel 1).

2.1.2. I et vist omfang kan de mørke skyer, der hænger over den europæiske konjunktur, imidlertid forklares med turbulenser på den internationale valutafront. Den udpræget svage US-dollar fremkaldte navnlig mellem december 1994 og april 1995 usikkerhed på flere områder i den europæiske økonomi. Dønningerne havde en asymmetrisk effekt på medlemsstaterne, hvorfor der også opstod ændringer i valutakursrelationerne inden for Europa. Inden for EMS-samarbejdet måtte den spanske peseta og den portugisiske escudo nedskrives. Desuden faldt den italienske lire, det britiske pund og den svenske krone.

2.2. Økonomien i Fællesskabet

2.2.1. Efter et konjunkturelt set positivt 1994 forværredes den økonomiske situation især i andet halvår 1995. Resultatet er en skuffende lav vækst i Fællesskabet (se tabel 2 og 3).

2.2.2. Det betød, at forudsætningen for den nødvendige forbedring i situationen på arbejdsmarkedet udeblev. Ledighedstallet dækker stadig over en konjunkturbetinget komponent, der gør, at tallet ligger tilsvarende højt. Som i de foregående år var det heller ikke muligt i 1995 for EU-landene betragtet under ét at nedbringe det statslige lånebehov til et niveau, som svarer til Maastricht-konvergenskriteriet. Som noget positivt skal der peges på den i EU-gennemsnit fortsat lave inflationstakt, som efterlader et vist spillerum i pengepolitikken.

2.2.3. Den gennemsnitlige inflationstakt i EU er fortsat lav. Dette kan først og fremmest tilskrives et heldigt samspil mellem penge-, finans- og lønpolitikken, EU's forbedrede konkurrenceevne samt de fremskridt, der er gjort i medlemsstaterne med hensyn til oprettelsen af uafhængige centralbanker. ØSU understreger dog, at den i øjeblikket svage efterspørgsel også må regnes blandt årsagerne til denne udvikling.

2.2.4. Det må give anledning til bekymring, at der ifølge Kommissionen er indtrådt en yderligere forværring i situationen i andet halvår. Først faldt bidraget fra lagerinvesteringerne og byggeriet drastisk i første halvår, medens der stadig var en stigning i materielinvesteringerne og i forbrugsefterspørgslen. I andet halvår indtrådte der imidlertid et drastisk fald i de samlede investeringer og også i forbrugsefterspørgslen. Kun eksportefterspørgslen kan stadig kvalificeres som sund, skønt der også her registreres lavere væksttal.

2.2.5. De korte og de lange renter er atter faldet i slutningen af 1995, men i årsgennemsnit dog steget igen i forhold til 1994, således at de alt i alt må anses for medvirkende til opbremsningen i væksttempoet i 1995.

2.2.6. Spændingerne på arbejdsmarkedet synes ikke at være taget nævneværdigt af (se bilagstabel 4). Den kendsgerning, at de unge skriver sig for over 30 % af den samlede ledighed, betyder et enormt spild af menneskelige ressourcer og kan true den økonomiske og sociale samhørighed i Europa. Det skal bemærkes, at den ubrudte nedadgående tendens i enhedslønomkostningerne, som nu kan registreres over en årrække, er fortsat ind i 1995. Det er på dette sted helt klart, at en forbedring i udbudsbetingelserne alene ikke vil være tilstrækkeligt til at sikre fremgang på det beskæftigelsesmæssige område.

2.2.7. De konjunkturindikatorer, der er anført i tabel 5, maner til eftertanke, idet de tegner et pessimistisk billede af de økonomiske aktørers fremtidsforventninger. Dette afspejler sig specielt i investeringsplanerne for 1996, der er præget af et kraftigt fald i stigningstakten.

2.2.8. I økonomisk-politisk henseende gælder det derfor nu om snarest at sætte ind på at bryde den onde cirkel, der er ved at opstå på grund af afdæmpet efterspørgsel og pessimistiske forventninger. ØSU er enig med Kommissionen i, at en stimulering af efterspørgslen ved hjælp af for vidtgående finanspolitiske foranstaltninger heller ikke er noget probat middel i den aktuelle situation. De dermed forbundne negative konsekvenser, f.eks. i form af en øget offentlig gæld, ville blot yderligere svække tilliden hos markedsdeltagerne. Også med henblik på Den Økonomiske og Monetære Union må den form for efterspørgselsstyring forkastes.

2.2.9. Hvad der snarere er behov for, er en finafvejning af de relevante politikområder: finans-, penge-, løn- og arbejdstidspolitik såvel som arbejdsmarkeds- og strukturpolitik. I kapitel 3 og 4 diskuterer ØSU nærmere, hvilke elementer der skal indgå i politiksammensætningen, hvilken rolle der tilkommer de enkelte områder, samt hvilket institutionelt tilsnit den økonomisk-politiske og den socialpolitiske strategi skal have i europæisk sammenhæng.

2.3. Konvergensprocessen i 1995

2.3.1. Nominel konvergens

2.3.1.1. Trods afdæmpningen i vækstrytmen er den nominelle konvergens blevet forbedret på visse områder som følge af de anstrengelser, medlemsstaterne har gjort sig (se bilagstabel 6 om medlemsstaternes aktuelle stilling i forhold til Maastricht-kriterierne).

2.3.1.2. Med hensyn til kriteriet stabile priser ligger elleve medlemsstater inden for de grænser, der er sat i Maastricht-traktaten. Af de lande, der ligger over grænseværdien, har Grækenland imidlertid stadig en meget høj inflation, og i Italien var der i 1995 en opadgående tendens i prisstigningstakten.

2.3.1.3. Forklaringen må i denne sammenhæng søges i de seneste devalueringsrunder, der har været inden for EU. Det er således netop i devalueringslandene, at der fortsat er en udtalt inflationsfare.

2.3.1.4. Udviklingen i de lange renter var fortsat præget af en uensartet tendens. I 1995 er der snarere opstået en divergens mellem højrentelande på den ene side og lande med lavere lange renter på den anden. Bl.a. som følge af uroen på valutamarkederne er risikopræmien på langfristede statspapirer med andre ord steget yderligere i førstnævnte lande.

2.3.1.5. Budgetunderskuddene er fortsat generelt for høje. Da statens nettolånebehov i procent af BNP reagerer yderst følsomt på ændringer i den økonomiske vækstrytme, var det som følge af den dæmpede vækstudvikling endnu vanskeligere for medlemsstaterne at opfylde dette kriterium. Målet vedrørende fornøden nominel konvergens gør derfor yderligere anstrengelser påkrævet. Økonomisk-politisk er det dog i denne sammenhæng problematisk, at en stram budgetpolitik er et tveægget sværd. På den ene side afstedkommer den en »tillidseffekt« hos aktørerne, specielt på kapitalmarkedet, og vil derigennem have en mulig rentesænkende og dermed stimulerende virkning, på den anden side har den som følge af sin efterspørgselsdæmpende effekt en kontraktiv virkning på den samlede økonomi.

2.3.2. Real konvergens

2.3.2.1. Den reale konvergens i medlemsstaterne vil her blive vurderet ud fra de kriterier, som Kommissionen lægger til grund i sin konvergensberetning.

2.3.2.2. Også i 1995 var der ekstremt store forskelle i ledighedsgraden i de forskellige medlemsstater (se bilagets tabel 7). Store ledighedsforskelle er selvsagt en trussel mod den økonomiske og sociale samhørighed i EU. Herved trues konvergensen og virkeliggørelsen af det bebudede stabilitetsfællesskab. Samtidig virker det som en hæmsko på enhedsmarkedets gennemførelse, som er en nødvendig forudsætning for overholdelsen af tidsplanen for Økonomisk og Monetær Union.

2.3.2.3. Der var også meget store forskelle mellem vækstraterne i indkomsten per capita i de forskellige medlemslande. Set ud fra et konvergenssynspunkt er det problematisk, at væksten ikke generelt var større i lande med et relativt lavt indkomstniveau, hvorfor afstanden i BNP per capita ligeledes er blevet større ().

2.3.2.4. Udviklingen i enhedslønomkostningerne fulgte overalt i Europa en nedadgående tendens, hvilket har sin forklaring i tilbageholdenhed i de indgåede lønaftaler sammenholdt med udviklingen i arbejdsproduktiviteten. Kun i Finland var lønstigningstakten lavere end i det foregående år. Fra arbejdsmarkedsside vil der derfor næppe udgå nogen inflationære pres.

3. Bemærkninger til de forskellige politikområder

3.1. Pengepolitik

3.1.1. ØSU er ligesom Kommissionen af den opfattelse, at der under forudsætning af en moderat finanspolitik og afhængigt af udgangssituationen i nogle medlemslande skulle være plads til yderligere rentesænkninger på pengemarkedet, uden at man behøver at frygte for inflationstendenser. For det første er der i den aktuelle situation absolut ingen fare for, at efterspørgslen vil føre til overophedning. For det andet signalerer arbejdsmarkedet en fortsat moderat udvikling i enhedslønomkostningerne. Dog må den seneste udvikling i pengemængden også tages i betragtning.

3.1.2. ØSU appellerer til centralbankerne, at de lever op til deres lovfæstede ansvar for den samfundsøkonomiske udvikling der, hvor det primære mål, stabile priser, ikke er truet i den aktuelle situation.

3.2. Finanspolitik

3.2.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er ligesom Kommissionen overbevist om, at en konsolidering af budgetterne i mellemfristet perspektiv vil have positive indvirkninger på den samlede økonomi, og understreger, at konsolideringsbehovet ikke kun er dikteret af Den Økonomiske og Monetære Union.

3.2.2. ØSU deler imidlertid ikke Kommissionens optimisme med hensyn til muligheden for, at man via en stram finanspolitik også kan opnå positive virkninger på det korte sigt. Fra kommissionsside vurderes det, at en kontraktiv finanspolitik skulle skabe råderum for en lempelse af pengepolitikken, hvilket skulle føre til en sænkning af de lange renter, hvorfor et eventuelt fald i statens efterspørgsel skulle blive opvejet af en øget privat efterspørgsel, og dette tilmed på det korte sigt. Det Økonomiske og Sociale Udvalg har hertil den kommentar, at markedsdeltagerne næppe vil være i stand til at revidere deres planer på tilsvarende kort sigt. Netop i en situation med manglende tiltro til den økonomiske situation vil det f.eks. gælde, at erhvervslivet ikke vil reagere afgørende kraftigt på en yderligere nedgang i offentlige ordrer, uanset om den iagttagne stagnation i efterspørgslen mellemfristet er udtryk for en offentlig konsolideringsstrategi.

3.2.3. I den aktuelle situation med uudnyttet kapacitet medfører en yderligere reduktion i den statslige efterspørgsel derfor ikke en tilsvarende stigning i investeringer og forbrug, en såkaldt crowding-in effekt. Generelt går Det Økonomiske og Sociale Udvalg ind for, at konsolideringen af de offentlige budgetter videreføres med omtanke og under skyldig hensyntagen til de specifikke forhold i den enkelte medlemsstat, men på en sådan måde, at det undgås, at man på det korte sigt ender i et recessionsforløb.

3.2.4. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er af den opfattelse, at en sådan strategi lader sig gennemføre, uden at der slås skår af tilliden, hvis det signaleres på en troværdig måde, at den statslige efterspørgsel bl.a. ud fra strukturpolitiske overvejelser vil blive endnu stærkere koncentreret på fremtidsrettede sektorer.

3.2.5. Unionstraktaten giver mulighed for at anvende konvergenskriterierne med omtanke og ikke mekanisk (). Især hvad angår de finanspolitiske kriterier bør traktatens spillerum udnyttes for at give medlemsstaterne mulighed for en tidlig tiltrædelse trods de svage konjunkturer.

3.3. Løn-, beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitik

3.3.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg understreger, at der tilkommer løn- og beskæftigelsespolitikken et særligt ansvar, når det gælder genskabelse af en vedholdende vækst og tilvejebringelse af et højt beskæftigelsesniveau. Det skal dog samtidig understrege, at arbejdsmarkedets parter i de forgangne år gennemgående har taget deres del af ansvaret, specielt ved at indgå moderate lønoverenskomster. Herved er udbudsbetingelserne kontinuerligt blevet forbedret, dog uden at der er sket tilsvarende forbedringer på selve arbejdsmarkedet.

3.3.2. Derfor advarer Det Økonomiske og Sociale Udvalg om, at der ikke lægges for mange opgaver over på lønpolitikken. Som i tidligere udtalelser skal det i den aktuelle økonomiske situation henvise til den meget delikate sammenhæng, der er mellem lønpolitik og forbrugsefterspørgsel. I en situation med stagnerende købelyst bør lønmoderationspolitikken derfor ikke drives så vidt, at den får en væksthæmmende effekt. Snarere bør politikken gå ud på at modvirke overdreven forsigtighedsopsparing og derigennem stabilisere forbrugsefterspørgslen.

3.3.3. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er helt på linje med Kommissionen, når den påpeger, at enhver ansats til en lønpolitik, der truer den europæiske økonomiske og sociale model, ikke repræsenterer brugbare strategier til bekæmpelse af ledigheden. Specielt hjælper en øget lønspredning i nedadgående retning ikke til at imødegå de problemer, der knytter sig til ledigheden. Som bekendt øger en sådan fremgangsmåde blot gruppen af såkaldte »working poor«, uden at de ledsagende sociale problemer løses.

3.3.4. Derimod ser ØSU en mulighed for yderligere at aflaste faktoren arbejde for lovpligtige indirekte lønomkostninger, hvad angår lavtlønsgruppen, når der til gengæld fra virksomhedernes side gives bindende tilsagn om foranstaltninger til sikring og fremme af beskæftigelsen. ØSU går i den sammenhæng principielt ind for planer såvel i EU som i medlemsstaterne om samfundsøkonomisk og socialt acceptable omlægninger af skattestrukturerne og af finansieringen af de sociale sikringsordninger. Når der skal findes alternative finansieringsformer, skal man dog være opmærksom på, at medlemsstaterne har meget forskellige udgangsvilkår.

3.3.5. ØSU konstaterer, at de grundlæggende aspekter i lønpolitikken nødvendigvis må koordineres bedre på europæisk plan, samtidig med at den frie forhandlingsret respekteres. Senest med indledningen af Den Økonomiske og Monetære Union går en vigtig faktor til udligning af forskelle i overenskomstmæssige lønstigninger tabt, i og med at enhver mulighed for at foretage valutakursjusteringer bortfalder. En sådan forandring bør under omhyggelig overholdelse af nærhedsprincippet ledsages af foranstaltninger, som blandt andet omfatter en europæisk koordinationsmekanisme med fælles informationer og aftaler med sigte på at fremme den reale konvergens mellem medlemslandene og på den måde bidrage til varig vækst.

3.3.6. I arbejdsmarkedspolitikken bør der gøres en forstærket indsats for at udligne spændinger, som skyldes makroøkonomisk dikterede strukturændringer. Der bør sættes mere aktivt ind for at støtte arbejdstagernes faglige og geografiske mobilitet.

3.3.7. Med hensyn til de videre aspekter i beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitikken skal ØSU under henvisning til Kommissionens meddelelse om »Den europæiske beskæftigelsesstrategi: seneste fremskridt og perspektiver« () og arbejdet i Det Stående Udvalg for Beskæftigelse pege på behovet for at forstærke indsatsen vedrørende de fem såkaldte Essen-prioriteter (). Specielt peges på muligheden for at øge beskæftigelsen gennem en innovativ arbejdstidspolitik ().

3.3.8. I denne sammenhæng opfordrer ØSU kraftigt til, trods afmatningen i væksten, konsekvent at fremme princippet om ligestilling, specielt på arbejdsmarkedet, herunder nøje at efterleve »Fjerde handlingsprogram for Fællesskabet på mellemlang sigt til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder« () (se tabel 8 om udviklingen i den kønsspecifikke ledighed i Europa). Specielt på områderne erhvervsfremme og udbydelse af offentlige opgaver er der mulighed for at forstærke indsatsen for ligestilling yderligere.

3.4. Strukturpolitik

3.4.1. Strukturpolitikken spiller en overordentlig vigtig rolle i sikringen af eksisterende og tilvejebringelsen af nye arbejdspladser. Europa står over for den udfordring, at det skal konkurrere med andre store økonomiske regioner om finansiel kapital og realkapital, karakteriseret ved høj international mobilitet. Det må udnytte sine styrkepositioner for at tiltrække investeringsstrømme fra innovative markeder med højt vækstpotentiale. Europa som erhvervsbase udmærker sig ved en gennemgående velkvalificeret arbejdsstyrke, en i international sammenligning relativt udtalt social samhørighed på grund af Europas velfærdsmodel og økonomiske system og i voksende omfang ved en veludbygget infrastruktur. Yderligere fremme af disse stærke sider og forstærket lederuddannelse vil forbedre Europas internationale konkurrenceevne.

3.4.2. Den strukturpolitiske udfordring består i stigende grad i at nedbryde regionale skævheder for at fremme en harmonisk vækst- og beskæftigelsespolitik i alle medlemsstater. Strukturfondene og Samhørighedsfonden, virkeliggørelsen af det indre marked, indfasning af Den Økonomiske og Monetære Union efter den fastlagte tidsplan, udbygning af de transeuropæiske net samt øgede finansielle midler hertil er også meget vigtige elementer i denne sammenhæng.

3.4.3. En bedre udnyttelse af den menneskelige kapital, arbejdstageren repræsenterer, har fremdeles høj prioritet. For det første skal de offentlige investeringer på uddannelsesområdet øges, således at arbejdsstyrken bibringes fremtidsrettede færdigheder. For det andet er der imidlertid også på selve virksomhederne fortsat uudnyttede muligheder for at optimere det produktivitetspotentiale, arbejdstagerne repræsenterer, ved at udbygge medindflydelses- og dialogstrukturen, nedbryde traditionelle, stive organisationsformer og indføre nye ledelsesmetoder.

3.4.4. ØSU slår til lyd for, at overførslen af forskningsresultater fra vidensektoren til produktions- og arbejdslivet fremmes kraftigere, og for, at fremme af forskning og udvikling udvides til også at omfatte indførelse af de nyudviklede ideer i produktionsprocessen. Først på dette stadium af innovationsforløbet skabes der beskæftigelsesmuligheder, som det gælder om at realisere. Endvidere bør de, der træffer investeringsbeslutninger i den private sektor, holdes fast på deres sociale ansvar, så de foretager innovative investeringer inden for Europa, når investeringsplanerne i første omgang blev muliggjort her gennem offentlige erhvervsfremmetiltag.

3.4.5. ØSU understreger, at Europa har brug for en innovationsoffensiv både på det højteknologiske område og i servicesektoren. Det opfordrer i den forbindelse Kommissionen til ufortøvet at omsætte de forslag, der er fremsat i grønbogen om innovation (), til konkrete foranstaltninger. Innovationsberedte virksomheder, specielt små og mellemstore virksomheder, bør sikres bedre udviklingsmuligheder, ved at politikerne bevidst ændrer deres rammevilkår, idet det største beskæftigelsespotentiale jo netop ligger i disse virksomheder. Specielt med hensyn til formidling af risikovillig kapital er det påkrævet, at aktørerne tænker i nye baner, så der skabes en ny »finansieringskultur«, og således at innovationsforløbet ikke kvæles i fødslen.

3.4.6. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vil mene, at der fortsat er en udækket efterspørgsel efter lokale og regionale serviceydelser. Det opfordrer medlemsstaterne til at fremme serviceudbuddet gennem en hensigtsmæssig udnyttelse af de muligheder, skattelovgivningen frembyder, og gennem en nyorientering på det regionalpolitiske område, men således, at det sikres, at de lønmodtagere, der er beskæftiget i denne sektor, nyder tilfredsstillende social beskyttelse.

3.4.7. Det Økonomiske og Sociale Udvalg minder om, at det til stadighed er et krav, at der i vækstprocessen tages behørigt hensyn til miljøet. I det lange løb vil arbejdspladser kun være trygge og konkurrencedygtige, hvis deres ydre ramme er et miljøvenligt og teknologisk innovativt samfund.

4. En alliance for beskæftigelse og stabilitet

4.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg efterlyser en forstærket koordinering på europæisk plan af de makroøkonomiske politikområder. Det appellerer til alle, der har ansvar for den økonomiske politik, om at medvirke til en sammenhængende økonomisk-politisk strategi med afsæt i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, så der kan sikres øget vækst og beskæftigelse under samtidig fastholdelse af den europæiske økonomiske og sociale model. Netop i et forløb med vækstafmatning, der hænger sammen med pessimistiske forventninger hos markedsdeltagerne, vil manglende effektivitet i koordineringen af de økonomisk-politiske delområder have fatale konsekvenser. Det vil betyde svækkelse af tilliden ledsaget af en yderligere udsættelse af beslutninger til fremme af efterspørgslen og i sidste instans en opbremsning i væksten med tilsvarende negative følgevirkninger for beskæftigelsen. Fremskridt på vejen mod en halvering af ledigheden i år 2000 og sideløbende konvergens i medlemsstaternes økonomiske resultater er imidlertid en afgørende forudsætning for virkeliggørelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, for sammenhængskraften inden for Unionen og ikke mindst for fastholdelsen og udbygningen af den europæiske økonomiske og sociale model som forstået i EU-traktatens artikel 117, stk. 1, i forbindelse med artikel 130 og artikel 130 A.

4.2. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er af den opfattelse, at der er afgørende behov for et nyt initiativ, der kan tilføre den europæiske enhedstanke nye impulser med inspiration i hvidbogen, i den aktuelt vanskelige økonomisk-politiske og socialpolitiske situation. Hvis den onde cirkel, der er opstået på grund af pessimistisk stemning og stagnerende efterspørgsel, skal brydes, må der sendes et tydeligt signal til de økonomiske aktører. Det Økonomiske og Sociale Udvalg kræver derfor en »europæisk alliance for beskæftigelse og stabilitet«. Det første mål må være, med afsæt i hvidbogens udspil, at lægge en europæisk økonomisk og social strategi, der sætter ind over for beskæftigelseskrisen på en sådan måde, at stabilitetskravene samtidig tilgodeses. I denne sammenhæng hilser ØSU Kommissionens formand Jacques Santer's forslag om en »Tillidspakt for beskæftigelsen« velkommen.

4.3. Efter ØSU's opfattelse er det en uomgængelig forudsætning, at de ansvarlige inden for alle relevante politikområder slutter sig sammen i en sådan alliance. Det betyder for det første, at repræsentanter for medlemsstaterne med ansvar specielt for finanspolitikken og arbejdsmarkedspolitikken tager del, og for det andet, at centralbankerne, herunder Det Europæiske Monetære Institut, som pengepolitiske myndigheder giver deres skærv til dette samarbejde og endelig, at arbejdsmarkedets parter som de primære aktører i løn- og beskæftigelsespolitikken er nærværende. ØSU giver udtryk for sin vilje til aktivt at støtte denne alliance og understreger, at det er rede til enhver form for samarbejde.

4.4. En sådan alliance ville for det første lette en gnidningsløs samordning af medlemsstaternes økonomiske politik i form af en konsekvent strategi. Mellemfristet kunne der træffes samordnede foranstaltninger for at udligne de strukturelle spændinger i vækstprocessen, hæve beskæftigelsesintensiteten i væksten, sikre et vedholdende vækstforløb samt at styrke de endogene vækstkræfter i Europa. Med henblik herpå bør der opstilles retningslinjer, som derefter under overholdelse af nærhedsprincippet kan omsættes til konkrete beskæftigelsesskabende foranstaltninger i medlemsstaterne.

4.5. Det Økonomiske og Sociale Udvalg opfordrer Kommissionen til at arbejde for en videreudbygning af en sådan alliance og eventuelt udvikle den af Jacques Santer foreslåede »tillidspagt« i denne retning.

4.6. Ud over at sigte på konkret politikformulering vil en sådan alliance også have en signaleringseffekt i forhold til den europæiske offentlighed og derigennem bidrage til at genoprette tilliden til den europæiske integrationspolitik og dæmme op for eventuelle tilløb til resignation.

5. Regeringskonferencen og beskæftigelsen

5.1. Med henblik på den igangværende forberedelse af en traktatsrevision og på baggrund af den stadig større betydning, erhvervs- og samfundslivets organisationer i fremtiden får i kraft af deres solidariske støtte til iværksættelsen af Rådets »overordnede« retningslinjer for den økonomiske politik og gennem deres deltagelse i indkomstpolitikkens udformning, rejser ØSU udtrykkeligt krav om obligatorisk at blive hørt i forbindelse med »samordningen af de økonomiske politikker« i henhold til EF-traktatens artikel 103. For at gøre den heri omhandlede procedure mere gennemsigtig og demokratisk, bør Kommissionens initiativret reetableres og inddragelsen af Europa-Parlamentet indføres i bestemmelserne ().

5.2. ØSU kræver desuden, at spørgsmålet om beskæftigelsen forankres i den reviderede EU-traktat som en integrerende del af alle politikområder. På grund af ØSU's og arbejdsmarkedsparternes anerkendte kompetence på dette område bør disse obligatorisk konsulteres under de procedurer, der indføres i den sammenhæng. Herigennem vil der kunne skabes sikkerhed såvel for en samordning mellem de makroøkonomiske politikområder indbyrdes som for en erhvervs- og socialpolitisk acceptabel afstemning af makroøkonomiske tiltag med de mikroøkonomiske krav.

Bruxelles, den 24. april 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Jf. samme tabel 7: per capita BNP er vist i købekraftspariteter for at eliminere påvirkning fra valutakurssvingninger.

() EU-traktatens artikel 104 C, artikel 109 J, og protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.

() Kommissionens meddelelse om tendenserne og udviklingen inden for beskæftigelsessystemerne i Den Europæiske Union, KOM(95) 465 endelig udg. af 11. 10. 1995.

() Se ØSU's udtalelse om Kommissionens økonomiske årsberetning 1995, EFT nr. C 133 af 31. 5. 1995, punkt 3.3.5 om ØSU's holdning til Essen-topmødets prioriteter på beskæftigelsesområdet.

() Se ØSU's udtalelse om arbejdstidsspørgsmålet, EFT nr. C 18 af 2. 1. 1996, s. 74.

() Se Rådets beslutning, EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995.

() KOM(95) 688 endelig udg. af 20. 12. 1995.

() Jf. ØSU's udtalelse om Kommissionens økonomiske årsberetning 1994, EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994, punkt 7.7.

BILAG I til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Statistisk bilag TABELLER ()

>

TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Anmærkninger til tabel 6:

Konvergenskriterier

1. Kriteriet vedrørende prisstabilitet er overholdt, når medlemsstaten har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet over en periode på et år før undersøgelsen og målt ved hjælp af forbrugerprisindekset ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 1,5 procentpoint.

2. Kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne er overholdt, når medlemsstaten over en periode på et år før undersøgelsen og målt på grundlag af rentesatsen på langfristede statsobligationer eller tilsvarende værdipapirer har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 procentpoint.

3. Det første kriterium vedrørende den budgetmæssige stilling er opfyldt, når den procentdel, som det forventede eller faktiske offentlige underskud, defineret som den samlede offentlige sektors nettolåntagning i forhold til bruttonationalproduktet i markedspriser, ikke overstiger 3 %, medmindre denne procentdel er faldet væsentligt og vedvarende og har nået et niveau, der ligger tæt på referenceværdien, eller overskridelsen af referenceværdien kun er exceptionel og midlertidig, og nævnte procentdel fortsat ligger tæt på referenceværdien.

Det andet kriterium vedrørende den budgetmæssige stilling er overholdt, når den procentdel, som den offentlige bruttogæld til pålydende værdi, der er udestående ved årets afslutning, udgør af bruttonationalproduktet i markedspriser, ikke overstiger 60 %, medmindre denne procentdel mindskes tilstrækkeligt og nærmer sig referenceværdien med en tilfredsstillende hastighed.

4. Kriteriet vedrørende deltagelse i EMS'ens valutakursmekanisme (ERM) er overholdt, når en medlemsstat har overholdt de normale udsvingsmargener i ERM uden alvorlige spændinger i mindst de seneste to år før undersøgelsen. Medlemsstaten må især ikke i samme periode på eget initiativ have devalueret sin valutas bilaterale centralkurs over for en anden medlemsstats valuta.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

() Kilde til tabellerne 1-4 og 6: GD II Ameco database, 1995-tal, prognoser fra november 1995, men under hensyntagen til de seneste oplysninger.

Tyskland: frem til og med 1991 refererer tallene til Vesttyskland (tal for årlige ændringer dog til og med 1992).

EUR: frem til og med 1991 refererer tallene for Tyskland til Vesttyskland (tal for årlige ændringer dog til og med 1992).

BILAG II til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen:

ANDREWS, ATAÍDE FERREIRA, BAEZA SANJUAN, BAGLIANO, BELABED, BENTO GONÇALVES, BERNABEI, BETELU BAZO, BLESER, BRIESCH, van den BURG, BURKHARD, BURNEL, Vasco CAL, CARROLL, CASSINA, CEBALLO HERRERO, CHEVALIER, CHRISTIE, COLOMBO, COSTA MACEDO, DANTIN, von der DECKEN, DELAPINA, DE NORRE, van DIJK, DONOVAN, DRIJFHOUT-ZWEIJTZER, DRILLEAUD, DUNKEL, ELSTNER, ENGELEN-KEFER, ETTL, ETTY, EULEN, EWERT, FERNANDEZ, FORGAS I CABRERA, FREEMAN, FRERICHS, FUCHS, GAFO FERNÁNDEZ, GAUDER, GEUENICH, GIESECKE, GIRON, GOTTERO, GREEN, GRUSELIN, HAAZE, HERNÁNDEZ BATALLER, KALLIO, KANNISTO, KIELMAN, de KNEGT, KONITZER, KONTIO, KOOPMAN, KRITZ, LAUR, LEHNHOFF, LEHTI, LEMMETTY, LINDMARK, LINSSEN, LÖNNBERG, MADDOCKS, MARGALEF MASIÀ, MASUCCI, MAYAYO BELLO, MEGHEN, MENGOZZI, MERCÉ JUSTE, MERIANO, MERTEN, MOLINA VALLEJO, MULLER, MUÑIZ GUARDADO, NIELSEN Bent, NIELSEN Leif Erland, NILSSON, NOORDWAL, NYBERG, OLAUSON, PARDON, PELLARINI, PIETTE, PRICOLO, PÉ, QUEVEDO ROJO, RAMAEKERS, REUNA, RODRÍGUEZ GARCÍA CARO, SANCHEZ MIGUEL, SANDERSON, SANTIAGO, SANTOS, SCHMITZ, SCHUNK, SEPI, SEQUEIRA, SIGMUND, SIRKEINEN, STRÖM, TIXIER, TWIST, TÜCHLER, VOGLER, WAHROLIN, WESTERLUND, WILMS, WRIGHT, ZUFIAUR NARVAIZA, ZÖHRER.

Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen:

ASPINALL, BROOKES, zu EULENBURG, FARNLEITNER, GARDNER, GUILLAUME, JASCHICK, LITTLE, MOBBS, MORELAND, MORGAN, POMPEN, SARALEHTO, SIMPSON, STOKKERS, STÖLLNBERGER, WALKER.

Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod udtalelsen:

BARROS VALE, BARROW, BEALE, BUNDGAARD, CAVALEIRO BRANDÃO, GHIGONIS, GIACOMELLI, HAMRO-DROTZ, JOHANSEN, LEVITT, LUNDH, MALOSSE, OSENAT, de PAUL de BARCHIFONTAINE, REGNELL, SOLARI, VEVER.

BILAG III til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 1.3

Første punktum udgår.

Følgende indsættes:

»Kommissionen konstaterer, at de fundamentale økonomiske forhold er gode. Generelt er det i de fleste lande lykkedes at nedbringe inflationstakten - eller bevare den lave inflation - og at styre de offentlige finanser på en sådan måde, at det statslige lånebehov er blevet nedbragt. Hvad der imidlertid klart ikke er lykkedes, er at kombinere disse positive udviklinger med højere interne økonomiske vækstrater, og ledigheden er derfor fortsat høj. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er stærkt interesseret i at kende årsagerne til denne stagnation i væksten. Det kræver på længere sigt en fornyet undersøgelse af de fundamentale spørgsmål i den økonomiske politik. Dertil kommer, at Det Økonomiske og Sociale Udvalg må antage, at der på kort sigt er en svigtende tillid, som i større eller mindre grad hæmmer efterspørgslen i de forskellige medlemsstater. Det kan være forklaringen på ...«.

Begrundelse

Med denne tilføjelse understreges det, at de underliggende spørgsmål om den økonomiske vækstrate ikke kun bør betragtes som spørgsmål om svigtende tillid, hvilket ville være for snævert. Der kan være et behov for en fundamental revision af de bredere økonomiske problemer. Dette udtrykkes i afsnit senere i teksten, men kommer ikke frem i resuméet.

Afstemningsresultat

For: 38, imod: 79, hverken for eller imod: 12.

Punkt. 4.4

Andet punktum læses som følger (tilføjelser fremhævet):

»Dette betyder, at ledende repræsentanter for alle relevante grupper i samfundet, herunder repræsentanter for medlemsstaterne med ansvar for finanspolitikken, centralbankerne, herunder Det Europæiske Monetære Institut, som pengepolitiske myndigheder samt arbejdsmarkedets parter og andre interessegrupper skal tage del.«

Begrundelse

Giver sig selv.

Afstemningsresultat

For: 52, imod: 75, hverken for eller imod: 22.