DA Den Europæiske Unions Tidende C 247/7

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

2013/C 247/06

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser (2)

»PAPRIKA ŽITAVA«/»ŽITAVSKÁ PAPRIKA«

EF-Nr.: SK-PDO-0005-01024-10.08.2012

BGB ( ) BOB ( X )

1. Betegnelse

»Paprika Žitava«/»Žitavská paprika«

Produktet har sit navn fra Žitava-floddalen i Slovakiet, hvor det først blev dyrket. Selv om det område, hvor peberfrugterne dyrkes og forarbejdes, gradvist har spredt sig ud over Donau-sletten, er navnet bibeholdt og er anvendes stadig i dag. Produktet blev tidligere blot kaldt »Paprika Žitava«, men af sproglige og eksportrelaterede grunde, begyndte man også at anvende navnet »Žitavská paprika«. Begge navne anvendes fortsat, både i handlen og i daglig tale, såsom i opskrifter på kødprodukter og kødretter.

2. Medlemsstat eller tredjeland

Slovakiet

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.8. Andre produkter i bilag I til traktaten (krydderier, m.m.)

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

»Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« er sød paprika, som fremstilles ved at male de tørrede søde peberfrugter af slægten Capsicum, som dyrkes på Donau-sletten. Frugterne plukkes hele, når de er modne, og gennemgår derefter en særlig behandlingsproces efter høst.

»Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« får sin karakteristiske intense farve fra det sidste stadie i malingsprocessen, som udføres på en sten, der kaldes »farvestenen«. Trykket gør, at temperaturen stiger, og den olie, der findes i frøene, frigøres og giver pulveret dets karakteristiske orangerøde farve.

Organoleptiske egenskaber

Aroma: behagelig duft af grøntsager, frisk og med antydninger af peberfrugter

Smag: tydeligt sød, uden at være bitter, minder om frisk paprika og søde peberfrugter

Fysiske og kemiske egenskaber

Udseende: ensartet pulver med et minimalt indhold af mikropartikler, malet så fint, at alt pulveret kan passere gennem en si med masker på 0,5 mm.

Farve: Klar, orangerød, (farvestof mindst 3,6 g/kg–1 eller 120 ASTA-enheder i frugten i tør tilstand)

Tørstof: Mindst 90 %

Fedtindhold: 9-11 %

Aske: Ikke over 7,00 %

Aske, der er uopløselig i HCl: Ikke over 0,70 %

Capsaicin i tørstoffer i vægtprocent: 0,01-0,029 %

Paprikaen må ikke indeholde tilsætningsstoffer. Al fugtighed findes naturligt intracellulært i paprikaen.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter)

»Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« må kun fremstilles af en blanding af følgende peberfrugtsorter: »Dvorská«, »Kolora«, »Kora Zel«, »Žitavská«, »Karkulka«, »Hodonínska sladká vzpriamená«, »Irokez«, »Rubin«, »Czárdás«, »Kármin« og »Szegedi 80« Alle sorter, som anvendes til fremstillingen af »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« stammer fra det afgrænsede geografiske område. Den blanding, der anvendes til at fremstille produktet kan indeholde alle eller kun nogle af disse sorter.

Avlerne erklærer i deres salgskontrakter, at de kun dyrker de ovennævnte peberfrugtsorter, og dette kan verificeres ud fra deres køb af såsæd. Kvaliteten af peberfrugterne, som plukkes med håndkraft, gennemgår en visuel kontrol for at sikre, at de opfylder kvalitetskravene. Der plukkes kun fuldstændig modne frugter med et højt indhold af farvestof. Plukningen af de modne frugter begynder i september og fortsætter frem til slutningen af oktober. Det er vigtigt, at frugterne ikke beskadiges mekanisk under plukningen. Paprikaproducenterne overvåger og dokumenterer regelmæssigt råvarernes kvalitet før, under og efter produktionsprocessen.

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse)

—

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

De peberfrugter, som anvendes til at producere »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« skal dyrkes, plukkes og forarbejdes inden for det geografiske område, der er nævnt i punkt 4, således at produktets oprindelse garanteres og produktionen overvåges.

Hele produktionsprocessen finder udelukkende sted inden for det afgrænsede geografiske område og omfatter følgende stadier:

Dyrkning

Plukning og behandling efter høst

Tørring

Maling

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.

»Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« skal forberedes til salg og pakkes inden for det geografiske område, der er nævnt i punkt 4, således at produktets oprindelse garanteres og produktionen overvåges, og for at sikre at produktet, når det transporteres løst ikke udsættes for fugt, som kan skade dets kvalitet og særlige egenskaber. »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« emballeres i papir, polyethylen, polyester og aluminium med en iltpermeabilitet på mindre end 10 cm3/(m2 x dag x 0,1 Mpa) og en permeabilitet for vanddamp på mindre end 10 g/m2 per dag for at bibeholde slutproduktets kvalitet og særlige egenskaber inden for holdbarhedstiden.

3.7. Specifikke mærkningsregler

Producenter, der fremstiller produktet i overensstemmelse med specifikationen, må benytte navnet »Paprika Žitava«/»Žitavská« til mærkning, reklame og markedsføring af produktet. Etiketterne på produktet skal indeholde angivelsen »chránené označenie pôvodu« (beskyttet oprindelsesbetegnelse) eller forkortelsen »CHOP« (BOB) sammen med det dermed forbundne EU-logo

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område

Det geografiske område, hvor »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« dyrkes og forarbejdes, befinder sig på Donau-sletten ved mundingerne af floderne Váh, Hron og Nitra samt i floderne Malý Dunajs og Žitavas floddale. Mod øst og nord grænser området op til bakkelandskabet Podunajská pahorkatina, til De Små Karpater i vest og til Donau i syd. Området dækker i hovedtræk Donau-sletten.

5. Tilknytning til det geografiske område

5.1. Det geografiske områdes egenart

Donau-sletten er det nordligste område, hvor varmeelskende frugter, såsom søde peberfrugter og chilipebre kan dyrkes på rentabel vis. Området nyder godt af 70 dage om året med temperaturer over 25 °C. De dyrkede arealer ligger på mellem 150 og 250 meter over havet overflade, og middeltemperaturen fra maj til september er 17,4 °C. Nedbørsmængden er 500-600 mm om året. Klimaet er karakteriseret af varme og tørre somre. Undergrunden består af neogent ler, grus og sand. Jorden er meget frugtbar.

Dyrkningsmetode: Lige siden man begyndte at dyrke peberfrugter, har avlerne på baggrund af den viden og ekspertise, de har samlet gennem årene, udviklet regionale sorter. Da peberfrugterne er varmeelskende planter, har de en lang vækstperiode, og de dør, hvis temperaturen falder til – 2 °C. De sås direkte ud eller dyrkes fra frøplanter i drivhuse eller koldbænke, og de plantes ud omkring midten af maj med et mellemrum på 30 × 60 cm. I tørre år, når fugtigheden i jorden falder til under 55 %, vandes planterne.

Behandling efter høsten: Chilipebrene lægges i netsække eller kasser med huller, som stables oven på hinanden således, at der er mest mulig ventilation, og at frugterne ikke beskadiges.

Modning efter plukningen er meget vigtig, da der foregår enzymatiske processer i 2-5 uger efter plukningen, hvilket intensiverer peberfrugternes farve og giver dem deres karakteristiske smag og aroma.

Tørring: Chilipebrene vaskes i en tromlevaskemaskine og sorteres på et transportbånd for at sikre, at kun fejlfri peberfrugter går videre til næste stadie i processen. Hver peberfrugt skæres op på lang og deles i to. Tørringen foregår ved hjælp af en varmluftstrøm, hvis temperatur sænkes i takt med, at peberfrugterne tørrer. Gennem korrekt opskæring, tørring og lagring minimeres risikoen for mugdannelse i produktet.

Maling: De tørrede chilipebre males til pulver i to trin. Der benyttes en traditionel metode med kværnsten. Kværnstenen på første stadie har en sigte til at si den malede paprika. Den fint malede paprika passere gennem sien og falder ned i en transportsnegl, som fører den ind i et homogeniseringsapparat. Den paprika, som ikke er malet fint nok, føres tilbage i cylinderen. Paprikaen føres herefter videre til det andet stadie fra homogeniseringsapparater til »farvestenen«, som presser olien, der indeholder farvestof, ud for at opnå den optimale farve. For at bibeholde smagen som indholdet af B- og C-vitamin, roterer stenen langsomt, således at temperaturen ikke stiger for meget. Hele processen afsluttes ved at si pulveret gennem en si med masker på 0,5 mm for at sikre, at pulveret er ensartet.

5.2. Produktets egenart

De peberfrugtsorter, som opnås gennem udvælgelse og forædling, er karakteriseret ved et forholdsvis lavt fedtindhold og et forholdsvis højt indhold af sukker, hvilket giver »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« dens kraftige smag og orangerøde farve. Chilipebrene skal males med den traditionelle »farvesten« og transporteres og opbevares på bedst mulig vis for at bevare alle de organoleptiske egenskaber.

Den orangerøde farve, der er typisk for »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika«, skyldes råvarernes (peberfrugternes) særlige egenskaber og den traditionelle malingsmetode, som ikke beskadiger produktet.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB)

Produktets særlige egenskaber hidrører fra det geografiske områdes særtræk i form af jorden, klimaet og menneskelige faktorer. De naturlige betingelser i regionen, som er den nordligste region, der er egnet til dyrkning af peberfrugter, de særligt udvalgte og forædlede traditionelle sorter og de traditionelle teknikker, der anvendes til dyrkning og forarbejdning, gør »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« til det produkt, det er. Højden over havets overflade, den rigelige adgang til vand, jordens gennemtrængelighed for vand, og de forholdsvis få solrige dage om sommeren betyder, at de høje indhold af saccharid i peberfrugterne bibeholdes som smag og ikke forvandles til farvestof i samme udstrækning, som når peberfrugter dyrkes i varmere områder. Dette giver »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« dens enestående søde aroma og smag. Kombinationen af disse forhold gør det muligt at dyrke regionale pebersorter, som giver »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« dens særlige farve, aroma og smag.

Behandlingen efter høst, tørringen og malingen afspejler viden og færdigheder, som er givet videre fra generation til generation. De klimatiske forhold i dyrkningsområdet har haft indflydelse på behandlingen efter høst. Et af de vigtigste elementer heri er modningen efter høst, som påvirker kvaliteten af paprikaen og øger dens indhold af farvestof. For at peberfrugterne skal kunne males, skal de tørres, således at de har et tørstofindhold på 90 %.

Dyrkningen og forarbejdningen af »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika« inden for det afgrænsede geografiske område går helt tilbage til det 18. århundrede. Da dyrkningen udvidedes til stor skala, blev der importeret sorter fra Spanien og Ungarn. De spanske sorter gav ikke det ventede resultat. Derimod udviklede de slovakiske avlere ved at anvende ungarske sorter og trække på viden fra de ungarske avlere, især fra avlere fra Szeged- og Kalocsa-regionerne, lokale sorter, som var tilpasset jorden og klimaet i regionen. De nye lokale sorter blev til ved ganske enkelt at vælge fra de bedste avlere. Til at begynde med blev de navngivet efter den landsby eller producent, de kom fra, med navne som Močenská hrubostenná, Branovská Fekete og Branovská Ďurica. Senere blev de navngivet efter floder i de regioner, hvor de voksede godt, med navne som Považská hrubostenná sladká, Nitrianska tenkostenná sladká, Dunajská hrubostenná sladká, Žitavská hrubostenná sladká og Hodonínska sladká vzpriamená.

Den første industrielle paprikakværn, der tilhørte familien Šmigurovec, blev taget i brug i 1928. I 1934 konstruerede Hr. Holub, som var kurator for ærkebiskoppen af Esztergom, en kværn med høj kapacitet. Gradvist blev der bygget flere kværne i Hurbanovo, Nové Zámky og Dvory nad Žitavou.

I 1950'erne begyndte en mere intensiv aktivitet med forædling af planter med henblik på at vælge sorter, som var egnede til regionen. Man begyndte at dyrke de første genetisk betingede regionale sorter såsom Karkulka and Agronomka. Forædlingen med vægt på anvendelse af dokumenterede regionale sorter førte til en bred vifte af sorter, som fortsat dyrkes i dag. De primære sorter er Dvorská, Kolora, Kora Zel, Žitavská, Karkulka, Hodonínska sladká vzpriamená, Irokez, Rubin, Czárdás, Kármin og Szegedi 80.

Selv om paprikafremstillingen er blevet påvirket af sociale forandringer i landet, og paprikaen er blevet fremstillet på forskellige fabrikker af forskellige virksomheder, er produktets særlige egenskaber og den traditionelle fremstillingsmetode bevaret op til i dag.

Trods den voldsomme tilstrømning af peberfrugter fra andre regioner, dyrkes de chilipebre, som anvendes til at fremstille »Paprika Žitava«/»Žitavská paprika«, stadig på Donau-sletten og udgør en betydelig kilde til indtægter og beskæftigelse i regionen, især for småbrugere, og er et symbol på deres kultur og tradition.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 5, stk. 7, i forordning (EF) nr. 510/2006 (3))

http://www.upv.sk/swift_data/source/pdf/specifikacie_op_oz/SPECIFIKACIA_Paprika_Zitava.pdf

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.

(2) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12. Erstattet ved forordning (EU) nr. 1151/2012.

(3) Se fodnote 2.