13. 11.78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 269/53 
Udtalelse  om  meddelelse  fra  Kommissionen  til Rådet  om  sanering  af Fællesskabets 
skibsbygningssektor 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 10 af 12. januar  1978,  side  5. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  20.  december  1977  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  159.  plenarforsamling  afholdt  i 
Bruxelles,  den  31. maj  og 1. juni  1978  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  198  i EØF-traktaten, 
under  henvisning  til anmodning  af 23.  december 
1977  fra Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  om 
Udvalgets  udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  31. januar  1978  om at pålægge  Afde-
lingen  for  industri,  handel,  håndværk  og tjeneste-
ydelser  at udarbejde  udtalelse  og beretning, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  på 
mødet  den  10. maj  1978, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af 
ordføreren,  hr. Evain,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  159.  ple-
narforsamling  den  31.  maj  og 1. juni  1978,  mødet 
den 31. maj  — 
énstemmigt,  idet  dog  1 undlod  at stemme, 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Den  internationale  skibsbygningsindustri  er ude 
i en strukturel  og konjunkturbestemt  krise  af et om-
fang  og en varighed  uden  fortilfælde.  Årsagen  hertil 
er den  manglende  balance  mellem  udbud  og efter-
spørgsel  på nybygningsmarkedet.  Oliekrisen  og den 
internationale  økonomiske  recession  har virket  stærkt 
efterspørgselsbremsende,  ligesom  udbuddet  er øget 
uforholdsmæssigt  som  følge  af fejlskøn  over  behovet 
for ny tonnage,  hvilket  bl.a.  skyldes,  at vilkårene  for finansiering  af flåderne  har  været  alt for  gunstige. 
Krisens  alvorlige  følger  i de forskellige  producent-
lande  har  medført  statsindgreb  på det internationale 
nybygningsmarked  med  de fordrejninger,  som  dette 
indebærer.  Skibsbygningsindustrien  i EF  risikerer 
derfor  simpelthen  at forsvinde,  hvis  ikke  der hurtigt 
iværksættes  en passende  EF-politik. 
2. Udvalget  konstaterer  med  tilfredshed,  at Kom-
missionen  er blevet  klar  over  denne  fare  og foreslår 
nogle  retningslinjer  for en industripolitik  netop  be-
regnet  for  skibsbygningssektoren,  så denne  kan 
saneres  og får mulighed  for også  på længere  sigt  at 
klare  sig  i konkurrencen  på  det  internationale 
marked. 
3. Udvalget  støtter  Kommissionens  bestræbelser 
for at få gennemført  en samordnet  aktion  mellem 
medlemsstaterne  og  EF  med  det  formål,  at der 
iværksættes  en række  foranstaltninger,  der skal  gøre 
værfterne  konkurrencedygtige  og sikre  yderligere  om-
strukturering  eller,  om nødvendigt,  modernisering  af 
disse,  samt  træffes  nogle  sociale  foranstaltninger  til 
fordel  for  de beskæftigede  på værfterne.  Det  kon-
staterer,  at Kommissionens  forslag  om fastlæggelse  af 
en »kvantitativ  indikator«  for  efterspørgslen  ude-
lukkende  tjener  det formål  at fremme  disse  bestræ-
belser.  Udvalget  er imidlertid  af den  opfattelse,  at 
denne  indikator  ikke  bør  benyttes  som  produktions-
målsætning  for 1980'erne. 
Endvidere  gør  Udvalget  Kommissionen  opmærksom 
på, at situationen  også  er blevet  vanskelig  for repa-
rationsværfterne  i Fællesskabet.  Den  fælles  politik  må 
udformes  således,  at muligheden  for reparationsværf-
ternes  eksistens  opretholdes. 
4. Udvalget  er enig  i analysen  af krisens  årsager, 
men havde  gerne  set,  at man  i Kommissionens 
Nr. C 269/54 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 13. 11.78 
dokument  havde  understreget  Japans  medvirken  til 
skabelsen  af den  nuværende  situation  med  overkapa-
citet.  Mens  EF-værfterne  i de seneste  år har  fore-
taget  meget  beskedne  udvidelser  af deres  produk-
tionskapacitet,  har  de japanske  skibsværfter  både 
nationalt  og i en række  tredjelande  ført  en kapa-
citetsudvidelsespolitik  uden  hensyntagen  til de sam-
råd, der i en årrække  har fundet  sted  med  repræsen-
tanter  for europæiske  regeringer  og skibsværfter. 
Det skal  ligeledes  understreges,  at ikke  kun  Japan, 
men også  andre  lande  i Asien  og Sydamerika  har 
gjort  sig gældende  i den  seneste  tid. 
5. Når  Kommissionen  understreger  i sit dokument, 
at værfterne  selv  er skyld  i deres  manglende  konkur-
renceevne,  tager  den  tilsyneladende  ikke  hensyn  til de 
faktorer,  som  værfterne  ikke  selv  er i stand  til at på-
virke.  Blandt  disse  faktorer  kan  nævnes,  at visse  kon-
kurrenter  opererer  med  et usædvanligt  lavt  lønniveau 
og ringe  sociale  ydelser  samt  arbejdsforhold,  der ville 
være  uantagelige  i EF;  hertil  kommer  EF-værfternes 
eksterne  økonomiske  og sociale  betingelser,  de unor-
malt  lave  priser,  som  for øjeblikket  gør sig gældende 
på det  internationale  marked,  samt  de fordele,  som 
visse  lande  har  høstet  af deres  valutapolitik  (indtil 
for ganske  nylig  var den  japanske  yen  f. eks.  under-
vurderet)  eller  deres  prisdannelsesmekanismer  (stats-
handelslandene). 
6. I  meddelelsens  konklusion  anmoder  Kommis-
sionen  Rådet  om  »at  beslutte,  at produktionskapa-
citeten  for nye  fartøjer  skal  fastsættes  under  hensyn-
tagen  til markedssituationen«.  Den  anslår,  at Fælles-
skabets  værfter  skal  kunne  imødekomme  en efter-
spørgsel  på ca.  2,4  mio  KBRT  i begyndelsen  af 
1980'erne. 
Dette  tal er baseret  på en markedsundersøgelse  fra 
1976,  hvis  beregninger  i realiteten  ikke  slog  til i 1977. 
I øvrigt  forudsætter  Kommissionens  tal en stabil 
ordrefordeling  mellem  de vigtigste  produktionssteder 
i verden.  Denne  fordeling  ændredes  imidlertid  sidste 
år i Fællesskabets  disfavør. 
Udvalget  er derfor  i tvivl  om,  hvorvidt  det  er vel-
begrundet,  at Kommissionen  har  valgt  dette  tal. Det 
mener  under  alle  omstændigheder,  at tallet  ikke  bør 
benyttes  ved  fastlæggelsen  af en målsætning  for 
nybygningskapaciteten  i Fællesskabet. 
7. Udvalget  finder  det vigtigt  at sondre  mellem  en 
kapacitetsbegrænsning  og en aktivitetsbegrænsning. 
Selv om  aktiviteten  må  følge  efterspørgslen,  som 
igen er afhængig  af konjunkturerne,  bør  kapaciteten 
afpasses  efter  de strukturelle  ændringer  i behovene  og 
efter  størrelsen  af disse  behov  vurderet  på lang  sigt. 
En kapacitetsbegrænsning  på grundlag  af den  aktuelle 
krise  kunne  således,  set i lyset  af det genopsving,  der forventes  i de kommende  10 år, risikere  for bestandig 
at hindre  den  europæiske  skibsbygningssektor  i at 
indtage  den  plads  på det  internationale  nybygnings-
marked,  som  med  rette  tilkommer  den.  En begræns-
ning vil endvidere  tvinge  industrien  til at uddanne  et 
mindre  antal  lærlinge  til maskinindustrien  som  hel-
hed og dermed  forringe  det bidrag,  som  den  yder  til 
den generelle  forbedring  af de faglige  kvalifikationer 
blandt  EF's  arbejdstagere. 
8. Udvalget  fremsætter  derfor  følgende  forslag: 
a) Som  følge  af skibsbygningsindustriens  strategiske 
og økonomiske  betydning  bør  Fællesskabet  til-
stræbe  at opretholde  en produktionskapacitet, 
som står  i forhold  til omfanget  af den  EF-handel, 
der foregår  ad søvejen.  Der  bør  navnlig  tages 
hensyn  til den  nye  tonnage,  der er nødvendig  for 
at forny  og  udvide  medlemslandenes  flåder, 
således  at Fællesskabet  bliver  i stand  til selv  at 
sikre  sine  forsyninger  og gennem  fragtindtægterne 
at bidrage  til en tilfredsstillende  ligevægt  på 
betalingsbalancen; 
b) dette  bør  på ingen  måde  medføre,  at der  skabes 
et monopolmarked  for  EF-værfterne.  Målet  må 
være  at gøre  værfterne  mere  konkurrencedygtige, 
således  at handelen  med  ny  tonnage  mellem 
Fællesskabet  og tredjelande  atter  kommer  i gang. 
Fællesskabets  politik  bør  tilsigte  ait fremme  pro-
duktionen  af skibe  med  avanceret  teknologi  — 
et område,  som  Fællesskabets  værfter  allerede 
i vidt  omfang  har  specialiseret  sig  i — som 
også  kan  sælges  til tredjelande.  Målet  skulle 
være  at opnå  en så afbalanceret  samhandel  som 
mulig  med  nybygninger; 
c) i Kommissionens  meddelelse  burde  man  med  hen-
blik herpå  fastsætte  støtte  til teknologisk  forsk-
ning såvel  med  hensyn  til skibenes  konstruktion 
som med  hensyn  til en forbedring  af konstruk-
tionsmetoderne; 
d) i det omfang,  hvor  de internationale  forbindelser 
med udviklingslandene  gør det nødvendigt  at eks-
portere  teknologi,  bør  samtlige  EF's  skibsbyg-
ningsindustrier  overholde  fælles  normer. 
9. Efter  Udvalgets  opfattelse  bør der i en industri-
politik  på skibsbygningsområdet  indgå  elementer,  der 
falder  ind  under  en mere  omfattende  EF-søfarts-
politik.  Den  politik,  der  føres  af de store  søfarts-
nationer,  som  f. eks.  De forenede  Stater  og Japan 
samt  de socialistiske  lande  og  udviklingslandene, 
kunne  tjene  som  forbillede  herfor. 
Det er på denne  måde,  at man  med  den  størst  mulige 
konsekvens  og effektivitet  bliver  nødt  til at behandle 
problemerne  vedrørende  de skibe,  som  ikke  opfylder 
de internationale  tekniske  sikkerhedsnormer  og be-
13.11.78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 269/55 
stemmelserne  om  besætningernes  leve-  og arbejds-
vilkår.  Fællesskabet  bør,  som  Kommissionen  foreslår, 
træffe  omgående  foranstaltninger  med  henblik  på at 
forbyde  skibe,  der  ikke  opfylder  disse  normer,  ad-
gang  til EF-havnene. 
10. Endvidere  burde  EF i de internationale  ad hoc-
organer  arbejde  hen  mod  en forbedring  af sikker-
heden,  øget  beskyttelse  af menneskeliv  på havet  og 
forureningsbekæmpelse. 
I denne  forbindelse  bør  der,  specielt  for  tankskibe, 
fastlægges  specifikke  krav  om  f. eks.: 
— øget  anvendelse  af separate  ballasttanke, 
— dobbelt  styremekanisme, 
—- dobbelt  radarstyring. 
Endvidere  bør  ophugningen  af ældre  skibe  frem-
skyndes. 
En hurtig  gennemførelse  af disse  foranstaltninger  ville 
give positive  resultater,  dels  på miljøbeskyttelses-
området  og dels  med  hensyn  til opretholdelsen  af 
beskæftigelsen  (det  er lettere  at bevare  end  at skabe 
nye arbejdspladser),  ligesom  krisen  hurtigere  ville 
kunne  overvindes. / 
Fællesskabet  ville  således  yderligere  styrke  sin posi-
tion over  for  sine  udenlandske  forhandlingspartnere 
ved aftaler  om  en sanering  af markedet.  Trods  de 
eksisterende  vanskeligheder  finder  Udvalget  det  så-
ledes  vigtigt,  at der  fortsat  finder  internationale 
drøftelser  sted. 
11. Udvalget  konstaterer,  at det ikke  i dokumentet 
anvises,  hvorledes  Kommissionen  forestiller  sig  en 
omstrukturering  af sektoren.  Dette  er givetvis  i over-
ensstemmelse  med  dens  grundtanke,  nemlig  at de 
berørte  parter,  herunder  virksomhederne  og medlems-
landenes  regeringer,  selv  skal  spille  en vigtig  og i 
sidste  instans  afgørende  rolle.  Kommissionen  burde 
gøre  nærmere  rede  for,  hvilke  foranstaltninger  den 
agter  at iværksætte  for at fremme  og harmonisere  de 
enkelte  landes  nationale  politik.  Der  burde  for eksem-
pel ved  anvendelsen  af EF's  instrumenter  i medlems-
landene  fastsættes  visse  krav  med  hensyn  til at 
fremme  en harmoniseret  omstruktureringsproces  med 
særligt  henblik  på de regionale  problemer. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  31. maj  1978. 12. Udvalget  henleder  Kommissionens  opmærk-
somhed  på de omfattende  og alvorlige  sociale  pro-
blemer,  som  den  nuværende  skibsbygningskrise  med-
fører: 
a) De  75 000  arbejdspladser,  som  Kommissionen  på 
basis  af et skøn  over  markedsudviklingen  som 
nævnt  forventer  vil gå tabt,  kan  ikke  betragtes 
som et endegyldigt  tal.  Det  er imidlertid  Udval-
gets opfattelse,  at den  samlede  beskæftigelsesned-
gang,  som  uvægerligt  må  ske,  kun  kan  vurderes 
i lyset  af de hovedmålsætninger,  som  vil  blive 
fastlagt  af EF for  denne  sektor; 
når man  anslår,  der  skal  nedlægges  75  000 
arbejdspladser,  tager  man  desuden  ikke  hensyn 
til de virkninger,  krisen  har  for støtteindustrierne. 
Man  regner  normalt  med,  at der  er ligeså  mange 
beskæftigede  i støtteindustrierne  som  på  selve 
værfterne; 
b) på baggrund  af tidligere  mislykkede  forsøg  med 
intern  omstilling  af værftspersonalet  og de ringe 
beskæftigelsesmuligheder  inden  for andre  industri-
grene  er det  nødvendigt,  at man  allerede  nu ind-
leder  en indgående  undersøgelse  af mulighederne 
for at oprette  nye  arbejdspladser,  som  kan  opsuge 
skibsbygningsindustriens  overskydende  arbejds-
kraft. 
Efter  Udvalgets  opfattelse  er de midler,  som  EF-
organer  som  Regionalfonden  og  Socialfonden  for 
øjeblikket  råder  over,  ikke  tilstrækkelige,  hvis  der 
virkelig  skal  gøres  en indsats  for  at få løst  dette 
problem.  Det  er derfor  nødvendigt  at fastlægge  og 
med passende  midler  iværksætte  en politik,  der  er i 
overensstemmelse  med  den  aktuelle  situation  inden 
for skibsbygningsindustrien. 
13. Udvalget  mener,  at Kommissionen  burde  støtte 
medlemsstaternes  bestræbelser  for  at  opretholde 
værfternes  aktivitet  på et så højt  niveau  som  muligt, 
således  at man  undgår  en væsentlig  forøgelse  af ledig-
heden  i omstrukturerings-  og moderniseringsperioden. 
perioden. 
Såfremt  en nedskæring  af arbejdsstyrken  ikke  kan 
undgås,  udtrykker  Udvalget  ønske  om,  at en over-
flytning  af de berørte  arbejdstagere  til andre  sektorer 
gøres  til en prioriteret  foranstaltning;  man  bør,  ved 
at fremme  udviklingen  af andre  industrigrene  undgå, 
at de pågældende  bliver  kastet  ud i regulær  arbejds-
løshed. 
Det er klart,  at et fornyet  opsving  i verdensøkono-
mien  ville  lette  denne  udvikling  i væsentlig  grad. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Basil  de FERRANTI