***** 
***** KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 30.08.19% 
KOM(%) 392 endelig udg. 
96/0220 (COD) 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET. EUROPA-PARLAMENTET OG 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Forskriftsmæssig gennemsigtighed i det indre marked 
for informationssamfundets tjenester 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
om tredje ændring af direktiv 83/189/EØF 
om en informationsprocedure med hensyn til 
tekniske standarder og forskrifter 
(forelagt af Kommissionen) 

tøexsigt 
Resumé 
Indledning 
I. Informationssamfundets tjenester i det indre marked 
A. v Mod et europæisk tjenestemarked 
B. Nuværende juridiske rammer for det indre marked 
II. Behovet for en gennemsigtighedsmekanisme 
A. Perspektiver for medlemsstaternes forskriftsmæssige aktivitet 
B. Risici for ilet indre marked 
III. Beskrivelse af gennemsigtighedsmekanismen 
A. Målsætninger 
B. Generel fremgangsmåde 
G. Retligt instrument 
D. Anvendelsesområde 
E. Retsgrundlag 
F. Nærhedsprincip 
IV. Forslag til direktiv 
4. 
Indholdsfortegnelse 
RESUME 4.C 
INDLEDNING 4JL 
I. INFORMATIONSSAMFUNDETS TJENESTER I DET INDRE 
MARKED * 3 
A. Mod et europæisk tjenestemarked 3 
1. En mangfoldighed af {ienester 3 
2. Gradvis markedsudvikling 5 
3. Varierende geografisk udvikling 6 
4. Udvikling af grænseoverskridende tjenester er en forudsæt­
ning , 7 
B. Nuværende juridiske rammer for det indre marked 8 
II. BEHOV FOR EN GENNEMSIGTIGHEDSMEKANISME 12 
A. Udsigter til forskriftsmæssig aktivitet i medlemsstaterne 12 
1. Forberedende forskriftsmæssig mobilisering i medlems­
staterne 12 
2. Nye forskriftsmæssige behov 16 
a. Behov fornye former for beskyttelse 17 
bl Behov for lempelse af eksisterende beskyttelse 17 
3. Omfattende og etapevis forskriftsmæssig aktivitet 18 
a) Et stort spektrum af forskrifter 18 
b) En uklar og langstrakt tidsplan 19 
B. Risici for st mindre yelfungerende indre marked 20 
1. Risici for opsplitning af det indre marked 20 
2. Risiko for overregulering 22 
3. Risiko for manglende sammenhæng 22 
III. BESKRIVELSE AF GENNEMSIGTIGHEDSMEKANISMEN 24 
A. Eflrmåi 24 
B. Generel fremgangsmåde 25 
1. Erfaringerne med de allerede eksisterende gennemsigtig-
hedsmekanismer 25 
2. Den foreslåede gennemsigtighedsmekanisme 28 
C. Juridisk instrument 30 
iq. 
D. Anvendelsesområde 31 
1. Forskrifter for tjenester, der skal meddeles , 31 
2. Udelukkelser 32 
E. Retsgrundlag 33 
F. Nærhedsprincippet 34 
IV. Forslag til direktiv .35 
±Qr 
RESUME 
1. Formålet med denne meddelelse og det ledsagende forslag til Rådets direktiv er 
på EF-plan at indføre en informations- og høringsprocedure om eventuelle 
fremtidige udkast til forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester. 
2. Kommissionen ønsker inden for rammerne af sin overordnede politik for 
infomiaù^rissamfundet at opstille juridiske rammer, således at bl.à. de nye 
tjenester, der vil blive formidlet i informationssamfundet, kan udnytte fordelene 
ved området uden indre grænser under overholdelse af de nødvendige 
grundlæggende målsætninger af almen interesse og under behørigt hensyn til de 
sociale, samfundsmæssige og kulturelle faktorer, der gør sig gældende. Det vil 
dreje sig om (eller drejer sig allerede om) en bred vifte af meget forskelligartede 
tjenester, nemlig bl.a. elektroniske aviser, fjernundervisning, telemedicin, 
elektroniske turistinformationstjenester, elektronisk fjernsalg af varer og tjenester, 
elektroniske væddemålsforretninger, interaktive spil og underholdningstilbud, 
fritidstilbud osv. Generelt vil tjenesterne være kendetegnet ved, at de formidles 
elektronisk over afstand (teleformidles), og at de formidles på individuel 
anmodning fra en privat modtager af tjenester. Dette sidste gør, at det drejer sig 
om såkaldte interaktive tjenester, idet tjenesteyderen reagerer på særlig 
anmodning fra en modtager og omvendt. 
3. Området uden indre grænser er en altafgørende udfordring for udviklingen af 
denne form for tjenester, da de vil kunne formidles på tværs af grænserne og 
således tilbyde borgerne nye muligheder for at kommunikere og modtage 
information, tilbyde forbrugerne nye pålidelige former for adgang til varer og 
tjenester og tilbyde de europæiske tjenesteerhverv nye muligheder for at øge deres 
konkurrenceevne. 
4. Udviklingen af tjenesterne sker ikke i et juridisk tomrum for øjeblikket, da 
bestemmelserne om det indre marked, navnlig traktatens artikel 52 (etablerings­
friheden) og 59 (fri udveksling af tjenesteydelser) og gældende afledt ret, allerede 
danner de grundlæggende juridiske rammer. De mange såvel nationale som 
fællesskabsmæssige tiltag på området (undersøgelser, rapporter og tænketanke) 
peger imidlertid i samme retning, nemlig at der er behov for en tilpasning af 
eksisterende nationale lovgivninger, der finder anvendelse på de traditionelle 
former for tjenester, således at der tages behørigt hensyn til de særlige forhold, 
der kendetegner informationssamfundets nye tjenester. Der kan derfor ventes et 
omfattende lovgivningsarbejde i denne retning. De omhandlede tjenester kan 
foranledige andre vanskeligheder end dem, der allerede er taget højde for i den 
gældende lovgivning for traditionelle tjenester eller for tv-transmission og 
telekommunikationstjenester. Det er derfor nødvendigt at ændre nuværende 
lovgivninger enten for at sikre en bedre beskyttelse af almene interesser eller 
derimod for at lempe bestemmelserne, når deres anvendelse ikke er berettiget. 
Endvidere viser også den udbredte interesse for informationssamfundet, at man 
måske står over for en snarlig omfattende forskriftsmæssig aktivitet. 
i. C 
5. Uden samordning på EF-plan vil sådanne nye forskriftstiltag i medlemsstaterne 
sandsynligvis frembyde omfattende indbyrdes afvigelser. Hver af 
medlemsstaterne vil handle ud fra egne bekymringer, der bunder i forskellige 
opfattelser af hvilke målsætninger af almen interesse, der skal søges opfyldt. En 
sådan fremtidig forskriftsmæssig aktivitet skaber derfor alvorlig risiko for 
opsplitning af det indre marked, dvs. indførelse af nye, ubegrundede eller 
overdrevne hindringer for den frie udveksling af tjenester mellem 
medlemsstaterne og for etableringsfriheden for udbyderne af disse tjenester. Dette 
vil endvidere på EF-plan kunne føre til overregulering og usammenhængende 
forskrifter. 
De nye tjenesters grænseoverskridende dimension bevirker samtidig, at isolerede, 
ukoordinerede nationale tiltag måske vil vise sig utilstrækkelige for at beskytte 
legitime almene interesser med den deraf følgende risiko for omfattende omgåelse 
af bestemmelserne, navnlig gennem de pågældende operatørvirksomheders flyt­
ninger eller aftaler om lovvalg. 
6. Der er derfor et tydeligt behov for, at fremtidige forskriftstiltag samordnes på EF-
plan for at undgå en sådan opsplitning af det indre marked samt på det mest 
indtrængende forfølge de mest beskyttelsesværdige målsætninger af almen 
interesse. Det er i denne henseende endnu for tidligt at foreslå omfattende og 
udtømmende harmonisering på EF-plan af de grundlæggende forskrifter, der skal 
finde anvendelse på informationssamfundets tjenester, naturligvis bortset fra de 
områder, der allerede er omfattet af særlige EF-forskrifter, som f.eks. 
telekommunikation. Generelt har man endnu ikke tilstrækkeligt kendskab til dette 
nye tjenestemarked, hverken hvad tjenesternes form, beskaffenhed eller udvikling 
angår, hvorfor behovet for og indholdet af en sådan harmonisering inden for det 
indre marked ikke kan fastlægges. Kommissionen foreslår derfor at samordne 
fremtidige forskriftstiltag gennem en procedure for information, høring og 
administrativt samarbejde. 
Dette udelukker naturligvis ikke, at der på særlige områder punktvist kan 
iværksættes undersøgelser af behovet for EF-indgriben for at beskytte en række 
målsætninger af almen interesse. 
7. Målsætningen for den procedure, der er fastlagt i direktiv 83/189/EØF af 28. 
marts 1983 for udkast til forskrifter for varers vedkommende, er netop at skabe 
rammerne for en samordningsprocedure. Mere end ti års erfaringer med 
gennemførelsen af dette direktiv har vist, at fremgangsmåden er effektiv. 
Direktivet udgør nu den mest fuldendte mekanisme til fremme af forskriftsmæssig 
gennemsigtighed. Det administrative samarbejde og de procedurer, der er fastlagt 
i direktivet, imødekommer på bedste vis det nuværende behov også for 
informationssamfundets tjenester. Kommissionen foreslår derfor, at direktivets 
anvendelsesområde udvides til også at omfatte udkast til forskrifter vedrørende 
informationssamfundets tjenester. 
å. d. 
8. Sigtet med forslaget til det udvidede direktiv har været at opfylde følgende 
målsætninger: 
• skabe rammerne for et effektivt fungerende indre marked navnlig ved at 
undgå nye hindringer gennem gensidig information medlemsstaterne 
indbyrdes samt mellem medlemsstaterne og Kommissionen. 
Informationen vil i givet fald gøre det muligt at forebygge indførelse af 
nationale forskrifter, som er uforenelige med principperne om fri 
udveksling af tjenester og etableringsfriheden eller, ifald påtænkte 
nationale forskrifter kan medføre berettigede juridiske grænser ud fra 
hensynet til beskyttelsen af beskyttelsesværdige almene interesser, at 
identificere behov for nye EF-forskrifter med sigte på at afskaffe sådanne 
grænser. 
• sikre en mere effektiv beskyttelse af almene interesser ved at foregribe 
behov for indgriben på EF-plan med henblik på at sikre et 
hensigtsmæssigt og tilsvarende beskyttelsesniveau i alle medlemsstater. 
Nationale hensyn, som medfører et ønske om regulering i én medlemsstat, 
kan deles af de øvrige medlemsstater og mere effektivt imødekommes 
gennem en samordnet beskyttelse på EF-plan. 
• bedre identificere og nedbringe behovet for nye EF-forskr[fter gennem en 
mere effektiv anvendelse af traktaten, navnlig artikel 52 og 59, og EF-
retten samt et mere snævert samarbejde mellem medlemsstaterne. En 
gennemsigtighedsmekanisme vil i denne henseende være et konkret 
bidrag, som på et tidligt tidspunkt vil kunne forebygge eller begrænse 
vedtagelse af visse nationale lovgivninger, som efterfølgende ville kunne 
medføre en regulering på EF-plan med henblik på at stadfæste disse, uden 
at der reelt er noget behov herfor. 
• lette det administrative samarbejde allerede ved udarbejdelsen af forskrif­
terne ved at anspore den nationale lovgiver til at forespørge de nationale 
administrationer om forholdene i de øvrige medlemsstater, så der ikke 
lovgives isoleret uden hensyntagen til de erfaringer, der er høstet andre 
steder, og virkningerne for udbyderne og modtagerne af tjenesterne i de 
øvrige lande. 
• bidrage til de forskriftsmæssige rammers stabilitet ved dels at begrænse 
risikoen for uforudsigelige forskriftsmæssige reaktioner, dels ved at undgå 
eventuelle usikkerhedsperioder, som vil være konsekvensen af overtrædel­
sesprocedurer over for medlemsstater, der ikke overholder deres EF-
forpligtelser, og endelig ved at øge erhvervslivets, de nationale myndig­
heders og forbrugernes muligheder for at få information og bidrage til 
udformningen af de udkast til forskrifter, som vil kunne berøre dem. 
9. Udkast til nationale forskrifter om adgang til at optage og udøve virksomhed i 
forbindelse med tjenesterne skal være underlagt gennemsigtighedsmekanismen, 
d.<L 
når tjenesterne dels teleformidles, dels formidles på individuel anmodning fra en 
modtager af tjenester (det "interaktive" element), dog ikke forslag til nationale 
forskrifter om gennemførelse af eksisterende eller fremtidige EF-direktiver i den 
nationale lovgivning. 
10. Gennemsigtighedsmekanismen skal så vidt muligt suppleres af et internationalt 
forskriftsmæssigt og administrativt samarbejde for på så bredt et plan som muligt 
at skabe stabile og sammenhængende forskriftsmæssige rammer. 
11. Den foreslåede gennemsigtighedsmekanisme tager udgangspunkt i de procedure­
mæssige foranstaltninger, der er fastlagt i direktiv 83/189/EØF, nemlig følgende: 
• en informationsprocedure om udkast til forskrifter for tjenester som 
defineret ovenfor. Medlemsstaterne skal sende Kommissionen ethvert 
udkast til forskrift, som vil finde anvendelse på informationssamfundets 
tjenester. Kommissionen skal videresende sådanne informationer til de 
øvrige medlemsstater, således at de kan få kendskab til de nationale tiltag. 
• en høringsprocedure: efter fremsendelse af udkast til forskrifter indledes 
en første tre måneders status quo-periode, i løbet af hvilken medlems­
staterne og Kommissionen kan fremsætte deres bemærkninger eller afgive 
en udførlig udtalelse (i så tilfælde forlænges den samlede status quo­
periode til seks måneder), eller, for Kommissionens vedkommende, 
erklære, at der vil blive fremsat forslag til harmonisering, eller at der 
allerede er foreslået harmoniseringsforanstaltninger på det pågældende 
område (i så tilfælde forlænges den samlede status quo-periode til tolv 
måneder, som kan forlænges til indtil atten måneder). 
• et udvalg: det udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne, 
som allerede er indeholdt i direktiv 83/189/EØF, sætter administrationerne 
i stand til at opretholde en dialog mellem medlemsstaternes lovgivere og 
fremme det administrative samarbejde. Nu hvor der i mange medlems­
stater indledes overvejelser om de juridiske rammer for tjenesterne, vil 
udvalget kunne tjene som et særdeles nyttigt forum for administrationerne. 
V 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET. EUROPA-PARLAMENTET OG 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Forskriftsmæssig gennemsigtighed i det indre marked 
for informationssamfundets tjenester 
INDLEDNING 
Kommissionens politik vedrørende informationssamfundet er fastlagt i handlingsplanen 
"Europa på vej mod informationssamfundet: en handlingsplan"1. Inden for rammerne af 
denne overordnede politik for informationssamfundet udarbejdede Kommissionen i 
marts 19952 sin strategi med hensyn til forskrifter for informationssamfundets tjenester, 
nemlig de forskellige tjenester, der vil blive formidlet via de elektroniske motorveje. 
Forbrugerne vil få adgang til et komplet udbud af interaktive tjenester, som f.eks. 
elektroniske aviser, fjernundervisning, fjernrådgivning fra advokater og læger, 
elektroniske turistinformationstjenester, elektronisk handel med varer og tjenester, 
teleformidlede væddemålsforretninger, interaktive spil, fritidstilbud osv. 
Disse tjenester kendetegnes generelt ved, at de teleformidles og imødekommer en eller 
flere individuelle anmodninger fra en privat modtager af tjenester. Dette sidste gør, at det 
drejer sig om såkaldte interaktive tjenester, idet tjenesteyderen reagerer på individuel 
anmodning fra en modtager og omvendt. Tjenesterne, som her benævnes "informations­
samfundets tjenester", adskiller sig således fra tv-transmissioner, da det er forbrugeren, 
som interaktivt kan skaffe sig adgang til dem, viderebehandle dem, vælge og kontrollere 
deres indhold, så de svarer til hans behov. De adskiller sig imidlertid også fra de 
traditionelle, faglige tjenester, hvor leveringen sædvanligvis finder sted ved, at 
tjenesteyderen eller modtageren bevæger sig fra et sted til et andet (f.eks. læge-, advokat­
eller undervisningstjenester), ved at de teleformidles. I kølvandet på denne 
mangfoldighed af tjenester finder vi oplagte sociale, samfundsmæssige, kulturelle og 
økonomiske udfordringer. De vil navnlig give borgerne nye muligheder for at 
kommunikere og modtage information uden hensyn til grænser eller afstande; De vil 
komme til at udgøre en dynamisk økonomisk sektor og den vigtigste eksistensberettigelse 
(ud over udvikling af de egentlige telekommunikationstjenester) for udviklingen af tele-
og informationsteknologi i Den Europæiske Union. Det fremgår ligeledes tydeligt, at der 
skabes en stor udfordring for den europæiske opbygning, da tjenesterne ved at ophæve 
afstandene vil blive et middel til at gennemføre en stadigt tættere samhørighed mellem 
befolkningerne og oprette snævrere forbindelser mellem de stater, som er samlet i 
Unionen. 
Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet og til Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget, KOM(94) 347 endelig udg., Bruxelles den 19. juli 1994. 
Handlingsplanen kom i stand på foranledning af Det Europæiske Råds møde på Korfu (den 24.-
25. juni 1994), hvor det blev understreget, at det er nødvendigt at udarbejde "klare og stabile 
forskriftsmæssige rammer" for informationssamfundet, og hvor Kommissionen blev opfordret til 
hurtigst muligt at opstille en arbejdsplan for de tiltag, der er behov for på EF-plan for at 
supplere de forskriftsmæssige rammer. Forud herfor var det i en rapport udarbejdet af en gruppe 
eksperter under Martin Bangemanns ledelse blevet understreget, at det er af afgørende 
betydning, at der vedtages en fælles lovgivningsmæssig tilgang, som er såvel sammenhængende 
og præcis som tilstrækkelig fleksibel til at kunne videreudvikles i takt med de nye teknologier og 
markeder. 
"Informationstjenester - indførelse af forskriftsmæssige rammer", meddelelse fra Martin 
Bangemann, Marcelino Oreja og Mario Monti vedtaget den 22. marts 1995. Jf også 
begrundelse for forslag til direktiv om ændring af direktiv 89/552/EØF, KOM (95) 86 endelig 
udg. af 31. maj 1995, s. 25. 
\ R 
Det område uden grænser, som udgøres af det indre marked, er på denne baggrund af 
central betydning for en vellykket overgang til informationssamfundet. De store 
investeringer, som er nødvendige for at udvikle tjenesterne, kan nemlig kun mobiliseres, 
hvis der er udsigt til stordriftsfordele, hvis aktiviteterne kan målrettes mod niche­
markederne og tjenesterne sælges overalt i Europa. Potentielle markeder, der er for små i 
et enkelt land til at være rentable, kan blive interessante, når de kan udnyttes i alle 
medlemsstaterne. 
Kommissionen forskriftsmæssige tilgang til informationssamfundets tjenester skal netop 
have til sigte at imødekomme disse udfordringer ved at sikre klare, sikre og 
sammenhængende juridiske rammer. Kommissionen mener i denne henseende, at det 
endnu er for tidligt og risikabelt at udarbejde omfattende, nærmere EF-forskrifter for 
disse nye tjenester. Tjenesternes form, beskaffenhed og markedsudvikling er endnu 
uafklarede, og man har endnu ikke tilstrækkeligt kendskab til behov og problemer, som 
kunne berettige til en indsats på EF-plan. Endvidere er der ikke et juridisk tomrum for 
øjeblikket, da EF-retten og især bestemmelserne om det indre marked allerede danner de 
grundlæggende juridiske rammer. 
Det betyder dog på ingen måde, at man skal forblive passiv. Det står allerede nu klart, at 
udviklingen af informationssamfundet på nationalt plan i fremtiden vil blive ledsaget af 
nye forskrifter, hvorved de nuværende juridiske rammer vil blive tilpasset. Samordnes 
dette forskriftsmæssige arbejde ikke på EF-plan, vil det kunne betyde en fornyet 
opsplitning af området uden indre grænser, overregulering og manglende forskrifts­
mæssig sammenhæng, hvilket vil være til skade for udviklingen af informationssamfun­
dets tjenester og muligheden for effektivt at kunne beskytte de for området nødvendige 
målsætninger af almen interesse. 
For at imødegå disse risici har Kommissionen besluttet, at indsatsen på EF-plan på 
nuværende stadium blandt andet bør privilegere struktureringen af det fremtidige 
forskriftsmæssige arbejde gennem forslaget om en forskriftsmæssig gennemsigtigheds-
mekanisme for at sikre gennemsigtighed i de fremtidige udkast til nationale forskrifter og 
forenelighed med princippet om området uden indre grænser og de øvrige målsætninger. 
Dette betyder ikke, at Kommissionen vil afholde sig fra at tage andre specifikke 
initiativer. Kommissionen har allerede tydeligt overvejet noget sådant, dels ved at 
beslutte, at fremtidige initiativer til EF-forskrifter skal tage udgangspunkt i de juridiske 
rammer i forbindelse med det indre marked og frembyde forskriftsmæssig sammenhæng, 
dels ved at igangsætte forberedende arbejder som analyser af eller høringer om specifikke 
problemstillinger, der allerede på tilstrækkelig afgrænset vis trænger sig på. Kommis­
sionen har således netop vedtaget tre grønbøger, nemlig grønbogen om "ophavsret og 
ophavsretsbeslægtede rettigheder i informationssamfundet"7', grønbøgerne om 
henholdsvis retlig beskyttelse af krypterede signaler og om kommerciel kommunikation i 
det indre marked, som har været eller er til omfattende høring. Herudover er to andre 
grønbøger under forberedelse, nemlig grønbogen "At leve og arbejde i 
KOM(95) 382 endelig udg. af 19. juli 1995. 
informationssamfundet - prioritering af den menneskelige dimension" og grønbogen om 
udviklingen af nye audiovisuelle tjenester, som også behandler spørgsmålet om 
beskyttelsen af visse målsætninger af almen interesse, herunder navnlig beskyttelsen af 
mindreårige og fremme af den kulturelle og sproglige mangfoldighed, samt spørgsmålet 
om udviklingen af de nye tjenester. 
Den forskriftsmæssige gennemsigtighedsmekanisme, som der stilles forslag om i det 
følgende, skal derfor ses som et vigtigt skridt hen i mod indførelsen og struktureringen af 
de juridiske rammer for informationssamfundet ud fra et ønske om at sikre sektoren en 
hensigtsmæssig fordel af området uden indre grænser. Mekanismen skal derfor ses som 
et led i en sammenhængende politik med sigte på at sikre en velafbalanceret udvikling af 
informationssamfundet under hensyntagen til de mange implicerede målsætninger af 
almen interesse, herunder navnlig de sociale, samfundsmæssige og kulturelle 
udfordringer. 
Mekanismen udgør endvidere et centralt element i bestræbelserne på at sikre en mere 
effektiv og sammenhængende deltagelse fra EF's side, når spørgsmål af forskriftsmæssig 
karakter i forbindelse med informationssamfundet drøftes og behandles i det inter­
nationale samarbejde. 
I. INFORMATIONSSAMFUNDETS TJENESTER I DET INDRE MARKED 
Udarbejdelsen af forskriftsmæssige rammer for informationssamfundet er tæt knyttet til 
udviklingen på tjenestemarkedet. Det ser i denne henseende ud til, at vi i Europa står over 
for en betydelig udvikling på dette marked (A), og at der allerede findes grundlæggende 
juridiske rammer (B). 
A. Mod et europæisk tjenestemarked 
De nye nationale forskrifters beskaffenhed vil i stor udstrækning afhænge af udviklingen 
på tjenestemarkedet i informationssamfundet. I takt med at tjenesterne dukker op på 
markedet, eller deres snarlige fremkomsts påvirkning af den offentlige mening, vil der 
opstå behov for forskrifter. Det er derfor af afgørende betydning i første omgang at 
fastslå de centrale kendetegn ved markedsudviklingen for de nye tjenester, som sandsyn­
ligvis vil udmønte sig i forskrifter. 
1. En mangfoldighed of tjenester 
Alle de nukendte tjenester og sådanne, som er under udvikling, samt et stort antal nye 
tjenester, som udnytter de nye muligheder, vil sandsynligvis udgøre en del af informa­
tionssamfundet. Fællesnævnere for alle informationssamfundets tjenester vil være den 
særlige rolle, som den endelig forbruger far i kæden, nærmere bestemt det faktum, at 
markedsføring, salg og/eller distribution af tjenesterne teleformidles til forbrugeren og på 
dennes individuelle anmodning. 
Med hensyn til disse centrale elementer synes den vifte af tjenester, der vil blive udbudt i 
informationssamfundet, enorm. De allerede udbudte og planlagte on-line-tjenester på 
markedet omfatter et stort antal områder. Operatørerne er aktive inden for såvel de mest 
nyskabende som de mest traditionelle områder (sundhed, uddannelse, publikations­
virksomhed, forbrugsgoder osv.) og har allerede påbegyndt deres evaluering og 
udnyttelse af de muligheder, som den direkte elektroniske interaktivitet vil få for deres 
forhold til forbrugerne. Med henvisning til nyere analyser4 kan følgende allerede 
eksisterende eller planlagte tjenester nævnes som eksempel: 
Jf. f.eks.: 
EUROPEAN INFORMATION TECHNOLOGY OBSERVATORY (EITO), "European Information 
Technology Observatory 95", Tyskland, 1995; ABRIL, LAURENTET AL., "Développement d'un 
environnement multimédia en Europe: Besoins pour le développement d'un Environnement 
Multimédia fondé sur les Infrastructures de Télécommunications et les Réseaux de Télévision par 
Câble", Endelig rapport til Europa-Kommissionens GDXIII, DEVOTECH Conseil et ANALYSIS, 
januar 1995; EUROPEAN LT INDUSTRY ROUND TABLE, "Multimedia in the Fourth 
Framework Programme", Workshop rapport, Bruxelles, den 1. juni 1994; MINISTRY OF 
POSTSAND TELECOMMUNICATIONS, "Reforms toward the Intellectually Creative Society of 
the 21st Century, Program for the Establishment of High-Performance Info-Communications 
Infrastructure", Japan, den 31. maj 1993; ZENITH MEDIA, "New Interactive Media: The 
Practical Guide", Zenith Media, april 1995; AFTEL, "La télématique française en marche vers 
les autoroutes de l'information", Les éditions du téléphone, Paris, 1994; BRETON, THIERRY, 
"Les téléservices en France: Quels marchés pour les autoroutes de l'information?", Rapport 
officiel au Ministre d'Etat, Ministre de l'Intérieur et de l'Aménagement du Territoire et au 
Ministre des Entreprises et du Développement économique, JOUVE, Paris, 1994; INSTITUT 
• elektronisk handel: ofte kaldet "teleshopping" eller beskrevet som et "elektronisk 
indkøbssystem" - sætter forbrugeren i stand til direkte at bestille produkter via et 
tv-apparat eller en computer. 
• Fjernundervisning: fjernundervisning formidles interaktivt gennem et 
audiovisuelt hjælpemiddel og sætter den studerende i stand til at besvare 
spørgsmål, vælge mellem alternativer og blive bedømt umiddelbart efter. 
• Elektroniske publikationer/informationstjenester: dette begreb dækker over en 
bred vifte af tjenester, såsom nyheder, vejrudsigter, on-line-databaser osv. For 
tjenester som rejseinformation eller oversigter over forskellige begivenheder vil 
en af de muligheder, der skabes med den elektroniske handel, være direkte 
reservering. 
• Teleadgang til liberale erhverv: faglige tjenester som telemedicin og juridisk 
rådgivning giver en specialist mulighed for at rådgive fra sit arbejdssted til 
patientens/klientens hjem med en total interaktivitet mellem de tb. 
• Homebanking: kunder kan få oplysninger vedrørende deres konti og direkte 
udføre finansielle transaktioner via nettet. 
• On-line-underholdning: det drejer sig om tjenester, såsom on-line-videospil eller 
video-on-demand, som sætter forbrugeren i stand til at bestille et program eller en 
film på et hvilket som helst tidspunkt og se dette/denne på sin skærm og 
viderebehandle indholdet (fra hurtig frem- og tilbagespoling til fuldstændig 
redigering). 
Viften af de tjenester, der er udtænkt til dato, udgør kun toppen af isbjerget. De fælles 
kendetegn ved tjenesterne udgør faktisk fordele, som er allestedsnærværende, dvs. at 
praktisk taget alle eksisterende tjenester kan drage fordel heraf: 
1. Tæt på forbrugeren: det at nå ud til der, hvor forbrugeren befinder sig, og tilbyde 
ham mulighed for at modtage information, købe og/eller modtage et produkt/en 
ydelse i samme øjeblik, sparer den tid og besvær, der er forbundet med 
traditionelle tjenester. 
2. Forbrugeren kan reagere direkte: i betragtning af at forbindelsen og udvekslingen 
af informationer mellem modtageren og tjenesteyderen kan intensiveres så 
kraftigt, kan tjenesteyderen tilegne sig et bedre kendskab til kundens profil og 
dermed skræddersy sit udbud. 
,3. Øjeblikkelig verdensomspændende rækkevidde og internationalisering af det 
geografiske marked: da den fysiske afstand ikke mere er af betydning ved on-line-
forbindelse, kan tjenesteyderen med lige stor lethed nå ud til en kunde i 
nabogaden som til en kunde på et andet kontinent. 
MULTIMEDIAS, "Multimedia made in USA", Multimedieseminar, Paris, marts-april 1995; 
PROGNOSAG, "Digitales Fernsehen-Marktchancen und ordnungspolitischer Regelungsbedarf", 
Bayerische Landeszentrale fttr neue Medien, Miinchen, januar 1995. 
Ethvert forsøg på at opregne eller gruppeinddele tjenesterne er pr. definition kunstigt, 
ufuldstændigt og umådelig midlertidigt da det uvægerligt må tage udgangspunkt i 
markeder, produkter, tjenester og økonomiske realiteter af i dag, men som måske ændrer 
sig i morgen. Forudsigelser, der opregner de forskellige typer fremtidige tjenester i 
mformationssamfundet, ajourføres i øvrigt jævnligt. Alt efter formålet opstilles der 
forskellige kategorier med udgangspunkt f.eks. i særlige kendetegn ved anvendelsen (til 
erhvervs-, forbrugs-, uddannelses- eller sundhedsbrug osv.), i hjælpemidlet (PC, tv osv.) 
eller distributionsnettet (satellit, kabel, telefon, trådløs, jordbaseret, kobber/lysleder­
kabler, CD-ROM, interaktive kiosker5, Internet6 osv.). Ingen kategorisering er dog helt 
tilfredsstillende og varig i betragtning af, at det i dag er umuligt at trække grænserne for 
mulighederne i morgendagens informationssamfund. 
Forskriftsmæssigt må den første konklusion være, at de forskriftsmæssige områder 
nødvendigvis bliver lige så omfattende som økonomiske områder. 
2. Gradvis markedsudvikling 
Informationssamfundet bliver ikke skabt i et "big bang". Selv om mulighederne synes 
meget vidtrækkende, fremkommer informationssamfundets tjenester kun gradvist. På 
indeværende tidspunkt udvikles og afprøves der til stadighed nye applikationer (såsom 
on-line-shopping, homebanking, fjernundervisning, video-on-demand osv.), ligesom 
privat og offentligt finansierede pilotprojekter lanceres overalt i verden. Den gradvise 
udvikling skyldes den tid, som udbyderne har brug for for at imødekomme talrige 
udfordringer, navnlig: 
• tiltrække forbrugeren: modstanden mod ændringer skal overvindes, navnlig for 
tjenester, der er rettet mod de forbrugerkategorier, der har mindst kendskab til de 
nye teknologier (f.eks. de ældre generationer i forhold til de yngre, 
massemarkedet i forhold til erhvervsmarkedet). 
• finde betalingsmidler: der vil kun kunne ske en udvikling i tjenesterne, hvis der 
udvikles betalingsmekanismer, som kan fremme en let og direkte elektronisk 
betaling. Derfor er det tjenester med den mest simple betalingsform (f.eks. 
tjenester i lukkede net), der udvikler sig hurtigst. 
• finde og udvikle applikationer til de teknologier, der kan udnyttes kommercielt: 
tjenester, der er baseret på de mest avancerede teknologier vil først vinde indpas, 
når anvendelsen af teknologierne er kommercielt levedygtig og/eller tilstrækkeligt 
udbredte til, at forbrugeren er rede til at betale prisen for at modtage en sådan ny 
ydelse. 
Offentligt tilgængelige computere, som sædvanligvis vil tilhøre et bestemt selskab, som tilbyder 
adgang til information gennem valg af menuer og under brugerens kontrol. Der er mulighed for 
live video-konference med en "ekspert" fra kiosken. 
Åbent system uden fast ejer, der er baseret på ARPANETTET, der i 1969 blev bestilt af det 
amerikanske Forsvarsministerium. Systemets rygrad styres nu af Advances Network & Services 
(ANS). I systemets nuværende udformning kan det anvendes af mere end 4 mio. brugere og giver 
allerede nu 30-40 mio. personer i mere end 160 lande adgang til i det mindste elektronisk post. 
Antallet af netbrugere er i flere dele af Europa øget med mere end 1 000% i løbet af de seneste 
tre år. 
• omorganisere distributionen: hvis produktet skal transporteres fysisk, eller hvis 
der manuelt skal formidles en supplerende ydelse, skal der udformes et helt nyt 
distributionssystem, som ikke halter bagefter de fordele i form af hurtighed og 
nærhed, som informationssamfundets tjenester frembyder. 
• overvinde forskriftsmæssige hindringer: nationale forskrifters utilstrækkelighed 
(som omhandlet nedenfor) vil meget ofte fordyre udviklingen af tjenester på 
grund af den juridiske usikkerhed eller nødvendigheden af at skulle finde gunstige 
huller i lovgivningen og vil endog i en række tilfælde umuliggøre den. 
• præcisere operatørernes ansvarsområder: det er vigtigt at sondre mellem på den 
ene side on line-netudbydernes og kabelnetudbydernes forpligtelser og på den 
anden side tjenesteudbydernes og indholdsredaktørernes forpligtelser, ligesom der 
skal fastlægges etiske og moralske regler, som sidstnævnte skal overholde. 
Mulighederne og udfordringerne udvikler sig og opfattes forskelligt i de forskellige 
erhverv. Det er umuligt på nuværende tidspunkt præcist at forudsige hvilke kombina­
tioner af applikationer/teknologier, der vil finde et rentabelt marked, og hvor høj 
markedets rentabilitet vil være. De første applikationer er og bliver de applikationer, som 
fordrer de letteste og billigste tilpasninger (f.eks. elektroniske publikationer, skrædder­
syet interaktiv nyhedsformidling, on-line-marketing osv.), og som repræsenterer de 
største fordele for forbrugeren (f.eks. homeshopping, finansielle on-line-tjenester, 
fjernundervisning, telemedicin, video-on-demand osv.). Med tiden vil et stadigt større 
antal såkaldte traditionelle tjenester blive moderniseret og udformet på en anden måde, 
ligesom der vil blive udviklet fuldstændigt nye tjenester. 
Forskriftsmæssigt betyder den gradvise markedsudvikling, at nye forskrifter ikke 
kommer på en gang, men at der store chancer for, at også de indføres i faser. 
3. Varierende geografisk udvikling 
Med hensyn til Den Europæiske Union kan det forventes, at de forskellige medlemsstater 
vil befinde sig på forskellige udviklingsstadier med hensyn til informationssamfundets 
tjenester, og det af flere årsager, nemlig: 
• forskelle medlemsstaterne indbyrdes med hensyn til informationsteknologiernes 
udbredelse, hvilket nedenstående figur giver et almindeligt udtryk for med 
kvotienten TI7 (således at det land, der har den laveste kvotient, i teorien vil få 
størst udbredelse af computere og telekommunikation samt højeste økonomiske 
aktivitetsniveau). 
• forskelle medlemsstaterne indbyrdes i den informationsteknologiske markeds­
udvikling. I og med at de nationale markeder ikke udvikles med samme hastighed, 
Kvotient TI = (OE - PM - CP + PC + TP + FM + PG)/(GDP*Host*NSF), hvor OE = 
samlede udgifter til kontorudstyr i 1990 (i USD), PM = antal postforsendelser i 1990, CP = 
antal nye mobiltelefonabonnenter i 1994, PC = antal computere i drift i 1993, TP = antal 
telefoner i drift i 1990, FM = antal fax i drift i 1992, PC = antal bippere i drift i 1992, GDP = 
bruttonationalprodukt per indbygger i 1995 (anslået i USD), Host = antal computere tilsluttet 
Internet i oktober 1994, NSF = forskellen mellem NSF's nettoindtægter og -udgifter i 1994 (i 
mio.). 
vil forskellene medlemsstaterne indbyrdes i nogle tilfælde blive mindre, og i 
andre tilfælde større8 
forskelle medlemsstaterne indbyrdes med hensyn til de former for tjenester, der 
udvikles på grund af markedernes historisk, socialt, politisk, demografisk, 
geografisk og teknologisk betingede forskellige karakteristika. De basale 
markeders forskellige karakteristika kommer allerede nu til udtryk (f.eks. 
forskellen mellem interessen for markedet for Minitel-ydelser i Frankrig og for de 
avancerede satellit-tv-transmissioner i Det Forenede Kongerige), også i den 
disponible mformationsinfrastruktur (f.eks. det indbyrdes afvigende brug af 
kabeldistribution og telenet som det fremgår nedenfor af fremvæksten af Internet­
tilslutninger). 
Jf. tabel over informationsteknologiske vækstrater fordelt på regioner i 1990-1994 i ELTO op. cit. 
357. 
Kvotient TIS 
*—*^J- ufe»*^^^wW% IÉÏÈ 
Internet-tilslutninger per 1 000 indbyggere 10 
Forskriftsmæssigt vil denne stærkt varierende udvikling af tjenester sandsynligvis give 
sig udslag i forskellige nationale forskriftsmæssige fremgangsmåder. 
4. Udvikling af grænseoverskridende tjenester er en forudsætning 
Informationssamfundets tjenester adskiller sig fra de såkaldt traditionelle tjenester, fordi 
de kan formidles uden hensyntagen til afstanden mellem forbrugeren og leverandøren. 
Det er af væsentlig betydning for udviklingen af informationssamfundets tjenester, at 
denne indbyggede grænseoverskridende karakter udnyttes på grund af kombinationen af 
følgende faktorer: 
• nå til den kritiske masse og nedbringe omkostningerne med markedsføringen: for 
de traditionelle tjenesters vedkommende forbliver de fordele, der er ved at udbyde 
tjenester og handle med varer over grænserne på et geografisk meget større 
marked, ofte uudnyttede, da det er forbundet med visse omkostninger (tid, 
transport, distribution, indsamling af oplysninger osv.), hvorimod informations­
samfundets tjenester, der ophæver afstandene, ganske kraftigt nedbringer omkost­
ningerne (i hvilken udstrækning afhænger af, hvorvidt det er nødvendigt at levere 
produkterne, og om der er oversættelsesudgifter osv.). 
ARNUM, ERIC, "Internet Cross-Subsidisation: Traffic, Spending and Government Spending on 
the Internet, A close-up study of the commercialisation of the Internet and the growth of the 
NSFnet Backbone Service from January 1993 to January 1995", rapport til Europa-
Kommissionen, 1995. 
Kilde: Société Internet, Observatoire Européen de l'Audiovisuel. 
• imødekomme specialiseret efterspørgsel og ramme niche-markeder: 
interaktiviteten mellem tjenesteyderen og den enkelte forbruger sætter udbyderen 
i stand til at drage konkurrencemæssig fordel ved mest muligt præcist at 
imødekomme de enkelte forbrugeres behov. Forbrugeren vil derfor i stadigt større 
forvente grad at finde produkter/tjenester, der præcist tilsvarer behovet. Dette 
betyder for tjenesteyderen, at specialisering og skræddersyning bliver mere og 
mere vigtig. Generelt kan det siges, at mindre udbydere bør udnytte hele det 
geografiske marked for at kunne skabe økonomisk levedygtige nicher. Større 
udbydere, der er aktive på mere standardiserede vare- og tjenestemarkeder, kan 
forventes at tilbyde skræddersyede ydelser, hvis ellers tjenesten kan tilpasses 
(f.eks. informations- eller undervisningstjenester). Med hensyn til tjenester med 
relativt faste karakteristika (f.eks. video-on-demand, on-line-shopping osv.) vil 
det være nødvendigt med et større udbud, hvis abonnementerne skal have deres 
berettigelse, dvs. en vifte af tjenester. Under alle omstændigheder bliver det et 
uomgængeligt krav, at der er mulighed for at dække et videre geografisk marked. 
• samle markedssegmenter fra flere nationale markeder, informationssamfundet 
begyndte med at udvikle sig i hver enkelt medlemsstat, men særligt i visse 
befolkningsgrupper (f.eks. de nye generationer over for de gamle, erhvervs-
brugere over for privat brugere osv). Dette har ført til, at markedets nationalitet er 
mindre vigtig end markedssegmentet. For at nå til et tilstrækkeligt stort marked, 
så formidlingen af tjenesterne bliver rentabel, skal samme markedssegmenter i 
flere nationale markeder nås og samles. 
Forbrugeren bliver den første, der efterspørger de grænseoverskridende tjenester på grund 
af deres positive virkninger: 
• En meget lettere og bredere adgang til alle tjenester/varer, der udbydes i Den 
Europæiske Union: med en væsentlig reduktion af omkostningerne ved at efter­
søge varer og tjenester inden for Unionen, vil også de markeder, som før ikke 
kunne nås på grund af den geografiske afstand, blive lige så let tilgængelige som 
nationale markeder. 
• Prisfald på den leverede tjeneste: den voksende konkurrence mellem tjeneste­
yderne, som også gør det lettere at sammenligne priser, vil presse priserne ned. 
• Nye mere specialiserede/skræddersyede tjenester: på grund af det geografisk 
større marked vil forbrugerne få mulighed for at tilslutte sig mere specialiserede 
eller skræddersyede tjenester (f.eks. informations- eller uddannelsestjenester 
tilpasset forbrugerens individuelle behov) og drage fordel af et større udvalg af 
nye varer og tjenester. 
Forskriftsmæssigt er behovet for en grænseoverskridende udvikling af tjenesterne en 
understregning af, hvor væsentligt det er, at området uden indre grænser sikres i fuld 
udstrækning. 
B. Nuværende juridiske rammer for det indre marked 
Udviklingen af det europæiske tjenestemarked sker ikke for øjeblikket i et juridisk 
tomrum. Bestemmelserne om det indre marked udgør allerede de grundlæggende 
juridiske rammer. En fuldstændig og effektiv anvendelse af principperne om 
10 
etableringsfrihed (artikel 52 ff. i traktaten), om fri udveksling af tjenesteydelser (artikel 
59 ff. i traktaten) og gældende afledt ret gør det allerede nu muligt for 
informationssamfundets tjenester at udnytte de fordele, der er knyttet til området uden 
indre grænser. 
Traktatens artikel 59 fastlægger princippet om fri udveksling af tjenesteydelser11 og er àf 
afgørende betydning med henblik på at lette og fremme opnåelsen af den kritiske masse 
for grænseoverskridende tjenester, der formidles ad de elektroniske motorveje. Som det 
forklares i "Kommissionens fortolkende meddelelse om fri udveksling af tjenesteydelser 
på tværs af landegrænserne"12, er princippet til hinder for, at medlemsstaterne indfører 
restriktive foranstaltninger for den fri udveksling af tjenester med oprindelse i en anden 
medlemsstat. I henhold til artikel 59 og Domstolens retspraksis henhører tjenester nemlig 
under oprindelsesmedlemsstatens lovgivning og kontrol, hvilket vil sige den 
medlemsstat, hvor tjenesteyderen er etableret. På grund af denne oprindelsesordning og 
den gensidige anerkendelse, som følger heraf, vil tjenesteydere i informationssamfundet i 
princippet ikke være nødt til at anvende forskellige ordninger afhængig af tjenesternes 
endelige bestemmelse. Noget sådant ville jo i en union med femten medlemmer betyde 
en absolut fornægtelse af området uden indre grænser. Harmonisering vil dog være 
nødvendig, når anvendelsen af bestemmelseslandets lovgivning er berettiget ud fra 
hensyn til en almen interesse13. I så fald skal der indføres et tilsvarende beskyt­
telsesniveau for alle medlemsstater for således at ophæve den juridiske grænse. 
Det bør endvidere bemærkes, at en fremgangsmåde med udgangspunkt i en effektiv 
anvendelse af artikel 59 og oprindelseslandets ordning (gensidig anerkendelse) 
nedbringer behovet for afledt ret. I mange tilfælde vil en direkte anvendelse af artikel 59 
nemlig være tilstrækkelig til at afværge, at medlemsstaterne hindrer den fri udveksling af 
informationssamfundets tjenester. Kun når restriktioner er berettiget i medfør af 
Domstolens retspraksis, vil der i givet fald være anledning til at udforme egentlige 
forskrifter i form af afledt ret. Med andre ord, jo strengere anvendelse af artikel 59, jo 
mindre behov for EF-forskrifter. 
Traktatens artikel 52 er også relevant for informationssamfundets tjenester. Den sikrer 
tjenesteydernes etableringsret. Det betyder, at en udbyder af informationssamfundets 
Begrebet tjenesteydelse er defineret i traktatens artikel 60: "....som tjenesteydelser betragtes de 
ydelser, der normalt udføres mod betaling, i det omfang de ikke omfattes af bestemmelserne 
vedrørende den frie bevægelighed for varer, kapitel og personer". I artikel 59 præciseres del 
endvidere, at princippet om den frie bevægelighed finder anvendelse på grænseoverskridende 
tjenesteydelser: "... restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for 
Fællesskabet, afskaffes gradvis for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne, der er 
bosat i et andet af Fællesskabets lande end modtageren af den pågældende ydelse..."'. 
EFT C 334 af 9.12.1993. 
Restriktioner af den frie udveksling af tjenesteydelser kan nemlig være berettigede på visse 
særlige betingelser, men restriktioner i form af forskelsbehandling kan kun være berettiget af de 
årsager, der er opregnet i traktatens artikel 56 og under forbehold for efterprøvning af 
proportionaliteten. Restriktioner af ikke-forskelsbehandlende karakter kan begrundes i 
ufravigelige hensyn til den almene interesse. Enhver restriktiv foranstaltning bør dog stå i et 
rimeligt forhold til det tilsigtede mål (foranstaltningen skal være hensigtsmæssig og ikke gå 
videre end det strengt nødvendigefor at nå det tilsigtede mål). 
11 
tjenester, der er etableret i en medlemsstat, og som ønsker at etablere sig i andre 
medlemsstater, ikke skal udsættes for restriktioner af forskelsbehandlende karakter, 
eventuelt forklædte restriktioner af forskelsbehandlende karakter, og i visse tilfælde 
heller ikke restriktioner af ikke-forskelsbehandlende karakter. 
Afledt ret om det indre marked omfatter allerede en række direktiver, som vil få 
betydning for udviklingen af informationssamfundets tjenester. Sigtet med direktiverne 
er, som for alle direktiverne i tilknytning til det indre marked, at beskytte en almen 
interesse i den udstrækning, det er nødvendigt for at afskaffe hindringerne for det indre 
marked, ved at indføre et ensartet beskyttelsesniveau i samtlige medlemsstater. 
Især kan nævnes et nyligt direktiv som direktiv 95/46/EF om beskyttelse af fysiske 
personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af 
sådanne oplysninger , som viser den merværdi, der ligger i bestemmelserne om det 
indre marked med hensyn til at beskytte de grundlæggende rettigheder i informations­
samfundet, her med hensyn til retten til privatliv. Selv om direktivet rækker videre end 
informationssamfundet, drejer det sig ikke desto mindre om et vigtigt skridt i udform­
ningen af de juridiske rammer for informationssamfundet. Beskyttelsen af person­
oplysninger har vist sig af afgørende betydning for udviklingen af informations­
samfundets tjenester. Direktivet er også et væsentligt fremskridt med hensyn til at 
fremme borgernes tillid til de nye tjenester. I takt med den informationsteknologiske 
udvikling agter Kommissionen af undersøge, og i givet fald foreslå, alle nye foran­
staltninger, som måtte vise sig nødvendige. Nævnes bør også direktivet om beskyttelse af 
personoplysninger og kommunikationshemmeligheden i forbindelse med digitale telenet, 
herunder det tjenesteintegrerede digitalnet1 , som omhandler de specifikke problemer i 
tilknytning til digitalnet. 
Med hensyn til den intellektuelle ejendomsret vil flere direktiver også få central 
betydning, navnlig direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af 
edb-programmer , direktiv 92/100/EØF om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om 
visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel 
17 
ejendomsret , direktiv 93/83/EØF om samordning af visse bestemmelser vedrørende 
ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og 
tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel og direktiv 93/98/EØF om 
14 
15 
16 
17 
18 Vedtaget den 24. oktober 1995. 
Ændret forslag KOM(94) 128 endelig udg. af 13. juni 1994. Jf. også artikel 22, stk. 4, litra d), i 
forslag til direktiv "om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten", fælles holdning af 12. juli 1995 
(EFT C 281 af 25.10.95, s. 19). 
EFT nr. L 122 af 17.5.1991. Dette direktiv har særlig betydning, da edb-programmer er et 
basalt element for informationsmotorvejene. Det giver beskyttelse af ophavsretten til edb-
programmer i deres egenskab af litterære værker. 
EFT L 346 af 27.11.1992, s. 61. Af stor betydning, da det opstiller forskriftsmæssige rammer, 
som kan danne præcedens for en række nye tjenester, som f.eks. video-on-demand og de 
forskellige varianter heraf. 
EFT nr. L 248 af 6.10.1993, s. 15. Fastlægger fælles regler om ophavsret, især den kollektive 
forvaltning af rettighederne, herunder bl.a. elementer , som vil kunne vise sig af betydning for 
forslag tilforskrifter om informationssamfundet. 
12 
harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder19. 
Direktiv 96/6/EØF om retlig beskyttelse af databaser20 vil få betydning, da det kan tjene 
som grundlag for fremtidige supplerende initiativer i forbindelse med aspekter af 
ophavsretten og ophavsretsbeslægtede rettigheder i tilknytning til 
informationssamfundet. 
r 
Grønbogen om "ophavsretten og ophavsretsbeslægtede rettigheder i informations­
samfundet"21 er et første bud på at imødekomme de undersøgelser, der har påvist, at 
intellektuel ejendomsret er et forskriftsmæssigt nøgleområde, hvis 
informationssamfundet skal føres ud i livet. Den digitale teknologis særpræg, som gør det 
muligt meget lettere at overføre og kopiere en stort antal oplysninger end i et traditionelt 
analogt miljø, indebærer særlige risici. Uden hensigtsmæssig beskyttelse bliver det 
vanskeligt at sikre sig, at værket eller ydelsen ikke kopieres, ændres eller udnyttes til 
skade for rettighedshaverne og uden deres viden. Med grønbogen blev et større 
høringsarbejde igangsat for at fastlægge den fremtidige politik for området. 
Grønbogen om "den retlige beskyttelse af krypterede tjenester i det indre marked"22 
gennemgår de vanskeligheder, som opstår som følge af de forskriftsmæssige forskelle, 
der findes mellem medlemsstaterne indbyrdes vedrørende beskyttelse af sådanne tjenester 
mod piratkopiering, og de risici for det indre marked, som informationssamfundet 
indebærer. I grønbogen nævnes muligheden for en EF-indsats for netop at harmonisere de 
nationale lovgivninger på området. 
Grønbogen om "kommerciel kommunikation i det indre marked"23 omhandler forskellige 
former for reklame, direkte marketing, sponsorering, salgsfremstød og PR-forhold for at 
gøre reklame for varer og tjenester og deres sandsynlige fremtidige udvikling i 
informationssamfundet. I grønbogen undersøges det, hvorvidt de nationale forskrifter, 
selv om de ikke er diskriminerende, alligevel vil kunne hindre grænseoverskridende 
aktivitet, navnlig via net, med sådanne tjenester. Den indeholder et forslag til en 
fremgangsmåde til vurdering af proportionaliteten af sådanne foranstaltninger og 
forbedring af en eventuel samordnende indsats på EF-plan. 
Forslag til direktiv om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjern­
salg vil fa oplagt betydning, for så vidt angår forbrugerbeskyttelse, for en række af de 
nye tjenester, navnlig elektronisk handel. 
20 
21 
22 
23 
24 EFT nr. L 290 af 24.11.1993, s. 9. Danner grundstenen i de nødvendige juridiske rammer for 
beskyttelsen af værker og ydelser, der udsendes via informationsmotorvejene. 
EFT L 77 af 27.3.1996, s. 20 - direktivet blev vedtaget den 11. marts 1996 med sigte på at 
harmonisere ophavsret, der finder anvendelse på alle former for databasestrukturer - on-line 
eller ikke - og indføre en ny økonomisk rettighed til beskyttelse af den betydelige investering, 
som skaberen af en database må gennemføre. 
KOM(95) 382 endelig udg. af 19. juli 1995. 
KOM(96) 76 endelig udg. af 6. marts 1996. 
KOM(96) 192 endelig udg. af 8. maj 1996. 
Forslag om ændring, EFT C 308 af 15.11.1993, s. 18, og EFT C185 af 19. juli 1995, s. 4. 
13 
Endelig garanterer det såkaldte direktiv 89/552/CEE om "tv uden grænser'115 den frie 
bevægelighed for radio- og tv-udsendelser, som også vil være omfattet af de fordele, der 
er forbundet med informationssamfundets teknologiske muligheder for 
grænseoverskridende spredning. Direktivet omfatter de såkaldte konventionelle tv-
tjenester samt tjenester som "pay-per-view" eller "near-video-on-demand". Nærværende 
initiativ foregriber på ingen måde udfaldet af de drøftelser, der pågår i Europa-
Parlamentet og Rådet om ændring af direktivet og navnlig dets anvendelsesområde. I den 
udstrækning en række nye tjenester vil være omfattet af direktivets anvendelsesområde, 
vil sådanne tjenester og forslag til forskrifter desangående ikke være omfattet af 
gennemsigtighedsmekanismen, da proceduren for forudgående anmeldelse bl.a. ikke 
finder anvendelse på nationale forskrifter med henblik på at gennemføre et EF-direktiv i 
den nationale lovgivning. 
25 EFTL 298 af 17.10.1989. Forslag om ændring af 31.5.1995 i KOM(95) 86 endelig udg. Ændret 
forslag, KOM(96) 200 af 7. maj 1996: fælles holdning af 8. juli 1996 og meddelelse fra 
Kommissionen til Europa-Parlamentet, SEK(96) 1292, om den fælles holdning. 
14 
IL BEHOV FOR EN GEr^EMSIftTïftHEDSMEKANISME 
Det er den forskriftsmæssige aktivitet, der vil finde sted på nationalt niveau i de 
kommende år for at regulere infonnationssamfundets tjenester, der skaber behovet for en 
gennemsigtighedsmekanisme. Samordnes denne forskriftsmæssige aktivitet ikke, vil det 
kunne føre til underminering af det indre marked, navnlig ved en opsplitning af området 
uden indre grænser. 
Hertil kommer de vanskeligheder, som byder sig på grund af det misforhold, der findes 
mellem på den ene side de nationale forskrifters begrænsede geografiske anvendelses­
område og på den anden side de nye interaktive tjenesters transnationale dimension, som 
af samme årsag fordrer grundige overvejelser og frem for alt samarbejde på EF-plan. 
A. Udsigter til forskriftsmæssig aktivitet i medlemsstaterne 
Udviklingen af informationssamfundets tjenester vil få retlige følger, da der vil opstå nye 
forskriftsmæssige behov. Nedsættelsen af arbejdsgrupper eller udvalg i medlemsstaterne 
og de mange rapporter og officielle undersøgelser, der bestilles på nationalt og EF-plan, 
peger i samme retning, nemlig at informationssamfundet skaber behov for en omfattende 
forskriftsmæssig aktivitet for at tilpasse de nuværende juridiske rammer. 
1. Forberedende forskriftsmæssig mobilisering i medlemsstaterne 
I flere medlemsstater er der igangsat overvejelser for at analysere og evaluere fremtidige 
forskriftsmæssige behov i informationssamfundet26. Denne hektiske aktivitet er sympto­
matisk for forberedelsen af fremtidige forskriftsmæssige aktiviteter. I henhold til de 
26 Som eksempler kan nævnes følgende undersøgelser: Thierry Breton : Les téleservices en France, 
Quels marchés pour les autoroutes de l'information?, Rapport officiel au Ministre d'Etat, au 
Ministre de l'Intérieur et de l'Aménagement du Territoire et au Ministre des Entreprises et du 
Développement économique (Frankrig, december 1994); Jean-Marc Detailleur : Evolution de la 
presse écrite dans la perspective des nouvelles technologies multimédias. Rapport au Ministre de 
la Communication (Frankrig, december 1994); Gérard Théry; Les autoroutes de l'information. 
Rapport au Premier Ministre (Frankrig, juli 1994); "Industries culturelles et nouvelles 
techniques ". Rapport de la commission présidée par M. Sirinelli, Ministère de la culture et de la 
francophonie; "Prognos A.G.: Digitales Fernsehen-Marktchancen und ordnungspolitischer 
Regelungsbedarf, erstellt im Auftrag der Bayerischen Landeszentrale fur neue Medien (Munchen, 
januar 1995); Coudert Brothers: An overview and analysis of the legal and regulatory barriers 
to the take off of multimedia applications in preparation for the infrastructure Green Paper 
(rapport til Europa-Kommissionen, december 1994); den danske regerings rapport om 
informationssamfundet i år 2000; Actieprogramma Electronische Snelwegen "van metafoor naar 
actie" (officielt dokument fra den nederlandske regering, december 1994); "Wings to human 
ability" (officiel rapport til den svenske regering, august 1994); Titan : Etude du cadre 
réglementaire de la Communauté française pour le lancement d'expériences multimédia et 
workshop "Le contrôle des accès et des droits " (Belgien, november 1994 og januar 1995); 
"Creating the superhighways of the future : Developing Broadband Communications in the UK" 
(forelagt parlamentet af formanden for Board of Trade på foranledning af Hendes Majestæt, 
november 1994); "The Waterloo Report on "Trans Atlantic Dialogue on Broadcasting and the 
Information Society", 19.-21. maj 1995; Informationsgesellschaft Chancen, Innovationen und 
Herausforderungen, Festellungen und Empfehlungen, Der Rat fur Forschung, Technologie und 
Innovation, december 1995; flere nyere resolutioner fra International Communications Round 
Table (ICRT) understreger ligeledes en række forskriftsmæssige behov. 
15 
oplysninger, som Kommissionen har til sin rådighed, kan det igangværende arbejde kort 
resumeres som følger: 
• Belgien 
Et halvt hundrede personer med vidt forskellig baggrund inden for kommuni-
kationserhvervene samarbejder om et "Titan"-projekt. Formålet er at indføre de nye 
teknologier i det franske sprogsamfund i Belgien. En række forskellige spørgsmål bliver 
undersøgt i en "juridisk" undergruppe, bl.a. intellektuel ejendomsret, datasikkerhed, 
bevisret samt beskyttelse af forbrugeren og privatlivet. Titan-gruppen udarbejdede i 
november 1994 en første rapport om forskriftsmæssige rammer. Heri anslås det, at det vil 
være yderst hensigtsmæssigt med en fuldstændig omlægning af det eksisterende 
forskriftsmæssige system. Gruppen håber endvidere, at en grundig revidering vil kunne 
sikre sammenhæng mellem forskrifterne for de nye tjenester. På baggrund af ønsket om 
forskrifter for de interaktive tjenester har det belgiske Conseil Supérieur de l'audiovisuel 
faet til opgave at undersøge spørgsmålet og fremsætte forslag. Der pågår ligeledes 
drøftelser i det flamske sprogsamfund om forslag til ændringer af et lovdekret af 4. maj 
1994 om radio- og tv-spredning i forbindelse med projektet "TELENET 
VLAANDEREN". Til projektet er knyttet såvel offentlige myndigheder, halvoffentlige 
organer og repræsentanter for den private sektor. Projektet omhandler de nye kabel-
tjenester. 
Tyskland 
Der er nedsat flere reflektionsgrupper, såvel på delstatsniveau som på forbundsniveau27. 
Undersøgelserne omfatter bl.a. det særlige spørgsmål om de forskriftsmæssige rammer 
for informationssamfundets tjenester samt spørgsmål om databeskyttelse, forebyggelse af 
kriminalitet, beskyttelse af mindreårige, intellektuel ejendomsret, forbrugerbeskyttelse, 
kryptering og ejerforhold i forbindelse med medierne. Det tyske kristeligt-demokratiske 
parti samt en alliance bestående af det social-demokratiske parti, Bundnis 90 og De 
Grønne har hver især nedsat arbejdsgrupper28 for at undersøge lovgivningsmæssige 
problemer og behov for forskriftsmæssige tilpasninger. Den tyske forbundsdag har 
besluttet at nedsætte en undersøgelseskommission for bl.a. at undersøge de 
forskriftsmæssige spørgsmål29. Det står stadigt åbent, hvorvidt de nye tjenester falder 
inden for delstaternes eller forbundsregeringens kompetence. Delstaterne er for nyligt 
blevet enige om et udkast til en traktat om on line-tjenester (On-line Staatsvertrag) 
udarbejdet på grundlag af traktaten om radio- og tv-spredning mellem delstaterne 
27 
28 
29 F.eks. "Forschungs- und Technologierat" under forbundsregeringen bestående af repræsentanter 
for de 16 delstater og repræsentanter for forbundsregeringen samt "Petersberger Kreis" 
bestående af repræsentanter for regeringen og erhvervslivet. De første rapporter ventes færdige 
til efteråret. 
Jf. f.eks. de 12 Medienpolitischen Forderungen von Biindnis 90/De Grønne af 9. og 10. 
september 1995, hvori der kræves forskrifter for de nye tjenester på områder som beskyttelse af 
data, privatliv, mindreårige, intellektuel ejendomsret og forbrugere. 
Opmærksomheden henledes i denne henseende på, at der må ske en lempelse af eksisterende 
forskrifter for at opfylde de nye behov. 
16 
(Rundfunkstaaîvertrag). Udkastet30 indeholder bestemmelser om adgang til aktiviteterne, 
identificering af tjenesteyderen, redaktionelt ansvar, beskyttelse af mindreårige, reklame, 
sponsorering, berigtigelsesret, databeskyttelse, overvågning osv. Forbundsregeringen har 
derimod offentliggjort retningslinjer for en ny multimedielov31, som omhandler 
spørgsmål i forbindelse med licensfri adgang, forbrugerbeskyttelse, annoncering af 
udbudsbetingelser og priser, ansvar, beskyttelse af mindreårige, aftaleret, herunder digital 
underskrift, intellektuelle ejendomsrettigheder osv. 
• Danmark 
Finansministeriet fremlagde i oktober 1994 en rapport om "Informationssamfundet 
år 2000", der bl.a. konkluderede, at dansk lov om beskyttelse af personoplysninger bør 
fornys og forenkles for at kunne imødekomme ændringerne som følge af informations­
samfundet. Rapporten anbefaler, at drøftelserne af de forskellige aspekter af informa­
tionssamfundet prioriteres højt af Folketinget og lokale myndigheder, og at der 
udarbejdes en handlingsplan for fremtidige initiativer. 
• Frankrig 
"Minitel" og den "telematiske" udvikling har gjort det muligt at indhøste mange 
erfaringer med teleformidlede tjenester. For at igangsætte drøftelser om behov i 
forbindelse med en ny politik, bestilte den franske regering i 1994 en række strategiske 
rapporter om de forskellige problemstillinger, som udsigten til informationssamfundet 
rejser. Den såkaldte "Breton-rapport" med titlen "Teletjenester i Frankrig" blev afleveret 
til ministerpræsidenten den 11. juli 1994. I den behandles især udviklingen af informa­
tionssamfundets nye tjenester. Det vurderes, at en forskriftsmæssig tilpasning er nødven­
dig, da de nuværende tekster ikke er afpasset de nye organisationsformer, som bliver 
mulige med de nye teknologier. Den såkaldte "Detailleur-rapport", som blev afleveret til 
ministerpræsidenten den 24. januar 1995, omhandler udfordringerne som følge af de nye 
teknologiske rammer for pressevirksomhed. Det understreges i rapporten, at fremkomsten 
af en række nye forhold i tilknytning til de nye tjenester vil skabe juridiske tomrum. 
Tilpasningen bør ske gradvis og tage udgangspunkt i såvel en analyse af 
eksperimenterne, som stadige overvejelser om de juridiske udfordringer. Den såkaldte 
"Sirinelli-rapport" med titlen "Kulturelle industrier og nye teknikker" behandler de nye 
teknologiers indvirkning på intellektuel ejendomsret. Den såkaldte "Théry-rapport" med 
titlen "De elektroniske motorveje" blev afleveret til ministerpræsidenten den 31. juli 1994 
og behandler de strategiske udfordringer for Frankrig i forbindelse med de elektroniske 
motorveje. Det understreges i alle rapporterne, at der må ske en forskriftsmæssig 
bevægelse på de kendte områder, dog uden nærmere præcisering af indhold og tidsplan. 
Parlamentet vedtog endvidere den 26. marts 1996 en lov, der finder øjeblikkelig 
anvendelse, netop om forsøg med de nye tjenester. 
30 
31 Staatvertrag iiber Mediendienste. 
Statement von Bundesminister Dr. Jùrgen Rùttgers zu den Rechtlichen Rahmenbedigubgen fur 
neue Informations- und Kommunikationsdienste - Multimedia Gesetz - 2/5/1996. 
17 
• haiku 
Det italienske senats faste kommission vedtog i februar 1995 et dokument med titlen "in 
materia di multimedialita"'. Dokumentet giver en detaljeret beskrivelse af situationen på 
området i Italien. I rapporten analyseres også de franske "Breton-" og "Théry"-rapporter, 
og en række forskriftsmæssige vanskeligheder belyses (f.eks. databeskyttelse, medie­
koncentration, offentlighed). Også spørgsmålet om en nødvendig tilpasning af eksiste­
rende lovgivning rejses, 
• Luxembourg 
Ministerpræsidenten gav den 4. maj 1995 deputeretkammeret meddelelse om nedsættelse 
af et såkaldt "informationskabinet" med henblik på at samordne, kanalisere og centrali­
sere de kompetente fagministres initiativer. Sideløbende vil der blive oprettet et 
"ledsagelsesudvalg" med deltagelse af repræsentanter for erhvervslivet samt medie- og 
kommunikationsverdenen. Udvalget skal fremsætte forslag og drøfte strategier for 
informationssamfundets gennemførelse. Ministerpræsidenten understregede, at der fortsat 
er mange uafklarede spørgsmål, som f.eks. databeskyttelse, sociale følger, ophavsret osv. 
Deputeretkammeret forventer at tilrettelægge en større debat. Under alle omstændigheder 
ser det ud til, at der for de interaktive tjenesters vedkommende enten vil blive udarbejdet 
nye forskriftsmæssige rammer, eller at de nuværende forskrifter vil blive tilpasset disse 
tjenesters særlige karakteristika. 
• Nederlandene 
Regeringen vedtog i december 1994 et handlingsprogram ("Actieprogramma") for at 
fremskynde informationssamfundet. Selv om dokumentet fokuserer på de 
infrastrukturelle aspekter, kortlægges også en række problemer i forbindelse med de 
juridiske rammer for tjenester, som f.eks. beskyttelse af personoplysninger, krypterede 
tjenester, intellektuel ejendomsret og den offentlige orden (kriminalitet og etik). De 
forskriftsmæssige ændringer vil ud over telekommunikationslovgivningen være rettet 
mod de såkaldte "tillægsforskrifter", der findes på de pågældende områder. Sektorens 
mulighed for selvregulering tillægges særlig betydning, da det efter regeringens 
opfattelse vil kunne fremskynde praktiske applikationer. De kompetente fagministre har 
oprettet en tværfaglig gruppe for at gennemføre handlingsprogrammet. Den nederlandske 
mediemyndighed ("het Commissariaat voor de Media") har endvidere for nyligt givet tv-
selskaberne tilladelse til at bruge de muligheder, som de nye elektroniske medier tilbyder. 
Tilladelsen omfatter bl.a. interaktiv anvendelse af tv, elektronisk formidling af tv-
programoversigter, udsendelse af programmer på Internet, udveksling af oplysninger og 
direkte marketing. Tilladelsen vil eventuelt også kunne omfatte udbud af video-on­
demand og pay-per-view. Der er endvidere nedsat et styringsudvalg bestående af 
repræsentanter for flere ministerier til at behandle de vanskeligheder, som måtte opstå 
som følge af de nuværende forskrifter og for at koordinere indførelsen af nye retlige 
rammer for de elektroniske tjenester. 
• Sverige 
Regeringen har nedsat et udvalg, som er ansvarlig for fremme af informationsteknologi. 
En første rapport, "Wings to Human Ability", blev fremlagt i august 1994. Den aktuelle 
juridiske situation anses for utilfredsstillende. Det konstateres i rapporten, at stabile 
juridiske rammer for ophavsret, aftaleret, civilret, offentiighedsret, sikkerheds- og 
beskyttelsesforskrifter for personoplysninger er af væsentlig betydning for den informa­
tionsteknologiske udvikling. For at nå til en rentable tjenestemasse, bør man bl.a. især 
være opmærksom på aftalelovgivningen og bestemmelser for intellektuel ejendomsret. 
Målet for forskriftstilpasningerne skal konkretiseres inden for de næste tre år. Der er 
ligeledes nedsat et officielt udvalg med henblik på blandt andre emner at undersøge 
relationerne mellem tv-medierne, de nye tjenester og lovgivningen om pressefrihed. Der 
skal fremsættes konkrete forslag i løbet af dette år. 
• Finland 
Regeringen offentliggjorde i begyndelsen af 1995 en rapport med titlen "Developing a 
Finnish Information Society". Allerede eksisterende arbejdsgrupper, som f.eks. arbejds­
grupperne for radio- og tv-rettigheder, ophavsret og multimedierettigheder, vil kunne 
danne ramme om en drøftelse af problemerne i tilknytning til de nye tjenester. Det kan 
forventes, at Finland, som allerede har en meget liberal medielovgivning, for de nye 
tjenesters vedkommende ligeledes vil tage udgangspunkt i selvregulerende organer, 
undtagen når det drejer sig om kriminelle handlinger under straffeloven. Den generelle 
holdning synes at være så lidt regulering som muligt. 
J)et Forenede Kongerige 
D.T.I. har udarbejdet en rapport med titlen "Creating the Superhighways of the Future: 
Developing Broadband Communications in the UIC\ Denne blev forelagt parlamentet i 
novemBer 1994. I henhold til rapporten er der et afgørende behov for stabile, effektive 
juridiske rammer, som kan tilpasses løbende, for at styrke erhvervslivets nødvendige 
tillid til investeringerne. Forfatterne konstaterede ligeledes, at spørgsmålet om 
beskyttelse af personoplysninger og industrielle oplysninger i telenettene samt en 
hensigtsmæssig beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder bør have særlige 
opmærksomhed. Med dokumentet nedsættes en rådgivende arbejdsgruppe for 
multimedieindustrien (MMIAG) bestående af "tunge" erhvervsledere, som skal rådgive 
den kompetente fagminister om fordele og ulemper ved multimedieudviklingen. 
Undergrupper skal bl.a. undersøge spørgsmål i forbindelse med de juridiske rammer for 
de kortlagte områders og også medicinske anvendelsers vedkommende. Undergruppen 
for spørgsmål i forbindelse med intellektuel ejendomsret anbefaler en forenkling af 
procedurerne for tildeling af rettigheder for de nye multimedieprodukters vedkommende, 
ændring af lovene om ærekrænkelse og usædelighed og, som i amerikanske forslag, 
indførelse af en overførselsrettighed for at beskytte ophavsrettighederne. En anden 
tværministeriel arbejdsgruppe er nedsat under premierministerens tjeneste for at drøfte 
behovet for en tilpasning af gældende lovgivning, især på områder som intellektuel 
ejendomsret og databeskyttelse. I juli 1995 blev der fremsat et lovforslag om ændring af 
lovgivning og procedurer vedrørende ærekrænkelse (Draft bill intitled "An act to amend 
19 
the law of defamation and to amend the law of limitation with respect to actions for 
defamation and malicious falsehood"). Lovforslagets anvendelsesområde omfatter 
elektroniske publikationer (§1). For de politiske partiers vedkommende fremlagde 
Labour i juli 1995 en rapport med titlen "Labour's Policy Forum on the Information 
Superhighway". Rapporten omhandler især områder som forbrugerbeskyttelse, ophavsret, 
beskyttelse af mindreårige, offentlig orden, piratkopiering, databeskyttelse, 
markedsføring, arbejdsretlige og socialretlige bestemmelser for distancearbejde osv. og 
kræver national forskriftsmæssig indgriben. 
2. Nye forskriftsmæssige behov 
Bortset fra de særlige områder, som f.eks. telekommunikation, som er omfattet af 
specifikke EF-forskrifter, fremgår det af disse mange arbejder, at der ofte vil blive behov 
for tilpasning af lovgivninger eller nye forskrifter, da de eksisterende forskrifter ikke er 
udformet med henblik på informationssamfundets tjenester som sådan. Forskrifterne er 
udarbejdet for at imødegå en række særlige risici, som eksisterende tjenester vil kunne 
medføre for en række målsætninger af almen interesse (f.eks. beskyttelse af 
folkesundheden for medicinske ydelsers vedkommende, beskyttelse af forbrugerne eller 
mediemæssig pluralisme for tv-tjenesters vedkommende, opretholdelse af 
konkurrencevilkårene eller beskyttelse af forbrugerne for telekommunikationstjenesters 
vedkommende osv.). De forskellige særlige kendetegn ved informationssamfundets 
tjenesters vil - i positiv eller negativ retning - ændre den risiko, der er dækket af de 
gældende forskrifter. Bl.a. vil tjenester, der teleformidles, / forhold til traditionelle 
faglige tjenester, der indebærer, at tjenesteyderen bevæger sig hen til modtageren, eller 
vice-versa, kunne ændre de risikoformer, som forbrugerne udsættes for. I forhold til 
radiotransmissioner vil tjenester, der formidles på modtagerens specifikke anmodning 
(de såkaldte interaktive tjenester), på samme måde ikke give anledning til de samme 
problemer i forbindelse med beskyttelse af en almen interesse. I modsætning til de 
interaktive tjenester opstår risiciene i forbindelse med radio- og tv-spredning, dels fordi 
det er umuligt, når først en udsendelse er sendt, at få præcist kendskab til, hvem der vil se 
eller høre udsendelsen, dels fordi forbrugeren kan være mere eller mindre passiv eller let 
påvirkelig over for udsendelsen (forbrugeren har ingen indflydelse på indholdet), og 
endelig fordi det drejer som om et massemedium. På den anden side kan de interaktive 
tjenester skabe andre risici netop på grund af den stærke individualisering af dette særlige 
forhold, der skabes mellem modtageren og tjenesteyderen (privatliv, forbrugerbeskyttelse 
osv.). 
Det vil være nødvendigt at tilpasse lovgivningerne for at imødegå disse risici for i givet 
fald at sikre en bedre beskyttelse eller derimod lempe de eksisterende begrænsninger. I en 
række tilfælde vil de nationale myndigheder som en kortsigtet løsning kunne trække på 
deres fortolkningsbeføjelser i deres afgørelser. De valgte løsninger vil imidlertid måske 
være varierende og blive anfægtet og dermed skabe grundlaget for lovindgreb. I en række 
tilfælde giver de eksisterende forskrifter endvidere ikke tilstrækkeligt manøvrerum til at 
undgå nødvendige lovindgreb. 
a. Behov for nye former for beskyttelse 
De nuværende forskrifter er tilpasset de aktiviteter, der finder sted i forbindelse med de 
eksisterende tjenester (f.eks. faglige tjenester, telekommunikationstjenester og radio- og 
20 
tv-spredning), men vil ikke nødvendigvis være tilpasset de nye tjenester. Det kan derfor 
blive aktuelt at styrke .eller supplere disse. 
i 
Forbedre eksisterende beskyttelse. Gældende forskrifter med målsætninger af almen 
interesse vil skulle tilpasses for at sikre en mere effektiv beskyttelse af den pågældende 
almene interesse forårsaget af de nye risici, som informationssamfundets tjenester giver 
anledning til. I sådanne tilfælde vil det ikke dreje sig om at opfylde en ny målsætning af 
almen interesse, men om at sikre en bedre beskyttelse af en allerede anerkendt 
målsætning. 
En sådan forbedring af beskyttelsen kan ske gennem en tilpasning af de relevante 
lovgivninger ved at intensivere den allerede eksisterende beskyttelse. I betragtning af at 
informationssamfundets tjenester vil bestå i en anderledes formidling af allerede eksiste­
rende og regulerede tjenester, vil det sandsynligvis være nødvendigt med mange tilpas­
ninger af de pågældende forskrifter. Det faktum, at tjenesterne teleformidles, gør f.eks. at 
nuværende forskrifter om faglige tjenester (lægehjælp osv.) kan vise sig utilstrækkelige 
med hensyn til identificering af tjenesteyderen og dennes kvalifikationer (forskel mellem 
konsultationer på hospitalet og konsultationer over afstand). 
En bedre beskyttelse vil endvidere kunne opnås ved at udvide spektret for den lovgivning, 
der finder anvendelse på et særligt område. Tjenester, der traditionelt henhører under et 
nærmere afgrænset sæt juridiske forskrifter, vil således kunne underlægges nye forskrifter 
fra andre juridiske sammenhænge for at sikre en mere fuldstændig beskyttelse. Med 
hensyn til tv-tjenester som f.eks. video-on-demand kan der eksempelvis indføres 
standarder for databeskyttelse (i betragtning af at interaktiviteten giver mulighed for 
identificering af brugeren med de deraf følgende risici for privatlivets fred), selv om 
forskrifter om tv-transmission normalt ikke dækker sådanne risici. 
Beskyttelse af nye almene interesser. Ud over tilpasninger med henblik på mere effektiv 
at opfylde målsætningen for forskrifterne, kan det vise sig nødvendigt at søge andre 
målsætninger af almen interesse opfyldt. Eksempelvis vil de igangværende drøftelser af 
informationssamfundets virtualitet eventuelt kunne skabe et pres for at få indført en 
række pålidelighedsgarantier. 
b. Behov for lempelse af eksisterende beskyttelse 
Modsat kan en række nuværende forskrifter tænkes overflødiggjort eller at vise sig 
dårligt afpasset formålet. Der vil så være behov for undtagelser eller lempelser for de nye 
tjenesters vedkommende. 
Ophævelse af forskrjfter. der anvendes modsat hensigten. Fordi tjenesterne vil være 
omfattet af flere forskellige juridiske regelsæt, kan det hænde, at en type falder ind under 
forskrifter, der tydeligvis ikke er udformet til denne form for aktivitet. Der vil således 
være behov for lovindgreb for at trække de pågældende tjenester ud af forskrifternes 
anvendelsesområde. Det vil eksempelvis hensigtsmæssigt at vurdere, om og i hvilket 
omfang lovgivninger om tv-transmission kan finde anvendelse på 
informationssamfundets tjenester. 
21 
Tilpasning af dårligt afpassede forskruer. Andre tjenester vil risikere at være underlagt 
en række begrænsninger, der er dårligt afpasset det tilsigtede legitime mål. Det kan her 
dreje sig om enten en form for forpligtelse, der er uhensigtsmæssig i forbindelse med 
informationssamfundets tjenester, eller foranstaltninger, der går ud over det strengt 
nødvendige for at nå det tilsigtede mål. Som eksempel kan nævnes, at selv om beskyt­
telse af mindreårige selvfølgelig er en væsentlig målsætning, så kan det være 
uhensigtsmæssigt (og eventuelt i strid med artikel 10 i Den Europæiske Menneskerets­
konvention) at have et totalt forbud mod tjenester rettet mod et voksent publikum32 som 
for radio- og tv-sprednings vedkommende (hvor der ikke kan være nogen garanti for, 
"hvem der ser hvad"). Et andet eksempel kan være kravet om en forudgående skriftlig 
aftale ved salg, som ikke er hensigtsmæssig i forbindelse med informationssamfundets 
tjenester (især i betragtning af at en ordning, som den der gælder for pressen, vil kunne 
sikre en mere effektiv beskyttelse). 
3. Omfattende og etapevis forskriftsmæssig aktivitet 
Den politiske mobilisering i medlemsstaterne om informationssamfundet og tjeneste­
markedets udvikling vil uvægerligt udmønte sig i omfattende forskriftsmæssig aktivitet 
på nationalt plan. 
a) Et stort spektrum af forskrifter 
På grund af de mange forskellige former for tjenester vil en lang række juridiske områder 
blive berørt, herunder især Presseret (skal f.eks. særlige elementer ved pressens juridiske 
ordninger som redaktionelt ansvar finde anvendelse?), telekommunikationslovgivning, 
civilre?*, herunder især aftaleretten34, radiospredningslovgivning*5 (skal der f.eks. 
indføres en forhåndsgodkendelsesordning, eller skal de traditionelle regler om 
mediemæssig pluralisme finde anvende?), social- og arbejdsmarkedslovgivning*6 (hvilke 
ordninger for distancearbejde), skatteret37 (hvilke nye tjenester kan f.eks. afgifts-
begunstiges?), strafferet*8 (hvilke ordninger og procedurer skal der f.eks. indføres for 
lovovertrædelser?), bank- og ftnanslovgivning (hvilken ordning for f.eks. homebanking, 
32 
35 
36 
37 
38 Det interaktive element og de tekniske elementer, som giver brugeren adgang til de nye tjenester, 
kan tænkes at styrke forældrenes muligheder for at kontrollere mindreåriges adgang til voldelige 
eller pornografiske programmer. Radio og tv-spredningsforskrifterne vedrørende beskyttelse af 
mindreårige tilpasses derfor ikke nødvendigvis, for risikoen for mindreåriges ukontrollerede 
adgang er meget større i forbindelse med radio- og tv-spredning. 
Jf. den svenske rapport "Wings to Human Ability". 
Advokater undersøger allerede problemstillingen i en række medlemsstater. Jf. Revue de 
l'Assemblée de Liaison des Notaires de France n°6, 1995, og Bundesnotarkammer, 
Elektronischer Rechtsverkerh, Koln 1995. 
Jf. Prognos-undersøgelsen, Detailleur-rapporten, "The Waterloo Report", rapporten fra Coudert 
Brothers, og undersøgelsen "Informations Society: Access and Pluralism", International 
Federation of Journalists, marts 1995. 
Jf. især Thierry Breton-undersøgelsen "Le télé-travail en France: Situation actuelle, perspectives 
de développement et aspects juridiques ". 
Thierry Breton: "Le téle-travail en France: Situation actuelle, perspectives de développement et 
aspects juridiques", Thierry Breton: "Les télé-services en France. Quels marchés pour les 
autoroutes de l'information?", Jean-Marc Detailleur: "Evolution de la presse écrite dans la 
perspective des nouvelles technologies multimédia ". 
Jf. især den nederlandske regerings rapport: Actieprogramma Electronische Snelwegen "van 
metafoor naar actie ". 
22 
teleforsikringstjenester og telebørstjenester)39, lovgivning om kommerciel 
kommunikation** og endelig erhvervsfaglige bestemmelser, herunder især bestemmelser 
om liberale erhverv (hvilken ordning f.eks. for advokaters og lægers teleformidling af 
deres tjenester?). 
Sådanne forskrifter har mange forskellige målsætninger af almen interesse: udtryksfrihed, 
beskyttelse af privatlivet (alle tjenesterne), beskyttelse af mindreårige, forbruger­
beskyttelse (f.eks. fjernsalg), beskyttelse af intellektuel ejendomsret, sundhedshensyn 
(f.eks. telemedicin), beskyttelse af kultur eller sprog (f.eks. fjernundervisning), osv. 
I forbindelse med en række regeringsundersøgelser og -rapporter er der allerede kortlagt 
en række specifikke spørgsmål, som skal behandles i første række, nemlig databeskyt­
telse, beskyttelse af intellektuel ejendomsret, beskyttelse af forbrugerne og mindreårige 
samt beskyttelse af krypterede tjenester , og hvilke ordninger, der skal gælde for 
sidstnævnte. 
b) En uklar og langstrakt tidsplan 
En analyse af tjenestemarkedet viser, at der ikke bliver tale om noget "big bang", og at 
tjenesterne vil blive udviklet gradvist. Det betyder, at de forskriftsmæssige reaktioner 
nødvendigvis også vil blive spredt over tid i takt med markedsudviklingen og vil 
omhandle de forskellige spørgsmål efterhånden, som de dukker op. De forskriftsmæssige 
rammer for informationssamfundets tjenester kendetegnes derfor ved at være udviklings-
betinget. 
Ingen har fremlagt en præcis tidsplan. Generelt viser undersøgelserne og rapporterne, at 
overvejelserne i de fleste medlemsstater - bortset fra Tyskland - endnu ikke er nået til et 
konkret og præcist stadium. Det understreges også, hvor vanskeligt det er at fastlægge en 
tidsplan for den forskriftsmæssige tilpasning. En del rapporter giver en svag idé om de 
første specifikke forskriftsmæssige tilpasninger41. Nederlandene har således planer om at 
revidere deres lovgivning om misbrug af oplysninger før udgangen af 1996, og Sverige 
påtænker en tilpasning af sin lovgivning inden tre år. De økonomiske analyser afslører 
endvidere, at nye tjenester, som man endnu ikke kan have nogen forestilling om, i 
fremtiden vil kunne dukke op på markedet i takt med de teknologiske fremskridt og 
markedsudviklingen. Det er derfor i sagens natur vanskeligt i dag at forudsige 
forskriftsmæssige behov i den forbindelse. 
Der er stor usikkerhed om indholdet i de forskrifter, som kan vise sig nødvendige i 
fremtiden. Eksperter på nationalt og internationalt plan har ganske vist kortlagt 
områderne, men forholder sig generelt ofte tavse vedrørende vejen frem og behovet for 
konkrete bestemmelser. I betragtning af de samfundsmæssige og politiske indsatser, der 
står på spil, hvilket netop kommer til udtryk i den intense politiske mobilisering, vil de 
39 
40 
41 Jf. Thierry Breton-rapporten "Les télé-sérvices en France" og Gérard Théry-rapporten "Les 
autoroutes de l'information". 
Jf Prognos-undersøgelsen, Détailleur-rapporten og rapporten fra Coudert Brothers. 
Jf. især den svenske rapport "Wings to Human Ability" og den nederlandske "Actieprogramma 
Electronische Snelwegen" samt den danske regerings rapport om Informationssamfundet år 
2000. 
23 
forskriftsmæssige løsninger - bortset fra hastende og reaktive forskrifter - være yderst 
komplekse og sikkert i mange tilfælde fordre langvarige drøftelser, der kan række ind i 
næste årtusinde. 
Endvidere ser det ud til, at pilotprojekter er en forskriftsmæssig fremgangsmåde, der 
benyttes især i Tyskland og Frankrig42. Den eneste indsats er her i første omgang at 
indføre en midlertidig eller ad hoc-undtagelsesordning, som skal gøre det muligt at 
iværksætte pilotprojekter for informationssamfundets tjenester. Opfølgning på og analyse 
af erfaringerne fra pilotprojekterne skal give lovgiverne et bedre kendskab til problem­
stillingerne for dernæst at kunne fastlægge fuldstændige forskrifter for de nye tjenester. 
Det betyder, at de egentlige forskrifter først fremkommer efter en forholdsvis lang 
periode43, alt efter hvor lang tid, det tager at drage pålidelige konklusioner på erfaringerne 
fra pilot-projekterne. Fremgangsmåden "undtagelsesbestemmelse/pilot­
projekt/overvågning/nye forskrifter" er gennemgående pragmatisk og vil kunne være en 
forskriftsmæssig løsning på kort sigt, da den gør det muligt at undgå en for tidlig 
indførelse af forskrifter samtidig med, at der opretholdes forskriftsmæssig klarhed, så der 
i givet fald kan foretages berettigede indgreb. 
Der forudses ligeledes en permanent eller stadig forskriftsmæssig tilpasning forårsaget af, 
at den teknologiske udvikling og de samfundsmæssige værdier kan være præget af en vis 
omskiftelighed44. 
B. Risici for et mindre velfungerende indre marked 
Hvis den forskriftsmæssige aktivitet, der forberedes i medlemsstaterne, ikke styres, vil 
den kunne udgøre en risiko for opfyldelsen af målsætningen for det indre marked. 
1. Risici for opsplitning af det indre marked 
Gøres der ikke noget for at samordne udformningen af nye nationale forskrifter 
vedrørende informationssamfundets tjenester, vil forskrifterne efter al sandsynlighed 
være forskellige eller frembyde store indbyrdes afvigelser. Dette ville skabe nye 
restriktioner for den frie udveksling af tjenesterne mellem medlemsstaterne, idet en 
medlemsstat ville kunne begrænse eller forbyde udbud af en tjeneste fra en anden 
medlemsstat ved at underlægge tjenesten egne nationale forskrifter. En række af sådanne 
foranstaltninger vil ikke være berettiget i henhold til bestemmelserne om det indre 
marked, især artikel 59, men det gælder ikke alle. I førstnævnte tilfælde vil det være op 
til Kommissionen at gribe ind over for medlemsstaten, så denne ophæver den 
pågældende juridiske grænse. I sidstnævnte tilfælde må Kommissionen om nødvendigt 
foreslå harmonisering af de pågældende lovgivninger for at sikre den frie udveksling af 
tjenester. Indtil sådanne initiativer får virkning, ville den europæiske informationsindustri 
ikke kunne drage fordel af området uden indre grænser. Måske ville industrien ikke 
42 Et lovforslag er under udarbejdelse med henblik på at indføre en undtagelsesordning af fem års 
varighed for at kunne gennemføre 170 pilotprojekter. 
I Frankrig regnes med en periode på fem år. 
Jf. f.eks. Prognos-undersøgelsen, s. 143ff. 
24 
længere anse det for attraktivt at gennemføre de investeringer, der er nødvendige for at 
opretholde konkurrenceevnen. Flere faktorer taler for et sådant negativt scenario. 
Faktorer i tilknytning til markedsudviklingen. En analyse af det nye tjenestemarked viser, 
at udviklingen vil blive gradvis og geografiske ulige fordelt, dvs. forskellig udvikling 
medlemsstaterne indbyrdes. Det betyder, at den forskriftsmæssige aktivitet vil ske på 
forskellige tidspunkter i de forskellige medlemsstater, ligesom den vil omhandle forskel­
lige tjenester på et givet tidspunkt. Mens én medlemsstat, hvor telemedicin er under 
hurtig udvikling, således vil kunne nære ønske om at udforme forskrifter herfor, vil f.eks. 
en anden medlemsstat på samme tidspunkt være i færd med at udforme forskrifter for 
elektronisk handel samt télevæddemålsforretninger, da en operatør på det nationale 
marked i denne medlemsstat er særligt aktiv på netop disse områder. 
Faktorer i tilknytning til nationale traditioner og kulturer. Al national lovgivning 
formidler traditioner og værdisæt af økonomisk, kulturel, social og politisk karakter, som 
er forskellig fra medlemsstat til medlemsstat. Erfaringerne viser, at fremgangsmåden ved 
udformning af forskrifter på ligegyldigt hvilket område tager udgangspunkt i netop disse 
forskellige holdninger. Der kan ligefrem være tale om forskriftsmæssige reflekser. Det 
betyder, dels at det ikke er de samme spørgsmål, der vil blive behandlet i første række i 
alle medlemsstaterne (f.eks. vil en række medlemsstater lægge særlig vægt på opret­
holdelse af den nationale kultur, hvorimod andre vil lægge særlig vægt på forbruger­
beskyttelse, og endnu andre på beskyttelse af de mindreårige og sædeligheden), dels at 
indholdet af forskrifterne på et givet område ligeledes vil være forskelligt (f.eks. er den 
nationale tilgang til spørgsmål som beskyttelse af mindreårige, databeskyttelse og 
forbrugerbeskyttelse allerede nu meget forskellig, hvilket er udtryk for de forskellige 
holdninger, opfattelser og målsætninger, som kendetegner hvert enkelt land). 
Faktorer i tilknytning til det juridiske udgangspunkt. De nationale juridiske ordninger, 
som står over for at skulle tilpasses, varierer allerede meget fra medlemsstat til medlems­
stat. De efterfølgende tilpasninger vil derfor følge den deri indbyggede logik, hvilket vil 
kunne forstærke de nuværende forskelle. Således danner allerede begrebet "radio­
spredning" i tysk ret (mulig kompetencefordeling mellem delstater og forbunds­
regeringen), den franske ordning med efterfølgende kontrol af Minitel-tjenesterne og den 
allerede modulerede og forenklede britiske ordning for satellitbaseret tv-transmission 
ligeså mange forskellige udgangspunkter for fastlæggelsen af adgangskriterierne for at 
udbyde de nye tjenester (forudgående eller efterfølgende kontrol). De forskellige 
eksisterende fremgangsmåder med hensyn til intellektuel ejendomsret eller ordninger for 
krypteringssystemer (en række medlemsstater giver forhåndsgodkendelse, andre ikke) er 
endnu andre eksempler herpå. 
Faktorer i tilknytning til de mange forskellige former for tjenester i informations­
samfundet. I betragtning af at tjenesterne bliver så forskelligartede, vil viften af berørte 
juridiske områder ligeledes være bred. Risikoen for forskellige forskriftsmæssige 
fremgangsmåder mangedobles derfor, og det vil få konsekvenser for, hvordan området 
uden indre grænser fungerer, da så også antallet af mulige hindringer for den frie 
udveksling af tjenester mangedobles. Dette giver anledning til særlig bekymring, da 
tjenesteyderne normalt vil udbyde en pakke eller buket bestående af flere tjenester, 
25 
hvilket igen mangedobler risikoen for nye juridiske grænser for tjenesterne. En 
tjenesteyder, der således udbyder en buket af tjenester bestående af interaktive spil, 
fjernundervisning, video-on-demand og homeshopping, vil således kunne opleve, at en 
medlemsstat er restriktiv over for en af tjenesterne, hvorimod restriktionerne i en anden 
medlemsstat vedrører en anden af hans tjenester. Antallet af mulige kombinationer af 
denne type problemer viser i al tydelighed hvor mange mulige hindringer, der vil være. 
De første tegn på forskellige fremgangsmåder bekræfter risikoens omfang. Det fremgår 
af en undersøgelse af de forskellige pågående arbejder, at der er store forskelle f.eks. på 
drøftelsernes og fremgangsmådernes karakter med hensyn til, hvorvidt det er nødvendigt 
med en ordning med forhåndsgodkendelser, eller om et system som pressens derimod er 
tilstrækkelig. Et andet eksempel er, at det ikke altid er de samme forskriftsmæssige 
spørgsmål, som anses for vigtige (spørgsmål som arbejdsret, beskyttelse af mindreårige 
og retligt ansvar indgår ikke i samtlige undersøgelser og rapporter). 
2. Risiko for overregulering 
Den politiske mobilisering og den store interesse for informationssamfundet vil på 
nationalt plan kunne give sig udslag i nye forskrifter, som igen vil få konsekvenser på 
europæisk plan gennem EF-forskrifter, selv om behovet måske ikke altid vil være påvist. 
Forskrifter i forbindelse med det indre marked er kun nødvendige, når nationale 
foranstaltninger får restriktive virkninger for traktatens friheder, og når sådanne ikke kan 
afvikles gennem en direkte anvendelse af traktaten eller gældende afledt ret. Det er ofte 
meget vanskeligt at evaluere sådanne restriktive virkninger, da det i mange tilfælde drejer 
sig om at vurdere, om de nationale foranstaltninger, der ligger til grund for de restriktive 
virkninger, står i forhold til den tilsigtede målsætning af almen interesse. Det kan frygtes, 
at mange over for nationale forskrifter, der vil kunne skabe problemer af denne art, vil 
foretrække en harmonisering, så forskrifterne udvides til at omfatte hele EF, snarere end 
at gennemføre det evalueringsarbejde, som vil kunne ophæve de nye grænser gennem en 
direkte anvendelse af traktatens bestemmelser. Det vil svare til at opstillet et "fait 
accompli" med det formål at gennemtvinge EF-indgreb. Risikoen for overregulering bør 
ikke undervurderes, da der allerede er et tydeligt pres fra en række berørte parter, 
operatører, erhvervssammenslutninger, forbrugersammenslutninger osv.45. 
Det er Kommissionens opfattelse, at der ikke i overdrevent omfang skal reguleres på EF-
plan bare for at imødekomme højtlydende krav herom, men at man derimod skal støtte 
45 Under G-7-topmødet i Bruxelles den 24. til 26. februar 1995 fremlagde flere repræsentanter for 
operatørerne deres holdning. Efter den europæiske industrielle rundbordskonference blev der 
udarbejde et dokument med titlen "Building a global Information Society" - A call for 
Government Action, May 1995, med krav om tilpasning af nationale og internationale forskrifter 
på områder som databeskyttelse, intellektuel ejendomsret, civilret og strafferet for at nå til en 
bedre beskyttelse mod piratkopiering (krypterede tjenester), retligt ansvar osv. Samme områder 
er blevet identificeret af repræsentanter for den audiovisuelle industri, kabeloperatører og 
televirksomheder under et seminar i Belgien den 19. til 21. maj 1995 (The Waterloo Report on 
"Trans Atlantic Dialogue on Broadcasting and the Information Society"). I tre nylige 
resolutioner fra en international rundbordskonference for kommunikationsindustrien 
(International Communications Round Table (ICRT) understregedes også en række 
forskriftsmæssige behov. 
26 
sig til de allerede velafprøvede principper i forbindelse med det indre marked, herunder 
især princippet om gensidig anerkendelse. 
3. Risiko for manglende sammenhæng 
Den forskriftsmæssige aktivitet, som vi vil se på nationalt plan i de næste år, vil kunne få 
følger på EF-plan, ikke kun gennem overregulering, men også gennem indbyrdes 
usammenhængende foranstaltninger. De mange forskellige målsætninger af almen 
interesse på nationalt plan (beskyttelse af forbrugerne, af kulturen, af sundheden osv.) vil 
med hjemmel i traktaten om Den Europæiske Union kunne overføres til EF-plan gennem 
foranstaltninger, som hver især forfølger en af disse målsætninger uden indbyrdes 
sammenhæng. 
Kommissionen mener i denne henseende, at enhver national foranstaltning skal udvise 
den forskriftsmæssige sammenhæng, som er af afgørende betydning for den fremtidige 
udvikling af tjenesterne, og tage behørigt hensyn til alle målsætningerne af almen 
interesse. I betragtning af at den afledte ret i forbindelse med det indre marked har til 
formål at sikre et ensartet beskyttelsesniveau i alle medlemsstaterne af en række 
målsætninger af almen interesse, har Kommissionen allerede besluttet, at al 
forskriftsmæssig aktivitet i forbindelse med de nye tjenester må ske inden for de rammer, 
der allerede er afprøvet og har vist deres nytte i forbindelse med det indre marked. 
27 
III. BESKRIVELSE AF GENNEMSIGTIGHEDSMEKANISMEN 
Kommissionen foreslår, at der indføres en forskriftsmæssig gennemsigtighedsmekanisme 
på grundlag af direktiv 83/189/EØF om en informationsprocedure med hensyn til 
tekniske standarder og forskrifter46. Kommissionen forelægger derfor et forslag til Rådets 
direktiv om tredje ændring af direktiv 83/189/EØF, som består i at udvide de deri 
indeholdte informationsprocedurer til også at omfatte medlemsstaternes fremtidige 
udkast til forskrifter, der berører informationssamfundets tjenester. 
A. Formål 
Det generelle formål med den gennemsigtighedsmekanisme, der foreslås af Kommis­
sionen, er at muliggøre et mere velfungerende indre marked for så vidt angår informa­
tionssamfundets tjenester. Mekanismen søger mere præcist at opfylde følgende målsæt­
ninger: 
1« Sikre et effektiv indre marked ved især at undgå fremkomsten af nye hindringer 
Gensidig udveksling af information mellem medlemsstaterne og mellem 
medlemsstaterne og Kommissionen skal gøre det muligt i tide at opdage 
eventuelle vanskeligheder i forbindelse med området uden indre grænser, så der 
kan gribes ind enten for at forebygge indførelsen af nationale forskrifter, der er 
uforenelige med den frie udveksling af tjenester eller etableringsfriheden (når 
kontakten med de øvrige medlemsstater eller Kommissionen får den pågældende 
medlemsstat til at opgive vedtagelsen af udkastet eller til at ændre det), eller at 
forebygge fremkomsten af juridiske grænser (hvis forskrifterne er berettiget i 
henhold til EF-retten) ved i givet fald at foreslå EF-forskrifter. Kommissionen 
ønsker under ingen omstændigheder at begrænse nationale lovgivningsbeføjelser 
til at beskytte generelle interesser, men kun at forebygge en opsplitning af det 
indre marked. 
2« Sikre en mere effektiv beskyttelse af almene interesser 
Det er nødvendigt at foregribe og i tide identificere behovet for indgreb på EF-
plan for at sikre en tilsvarende ensartet af en almen interesse i alle medlemsstater. 
Nationale hensyn, som kan give en medlemsstat ønske om at indføre forskrifter, 
kan deles af de øvrige medlemsstater og mere effektivt imødekommes gennem en 
beskyttelse på EF-plan. Dette sidste aspekt er væsentligt inden for rammerne af 
informationssamfundet, da den teknologiske udvikling øger mulighederne for at 
omgå en beskyttelse, der udelukkende er udformet nationalt, gør det mere 
vanskeligt at fastlægge, hvilken lov tjenesteyderne eller tjenesterne er omfattet af, 
problematiserer identificeringen af skyldige og øger vanskelighederne i 
forbindelse med en effektiv håndhævelse af forskrifterne eller med det kriminal­
præventive arbejde osv. 
46 
Rådets direktiv af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske 
standarder og forskrifter (EFTL 109 af 26.4.1983, s. 8) ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF 
af 22.3.1988 (EFTL 81 af 26.3.1988) og ved Rådets direktiv 94/10/EF af 23.3.1994 (EFTL 100 
af 19.4.1994). 
28 
3« Kortlægge og reducere behovet for nve EF-forskrjfter 
For at begrænse behovet for at indføre forskrifter på EF-plan til det strengt 
nødvendige er det af afgørende betydning, at traktaten anvendes effektivt, særligt 
artikel 52 og 59. En gennemsigtighedsmekanisme vil i denne henseende være et 
konkret bidrag, som på et tidligt tidspunkt kan forebygge eller begrænse 
vedtagelse af national lovgivning, som efterfølgende vil kunne føre til 
stadfæstelse i form af EF-forskrifter. Den nationale lovgiver bør især stille sig det 
spørgsmål, om det er muligt at anvende princippet om gensidig anerkendelse i 
stedet for at opstille et "fait accompli", som vil kunne føre til forslag om 
harmonisering på EF-plan. Da det drejer sig om en informationsprocedure, der på 
ingen måde i realiteten anfægter evalueringen af behovet for eventuelle fremtidige 
harmoniseringsforanstaltninger på EF-plan, vil gennemsigtighedsmekanismen 
under alle omstændigheder på områder, hvor det er nødvendigt at sikre en effektiv 
beskyttelse af en målsætning af almen interesse gennem en EF-indsats, kunne 
bidrage til hurtigere og på et bedre grundlag at indføre ny harmonisering. 
4* Lette det administrative samarbejde 
Informationsudveksling mellem medlemsstaterne allerede ved udformningen af 
forskrifterne gør, at den nationale lovgiver skal forespørge de nationale admini­
strationer om forholdene i de øvrige medlemsstater. Formålet er ikke at bestride 
medlemsstaternes forskriftsmæssige beføjelser, men at skabe større bevidsthed 
om den risiko for såvel det indre marked som for en effektiv beskyttelse af 
målsætninger af almen interesse, der kan være forbundet med isoleret lovgivning 
uden hensyntagen til de erfaringer, der er indhøstet andre steder, og virkninger på 
tjenesteydere i andre lande. Gennemsigtighedsmekanismen skal ses som et 
særdeles effektivt instrument til administrativt samarbejde, som kan komme til at 
udgøre en egentlig kollektiv europæisk refleks. 
5* Bidrage til de forskriftsmæssige rammers stabilitet 
Klare og stabile juridiske rammer er blevet fremhævet som en forudsætning for at 
stimulere udviklingen af informationssamfundet. En gennemsigtighedsmeka­
nisme har netop til formål at bidrage til de forskriftsmæssige rammers stabilitet 
og forståelsen af dem, først ved at begrænse risikoen for uforudsigelige forskrifts­
mæssige reaktioner, dernæst ved at undgå perioder præget af usikkerhed i 
forbindelse med overtrædelsesprocedurer og slutteligt ved at give operatørerne og 
forbrugerne adgang til flere oplysninger om udkast til forskrifter, som vil kunne 
få virkning for dem. 
6* Forbedre EFfs deltagelse i den internationale debat 
Fastlæggelse af stabile og sammenhængende EF-retlige rammer er en 
grundlæggende forudsætning for, at EF kan deltage effektivt og på sammen­
hængende vis, når forskriftsmæssige spørgsmål i forbindelse med informations­
samfundets tjenester drøftes i det internationale samarbejde eller ved 
internationale forhandlinger. 
29 
B. Generel fremgangsmåde 
1. Erfaringerne med de allerede eksisterende gennemsigtighedsmekanismer 
Tanken om at sikre et velfungerende område uden indre grænser ved hjælp af en 
forskriftsmæssig gennemsigtighedsmekamsme er langt fra ny. Direktiv 83/189/EØF af 
28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og 
forskrifter er indtil dato det mest fuldendte instrument for så vidt angår forskriftsmæssig 
gennemsigtighed. Direktivet, som allerede er ændret to gange, især for at udvide 
anvendelsesområdet47, udgør nu et nøgleinstrument for politikken om det indre marked. 
Det skal bemærkes, at der findes andre gennemsigtighedsmekanismer, som er udformet 
på grundlag af direktiv 83/189/EØF. Disse er dog forskellige herfra, enten fordi 
mekanismerne ikke sigter på udkast til forskrifter, men tilfælde af nationale 
foranstaltninger, som fortsat er gældende, selv om de udgør en hindring for den frie 
varebevægelighed (Europa-Parlaments og Rådets beslutning om indførelse af en ordning 
for gensidig information om nationale foranstaltninger, der fraviger princippet om frie 
varebevægelser inden for Fællesskabet)48, eller fordi mekanismerne kun udgør et mindre 
betydningsfuldt aspekt i forhold til de generelle målsætninger for de pågældende 
instrumenter49. 
a) Direktiv 83/189/EØF 
Direktivet sikrer informationsudveksling mellem medlemsstaterne inden for tekniske 
standarder og forskrifter. Medlemsstaterne er forpligtet til at underrette Kommissionen50 
og de øvrige medlemsstater om udkast til nationale tekniske forskrifter51, som de agter at 
47 
48 
49 
50 Rådets direktiv 88/182/EØFaf 22.3.1988 (EFTL 81 af 26.3.1988) og Rådets direktiv 94/10/EF 
af 23.3.1994 (EFTL 100 af 19.4.1994). 
EFT C18 af 21.1.1994, s. 13. Rådet vedtog en fælles holdning den 29. juni 1995 (EFT C 216 af 
21.8.1995); beslutningen omfatter underretning af Kommissionen senest 45 dage efter den dag, 
hvor foranstaltningen træffes. Kommissionen videregiver informationen til de øvrige 
medlemsstater. 
Direktiv 87/22/EØF af 22. december 1986 (artikel 5) om indbyrdes tilnærmelse af medlems­
staternes foranstaltninger vedrørende markedsføring af højteknologiske lægemidler, især 
lægemidler fremstillet ved bioteknologiske metoder (EFT L 15 af 17.1.1987, s. 38); direktiv 
93/98/EØF af 29. oktober 1993 (artikel 12) om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret 
og visse beslægtede rettigheder (EFT L 290 af 24.11.1993, s. 9); direktiv 94/62/EF af 
20. december 1994 (artikel 16) om emballage og emballageaffald (EFT L 365 af 31.12.1994, s. 
10). Mens direktiv 87/22/EØF udtrykkeligt henviser til de artikler i direktiv 83/189/EØF, der 
omhandler den suspenderende virkning af underretningen, omfatter de to øvrige direktiver ingen 
sådan virkning, ligesom underretningspligten kun omfatter udkast tilforskrifter. 
I henhold til artikel 8, stk. 1, skal medlemsstaterne sende Kommissionen ethvert udkast til 
teknisk forskrift på et tidspunkt i udarbejdelsen, hvor det stadigt er muligt at tilføre væsentlige 
ændringer. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater, således at alle kan blive 
bekendte med de nationale initiativer. 
Ved tekniske forskrifter forstås tekniske specifikationer eller andre krav, som retligt eller faktisk 
skal overholdes, for at et produkt kan markedsføres eller anvendes i en medlemsstat (artikel 1). 
De tekniske forskrifter, der faktisk skal overholdes, frivillige aftaler, som de offentlige 
myndigheder er kontraherende part i, samt fagkodekser eller kodekser for god praksis, hvis 
overholdelse giver formodning om, at der er overensstemmelse med de krav, der er fastsat i en 
række bestemmelser. 
30 
vedtage. En status quo-periode på tre måneder sætter Kommissionen og medlemsstaterne 
i stand til at undersøge forslagene til foranstaltninger og fremsætte deres bemærkninger. 
Derefter er der fire muligheder: 
1- Ingen indsigelser fra medlemsstaterne og/eller Kommissionen. I så tilfælde kan 
den pågældende medlemsstat vedtage forskriftsudkastet ved udløbet af den tre 
måneders status quo-periode. 
2- Bemærkninger fremsat af Kommissionen eller en medlemsstat vedrørende de 
påtænkte foranstaltningers mulige følger for det indre marked i tilfælde af 
vedtagelse og anvendelse på varer fra de øvrige medlemsstater samt anmodning 
om ændringer52. Den pågældende medlemsstat skal ved den videre udformning af 
den tekniske forskrift tage videst muligt hensyn til sådanne bemærkninger. Ofte 
vil sådanne bemærkninger føre til indførelse af en bestemmelse om gensidig 
anerkendelse i det pågældende lovudkast. 
3- Udførlig udtalelse afgivet af Kommissionen eller en medlemsstat, når foranstalt­
ningen, hvis den anvendes på varer fra de øvrige medlemsstater, anses for at være 
i strid med EF-retten om frie varebevægelser53. Afgives en udførlig udtalelse 
forlænges status quo-perioden til seks måneder (eller til fire måneder for frivillige 
aftalers vedkommende). Fristen bør være tilstrækkelig til en fornyet gennemgang 
af spørgsmålene og undgå en overtrædelse af EF-retten. 
4- Meddelelse om, at Kommissionen agter at foreslå54 eller har foreslået*5 EF-foran­
staltninger for det pågældende område. En sådan meddelelse forlænger status 
quo-perioden til tolv måneder og endog til atten måneder, hvis Rådet inden 
fristens udløb vedtager en fælles holdning til forslaget. Forlængelsen af status quo 
har til formål at sætte EF-instanserne i stand til at undersøge spørgsmålet, uden at 
drøftelserne forvanskes eller kompliceres af tidligere foranstaltninger. 
Forlængelsen er dog ikke mulig for frivillige aftalers vedkommende. 
Hvis en medlemsstat af presserende årsager, som vedrører beskyttelse af menneskers og 
dyrs sundhed, beskyttelse af plantelivet eller befolkningens sikkerhed, ønsker at vedtage 
en teknisk forskrift, kan den få tilladelse hertil uden at skulle overholde status quo­
perioden56. 
52 Medlemsstaterne og/eller Kommissionen indgiver deres bemærkninger i medfør af direktivets 
artikel 8, stk. 2. På anmodning fra de øvrige medlemsstater eller Kommissionen meddeles den 
endelige tekst til en teknisk forskrift. 
Direktivets artikel 9, stk. 2. Den udførlige udtalelse afgivet af Kommissionen udgør en formel 
akt, som - ifald udkastet vedtages i dets nuværende form - svarer til en åbningsskrivelse. 
Artikel 9, stk. 3. 
Artikel 9, stk. 4. 
Artikel 9, stk. 7. 
31 
Et rådgivende udy_alg57 bestående af repræsentanter for medlemsstaterne mødes ca. seks /£ 
gange årligt og spiller en vigtig rolle for overvågningen af procedureforløbet og for 2 
gennemgangen af de politiske spørgsmål, der rejses med underretningerne. f 
Udvalget har vedtaget et vademecum. som forklarer de operationelle aspekter og de 
nærmere retningslinjer, der skal følges (kategorier af informationer, fremgangsmåde og 
indhold ved underretningerne osv.)58. c 
Med hensyn til instrumentets juridiske rækkevidde har Kommissionen endvidere taget V 
hensyn til det faktum, at det risikerer ikke at få en reel betydning, hvis en national tekst 
forbliver gældende, selv om en medlemsstat dømmes for ikke at have opfyldt sin 
forpligtelse til at overholde den underretningsprocedure, der indførtes med direktiv 
83/189/EØF. Den har derfor i en meddelelse af 1. oktober 1986 bekræftet, at ikke-
meddelte tekniske forskrifter ikke kan gøres gældende over for tredjemand59. 
b) Anvendelse og evaluering 
På grundlag af de seneste statistikker kan det konstateres, at direktiv 83/189/EØF har 
bekræftet sin karakter af et uhyre skarpt og effektivt proceduremæssigt nøgleinstrument, 
når det drejer sig om de opnåede resultater. Kommissionen behandlede i løbet af årene 
1992, 1993 og 1994 1 136 udkast til nationale tekniske forskrifter inden for samtlige 
sektorer. Kommissionen har afgivet 355 udførlige udtalelser over for medlemsstater, 
fremsat 532 bemærkninger og vedtaget 62 initiativer for at begunstige harmonisering på 
EF-plan. Medlemsstaternes reaktioner over for meddelte udkast i form af udførlige 
udtalelser (226) eller bemærkninger (473) bliver flere og flere, hvilket forstærker 
medlemsstaternes deltagelse i underretningsproceduren og dermed deres ønske om større 
gennemsigtighed. 
Med hensyn til medlemsstaterne har Kommissionens eller andre medlemsstaters gennem­
gang af udkastene virket afværgende, og der er skabt bevidsthed om medlemsstaternes 
europæiske ansvar. Kommissionen anerkender i denne henseende det gode samarbejde 
med medlemsstaterne, som har vist sig rede til i givet fald at ændre deres tekster i 
udkastform for især at indføre en bestemmelse om gensidig anerkendelse. 
Med hensyn til erhvervslivet er gennemsigtigheden en fordel, da virksomhederne 
indirekte kan gribe ind, når medlemsstaterne rådfører sig med dem for at få deres 
vurdering af forskellige udkast til nationale forskrifter, som vil få betydning for dem i det 
indre marked. I denne henseende har ophævelsen af fortrolighedspligten, ændring i 
medfør af direktiv 94/1 O/EF, givet de virksomheder, der er først og fremmest er berørt af 
59 Artikel 6. 
Direktivet indeholder endvidere (artikel 2 til 7) for de tekniske standarders vedkommende en 
informationsprocedure mellem de nationale og europæiske standardiseringsorganer og Kommis­
sionen. Kommissionen har overdraget de europæiske standardiseringsorganer beføjelse til at 
varetage sådanne procedurer. 
Meddelelse fra Kommissionen om manglende overholdelse af visse bestemmelser i Rådets 
direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske 
standarder og forskrifter, EFT C 245 af 1.10.1986, s. 4. Domstolen har til dato dømt en 
medlemsstat for manglende underretning i fire tilfælde. 
32 
tekniske hindringer, mulighed for at gøre deres interesser gældende allerede under 
underretningsproceduren i stedet for senere i form af en klage. Erhvervslivets rolle bør 
understreges kraftigt, da mekanismen ikke kun kan udgøre et instrument for det 
administrative samarbejde, men ligeledes et instrument for samarbejdet mellem de 
interesserede parter og administrationerne, hvilket kun kan forbedre forskrifternes 
kvalitet. 
2. Den foreslåede gennemsigtighedsmekanisme 
For at kunne imødekomme de kortlagte behov og opfylde de fastlagte målsætninger er 
det Kommissionens opfattelse, at en gennemsigtighedsmekanisme for forskrifter 
vedrørende informationssamfundets tjenester må have følgende fire kendetegn: 
a) Et bindende retligt instrument 
Kommissionen er overbevist om, at EF for at sikre effektiv forskriftsmæssig 
gennemsigtighed bør udstyre sig med et bindende retligt instrument. Ethvert andet 
initiativ vil ikke imødekomme behovet eller opfylde de tilsigtede mål. Overlades det til 
medlemsstaterne selv at afgøre, hvorvidt de vil give underretning om deres udkast til 
forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester, begrænses gennemsigtighedens 
omfang og effektivitet betydeligt, og den administrative samarbejdsånd modvirkes. 
b) En forudgående informationsprocedure 
Kun et forudgående underretningssystem kan i tide forebygge og undgå indførelse af 
hindringer for frihederne i det indre marked. Der vil være flere ulemper forbundet med en 
efterfølgende underretning, dvs. efter at de,nationale forskrifter er vedtaget: 
• den vil kun føre til en konstatering af nye juridiske grænser mellem medlemssta­
terne, som kun vil kunne ophæves gennem lange procedurer (overtrædelses­
procedure i henhold til traktatens artikel 169) eller harmonisering af de 
pågældende forskrifter. I begge tilfælde vil det betyde, at erhvervslivet og 
forbrugerne i lang tid vil skulle bære omkostningerne ved, at der ikke findes et 
egentligt indre marked, 
• den vil begunstige situationer med "fait accompli", dvs. tilfælde, hvor vedtagelse 
af en national forskrift har til virkning, at der gribes ind på EF-plan, 
• den vil ikke kunne stimulere en europæisk administrativ samarbejdsrefleks, da 
den begrænser sig til at være en procedure af ren formel karakter (videresendelse 
af en tekst) i stedet fælles evaluering af virkningerne på EF-plan af en eventuel 
lovgivning. Under alle omstændigheder vil de pågældende myndigheders 
manøvrerum være meget begrænset, eftersom forskrifterne er vedtaget. 
Kommissionen foreslår derfor, at der vedtages samme fremgangsmåde som den, der er 
indeholdt i direktiv 83/189/EØF. Medlemsstaterne skal underrette Kommissionen om 
ethvert udkast til forskrifter, der vil finde anvendelse på informationssamfundets 
tjenester, på et så tidligt tidspunkt i forberedelsen, at det fortsat er muligt at foretage 
væsentlige ændringer. Underretningspligten skal omfatte frivillige aftaler, som de 
offentlige myndigheder er kontraherende part i, samt fagkodekser eller kodekser for god 
praksis, hvis overholdelse giver formodning om, at der er overensstemmelse med de krav, 
33 
der er fastsat i en række bestemmelser60. Kommissionen skal videregive denne 
information til alle de øvrige medlemsstater, således at de kan blive bekendte med 
nationale initiativer. 
c) En høringsprocedure 
En forpligtelse til blot at fremsende udkast uden efterfølgende procedure ville være 
ineffektiv: 
• der ville i så fald ikke være nogen garanti for, at den pågældende nationale 
myndighed tager eventuelle bemærkninger fra Kommissionen eller de øvrige 
medlemsstater med i betragtning, eller at medlemsstaten søger at undgå at skabe 
hindringer for traktatens friheder. Frihederne kan kun sikres ved at indføre en 
periode, hvor medlemsstaten ikke kan vedtage de forskrifter, den har under 
udarbejdelse. Perioden giver lejlighed til at udøve det administrative samarbejde, 
idet medlemsstaterne og Kommissionen kan tage stilling til det pågældende 
udkast og i givet fald foreslå en ændring af den påtænkte foranstaltning med 
henblik på at ophæve eller reducere hindringerne for den frie bevægelighed. 
• chancerne for hurtig vedtagelse af et forslag om harmonisering for (om nødven­
digt) på EF-plan at beskytte en almen interesse mindskes, da den pågældende 
medlemsstat kan foretrække at vedtage sin egen lovgivning og måske på denne 
måde bestride nødvendigheden af arbejdet på EF-plan eller modarbejde sigtet 
med et sådant arbejde. Kun med en status quo-periode, i løbet af hvilken udkastet 
ikke kan vedtages, kan det undgås, at eventuelle EF-initiativer sættes på spil. 
Kommissionen foreslår derfor også desangående at anvende de procedurer, der er 
indeholdt i direktiv 83/189/EØF. Efter modtagelse af underretning om et udkast til 
forskrifter indledes en første status quo-periode på tre måneder, i løbet af hvilken 
medlemsstaterne og Kommissionen kan fremsætte deres bemærkninger eller afgive en 
udførlig udtalelse (den samlede status quo-periode forlænges til seks måneder eller fire 
måneder for frivillige aftalers vedkommende), eller Kommissionen kan meddele, at der 
vil blive fremsat et fremtidigt forslag om harmonisering, eller at der allerede er fremsat 
forslag om harmoniseringsforanstaltninger (status quo-perioden forlænges til tolv 
måneder eller indtil atten måneder, hvis der er vedtaget en fælles holdning). 
d) Et udvalg 
Et udvalg skal sikre en effektiv forvaltning af proceduren. Som allerede nævnt er et af de 
vigtigste formål med gennemsigtighedsmekanismen at fremme en dialog mellem 
medlemsstaternes lovgivere og styrke det administrative samarbejde. Et sådant 
administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne er så meget desto mere berettiget, 
som informationssamfundets tjenester efter al sandsynlighed vil undergå en hurtig og 
uforudsigelig udvikling. Et forum for udveksling af erfaringer kan kun have en berigende 
og forbedrende virkning for de påtænkte forskrifter og kan skabe bevidsthed blandt de 
nationale administrationer om, at deres lovgivningsudkast vil kunne være til skade for 
60 Kommissionen er af den opfattelse, at i den udstrækning, der kan fastlægges en statslig 
forbindelse, bør fagkodekser meddeles. Således bør også udkast til ændring af fagkodekser 
meddeles i den udstrækning, den faglige organisations reguleringsbeføj eiser er lovbestemt. 
34 
området uden indre grænser. Udvalget vil eksempelvis på kort sigt kunne gennemgå en 
række spørgsmål i forbindelse med problemer med fortolkningen af de gældende 
forskrifter på grundlag af dialogen mellem administrationerne og de berørte parter. 
Det udvalg, der er nedsat i medfør af direktiv 83/189/EØF, vil kunne spille denne rolle 
og derfor tjene som model for den forskriftsmæssige gennemsigtighedsmekanisme. 
C. Juridisk instrument 
Kommissionen foreslår, at anvendelsesområdet for direktiv 83/189/EØF udvides. En 
sådan fremgangsmåde vil være forbundet med følgende fordele: 
• fremgangsmåden stemmer nøje overens med behovet, da direktivet søger at 
opfylde samme målsætninger som målsætningerne for informationssamfundet 
(undgå opsplitning, styrke beskyttelsen af den almene interesse på EF-plan, undgå 
overregulering og usammenhængende forskrifter, sikre det administrative 
samarbejde), og det udgør det mest fuldendte instrument til forskriftsmæssig 
gennemsigtighed. De øvrige gennemsigtighedsinstrumenter har derimod i højere 
grad taget form af autonome instrumenter61, fordi de imødekommer behov og 
indfører forpligtelser, som er forskellige fra de behov og forpligtelser, der er 
omfattet af direktiv 83/189/EØF, 
• fremgangsmåden giver mulighed for at udnytte erfaringerne og resultaterne fra 
flere års anvendelse af direktiv 83/189/EØF, herunder især Kommissionens 
gennemførelsespolitik, Domstolens retspraksis, den administrative organisation i 
medlemsstaterne, som allerede har været på plads i flere år for at forvalte 
direktivets gennemførelse, det eksisterende udvalg, den struktur, som Kommis­
sionen har oprettet for overvågningen af medlemsstaternes overholdelse af deres 
underretningsforpligtelse, og det vademecum, der er udarbejdet med forklaring på 
de praktiske forholdsregler, som Kommissionen og medlemsstaterne skal følge, 
• med denne fremgangsmåde kan det undgås at have to forskellige instrumenter, et 
for udkast til forskrifter for "varer" og et andet for forskrifter for "tjenester". To 
separate instrumenter ville vanskeliggøre de nationale administrationer 
anvendelse af mekanismen, hvilket strider imod ønsket om juridisk klarhed og om 
gennemsigtighed. Manglende overensstemmelse mellem forpligtelserne i medfør 
af det ene og det andet instrument ville især føre til usammenhængende juridiske 
problemstillinger, når det drejer sig om forskrifter, som omhandler såvel tjenester 
som varer. Dette ville slet ikke så sjældent være tilfældet, da aktiviteterne i 
forbindelse med tjenesterne, som påvist i den økonomiske analyse, ofte vil være 
forbundet med distribution af varer, 
• sluttelig tager fremgangsmåden udgangspunkt i en metode, der allerede to gange 
har vist sig vellykket: første ændring af direktivet bestod i en udvidelse af 
begrebet teknisk specifikation til også at omfatte alle industrielle produkter, som 
ikke var omfattet af direktivets oprindelige anvendelsesområde, dvs. lægemidler, 
61 Enten ved kun at udgøre en del af et direktiv, eller ved selv at udgøre et instrument (forslag til 
beslutning om indførelse af en ordning for gensidig information). 
35 
kosmetiske varer og alle landbrugsprodukter62. Den anden ændring havde til 
formål at udvide begrebet til også at dække fremstillingsmetoder og -processer 
samt indføre begrebet »andet krav«, som pålægges et produkt (artikel 1, stk. 2 og 
3)63. 
D. Anvendelsesområde 
1. Forskrifter for tjenester, der skal meddeles 
Da det drejer sig om et instrument, hvis sigte er at sikre et velfungerende indre marked, 
skal der i princippet foretages underretning om alle udkast til forskrifter, der kan skabe 
hindringer for den frie udveksling blandt medlemsstaterne af informationssamfundets 
tjenester og for tjenesteydernes etableringsfrihed. For at fremme instrumentets anven­
delses i praksis er det imidlertid nødvendigt, at der gives en så klar som muligt anvisning 
af, hvilke forskrifter, der skal meddeles, for dels at de nationale myndigheder let kan 
fastslå hvilke udkast, der skal fremsendes, dels at medlemsstaterne og Kommissionen 
ikke overbebyrdes med unødvendige underretninger. Flere metoder kan anvendes til dette 
formål: 
En metode, der består i præcist at formulere, hvad informationssamfundets 
tjenester er. vil være uhensigtsmæssig: 
i) dels fordi det vil være meget vanskeligt at fastlægge en detaljeret og 
specifik definition i betragtning af de mange forskellige tjenester, deres mange-
formethed og komplekse arkitektur med kendetegn, som de har til fælles med 
telekommunikationstjenester og tv-transmissioner, traditionelle tjenester og 
pressevirksomhed, 
ii) dels fordi en sådan definition vil være kunstig, uklar og kun vil bidrage til 
den øjeblikkelige terminologiske usikkerhed med hensyn til, hvad der skal forstås 
ved "multimedie"-tjenester, "on-line"-tjenester, "telematiske" tjenester, "radio- og 
tv"-tjenester64 osv. Samme type tjenester kan i de forskellige medlemsstater falde 
ind under forskellig terminologi. 
En alternativ metode, som består i at opstille en liste over tjenester (elektronisk 
handel, telemedicin, fjernundervisning osv.) med pålæg om underretning om 
udkast til forskrifter, som vil kunne få virkning for dem, er heller ikke nogen god 
løsning. De to vigtigste ulemper ved en sådan opstilling vil følgende: dels vil 
listen ikke kunne være udtømmende, da en analyse af markedet har vist, at en stor 
del af de tjenester, der vil blive udviklet i fremtiden, endnu ikke har været rimeligt 
præcist gennemtænkt, dels at en liste fordrer klar og utvetydige definitioner på 
hver enkelt kategori, hvilket synes at være særdeles vanskeligt. 
Kommissionen mener ikke, at det her drejer sig om at få de terminologiske 
spørgsmål om, hvad informationssamfundets tjenester kommer (eller ikke 
kommer) til at bestå i. Det drejer sig snarere om til brug for det indre marked og 
gennemsigtighedsmekanismen at finde kriterier for, hvilke udkast til forskrifter, 
der skal være omfattet af underretningspligten. Løsningen ligger her i behovet for 
62 
63 
64 Direktiv 88/182/EØF, EFTL 81 af 16.3.1988, s. 75. 
Direktiv 94/10/EF, EFTL 100 af 19.4.1994. 
Jf. direktiv 891522IEØF af 3.10.1989. 
36 
at dække de udkast til forskrifter, som kommer til at udgøre en del af den 
forskriftsmæssige tilpasning, der vil finde sted sideløbende med udviklingen af 
informationssamfundet. Det betyder, at allerede stabile forskrifter dvs. som 
umiddelbart ikke synes at ville undergå væsentlige udviklinger, ikke bør være 
omfattet. I denne henseende er de tjenester, der vil fordre nye forskrifter i forhold 
til de eksisterende forskrifter for traditionelle tjenester (læge, advokat, 
undervisning osv.), kendetegnet ved, at de teleformidles. I forhold til nuværende 
forskrifter om radio- og tv-spredning vil de være kendetegnet ved at være 
interaktive, dvs. imødekommer en (eller flere) individuelde) anmodning(er) fra en 
privat modtager af tjenester. Interaktiviteten skyldes nemlig det særlige forhold, 
der eksisterer mellem modtageren af tjenesten og tjenesteyderen, idet begge har 
mulighed for at reagere og få indflydelse på tjenestens indhold, herunder især 
forbrugeren, som kan vælge og kontrollere indholdet. 
For så vidt angår disse kriterier, foreslår Kommissionen, at underretningspligten i 
princippet begrænses til kun at omfatte udkast til forskrifter vedrorende adgang til at 
optage og udøve virksomhed i forbindelse med tjenester, der teleformidles på individuel 
anmodning fra en modtager af tjenester. 
Denne definition af en "tjeneste" omfatter f.eks.: 
faglige on line-tjenester (advokaters, psykologers, børsmægleres tjenester 
og telemedicin osv.) 
interaktive underholdningstjenester (video-on-demand, video-games-on­
demand, virtuelle museumsbesøg osv.) 
on line-informationstjenester (elektroniske biblioteker, on line-vejrudsigt, 
on line-finansielle oplysninger osv.) 
virtuelle indkøbscentre 
elektroniske on line-aviser 
on line-rejse- og hotelreservation 
on line-ejendomsmæglertjenester 
on line-forsikringstjenester 
on line-undervisningstjenester. 
Derimod dækker denne definition ikke følgende (enten fordi de ikke formidles over 
afstand, eller fordi de ikke formidles elektronisk, eller fordi de ikke formidles på 
individuel anmodning): 
tv-spredningstjenester (herunder near-video-on-demand) 
radiospredningstj enester 
teletext 
ikke-elektronisk direkte marketing (f.eks. katalogudsendelse) 
pengeautomater 
elektroniske spil som f.eks. i spillehaller 
taletelefoni (herunder GSM). 
Med hensyn til udkast til forskrifter, der skal meddeles, kan først og fremmest nævnes 
forskrifter, der specifikt og hovedsageligt sigter på de nye tjenester, ved at fastsætte krav 
til indhold (offentlighed, beskyttelse af mindreårige osv.) eller til tjenesteyderen (solvens, 
ry, gennemsigtighed i forbindelse med identificering af operatøren, ejerforhold osv.), 
37 
omhandler godkendelse af nye tjenester, eller opstiller betingelser for udøvelsen af 
tjenestevirksomhed (intellektuel ejendomsret, kryptering osv.). 
Herudover vil også bestemmelser med sigte på at tilpasse en allerede gældende generel 
forskrift til de nye tjenester være omfattet af meddelelsespligten. Et eksempel herpå er 
det nyligt tyske lovudkast om forskriftsmæssige rammer for informations- og 
telekommunikationstjenester. Lovudkastet indebærer nemlig, at eksisterende gældende 
lovgivning om beskyttelse af personer, der deltager i fjernundervisning, oplysning af 
priser, beskyttelse af personoplysninger, beskyttelse af mindreårige osv. udvides til også 
at omfatte de nye tjenester. 
Bestemmelser, som specifikt vedrører informationssamfundets tjenester, i nye forskrifter 
med et mere bredt sigte bør på samme måde meddeles (sammen med de pågældende 
forskrifters øvrige bestemmelse med henblik på at vurdere bestemmelsernes rækkevidde). 
Derimod bør udkast til horisontale retlige forskrifter (som f.eks. generelle selskabsretlige 
forskrifter) eller normer, der opstiller generelle regler for adgang til at udøve et erhverv 
(f.eks. krav om eksamensbeviser, almindelige ry- og rygtebetingelser, solvenskrav osv.), 
som ikke specifikt sigter på informationssamfundets tjenester, ikke anses for at 
indeholde, end ikke indirekte, forskrifter "vedrørende" informationssamfundets "nye 
tjenester", hvorfor de ikke bør meddeles. 
Det følger endvidere af Domstolens dom afsagt den 30. april 1996 (i sag C-194/94) 
vedrørende direktiv 83/189, at en national bestemmelse, som begrænser sig til at give 
bemyndigelse til efterfølgende at udstede administrative forskrifter (hvis regler er 
bindende for de berørte), og således ikke i sig selv medfører retsvirkninger, ikke vil være 
underlagt forpligtelsen om forudgående anmeldelse. 
Endelig skal også de forskellige udelukkelser, der allerede er indeholdt i direktiv 83/189 
tages med i betragtning, når rækkevidden af anmeldelsespligten skal fastlægges. 
2. Udelukkelser 
De undtagelser, der allerede indgår i direktiv 83/189/EØF skal ligeledes gælde for udkast 
til forskrifter. Følgende bør derfor ikke meddeles: 
• medlemsstaternes love eller administrative bestemmelser eller frivillige aftaler, 
hvis medlemsstaterne dermed opfylder bindende EF-retsakter eller opfylder 
forpligtelser som følge af en international aftale, når en sådan medfører vedtagelse 
af fælles specifikationer. Dette betyder konkret især, at udkast til national 
lovgivning med henblik på gennemførelse af et EF-direktiv, som i kraft af sit 
indhold vil kunne få virkning for informationssamfundets tjenester (f.eks. 
direktivet om beskyttelse af personoplysninger, direktivet om fjernsalg og det 
ændrede direktiv om fjernsyn uden grænser eller det fremtidige direktiv om 
ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester), ikke 
vil være omfattet af gennemsigtighedsmekanismen, 
38 
• bestemmelser, hvormed medlemsstaterne anvender beskyttelsesklausuler, der er 
fastsat i bindende EF-retsakter, 
• bestemmelser, hvormed medlemsstaterne blot fuldbyrder en dom afsagt af 
Domstolen, 
• bestemmelser, der meddeles i deres udkastform i medfør af andre EF-retsakter 
(f.eks. artikel 12 i direktiv 93/98/EF om harmonisering af beskyttelsestiden for 
ophavsret og visse beslægtede rettigheder65). Medlemsstaterne skal imidlertid 
formelt angive, at en sådan meddelelse også gælder gennemsigtighedsmeka­
nismen. 
Herudover findes en række undtagelser i forbindelse med status quo-perioden, nemlig at 
status quo-perioden ikke finder anvendelse på skattemæssige og finansielle foran­
staltninger, og at status quo-perioden på tolv måneder (som kan forlænges indtil atten 
måneder i tilfælde af en fælles holdning) ikke finder anvendelse på frivillige aftaler. 
E. Retsgrundlag 
Det virker logisk og konsekvent at anvende et af de retsgrundlag, der er udformet med 
henblik på det indre marked. Formålet med det juridiske instrument, der foreslås, er 
tydeligt både med hensyn til mål og indhold at sikre et velfungerende indre marked. Det 
fremgår klart af de målsætninger**, der er beskrevet ovenfor. Selve mekanismens indhold, 
dvs. underretningsproceduren, høringen af de øvrige medlemsstater, suspen-
sionsperioderne og hasteproceduren, udgør alle hensigtsmæssige juridiske løsninger for 
effektivt at opfylde ovennævnte målsætninger. 
Hertil kommer, at også direktiv 83/189/EØF (samt ændringsdirektiverne hertil) er baseret 
på de indre marked. Nærværende forslag til direktiv ændrer derfor hverken genstanden 
for eller formålet med direktivet (udelukkende udvidelse af anvendelsesområdet for at 
undgå nye hindringer for det indre marked). 
Med hensyn til valget mellem de forskellige mulige retsgrundlag for det indre marked 
synes det mest hensigtsmæssigt, at lade artikel 100 A og 213 danne retsgrundlag for 
forslaget til Rådets direktiv om ændring af direktiv 83/189/EØF, og det af følgende 
årsager: 
• direktiv 83/189 er (udover artikel 43) baseret på artikel 100 A og 213: et behov 
for sammenhæng kan derfor begrunde valg af samme retsgrundlag for et udvidet 
direktiv, 
• artikel 100A kan ganske vist kun komme på tale som underordnet retsgrundlag, 
dvs. når ikke andet er bestemt i traktaten. Da det drejer sig om et instrument for at 
undgå nye restriktioner af den fri udveksling af tjenester og tjenesteydernes 
etableringsfrihed, vil artikel 57, stk. 2, som der henvises til i artikel 66 for så vidt 
angår tjenester, i denne henseende kunne udgøre et mere specifikt retsgrundlag. 
Det skal dog erindres, at 
EFTL 290 af 24.11.1993, s. 9. 
Del III, afsnit A. 
39 
et direktiv, der baseres på artikel 57, stk. 2, skal have til sigte at samordne 
medlemsstaternes love og administrativt fastsatte bestemmelser, hvorimod det 
foreslåede direktiv kun tager sigte på at indføre en anmeldelsesprocedure uden at 
indføre materielle retsforskrifter. 
F. Nærhedsprincippet 
Nærværende forslag til Rådets direktiv om tredje ændring af direktiv 83/189/EØF ligger 
fuldstændigt på linje med ånden bag nærhedsprincippet: 
• Gennemsigtighedsmekanismen vil gøre det muligt at forbedre anvendelsen af 
traktatens artikel 59 og det deraf følgende princip om gensidig anerkendelse. 
Dette vil begrænse behovet for nye EF-forskrifter til det strengt nødvendige og 
dermed risikoen for overregulering. Gennemsigtighedsmekanismen skal derfor 
ses som et særligt velegnet instrument til opretholdelse af nærhedsprincippet. 
• En national indsats vil under ingen omstændigheder kunne opfylde forslagets 
målsætninger for det indre marked, og slet ikke effektivt. En effektiv samordning 
af nye nationale forskrifter kan kun ske på EF-plan. 
• Mekanismen vil bidrage til en bedre anvendelse af nærhedsprincippet, da den på 
en og samme tid sætter såvel medlemsstaterne som Kommissionen i stand til 
sammen at kortlægge mulige hindringer for den fri udveksling af tjenester og 
opdage behov for en eventuel EF-indsats. 
Med hensyn til nærhedsprincippet i henhold til artikel 3 B, stk. 2, kan nærhedstesten kort 
beskrives som følger: 
Hvilke formål har den påtænkte foranstaltning set i lyset af EF's forpligtelser? 
Formålet er at gennemføre det indre markeds grundlæggende friheder som 
defineret i artikel 7 A, dvs. sikre fri udveksling af tjenester og etableringsfrihed 
ved at undgå, at fremtidige forskrifter, der vedtages nationalt for informations­
samfundets tjenester, ikke er til hinder herfor. 
Hører den påtænkte foranstaltning under EF's enekompetence, eller er der tale om en 
kompetence, som EF deler med medlemsstaterne? 
Foranstaltningen hører under EF's enekompetence (artikel 7 A). 
Hvilke muligheder har EF (henstilling, finansiel støtte, retsforskrifter, gensidig aner­
kendelse osv.)? 
Direktiv om samordning af lovgivning (artikel 57, stk. 2) eller foranstaltninger 
med henblik på indbyrdes tilnærmelse af lovgivning (artikel 100 A). 
Er det nødvendigt med ensartede forskrifter, eller er det tilstrækkeligt at opstille de 
generelle mål i et direktiv, der herefter gennemføres af medlemsstaterne? 
Sigtet med det initiativ, der foreslås, er ikke at harmonisere medlemsstaternes 
materialret, men udelukkende at indføre en informationsprocedure ledsaget af en 
procedure til samordning af fremtidige forskrifter for at sikre en bedre anvendelse 
40 
af traktatens artikel 52 og 59 og en bedre kortlægning af eventuelle behov for en 
EF-indsats. 
41 
IV. Forslag til direktiv 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 
om tredje ændring af direktiv 83/189/EØF om en informationsprocedure 
med hensyn til tekniske standarder og forskrifter 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
100 A og 213, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, 
i henhold til fremgangsmåden i artikel 189 B i traktaten, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. Med henblik på at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, er det 
nødvendigt at sikre større gennemsigtighed i fremtidige nationale forskrifter 
vedrørende informationssamfundets tjenester gennem en ændring af direktiv 
83/189/EØF; 
2. en bred vifte af de tjenester, der er omhandlet i traktatens artikel 59 og 60, vil 
kunne drage fordel af de muligheder, der byder sig i informationssamfundet for 
teleformidling og formidling på individuel anmodning fra en modtager af 
tjenester; 
3. det område uden indre grænser, der udgøres af det indre marked, sætter udbydere 
af sådanne tjenester i stand til at udvikle deres aktiviteter på tværs af grænserne 
med henblik på at øge konkurrenceevnen, hvilket giver borgerne nye muligheder 
for at kommunikere og modtage information uden hensyntagen til grænser og 
forbrugerne nye former for adgang til varer og tjenester; 
4. informationssamfundets fremkomst indebærer forskellige sociale, samfunds­
mæssige og kulturelle virkninger, som kan nødvendiggøre hensyntagen til de 
pågældende tjenesters særlige karakteristika; 
5. Det Europæiske Råd har understreget behovet for at opstille klare og stabile 
juridiske rammer EF-plan til fremme af informationssamfundets udvikling; EF-
retten og især bestemmelserne om det indre marked, såvel traktatens principper 
som afledt ret, udgør allerede grundlæggende juridiske rammer for udviklingen af 
de pågældende tjenester; 
42 
6. gældende nationale forskrifter for nuværende tjenester bør tilpasses de nye 
tjenester, der vil blive udbudt i informationssamfundet, enten for at sikre en bedre 
beskyttelse af almene interesser, eller derimod for at lempe forskrifternes 
bestemmelser, når disse ikke står i forhold til de tilsigtede mål; 
7. uden samordning på EF-plan vil denne forudsigelige, nationale forskriftsmæssige 
aktivitet kunne føre til restriktioner af den fri udveksling af tjenester og 
etableringsfriheden med efterfølgende opsplitning af det indre marked, 
overregulering og manglende forskriftsmæssig sammenhæng til følge; 
8. det er nødvendigt med en koordineret tilgang på EF-plan, når spørgsmål 
vedrørende yderst transnationale aktiviteter som f.eks. de nye tjenester drøftes for 
også at nå til en faktisk og effektiv beskyttelse af målsætninger af almen interesse 
i forbindelse med informationssamfundets udvikling; 
8a. der eksisterer allerede for telekommunikationstjenesters vedkommende en 
harmonisering på EF-plan, og eksisterende EF-ret indeholder bestemmelser om 
tilpasning til den teknologiske udvikling og udbuddet af de nye tjenester; 
9. for andre endnu lidet kendte områder inden for informationssamfundets tjenester 
synes tiden imidlertid endnu ikke inde til at samordne forskrifterne gennem en 
omfattende og udtømmende harmonisering på EF-plan af materialretten, eftersom 
de nye tjenesters form og beskaffenhed endnu ikke er tilstrækkeligt kendt, 
ligesom der på nuværende stadium endnu ikke finder specifik forskriftsmæssig 
aktivitet sted på området, og at behovet for samt indholdet i en sådan 
harmonisering i forbindelse med det indre marked endnu ikke kan fastlægges; 
10. det er derfor nødvendigt at opretholde et effektivt område uden indre grænser og 
forebygge risici for opsplitning ved at indføre en procedure for information, 
høring og administrativt samarbejde om nye udkast til forskrifter; en sådan 
procedure vil især kunne bidrage til at sikre en effektiv anvendelse af traktaten, 
særlig artikel 52 og 59, eller i givet fald kunne bidrage til at kortlægge behov for 
at sikre beskyttelse af en almen interesse på EF-plan; den bedre anvendelse af 
traktaten som følge af informationsproceduren vil endvidere nedbringe behovet 
for EF-forskrifter for det indre marked og for beskyttelsen af målsætninger af 
almen interesse til det strengt nødvendige; endelig vil informationsproceduren 
sætte virksomhederne i stand til bedre at kunne udnytte de fordele, der er 
forbundet med det indre marked; 
11. målsætningerne for Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en 
informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter er de 
samme, og denne procedure er effektiv og den mest fuldendte med hensyn til 
netop disse målsætninger; de resultater, der er nået med direktivet og de deri 
indeholdte procedurer, har vist sig velegnede til udkast til forskrifter vedrørende 
informationssamfundets tjenester; den procedure, der er indeholdt i direktivet er 
nu veletableret i de nationale administrationer; 
43 
12. i henhold til traktatens artikel 7 A indebærer det indre marked et område uden 
indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og 
kapital, og direktiv 83/189/EØF indebærer udelukkende en procedure for 
administrativt samarbejde uden harmonisering af materialretten; 
13. en ændring af direktiv 83/189/EØF, således at det også finder anvendelse på 
udkast til forskrifter vedrørende informationssamfundets tjenester, er derfor den 
mest velegnede fremgangsmåde til effektivt at imødekomme behovet for 
gennemsigtighed i det indre marked for så vidt angår de juridiske rammer for 
informationssamfundets tjenester; 
14. på grund af de mange forskellige former for tjenester i informationssamfundet og 
deres fremtidige udvikling bør underretningspligten begrænses til de forskrifter, 
der sandsynligvis vil undergå en fremtidig udvikling; efter al sandsynlighed vil 
det være tjenester, der teleformidles på individuel anmodning fra en modtager af 
tjenester, der vil fordre og give anledning til flest nye forskrifter, hvorfor det er 
nødvendigt at indføre underretning om udkast til forskrifter, der omhandler netop 
disse tjenester; 
15. specifikke forskrifter vedrørende adgang til at optage og udøve virksomhed i 
forbindelse med tjenester, der vil kunne formidles efter den ovenfor definerede 
fremgangsmåde, bør ligeledes meddeles, også selv om sådanne forskrifter indgår i 
forskrifter med en mere generelt formål; generelle forskrifter uden særlige 
bestemmelser vedrørende de pågældende tjenester bør dog ikke meddeles; 
16. ved forskrifter vedrørende adgang til at optage og udøve virksomhed i forbindelse 
med tjenester bør forstås forskrifter, der fastlægger enhver form for krav til 
tjenesteyderen, tjenesten og modtageren af en tjeneste i tilknytning til en 
økonomisk aktivitet, som kan teleformidles på individuel anmodning fra en 
modtager af tjenester; dette omfatter for eksempel forskrifter vedrørende 
etablering som udbyder af disse tjenester og især forskrifter vedrørende en 
godkendelses- eller licensordning; som forskrift med specifikt sigte på 
informationssamfundets tjenester anses også en bestemmelse med sigte på disse 
tjenester, også selv om bestemmelsen er indeholdt i en forskrift af generel 
karakter; 
17. nærværende direktiv berører ikke anvendelsesområdet for Rådets direktiv 
89/552/EF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i 
medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed, som 
ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/.../EF eller eventuelle 
senere ændringer af direktivet; 
18. nærværende direktiv foregriber ikke forhandlingerne om eller indholdet i Europa-
Parlamentets og Rådets forslag til direktiv om ensartede principper for almene 
tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester; 
44 
19. under alle omstændigheder er udkast til nationale bestemmelser med henblik på at 
gennemføre indholdet i et allerede gældende eller et fremtidigt EF-direktiv i den 
nationale lovgivning ikke omfattet af nærværende direktiv, da sådanne allerede er 
genstand for en specifik undersøgelse; nærværende direktivs anvendelsesområde 
omfatter på denne baggrund hverken nationale forskrifter med henblik på 
gennemførelse i den nationale lovgivning af Rådets direktiv 89/552/EØF om 
samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne 
vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed, som ændret ved Europa-
Parlamentets og Rådets direktiv 96/.../EF eller eventuelle senere ændringer af 
direktivet, eller nationale forskrifter om gennemførelse i den nationale lovgivning 
af det fremtidige direktiv om ensartede principper for almene tilladelser og enkelt­
licenser for teletjenester; 
20. fastlæggelse af rammer for informationsudveksling og høring på EF-plan som i 
nærværende direktiv er en forudsætning for en mere sammenhængende og 
effektiv deltagelse fra EF's side, når forskriftsmæssige spørgsmål i forbindelse 
med informationssamfundets tjenester drøftes i international sammenhæng; 
21. nærværende direktiv har til sigte at ændre direktiv 83/189, som (ud over 
artikel 43) er baseret på traktatens artikel 100 A og 213; der bør sikres 
sammenhæng i anvendelsen af retsgrundlag for et og samme direktiv -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Direktiv 83/189/EØF ændres således: 
1) Direktivets titel affattes således: 
"Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en informationsprocedure med 
hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informations­
samfundets tjenester" 
2) Artikel 1 ændres således: 
a) efter nr. 1 indsættes følgende som nr. 2: 
2) "tjeneste", enhver tjeneste, der teleformidles på individuel anmod­
ning fra en modtager af tjenester, 
b) nr. 2 og 3 bliver henholdsvis nr. 3 og 4 
c) efter nr. 4 indsættes følgende som nr. 5: 
"forskr(ft for tjenester", et krav vedrørende adgang til at optage og 
udøve virksomhed i forbindelse med tjenester, der er omhandlet i denne 
artikels nr. 2 . navnlig bestemmelser vedrørende tjenesteyderen, 
tjenesterne og modtageren af tjenesterne, dog undtaget forskrifter uden 
spec[fikt sigte på de i samme nr. definerede tjenester. 
45 
d) nr.4till0blivernr.6till2 
e) nr. 9 (ny nr. 11), første afsnit, affattes således: 
""teknisk forskrift", en teknisk specifikation eller et andet krav eller en 
forskrift for tjenester, herunder de administrative bestemmelser, der 
gælder herfor, som retligt eller faktisk skal overholdes, for at et produkt 
kan markedsføres eller anvendes, eller en operatør af tjenester kan levere 
{ienester eller etablere sig, i en medlemsstat eller i en væsentlig del af 
denne stat, samt medlemsstaternes love og administrative bestemmelser 
vedrørende forbud mod fremstilling, import, markedsføring eller 
anvendelse af et produkt eller forbud mod levering eller anvendelse af en 
tjeneste eller mod etablering som tjenesteyder, jf. dog artikel 10. 
De tekniske forskrifter, der faktisk skal overholdes, er navnlig følgende: 
en medlemsstats love eller administrative bestemmelser, der 
henviser enten til tekniske specifikationer, andre krav eller 
forskrifter for tjenester, eller til fagkodekser eller kodekser for god 
praksis, der igen henviser til tekniske specifikationer, andre krav 
eller forskrifter for tjenester, og hvis overholdelse giver 
formodning om, at der er overensstemmelse med de krav, der er 
fastsat i de nævnte love eller administrative bestemmelser, 
frivillige aftaler, som de offentlige myndigheder er kontraherende 
part i, og som af hensyn til almenvellet tager sigte på at opfylde 
tekniske specifikationer, andre krav eller forskrifter for tjenester. 
bortset fra udbudsbetingelser i forbindelse med offentlige 
indkøbsaftaler, 
tekniske specifikationer eller andre krav, til hvilke der er knyttet 
skattemæssige eller finansielle foranstaltninger, som påvirker 
forbruget af produkterne eller tjenesterne ved at tilskynde til 
overholdelse af disse tekniske specifikationer, andre krav eller 
forskrifter for {ienester: tekniske specifikationer, andre krav eller 
forskrifter for {ienester. som er knyttet til de nationale sociale 
sikringsordninger, er ikke omfattet; " 
f) nr. 10 (ny nr. 12) affattes således: 
"12) "Udkast til teknisk forskrift" : teksten til en teknisk specifikation, 
et andet krav eller en forskrift for tjenester, herunder admini­
strative bestemmelser, der er udarbejdet med henblik på at vedtage 
den eller senere få den vedtaget som en teknisk forskrift, og som 
befinder sig på et forberedende stadium, hvor det stadig er muligt 
at foretage væsentlige ændringer; " 
46 
3) Artikel 8, stk. 1, sidste afsnit, affattes således: 
"Med hensyn til de tekniske specifikationer, andre krav eller forskrifter for 
tjenester, der er nævnt i artikel 1, nr. 11. tredje led, kan Kommissionen eller 
medlemsstaternes bemærkninger eller udførlige udtalelser kun vedrøre aspekter, 
som måtte være til hinder for samhandelen eller den frie udveksling af tjenester. 
men ikke en foranstaltnings skattemæssige eller finansielle aspekter. " 
4) I artikel 9 foretages følgende ændringer: 
a) nr. 2, første afsnit, affattes således: 
"Medlemsstaterne udsætter: 
vedtagelsen af et udkast til teknisk forskrift i form af en frivillig aftale som 
omhandlet i artikel 1, nr. 11, andet afsnit, andet led, fire måneder 
med forbehold af stk. 3, 4 og 5, vedtagelsen af alle andre udkast til 
tekniske forskrifter seks måneder 
regnet fra datoen for Kommissionens modtagelse af den i artikel 8, stk. 1, 
omhandlede meddelelse, hvis Kommissionen eller en anden medlemsstat inden tre 
måneder efter samme dato afgiver en udførlig udtalelse om, at den påtænkte 
foranstaltning frembyder aspekter, der eventuelt kan skabe hindringer for 
varernes frie bevægelighed, den fri udveksling af tjenesterne eller 
etableringsfriheden for operatører af tjenester indenfor det indre marked. " 
b) nr. 7 affattes således: 
Stk. 1 til 5 finder ikke anvendelse, når en medlemsstat af presserende årsager 
forbundet med alvorlige og uforudsigelige forhold, der vedrører beskyttelsen af 
menneskers og dyrs sundhed, bevaring af planter eller sikkerheden, og for så vidt 
angår forskrifter for tjenester ligeledes den offentlige orden, med kort varsel må 
udarbejde tekniske forskrifter for øjeblikkelig vedtagelse og ikrafttrædelse uden 
mulighed for høring. Medlemsstaten angiver sin begrundelse for de pågældende 
foranstaltningers hastende karakter i den i artikel 8 omhandlede meddelelse. 
Kommissionen afgiver sin udtalelse om denne meddelelse så hurtigt som muligt. 
Kommissionen træffer alle hensigtsmæssige foranstaltninger i tilfælde af 
overdreven anvendelse af denne procedure. Kommissionen holder Europa-
Parlamentet underrettet herom. 
5) Artikel 10 ændres således: 
a) nr. 1, første og andet led, affattes som følger: 
"" opfylder bindende fællesskabsretsakter, der tager sigte på 
vedtagelse af tekniske specifikationer eller forskrifter for tjenester 
opfylder forpligtelser som følge af en international aftale, der 
tager sigte på vedtagelse af fælles tekniske specifikationer_£llgr 
forskrifter for tjenester i Fællesskabet" 
b) nr. 1, sjette led, affattes således 
"- blot ændrer en teknisk forskrift i henhold til dette direktivs 
artikel 1, nr. 11. på anmodning af Kommissionen med henblik på 
at fjerne en samhandelshindring eller en hindring for den frie fri 
udveksling qf tjenester " 
c) i nr. 3 affattes henvisningen til artikel 1, nr. 9, således: "artikel l. nr. 11" 
d) nr. 4 affattes således: 
47 
"4. Artikel 9 finder ikke anvendelse på de tekniske specifikationer, 
andre krav eller forskrifter for tjenester, der er omhandlet i artikel 
1, nr. 11. andet afsnit, tredje led. " 
ArtikeH 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i 
kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 31. december 1997. De underretter straks 
Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de inde­
holde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en 
sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale 
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
48 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tredje ændring af direktiv 
83/189/EØF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og 
forskrifter 
2. BUDGETPOST 
A2510: Obligatoriske udvalg 
3. RETSGRUNDLAG 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tredje ændring af direktiv 
83/189/EØF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og 
forskrifter 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN: 
4.1 Foranstaltningens generelle formål 
Forslaget til direktiv tager sigte på at indføre en informationsprocedure og en 
procedure for administrativt samarbejde mellem nationale myndigheder og EF-
myndigheder med hensyn til forskriftsmæssige spørgsmål i forbindelse med 
informationssamfundets tjenester. I særdeleshed bør hver enkelt medlemsstat give 
meddelelse til Kommissionen og de øvrige medlemsstater om udkast til nationale 
forskrifter om sådanne tjenester. Forskrifternes ikrafttrædelse underlægges en 
status quo-periode på mindst tre måneder for at gøre det muligt at efterprøve 
udkastets sammenhæng og forenelighed med eksisterende EF-ret, herunder især 
bestemmelserne om det indre marked. 
4.2 Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser for dens 
forlængelse 
Det udvalg, der er omhandlet i artikel 5 og 6 i direktiv 83/189, kan for så vidt 
angår dets beføjelser med hensyn til informationssamfundets tjenester påbegynde 
sit arbejde umiddelbart efter vedtagelsen af ovennævnte forslag til direktiv (reelt 
fra og med 1997) først med henblik på direktivets gennemførelse og dernæst dets 
anvendelse. 
5. KLASSIFIKATION AF UDGIFTERNE 
5.1 Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2 Ikke-opdelte bevillinger 
4<=> 
6. UDGIFTERNES ART ;** 
6.1 Udgifternes art ;;f. 
Refundering af rejse- og opholdsudgifter for medlemmerne af Det Stående '%. 
Udvalg for Standarder og Tekniske Forskrifter (Udvalg 03C0210) i forbindelse 
med de yderligere møder, der vil blive nødvendige som følge af vedtagelsen af 
ovennævnte forslag til direktiv. 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
Ingen 
8. FORHOLDSREGLER MOD SVIG 
Anmodninger om refundering efterprøves af udvalgets sekretariat, som varetages af 
GDXV. 
9. OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENESS 
9.1 Målelige specifikke formål og målgruppe 
Forslaget tager sigte på at opretholde og lette det indre markeds funktion ved at 
hindre forskriftsmæssig usammenhæng og uforenelighed med det indre markeds 
friheder. En eventuel opsplitning af det indre marked vil kunne hæmme den 
økonomiske vækst i sektoren for on line-tjenester, som er i voldsom udvikling 
(antallet af Internet-brugere på verdensplan stiger med ca. 1 million årligt). 
Der vil kun blive investeret i de nye tjenester, hvis der er udsigt til mulig 
udvikling på EF-plan. De nationale markeder vil med deres juridiske afgræns­
ninger ikke være tilstrækkeligt rentable til at kunne understøtte investerings­
programmer. 
9.2 Begrundelse for foranstaltningen 
Initiativet vedrører det indre marked, som henhører under EF's enekompetence. 
Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse. 
Forslaget indebærer hverken harmonisering eller materialretlige bestemmelser. 
Forslaget indeholder snarere enkle procedureregler, der allerede gennem mere end 
10 år har vist sig vellykkede, i øvrigt ved at anvende det samme udvalg, som 
allerede fungerer inden for rammerne af direktiv 83/189, der foreslås ændret. 
Over for de mange forskriftsmæssige initiativer, der for øjeblikket er under 
forberedelse i medlemsstaterne for at dække de behov, der opstår som følge af 
informationssamfundets fremkomst, er en koordineret tilgang på EF-plan til de 
£o 
nye tjenester, som pr. definition er grænseoverskridende, nødvendig for at opret­
holde denne økonomiske sektors udvikling i det indre marked og for at sikre en 
mere effektiv beskyttelse af legitime almene interesser (som f.eks. beskyttelse af 
mindreårige, af forbrugere og af den offentlige sædelighed osv.) 
Under hensyntagen til at de involverede økonomiske beslutningstagere har en 
interesse i at fremsætte deres synspunkter om fremtidige forskriftsmæssige 
initiativer inden for rammerne af tilstrækkeligt gennemsigtige, sammenhængende 
og stabile forskriftsmæssige rammer for udøvelsen og videreudviklingen af deres 
erhverv, holdes de meddelelser, der gives i forbindelse med direktivet, endvidere 
ikke fortroligt. 
Gennemføres en gennemsigtighedsmekanisme, som den foreslåede, ikke, vil dette 
endeligt kunne få negative konsekvenser for Kommissionens interne ressourcer i 
forbindelse med forvaltningen af eventuelle overtrædelsesprocedurer over for 
fremtidige nationale lovgivninger, der er uforenelige med EF-retten. 
9.3 Opfølgning og evaluering af foranstaltningen 
Det er i direktivets artikel 3 fastlagt, at Kommissionen hvert andet år skal 
udarbejde en rapport til Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg om direktivets anvendelse. Der vil ved disse lejligheder kunne fremsættes 
forslag om eventuelle ændringer af den foreslåede ordning. 
10. UDGIFTER TIL ADMINISTRATION (del A i det almindelige budgets 
sektion III) 
Hvor store administrative ressourcer, der reelt vil skulle mobiliseres, vil blive fastlagt ved 
Kommissionens årlige beslutning om ressourcernes fordeling, som træffes bl.a. under 
hensyn til, hvilket yderligere personale og hvilke yderligere beløb, budgetmyndigheden 
har bevilget. 
10.1 Virkninger for antallet af stillinger 
Stillingstype 
Tjenestemænd 
eller 
midlertidigt 
ansatte A 
B 
C 
Andre ressourcer 
lait Personale til administration 
af denne foranstaltning 
faste 
stillinger 
1 
1 
2 midlertidige 
Stillinger. heraf 
ved brug af 
eksisterende 
ressourcer i 
berørte GD 
eller tjeneste 
1 
1 
2 yderligere 
ressourcer varighed 
ubestemt 
ubestemt 
ubestemt 
^ 
10.2 Samlede finansielle indvirkninger af det yderligere personalebehov 
Finder ikke anvendelse 
, Beløb Beregningsmetode 
Tjenestemænd 
Midlertidigt ansatte 
Andre ressourcer 
[alt 1 ___ 
10.3 Stigning i andre udgifter som følge af foranstaltningen 
Budgetpost Beløb Beregnet på basis af 
(nr. og tekst) 
A2510 Obligatoriske 22 000 15 eksperter, repræsentanter for 
udvalg medlemsstaterne, til deltagelse i to 
yderligere møder om året i Det Stående 
Udvalg for Standarder og Tekniske 
Forskrifter: 2x11 000 (gennemsnitlig 
m udgift) = 22 000 ECU 
I alt I 22 000 1 
Si 

KOM(96) 392 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 16 10 
Katalognummer : CB-CO-96-411-DA-C 
ISBN 92-78-07818-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
J"j