RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET - Midtvejsvurdering af EIB's eksterne långivningsmandat ifølge Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999 som ændret

Indholdsfortegnelse

1. Indledning

2. Retlige og institutionelle rammer

2.1. Gældende lovgivning

2.2. Garantiordningen

2.2.1. Generalgarantien

2.2.2. Risikodeling

3. Oversigt over Bankens transaktioner uden for EU i henhold til mandatet

3.1. Resumé af transaktionerne

3.2. Fremskridt mod målet for risikodeling

3.2.1. Oversigt

3.2.2. Regionale udsving i risikodelingen i forbindelse med mandatet for 2000-2007

3.3. Støtte til EU-politikker

3.3.1. Støtte til SMV

3.3.2. Bæredygtig udvikling og miljø

3.3.3. Sundhed og uddannelse

3.3.4. Regionalt samarbejde

3.3.5. Overgang til udvikling

3.3.6. Katastrofehjælp

3.4. Samarbejde med EU-programmer og andre finansinstitutioner

3.4.1. Kandidatlandene

3.4.2. Det vestlige Balkan

3.4.3. Middelhavslandene

3.4.4. Latinamerika og Asien

3.4.5. Den Sydafrikanske Republik

3.5. Bankens instrumenter under mandatet

4. Det operationelle miljø og begrænsninger

4.1. Tiltrædelseslandene

4.2. Balkanlandene

4.3. Middelhavspartnerlandene

4.4. Latinamerika og Asien

4.5. Den Sydafrikanske Republik

5. Forslag for fremtiden

5.1. Retningslinjer

5.1.1. En ny geografisk fordeling af det nuværende mandatvolumen inden for det gældende loft på 20,060 mia. EUR

5.1.2. En begrænset geografisk udvidelse af mandatet til Rusland og de vestlige NIS-lande

5.2. Risikodeling

5.3. Definition af politisk risiko

5.4. Generalgarantien

Bilagsfortegnelse

Bilag 1: EIB's långivning i de central- og østeuropæiske lande

Bilag 2: EIB's långivning i Middelhavslandene

Bilag 3: EIB's långivning i Latinamerika og Asien

Bilag 4: EIB's långivning i Den Sydafrikanske Republik

Midtvejsvurdering af EIB's eksterne långivningsmandat ifølge Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999 som ændret

1. Indledning

Denne rapport fremlægges for Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med artikel 1 og 2 i Rådets afgørelse 2000/24/EF af den 22. december 1999 som ændret ("Rådets afgørelse"). Midtvejsvurderingen af långivningsmandatet er eksplicit omtalt i artikel 1: "Kommissionen aflægger rapport om anvendelsen af denne afgørelse senest den 31. januar 2004 eller seks måneder før nye tiltrædelsestraktater træder i kraft, og fremsætter om nødvendigt forslag til ændring af denne afgørelse. Rådet drøfter og træffer afgørelse om ethvert forslag med virkning fra den 1. august 2004 eller fra ikrafttrædelsesdatoen for alle nye tiltrædelsestraktater".

I henhold til artikel 2 i Rådets afgørelse skal rapporten for perioden fra mandatets ikrafttræden til den 31. december 2002 indeholde: oplysninger om lånetransaktionerne og om de fremskridt, der er gjort med risikodelingen, en vurdering af transaktionerne under ordningen og af samarbejdet mellem de finansielle institutioner, der opererer i de pågældende områder samt en vurdering af, hvorvidt långivningen i henhold til denne afgørelse har bidraget til at nå de relevante mål for Fællesskabets eksterne politikker.

De garantier, Fællesskabet yder i henhold til Rådets afgørelse, støttes af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande, som blev oprettet ved Rådets forordning (EF, Euratom) 2728/94 af 31. oktober 1994. Sideløbende med denne midtvejsvurderingsrapport og i henhold til Rådets forordning 1149/1999 af 25. maj 1999 om ændring af forordning 2728/94 fremsender Kommissionen en samlet beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande.

Denne midtvejsrapport falder i fire afsnit: første afsnit indeholder en oversigt over retsgrundlaget og en beskrivelse af garantiordningen i henhold til afgørelsen, andet afsnit giver et overblik over Bankens transaktioner i henhold til mandatet pr. 31. december 2002, tredje afsnit beskriver det operationelle miljø og de begrænsninger, Banken arbejder under, og i fjerde afsnit skitseres udsigterne og forslag til ændringer for den resterende mandatperiode. Rapporten suppleres af bilag med nærmere oplysninger og vurdering af Bankens transaktioner i de enkelte regioner (Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien, Den Sydafrikanske Republik).

Sammen med denne rapport fremsætter Kommissionen et forslag til revision af Rådets afgørelse (KOM 2003/...), der afspejler de foreslåede ændringer for den resterende del af mandatperioden.

2. Retlige og institutionelle rammer

2.1. Gældende lovgivning

De retlige og institutionelle rammer for mandatet til EIB er fastlagt i:

a) Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999 [1] om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til projekter uden for Fællesskabet (Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien samt Den Sydafrikanske Republik).

[1] Offentliggjort i EFT L 9 af 13.1.2000.

b) Rådets afgørelse 1999/786/EF af 29. november 1999 [2] om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank (EIB) mod tab i forbindelse med lån til projekter til genopbygning af de jordskælvsramte områder i Tyrkiet.

[2] Offentliggjort i EFT L 308 af 3.12.1999.

c) Rådets afgørelse 2000/688/EF af 7. november 2000 [3] om ændring af afgørelse 2000/24/EF med henblik på at udvide fællesskabsgarantien til Den Europæiske Investeringsbank til også at omfatte lån til projekter i Kroatien.

[3] Offentliggjort i EFT L 285 af 10.11.2000.

d) Rådets afgørelse 2000/788/EF af 4. december 2000 [4] om ændring af afgørelse 2000/24/EF for at indføre et særligt handlingsprogram for Den Europæiske Investeringsbank til støtte for konsolidering og intensivering af toldunionen mellem Fællesskabet og Tyrkiet.

[4] Offentliggjort i EFT L 314 af 14. december 2000.

e) Rådets afgørelse 2001/778/EF af 6. november 2001 [5] om ændring af afgørelse 2000/24/EF med henblik på udvidelse af fællesskabsgarantien til Den Europæiske Investeringsbank til også at omfatte lån til projekter i Forbundsrepublikken Jugoslavien [6].

[5] Offentliggjort i EFT L 292 af 9.11.1999.

[6] Rådet bekræftede i sine konklusioner af den 14. april 2003, at Kosovo er støtteberettiget til EIB-transaktioner i henhold til denne udvidelse af mandatet.

f) Styrelsesrådets beslutning af 28. marts 2000 om at give Banken tilladelse til udlån på grundlag af Rådets afgørelse af 22. december 1999.

g) Kautionskontrakten (Contrat de Cautionnement), som blev indgået af Kommissionen og EIB henholdsvis den 19. juli og 24. juli 2000 og ændret ved udveksling af breve underskrevet af Kommissionen og EIB henholdsvis den 13. september 2001 og 8. oktober 2001 og den 12. april 2002 og 6. maj 2002.

2.2. Garantiordningen

På grundlag af Rådets afgørelse består den nuværende garantiordning af to elementer: en generalgaranti og en risikodelingsordning.

2.2.1. Generalgarantien

Garantien er begrænset til 65 % af det samlede lånebeløb plus alle dermed forbundne beløb [7]. Under dette loft dækkes misligholdelser af individuelle lån de facto op til 100 %. Garantien dækker den kommercielle risiko, der ikke er garanteret af risikodelingsordningen (jf. nedenstående pkt. 2.2.2) samt den politiske risiko i alle tilfælde. Generalgarantien gælder det samlede garanterede beløb uden skelnen mellem regionerne.

[7] Renter, provisioner, gebyrer, udgifter osv. i henhold til kautionskontrakten.

Det samlede låneloft er på 20,060 mia. EUR fordelt som følger:

- Central- og Østeuropa (CØE) [8] // 9,280 mia. EUR

[8] Dvs.: de vestlige Balkanlande (Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Serbien og Montenegro, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien).

- Middelhavslandene (MED) // 6,425 mia. EUR

- Latinamerika og Asien (ALA) // 2,480 mia. EUR

- Den Sydafrikanske Republik (RSA) // 825 mio. EUR

- Det særlige handlingsprogram som led i EF's toldunion med Tyrkiet (Tyrkiet SAP (det særlige handlingsprogram for Tyrkiet)) // 450 mio. EUR

- Genopbygnings- og rehabiliteringsaktionen som følge af jordskælvet i Tyrkiet (TERRA) // 600 mio. EUR

Garantien dækker en periode på syv år fra den 1. februar 2000 for Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien og fra den 1. juli 2000 for Den Sydafrikanske Republik og slutter den 31. januar 2007 for alle regioners vedkommende. Perioden forlænges automatisk med seks måneder, hvis de af Banken bevilgede lån ikke den 31. januar 2007 har nået de ovennævnte lofter. Under TERRA-programmet dækker garantien låneaftaler i en periode på tre år fra den 29. november 1999 med automatisk forlængelse seks måneder, hvis de af Banken bevilgede lån ikke har nået loftet ved udløbet af de tre år. Forpligtelsesperioden for TERRA udløb den 29. maj 2003.

Bankens transaktioner i henhold til Rådets afgørelse støtter "de relevante mål for Fællesskabets eksterne politikker i forbindelse med investeringsprojekter i Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien samt Den Sydafrikanske Republik." Mens EU's udviklingspolitik dækker en bred vifte af spørgsmål, fokuserer EIB i sin långivning under mandatet på centrale områder til støtte for politiske mål. Dette behandles nærmere i nedenstående afsnit 3.3.

2.2.2. Risikodeling

Risikodelingsordningen adskiller de kommercielle og politiske risici i fællesskabsgarantien. Som anført i Rådets afgørelse skal EIB, hvor det er muligt, dække de kommercielle risici med passende ikke-statslige garantier fra tredjeparter, mens budgetgarantien i så fald kun dækker politiske risici i form af manglende valutaoverførsel, ekspropriation, krig og civile uroligheder.

Rådet opfordrer i sin afgørelse (artikel 1, stk. 3) Banken "til at tilstræbe at dække de kommercielle risici i forbindelse med 30 % af sit udlån i henhold til denne afgørelse med ikke-statslige garantier, så vidt muligt på grundlag af individuelle regionale mandater. Denne procentsats kan udvides, når markedsbetingelserne gør det muligt." I et brev af 31. maj 2000 til Rådets formand erklærede EIB's formand: "Banken vil naturligvis søge at nå det overordnede niveau på 30 %. Imidlertid kan Banken ikke forpligte sig til at nå mål for brug af ikke-statslige garantier på grundlag af individuelle mandater, skønt den vil gøre sit bedste herfor."

Nedenstående afsnit 3.2 indeholder en beskrivelse af risikodelingssituationen pr. 31. december 2002.

3. Oversigt over Bankens transaktioner uden for EU i henhold til mandatet

3.1. Resumé af transaktionerne

Dette kapitel indeholder et resumé og en generel vurdering af alle lån, som var undertegnet pr. 31. december 2002 ifølge Rådets afgørelse sammen med en oversigt af fordelingen på regioner og sektorer. Resultaterne præsenteres separat for CØE, MED (inkl. Tyrkiet SAP og TERRA), ALA og RSA i bilag 1 til 4.

Nedenstående tabel 1 viser, at de låneaftaler, der var indgået pr. 31. december 2002 (dvs. to femtedele af långivningsmandaternes varighed for CØE, MED og ALA og over en tredjedel af varigheden af mandatet for RSA), udgør 40 % af det samlede låneloft på 20,060 mia. EUR, men der er betydelige forskelle regionerne imellem. Tallet for CØE er lavere end gennemsnittet, fordi hovedparten af EIB-lånene til kandidatlandene er blevet gennemført uden fællesskabsgaranti under førtiltrædelsesfaciliteten, som EIB oprettede i 2000.

Tabel 1: Indgåede låneaftaler pr. 31. december 2002

>TABELPOSITION>

Fordelingen på sektorer i nedenstående tabel 2 viser, at kommunikationssektoren (veje og telekommunikation) tegnede sig for næsten 40 % af de samlede udlån. Over halvdelen af lånene i denne sektor blev ydet i CØE-regionen, hvor Rumænien, Bulgarien og Serbien og Montenegro modtog de største beløb til rehabilitering og opgradering af veje og jernbaner samt anlæg af motorveje (jf. nærmere oplysninger i tabel 2 og 3 i bilag 1).

Vandsektoren (og diverse, dvs. byrenovering) absorberede 19 % af de samlede udlån, hvoraf hovedparten blev bevilget i Middelhavslandene, især Tyrkiet (spildevandsrensning og kloaknet samt rehabilitering og genopbygning af byinfrastruktur, der var ødelagt af jordskælv) og Algeriet (færdiggørelse af drikkevandsforsyningsnet). Der findes nærmere oplysninger i tabel 2 og 3 i bilag 2.

Energisektoren absorberede 18 % i den vurderede periode. Hovedparten gik til følgende Middelhavslande (jf. nærmere oplysninger i tabel 2 og 3 i bilag 2):

- Egypten: opførelse af naturgaskraftværk.

- Marokko: forøgelse af kapaciteten på samkøringslinjer på elområdet mellem Marokko og to af dets nabolande (Spanien og Algeriet) og opførelse af pumpemagasinanlæg.

- Tunesien: elektricitetstransport.

Tabel 2: Sektormæssig fordeling af låneaftaler indgået pr. 31. december 2002

>TABELPOSITION>

3.2. Fremskridt mod målet for risikodeling

3.2.1. Oversigt

Som forklaret under pkt. 2.2.2 dækker fællesskabsgarantien både politiske og kommercielle risici, med mindre der indgås aftaler om risikodeling. Under risikodeling forventes EIB at opnå garantier fra en tredjepart om at dække den kommercielle risiko med det mål at få 30 % af porteføljen sikret på den måde. For disse lån dækkes kun definerede politiske risici (manglende overførsel af valuta, ekspropriation, krig og civile uroligheder) under fællesskabsgarantien. Risikodelingsordningen har bidraget til at mobilisere forretningsbankgarantier for lån på nye markeder, især i ALA, som ellers ikke ville have været tilgængelige eller ville have været for dyre. Tabel 3 under pkt. 3.2.2 viser, at Banken ved udgangen af 2002 havde opnået, at 19 % af Bankens samlede bevilgede lån i henhold til mandatet var lån med risikodeling. Resultaterne svinger meget under mandatets forskellige regionale overskrifter. Målet på 30 % for transaktioner i henhold til mandatet er allerede mere end nået i Asien og Latinamerika, mens det er usandsynligt, at det bliver nået individuelt i CØE/Balkanlandene, MED eller RSA.

De fleste lånetransaktioner i tiltrædelseslandene blev imidlertid gennemført uden EU-garanti under førtiltrædelsesfaciliteten, som Banken indførte, efter at Rådets afgørelse var trådt i kraft. Når risikodelingen mellem EU-budgettet og EIB for lånetransaktioner i tredjelande analyseres, bør denne betydelige mængde ugaranterede lån også tages i betragtning. Nedenstående tabel 3 viser virkningerne af at klassificere udlån under førtiltrædelsesfaciliteten sammen med udlån med risikodeling under mandatet. Den samlede låneandel med risikodeling stiger fra 19 % (kun mandatet for 2000-2007) til 57 % (mandatet for 2000-2007 og førtiltrædelsesfaciliteten til sammen).

Banken har i mellemtiden også oprettet sin Middelhavspartnerskabsfacilitet med en låneramme på 1 mia. EUR til långivning i Middelhavslandene også uden EU-garanti. Selv om der ikke var indgået låneaftaler under denne facilitet indtil slutningen af 2002, er det indlysende, at de fremtidige låneaftaler inden for disse rammer vil øge Bankens effektive risikodelingsresultater endnu mere, ligesom det var tilfældet med førtiltrædelsesfaciliteten.

Det bør også fremhæves, at der indtil nu ikke er blevet fremsat anmodninger om indfrielse af EU-garantien for den politiske risikodækning.

3.2.2. Regionale udsving i risikodelingen i forbindelse med mandatet for 2000-2007

Der er følgende årsager til udsvingene i risikodelingen under de regionale delmandater:

- For det første er de fleste projekter under mandatet i CØE og Balkanlandene i den offentlige sektor og ligger derfor uden for risikodelingsområdet. Projekterne i den private sektor, dvs. mange lån med kommercielle garantier, indgås under førtiltrædelsesfaciliteten uden for mandatets rammer.

- For det andet har de fleste projekter i Middelhavslandene indtil nu også været i den offentlige sektor - hvilket i vid udstrækning skyldtes tidligere prioriteringer hos de regeringer, Banken har samarbejdet med under Euro-Middelhavspartnerskabet. Derfor er de fleste låneaftaler indtil nu blevet indgået med regeringer eller offentlige organer. Gennemførelsen af FEMIP bør imidlertid føre til øgede transaktioner med den private sektor i MED.

- For det tredje er ALA-mandatet i modsætning hertil specifikt knyttet til projekter af interesse for både EU og de berørte lande, især kommercielle/industrielle projekter, som involverer virksomheder i EU. Som følge heraf findes de fleste finansierede projekter i den private sektor og støttes af ikke-statslige garantier, hvilket forklarer, hvorfor en særligt høj procentdel af transaktionerne har været omfattet af risikodelingsordningen.

- Endelig har Banken endnu ikke foretaget nogen transaktioner med risikodeling i Sydafrika. Långivning til projekter i den offentlige sektor er indtil nu blevet støttet af statsgarantier. For så vidt angår projekter i den private sektor, som udgør 25 % af den samlede långivning i Sydafrika, er de fleste garanteret af førsteklasses lokale banker, hvis internationale bedømmelse er identisk med og oven i købet begrænses af bedømmelsen af Den Sydafrikanske Republik.

Tabel 3: Opnået risikodeling pr. 31. december 2002

>TABELPOSITION>

3.3. Støtte til EU-politikker

Rådets afgørelse indeholder en orientering om, hvilke specifikke EU-politiske mål der skal nås i de forskellige regioner i mandatets løbetid. Det gøres i den 18. betragtning klart, at det vigtigste mål med långivningen i CØE-landene skal være at støtte EU's førtiltrædelsesstrategi og lette udvidelsesprocessen. Det hedder også i afgørelsen, at lån i ALA-gruppen skal rettes mod projekter, der både tjener EU's og modtagerlandenes interesser. I Middelhavslandene danner Euro-Middelhavspartnerskabet og Barcelona-processen de politiske rammer. Disse regionsspecifikke strategier behandles nærmere i bilagene til denne rapport og i afsnit 3.4. nedenfor.

Bredere bidrag til EU's politiske mål, som er nye eller vigtigere end tidligere, opsummeres i det følgende.

3.3.1. Støtte til SMV

Betydelige reformer i banksektoren har allerede gjort det muligt for EIB at iværksætte globale lånetransaktioner for at støtte og fremme langsigtet långivning til SMV, og denne finansieringsform ventes at vokse fortsat.

3.3.2. Bæredygtig udvikling og miljø

Bæredygtig udvikling er blevet et vigtigt element i gennemførelsen af mandatet, især i finansieringen af investeringer, som fremmer effektiv udvikling og forvaltning af lokale naturressourcer. Eksempler herpå er bl.a. opførelsen af et naturgaskraftværk i Egypten i 2002 (150 mio. EUR), udviklingen af en guldmine i Marokko i 2000 (30 mio. EUR) og af en fosfatmine i Jordan i 2000 (30 mio. EUR), skovplantning med henblik på fremstilling af papirtræ i Brasilien i 2001 (33 mio. EUR) (Veracel-skovbrugsprojektet i Brasilien, der bidrager til en bæredygtig skovudvikling i den fattige nordøstlige stat Bahia) og opførelsen af et gasfyret kraftværk i Argentina i 2001 (77 mio. EUR). Bankens politik blev tilpasset EU's sektorprioriteter (vand, energi, sundhed, landbrug og biodiversitet) på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i 2002, og en strategisk samordning med Kommissionen er på vej. Mere generelt bliver miljøhensyn systematisk integreret i alle projekter i hele projektcyklussen på grundlag af EU's principper og standarder, og projektledere, også fra EU's private sektor, opfordres til at anvende international god praksis. Normalt bliver den første udbetaling under ethvert lån først foretaget, når miljøbetingelserne er opfyldt i de tilfælde, hvor der er afdækket store problemer under vurderingen.

3.3.3. Sundhed og uddannelse

I visse lande har Banken for nylig udvidet sin långivning til transaktioner på sundheds- og uddannelsesområdet. For eksempel blev følgende projekter underskrevet i 2002: opførelse af regionale sygehuse i Syrien og levering af udstyr hertil (lån på 100 mio. EUR) og levering af IT-undervisningsteknologi til grundskoler i Tyrkiet (lån på 50 mio. EUR). Disse transaktioner kan potentielt bidrage direkte til at lempe fattigdommen. På grund af lånefinansieringens følger for de offentlige udgifter og den makroøkonomiske udviklingsplanlægning er samordningen med andre donorer, lokale counterpart-midler og supplerende finansieringskilder væsentlig. Sådanne projekter gør det nødvendigt at se på integrationen af sociale og økonomiske politikker i et land.

3.3.4. Regionalt samarbejde

Mens regionalt samarbejde gennem store investeringsprojekter er en normal foreteelse både i EU og i tiltrædelseslandene, er det mere vanskeligt at gennemføre sådanne projekter uden for EU, men de er ikke desto mindre en vigtig forudsætning for en bæredygtig udvikling i alle Bankens geografiske indsatsområder. Udviklingslandene bruger i stigende grad regionalt samarbejde for at forbedre integrationen i verdensøkonomien ved at gøre noget ved grænseoverskridende problemer.

3.3.5. Overgang til udvikling

Bankens aktiviteter i Balkanlandene støtter en gnidningsløs overgang fra umiddelbar rehabilitering efter krigen til genopbygning og bæredygtig udvikling. Tidligere erfaringer på dette område viser tydeligt, at det er afgørende at sikre systematisk donorkoordinering.

3.3.6. Katastrofehjælp

Efter det ødelæggende jordskælv i Tyrkiet i august 1999 gik Banken under TERRA-mandatet ind i rehabilitering eller genopbygning af grundlæggende infrastruktur i regionen, støttede mindre virksomheder, der havde mistet deres aktiver, og bidrog til at forhindre regionen i at glide længere ud i økonomisk depression i denne rehabiliteringsperiode. Der lægges særlig vægt på at forbedre regionens katastrofeberedskab ved at indføre mere sikre standarder for nybygninger, som finansieres med EIB-lån i dette jordskælvsområde.

3.4. Samarbejde med EU-programmer og andre finansinstitutioner

I den projekttype, Banken støtter, er samfinansiering et almindeligt træk og normalt en nødvendighed, eftersom EIB-finansieringen højst vil dække 50 % af projektbeløbet, som således skal suppleres af counterpart-midler eller af andre donorer og internationale finansielle institutioner. Herved bidrager EIB-finansieringen til at mobilisere indenlandske ressourcer og tiltrækker i mange tilfælde også internationale finansieringskilder.

Bankens foranstaltninger i den offentlige sektor kan kræve store politiske ændringer med henblik på at gøre omfattende investeringsprojekter økonomisk rentable og finansielt levedygtige. I så fald er en tæt samordning med andre bilaterale eller multilaterale organer, der er involveret i sektorreformer i landet, afgørende for at sikre de ønskede virkninger af en fælles indsats. Så går kapitalinvestering og teknisk bistand hånd i hånd.

Herved kan Banken også trække på ekspertisen i institutioner, som har speciale i at klare bredere sektormæssige og politiske problemer. En fælles indsats sikrer i mange tilfælde virkningerne af en sektorreform, øger investeringsprojekters levedygtighed og gør det mere sandsynligt, at disse efter gennemførelsen kan fungere inden for bedre lovgivningsmæssige rammer.

Nedenstående tabel 4 indeholder oplysninger om projekter finansieret under mandatet, hvor flere finansielle institutioner bidrager sammen og med projektlederne til finansieringen af projektets samlede omkostninger. Af et samlet lånebeløb på 8,027 mia. EUR, som blev ydet af EIB, vedrører de 4,696 mia. EUR samfinansierede projekter. Bilagene indeholder nærmere oplysninger om samarbejdet for hver af de geografiske regioner, der beskrives i tabel 4.

Tabel 4: Samfinansieringer pr. 31. december 2002

(Mio. EUR)

>TABELPOSITION>

3.4.1. Kandidatlandene

I de lande, der ansøger om medlemskab af EU, gennemføres EIB's aktiviteter i forbindelse med EU's program for bistand til kandidatlandene med henblik på at forberede deres optagelse i EU, navnlig ved at finansiere investeringer, der sigter mod at integrere deres infrastruktur i EU's og ved at bistå SMV.

Koordineringen af Bankens indsats og Kommissionens strukturpolitiske førtiltrædelsesinstrument (ISPA) [9] er i de to seneste år blevet særdeles vigtig for en vellykket gennemførelse af transport- og miljøprojekter gennem strukturering af hensigtsmæssige finansieringsplaner. På samme måde er samarbejdet med Kommissionens PHARE-instrument [10] blevet bekræftet, især på områderne regional udvikling og finansiering af SMV. Ud over hyppig PHARE-bistand i før-investeringsfasen for at sikre, at de nødvendige undersøgelser gennemføres, og den nødvendige tekniske bistand ydes til støtte for EIB-projekter, samarbejder Banken også med PHARE om at samfinansiere infrastrukturprojekter.

[9] Dette instrument hjælper de central- og østeuropæiske lande, der søger om medlemskab, med at forbedre miljøsituationen og udvikle transportnet.

[10] Bistandsprogram for Centraleuropa.

Kommissionen og Banken samarbejder i øjeblikket om at udvikle to nye samfinansieringsordninger (den kommunale infrastrukturfacilitet og den kommunale finansieringsfacilitet). Begge ordninger kombinerer EIB-lån og EU-bevillinger (PHARE) for at tilskynde finansielle institutioner, der arbejder i tiltrædelseslandene, til at øge deres udlån til kommunale investeringsprojekter.

3.4.2. Det vestlige Balkan

I de vestlige Balkanlande har et tæt samarbejde med de internationale finansinstitutioner været afgørende for EIB's engagement. Der er en god koordinering mellem EU's institutioner med henblik på at sikre den bedste blanding af bevillinger og EIB-lån i forbindelse med EU's bistandsprogram for genopbygning, udvikling og stabilisering (CARDS) og Det Europæiske Genopbygningsagentur. Banken samarbejder også tæt med Verdensbanken og EBRD inden for stabiliseringspagten og med afdækning, vurdering og samfinansiering af prioriterede projekter og sektorundersøgelser. I infrastrukturstyringsgruppen, som er et donorkoordineringsorgan, har Banken påtaget sig en ledende rolle.

I Balkanlandene har Banken også gennem en række regionale undersøgelser bidraget til at støtte den overordnede planlægningsproces. Den har gennemført den regionale undersøgelse af lufttrafikinfrastruktur (ATIRS) og har samarbejdet tæt med Europa-Kommissionen om den regionale transportinfrastrukturundersøgelse (TIRS).

3.4.3. Middelhavslandene

I Middelhavslandene og især i forbindelse med lånefaciliteten for investeringer og partnerskab mellem EU og Middelhavsområdet (FEMIP) [11] er Banken ved at udvikle en strategi, der kombinerer finansiering med bidrag til institutionsopbygning og politisk dialog for at etablere gunstige vilkår for investeringer i den private sektor gennem tæt samordning med andre institutioner (især Kommissionen, med programmer som MEDA [12], og Verdensbanken).

[11] En facilitet, der blev lanceret i oktober 2002, og som integrerer alle EIB-transaktioner i Middelhavsregionen (jf. bilag 2, pkt. 2.1).

[12] MEDA-programmet er EU's vigtigste finansielle instrument til gennemførelse af Euro-Middelhavspartnerskabet. Programmet tilbyder tekniske og finansielle støtteforanstaltninger i forbindelse med reformer af økonomiske og sociale strukturer i Middelhavspartnerlandene.

3.4.4. Latinamerika og Asien

Projekter i ALA finansieres i forbindelse med brede samarbejdsaftaler, men er ikke knyttet til bestemte EU-bistandsprogrammer.

Banken støtter aktivt samfinansiering af projekter i ALA både som et middel til at mobilisere supplerende privat kapital og som en måde, hvorpå den kan opnå større effekt af anvendelsen af sine egne ressourcer. EIB's transaktioner er, når det er muligt, struktureret i partnerskab og på en måde, der sikrer komplementaritet med de internationale finansinstitutioner, regionale udviklingsbanker og banksektoren med det formål at skabe en så høj merværdi som muligt (jf. tabel 5 i bilag 3).

3.4.5. Den Sydafrikanske Republik

Institutionelle spørgsmål i Sydafrika behandles hovedsagelig gennem et tæt samarbejde med det parallelle EU-finansierede bistandsprogram og det sydafrikanske finansministerium.

3.5. Bankens instrumenter under mandatet

Bankens vigtigste produkt i alle regioner er det såkaldte standard senior loan med strenge garantikrav i henhold til Bankens vedtægter. De fleste af EIB's foranstaltninger i Middelhavspartnerlandene og Balkanlandene har været baseret på disse lån. Af særlig værdi er de lange løbetider på op til 25 år til finansiering af infrastrukturprojekter, som ikke kan fås på de lokale markeder. Endvidere har Banken ydet lån til lokale banker med henblik på genudlån til SMV ("globale lån").

I Middelhavslandene er lånetransaktioner til miljøprojekter blevet suppleret med rentesubsidier og begrænsede bevillinger til teknisk bistand under programmet for miljøteknisk bistand i Middelhavsområdet (METAP) [13]. EIB stillede 9 mio. EUR til rådighed til miljøbeskyttelse i Middelhavslandene. Fra 1999 til den 31. marts 2003 blev der afsluttet 21 forundersøgelser i den offentlige sektor. Disse forundersøgelser har indtil nu ført til indkredsning af investeringer for 1,672 mia. EUR, som er eller vil blive støttet af EIB-lån for ca. 522 mio. EUR. Næsten 60 % af undersøgelserne fokuserede på forvaltning af vandressourcer (hovedsagelig spildevand og i mindre grad vandforsyning), og 31 % vedrørte fast affald.

[13] I henhold til dette program, der i 1990 blev iværksat af EIB og Verdensbanken i fællesskab, yder EIB midler til forberedende undersøgelser på miljøområdet, især vedrørende spildevand og spildevandsbortskaffelse.

I Middelhavslandene har Banken kunnet bruge risikovillig kapital fra EU-budgettet til at udvide kredit- og kapitalinvesteringslinjer til banker og også direkte til at investere i private aktiefonde. Efter samråd med de sydafrikanske myndigheder i 2001 bad Kommissionen Banken om at forvalte en del (50 mio. EUR) af sit støtteprogram i form af en finansieringsfacilitet med risikovillig kapital til at støtte nye iværksættere fra traditionelt dårligt stillede lokalsamfund, især ved at tilvejebringe aktiekapital. Denne ordning blev primært kanaliseret gennem det sydafrikanske industriudviklingsselskab og er kommet særdeles godt fra start, idet 25 delprojekter blev finansieret (17 % af den samlede facilitet) i de første seks måneder efter iværksættelsen i marts 2002.

Der blev gjort en særlig indsats i Ungarn, Polen, Tjekkiet og Sydafrika for at udvikle EIB-finansieringen i den lokale valuta. Banken kunne takket være sin kreditbedømmelse (AAA) og et relativt avanceret lokalt valutamarked udstede euroobligationer i lokal valuta og mobilisere en tilsvarende transaktion i finansministeriet, så den kunne udstede sine lån til lokale låntagere i den lokale valuta. Dette har vist sig særdeles nyttigt for projekter, der betjener det lokale marked - typisk forsyningsvirksomheder med indtægter i lokal valuta - som optager lån i Banken med lange løbetider og således kan undgå risikoen ved udenlandsk valuta.

4. Det operationelle miljø og begrænsninger

I det operationelle miljø i de forskellige regioner, hvor Banken gennemfører sine transaktioner, kan der forekomme faktorer, der virker begrænsende for udviklingen af dens aktiviteter. De mest iøjnefaldende faktorer i hver af regionerne kan opsummeres som følger:

4.1. Tiltrædelseslandene

Banken mener, at fire hovedfaktorer har påvirket dens långivning:

- Svagheder i de institutionelle rammer og administrative, institutionelle og organisatoriske flaskehalse har begrænset de lokale markeders absorptionskapacitet. Ikke desto mindre ses disse institutionelle og strukturelle begrænsninger som problemer på kort til mellemlang sigt, og EIB søger at støtte de lokale forvaltninger med at nedbringe virkningerne heraf over tid.

- Budgetmæssige restriktioner har ført til, at myndighederne har indtaget en selektiv holdning, når de skulle optage supplerende lån.

- Denne begrænsning blev forstærket af den globale økonomiske afmatning, som har påvirket vækstraterne i visse tiltrædelseslande.

- Endelig er der opstået yderligere vanskeligheder på grund af manglen på garantier til lokale segmenter i forbindelse med uprøvede juridiske/lovgivningsmæssige strukturer og de ofte langvarige procedurer, når lån kombineres med bevillingsmidler.

4.2. Balkanlandene

EIB's aktiviteter i de Balkanstater, der indgik i det tidligere Jugoslavien (dvs. med undtagelse af Slovenien), er først blevet genoptaget for nylig: i 1998 i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, i 2000 i Bosnien-Hercegovina og først i 2001 i de to største lande, som er Kroatien og Forbundsrepublikken Jugoslavien (Serbien og Montenegro). Efter næsten 10 års fravær - EIB's transaktioner i det tidligere Jugoslavien blev suspenderet i 1991 - har Bankens nye transaktioner under CØE-mandatet primært været rettet mod genopbygning og rehabilitering af den offentlige sektors infrastruktur som skitseret i forbindelse med stabiliseringspagten mellem modtagerlandene og det såkaldte internationale donorsamfund (hovedsagelig bestående af bilaterale donorer, andre internationale finansinstitutioner og Europa-Kommissionen).

Investeringsklimaet på Balkan er stadig meget ustabilt med en række uløste problemer (især en manglende retsstat), hvilket lægger betydelige hindringer i vejen for investeringerne. De lokale offentlige institutioner er stadig svage, og det har af den grund været vanskeligt at etablere projekter.

For så vidt angår investeringer i den private sektor, er der anført en række begrænsninger nedenfor. Ikke desto mindre indledte Banken i 2002 en første transaktion med risikodeling for et industrisektorprojekt i Bosnien-Hercegovina og etablerede de første kreditfaciliteter for SMV (globale lån) i Kroatien. Bankens muligheder for at finansiere transaktioner i den private sektor har været noget begrænset af de særlige træk ved dens finansieringsinstrumenter (ingen risikovillig kapital, kun senior loans) og de strenge garantikrav ifølge Bankens vedtægter. Da regeringerne ikke vil eller kan bakke den private sektors låntagning op med statsgarantier, kan potentielle projektledere i den private sektor ofte ikke tilbyde en garanti, der opfylder Bankens standarder. Samtidig har støtten til SMV gennem globale lån været begrænset på grund af den vanskelige økonomiske situation og vanskelighederne med at finde passende mellemled i de dårligt fungerende banksektorer i regionens lande. Yderligere fremskridt med Bankens långivning i disse sektorer vil afhænge af, hvor hurtigt reformen af virksomheds- og banksektoren skrider frem.

4.3. Middelhavspartnerlandene

Formålet med lånefaciliteten for investeringer og partnerskab mellem EU og Middelhavsområdet (FEMIP) [14], som Banken i øjeblikket er ved at indrette sin organisation og sine medarbejderressourcer på, er at hjælpe Middelhavspartnerlandene med at klare den økonomiske og sociale modernisering og øgede regionale integration med henblik på den planlagte oprettelse af et frihandelsområde mellem Europa og Middelhavspartnerlandene i 2010. FEMIP skal primært fokusere på udviklingen af den private sektor. Endvidere har Banken besluttet at fokusere på regionale samarbejdsprojekter og investering i sundhed og uddannelse. FEMIP skal yde teknisk bistand til udformning af projekter og reformer i forskellige økonomiske sektorer.

[14] En facilitet, der blev lanceret i oktober 2002, og som integrerer alle EIB-transaktioner i Middelhavsregionen (jf. bilag 2, pkt. 2.1).

I de fleste Middelhavspartnerlande kontrolleres en meget betydelig del af investeringerne i infrastruktur, naturressourcer og endog i industrien stadig af regeringerne. Der skal overvindes en række barrierer for at udvikle långivningen til den private sektor: de lokale finansmarkeders svagheder, det utilstrækkelige erhvervsmiljø, truslen fra sociale og politiske uroligheder og manglende garantier, der opfylder EIB's krav. I andre tilfælde har Middelhavspartnerlandene foretrukket at forbeholde EIB-ressourcer til projekter i den offentlige sektor, hvor risikodeling ikke er mulig og har overladt projekter i den private sektor til EIB-finansiering helt uden for mandatet eller blot til andre kilder, fordi ressourcerne under mandatet er begrænsede, og fordi det er svært at finde midler på markedet i den størrelsesorden og på gode vilkår som EIB-lån til disse offentlige projekter. De tyrkiske myndigheder insisterede f.eks. på, at transaktioner i den private sektor blev bevilget under førtiltrædelsesfaciliteten og ikke med risikodeling under det generelle mandat, fordi Tyrkiet har relativt let adgang til store virksomheder (som for nylig Toyota) med en glimrende kreditbedømmelse, som kan varetage hele finansieringspakken og garantien.

Der er en række områder eller omstændigheder (lokale og/eller små projektlederes finansiering af projekter, transaktioner i lokal valuta, garantier, kreditlinjer til private banker osv.), hvor risikovillig kapital i forbindelse med en bred vifte af instrumenter og bevillinger til teknisk bistand og investeringsstøtte er særlig velegnet til at opfylde den private sektors behov og således bidrage væsentligt til at udvide viften af EIB's transaktioner i Middelhavspartnerlandene og yderligere styrke merværdien heraf. Dette sker ved at lade Banken forvalte finansiering med risikovillig kapital under anvendelse af EU's budgetressourcer.

4.4. Latinamerika og Asien

På trods af eftervirkningerne af den asiatiske krise og situationen i Argentina blev der som før nævnt i løbet af de første tre år indgået låneaftaler for næsten halvdelen af mandatet. Dette er et klart udtryk for den store efterspørgsel efter EIB-lån, hvilket har tvunget Banken til at være selektiv og i mange tilfælde holde lånene under det beløb, der var ansøgt om og betydeligt under 50 %-grænsen for de samlede projektomkostninger (gennemsnittet for mandatet indtil nu er 13%). Hvis det eksisterende loft skal opretholdes, vil det betyde, at denne situation fortsætter.

4.5. Den Sydafrikanske Republik

Til trods for et stort, velfungerende finansmarked begrænses tilførslen af langsigtet kapital stadig af, at de lokale bankers indenlandske ressourcer er til kortfristede lån og af deres begrænsede adgang til de internationale markeder som følge af risikovurderingen af landet. Under disse omstændigheder kan EIB's mulighed for at yde længerefristede lån forklare den kraftige efterspørgsel efter Bankens midler.

Den store efterspørgsel efter den facilitet med risikovillig kapital, Banken forvalter på Kommissionens vegne, tyder på, at der er et betydeligt potentiale for ressourcer af denne type til støtte for udviklingen af små og mellemstore virksomheder, der ikke kan skaffe de nødvendige garantier til at få adgang til Bankens egne ressourcer, men er fuldt ud i stand til at betale renter og afdrag på sekundær gæld eller ansvarlig lånekapital.

5. Forslag for fremtiden

Nedenstående tabel 5 viser den planlagte anvendelse af de forskellige regionale rammebeløb for den resterende mandatperiode i henhold til den aktivitetsplan, Bankens bestyrelse godkendte i december 2002, hvor der tages højde for den ekstra indsats, som blev vedtaget for Middelhavslandene og virkningerne af udvidelsen. Disse fremskrivninger viser en garanteret lånevolumen, som ligger lidt over mandatets samlede loft. Fremskrivningerne giver også et lille overskud i ALA og RSA. Banken understreger imidlertid, at disse fremskrivninger af aktiviteterne i ALA og RSA blev begrænset for at overholde de eksisterende lofter, og den kan udlåne supplerende beløb i disse regioner. Som følge heraf bør de oprindelige lofter for ALA og RSA bevares, hvilket giver et samlet underskud på 442 mio. EUR [15] sammenholdt med det overordnede loft.

[15] 442 mio. EUR = 231 mio. EUR + 167 mio. EUR (ALA-margin) + 44 mio. EUR (RSA-margin) (jf. tabel 5).

Tabel 5: Fremskrivninger af långivningen for hver region

(Mio. EUR)

>TABELPOSITION>

5.1. Retningslinjer

Under hensyntagen til disse fremskrivninger på den ene side og udviklingen i EU's udenrigspolitiske prioriteter på den anden foreslår Kommissionen, at der foretages en række ændringer i det nuværende mandat.

5.1.1. En ny geografisk fordeling af det nuværende mandatvolumen inden for det gældende loft på 20,060 mia. EUR

5.1.1.1. Sydøsteuropa

Kommissionen foreslår, at den nuværende CØE-finansieringsramme omlægges til også at dække Bulgarien, Rumænien, Tyrkiet og de vestlige Balkanlande [16] (en ny ramme til de sydøstlige nabolande) i overensstemmelse med aftalen fra København om at finansiere førtiltrædelsesstøtte til Tyrkiet fra 2004 af "førtiltrædelsesstrategiposten" i de finansielle overslag. Loftet for denne nye finansieringsramme skal i så fald ligge på 9,185 mia. EUR (jf. tabel 6 nedenfor). Dette beløb er i overensstemmelse med Tyrkiets andel i MED-mandatet indtil slutningen af 2002. Ifølge den afgørelse, Rådet traf i Barcelona i marts 2002, kan Tyrkiet stadig få støtte til alle FEMIP-aktiviteter.

[16] Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Serbien og Montenegro, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.

5.1.1.2. Middelhavspartnerne

Kommissionen foreslår, at den nye låneramme til MED omdefineres, så den inkluderer den planlagte långivning under FEMIP som ønsket af Rådet i Barcelona i marts 2002 og på linje med initiativet om det "bredere europæiske naboskab" [17]. Efter overførslen af Tyrkiet vil det reviderede loft for MED beløbe sig til 6,520 mia. EUR (jf. nedenstående tabel 6).

[17] Det bredere europæiske naboskab: en ny ramme for forbindelserne med vores naboer i øst og syd, meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet KOM (2003) 104.

5.1.1.3. Øvrige regioner

Skønt Banken mener, at der er gode muligheder for øget långivning i ALA i overensstemmelse med de retningslinjer, der blev bekræftet på topmødet i Madrid i maj 2002 [18] og på ASEM 4-topmødet i København i september 2002 [19], er der ingen margin inden for det overordnede loft til at gå ud over de grænser, som blev sat i 1999. Kommissionen foreslår derfor at fastholde disse grænser. De samme argumenter gælder for Den Sydafrikanske Republik.

[18] Stats- og regeringscheferne fra EU og Latinamerika og Vestindien opfordrede Kommissionen, banken og Den Interamerikanske Udviklingsbank til at fremsætte initiativer på visse områder, der er væsentlige for den økonomiske udvikling.

[19] Dette blev også bekræftet i EU's strategi i forhold til Asien, som blev vedtaget i december 2002, og på EU-topmøderne med Indien og Kina.

5.1.2. En begrænset geografisk udvidelse af mandatet til Rusland og de vestlige NIS-lande [20]

[20] De vestlige nye uafhængige stater (Ukraine, Moldova, Belarus).

I forbindelse med afgørelsen om at oprette det nuværende mandat opfordrede Rådet Kommissionen til at genoverveje muligheden for en fremtidig udvidelse af garantiaftalerne til Rusland, Ukraine og Moldova. I sin meddelelse om "det bredere europæiske naboskab" foreslår Kommissionen blandt andet gradvis og målrettet at øge EIB's långivning til Rusland, Ukraine, Moldova (og senere hen Belarus) i tæt samarbejde med EBRD og andre relevante internationale finansinstitutioner. En udvidelse af EIB's aktiviteter skal udformes, så de nye naboers reformbestræbelser belønnes. En sådan udvidelse skal afspejle regionens politiske betydning for EU samt behov for øgede investeringer i infrastruktur, der kan støttes gennem EIB-projekter. Med hensyn til Rusland skal långivningen også bygge på den erfaring, der er høstet i forbindelse med det aktuelle långivningsmandat til støtte for miljøprojekter i området langs Ruslands Østersøkyst [21].

[21] Rådets afgørelse 2001/777/EF af 6. november 2001 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med en særlig långivningsaktion til fordel for udvalgte miljøprojekter i området langs Ruslands Østersøkyst som led i den nordlige dimension (EFT L 292 af 9.11.2001, s. 41).

En udvidelse af EIB's mandat til landene i regionen skal støtte EU's bredere europæiske naboskabspolitik og de mål, der er opstillet i den forbindelse. Den bør være tilstrækkeligt fleksibel til at imødekomme partnerlandenes behov på disse områder inden for felter, hvor Banken har sin ekspertise. Långivning fra EIB vil være af særlig interesse til støtte for miljøet (især rensning af miljøbrændpunkter med grænseoverskridende konsekvenser) og udvidelsen af de transeuropæiske net (til transport-, telekommunikations- og energiinfrastruktur) på grundlag af Bankens erfaringer i andre regioner.

I meddelelsen om det bredere europæiske naboskab foreslås det, at bistand knyttes til benchmarks for reformer til de nye naboer i forbindelse med landespecifikke handlingsplaner. For at sikre en sammenhængende strategi for alle bistandsinstrumenter bør et udvidet EIB-mandat knyttes til ret enkle benchmarks eller udløsermekanismer for Rusland og de vestlige NIS-lande. Der skal i den sammenhæng anvendes få, enkle og målbare benchmarks af "ja/nej-typen" (for at afgøre, om EIB skal gå ind i et land eller ej). Det, der kan udløse EIB-lån i et bestemt land, kan være regeringens godkendelse af en handlingsplan, som Kommissionen udvikler i tæt samarbejde med partnerlandene. Kommissionen skal underrette Banken herom.

I betragtning af den tid, der er brug for til gennemførelsen, er det kun realistisk at planlægge et mindre beløb til denne periode. Den indledende låneramme vil beløbe sig til 300 mio. EUR i alt til de berørte lande. Det forekommer hensigtsmæssigt at indføre udvidelsen trinvis: (i) en rådsbeslutning om at udvide EIB's långivning til denne gruppe af lande, (ii) efter godkendelse af den fælles handlingsplan udløses lån til hvert enkelt kvalificeret land ved en kommissionsbeslutning om at "aktivere" långivningsmandatet. Med hensyn til Rusland skal udvidelsen imidlertid gælde sådanne projekter, der i øjeblikket omfattes af Rådets afgørelse 2001/777/EF, så snart loftet på 100 mio. EUR er nået.

Det planlagte beløb er naturligvis lavt og vil især i de vestlige NIS-lande indebære betydelige startomkostninger for Banken, som kun vil kunne amortiseres på længere sigt gennem større mandater. Derfor skal EIB først begynde at forberede investeringer i disse lande og et eventuelt større program ud over det nuværende mandats tidshorisont, når godkendelsen af handlingsplanen vil aktivere beslutningen. I denne forbindelse skal det bemærkes, at Banken i modsætning til EBRD i øjeblikket hverken har kapacitet eller erfaring til at operere i de vestlige NIS-lande og heller ikke har etableret en lokal tilstedeværelse der.

De planlagte 300 mio. EUR til denne nye gruppe af lande skal underlægges de samme regler som det generelle mandat og falder inden for generalgarantidækningen på 65 %, der gælder for hele mandatet.

Nedenstående tabel 6 viser de her foreslåede ændringer.

Tabel 6: Foreslåede reviderede lofter

(Mio. EUR)

>TABELPOSITION>

Forslagene til EIB-långivning og de nuværende skøn for makrofinansiel bistand og Euratom-lån for den resterende mandatperiode kan absorberes inden for garantifondens disponible margin. Den detaljerede analyse findes i den separate samlede beretning om garantifonden.

5.2. Risikodeling

På baggrund af den risikodeling, der var opnået pr. 31. december 2002 (jf. pkt. 3.2), virker det ikke hensigtsmæssigt at ændre det eksisterende mål for risikodeling på 30 % for resten af mandatet. I henhold til den nuværende Rådsafgørelse vil Banken fortsat blive opfordret til at sigte efter så vidt muligt at dække dette mål på grundlag af individuelle regionale mandater.

5.3. Definition af politisk risiko

Siden vedtagelsen af Rådets afgørelse i 1999 har erfaringerne fra EIB og andre låneorganisationer vist, at den øgede långivning i forbindelse med private-offentlige partnerskaber kan gøre det nødvendigt at udvide definitionen af politisk risiko for at dække tilfælde, hvor værtsregeringer (eller andre offentlige myndigheder) bryder visse kontrakter (f.eks. koncessionsaftaler eller "off-take-aftaler"), og det herefter mislykkes at håndhæve en voldgiftskendelse mod den relevante offentlige myndighed (kontraktbrud kombineret med retsnægtelse). En sådan risikodækning tilbydes normalt af andre multilaterale finansielle institutioner (bl.a. Verdensbankgruppen og andre regionale udviklingsbanker).

EIB har forsigtigt foreslået at basere dækningen af kontraktbrud/retsnægtelse på de betingelser, der tilbydes af MIGA (agenturet for multilaterale investeringsgarantier) (hvor alle medlemsstater også er aktionærer) med henblik på at gøre risikodelingsordningen mere effektiv. Hvis kontraktbrud inkluderes under den politiske risikodækning, vil det formentlig blive lettere at øge antallet af lån med risikodeling fra EIB, hvilket således vil støtte EIB's bestræbelser på at øge långivningen til den private sektor i henhold til mandatet. En sådan styrket politisk risikodækning er velegnet i tilfælde, hvor kommercielle långivere er parate til at påtage sig de kommercielle (eller kreditmæssige) risici ved et projekt, men kræver støtte fra en multilateral institution med henblik på at mindske de politiske risici. En samlet dækning af politiske risici bør derfor omfatte kontraktbrud/retsnægtelse.

I praksis vil udvidelsen af den politiske risikodæknings rækkevidde under fællesskabsgarantien betyde, at en investor eller projektvirksomhed i tilfælde af brud på eller afvisning af visse kontrakter normalt skal henholde sig til en konfliktløsningsmekanisme (f.eks. voldgift) i den tilgrundliggende kontrakt og først opnå en kendelse om den lidte skade. Hvis investor efter en bestemt frist ikke kan få gennemført resultatet af konfliktløsningsmekanismen, eller hvis konfliktløsningsmekanismen som følge af værtsregeringens foranstaltninger ikke fungerer, vil den politiske risiko "kontraktbrud/retsnægtelse" blive en realitet, og EIB vil ønske fællesskabsgarantien indfriet.

På grundlag af MIGA's erfaringer må følgerne for budgettet siges at være ret begrænsede. Siden 1999, da MIGA først indførte denne dækningstype, er der ikke registreret krav i forbindelse med den risiko. Et potentielt krav blev undgået i 2002 takket være intensive forhandlinger. Dette skyldes formentlig, at kontraktbrud kombineret med retsnægtelse betyder, at låntager har et krav mod værtsregeringen. Hvis en multilateral institution som MIGA eller EIB er involveret, skulle det derfor have en afdæmpende virkning, idet værtsregeringen vil være mindre tilbøjelig til først at bryde eller afvise en kontrakt og derefter fortsætte med at nægte at rette sig efter en voldgiftskendelse eller dom, der går den imod.

Endvidere vil EIB fortsat indtage en ret selektiv holdning til sin finansiering af transaktioner uden for EU, og dens långivning vil blive støttet af Bankens status som privilegeret kreditor, når den opererer som en offentlig EU-institution.

Derfor foreslås det at udvide den politiske risiko til kontraktbrud kombineret med retsnægtelse.

5.4. Generalgarantien

På baggrund af denne rapport og analysen af anvendelsen af garantifonden foreslår Kommissionen ikke i forbindelse med denne vurdering at ændre dækningsgraden for generalgarantien. Denne vil fortsat være på 65 % af det samlede lånebeløb for den resterende del af mandatperioden. Spørgsmålet behandles nærmere i den separate rapport om garantifonden.

BILAG 1

EIB's långivning i de central- og østeuropæiske lande

1.1 Mål og prioriteter

1.1.1 Tiltrædelseslande

EIB's långivning i tiltrædelseslandene foregår under det EU-garanterede mandat og under førtiltrædelsesfaciliteten uden EU-garanti, begge med EIB's egne ressourcer.

Fælles for disse to lånemuligheder er fokuseringen på førtiltrædelsesstøtte og europæisk integration. Kriterierne for projekters støtteberettigelse er grundlæggende de samme under begge ordninger.

I overensstemmelse med betragtning 18 i Rådets afgørelse støtter bankens udlånsaktiviteter i tiltrædelseslandene Fællesskabets førtiltrædelsespolitik og letter dermed udvidelsesprocessen. I den henseende er bankens metoder på lande- og sektorniveau nært forbundet med EU's politiske prioriteringer og med de pågældende landes behov hvad angår overholdelsen af Fællesskabets regelværk og sammenhængen med EU's infrastruktur. Bankens aktiviteter er tilpasset tiltrædelsespartnerskaberne og sammenholdes med Kommissionens rapporter om udviklingen i tiltrædelseslandene. Et tæt samarbejde med Kommissionen sikrer konsekvens og synergi i forhold til EU's vigtigste finansieringsinstrumenter, herunder PHARE og ISPA.

EIB's långivning til støtte for udvidelsesprocessen er fokuseret på følgende prioriteringer:

- Regionaludvikling

- Kommunikationsinfrastruktur

- Det naturlige miljø og bymiljøet

- Rationel energianvendelse

- Udvikling af den private sektor

- Sundhed og uddannelse.

1.1.2 Vestbalkan

Banken deltager i de såkaldte Quick-Start- og Near-Term-programmer, som også har deltagelse af Kommissionen, Verdensbanken og EBRD.

Der lægges særlig vægt på grænseoverskridende regionale projekter inden for transport og energi.

1.2 Resultater og vurdering af transaktionerne pr. 31. december 2002

Under mandatet har Banken indgået 55 låneaftaler i Central- og Østeuropa og på Balkan til et samlet beløb på 2 905 mio. EUR pr. 31. december 2002. Lånene var i høj grad koncentreret i nogle få lande: Rumænien og Bulgarien tegnede sig for mere end halvdelen af EIB-långivningen under mandatet i regionen; lån til Det Tidligere Jugoslavien, Den Slovakiske Republik og Kroatien for andre 30 %. For de øvrige landes vedkommende bidrog "førtiltrædelses-effekten" og Fællesskabets nye bistandsinstrumenter, der er indført siden 2000 (SAPARD og navnlig ISPA), til at sænke tempoet for indgåelsen af låneaftaler, der garanteres af Fællesskabet. Denne tendens blev tydeligere efter oprettelsen af førtiltrædelsesfaciliteten (uden for mandatet og uden fællesskabsgaranti) og de særlige faciliteter til SMV og kommuner.

Tabel 1: Geografisk fordeling af EIB's långivning pr. 31. december 2002

>TABELPOSITION>

Tabel 2: EIB-lån til CØE fordelt på lande og sektorer

>TABELPOSITION>

Banken har været en vigtig bidragyder til næsten alle større jernbaneprojekter i tiltrædelseslandene. Som eksempler kan nævnes prioriterede strækninger af jernbanenettet i Polen og moderniseringen af tre jernbanelinjer i Ungarn, som udgør en del af de fælleseuropæiske korridorer IV og V.

Blandt de vigtigste finansieringsprojekter for veje kan nævnes moderniseringen af hovedveje i Polen, udvikling af motorvejsnettet i Den Tjekkiske Republik samt moderniseringen af Via Baltica, Via Hanseatica og Vilnius-Klaïpeda-motorvejen i Litauen.

I de kommende år vil der ligeledes blive ydet støtte til modernisering af de største luftfartsknudepunkter og visse regionallufthavne. Banken har allerede finansieret omfattende projekter såsom udvidelsen af Warszawas lufthavn og moderniseringen af flyvekontrolsystemerne over hele regionen.

Banken fortsætter desuden sin støtte til Fællesskabets mål i form af samfinansiering i samarbejde med EU af projekter på miljøområdet, navnlig investeringer i vandforsyning og spildevandsbortskaffelse. Det er et vanskeligt marked for Banken, især fordi de pågældende regeringer ofte prioriterer dette område lavt som følge af begrænsede nationale budgetmidler, og den disponible indkomst er forholdsvis lav, hvilket begrænser mulighederne for takstforhøjelser. Trods sådanne problemer er der gennem de senere år sket en kraftig stigning i långivningen til miljøprojekter.

Gennem Bankens långivning til transportinfrastruktur, som ofte samfinansieres med PHARE og ISPA, har man ydet støtte til økonomisk og social udvikling og samhørighed og dermed lettet de pågældende landes vej imod EU-medlemskabet.

Bankens forholdsvis begrænsede indsats har været koncentreret om energidistributionsnet og forsyningssikkerhed. Der er ligledes ydet finansiering til modernisering og rensning af kraftværker. Eftersom långivningen til alternativ energi er stigende i de 15 nuværende medlemsstater, er det planen at udbygge denne aktivitet i tiltrædelseslandene.

Banken anvender Innovation 2000-initiativet (i2i) [22] i tiltrædelseslandene, navnlig inden for sundhed og uddannelse, i henhold til en anmodning fremsat på Det Europæiske Råds møde i Stockholm i 2001. Behovene er store med hensyn til omstrukturering af uddannelsessystemer og effektivisering af sundhedsvæsenet. Hidtil er der indgået låneaftaler for i alt 725 mio. EUR, eller 17 % af i2i-lånene, i tiltrædelseslandene, heraf 100 mio. EUR under mandatet.

[22] Dette initiativ blev lanceret af EIB-gruppen i kølvandet af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon (marts 2000) med henblik på at fremme udviklingen af en europæisk økonomi baseret på innovation og viden.

Tabel 3 indeholder nærmere oplysninger om de indgåede låneaftaler med angivelse af, hvorvidt projekterne omfatter risikodeling eller ej.

Tabel 3: Indgåede EIB-låneaftaler i Central- og Østeuropa pr. 31 december 2002

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Tabel 4: Samfinansiering (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

BILAG 2

EIB's långivning i Middelhavslandene

2.1 Mål og prioriteter

Med henblik på at give væksten fornyet dynamik i partnerlandene i Middelhavsområdet udtrykte man på Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002 ønske om et nyt, omfattende initiativ for Middelhavsområdet. EIB reagerede på opfordringen ved at udvide og omstrukturere alle sine operationer i Middelhavsområdet og integrerede dem i den nye Euro-Middelhavsinvesteringsfacilitet og -partnerskabet (FEMIP), som finansministrene fra de 15 EU-medlemsstater og de 12 partnerlande i Middelhavsområdet lancerede på et møde i Barcelona den 18. oktober 2002. Formålet er at hjælpe Middelhavslandene med at møde udfordringerne til økonomisk og social modernisering og styrket regional integration med henblik på den planlagte indførelse af et frihandelsområde mellem Europa og Middelhavslandene inden 2010. FEMIP vil især være fokuseret på udviklingen af den private sektor. Banken har desuden besluttet, at FEMIP skal fokusere på regionale samarbejdsprojekter samt investeringer i sundhed og uddannelse. Der skal ydes teknisk bistand til udformning af projekter og reformer inden for forskellige økonomiske sektorer.

Med henblik herpå råder EIB over midler under de nuværende Euro-Middelhavs-mandater, ressourcer til risikokapital, som banken har fået tildelt over EU-budgettet, samt midler til teknisk bistand og investeringsstøtte, som Unionen stiller til rådighed i henhold til beslutningerne fra Det Europæiske Råds møde i Barcelona (marts 2002). EIB vil gennemføre FEMIP i tæt samarbejde med alle deltagere i regionens udvikling: Europa-Kommissionen, Europas banker og Middelhavslandene, multi- og bilaterale finansieringsinstitutioner.

Alle Bankens aktiviteter i regionen vil blive samlet under FEMIP-paraplyen, der består af følgende finansieringsmuligheder:

(1) videreførelse af EIB's transaktioner med egne ressourcer under den nuværende garanterede långivning inden for Euromed samt mandater for risikokapital under MEDA,

(2) långivning med bankens egne ressourcer til finansiering af projekter af gensidig interesse for EU og partnerlandene i henhold til mandatet (1 mia. EUR i perioden 2002-2006), som banken fik i Nice inden for rammerne af Euro-Middelhavsinvesteringsfaciliteten og -partnerskabet. Denne långivning finder sted i henhold til artikel 18 i EIB's vedtægter og uden brug af EU-garantier til dækning af politiske/kommercielle risici,

(3) yderligere 1,5 mia. EUR over fem år i henhold til beslutningen på Det Europæiske Råds møde i Barcelona.

Bankens långivning under mandatet gennemføres hovedsagelig inden for rammerne af Euro-Middelhavspartnerskabet til støtte for den økonomiske udvikling i de pågældende lande. Bankens långivning omfatter støtte til enkeltstående investeringsprojekter og gennem mekanismen for globallån til mindre projekter og SMV, samtidig med at man styrker den finansielle sektor i de forskellige lande. Banken yder også lån under TERRA-programmet (genopbygnings- og genetableringsforanstaltninger efter jordskælvet i Tyrkiet) og under det særlige handlingsprogram for Tyrkiet (SAP).

I henhold til bestemmelserne for Euro-Middelhavspartnerskabet suppleres EIB's udlån af egne ressourcer med rentegodtgørelser (til lån på miljøområdet) og risikokapital fra EU's budget, som forvaltes af Banken.

Ud over udlån under mandatet er EIB på Rådets anmodning i færd med at lancere et program for udlån med egne ressourcer uden budgetgaranti under Euro-Middelhavsinvesteringsfaciliteten og -partnerskabet.

2.2 Resultater og vurdering af transaktionerne pr. 31. december 2002

Det andet lånemandat til MED (6 425 mio. EUR i perioden 2000-2007, dvs. gennemsnitlig 918 mio. EUR årligt) var en betydelig styrkelse (en stigning på mere end 19 %) sammenholdt med det første lånemandat (2 310 mio. EUR i perioden 1997-1999, dvs. et gennemsnit på 770 mio. EUR om året).

De overordnede resultater under det andet mandat målt som omfanget af indgåede låneaftaler har været tilfredsstillende. Den forholdsvis høje låneudnyttelse under det andet mandat har været ledsaget af en betydelig ændring i låntagernes relative andel. Tabel 1 nedenfor (geografisk fordeling af långivningen i referenceperioden) viser, at der blev indgået låneaftaler med egne ressourcer i ni lande, dvs. alle Middelhavslandene undtagen Malta, Cypern og Israel. Med en andel på 24 % er Tyrkiet (undtagen TERRA og SAP) blevet den største låntager under dette mandat. De øvrige store låntagere er Tunesien, Algeriet, Marokko og Egypten, som også var blandt de største låntagere under det første mandat.

Tabel 1: Geografisk fordeling af EIB's långivning pr. 31. december 2002

>TABELPOSITION>

Tabel 2 viser den sektormæssige sammensætning af EIB-långivningen, og det fremgår, at vand og diverse, kommunikation (herunder vejinfrastruktur) og energi udgør de vigtigste målsektorer for EIB-støtten. Energisektoren tegnede sig allerede for mere end 21 % af den samlede långivning under det første mandat, men kommunikationssektoren, der udgjorde 6 % under det første mandat, er vokset betydeligt.

Den offentlige sektor tegner sig for størstedelen af EIB-långivningen, idet stort set alle infrastrukturer og forsyningsvirksomheder fortsat er i offentligt eje i de fleste partnerlande i Middelhavsområdet.

Gennem globallån ydes der på den anden side støtte til udvikling af den private sektor. Banken har sat fokus på SMV-sektoren ved at stille kreditlinjer og aktieinvesteringslinjer til rådighed for lokale banker og ved at investere i en række private investeringsfonde. EIB har andele i de fleste af de fonde, der opererer i regionen, har spillet en pionerrolle ved udviklingen af sådanne værktøjer og fungerer i kraft af sin tilstedeværelse som katalysator for andre investorer. Banken har også haft held til at oprette kreditlinjer i de fleste partnerlande i Middelhavsområdet og derigennem givet lokale banker mulighed for eller tilskyndelse til at tilbyde mellem- og langfristede lån til en lang række SMV samt bidraget til skabelse af et betydeligt antal arbejdspladser. EIB-støtten til SMV omfattede levering af en bred vifte af finansielle produkter (lån med deltagelse i selskabskapital, betingede eller underordnede lån), som skal videreudvikles inden for rammerne af FEMIP ved hjælp af den større mængde risikokapital, som Kommissionen vil levere.

Tabel 2: EIB-lån til Middelhavslandene fordelt på lande og sektorer

>TABELPOSITION>

Finansiering af offentlige infrastrukturprojekter er fortsat en vigtig opgave for Banken, idet sådanne projekter ofte udgør et vigtigt grundlag for udviklingen af den private sektor. Som led i støtten til projekter i den offentlige sektor har banken kunnet afsætte betydelige beløb (25 % af den samlede långivning, dvs. en tredjedel af operationerne over for den offentlige sektor) til projekter med klare miljøfordele. De fleste af disse projekter vedrører levering af rent vand og kloakering. Andre sådanne projekter vedrører affaldsbehandling eller genopretning af forurenede områder. I mange tilfælde har Bankens støtte til sådanne miljøprojekter været baseret på forundersøgelser, der finansieres under METAP's program for teknisk bistand. Inden for disse sektorer, hvor en rimelig pris for en forbedret tjeneste ofte er af central betydning for slutbrugerne, og hvor eksterne faktorer ofte skaber en kile mellem den ofte lave interne forrentning af en finansinvestering og en højere økonomisk rentabilitet, har adgangen til rentegodtgørelser finansieret via Kommissionens midler vist sig at være nyttige.

Beslutningen om at medtage sundhed og uddannelse på listen over støtteberettigede sektorer blev truffet af Bankens bestyrelse sidst i 2000. I beslutningen anerkender man den menneskelige kapitals betydning for udviklingen af den private sektor. Idet partnerlandene i Middelhavsområdet i modsætning til andre regioner i verden tilsyneladende ikke har nogen konkurrencefordele i kraft af deres udgifter til ufaglært arbejdskraft, er en veluddannet arbejdsstyrke en væsentlig faktor for beslutninger om private investeringer, navnlig hvad angår direkte udenlandske investeringer. Banken har bevæget sig væk fra sit tidligere fokus på fysiske infrastrukturprojekter og har været i stand til hurtigt at iværksætte støtte til den sociale infrastruktur i flere lande. Selv om Bankens første interventioner inden for sundhed og uddannelse er sket i den offentlige sektor, kan man udmærket forestille sig, at man på et senere tidspunkt vil overveje private projekter, når blot deres økonomiske fordele påvises, og der kan stilles de nødvendige garantier. Eftersom finansiering i lokal valuta kan være hensigtsmæssig til sådanne projekter, er der mulighed for at anvende risikokapitalen til sikkerhedsstillelse for lokal låntagning.

Tabel 3: Indgåede EIB-låneaftaler i Middelhavslandene pr. 31 december 2002

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Tabel 4: Samfinansiering (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

BILAG 3

EIB's långivning i Latinamerika og Asien

3.1 Mål og prioriteter

Bankens finansiering i de støtteberettigede lande i Asien og Latinamerika (ALA) er forvaltet med henblik på at understøtte Fællesskabets politikker i henhold til betingelserne i mandatet.

Projekter finansieret af EIB skal tjene interesserne hos Den Europæiske Union og landet, hvor investeringen foretages (nærmere oplysninger i tabel 4 nedenfor).

I den forbindelse har man lagt særlig vægt på at støtte EU's direkte udenlandske investeringer i ALA og i mindre udstrækning investeringer, der bidrager til regional integration, samt forbedring af miljøet i værtslandene. Fremover har Banken til hensigt fortsat at udvide sin støtte til regionale integrations- og miljøprojekter samt projekter til overførsel af europæisk teknologi og joint ventures med eller koncessioner til europæiske virksomheder.

3.2 Resultater og vurdering af transaktionerne pr. 31. december 2002

Banken har hidtil ydet 23 lån til ALA fordelt på 14 lande med et samlet lånebeløb på 1 113 mio. EUR under det nuværende mandat (ALA III). Beløbet udgør 45 % af det samlede beløb, der er til rådighed i den syvårige periode.

Med hensyn til den geografiske fordeling (se tabel 1 nedenfor) har Banken bestræbt sig på så vidt muligt at opretholde en rimelig balance mellem de to regioner og mellem de enkelte lande. I den henseende er det værd at erindre om, at mandatet ikke indeholder lofter for de enkelte lande, så den til rådighed værende finansiering kan udnyttes fuldt ud afhængigt af de konkrete investeringsmuligheder. Krisen i Asien sidst i 90'erne ødelagde investeringsklimaet og er forklaringen på en stor del af ubalancen sidst i 2002. Samtidig prioriterede man også til en vis grad områder eller lande, der er i færd med styrke deres forbindelser med Fællesskabet (ASEAN og Mercosur). Den procentvise fordeling af EIB-lånene afspejler det geografiske mønster for EU's direkte udenlandske investeringer i ALA-landene.

En stor andel af lånene (85 %) gik til låntagere i den private sektor, navnlig som støtte til europæiske investorer i området, idet man tilsigtede en afbalanceret fordeling af EU-projektdeltagerne i henhold til oprindelsesland.

Når det er muligt og hensigtsmæssigt, samarbejder EIB med multilaterale udviklingsinstitutioner (Den asiatiske Udviklingsbank, Den Interamerikanske Udviklingsbank, International Finance Corporation) og de regionale udviklingsbanker. Der har ligeledes været tale om et aktivt samarbejde med den europæiske banksektor inden for både direkte fælles finansiering og garantier. I den undersøgte periode medfinansierede Banken 20 projekter (se tabel 5 nedenfor).

Tabel 1: Geografisk fordeling af EIB's långivning pr. 31. december 2002

>TABELPOSITION>

Tabel 2: EIB-lån til Latinamerika og Asien fordelt på lande og sektorer

>TABELPOSITION>

Der opnås en rimelig balance og diversificering hvad angår sektorfordelingen med Energi/Miljø, Industri og Kommunikation som de største sektorer (se tabel 2 ovenfor). Dette kan forklares ved, at EIB's aktiviteter i den private sektor i ALA hovedsagelig er markeds-/sektorrelaterede.

Ved projektudvælgelsen har Banken især ydet støtte til projekter, der har bidraget til en betydelig forbedring af tjenesterne i kraft af en mere effektiv ressourceudnyttelse samt en forbedring af miljøsituationen.

Banken har desuden fortsat sine bestræbelser på at yde finansiering til små og mellemstore virksomheder (SMV) gennem globallån. Under det nuværende mandat er der hidtil afsat 9 % af midlerne til sådanne faciliteter; denne andel ventes at vokse fremover.

Tabel 3: Indgåede EIB-låneaftaler i Latinamerika og Asien pr. 31 december 2002.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Tabel 4: Projekter af gensidig interesse i lande i Latinamerika og Asien

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Tabel 5: Samfinansiering (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

BILAG 4

EIB's långivning i Den Sydafrikanske Republik

4.1 Mål og prioriteter

Efter afskaffelsen af det tidligere apartheidstyre og genindførelsen af en demokratisk valgt regering i Den Sydafrikanske Republik ("RSA") bad Rådet Banken indlede et udlånsprogram i landet, og i 1995 underskrev Banken og RSA den første rammeaftale. Kommissionen havde et bistandsprogram over for Sydafrika på omkring 130 mio. EUR om året, og Bankens finansiering opfattes som en supplerende finansieringskilde inden for EU's støtteprogram til landet.

Målsætningen for Bankens program er at bidrage til den økonomiske udvikling af RSA - navnlig ved at fremme væksten inden for økonomien under særlig hensyntagen til de historiske forskelle mellem forskellige dele af befolkningen og behovet for at forbedre levevilkårene og skabe bedre økonomiske muligheder for traditionelt dårligt stillede personer.

4.2 Resultater og vurdering af transaktionerne pr. 31. december 2002

30 % af mandatet var forpligtet og 18 % udbetalt ved udgangen af 2002, hvilket er helt i henhold til målsætningen.

Låntagerprofil og finansieringssektorer Ved programmets start indledte Banken en dialog - som nu løbende fortsættes - med det sydafrikanske finansministerium om retningslinjerne for Bankens program samt den type af låntagere og projekter, som Banken skal sigte mod at støtte.

Man enedes om, at der generelt skal stilles finansiering til rådighed for ministerier i centralregeringen (til tjenester som vandforsyning), halvoffentlige selskaber (som den sydafrikanske udviklingsbank og Eskom) og den private sektor (banker og industriselskaber). Denne målsætning er nu gennemført, og bankens låntagere omfatter organisationer inden for såvel den offentlige som den private sektor.

Tabel 1: EIB's låneaktiviteter i Den Sydafrikanske Republik

>TABELPOSITION>

Kendetegn ved Bankens långivning - løbetid og valuta Bankens långivning i Sydafrika er attraktiv af to årsager:

- Lang løbetid: Sydafrika kan finde kort- og mellemfristede kreditter på de oversøiske kapitalmarkeder, men de egner sig ikke til finansiering af langsigtede udviklingsprojekter, idet midlerne kan strømme ud af landet lige så let, som de strømmer ind. Bankens faciliteter, en løbetid på op til 25 år for langsigtede infrastrukturinvesteringer, har været meget nyttige i denne henseende.

- Finansiering i lokal valuta: Bankens AAA-kreditværdighed har sammen med et forholdsvis veludviklet randmarked har betydet, at Banken kan udstede euro-rand-obligationer og få udstedt statsobligationer i rand, hvilket betyder, at dens lån til sydafrikanske låntagere kan denomineres i rand. Til projekter på det lokale marked - typisk forsyningsvirksomheder med indtægter i lokal valuta - har Bankens lån med lang løbetid i lokal valuta været særligt nyttige, idet man har kunnet undgå kursrisikoen.

Risikokapital til nye iværksættere. I 2001 anmodede Kommissionen - i samråd med de sydafrikanske myndigheder - Banken om at forvalte en del (50 mio. EUR) af dens bistandsprogram i form af en finansieringsfacilitet for risikokapital til nye iværksættere fra grupperne af traditionelt dårligt stillede personer, navnlig tilrådighedsstillelse af egenkapital. Denne ordning kanaliseres hovedsagelig gennem Industrial Development Corporation of South Africa og har fået en meget lovende start, idet man har ydet finansiering til 25 delprojekter (17 % af den samlede facilitet) i de første seks måneder efter starten i marts 2002.