DA Den Europæiske Unions Tidende C 351/6

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rammebestemmelser for reklame rettet mod børn og unge (initiativudtalelse)

2012/C 351/02

Ordfører: Jorge PEGADO LIZ

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 14. juli 2011 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

»Rammebestemmelser for reklame rettet mod børn og unge«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug. Sektionen vedtog sin udtalelse den 30. august 2012.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 483. plenarforsamling den 18.-19. september 2012, mødet den 18. september, følgende udtalelse med 130 stemmer for og 3 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Formålet med denne udtalelse er at bidrage til oplysning, debat samt videre udvikling på EU-plan af juridiske eller andre foranstaltninger til beskyttelse af børn og unge i forbindelse med visse former for reklame, hvor man uretmæssigt anvender børn, eller hvor annoncerne er rettet mod børn på skadelig måde, eller på en hvilken som helst måde udsætter dem for budskaber, der kan gå ud over deres sunde, fysiske, mentale og menneskelige udvikling.

1.2 Det drejer sig om beskyttelse af børns grundlæggende rettigheder i EU som defineret i FN-konventionen, i artikel 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i artikel 3, stk. 3, i EUT og velfortolket i Kommissionens meddelelse "Mod en EU-strategi for børns rettigheder" (COM (2006) 367 final), i "Et flerårigt fællesprogram til beskyttelse af børn, der bruger internet og andre kommunikationsteknologier" (COM (2008) 106 final) (1) samt i "En EU-dagsorden for børns rettigheder" (COM (2011) 60 endelig).

1.3 Reklame, der misbruger børn til formål, der intet har at gøre med emner, der direkte vedrører dem, krænker den menneskelige værdighed og underminerer deres fysiske og mentale integritet og bør forbydes.

1.4 Reklame rettet mod børn indebærer alvorlige risici alt efter aldersgruppe med skadelige følger for deres fysiske, mentale og moralske sundhed. De særligt alvorlige følger er tilskyndelse til overdrevent forbrug, der fører til overdreven gældssætning, samt forbrug af fødevarer eller andet, der er skadeligt eller farligt for den fysiske og mentale sundhed.

1.5 Visse former for reklame kan som følge af deres meget voldelige, racistiske, fremmedfjendske, pornografiske eller erotiske indhold påvirke børns fysiske, mentale, moralske og menneskelige udvikling, hvilket igen kan føre til voldelig adfærd og alt for tidlig erotisering.

1.6 EØSU mener, at disse spørgsmål bør analyseres i dybden, og at der bør udstikkes nogle rammer på EU-plan i overensstemmelse med principperne om nærhed og proportionalitet, ikke kun fordi det drejer sig om at sikre en effektiv beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, men også fordi en mangfoldighed i nationale bestemmelser udgør en fare for det indre markeds gnidningsløse funktion og anbefaler således, at der på EU-plan vedtages en minimumsalder for reklamer rettet specifikt mod børn.

1.7 EØSU mener, der bør lægges særlig vægt på kapacitetsopbygning, oplysning og undervisning af børn fra en tidlig alder, i den korrekte brug af informationsteknologi og fortolkning af reklamebudskaber ved at indskrive disse emner i skolernes læseplaner på alle niveauer. Forældre bør ligeledes være i stand til at vejlede deres børn i at kunne gennemskue reklamebudskaberne.

1.8 EØSU mener, at borgerne generelt og især familier og lærere også skal informeres og uddannes til bedre at kunne udføre deres funktioner i kraft af deres fælles ansvar over for mindreårige.

1.9 EØSU opfordrer annoncører og sponsorer til, inden for rammerne af initiativer om selv- og samregulering, der enten allerede er blevet vedtaget eller skal fremmes yderligere, at påtage sig og anvende de højeste niveauer for beskyttelse af børns rettigheder og håndhæve dem.

1.10 Udvalget mener, at EU's retlige ramme ikke lever op til de aktuelle behov for beskyttelse af børns rettigheder i lyset af den kommercielle kommunikation navnlig via de audiovisuelle medier, internettet og sociale netværk og opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at overveje behovet for at vedtage strengere, tværgående foranstaltninger, der effektivt sikrer disse rettigheder.

1.11 EØSU opfordrer Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter til ihærdigt at fortsætte traditionen for at forsvare børns rettigheder på dette særlige område.

2. Reklamens påvirkning af børn

2.1 EØSU går ind for en social markedsøkonomi, der er ordentligt reguleret for at fremme en sund og fair konkurrence og et højt niveau af forbrugerbeskyttelse, med henblik på at opnå et indre marked, der kan medvirke til forbedring af befolkningernes levevilkår og arbejdsliv, og hvor der værnes om værdier som menneskets værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne.

2.2 I den forbindelse erkender EØSU, at reklame i alle dens afskygninger spiller en vigtig rolle, som er godt beskrevet af International Advertising Association (IAA), for så vidt angår udbredelse af innovation, indførelse af kreativitet og underholdning, fremme af konkurrence samt øgede valgmuligheder. EØSU anerkender ligeledes, at reklame fungerer som en vigtig kilde til information og oplysning af forbrugerne, hvilket er begrundelsen og grundlaget for en regulering på EU-plan.

2.3 I en udtalelse af denne art og med dette formål ville det være naturligt at lade en del af den omhandle det overordnede tema om påvirkningen fra "medierne", navnlig fjernsynet, internettet og de sociale medier som de vigtigste formidlere af reklamer over for børn og unge enten som brugere eller blot som passive tilskuere. Det ville også være så meget desto vigtigere at analysere børns forskellige adfærdsmønstre alt afhængig af alder og sociale baggrund, herunder det velkendte fænomen, at børn udvælger nogle "idoler" og "sociale adfærdsmønstre" eller "livsstil", som definerer deres personlighed, hvilket udnyttes af forskellige reklamemetoder (2). På grund af pladsmæssige begrænsninger er man dog nødt til at forvente en vis grad af fortrolighed, kendskab og forståelse af alle disse aspekter af emnet, navnlig for så vidt angår den rolle, som disse "medier" spiller for information, uddannelse, dannelse og underholdning af unge samt den tid, de unge bruger på dem. Nogle af disse emner er allerede blevet behandlet i andre EØSU-udtalelser, eller er på vej til at blive det (3).

3. Reklame, der i en hvilken som helst form, anvender børn som formidlere af kommercielle budskaber

3.1 Med hensyn til reklamer, hvor børn indgår, er det værd at fremhæve aspekter om menneskelig værdighed og børns rettigheder, der er udtrykkeligt forankret i en række internationale konventioner og EU-tekster, navnlig bestemmelserne i chartret om de grundlæggende rettigheder (art. 1 og art. 2, litra c), og især artiklerne 24 og 32).

3.2 EØSU mener, at der er behov for harmonisering på EU-plan med henblik på et generelt forbud mod reklamer, der uberettiget og på utilbørlig vis afbilleder børn inden for emner, som intet har direkte med dem at gøre.

4. Reklamer rettet specifikt mod børn

4.1 Små børn filtrerer ikke reklamebudskaber, især ikke når budskabet er overdrevent og præget af evindelige gentagelser af det samme budskab. Børn opfatter alle budskaber som sandfærdige og bliver derved gjort til tvangsforbrugere. Denne virkning er så meget desto stærkere, jo dårligere børnenes socioøkonomiske baggrund er. Børn opfatter ikke de beskeder og advarsler, reklamen indeholder, og de kan derfor hverken betragtes som forebyggende eller afskrækkende.

4.2 Endvidere opfattes reklamen anderledes alt efter de forskellige aldersgrupper. Op til femårsalderen er børn ikke i stand til at opfatte forskellene mellem programmer og reklameblokke, og selv efter den alder er de ikke i stand til at genkende reklamens overbevisende funktion. Denne evne udvikles først omkring otteårsalderen, og selv da ikke hos alle børn. Det betyder dog stadig ikke, at de er i stand til at gennemskue, at budskaber er ledende, understreger positive aspekter og forsømmer andre mere negative aspekter af den pågældende vare.

4.3 Når større børn opfatter reklamen som underholdning, er virkningen endnu større, og de større børns evne til at bearbejde indtryk fra reklamebudskaberne, gør dem ikke nødvendigvis immune over for reklamer og deres hensigter i det omfang, at andre mere sofistikerede og effektive overtalelsesteknikker gør det muligt at påvirke deres adfærd.

4.4 Udviklingen af børns kognitive og fortolkende færdigheder gennem programmer for medieundervisning vil ruste dem bedre til samspillet med reklamerne. Højere niveauer af mediekendskab og en større forståelse af reklamens mekanismer og påvirkning af forældre og børn, er dog ikke nok til at afbøde de skadelige virkninger ved reklamer rettet mod børn. Det er vigtigt at forberede børn på deres rolle som fremtidens forbrugere gennem fokus på mediekendskab og styrkelse af deres handlekraft fra en tidlig alder. Men dette løser ikke umiddelbart problemet vedrørende reklamens oppustede og gentagende karakter, og man kan heller ikke nå ud til alle børn, navnlig dem fra de socioøkonomisk dårligst stillede miljøer, der påvirkes mest af reklamernes skadelige virkning.

4.5 Undersøgelser viser, at familiens formidlende rolle har stor betydning for begrænsningen af reklamernes betydning. Ikke desto mindre har stadigt flere børn – også yngre børn – i stadig større grad adgang til fjernsyn og internet på deres værelser, hvilket betyder, at denne aktivitet foregår i ensomhed uden opsyn. En anden faktor, der øger børns eksponering for reklamer og marketingsteknik, er den stigende udbredelse af internettet i de unges dagligdag. Som det fremgår af Europa-Parlamentets udkast til betænkning: "Internettet er børnenes kammerat – ofte i en højere grad end familien, skolen og vennerne" (4). Nylige undersøgelser, såsom "KIDS ON LINE", viser, at 38 % af børn i alderen 9-12 år allerede har "online"-profiler, og at andelen stiger til 78 % i alderen 13-16 år. Mange legetøjs- og spilfabrikanter har hjemmesider, hvor børnene kan lege og have det sjovt online, samtidig med, at de er mål for det pågældende mærkes overtalelses- og loyalitetsstrategier.

4.6 Navnlig når det gælder tilskyndelse til et overdrevent forbrug, der fører til overdreven gældsætning, er kommerciel kommunikation med til at påvirke børns forbrugsvaner, der præges af overflod, samt skabe kunstige ønsker, der ikke svarer til de reelle behov, og medvirker til en fejlagtig opfattelse af begrebet "lykke". Statistikkerne viser, at 54 % af teenagere føler sig presset til at købe produkter, alene fordi deres venner har dem. Forbruget bliver med andre ord en faktor til social integration.

4.7 Der er helt klart en sammenhæng mellem påvirkningen fra reklamer og forældre, der plages til at foretage et køb. Familiekonflikter, der opstår, fordi børn udsættes for reklame og derefter plager for at få købt produktet, forekommer i alle familier, men i højere grad i de lavere socioøkonomiske lag, hvor børnene tilbringer mest tid foran fjernsynet. På grund af manglende finansielle midler eller en dårligere evne til at kommunikere, kommer lavindkomstfamilier i sidste ende til at betale den højeste pris for reklamen.

4.8 Forbrugsmønstre, der opstår som følge af reklame, har desuden som konsekvens, at mange børn og unge bliver tiltrukket af bestemte mærker, hvilket skaber problemer for de børn, der ikke har mulighed for at anskaffe dem. Et eksempel på dette er "mærkemobning" i skolemiljøet, der voldsomt påvirker de børn, som ikke bruger de pågældende mærker. Det kan føre til adfærdsforstyrrelser eller oplevelser, hvor børnene føler sig dybt ulykkelige, hvilket giver dem en følelse af at være udelukket fra fællesskabet og dermed presse dem til vold, hvilket kan være den direkte vej mod kriminalitet gennem rapseri eller tyveri.

4.9 For så vidt angår reklame for indtag af usunde fødevarer eller andet, der måtte være skadeligt eller farligt for den fysiske og mentale sundhed viser det sig, at børn har en meget stor indflydelse på, hvad der bliver købt, navnlig når det drejer sig om færdigretter eller "fast food". Opfordringen til dårlige spisevaner er en vedvarende faktor i reklame rettet mod børn. Fedme blandt børn er allerede et meget stort problem. Ifølge Consumers International er et ud af ti børn på verdensplan overvægtige eller fede. I øjeblikket klassificeres op til 22 millioner børn under 5 år som overvægtige, og den altovervejende årsag er indtagelse af forarbejdede fødevarer med højt sukker- og fedtindhold.

4.10 Børns eksponering for madrelaterede reklamer er omfattende især i børneprogrammer og stiger i takt med, at børn får adgang til tv, internet eller de sociale medier. Samtidig er der sket en ændring i annonceringen, som er blevet mere sofistikeret i markedsføringen af produkterne, hvilket øger den overbevisende effekt (5).

4.11 Reklamen kan tillige føre til spiseforstyrrelser som eksempelvis anoreksi eller bulimi. Børn og unge eksponeres for kropstyper og skikkelser af de unge modeller, der anvendes i reklamerne. Det betyder at de unge, navnlig pigerne, der konfronteres med en slank kropstype, får fremhævet et skønhedsideal, der opmuntrer til spisemønstre, der kan være livstruende.

4.12 Foreningen af Nordamerikanske psykologer mener endda, at reklamer rettet mod børn under otte år bør begrænses (eller forbydes) på grund af børns manglende evne i den alder til at forarbejde reklamens overbevisende hensigt. Et sådant forbud sigter på at begrænse reklamens negative konsekvenser såsom fremme af usunde spisevaner, konflikter mellem forældre og børn, der plager om køb af produkter fra en reklame, og eksponering af vold (6).

4.13 Udvalget mener, at disse problemstillinger, der allerede er indarbejdet i lovgivningen i flere medlemsstater (7) og ikke-europæiske lande, bør behandles på EU-plan. Man bør fastlægge en minimumsalder for reklame rettet specielt mod børn, som det allerede er blevet foreslået i betænkningen fra europaparlamentsmedlem Kyriacos Triantaphylides (8) og bekræftet i Europa-Parlamentets beslutning af 22. maj 2012 (9).

5. Reklame, der påvirker børn

5.1 For så vidt angår reklame, der kan have alvorlige konsekvenser for børns fysiske og menneskelige udvikling, selv når den ikke er direkte møntet på dem, er den mest alvorlige form den reklame, der tilskynder til vold eller visse former for voldelig adfærd såsom reklame for legetøj eller spil, der forherliger voldelig adfærd.

5.2 Pålidelige undersøgelser har påvist de skadelige virkninger, det har at være udsat for vold i de audiovisuelle medier, navnlig i form af øget aggressiv adfærd, større modtagelighed over for vold og en øget fjendtlighed. Den mentale sundhed kan påvirkes af et forbrug af voldeligt indhold og føre til angst, frygt, søvnforstyrrelser eller hyperaktivitet.

5.3 Kendte personligheder anvendes i stigende grad i reklamer for produkter, der kan være skadelige for sundhed, såsom alkohol eller tobak. Sammenkædningen mellem disse produkter og en livsstil, der opfattes som værende attraktiv, tilskynder forbruget af dem og er med til at give en positiv opfattelse af dem.

5.4 Den normale psykologiske og menneskelige udvikling hos børn påvirkes ligeledes af reklamer med erotisk eller pornografisk indhold ved at opfordre til pervers, perverteret eller overdreven seksuel adfærd. En væsentlig del af al reklame er sexistisk og af seksuel karakter, og fremstiller kvinder som sexobjekter, og ofte i situationer, hvor de fremstår underlegne eller er underkastede, hvis de da ikke ligefrem voldtages. Desuden fører overdreven seksuelt eller erotisk – måske endda pornografisk – indhold til en for tidlig seksualisering af børn. Til trods for, at flere kendte mærker er blevet tvunget til at trække reklamekampagner tilbage, fordi disse har været medvirkende til en hyper-seksualisering af børn, og hvor civilsamfundet blev chokeret over udnyttelsen af mindreåriges kroppe i reklamer, findes der på EU-plan ingen klar juridisk definition af disse situationer.

5.5 Selvom flere medlemsstater har reguleret området, men på meget forskellig vis, og derved hindrer et velfungerende indre marked, – hvilket ikke kan tilskrives grundlæggende kulturelle årsager – anses dette også for at være et emne, der fortjener overvejelser på EU-plan.

6. Den retlige ramme i EU og dens indlysende mangler

6.1 På baggrund af denne ramme må man konstatere, at de nationale lovgivninger og de procedurer, som reklameverdenens fagfolk selv har fastlagt – hvilket vil sige kommerciel kommunikation i ordets brede forstand – er langt fra ensartede i de respektive medlemsstater.

6.2 EU-rammebestemmelserne er for sin del unødigt komplicerede og alt for forvirrende, og i de fleste tilfælde, gennemført og anvendt forskelligt i medlemsstaterne, hvilket Kommissionen selv erkender i sin meddelelse "En sammenhængende ramme til styrkelse af tilliden til det digitale indre marked for e-handel og onlinetjenester" (10), i sin rapport om: "Beskyttelse af børn i den digitale verden" (11) og i "Europæisk strategi for et bedre internet for børn" (12). Et flertal af medlemsstaterne har begrænset sig til en minimalistisk gennemførelse af direktiverne, og andre (13) anvender strengere standarder, der ligefrem indebærer forbud mod reklamer rettet mod mindreårige (14).

6.3 Ingen af bestemmelserne i gældende EU-lovgivning vurderer, at man bør foretage en "indledende kontrol" for at værne om mindreåriges og menneskers værdighed på linje med de grundlæggende principper om ytringsfrihed, som er grundfæstet af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol for så vidt angår anvendelsen af den respektive europæiske konvention.

6.4 Den grundlæggende tvetydighed har dog sit udspring i Rådets henstilling af 1998 om "en sammenlignelig og effektiv beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed", hvis største problemstilling er "den europæiske industris konkurrenceevne inden for audiovisuelle tjenester og informationstjenester". Henstillingen vurderer, at tiltag over for audiovisuelt eller online-indhold, der kan være skadeligt for mindreårige eller den menneskelige værdighed (15), falder uden for EU's lovgivningsmæssige beføjelser, og i sidste instans anskuer den disse aspekter som værende et spørgsmål om "smag og blufærdighed", der ikke er omfattes af fællesskabsreglerne (16).

6.5 Overordnet set, er medlemsstaterne blot forpligtede til at sørge for, at der i tv (hvor man må formode, at kommerciel kommunikation også er omfattet) ikke vises programmer, der kan føre til alvorlig skade på mindreåriges fysiske, mentale og menneskelige udvikling, navnlig programmer, der indeholder pornografiske scener eller umotiveret vold, medmindre disse indledes med et "bip" eller ledsages af et "visuelt symbol", bortset fra programmer, hvor "sendetiden" eller "tekniske foranstaltninger" kan være med til at sikre, at "mindreårige i princippet hverken vil kunne se eller lytte til sådanne udsendelser".

6.6 Den aktuelle lovgivning er gået bort fra restriktioner vedrørende indsættelse af "reklameblokke", når det ikke går alvorligt ud over programmernes integritet med det argument, at seerne har "stadig større muligheder for at undgå reklamer", og uden at tage hensyn til det særlige forhold, at børn er "passive seere".

6.7 De eneste udtrykkelige forbud, der i øjeblikket findes på EU-plan, vedrører udelukkende produkter baseret på tobak, medicin og medicinske behandlinger, der er receptpligtige, "skjult" eller "subliminal reklame". Forbuddet gælder dog ikke "produktplacering" (selvom det "i princippet bør forbydes"), i tilfælde, hvor "seeren er tilstrækkeligt informeret om, at det forekommer". Desuden findes der "strenge kriterier" for reklame for alkoholholdige drikkevarer.

6.8 Det er kun for dette sidste punkts vedkommende, at det slås fast, at reklame ikke specifikt må rettes mod mindreårige. I alle andre aspekter vedrørende negativ påvirkning af mindreåriges fysiske, psykiske eller menneskelige udvikling såsom direkte opfordring til børn eller indirekte tilskyndelse af deres forældre til at købe varer eller ydelser, der reklameres for, ved at udnytte deres manglende erfaring eller godtroenhed, eller reklame, "der indgår i børneprogrammer og vedrører fødevarer eller stoffer med næringsværdi eller fysiologisk virkning, såsom for eksempel, fedtstoffer, fedtsyrer, salt /natrium og sukker", er de nuværende regler begrænset til en generel anbefaling eller blot en henvisning til "adfærdskodekser".

6.9 Det skal endvidere understreges, at selvom direktivet om urimelig handelspraksis omfatter en bestemmelse om urimelig praksis rettet mod "en klart identificerbar gruppe af forbrugere, som er særligt sårbare", især på grund af "deres alder eller godtroenhed", er det ikke lykkedes at fortolke det i retningen af et forbud mod ovennævnte praksis, og det er heller ikke blevet iværksat eller gennemført i denne betydning af medlemsstaterne (17).

6.10 Ud over disse bestemmelser i EU-lovgivningen, fastlægger andre mere konventionelle instrumenter de grundlæggende principper, der til gengæld tager udgangspunkt i den seneste udvikling i den grundlæggende EU-lovgivning (Lissabontraktaten og charteret om grundlæggende rettigheder).

6.11 Hertil kommer, at fagfolk såvel på internationalt plan som i de forskellige medlemsstater, har udviklet et sæt selvreguleringsbestemmelser, der kan retfærdiggøre deres markedsføringspraksis og bevise deres vilje til at beskytte børn, som det især er tilfældet for EASA (18). Det betyder dog ikke, at der ikke er behov for at garantere et højt niveau for beskyttelse af børn – som bekræftet i forskellige internationale fora og samfund – for at sikre deres fysiske, mentale og menneskelige udvikling i lyset af deres egne interesser, velvære samt opretholdelsen af de familiemæssige bånd.

7. Reklamer rettet mod børn og unge og virkeliggørelse af det indre marked

7.1 Det europæiske marked for reklame og marketing er præget af høj konkurrence, er underlagt modetendenser og er særligt følsomt over for følgerne af den økonomiske og finansielle krise. Betydelige forskelle i national reklamelovgivning kan ikke blot påvirke resultater, men kan også virke som en hindring for branchens udvikling på det indre marked og være kilde til forskelsbehandling og mindre fair konkurrence. De store forskelle i national lovgivning og de forskellige krav medfører ulige vilkår for reklamevirksomhederne, især på børne- og ungeområdet, som er i kraftig vækst. Dette fører til højere udgifter til tilpasning af kampagner til forskellige lovmæssige krav og tilgodeser en mindre ønskværdig virksomhedspraksis, hvor man forsøger at omgå disse forhindringer og vinde markedsandele. En harmonisering af lovgivningen, der indfører ensartede vilkår i hele EU og virkeliggør det indre marked på dette område, kan afgjort bidrage til et mere gennemsigtigt marked, hvor alle reklamevirksomheder kan operere med afsæt i deres kompetencer og evner med henblik på at imødekomme forbrugernes efterspørgsel frem for at udnytte de forskellige nationale lovgivninger, hvilket er til skade for en sund og fair konkurrence.

8. Retsgrundlag for en samordnet indsats på EU-plan på området for reklame rettet mod børn

8.1 Indtil nu har de EU-direktiver, der har reguleret reklame i EU, sædvanligvis som retsgrundlag anvendt de bestemmelser i traktaten, der henviser til gennemførelsen af det indre marked, nu artiklerne 26 og 114, selvom de har gennemgået mange ændringer. Der er tale om en vigtig problemstilling, men den bør ikke stå alene. Andre EU-initiativer, hvor målsætningerne er mere specifikt rettet mod tv-udsendelser, har i stedet som retsgrundlag anvendt den tekst, der vedrører etableringsretten og retten til tjenesteydelser, hvilket vil sige artiklerne 49 ff. og 56 ff., dog med større ændringer. Endelig, i nyere initiativer vedrørende beskyttelse af børn og vedrørende børnepornografi, men før den nuværende Lissabontraktat, har man som retsgrundlag anvendt de forskrifter, der vedrører samarbejde i strafferetslige sager.

8.2 Man må ikke glemme, at den nuværende Lissabontraktat har indført betydelige ændringer i alle disse aspekter og indebærer en vifte af nye muligheder for EU-tiltag, som man skal kunne fortolke og anvende. Den vigtigste nyskabelse er indarbejdelsen af det europæiske charter om grundlæggende rettigheder i den primære EU-lovgivningen, dernæst ændringen af det retlige samarbejde i strafferetslige og civile sager, og endelig de ændringer, der er indført i mange af traktatens bestemmelser som dem, der vedrører gennemførelsen af det indre marked, forbrugerbeskyttelse og beskyttelse af den menneskelige værdighed. Kommissionen baserede også for nylig sit forslag til forordning om databeskyttelse på EU's charter om grundlæggende rettigheder og de nye principper i Lissabontraktaten.

8.3 Spørgsmålet om reklamer rettet mod børn er først og fremmest et spørgsmål om medborgerskab og beskyttelse af grundlæggende rettigheder. De allerede nævnte artikler 1, 3, 24, 33 og 38 i charteret giver et substantielt retsgrundlag, der er tilstrækkeligt til at begrunde behovet for EU-tiltag. Det samme gælder helt klart artikel 2, artikel 3, stk. 5, og artikel 6, i TEUF samt artikel 4, 9 og 10 i TEUF.

8.4 Ud over medlemsstaternes regeringer – såvel i Rådet som i det forstærkede samarbejde (artikel 20 i TEU) – spiller også de nationale parlamenter i henhold til artikel 12 i TEU en vigtig rolle på dette område (artikel 20 TEU), og der appelleres til dem.

8.5 Gennemførelsen af det indre marked er også et af de vigtigste mål på dette område. Her er retsgrundlaget artikel 3, stk. 3, i TEUF og artiklerne 26 og 114 ff. i TEUF. Hertil kommer, at artiklerne 12 og 169 i TEUF åbner nye muligheder med hensyn til forbrugerbeskyttelse. For så vidt angår de proceduremæssige aspekter, danner artikel 67 ff. og navnlig artiklerne 81 og 82 i TEUF grundlag for en civil- og strafferetlig ramme, som giver mulighed for at færdiggøre de retlige rammer for beskyttelse af børn og unge på dette område.

8.6 Endelig er behandlingen af dette spørgsmål på EU-plan i overensstemmelse med principperne om nærhed og proportionalitet (artikel 5, stk. 3, og artikel 4 i TEUF), da målet på grund af sin grænseoverskridende dimension ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaternes respektive nationale systemer. Initiativets målsætning kan således bedre gennemføres på EU-plan, jf. nærhedsprincippet. Omvendt bør initiativets anvendelsesområde begrænses til aspekter, der vedrører specifikke, praktiske problemstillinger, og ikke omfatte aspekter, det kan være mere hensigtsmæssigt at regulere gennem national lovgivning, i henhold til proportionalitetsprincippet.

Bruxelles, den 18. september 2012 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Dette forslag førte til vedtagelsen af en afgørelse: afgørelse nr. 1351/2008 – EUT L 348 af 24.12.2008, s. 118.

(2) Ud over en omfattende litteratur om emnet, som det er umuligt at opremse her, fortjener undersøgelsen fra Europa-Parlamentets Generaldirektorat for interne politikker særlig omtale: "Reklameregler og deres virkninger i henhold til det nye direktiv om audiovisuelle medietjenester" (04/2009).

(3) Se udtalelserne EFT C 287 af 22.9.1997, s. 11; EFT C 407 af 28.12.1998, s. 193; EFT C 48 af 21.2.2002, s. 27; EUT C 61 af 14.3.2003, s. 32; EUT C 208 af 3.9.2003, s. 52; EUT C 157 af 28.6.2005, s. 136; EUT C 221 af 8.9.2005, s. 87; EUT C 325 af 30.12.2006, s. 65; EUT C 224 af 30.8.2008, s. 61; EUT C 77 af 31.3.2009, s. 8; EUT C 317 af 23.12.2009, s. 43; EUT C 128 af 18.5.2010, s. 69; EUT C 48 af 15.2.2011, s. 138; EUT C 24 af 28.1.2012, s. 154; EUT C 43 af 15.2.2012, s. 34; EUT C 229 af 31.7.2012, s. 90, udtalelserne om “Ansvarlig brug af sociale medier”, ordfører:, (Se side 31 i denne EUT) og udtalelserne om "Europæisk strategi for et bedre internet for børn", (Se side 68 i denne EUT).

(4) Udkast til betænkning om beskyttelse af børn i den digitale verden af 2.4.2012 fra Kultur- og Uddannelsesudvalget i Europa-Parlamentet med Silvia Costa som ordfører http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+COMPARL+PE-486.198+01+NOT+XML+V0//DA

(5) I Australien gør Kelly et al. (2007) opmærksom på, at børn i alderen 5-12 år i gennemsnit ser 96 fødevarereklamer om ugen, hvoraf 63 vedrører fødevarer med højt fedt- og sukkerindhold (Kelly, B. P., Smith, B. J., King. L., Flood, V.M & Bauman, A. (2007) "Television food advertising to children: the extent and nature of exposure", Public Health Nutrition, vol. 10, nr. 11, ss. 1234-1240. Copyright Cambridge University Press). I USA viser en studie af Powell et al. (2007), at 27,2 % af det ikke programmerede tv-indhold vedrører fødevarer, hvilket svarer til 23 reklamer om dagen (Powell LM, Szczypka G, Chaloupka FJ (2007) "Exposure to Food Advertising on Television Among US Children", Arch Pediatr Adolesc Med. 161:553-560).

(6) http://www.apa.org/pi/families/resources/advertising-children.pdf

(7) På nuværende tidspunkt forbyder 5 medlemsstater enhver reklame i løbet af børneudsendelser, 4 medlemsstater praktiserer et delvist forbud eller tilsvarende form for restriktion over for børneudsendelser eller i løbet af visse tidsperioder eller i forbindelse med visse former for produkter, og 7 medlemsstater forbyder anvendelse af reklamesponsorater i børneudsendelser jf. http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm).

(8) A7 – 0369/2011 af 21/10/2011.

(9) A7-0155/2012, navnlig punkterne 24, 28 og 29 (ordfører: Maria Irigoyen Pérez).

(10) COM (2011) 942 final af 11.1.2012.

(11) COM(2011) 556 final af 13.9.2011.

(12) COM(2012) 196 final af 2.5.2012.

(13) Se fodnote 6.

(14) I Sveriges tilfælde blev der for øvrigt afsagt dom af EF-domstolen den 9. juli 1997, der bekræfter foreneligheden med EU-lovgivningen (sag C-34 og C-35/95 Konsumentombudsmannen/De Agostini (Svenska) Förlag AB og TV-Shop i Sverige AB).

(15) I sin udtalelse EUT C 221 af 8.9.2005, s. 87, indtog EØSU en klar holdning imod denne opfattelse.

(16) Jf. direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005, pkt. 7 i begrundelsen (EUT L 149 af 11.6.2005).

(17) Direktiv 2005/29 af 11.5.2005, art. 5, stk. 3 (EUT L 149 af 11.6.2005). Men i sin seneste og meget velkomne meddelelse synes Kommissionen at overveje muligheden for at behandle "anvendelsen af tvivlsom eller forbudt, kommerciel kommunikation", som forhåbentlig vil omfatte den praksis, der fordømmes i dette dokument (COM(2011) 942 final af 11.1.2012).

(18) I den forbindelse er det værd at bemærke den interesse, som Kommissionens GD INFSO har udtrykt for udarbejdelsen af en "EU-kodeks for god praksis" (19.3.2012).