Regionsudvalgets udtalelse om »Samhørighedspolitik og kultur - et bidrag til beskæftigelsen« (97/C 379/06)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om »Samhørighedspolitik og kultur - et bidrag til beskæftigelsen« (KOM(96) 512 endelig udg.),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 28. november 1996 om at høre Regionsudvalget om dette spørgsmål i henhold til artikel 198 C, stk. 1, i Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til beslutning af 15. januar 1997 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 7 »Borgernes Europa, Forskning, Kultur, Ungdom og Forbrugerspørgsmål«,

under henvisning til beslutning af 15. januar 1997 om at lade Underudvalg 8 »Økonomisk og Social Samhørighed, Sociale og Arbejdsmarkedspolitiske Spørgsmål og Sundhedsvæsen« udarbejde en supplerende udtalelse,

under henvisning til Underudvalg 7's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 69/97 rev. 2), som blev vedtaget den 11. juli 1997 med Guido Rhodio som ordfører,

og i betragtning af at den supplerende udtalelse (CdR 82/97 rev.), som Underudvalg 8 vedtog den 7. april 1997 (ordfører: Lazaridis) er indarbejdet -

på den 19. plenarforsamling den 17.-18. september 1997 (mødet den 18. september) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I Kommissionens dokument behandles kulturens rolle som et element i Den Europæiske Unions samhørighedspolitik, især dens beskæftigelsespotentiale. Regionsudvalget anser det for yderst positivt, at Kommissionen har taget dette tema op og gjort det til genstand for debat. To ting skal fremhæves:

1.2. Arbejdsløshed er et særligt alvorligt samfundsproblem, fordi den ud over at have negative økonomiske konsekvenser også medfører sociale problemer som marginalisering, navnlig af langtidsarbejdsløse, ikke mindst i de moderne storbyer, idet den risikerer at svække eller til slut helt nedbryde det sociale netværk.

1.3. Regionsudvalget konstaterer, at afstanden mellem påstået og reel konvergens i EU (hvor den sociale samhørighed udgør en vigtig del) er vokset. Så længe arbejdsløsheden er høj, vil social samhørighed være et uopfyldt mål.

1.4. Disse problemer fører nødvendigvis væk fra de i Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Fællesskab knæsatte målsætninger (artikel 2 og 130 A): »... en harmonisk udvikling ... af den økonomiske aktivitet, ... højnelse af levestandarden ... samt solidaritet mellem medlemsstaterne«. Disse målsætninger, som er nedfældet såvel i Rom-traktaten som i den senere Fællesskabspagt om Arbejdstagernes Grundlæggende Arbejdsmarkedsmæssige og Sociale Rettigheder, kan kun realiseres, hvis man sætter mennesket i centrum, hvilket igen forudsætter, at EU's medlemsstater koordinerer gennemførelsen af deres politik for arbejdsløshedsbekæmpelse og social integration.

1.5. For det første viser meddelelsen, at beskæftigelsesfremme har fået en stadig væsentligere placering i EU's politik. Den kendsgerning, at strukturfondsinterventionerne især er rettet mod de foranstaltninger, der har størst mulig beskæftigelseseffekt, er et væsentligt fremskridt i forbindelse med beskæftigelsesfremme. En sådan fremgangsmåde er kun mulig takket være en analyse af de forskellige interventionsmuligheder, sådan som det foreslås i Kommissionens meddelelse.

1.6. For det andet er meddelelsen så meget mere væsentlig, som man forsøger at være nyskabende ved at inddrage artikel 128, stk. 4, i traktaten, hvori det hedder, at Fællesskabet i sin indsats skal tage hensyn til de kulturelle aspekter i forbindelse med sine øvrige politikker. Det man skal sikre sig her er, at de øvrige politikker ikke skader kulturen, og at man udnytter det forhold, at kulturen kan berige og tilføre arbejdet inden for andre samfundssektorer nye dimensioner.

1.7. Dette betyder, at forslag, der f.eks. udarbejdes inden for rammerne af samhørighedspolitikken, ikke bør svække regionernes og lokalsamfundenes kulturelle identitet og f.eks. ensrette de forskellige livsformer og mindske den kulturelle mangfoldighed. For at dette princip kan overholdes, skal der fastsættes mere præcise retningslinjer. Det er derfor væsentligt, at dette spørgsmål gøres til genstand for en bred debat.

1.8. Regionsudvalget vil især gerne fremhæve, at en samhørighedspolitik, der tager hensyn til kulturelle forhold, skal støtte de regionale karakteristika, som fx regionale mindretalssprog, eftersom disse særtræk udgør selve kilden til regional og lokal identitet. Det er i den forbindelse især værd at huske på, at kulturen er et særlig vigtigt fundament for den sociale samhørighed. En levende regional og lokal kultur modvirker tillige affolkning af det pågældende område, hvilket er et af regionaludviklingens vigtigste formål.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Regionsudvalget er enig i hovedbudskabet i Kommissionens meddelelse, nemlig at der er gode beskæftigelsesudsigter på kulturområdet. Dette skyldes først og fremmest, at samfundet ændrer sig hen imod et postindustrielt samfund, i hvilket navnlig arbejdsintensive fritidstjenesteydelser får større betydning. Der ligger således et beskæftigelsespotentiale i kulturen. Væksten inden for kulturturismen og i underholdningsindustrien bliver større og større. De kreative retninger inden for film, video, uddannelse og multimedia udnytter kunst og kunstneriske elementer som råmateriale i deres produktion. Det samme gælder de nye former for kulturindustri, der spirer frem i byer, hvor den industrielle struktur er brudt sammen og nye aktiviteter er begyndt at tage form. Ikke mindst på det audiovisuelle område udvikles kulturindustrien hurtigt, og der skabes egentlige, varige arbejdspladser.

2.2. Derfor bør man i EU's forsknings- og innovationspolitik være opmærksom på mulighederne på kulturområdet og nøje følge udviklingen inden for kulturindustrien.

2.3. Det er efter Regionsudvalgets opfattelse nødvendigt at definere begrebet »kultur« for at undgå forkerte tolkninger af Kommissionens meddelelse. Manglen på en definition indebærer en risiko for, at man i diskussioner om EU's rolle og foranstaltninger på kulturområdet anvender begrebet i flere forskellige betydninger.

2.3.1. Som eksempel herpå kan nævnes, at begrebet »kultur« i flere af Kommissionens dokumenter synes at blive anvendt synonymt med »kulturindustri« eller tolkes som værende det samme som kulturarv, dvs. museer, historiske mindesmærker og bygninger. Samtidig hører forskellige kulturudøveres skabelse og genskabelse af europæisk kultur og kulturelle udtryksformer som teater, litteratur, musik, dans og anden kunst til de mest dyrebare kulturværdier for samhørigheden i EU. Det er derfor vigtigt at fremhæve disse kulturelle udtryksformer såvel i EU's arbejde som i EU's kulturbegreb. Regionsudvalget gør opmærksom på, at samtidig med, at der i forbindelse med nye kulturaktiviteter kan skabes nye arbejdspladser, så kan en hensynsløs udnyttelse af kulturelle udtryk, kulturtraditioner og kulturarv resultere i kulturel forarmelse. På længere sigt kan kulturens frihed og dermed dens vigtigste samfundsmæssige opgave som et aspekt af ytringsfriheden og talerør for den subjektive sandhed gå tabt. Det er vanskeligt, men vigtigt at finde en balancegang mellem udnyttelsen af kulturudtrykkene som beskæftigelsesfremmende instrument og kulturens frihed til at sætte sig ud over markedets love og betingelser.

I regional sammenhæng bidrager de uafhængige kunstnere og kulturinstitutioner afgørende til at give regionerne en identitet og et ansigt udadtil. Hvis en region ikke værner om sine frit skabende kunstnere, går det ikke blot ud over demokratiet og mangfoldigheden, men også over regionens identitet og image.

Efter Regionsudvalgets opfattelse kan kulturens frie funktion kun bevares gennem beskyttelse af mangfoldighed, kvalitet og kunstnerisk skaben. Når samfundet fremmer anvendelsen af kulturelle udtryk i fremstillingen af varer og tjenesteydelser, bør det samtidig beskytte de uafhængige kunstneres arbejdsvilkår og de kulturbærende strukturer.

2.3.2. Ligesom det kunstneriske arbejde er en nødvendig forudsætning for genskabelsen og fornyelsen af den europæiske kultur, er kulturbærende strukturer en nødvendig forudsætning for det skabende arbejde. Uden stabile og frie kulturelle strukturer som biblioteker, levende teater, orkestre, museer og kulturpædagogiske bidrag vil Europa næppe kunne eksistere som kulturel enhed. Samhørighed i Europa skabes og opretholdes i høj grad af kulturudøvere og kulturelle strukturer, dvs. af kunstnere og kulturinstitutioner.

2.4. Når man taler om regionaludvikling, bør begrebet kultur ifølge Regionsudvalget anvendes i en bred betydning. Dvs. at kulturen kan forstås som et samfunds særlige livsform, således at enhver lokalkultur beriger den kulturelle dimension i bredere og mere generel forstand.

2.5. Regionsudvalget har allerede tidligere påpeget, at kulturen altid bør indtage en central plads i regionaludviklingen. Således understreger Regionsudvalget i en udtalelse, »at der i hvert enkelt regionaludviklingsprogram bevidst bør indarbejdes et kulturaspekt, og at kulturel udvikling - i forlængelse af det lokale potentiale og behovene i den pågældende region - bør indgå som et element« (). Det bemærkes således, at udviklingen ikke blot fremkaldes af økonomiske faktorer, men at selve de kulturelle faktorer udgør kraftige incitamenter og årsager til den sociale og økonomiske udvikling.

2.6. I denne forbindelse ønsker Regionsudvalget udtrykkeligt at påpege, at definitionen af kultur som kilde til den regionale udvikling på ingen måde hverken bremser eller hindrer nyskabelse. Tværtimod giver et egentligt kulturelt grundlag tro på fremtiden og skaber mulighed for ægte fornyelse. Det er netop her, man finder kernen i problemet på europæisk plan: kun en regional udvikling, baseret på princippet om forskelligartethed i Europa, kan åbne vejen for en fremtid, som også er kendetegnet ved forskelligartethed.

2.7. Regionsudvalget minder om, at fremhævelsen af kulturens betydning ligeledes bør munde ud i konkrete foranstaltninger. Efter således at have konstateret i meddelelsen, at der er en mangel på oplysninger om sammenhængen mellem kultur og beskæftigelse samt om udviklingen i »indholdsindustrien« og de nye former for kulturindustri, der er ved at opstå, burde Kommissionen konkludere, at man uvægerligt bør fremme indsamlingen af sådanne oplysninger.

2.8. Regionsudvalget mener derfor, at EU med de egnede midler, der står til rådighed inden for specifikke programmer (fremme af det tekniske og videnskabelige samarbejde, tilvejebringelse af moderne teknologiske midler, målrettet finansiering osv.), bør fremme, stimulere og støtte samtlige lokale og regionale initiativer, der måtte udgå fra kulturelle institutioner, stiftelser, sammenslutninger, biblioteker osv., som er lovformeligt oprettet, og med et acceptabelt mindstemål af organisatorisk struktur, og som på regionalt, nationalt og internationalt plan arbejder med forskning, genopdagelse og information om begivenheder, aspekter, personer og værker, der er repræsentative for lokalsamfundets og det enkelte individs historie og kultur. EU bør desuden gøre det lettere at udveksle idéer om og skabe nye former for regionalt forankret produktion, der udnytter kultur og kulturelle udtryk som råmateriale. Denne støtte bør suppleres med foranstaltninger, der tager sigte på at udvikle og bevare den kulturelle mangfoldighed, de kulturelle strukturer og de uafhængige kunstneres muligheder for at leve og virke selv i fjerne og tyndt befolkede regioner. Det bør anses for grundlæggende vigtigt at bibringe borgerne forståelse for kulturarvens betydning, da denne er en hjørnesten i den økonomiske og sociale udvikling.

2.9. Regionsudvalget ønsker desuden at understrege, at en konsekvent overholdelse af nærhedsprincippet er særlig vigtig på kulturområdet. EU's kulturforanstaltninger skal således altid bygge på et samarbejde med de regionale og lokale myndigheder. Man bør fremme inddragelsen af et lands økonomiske og sociale aktører i jobskabelsesprojekter på kulturarvsområdet.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Bykultur og landkultur

3.1.1. I meddelelsen hedder det, at kulturen især er et kendetegn for EU's byer. Regionsudvalget mener, at denne påstand er mangelfuld, idet landkulturen er ægte kendetegnende for landområderne, således som bykulturen er det for byerne. Efter Regionsudvalgets opfattelse skal begge kulturers værdi klart fremhæves.

3.1.2. Uden relation til det foregående er det dog en kendsgerning, at den livsform, der er karakteristisk for samfundet i dag, først og fremmest har udviklet sig i byerne, hvilket er grunden til, at bykulturen og de forandringer, den undergår, på en måde indtager en central plads i udviklingen af vort samfund.

3.1.3. Dette betyder dog ikke, at kulturen i landområder ikke spiller en lige så vigtig rolle i forbindelse med den regionale udvikling og beskæftigelsen. Tværtimod, hvilket også bekræftes i meddelelsen, har mange produkter og aktiviteter i landområder deres udspring i en kulturarv, der er særegen for hver region. Regionsudvalget ønsker dog atter at understrege, at det at man baserer sig på kulturarven ikke kan forhindre, at man søger nye løsninger, der kan skabe en »ny« kultur.

3.2. Kultur og turisme

3.2.1. Kommissionen omtaler kun i ringe grad turismens og kulturens indflydelse på beskæftigelsen, selv om dette tema ofte dukker op i referaterne af specifikke initiativer.

3.2.2. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at tage initiativ til at åbne nye veje hen imod et fælles kulturelt udgangspunkt, der kan medvirke til at afskaffe grænser og begrænsninger regionerne imellem med henblik på økonomisk samarbejde og et net af fælles kulturværdier.

3.2.3. Det er højst sandsynligt, at når man taler om kulturturisme, vil kulturens beskæftigelseseffekt række langt videre end den turisme, der er knyttet til den traditionelle kulturarv, hvis man søger andre og nyskabende løsninger. Navnlig takket være de nye kultursektorer i stadig udvikling ville kulturturismen fordele sig mere jævnt over året end andre former for turisme og således bidrage til at mindske sæsonudsving. I denne forbindelse bekræftes den holdning, som Regionsudvalget har givet udtryk for i sin udtalelse om Philoxenia-programmet () for så vidt angår behovet for fortsat støtte til kulturturismen.

3.2.4. Hvad angår den langsigtede beskyttelse af miljøet og kulturarven, peger Regionsudvalget på, at det er vigtigt, at kulturturismen integreres i en lokal og regional strategi for udvikling og beskæftigelse. Hvis kulturturismen tager udgangspunkt i de særlige lokale forhold, bliver den konkurrence- og bæredygtig, idet den i så fald supplerer og bygger på kulturel kontinuitet og lokale og regionale ressourcer.

3.2.5. Kulturturismen har desuden betydning for den sociale og økonomiske samhørighed og bidrager til at reducere forskellene mellem EU's regioner og medlemsstater; dette er et tema, som Kommissionen burde analysere mere indgående i fremtiden.

3.3. Kultur og regionernes tiltrækning

3.3.1. Kommissionen tillægger de kulturelle aspekters betydning for regionernes tiltrækningskraft stor opmærksomhed. Man omtaler hovedsageligt etableringen af nye virksomheder. Det er godt, at dette afgørende aspekt især fremhæves.

3.3.2. Ifølge Regionsudvalget er det væsentligt klart at redegøre for, hvordan kulturen bidrager til regionernes tiltrækningskraft, dvs. hvordan kulturen udøver direkte indflydelse på livskvaliteten. Den er et grundelement i samfundets væsen og identitet, som påvirker alle aspekter af borgernes dagligliv. Hvis man tager udgangspunkt i dette postulat, bliver det klart, at kulturen ikke skal betragtes som et instrument, men snarere som en værdi i sig selv og en nødvendig forudsætning for en sund økonomisk aktivitet.

3.4. Kultur og interregionalt samarbejde

3.4.1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at udvekslingen af erfaringer mellem de forskellige regioner og de lokale kulturelle realiteters forskelligartethed er vital. Det mener i øvrigt, at EU bør fortsætte de eksperimenterende initiativer under EFRU-forordningens artikel 10 samt så vidt muligt øge støtten til denne form for aktiviteter.

3.4.2. Regionsudvalget understreger endvidere, at jo mere det interregionale samarbejde er forankret i en regions egen kultur, jo større er chancerne for, at dette samarbejde giver økonomiske fordele. Det, at aktørerne i dette samarbejde baserer sig på deres egen kultur, skaber betingelser og garantier for, at samarbejdet afføder nyskabende og udviklingsfremmende projekter, hvor efterligning viger pladsen for kreativitet.

3.4.3. Regionsudvalget lægger vægt på vigtigheden af et interregionalt samarbejde på det kulturelle område, således at selve den kulturelle mangfoldighed, som præger det eksisterende europæiske system, ikke bliver grundlag for splittelse og konflikt, men snarere ses som noget, man kan mødes om og udvikle for dermed at styrke den europæiske integration i det hele taget. Derfor er det altafgørende, at man inden for det kulturelle samarbejde får kendskab til og lærer at sætte pris på de forskellige livsformer i Europa for at skabe grundlag for den sociale samhørighed mellem folkene og borgerne. I denne situation får den fælles europæiske kulturarv stadig større betydning.

3.5. Den europæiske kulturarv

3.5.1. Regionsudvalget mener, at Fællesskabet ikke bør formulere principper, men snarere iværksætte og udvikle konkrete og operationelle politikker, der kan øge kendskabet til og styrke anerkendelsen af kulturelle værdier (arkæologiske skatte, monumenter, kunstarter, arkiver, bøger osv.), som især i visse regioner udgør en betydelig og enestående kulturel arv.

3.5.2. På grund af den store forskel på forholdene i regionerne og lokalsamfundene er udarbejdelsen af visse flerårige specifikke og konkrete programmer af stor kulturel interesse, de har uden tvivl positiv indvirkning på produktionen og stimulerer udviklingsmekanismerne. Af særlig betydning er programmer, hvor initiativerne består i specifikke målsætninger, som f.eks. opdagelsen og udnyttelsen af arkæologiske udgravninger i totalt uudforskede byer, udviklingen og rekonstrueringen af kulturelle rejseruter og anlæg, som har været af stor betydning eller har stor indflydelse på Europas historie, identificeringen, beskyttelsen, renoveringen og forvaltningen af slotte og museer, programmer til fremme af udgivelsen af kritiske, ajourførte værker af kendte skribenter, der udgør en del af europæisk kultur osv.

3.5.3. I denne forbindelse konstaterer Regionsudvalget, at EU kan bidrage til at skabe effektive og gode muligheder for at bevare værdifulde og væsentlige minder, som man kan fordybe sig i for at indkredse og udnytte det bidrag, som Europa igennem årtusinder har ydet til menneskehedens historie, men ligeledes for at give disse enorme ressourcer som fremskridtet og den europæiske civilisation er en vis dynamik og drage fordel heraf såvel socialt, økonomisk og produktionsmæssigt.

3.5.4. På baggrund af såvel de krav, som det nuværende kulturtilbud stiller som den kendsgerning, at de kulturelle goder er et objektivt element i forbindelse med udviklingen og beskæftigelsen, foreslår Regionsudvalget, at man både på lokalt plan og i EU-regi fremmer og stimulerer »kulturelle« virksomheder, der især igangsættes af unge med det formål at forbedre, udbyde og udnytte kulturressourcer, hvad enten de anses for at være offentlig ejendom (stat, amter, kommuner osv.) eller af offentlig interesse (f.eks. religiøse, kulturelle, økonomiske og private institutioner).

3.5.5. Regionsudvalget mener, at man ved at støtte eller igangsætte målrettede EU-projekter (som f.eks. programmer i lighed med RAPHAEL, KALEIDOSCOPE osv.) på en moderne og konkret måde kan gribe disse spørgsmål an samt tilvejebringe ressourcer og øge beskæftigelsesmulighederne, hvilket vil have en væsentlig positiv indvirkning på nedbringelsen af den høje arbejdsløshed, især blandt unge, som i øjeblikket berører samtlige medlemsstater.

4. Konklusion

4.1. Regionsudvalget finder, at Kommissionen i sin meddelelse har beskæftiget sig med kulturens uudnyttede beskæftigelsesfremmende potentiale på en positiv måde, og forventer, at navnlig kulturturismens økonomiske muligheder også fortsat vil være genstand for interesse og konkret støtte. Regionsudvalget finder det påkrævet, at Kommissionen igangsætter foranstaltninger, der kan stimulere medlemsstaterne, regionerne og kommunerne til bedre at udnytte dette potentiale.

4.2. I den foreliggende udtalelse har Regionsudvalget lagt vægt på, at den regionale og lokale kultur skal være udgangspunkt for politikken til fremme af den regionale udvikling. Denne fremgangsmåde finder sin væsentlige og praktiske berettigelse i, at en regionalpolitik, der respekterer ovennævnte princip, vil have særlig gennemslagskraft i de regioner, man især koncentrerer sig om. Virkningerne af de trufne foranstaltninger har nemlig i realiteten ofte været til større fordel for de udviklede end for de udvalgte regioner. Regionaludviklingsprojekter baseret på de udvalgte regioners kulturarv kan skabe de bedst mulige resultater, hvis man udnytter den intellektuelle kapacitet og ressourcer på lokalt plan, hvilket har åbenbare positive konsekvenser for de berørte regioner.

4.3. Regionsudvalget mener, at man ud fra et beskæftigelsessynspunkt også på kulturområdet navnlig bør fremme nye, økonomisk interessante innovationer.

Bruxelles, den 18. september 1997.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget

() EFT C 116 af 14. 4. 1997, s. 65 (punkt 3.2.1.5).

() EFT C 42 af 10. 2. 1997, s. 22.