DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 5.2.2007 
KOM(2007) 39 endelig 
  
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN  TIL RÅDET OG EUROPA-
PARLAMENTET 
om bedre fiskerikapacitets- og fiskerii ndsatsindikatorer inden for den fælles 
fiskeripolitik 
 
DA 2   DA MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN  TIL RÅDET OG EUROPA-
PARLAMENTET 
om bedre fiskerikapacitets- og fiskerii ndsatsindikatorer inden for den fælles 
fiskeripolitik 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. Formålet med denne meddelelse.................................................................................. 3 
2. Definition af fiskerikapacitet og fiskeriindsats ............................................................ 3 2.1. Fiskerikapacitet .......................................................................................................... .. 3 
2.2. Fiskeriindsats............................................................................................................ .... 3 
3. Kvantificering af fiskerikapacitet................................................................................. 4 3.1. Fiskerikapacitetsindikatorer base ret på fartøjskarakteristika....................................... 4 
3.1.1. Et fiskerfartøjs tonnage ................................................................................................ 4 
3.1.2. Et fiskerfartøjs effekt................................................................................................. ... 5 
3.1.3. Andre fiskerikapacitetsin dikatorer baseret på fa rtøjskarakteristika............................. 6 
3.2. Fiskerikapacitetsindikatorer baseret på fiskeredskaber................................................ 6 
3.2.1. Fiskeredskabstype og -størrelse Effektivitet og selektivitet......................................... 6 
3.2.2. Fiskerikapacitetsindi katorer for trawl .......................................................................... 7 
3.2.3. Fiskerikapacitetsindikatorer for langliner .................................................................... 7 3.2.4. Fiskerikapacitetsindi katorer for noter .......................................................................... 7 
3.2.5. Fiskerikapacitetsindikatorer for tejner ......................................................................... 7 3.2.6. Fiskerikapacitetsindikatorer fo r hildingsgarn og toggergarn ....................................... 7 
3.2.7. Kontrol og håndhævelse............................................................................................... 7 4. Teknologisk udvikling ................................................................................................. 8 5. Fiskeriaktivitet............................................................................................................ .. 9 
5.1. Definition af fiskeriaktivitet......................................................................................... 9 5.2. Registrering og overvågni ng af aktivitet - logbog ..................................................... 10 
6. Vejen frem.................................................................................................................. 10 
7. Konklusioner.............................................................................................................. 11
 
DA 3   DA 1. FORMÅLET MED DENNE MEDDELELSE  
Justering af flådekapacitete n til de disponible fiskerimu ligheder og begrænsning af 
fiskeriindsatsen, hvor det er nødvendigt for at bevare fiskebestandene, er vitale 
forvaltningsinstrumenter i den fælles fiskeripolitik. 
Formålet med denne meddelelse er at indled e en debat om, hvordan fiskerikapacitet og 
fiskeriindsats bedst kan kvantificeres inden for den fælles fiskeripolitik. 
2. DEFINITION AF FISKERIKAPACITET OG FISKERIINDSATS  
2.1. Fiskerikapacitet 
Fiskerikapacitet defineres som et fartøjs eller en fartøjsgruppes kapacitet til at fange fisk1. Der 
er to metoder til kvantif icering af kapacitet. 
Efter den økonomiske metode sættes der ligheds tegn mellem et fartøjs e ller en fartøjsgruppes 
kapacitet og det maksimale output, eller den maksimale mængde fisk, som fartøjet eller 
fartøjsgruppen kan fange i et bestemt tidsrum , forudsat at fartøjerne udnyttes fuldt ud, og 
bestandssituationen forbliver sund. 
Efter den anden metode, der generelt anvendes i fiskeriforvaltningen, ba seres kvantificeringen 
af fiskerikapacitet på flåders "potentiale" til at levere et input  til fiskeriet i form af 
fiskeridødelighed. En sådan kvantif icering af det maksimale poten tielle input kan baseres på 
fartøjers eller fiskeredskabers karakteristika. Så danne fartøjs- eller reds kabskarakteristika kan 
også kaldes fiskerikapacitetsparametre. 
I den fælles fiskeripolitik har fiskerikapacitet hidtil været kvantificeret på basis af 
fartøjskarakteristika. Denne metode stammer til bage fra de flerårige udviklingsprogrammer, 
der blev vedtaget i begyndelsen af 1980'erne. De  fiskerikapacitetsindikatorer, der blev valgt 
dengang, var fartøjets tonnage og maskineffekt, og disse blev indarbejdet i grundforordningen 
om den fælles fiskeripolitik2, der også giver mulighed for at de finere fiskerikapacitet på basis 
af fiskeredskabers antal og/eller størrelse. 
2.2. Fiskeriindsats 
I EU-bestemmelserne defineres et fartøjs fiskeriindsats som produktet af dets kapacitet og 
aktivitet. For en fartøjsgruppe defineres fiskeriindsatsen som su mmen af de enke lte fartøjers 
fiskeriindsats. 
Fiskeriindsats kan også betragtes som et ener giinput, hvor kapacite ten er effekten, og 
aktiviteten den tid, hvor effekten  bruges. Det er meget ligetil , når kapacitet defineres som 
fartøjseffekt (se 3.1.2). 
                                                 
1 Gréboval D. (ed.) Managing fishing capacity: selected papers on underlying concepts and issues. FAO 
Fisheries Technical Paper. No. 386. Rome, FAO. 1999. 
2 Artikel 3 i Rådets forordning (E F) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig 
udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik. 
 
DA 4   DA 3. KVANTIFICERING AF FISKERIKAPACITET  
3.1. Fiskerikapacitetsindikatorer bas eret på fartøjskarakteristika 
Det er almindelig praksis at kvantificere kapaci tet på basis af fartøj skarakteristika. Denne 
metode er enkel og relativt le t at anvende, i det mindste hva d tonnage angår. Tonnage og 
effekt er to at de mest anvendte indika torer, selv om der er alternativer.  
3.1.1.  Et fiskerfartøjs tonnage 
Et fartøjs tonnage er en funk tion af hele eller en del af fartøjets rumvolumen. Der findes 
forskellige systemer til beregning af et fartøj s tonnage, og de afviger fra hinanden især ved, 
hvilke volumener der tages i betragtning ved beregningen. 
I de først år efter den fælles fiskeripolitiks indførelse anvendte medlemsstaterne forskellige 
standarder til måling af tonnage. Kun fartøjer  på over 24 m, som fiskede i internationalt 
farvand, blev målt efter et fælles system i he le EF, idet sådanne fa rtøjer var omfattet af 
London-konventionen3. 
I 1994 vedtog Rådet den nuværende tonnagedefiniti on, som gælder for alle EU-fiskerfartøjer4. 
For fartøjer med en længde overalt på minds t 15 m beregnes tonnagen som funktion af det 
samlede rumvolumen som defineret i London- konventionen, mens det samlede rumvolumen 
for fartøjer på under 15 m er stattes med et skøn over skroge ts volumen (funktion af længde, 
bredde og dybde). 
Siden slutningen af 2003 måles alle EU-fiskerfar tøjer efter en fælles tonnagedefinition. Dette 
er et stort fremskridt for den fælles fiskeripoli tik. Fra tid til anden an moder fiskerne om, at 
visse rum i fartøjet ikke medtages  i tonnageberegning en eller endog i 
tilgangs/afgangsordningen5. Efter Kommissionens mening ville dette være et tilbageskridt, 
som ville underminere de nuværende kapacitetsfo rvaltningsforanstaltninger. Tidligere blev 
tonnagen målt forskelligt i medlemsstaterne, men fælles for alle målemetoderne var, at visse 
rum ikke blev medtaget i beregningen. Dette gj orde systemet kompliceret og gav anledning til 
at visse fiskere gav forkerte oplysninger om, hvordan rum blev an vendt for at kunne erstatte et 
gammelt fartøj med et nyt og større. 
Erfaringerne viser, at den nuværende tonnagedefi nition er tilfredsstille nde, og der er ingen 
planer om grundlæggende at ændre den. 
Dermed være ikke sagt, at der ikke er plad s til mindre forbedringer i anvendelsen af EU's 
tonnagemålingsstandard, såsom at definere, hvor stor en præcision der kræves ved 
beregningen af GT, eller hvor dan volumen beregnes i sær lige tilfælde som fx ved 
katamaranfartøjer med en længde på under 15 m. 
                                                 
3 International Convention on Tonnage Measurement of Ships (international konvention om måling af 
skibe), undertegnet i London i 1969.  
4 Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 om definition af  fiskerfartøjers karakteristika. Rådets forordning 
(EF) Nr. 3259/94 af 22. december 1994 om ændring af forordning (EØF) nr. 2930/86 om definition af 
fiskerfartøjers karakteristika. Kommissionens beslutning af 20. marts 1995 om iværksættelse af bilaget 
til Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 om de finition af fiskerfartøjers karakteristika. 
5 Efter tilgangs/afgangsordningen som fastsat i artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 skal 
enhver tilgang af ny kapacitet til en medlemsstats  flåde udlignes af afgang af mindst samme kapacitet 
både i tonnage og effekt. 
 
DA 5   DA De nuværende bestemmelser er fa stsat ved tre retsakter: Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 
og Rådets forordning (EF) nr. 3259/94 om ændring af fø rstnævnte forordning samt 
Kommissionens gennemførelsesbeslutning 95/84/EF. For at forenkle EU-bestemmelserne vil Kommissionen foreslå, at  der vedtages en ny konsolideret rådsforordning med definition af 
fiskerfartøjers karakteristika til erst atning af de nuværende retsakter. 
3.1.2.  Et fiskerfartøjs effekt 
Et fiskerfartøjs effekt er i EU-bestemmelserne
6 defineret som den maksimale kontinuerlige 
ydelse, der kan opnås ved hver maskines svinghju l, og som kan anvendes til at drive fartøjet 
frem. Efter EU-bestemmelserne er et fartøjs e ffekt derfor lig med de ts fremdrivningseffekt. 
Fartøjer anvender også, hvad der generelt kaldes "hjælpeeffekt".  Hjælpeeffekt kan defineres 
som den samlede effekt installeret om bord, der ikke indgår i definitionen af 
fremdrivningseffekt. Hj ælpeeffekten dækker energibehovet  for: udstyr i tilknytning til 
fremdrivning (pumper, ror osv.), udstyr til fisk eri, udstyr til forarbejdning og konservering af 
fisk, apterings- og tjenesterumsfaciliteter (l ys, varme, køkkenudstyr) og elektronisk udstyr til 
fiskeri eller navigation. 
Hjælpeeffekten udgør efterhånden fo r en stor del af et fiskerfa rtøjs samlede effekt, især for 
store trawlere. Den større hjælp eeffekt har gjort det muligt at a nvende større net og at fiske på 
store dybder. Derfor vil Kommissionen fore slå medlemsstaterne, at hjælpeeffekten 
indarbejdes i definitione n af fiskerikapacitet. 
Der er alvorlige mangler ved den nuværende  ordning for måling og certificering af 
maskineffekt. En maskine kan være certificere t med en effekt, der ligger langt under dens 
maksimale kontinuerlige ydelse. Lavere effekt (effektnedsættelse) op nås generelt ved at 
ændre på brændstofindsprøjningssystemets i ndstillinger, når maskinen certificeres. 
Indstillingerne kan let ændres ti lbage til de oprindelig e, og derfor er det nærmest umuligt at 
kontrollere eller verificere maskinens faktiske effekt, når maskinen først er installeret om 
bord. 
Kommissionen arbejder for øjeblikket på et  finde en ny ordning for certificering af 
maskineffekt, så den certificerede effekt kommer til at svare til den faktiske maksimale kontinuerlige effekt, dvs. så ens maskiner certificeres ens. 
Dette spørgsmål er teknisk kompliceret og kan ikke løses uden samarbejde med 
motorfabrikanter, klassifikationsselskaber og  de myndigheder, der er ansvarlige for 
certificeringsprocedurerne i medlemsstaterne. 
En ny effektcertificeringsordning vi l kræve, at bestemmelserne i artikel 5 i Rådets forordning 
(EØF) nr. 2930/86 erstattes med nye bestemmels er. I sådanne nye best emmelser bør det også 
fastsættes, at definitionen af hjælpeeffekt skal indarbejdes i definitionen af kapacitet. 
Kommissionen agter at basere certificeringen af ma skineffekt på det eksisterende certifikat for 
emission af nitrogenoxider udstedt efter best emmelserne i bilag IV til Marpol-konventionen
7, 
men denne løsning kræver yderligere teknisk vurdering. 
                                                 
6 Artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 om definition af fiskerfartøjers karakteristika. 
7 Den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe, ændret ved protokollen 
af 1978 (Marpol 73/78). 
 
DA 6   DA 3.1.3.  Andre fiskerikapacitetsindikatorer baseret på fartøjskarakteristika 
Der kan anvendes andre kapacitetsin dikatorer baseret på fartøjskarak teristika, selv om de ikke 
rigtigt ser ud til at tilf øje noget ekstra i forhold til tonnage og effekt: 
Undertiden anvendes lastrummenes volumen  som indikator for et fisk erfartøjs lastekapacitet. 
For demersalt fiskeri er denne indikator stort se t irrelevant, da lastrummene sjældent er fyldt 
op. Omvendt må pelagiske trawlere og notfartøjer  ofte afkorte deres fangstrejser, fordi de 
mangler plads i lastrummene. Denne indika tor hænger imidlertid snævert sammen med 
fartøjsvolumen (dvs. GT-tonnage) og er vanskelig at overvåge. 
Frysekapacitet  kan også anses for at være en egnet ka pacitetsindikator. Fr ysekapacitet er den 
mængde fisk, der kan nedfryses pr. tidsenhed, og den har en begrænsende virkning i visse 
fiskerier. Det vil dog være meget vanskeligt  at certificere og ove rvåge frysekapacitet. 
Hjælpeeffekt kan anvendes som indikator for fr ysekapacitet, fordi fryse- og køleprocesser er 
meget energikrævende. Dette er endnu et argument for at lade hjælpeeffekt indgå i 
beregningen af fartøjskapacitet. 
Pullerttræk  er blevet foreslået som en egnet indika tor for trawlere. Pullerttræk defineres som 
den maksimale kraft, som et fartøj kan trække  med mod et fast punkt. Pullerttræk har altid 
været en kontraktlig værdi for slæbebåde (og ofte for trawlere), og der findes standardmetoder til måling af det. Det er dog dyrt at måle det, og man ville have det samme problem med 
opgivelse af for lave værdier som ved maskineffe kt. Hvis maskinens effekt nedsættes, bliver 
det målte træk også lavere. 
3.2. Fiskerikapacitetsindikatorer baseret på fiskeredskaber 
3.2.1.  Fiskeredskabstype og -størrelse Effektivitet og selektivitet 
Fiskeredskabers karakteristika, især størrelse,  kan ses som en indikator for, hvor stor en 
fiskeridødelighed et fartøj kan skabe. Hvis type  og størrelse af de fisk eredskaber, som fiskere 
lovligt kan anvende i visse fisker ier, er veldefineret, kan det gøre det lettere at kvantificere 
fiskerikapacitet på basi s af disse oplysninger. 
Effektivitet og selektivitet
 
Der er ikke nogen klar skelnen me llem de karakteristika ved et fiskeredskab, der påvirker dets 
effektivitet (generel evne til at fange fisk), og de karakteristika, der påvirker redskabets 
selektivitet (evne til at skelne mellem fiskearter eller -størrelser). Kommissionen vil foreslå, at fiskeredskabstype og -størrelse skal betr agtes som faktorer, der hænger sammen med 
effektivitet og derfor også med fiskeripoten tiale eller fiskerikapacitet, mens visse 
fiskeredskabskarakteristika, såsom maskestørre lse eller sorteranordnin ger bør anses for at 
have indvirkning på selektiviteten. Selv om de r her er tale om en forenklet fremgangsmåde, 
kan den anvendes til at skelne forvaltningsforanstaltninger til begrænsning af kapacitet fra forvaltningsforanstaltninger til forbedring af selektivitet. 
Kommissionen vil tage hensyn til dette, når den udarbejder kommende forslag til 
retsforskrifter for kapacitetsforvaltningsforanstaltninger og tekniske bevarelsesforanstaltninger. 
 
DA 7   DA Fiskeredskabstype  
Når man prøver at kvantificere fiskerikapacitet på basis af fiskeredskaber , kan det være nyttigt 
at inddele fiskeredskaber i to grupper, nemlig re dskaber, der forbliver fa stgjort til fartøjet, og 
redskaber, der ikke gør. Når fiskeredskaber forb liver fastgjort til fartøjet, kan fisketiden anslås 
på basis af den tid, som fartøjet befinder sig t il havs. Dette er tilfældet for trawl og noter samt 
for visse langlinetyper. Hvis fiskeredskaber der imod efterlades på fiskepladsen, mens fartøjet 
sætter andre redskaber eller sejler tilbage i havn, kan måling af fisketid eller fiskeriaktivitet blive uafhængig af, hvor lang tid fartøjet har væ ret til havs, og dermed være ret vanskelig at 
foretage. Dette er tilfældet for bundsatte garn, toggergarn og tejner. 
3.2.2.  Fiskerikapacitetsindikatorer for trawl 
Trawling  består hovedsageligt i at filtrere vand. Hv is man forudsætter, at der trawles med 
optimal trawlingshastighed alt efter målart, ka n man ud fra den forreste trawlåbnings areal i 
m
2 nogenlunde kvantificere fiskerikapaciteten. 
Demersal og pelagisk trawling kan begge karakteriseres ved ovennævnte trawlåbning. 
Bomtrawl kan karakteriseres ve d bommens længde, der er afgøre nde for, hvor stort et areal 
åbningen for denne type trawl dækker 
3.2.3.  Fiskerikapacitetsindikatorer for langliner 
Langliners fiskerikapacitet kan kvantificeres ved antallet af kroge eller,  hvis afstanden mellem 
krogene er konstant, ved langlinens længde. 
3.2.4.  Fiskerikapacitetsindikatorer for noter 
Kapaciteten for noter kan karakteriseres ve d nettets samlede længde. Netdybden afhænger af, 
hvilken art der fiskes efter. Man bør være op mærksom på anvendelsen af indretninger, der 
tiltrækker fisk (Fish Aggregating Devices, FAD) , og som kan øge kapaciteten i et omfang, det 
vanskeligt at kvantificere. Noter er altid fastgjort til fartøjet. 
3.2.5.  Fiskerikapacitetsindikatorer for tejner 
Kapaciteten for tejnefiskeri kan kvantificeres ved tejnernes antal og størrelse. Andre 
tejnekarakteristika, såsom form, størrelse af  åbning og visse specifikationer for de anvendte 
materialer, afhænger i meget vid udstrækning af det specifikke fiskeri og kan defineres som 
tekniske foranstaltninger. 
3.2.6.  Fiskerikapacitetsindikatorer for hildingsgarn og toggergarn 
Fiskerikapaciteten for sådanne garn  hænger direkte sammen med dere s størrelse, så antallet af 
garn, med angivelse af længde og dybde, ville være egnede indikatorer. Ar ealet pr. garn areal 
kunne også anvendes i stedet. Maskestørrelse og andre karakteristika er specificeret som 
tekniske foranstaltninger. 
3.2.7.  Kontrol og håndhævelse 
Der er generel enighed om, at enhver ordning, hvor kapacitet eller indsats forvaltes ud fra 
fiskeredskabsindikatorer, er vanskeligere at overvåge og håndhæve end en ordning baseret på 
fartøjskarakteristika. For at en  sådan ordning kan være effekti v, kræver det, at myndighederne 
 
DA 8   DA og aktørerne virkeligt er indstillet på at  håndhæve den. Det kan kun lade sig gøre i et 
velafgrænset fiskeriområde og for en veldefiner et fartøjsgruppe, der ideelt set har eksklusiv 
fiskeriadgang. 
4. TEKNOLOGISK UDVIKLING  
En af de største ulemper ved fiskerikapacitetsindi katorer baseret på fartøjskarakteristika er, at 
det i sådanne indikatorer ikke er så let at tage hensyn til virkninger ne af den teknologiske 
udvikling. 
Der er generel enighed om, at et  moderne standardfartøj i dag fanger betydeligt mere end et 
fartøj med samme tonnage gjorde for 30 år  siden. Dette fænomen der dog vanskeligt at 
kvantificere. Der er undersøgels er, der viser, at den årlige pr oduktivitetsstigning som følge af 
den teknologiske udvikling ligger på 1-3 %8 og endog højere for visse fiskerier. Som 
eksempler på teknologiske fremskridt, der har bidraget til denne reelle 
fiskerikapacitetsfor øgelse kan nævnes: 
– Anvendelsen af stilbare skruer eller dyser  øger ikke maskineffekten som defineret 
i EU-bestemmelserne, men den gør, at effe kten udnyttes mere effektivt. Der kan 
med samme maskineffekt opnås større træk, når der trawles, eller højere 
sejlhastighed. 
– Elektroniske hjælpemidler i form af udsty r til lokalisering af fisk eller udstyr til 
styring af redskabernes stil ling i vandet er eksempler på  forbedringer, der har gjort 
fartøjerne mere effektive,  men som der ikke findes nogen målbar parameter for. 
Det samme gælder elektroniske anordninger til styring af trawlets stilling i vandet, 
der gør trawlet meget mere effektivt. 
– Et andet eksempel er anvendelse af sate llitdata til mulig sporing af tunbestande. 
Denne teknik gør det muligt for tunfartøje r at nedbringe den tid, der går med at 
spore tun, så de får mere tid til at fiske, og på den måde kan de så øge fangsten pr. 
fangstrejse. 
– Kraftigere dæksudstyr gør det muligt for et  fartøj at sætte og indhale net flere 
gange om dagen end tidligere og på den måde øge den effektive fangst, mens fartøjets størrelse og fremdri vningseffekt samt antallet af fiskedage forbliver 
uændret. 
– Trawldesignet er blevet forbedret på fors kellige måder for at nedsætte den kraft, 
der er nødvendig for at trække trawl genne m vandet. Stærkere materialer gør det 
muligt at anvende tyndere fibre, og det gør, at trawlet yder mindre modstand, når 
det bevæger sig gennem vandet. Det hydr odynamiske skovl- og trawlformsdesign 
er også blevet forbedret for at nedsætte m odstanden, hvilket så igen gør, at et givet 
fartøj kan anvende større trawl. 
                                                
 
8 Report on efficiency and productivity in fish capture operations, ICES Working Group on Fish 
Technology and Fish Behaviour Report 2004 (rapport om effektivitet og produktivitet inden for 
fiskefangst udarbejdet i 2004 af ICES' arbejdsgruppe vedrørende fiskeriteknologi og fisks adfærd). 
 
DA 9   DA Den teknologiske udviklings indvirkning på fisker ikapaciteten er sandsynligvis for kompleks 
til, at den kan integreres direkte i fiskeriforvaltningsforanstaltninger. Fordelen ved at forvalte fiskerikapacitet på basis af fi skeredskabstype og -størrelse er, at man undgår en del af de 
vanskeligheder, der er forbundet med at fa stsætte begrænsninger for fiskeredskaber. 
Standardisering og te knologisk udvikling
 
Kvantificering og begrænsning af fiskerik apacitet og fiskeriinds ats på basis af 
fiskeredskabskarakteristika indebærer, at  redskabstyper og -stø rrelser samt andre 
karakteristika såsom maskestørrel se eller krogform i nogen grad må standardiseres. En sådan 
standardisering risikerer at bremse den teknologiske udvikling og dermed redskabernes 
effektivitet. 
5. FISKERIAKTIVITET  
5.1. Definition af fiskeriaktivitet 
Fiskeriaktivitet defineres som den tid, hvor et fartøjs fiskerikapacitet udnyttes. I EU-
bestemmelserne refererer fiskeriaktivitet til fa rtøjets aktivitet og måles i dage. Fiskeriaktivitet 
kunne dog defineres mere præcist for visse fi skerier på basis af den på den tid, hvor 
fiskeredskaberne anvendes. 
Fartøjsaktivitet  
Dette begreb anvendes for øjeblikket i forbi ndelse med genopretningsplanerne for torsk og 
kulmule og i forbindelse med bilag II til fo rordningen om TAC'er og kvoter for 2006, hvor 
fartøjernes aktivitet forvaltes på basis af antallet af dage tilstede i område t og ude af havn. Det 
anvendes også i forbindelse med beregning af fi skeriindsatsen under ordni ngen for de vestlige 
farvande9, hvor aktivitet er defineret som den tid, et fartøj er tilstede i et klart afgrænset 
område. For fartøjer med base tæt på deres fiskepladser er de to ovenstående definitioner sammenfaldende. 
Ud over ovenstående definition må det i bestemmelserne for fiskeriaktivitet klart fastsættes, 
hvordan antallet af dage skal beregnes. Det er fx  nødvendigt at få fastslået, om man ved dage 
forstår kalenderdage eller antal timer divide ret med 24, ligesom det må forklares, hvordan 
man skal forholde sig ved ikke-fulde dage. 
Fiskeredskabsaktivitet Sættetid
 
En mere nøjagtig og i teorien bedr e indikator til måling af aktivitet  ville være den faktiske tid, 
hvor der fiskes, dvs. den tid, hvor fiskeredskabet er aktivt i vandet, elle r sættetiden. Sættetiden 
for faststående redskaber er dog generelt vanske lig eller dyr at overvåg e ordentligt, eftersom 
tejner, garn og andre faststående redskaber kan ef terlades i vandet, mens fartøjet sejler et 
andet sted hen eller tilbage i havn. Faststående redskaber kan ogs å udsættes af ét fartøj og 
indhales af et andet, og de kan også sættes permanent. 
                                                 
9 Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4. november 2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så 
vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 
og om ophævelse af forordning (EF) nr. 685/95 og (EF) nr. 2027/95. 
 
DA 10   DA 5.2. Registrering og overvågning af aktivitet - logbog 
Logbogen burde i princippet gøre de t muligt at registrere alle data, der er nødvendige for at 
beregne aktiviteten på forskellige måder. Fartøj sførerne bør i logbogen re gistrere de relevante 
data, alt efter under hvilken ordning  de fisker. Der er to vigtige datakategorier, når det gælder 
aktivitet: 
(a) Fartøjsdata: geografisk positi on på forskellige tidspunkter 
(b) Redskabsdata: sættetid pr. træk/sæt. 
Overvågning af et fartøjs aktivitet skal  baseres på data fra logbogen og fra FOS 
(fartøjsovervågningssystem). Når der med ti den bliver indført en elektronisk logbog, 
forbedres mulighederne for at overvåge fartøj ers aktivitet nøjagtigt og tidsmæssigt mere 
direkte.  
6. VEJEN FREM  
Med hensyn til de nuværende kapacitetsindikatorer mener Kommissionen, at definitionen af 
et fiskerfartøjs tonnage er dæ kkende og anvendes korrekt, så der således ikke er behov for 
større ændringer. Certificeringen af fiskerfartøjers effekt er imidlertid ikke tilfredsstillende. 
Kommissionens tjenestegrene vil fortsætte  deres drøftelser med medlemsstaterne, 
motorfabrikanter, klassifikations selskaber og fiskernes repræsen tanter for at forbedre den 
nuværende certificeringsordning, der er fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 om 
definition af fiskerfart øjers karakteristika. 
Hvad angår vedtagelse af kapacitets- og indsatsi ndikatorer baseret på fiskeredskabers størrelse 
og karakteristika, er der indtil nu ikke taget noge t initiativ. Spørgsmålet er særdeles teknisk og 
vil kræve en omfattende finjus tering af overvågning og kontrol og dermed yderligere samråd 
for at kunne vurdere denne mulighed ordentligt. 
Fiskerier, der for øjeblikket identificeres efte r fiskeriområde, målart og redskabstype, er 
måske de mest oplagte kandidater, når de t gælder gennemførelse af kapacitets- og 
indsatsbegrænsninger baseret på fiskeredskaber . For sådanne fiskerier kunne man forestille 
sig fiskeritilladelser i form af maksimalt tilladt aktivitet med en veldefineret fiskeredskabstype 
og -størrelse (standardisering). Der er dog en ræ kke spørgsmål, der først skal behandles, inden 
der kan indføres en sådan strategi i EU-bestemmelserne: 
• Forenelighed med de nuværende fiskeriin dsatsbegrænsninger og den måde, som 
fiskeritilladelser baseret på  fartøjskarakteristika udtrykke s på, dvs. i tonnage og effekt. 
• Mulighed for at fjerne kapacitetsbegrænsninge r baseret på fartøjskarakteristika, når der 
anvendes en forvaltningsordning baseret udeluk kende på fiskeredskaber. Sagt med andre 
ord, kan der oprettes en ordning baseret på fiskeritilladelser , der er uafhængig af fartøjers 
effekt eller tonnage?  
• Endelig må man finde ud af, om en sådan i ndsatsforvaltningsordning kan integreres i den 
ordning for samlet kapacitetsbegrænsning,  der er fastsat i EU-bestemmelserne 
(tilgangs/afgangsordningen). 
 
DA 11   DA I afventning af resultatet af sådanne dr øftelser mener Kommissionen, at den nuværende 
situation for mange EU-fiskeri er under alle omstændigheder gø r det berettiget at træffe 
foranstaltninger til forebyggelse af en yderlig ere forøgelse af fisker iindsatsen som følge af 
teknologiske fremskridt og stør re og flere fiskeredskaber. 
Handlingsplan  
Med hensyn til certificeri ng af maskineffekt og måling af t onnage påtænkes truffet følgende 
foranstaltninger: 
• Forslag om konsolidering af  de tonnagemålingsbestemme lser, der er fastsat i 
Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 om  definition af fiskerfartøjers 
karakteristika. 
• Fortsat samråd med motorfabrikanter og kl assifikationsselskaber for at finde den 
bedste tekniske løsning på certificering af maskineffekt efterfulgt af drøftelser 
med medlemsstaternes eksperter. På basis af disse drøftelser vil Kommissionen så 
fremsætte et forslag til nye bestemmelser for maskineffekt. 
Hvad angår anvendelsen af fiskeredskab skarakteristika som fiskerikapacitets- og 
indsatsindikatorer vil Kommissione n tage følgende initiativer: 
• Casestudier.  Medlemsstaterne har fastsa t talrige begrænsninger for 
fiskeredskabstype og - størrelse på nationalt, regionalt eller lokalt plan. 
Erfaringerne fra anvendelsen af sådanne foranstaltninger vil være et værdifuldt 
grundlag for drøftelse af mulighederne for at gennemføre sådanne foranstaltninger 
på EU-plan. I første omgang vil Ko mmissionen i 2007 begynde at indsamle 
oplysninger fra medlemsstaterne om ka rakteristikaene ved sådanne ordninger. 
Derefter vil den iværksætte en unde rsøgelse med henblik på at analysere 
resultaterne af én eller flere af sådanne forvaltningsordninger. 
• Samråd med medlemsstater, aktører og videnskabsfolk  Kommissionen har 
planer om i 2007 at tage kont akt til aktører og videnska bsfolk og holde en række 
møder med dem for at finde frem til, hvilke fiskerier der er mest velegnede, når det gælder anvendelsen af de nye typer kapacitets- eller indsatsbegrænsninger 
omhandlet i denne meddelelse. Den Vi denskabelige, Tekniske og Økonomiske 
Komité for Fiskeri (STECF) vil inden længe  blive anmodet om at afgive udtalelse 
om specifikke aspekter ved vurdering af fiskeriindsats på basis af 
fiskeredskabskarakteristika. 
• Pilotprojekter. Kommissionen vil så fo reslå, at visse udvalgte fiskerier som et 
pilotprojekt forvaltes på basis af de i ndsats- og kapacitetsindikatorer, der er 
omhandlet i denne meddelelse. Dette pilotprojekt gennemføres måske i 2008. 
7. K
ONKLUSIONER  
Kommissionen mener, at fiskerfart øjers tonnage er en velegnet måleenhed for fartøjsstørrelse 
og dermed en velegnet fiskerikapacitetsindika tor. Man bør fortsat anvende tonnage til at 
vurdere den samlede kapacitet for medlemsst aternes fiskerflåder. Kommissionen agter at 
 
DA 12   DA foreslå en række mindre forbedringer af de finitionen, herunder en ny retsakt, hvori de 
nuværende bestemmelser konsolideres. 
Et fiskerfartøjs effekt er også en velegnet fi skerikapacitetsindikator,  men de nuværende EU-
bestemmelser mangler effektivitet. Proceduren for certificering af maskineffekt må grundigt 
forbedres. Hvad angår anvendelsen af fiskeredskabskarakteristika som 
fiskerikapacitetsindikatorer vil Kommissionen gennemføre den foreslåede handlingsplan, der 
omfatter vurdering af casestudier, drøftelser me d aktører og gennemførelse af pilotprojekter. 
Kommissionen mener, at de foreslåede foransta ltninger i handlingsplanen  kan danne et solidt 
grundlag for fremtidige beslutninger om, hvor vidt, og i givet fald hvornår og hvordan man 
kan gøre mere udstrakt brug af fiskeredskabskar akteristika som fiskerikapacitetsindikatorer og 
dermed som forvaltningsværktøjer i den fælles fiskeripolitik.