KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
Bruxelles, den 17.07.2002
KOM(2002) 407 endelig
BERETNING FRA KOMMISSIONEN
Gennemførelse af Rådets direktiv 91/676/EØ F om beskyttelse af vand mod forurening
forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget
Sammenfattende rapport på grundlag af medlemsstaternes rapporter for
år 2000
2BERETNING FRA KOMMISSIONEN
Gennemførelse af Rådets direktiv 91/676/EØ F om beskyttelse af vand mod forurening
forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget
Sammenfattende rapport på grundlag af medlemsstaternes rapporter for år 2000
Oplysningerne i denne rapport foregriber ikke  Kommissionens eventuelle nærmere vurdering
som led i overtrædelsessager
INDLEDNING
A. BAGGRUNDEN.......................................................................................................... 3
B. STATUS OVER DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE............................................. 8B.1. Oversigt over opfyldelsen  af rapporteri ngskravene ................................................... 10
B.2. Vandkvalitet ............................................................................................................... 12
B.2.1 Vandovervågningsnet................................................................................................. 12B.2.2 Resultaterne af va ndkvalitetsovervågningen.............................................................. 13
B.2.3 Prognoser for udvik lingen i vandkvaliteten ............................................................... 16
B.3. Udpegning og revisi on af sårbar e zoner..................................................................... 17
B.4. Vurdering af Hand lingsprogrammerne ...................................................................... 19
B.5. En foreløbig vurdering af handlingsprogrammernes økonomi .................................. 26
C. EUROPA-KOMMISSIONENS FORANSTALTNINGER ....................................... 32D. KONKLUSION.......................................................................................................... 35
3INDLEDNING
Rådets direktiv 91/676/EØF om be skyttelse af vand mod forurening  forårsaget af nitrater, der
stammer fra landbruget, (i det følgende benævnt nitratdirek tivet) blev vedtaget den 12.
december 1991. Et tilsvarende direktiv om bysp ildevand, direktiv 91/271/EØF, blev vedtaget
den 21. maj 1991.
Ifølge artikel 10 i nitratdirektivet skal medlemsstaterne hvert fjerde år efter meddelelsen af
direktivet forelægge en rapport for Kommissi onen. Denne rapport skal indeholde oplysninger
om kodekser for godt landmandskab, udpege de nitratsårbare zoner, resultater af
vandovervågning og et resumé af relevante aspekter af handlingsprogrammer for sårbare
zoner.
Nærværende rapport fra Kommissi onen (der offentliggøres i henhold til artikel 11) er en
sammenfatning af de oplysninger, der er i ndsendt af medlemsstat erne i perioden 2000-2001
(2. rapporteringsperiode). Oplysningerne er s uppleret med aggregerede kort og analyser af
EU-kortene over belastningen fra landbruget og over de nuvære nde nitratsårbare zoner samt
en sammenlignende tabel over de vigtigste punkter  og mangler i de første
handlingsprogrammer (1996-1999).
Rapporten er udarbejdet for at give et overb lik over den nuværende s ituation med hensyn til
gennemførelsen af direktivet samt de mulige strategier for fremtiden. Ved hjælp af casestudies illustreres den positive effekt, som vi sse landbrugsmetoder ha r på vandkvaliteten. Det
understreges dog, at der går en rum tid, før forbedringer på landbrugs- og jordbundsniveau
giver sig udslag i en bedre vandkvalitet.
A. BAGGRUNDEN
Voksende bekymring i offe ntligheden over støt stige nde nitratkoncentrationer i
drikkevandsressourcerne samt fo rstyrrelser af vandøkosystemern e som følge af eutrofiering
1
satte gang i en indsats for at forbedre vandkvaliteten. Som de mest kendte eksempler på
problemet kan nævnes den sydøstlige del af  Nordsøen, flodmundingerne i Bretagne,
Adriaterhavet og de venetia nske laguner, hvor der stad igt hyppigere er forekommet
algeopblomstringer siden 1970'erne.
KORT I. Satellitbillede af klorofyl a-koncentra tionerne i EU-farvande. Gennemsnit for
sommeren 2000. De røde og grønne områder angiver en stærk væks t i planteplankton, et af de
mest synlige symptomer på eutr ofiering, med deraf følgende ri siko for negative virkninger
(giftige dinoflagellater, iltsvind, ændringer i bundflora og -fauna osv.).
NB: Der skal tages hensyn til indflydelsen fra fugtige og opslæmmede stoffer i nærheden af
flodmundinger.
                                                
1Overdreven alge- og plantevækst med mulige negative virkninger for biodiversiteten og for menneskers
mulighed for at udnytte vandet. Den præcise definition i direktivet (artikel 2, litra i) er: "vands berigelse
med kvælstofforbindelser, der medfører øget algevækst og udvikling af højere former for planteliv, somigen resulterer i en uønsket forstyrrelse af balancen mellem organismerne i vandet og af vandetskvalitet."
4024681012
1930 1935 1940 1945 1950 1955 1960 1965 1970 1975 1980 1985 1990 1995N
co
ns
um
pti
on(M
t/y
FIGUR 1 Forbrug af N-min gødningsstoffer - EU15, fra 1950-1999. Kilde EFMA
(europæisk sammenslutning af gødningsstof producenter) (mio. t kvælstof pr. år)
Den tendens mod intensivering og højere produk tivitet, der har kendete gnet landbruget i en
stor del af de sidste 50 år, har været ledsaget af en væsentlig stigning i forbruget afkunstgødning, navnlig uorganisk kvælstof, jf. figur 1.
Brugen af uorganisk kvælstof nåede et høj depunkt på 11 millioner tons årligt i midten af
1980'erne, og men er siden faldet til omkr ing 9-10 millioner tons i de senere år.
Antallet af husdyr er gennemgående steget i denne periode, hvilket har medført en større
samlet kvælstofbelastning via naturgødning. Afgr ødeproduktionen er også steget. Ændringer i
landbrugspolitikken, der førte til mælkekvoter i 1984, og ammeko- og moderfårspræmier i
1992, har siden da stabiliseret eller reduceret an tallet af kvæg og får,  men både svine- og
fjerkræsektoren er forsat med at ekspandere. De suden er husdyrantallet pr. bedrift stigende, og
over 40% af EU's malkekvæg holdes i bedrifter med mere end 50 køe r, mens langt
hovedparten af avlssvinebestande ne omfatter mere end 100 søer.
Globalt set udgør kvælstofbelastningen på landbr ugsjorden i EU som følge af spredning af
gødning (hovedsagelig fra køer, svin, fj erkræ og får) ca. 8 mio. t årligt (KORT III). Hermed
når den samlede diffuse kvælstofbelastning fra  landbruget op på næsten 18 mio. t (KORT IV).
I denne 50-årsperiode havde  forandringerne i landbrug et været kendetegnet af
indskrænkninger i de varige græsarealer og  "stødpude"-områder (f.eks. grøfter og hegn,
vådområder), hvilket førte til øget erosion og afstrømning og til hurtigere udvaskning af
næringsstoffer til vandøkosys temerne og grundvandet.
I Frankrig er 67% af vådområderne gået tabt  i løbet af det sene ste århundrede. De samme
fænomener har siden 1950'erne gjort sig gælde nde for 84% af tørvemoserne i UK, 57% af
vådområderne i Tyskland og 60% i Spanien, som følge af dræning til jordbrug, træplantningog affaldsdeponering. Gennem naturlig denitrif ikation og optag gennem planter kan
vådområder fjerne ca. 2 kg kvælstof/ha/dag fra  vandet (næsten 0,8 t N/ha /år)(Fleischer m. fl.,
1997, Hoffmann, 1998). Tabet af di sse vådområder påvirker derfor vandkvaliteten negativt.
5Landbrugspolitikken har reageret på disse tendenser hovedsageligt med indf ørelse af tiltag til
fremme af miljøvenligt landbrug  i 1992 samt udvidelse af disse  tiltag i forbindelse med
reformen af den fælles landbrug spolitik som led i Agenda 2000.
Endelig har en større koncentration af staldby gninger og øget oplagring og spredning af
naturgødning ført til en omfattende fordampning  af ammoniak og atmosfærisk deposition på
de omgivende jorder og vandområder. Der er registreret værdier på  op til 50-60 kg kvælstof
pr. ha pr. år i område r med intensivt kvægbrug (EMEP, 1999; RIVM, 2000).
Kort II viser den gennemsnitlige deposition af kvælstof på land.Som et eksempel fra det ma rine miljø kan nævnes Nordsøe n, hvor den direkte deposition er
beregnet til op til 0,3 mio. t N/år (20% af kvæ lstoftilførslen via ky stlandenes floder)(EMEP,
1999).
Nedenstående tegning viser kvælstoftabet s forskellige "veje" til vandmiljøet, herunder
kredsløbet "jord/luft/jord og vand":
Drivhusgaseffekt
Gh se
Udvaskning af ammoniak og  nitrat
Deposition
DræningAmmoniak &
nitrogenoxidForsuring
Ammonia k
Udvaskning af ammoniak og nitratAfstrømning
For stor nærings-
stofbelastning
NPKJord /luft/vand
Kvælstoftab fra landbruget
Forurenin g af
grundvandetEutrofiering
FIGUR 2 Luft/jord/vand-kredsløbet for kvælstof fr a landbruget og de mulige virkninger
6MULIGE VIRKNINGER
- En del af dette kvælstof ( 50-80%) ender i vand og jord, hv or det, sammen med fosfor,
fører til næringsberigning af grundvandet og eutr ofiering af overfladevandet, og bidrager
samtidig til "sur nedbør", som skader vandplanter  og jord. En anden del af kvælstoffet, op til
20-50%, "denitrifieres" til inert kvælstofgas (og en vis mængde N2O med drivhuseffekt)
gennem jord- og sedimentbakteri er eller gennem naturlig kemis k reduktion i visse jordbunds-
og grundvandstyper.
- Ved udvaskning af mineralske gødningsstoffe r føres ammonium og nitrater direkte til
grundvandet samt til overfladevand gennem af strømning og "dræning" fra underjorden.
Omfanget afhænger af jordforhol dene på spredningstidspunktet.
- Organisk N (i naturgødning) følger de sa mme veje og afgives herudover til luften i
form af ammoniak (fordampning) og N2O (ufuldstændig denitrifikation). Disse stoffer kanudgøre mellem 10% og 30% af naturgødningens oprindelige N-indhold, og de afsættes igen
på jorden og vandområderne gennem regn (våd de position) eller direkte (tør atmosfærisk
deposition).
KORT II. Gennemsnitlig atmosfærisk kvælstofdeposition (kg N/ha/år).
KORT III. Kvælstofbelastning fra husdy rgødning (pr. type dyr).
Den samlede kvælstofbelastning af landbrugsjorden i Europa fremgår af KORT IV, som også
viser oprindelsen til de forskellige kvælstoftilførsler til jorden:
KORT IV. Samlet kvælstofbelastning fra landbr ug, atmosfærisk deposition og biologisk
fiksering.
For at begrænse kvælstoftabet i forbindelse me d landbrugsaktiviteter anbe faler nitratdirektivet
(i bilag II - kodekser for g odt landmandskab, og bilag III - handlingsprogrammer) først og
fremmest:
– Vekseldrift, vinterdække, fangafgrøder, til begrænsning af udvaskningen i de våde
årstider.
– Anvendelse af kunstgødning og naturgødning  med sigte på bedre ligevægt mellem
afgrødernes behov, N-tilførslen og jord ens N-reserver, hyppige gødnings- og
jordbundsanalyser, obligatoriske gødskningsplane r og generelle grænser for gødskning med
både mineralsk og organisk  N for de enkelte afgrøder.
– Tidsplaner for gødningsspredning og tilstræ kkelig oplagringskapacitet til naturgødning, så
gødningen kun bruges, når afgrøderne ha r behov for næringsstoffer, samt god
spredningspraksis.
– Ikke-gødskede græsbræmmer og hegn, der fungerer som stødpudez one langs vandløb og
grøfter.
– God forvaltning og grænser for dyrkning på stærkt skrånende jorder og begrænsning af
kunstvanding.
7Kvælstofoverskuddet (forskelle n mellem tilførsel og forb rug ved afgrøde-, kød- og
mælkeproduktion) kan være en god indi kator for mulige kvælstoftab til miljøet på
bedriftsplan, lokalt og regionalt plan. Der er store forskelle mellem forskellige regioner i EU,som det fremgår af kort IV a)  (Eurostat, Fokus nr. 8, 2000, baseret på medlemsstaternes
statistikker for 1997), med overskud, der strækker sig fra 0 til 300 kg  N/ha. De største værdier
registreres i områder med kvæ gbrug med meget stor tæthe d. Men høje kvælstofoverskud og
den dermed forbundne risiko for kvælstoftab  til vandet forekommer også i regioner med
intensiv frugt- og grønsagsavl eller korn- og  majsproduktion, der kende tegnes af ubalanceret
gødskning og en praksis, der øger kvælstoftab et (f.eks. jord, der li gger brak om vinteren).
KORT IV a). KVÆLSTOFOVERSKUD FRA LANDBRUG I EU's REGIONER
8B. STATUS OVER DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE
Efter omsætningen i national ret (for Italiens, Grækenlands og Belgie ns vedkommende først i
1998-99 i stedet for 1993) skal nitratdi rektivet gennemføres i fem etaper:
Kortlægning af forurenede eller truede vandområder (N)
Beskyttelse af menneskers sundhed
Beskyttelse af levende ressour cer og akvatiske økosystemer
Forebyggelse af eutrofiering(overvågning i 1 år)Udpegning af "sårbare zoner"
– Landbrugsområder
– der bidrager væsentligt til N-forurening på afvandingsområdeniveau
Kodeks(er) for godt landmandskab
(på alle medlemsstaternes territorium - frivilligt)
Handlingsprogrammer for nitratsårbare zoner
– Kodeks(er) for godt landma ndskab bliver obligatoriske
– Andre foranstaltninger (næringsstofba lance, oplagring af husdyrgødning,
spredning < 170 kg N org./ha/år)
National overvågning (200-2000 points/medlemsstat og rapporte-
ring
Hvert 4. år /g183 NO3-koncentrationer
/g183 Eutrofiering (alger)
/g58 Vurdering af handlingsprogrammernes effekt
/g58 Revision af udpegningen af nitratsårbare zoner  og revision af
handlingsprogrammerne1
2
3
4
5
9Fig. 3 Tidsplan for gennemførelsen :
Danish text for figure 3:
Vedtagelse af direktivet
25.12.1991
År: 1992_____________Gennemførelse i national ret
12.93 Udpegning af sårbare zonerKodeks for godt landmandskab_____________Udarbejdelse af handlingsprogram_______________12.1997 Revision af sårbare zoner1. handlingsprogram12.2005 Revision NVZs
3rd Action ProgrammeAdoption of
Directive
25/12/91
1997 1993 2001 2005
Years: 1992 2004 1996 2000Water
Monitoring12.2001 Revision NVZs
2nd Action Programme12.1997 Revision NVZs
1st Action Programme
12 12 98 02
210 kg N 170 kg NArt. 10
Member StatesReports
Elaboration
Action
ProgrammeTransposition
12.93 Designation
of vulnerablezones (NVZs)
Code of good
practices
10_____________
12.2001 Revision af sårbare zoner2. handlingsprogram__________12.2005 Revision af sårbare zoner3. handlingsprogram____________Art. 10
Rapporter fra medlemsstaterne
Vandovervågning
end of figure 3
Denne tidsplan viser direktivets cykliske (4 år) gennemførelsesproces, med et første
handlingsprogram mellem 1996 og 1999 og et andet skærpet hand lingsprogram for 2000-
2003, hvis det første ikke er tils trækkeligt til at sikre en mær kbar forbedring i vandkvaliteten.
B.1. Oversigt over opfyldelsen af rapporteringskravene
Sammenfatningen af medlemsst aternes rapporter for 2000 (anden overvågning og afslutningen
af det første handlingsprogra m) viser følgende resultater:
Alle medlemsstaterne med undt agelse af UK forelagde Eu ropa-Kommissionen en formel
rapport mellem somme ren 2000 (direktivets frist) og forå ret 2001. Et år efter fristens udløb
havde UK fortsat ikke indgivet sin rapport.
Nedenstående tabel vi ser, hvorvidt de modtagne oplysni nger er i overensstemmelse med
kravene i direktivets bilag V og de rappor teringsretningslinjer, der er opstillet af
Nitratudvalget (artikel 9 i direktiv 91/676/EØF).
11Tabel I .Vurdering af kvaliteten (= opfy ldelse af oplysningskravene) af oplysningerne i medlemsstaternes
rapporter for den a nden rapporteringsperiode, for så vidt angår vand overvågning, udpegning af
nitratsårbare områder, vandkvalitetsprognoser, belastning fra landbruget og handlingsprogrammer.
Medlemsstat Rapp
ortind-givetVandover-
vågningsdataOplys-
ninger
om
udpeg-ning af
sårbare
zonerVand-
kvali-tets-prog-noserLand-
brugsdataHandlingspro-
grammer
4
Grund-
og
over-
flade-
vandKyst- og
havvand
Belgien /g74/g74 2/g75/g75 /g75/ /g74 /g75//g74 /g74
Danmark /g75 /
/g74/g74 /g74 /g74 1/g74/g74 /g74
Tyskland /g74/g75 / /g74 /g75 /g74 1/g74/g74 /g74
Grækenland /g74/g76 3/g76 /g74 /g76 /g75 /g74
Spanien /g74/g74 /g76 /g74 /g76 /g75 / /g76 /g74
Frankrig /g74/g74 2/g75 /g74/g74 /g74 /g75 / /g74
Irland /g74/g74 /g74 I gang /g76 /g74 -
Italien /g75 /
/g74/g76 2,3/g76 /g75 /g76/g76 /g74
Luxembourg /g74/g74 -- /g74 1/g76 /g75 / /g74 /g74
Nederlandene /g74/g74 /g74 /g74 1/g76 /g74/g74
Østrig /g74/g74 -- /g74 1/g74 /g76 /g74
Portugal /g74/g75 / /g76
3/g76 /g74/g74 /g75 / /g76 /g74
Finland /g74/g74 /g74 /g74 1/g76 /g75 / /g76 /g74
Sverige /g74/g74 /g74 /g74 /g76/g76 /g75 / /g74
UK /g76/g76 3/g76 I gang /g76 /g75 / /g74 /g76 / /g75
1. Medlemsstaten anvender et handlingsprogram på hele sit territorium (direktivets artikel 3, stk. 5).
2. Overvågning af dybe brønde3. Kun data for nitratsårbare zoner4. Vurderingen af handlingsprogrammernes kvalitet fremgår af tabel IV.
12Rapporterne fra størstedelen af medlemsstaterne er generelt fuldstændige, med visse
mangler i vandkvalitetsresultaterne (f.eks. eutrofiering af kystvande) eller i prognosernesamt mangel på nøjagtige landbrugsdata, f.eks. kvælstofanvendelsen i sårbare zoner.
B.2. Vandkvalitet
B.2.1 Vandovervågningsnet
Ifølge nitratdirektivets artikel 6 skal net af pr øvetagningssteder både dæ kke alle de vigtigste
grundvandsområder (også selv om de ikke a nvendes til drikkevand) og floder, søer og
reservoirer, kystvand og havvand. De parametre, der skal overv åges er kvælstof, ammoniak,
total N, nitrater) og eutrofiering (k lorofyl, algeopblomstringer, udvikling i
makrofytvegetationen og ændr inger i artssammensætningen m.v.). Medlemsstaterne har
generelt oprettet net af flere hundrede eller tusinde prøvetagn ingsstationer (~ 1 for 100-200
km
2 synes at være et rimeligt antal), som giver et godt ove rblik over vandets tilstand (1996-
98) og udviklingstendenserne i forhold til 1992-94, da den førs te overvågning fandt sted.
Nettet skal almindeligvi s suppleres med et " operationelt " net, ud fra hvilket man kan
vurdere handlingsprogrammer (jf. direktivets artikel 5, stk. 6)  vedrørende overvågning af N
i jorden eller på rodzonenivea u, i pilotmarker, bedrifter eller mindre afvandingsområder samt i
sårbare områder.
Følgende kan fremhæves:– UK havde ikke indgivet sin formelle rappor t inden juli 2001 (et år efter direktivets
frist). Der var kun adgang til visse  oplysninger om sårbare zoner.
– I Tyskland er nettet ubalancer et og ufuldstændigt, da de t udelukkende er fokuseret på
områder med forurenet grundvand og  kun omfatter 10 må lestationer til
overfladevand.
– I Grækenland og Portugal er grundvandsne ttet begrænset til udpege de sårbare zoner,
hvilket hindrer en regelmæssi g vurdering af udpegningen.
– Den geografiske fordeling af overvågningsne ttene er også ulige i Italien, hvor de ikke
dækker den sydlige del, samt i Luxembourg.
– For grundvandets vedkommende er de r ofte en overrepræsentation af
drikkevandsindvindingsområder (F, EL, IR L, B ...). Prøvetagning i dybe boringer
med naturlig kemisk denitrifikation (NL, B, Fla ndern ...) eller i velbeskyttede
grundvandsmagasiner (sydvestlige F, B ...) har somme tider ford rejet resultaterne.
– 12 lande indgivet data forsynet med geogra fiske referencer og i et format, der er
kompatibelt med EF's geografiske informa tionssystem (GIS), baseret på koder og
klassifikationer efter "rappor teringsretningslinjerne". På dette grundlag har der
kunnet tegnes aggregerede kort over vandkva liteten på EU-plan. Som følge af de
mange huller i oplysningerne om eutrofiering  (bortset fra DK, L, FIN, IRL, PT, SV),
om det højeste kvælstofindhold i overfladeva nd og om kystnære (undtagen IRL, DK,
NL, FIN og SV) og marine vandområder,  har man imidlertid ikke kunnet tegne et
meningsfyldt EU-kort over disse parametre.
De sammenfattende vandkvalitetskort viser:
13/g183 Grundvandets gennemsnitlige nitr atindhold (1996-98) - KORT V
/g183 Overfladevandets gennemsnitlige nitratindhold (1996-98) - KORT VI
/g183 Udviklingen i disse to parametre me llem første (1992-94)  og anden (1996-98)
overvågningsperiode - KORT VII (grundvand) og V III (overfladevand).
NB:– Det bør bemærkes, at Frankrig  og Italien har inkluderet a ggregerede resultater i deres
rapporter, men uden nøjagtig stedsang ivelse, hvorfor det var nødvendigt at
præsentere resultaterne på anden måde for disse medlemsstater (cirkeldiagrammer pådepartementsplan for Frankrigs vedkommende).  Dette er en alvorlig ulempe, da der
således ikke kan foretages en ordentlig sammenligning med disse medlemsstater.
– 7 medlemsstater (I, IRL, E, B, L, UK - og PT uden for de sårbare zoner) har ikke
indgivet data om udviklingstendenserne for grundvandet . For overfladevandet gør
det samme sig gældende for 7 medlemsstater  (I, E, EL, FIN, SV, UK og PT). Derfor
omfatter disse aggregerede kort over udvi klingstendenserne kun 8 medlemsstater.
– Detaljerede kort for hver medlemsstat er blevet samlet i et digitalt atlas (CD-ROM)
med ca. 100 kort (baggrundsinformation om floder, afvandingsområder og
arealanvendelse, målestati onernes beliggenhed og ty pe, vandets nitratindhold,
eutrofiering, de sårbare zoners udstræ kning), i skala 1/1000000. De indeholder både
landbrugsdata, herunder kvælstofovers kud, og en sammenfa ttet vurdering af
medlemsstaternes udpegning af sårbare z oner og af deres handlingsprogrammer.
B.2.2 Resultaterne af v andkvalitetsovervågningen
Grundvand
/g183 KORT V viser, at ved ca. 20% af EU-måles tationerne var nitrat koncentrationen over 50
mg NO 3/l og for 40% af målestationerne over 25 mg NO 3/l i 1996-98. Det skal bemærkes,
at disse tal ikke giver et fuldt korrekt billede, da dette ville kræve en mere ligevægtigfordeling af målestationer i forure nede og ikke-forurenede områder.
/g183 Sammenligningen med 1992-94 (KORT VI) vise r følgende fremher skende tendenser:
– nedgang i Finland og i Syd- og Østfrankrig
– uændret situation i Danmark og i det vestlige Østrig
– kontrasterende resultater (både fald og stigninger) i Nederl andene, Grækenland
(sårbare zoner) og Tyskland
– stigning i den nordlige og vestlige del af Frankrig, den nordøstlige del af Østrig
og den sydlige del af Sverige.
Overfladevand
/g183 For mere end 60% af målestationerne (KORT VII) ligger den gennemsnitlige
nitratkoncentration langt under 10 mg/l nitrat, og i bjergområder (Alpeområdet, boreale
14skove, "Massif Central" i Fr ankrig, Korsika osv.) gør de tte sig gældende for 90% af
målestationerne.
For Luxembourg, Belgien (Walloniet), Irland (s ydvest) og visse områ der i Spanien (nordøst)
og Østrig (nordøst) ligger værdiern e hovedsagelig mellem 10 og 25 mg NO 3/l, hvilket tyder på
en allerede betydelig N-tilførsel til søer og havområder, med risiko for alvorlig eutrofiering.Dette er også tilfældet for Tysk land (men kun 10 målestationer) og Italien (målestationer alle i
den nordlige del).
På flade landbrugsarealer i Da nmark, Nederlandene, Belgien (F landern), den vestlige del af
Frankrig, Spanien og Grækenland er der ofte tale om  meget høje værdier, over 25 og endog 40
mg/l.
/g183 En sammenligning med overvågningsresu ltaterne fra 1992-94 viser følgende (KORT
VIII):
– Svag nedgang i det østlige Danmark, den sydvestlige del af Frankrig, og
Belgien (Walloniet). Men det er svært at bedømme, hvilken rolleklimaforholdene betyder for denne nedgang, og kun i få tilfælde har man
vurderet virkningerne af bedre spildevandsbehandling (f.eks. for store floder).
– Uændret situation i den vestlige del af Østrig og Danmark samt i Tyskland.
– Kontrasterende resultater i Nederlandene, Irland og i den vestlige og
nordøstlige del af Frankrig.
– Stigning i den centrale-vestlige del af Frankrig og den nordøstlige del af Østrig.
15Tabel II De generelle tendenser i nitratkoncentrationen i grundvand,
overfladevand og kystnære/marine vandområd er, pr. medlemsstat, mellem første (1992-
94) og anden (1996-98) overvågningsperiode
Medlemsstat Tendenser
Grundvand Overfladevand Kyst/havvand
Belgien ingen data /g245 ingen data
Danmark /g245 /g245 til /g247 /g247
Tyskland /g246/g247 /g245 /g247
Grækenland /g246/g247 ingen data ingen data
Spanien ingen data ingen data ingen data
Frankrig /g246 /g246til/g246/g247 ingen data
Irland ingen data /g246/g247 ingen data
Italien ingen data ingen data ingen data
Luxembourg ingen data /g246 n.a.
Nederlandene /g246/g247 /g246/g247 /g247
Østrig /g245/g245 n.a.
Portugal /g245 ingen data ingen data
Finland /g245 til /g247 ingen data /g245
Sverige /g246 ingen data ingen data
UK ingen data ingen data ingen data
Total /g245 til /g246/g245  til /g247/g245  til/g247
/g245= uændret; /g246 = stigning /g247 = nedgang /g246/g247 = kontrasterende resultater
n.a. = ikke relevant; ingen da ta = ingen data i rapporten 2000.
Konklusioner om vandkvaliteten
Da transporten af nitrater fra  jord til grundvand tager lang tid (2-3 år for lavt vand i sandet
jord, 10-40 år i dybt vand i kalksten), og da  størstedelen af medlemsstaterne ikke i
tilstrækkelig grad har udpeget sårbare zone r i de områder, der er udsat for stor
kvælstofbelastning, og da foranstaltningerne i det første handlingsprogram generelt ikke vartilstrækkelige, har nitratkoncentr ationerne i grundvandet fortsat hol dt sig på et højt niveau, og
for omkring 40% af EU-området er situati onen bekymringsvækkende. Som helhed er der
16positive (opmuntrende) signaler for så vidt  angår lavt grundvand i Danmark, Portugal
(Algarve), Tyskland (Baden-Württemberg), Frankrig (nord-øst) . For overfladevandets
vedkommende er tendensen neda dgående i flere lande (se sa mmenfattende ta bel nedenfor),
men oplysningerne er ikke tilstrækkelige til at bedømme, hvilken indflydelse klimaforholdeneog den bedre behandling af bysp ildevand har for denne udvikling.
B.2.3 Prognoser for udvik lingen i vandkvaliteten
Kun Danmark, Tyskland, Frankrig, Østrig, Portugal og Belgien (Walloniet) har forelagt
prognoser over vandkvalitete n. Frankrig og Østrig har anfø rt nogle bemærkninger, men uden
angivelse af det videnskabelig e eller matematiske grundlag he rfor. Sverige har indgivet de
foreløbige resultater af et særligt overvågningsprogram til vurdering af kvælstoftabet fragødning til dræn og vandløb.
- Belgien (Walloniet) har undersøgt næringsst oftransporten til og i de vandførende lag
i den følsomme zone Crétacé de Hesbaye. Ifølge den matematiske modelberegningvil det tage over 15 år, før nitratniveauet i dette vandførende lag vil stabiliseres.
- Danmark har forelagt en prognose basere t på nedgagen i N-belastningen og den
generelle iagttagelse af, at 30-40% af gødningens kvæ lstofindhold transporteres til
overfladevand. Sammenligne t med 1987-niveauet ventes der omkring 2003 en
nedgang i kvælstoftabet til vand på 90-100 000 t.
- Den tyske prognose er baseret på meget ge nerelle tal for indstrømningstiderne i de
forskellige flodområder, afhængigt af ne dbør, jordbundsstruktur osv. Tyskland bruger
"WEKA"-modellen til forudsigelse af sådanne indstrømningstider. Denne model blevimidlertid ikke præsente ret i Tysklands rapport.
- Portugal har anvendt en "r odzone-vandkvalitetsmodel" til s imulering af virkningerne
af en reduktion i kvælstoftilførslen og kunstvandingshyppigheden pånitratudvaskningen fra jord til vand. Den he raf følgende optimering skulle muliggøre
en 50% reduktion i kvælstoftilførslen for diverse afgrøder.
Det må konkluderes, at rapportern e klart viser, at medlemsst aterne har problemer med at
udarbejde en prognose over handlingsprog rammernes virkninger ne på vandkvaliteten.
For at gøre det nemmere at opfylde prognosekra vene (direktivets bilag V) og for at opfylde
behovet for værktøjer til beregning af vir kningerne af økonomiske eller forebyggende
foranstaltninger, må der udvikles pålidelige og  praktisk anvendelige m odeller til korrelering af
de vigtigste tiltag og faktorer:
Ud over de ovennævnte tiltag fra medlemsstaternes side fremmer Kommissionen via sine
forskningsnøgleaktioner - "Bæredygtigt vandmiljø" og "Bæredygtigt landbrug" - en rækkestorskalaprojekter på disse om råder, f.eks. "Binoculars", "Streams", "Eloise" og "Euroharp"
(komparativ undersøgelse af 10 modeller til vurdering af diffuse  kvælstoftab i 18 pilotområder
i Europa). Udveksling af oplysninger om de  eksisterende modeller og harmonisering af
modellerne bør ske meget hurtigere, hvilket gennemførelsen af det nye vandrammedirektiv
(2000/20/EØF) vil bidrage til.
17B.3. Udpegning og revision af sårbare zoner
Kort nr. IX viser de nitratfølsomme zoner, som medlemsstaterne havde  udpeget formelt (blåt)
og foreslået (lyserødt) indtil foråret 2001, sa mmenlignet med EF's egen vurdering (1999-
2000) af potentielle supplerende  områder (brunt) baseret på en gennemgang af den
foreliggende information om vandområder me d for store nitratkoncentrationer eller
vandområder truet med eu trofiering. Det skal understreges , at EF's vurdering ikke er
udtømmende på grund af manglende  data om vandkvalitete n i visse lande (f.eks. UK, IRL, IT,
PT) i denne periode.
6 Medlemsstater (Østrig, Danmark, Finland, Tyskland, Lu xembourg og Nederlandene)
anvender direktivets artikel 3, stk. 5, idet  hele deres område  er omfattet af et
handlingsprogram.
Tabel III giver en oversigt over arealet (x 1000 km2 ) af udpegede sårbare zoner pr.
medlemsstat (2001), det planlagte ar eal samt det potentie lle areal, som EF har opstillet ud fra
den foreliggende information om N-belastning og vandkvalite t frem til udgangen af 2000, set i
forhold til medlemsstatens samlede areal.
18Medlems-stat Samlet
arealSårbare zoner Yderligere sårbare zoner
% Planlagt af
medlems-
staterne% EF-vurdering
af mulige
områder**%
Belgien 31 2.7 9 2.9 9 15.9 51
Danmark 43 43 100*
Tyskland 356 356 100*
Grækenland 132 13.9 11 9.0 7
Spanien 504 32 6 70.6 14
Frankrig 539 240.
948 37.1 7
Irland 69 0 0 6.5 9
Italien 301 5.8 2 88.7 29
Luxem-
bourg33 100*
Neder-
landene37 37 100*
Østrig 84 84 100*
Portugal 91 0.9 1 12.2 13
Finland 334 334 100*
Sverige 448 41 9 43.7 10
UK 244 7.8 3 19.2 8
EU-15 I
ALT3,216 1,20
238 2.9 0.1 303 9
* Lande, der har indført et ha ndlingsprogram for hele deres område (direktivets artikel
3, stk. 5)
** ikke udtømmende på grund af alvorlige mangler i oplysninger ne om vandkvalitet fra
en række lande (f.eks. UK, Irland, Italien, Portugal) på tidspunktet for EF's vurdering
(1999-2000)
19De nitratsårbare zoner (og lande, som anvender et handlingsprogram for hele deres
område) dækker på nuværende tidspunkt 38% af EU 15's areal, (1,2 mio. km2 af et
samlet areal på 3,2 mio. km2). I henhold til EF-vurderingen vil dette areal kunne øges til
mindst 46% (1,5 mio. km2) af det samlede EU 15-område, jf. nedenstående kort.
Det samlede areal af de nitratsårbare zoner i Belgien  (18%), som foreslået af Belgien, er langt
mindre end det samlede problem atiske areal (60%) beregnet af EF på grundlag af de
foreliggende data om vandkvaliteten, navnlig i Fl andern. Walloniet er i færd med formel
udpegning af et betydelig t yderligere areal (2001). Frankrig  har allerede udpeget 45% af sit
areal som nitratsårbar zone, men ifølge EF- vurderingen burde områ det dække næsten 50%.
Også i Spanien, Italien, Portugal og Sverige  er der ifølge EF- vurderingen betydelige
yderligere sårbare områder, men disse medlemsstater har slet ikke foreslået nye zoner. For
Grækenlands vedkommende svarer de ny ligt udpegede (2001) sårbar e zoner stort set til 70%
af EF-vurderingen. Irland, UK og Belgien (Flandern) ha r for nylig (2001) erklæret, at der
meget snart (2002) ville blive udpeget betydelige yderligere zoner.
KORT IX : Oversigt over arealet af udpegede sårbar e zoner i EU (blå), de planlagte zoner
(lyserødt) og de potentielle zoner ifølge EF's vurdering (brunt).
B.4. Vurdering af Ha ndlingsprogrammerne
Der er indtil nu offentliggjort næsten 200 fo rskellige handlingsprogra mmer i Europa. Det er
ikke muligt at foretage en nøjagtig vurdering  af hver enkelt progra m i denne sammenfattende
rapport. I stedet har man anve ndt et repræsentativt udvalg fo r hver enkelt medlemsstat som
udgangspunkt for sammenligning me llem de forskellige klimaforhold.
20Tabel IV giver en oversigt over overh oldelsen af direktivets krav i de
igangværende handlingsprogramm er (1999-2000), hvad angår de 12
hovedemner i direktivets bilag II og III.
Foranstaltninger B-Flan. B-Wal. DK D EL
ESF
Periode med forbud mod
gødskning/g75 / /g74/g75 / /g76/g75 / /g74/g75 / /g76/g75 /g76/g75 / /g76
Restriktioner for gødskning
på stærkt skrånende jorder/g75 / /g74/g75 / /g76/g75 / /g76/g75 / /g76/g76/g76 /g75 / /g74
Restriktioner for gødskning
på vandmættede, frosne ellersnedækkede jorder/g74/g75 / /g76/g75 / /g76/g74/g75 / /g74/g76/g75 / /g74
Restriktioner for gødskning
nær vandløb(stødpudebræmmer)/g75 / /g74/g74/g75 / /g76/g75 / /g76/g76/g75 / /g76/g75 / /g74
Anlæg til opsamling af
udsivede væsker (sikkerhed)/g76 /g74 /g76/g76/g76/g76/g76
Kapaciteten af
opbevaringsanlæg tilhusdyrgødning/g75 / /g76/g75 / /g74/g74/g75 / /g76/g74/g75 / /g74/g75 / /g76
Rationel gødskning (f.eks.
opdelt på flere årstider,begrænsninger)/g74/g75 / /g74/g74/g74 /g75/g75 / /g74/g74
Vekseldrift, permanente
afgrøder/g76 /g74 /g76/g75 / /g76/g76/g76/g76
Plantedække i
nedbørsperioder, vinter/g75 /g76 /g74 /g76/g76/g76 /g75 / /g74
Gødskningsplaner,
gødskningsoptegnelser/g75 /g76 /g74/g75 / /g74/g76 /g74/g75 / /g74
Andre foranstaltninger /g74/g74 /g75 / /g74/g75 / /g74/g75 / /g74/g74/g74
Dato for gødskningsgrænser:
210/170 kg N/ha.år/g74/g74/g74 /g75 / /g76/g74/g74/g74
21Foranstaltninger I LUX NL A P FIN S UK
Periode med forbud mod
gødskning/g76 /g75/g75 /g75 / /g76/g75 / /g76/g74/g75 / /g74/g75
Restriktioner for
gødskning på stærktskrånende jorder/g75/g75 / /g76/g76/g76 /g74 /g75 /g76/g76
Restriktioner for
gødskning påvandmættede, frosne ellersnedækkede jorde/g74 /g75/g75 /g75 / /g76/g75 / /g74/g74/g75 / /g74/g75 / /g74
Restriktioner for
gødskning nær vandløb(stødpudebræmmer)/g75/g75 / /g76/g75 / /g76/g75 / /g76/g75 / /g74/g75 / /g74/g76 /g75
Anlæg til opsamling af
udsivede væsker(sikkerhed)/g76/g76 /g76/g76/g76 /g74 /g76/g76
Kapaciteten af
opbevaringsanlæg forhusdyrgødning/g75 / /g74/g75 / /g74/g75 / /g76/g76 /g74/g74 /g75 / /g74/g75 / /g76
Rationel gødskning (f.eks.
opdelt på flere årstider,begrænsninger)/g76 /g75/g75 /g74 /g75 /g74 /g75/g75 / /g74
Vekseldrift, permanente
afgrøder/g76/g76 /g76/g76/g76 /g76/g76 /g74
Plantedække i
nedbørsperioder, vinter/g76/g75 / /g76/g75 / /g76/g76 /g74 /g75/g75 /g74
Gødskningsplaner,
gødskningsoptegnelser/g76/g75 / /g74/g74/g74/g74 /g74 /g76/g76
Andre foranstaltninger /g75/g75 / /g74/g74 /g75 /g74/g74/g74 /g75
Dato for
gødskningsgrænser::
210 kg N/ha.år170 kg N/ha.år/g75 /g74 /g76 /g74/g74/g74 /g76/g75 / /g74
/g74=godt /g75= nogenlunde /g76=utilstrækkeligt
Denne oversigt viser, at kun de færreste la nde opfylder kravet om foranstaltninger til
begrænsning af gødskningsperiodern e. Mere præcist kan det siges, at ofte opfyldes kravene for
organisk kvælstof (naturgødning), men ikke for mineralsk gødning.
22Et andet generelt punkt er  manglen på målr ettede foranstaltninger, hvad angår gødskning nær
vandløb og grøfter (f.eks. er stødpudebræmmerne til tider begrænset til kun 2 eller 3 m, eller
med tilladt tilførsel af  kemisk N, mens undersøgelser (CIPEL, 2001; Gilliam m. fl., 1996)
viser, at selv under forhold med en fornuftig  gødskningspraksis kan det være nødvendigt med
ikke-gødskede græsbræmmer på  mindst 5 m's bredde for at sikre en signifikant
kvælstoftilbageholdelse). Der er heller ikke tilstrækkelige restriktioner for gødskning påstærkt skrånende jorder, skønt dette er vigtigt til at forhindr e N-tab som følge af erosion,
afstrømning og dræning gennem underjorden.
I nogle lande er opbevaringsk apacitet til husdyrgødning ikke  obligatorisk, eller den er
utilstrækkelig til at dække de pe rioder, hvor gødskning er forbudt eller umulig som følge af de
klimatiske forhold. Kap aciteten kan svinge fra 2 til 7 må neders opbevaring i naboregioner
med stort set samme k limaforhold. Undersøgelser (ERM, 2001) tyder på, at der bør fastsættes
minimumsperioder, der strækker sig fra 4 måneder (Middelhavsområdet) til 9-11 måneder(boreale områder).
Det vigtige krav (men ikke obligatorisk iføl ge direktivets bilag II) om plantedække om
vinteren er kun opfyldt i ringe grad, selv om vinterafgrøder eller græs kan forhindre
udvaskning af 50-80 kg N i vinterhalvåret elle r i det tidligere forår, således at opdyrkede
jorder i sårbare områder beskyttes.
Endelig har nogle medlemsstater  endnu ikke i deres handlingspr ogrammer fastsat grænser for
tilførsel af organisk kvælstof (sædvanlig vis før 20.12.98 for < 210 kg N/ha og 20.12.2002 for
< 170 kg N/ha).
Af oplysningerne fra nogle af medlemsstaterne fremgår det imidlertid, at der blandt
landbrugerne er voksende bevidsthed  om, at det er vigtigt at fo rhindre vandforurening. De nye
handlingsprogrammer synes at  indeholde strengere fore byggende foranstaltninger og
hyppigere kontrol på bedrifts - og markniveau (N-overskud, jordbundsanalyse osv.). Hvorvidt
dette rent faktisk er tilfælde t, vil først kunne ses i løbet af de kommende år, da disse
programmer netop er blevet fæ rdigudformet og sat i værk.
Eksempler på vellykkede foranstaltninger
Et snævert samspil mellem fors kere, myndigheder og landbrugere er et godt udgangspunkt for
foranstaltninger, der kan føre til en betydelig reduktion i kvælsto ftilførslen i landbruget og i
kvælstoftabet som følge af nitratudvaskning, fordampning af ammoniak eller jorderosion,
således som det fremgår af ne denstående lovende eksempler.
På grundlag af medlemsstaternes oplysninger gø res der nedenfor rede  for fem initiativer og
vurderingen heraf (år 2000):
a) Danmark: Vandmiljøplanenb) Frankrig: Ferti-Mieux-initiativetc) Walloniet: Prop'-eau-Sabled) Tyskland: Baden-Wür ttemberg ("Schalvo")
e) Grækenland: Thessalien.
23a) Danmark: Vandmiljøplanen
Dette program, der blev iværksat for 15 år  siden (1987), omfatter udstrakt rådgivning til
landbrugerne om målre ttet og moderat gødskning (fra næ sten 1000 overvågede pilotmarker),
obligatorisk anvendelse af vint erafgrøder, ligevægt mellem antallet af husdyr på den ene side
og opbevaringskapacitet for husdyrgødning og jo rdareal til gødningsudbringning på den anden
side, og et stramt statsligt kontrolsystem, bl.a. årlige kvælstofbudgetter og kontrol med
kvælstofoverskuddet for hver enke l bedrift samt regelmæssig kont rol med landbrugspraksis på
markniveau (flere tusi nde kontroller om året).
Dette program har resu lteret i en 28% reduktion i kvælsto ftabet fra landbruget til vandmiljøet
og i en 50% reduktion i N-overskuddet på be driftsniveau. I afva ndingsområder i rene
landbrugsoplande er der opnået en 20% reduktion i kvælstofbelastningen (forsinket effekt som
følge af tilbageholdelse i jord og grundvand), og eutrofieringen af de kystnære vande er i
nedgang.
b) Frankrig: Ferti-MieuxDet franske initiativ Ferti-Mieux (forbedre t gødskning) blev lanceret i 1991 som et
rådgivningsprogram for landbrugere om ratione l gødskning. Det bygger på nitratdirektivet.
Som et supplement til lovfæstede  foranstaltninger er sigtet med Ferti-Mieux at anspore
landbrugerne til at være skånsomme mod (va nd)miljøet og er derfor baseret på frivillige
foranstaltninger. Programmet dækker nu 1,3 mio. ha (22 000 la ndbrugere) over hele landet.
Særlige træk ved programmet:
/g183 ønske om at ændre de nuværende landbrugsmetoder
/g183 en kollektiv tilgang til bevaring af vandkvaliteten i det pågældende
afvandingsområde
/g183 videnskabelig støtte (h erunder rådgivningsservice)
/g183 løbende overvågning og vur dering af nye metoder
/g183 aktiv kommunikation mellem la ndbrugerne og rådgiverne.
De hidtidige resultater (juni 2000) af  overvågningsprogrammet i forskellige
afvandingsområder viser:
/g183 betydelig reduktion i ne ttoanvendelsen af miner alsk gødning til majs
/g183 fordeling af N-tilførslen til korn på flere perioder
/g183 bedre anvendelse af naturgødning
/g183 færre udækkede landbrugsar ealer i vinterhalvåret
/g183 forbedring af både gødsknings- og kunstvandingsmetoder.
24Tabel V: Vigtige resultater af tre "Ferti-Mieux"-forsøg (eksempler)
Sted
Source de Gorze Haut Saintois Seine-et-Marne
/g183 landbrugsområde
 omfattet af projektet (x 1000 ha)
  
 4,0
  
 0,8  
120
 Antal landbrugere  56  30  1,200
 Fangafgrøder  ja  ja  nej
 Fordeling af gødskning på flere
perioder ja  nej  ja
 Jordbundsanalyse  nej  nej  ja
/g183 Opnåede reduktioner N-tilførsel i alt
- 23 %Overskud på
markniveau:
-86 %
( fra 113 kg til 16
kg/ha.år)Tilførsel på
markniveau
-77%
(fra130 kg til 30
kg/ha.år)
Indvirkning på vandkvaliteten(nitratkoncentrationen)Reduktion fra 60 til 45 mg/l
mellem 1992 og 1999Undersøgelse ikke
afsluttet (2000)Undersøgelse ikke
afsluttet (2000)
Resultaterne viser meget lave  værdier for N-overskuddet (Hau t Saintois) og N-tilførslen
(Seine-et-Marne). Grunden hertil kan være, at det som følge af høje N-niveauer i jorden fra
tidligere år har været muligt at begrænse tilførslen i usædvanlig grad. Der kræves længere tidsovervågning for at kunne vurdere, om så lave  tilførsler/overskud er bæredygtige (økonomisk,
udbytte). I "Haut Blavet"-afvandingsområdet i Bretagne mindskedes N-belastningen fra
organisk og mineralske gødning fra 232 til 162 kg N/ha.år mellem 1997 og 1999 som følge af
lokale tiltag til støtte for handlingsprogrammerne.
c) Belgien-Walloniet Prop'eau-Sable“Prop’eau-Sable" er navnet på et pilotprojekt til beskyttelse af vandet i de sandede jorder i
Walloniet. Projektet startede  i 1997 med et rundspørge bla ndt landbrugerne om deres N-
gødskningspraksis. Heraf fremgik det, at  ca. 50% anvendte jordbundsanalyser som
udgangspunkt for deres gødskningsplaner. I de efterfølgende år blev der tilbudt yderligere
undervisning og rådgivning med sigte på N- gødskning med mindst muligt tab af kvælstof til
vandmiljøet.
På 10 pilotbedrifter blev der tr uffet følgende foranstaltninger:
– rimelige gødskningsniveauer, baseret på jordbundsanalyser
– øget anvendelse af fangafgrøder
– vedligeholdelse af græsarealer
25– eksport af naturgødning fra landbrug med overskud
– udnyttelse af organisk gødning
– jordbearbejdning i eftersommeren
– tilpasset vekseldrift.
En midlertidig evalueringsrapport vise r, at der mellem 1997 og 1998 opnåedes en
gennemsnitlig reduktion på 41% i nitrat-N-i ndholdet (efterår) i jo rdprofilen (0-150 cm),
nemlig fra 68 til 40 kg mineraliseret N/ha. Da denne værdi stadig ansås for at væreforuroligende høj, blev der i årene derefter truffet yderligere foranstaltninger. Målet er nu etvinterplantedække på 95% og en yderliger e reduktion i N-overskuddet på kvægbrugene (130
kg N/ha.år i 1998/99).
d) Tyskland Baden-Wür ttemberg ("Schalvo")
Denne tyske delstat dække r et areal på 36 000 km
2 med en befolkningstæthed på 293
indbyggere pr. km2. Landbrugsarealet dækker 1, 5mio ha (omkring 45% af det samlede areal)
med ca. 1 mio. ha dyrkede jorder (her under majs) og 0,6 mio. ha græsarealer).
Husdyrtætheden sank fra 1,04 til 0,92 kvægenhed pr. ha mellem 1990 og 1999.
Ca. 80% af drikkevandet i Baden-Württemberg kommer fra  grundvandet. Myndighederne
sigter mod, at vandbeskyttelsesområderne øges fra 21% til 27% af landområdet i de
kommende år.
De første initiativer stammer helt tilbage fra 1976 (investeringsprogram for gylleoplagring) og
1988 (dekret om beskyttelse af afvandingsområd er). Endvidere blev der i 1995 indført krav
om bedre anvendelse af naturgødning. En ræ kke nye initiativer sigter mod udbygning af
landbrugsrådgivning og forøgelse af antallet af jordbundsanalyser (op til 100 000 analyser pr.
år) af kvælstofrester i jorden om efteråre t, til kontrol med landbrug ernes gødskningspraksis
(gødningsbalance). Af andre obligator iske foranstaltninger kan nævnes:
– øget areal med permanent græs
– ingen N-gødskning uden for vækstsæsonen
– 20% reduktion i den tilrådede N-tilførsel til afgrøder
– reduceret jordbearbejdning om efteråret
Til støtte for disse aktiviteter står 75 rådgiver e til rådighed for landbrugerne, og der tages 55
000-890 000 jordbundsprøver om efte råret i forskellig dybde (0-30, 30-60 og 60-90 cm) til
kontrol med gødskningspraksis. Den acceptable græn se for mængden af nitrat-N (restkvælstof
om efteråret) i jorden er 45 kg N/ha (med en  tolerance på 25 kg N/ha, for så vidt angår
sanktioner). Landbrugerne idømme s bøde, hvis der påvises højere værdier. Der gives præmier
for lavere restkvælstof.
Programmet betales gennem en afgift ("Wasse rpfennig") på vandfor brug. De resultater,
myndighederne har fremlagt, viser, at jord ens nitrat-N-indhold i afvandingsområdet blev
mindsket med 40-60% me llem 1988-1999, afhængigt af afgrødety pe (f.eks. fra 60-30 kg N/ha
26for hvede og fra 120-40 kg N/ha for majs), og at nitratkoncentrationen i grundvandet nu er
dalende eller stabil i stør stedelen af områderne.
e) Grækenland - ThessalienThessalien dækker et om råde på ca. 14 000 km
2 svarende til 11% af det græske territorium. Af
disse 11% er 36% opdyrket. I de seneste tre år tier er der sket en betydelig udvidelse af de
kunstvandede arealer, sideløbende  med mekanisering, indførelse  af nye produktive sorter og
øget anvendelse af gødningsstoffer.
Intensiveringen af landbruget - og mangle n på en ordning for rationel anvendelse af
vandressourcerne - har imidlertid ført til bety delig overudnyttelse af grundvandet med en deraf
følgende foruroligende sænkning i vandspe jlet. Samtidig hermed  har anvendelsen af
kvælstofgødning resulteret i forringelse af grundvandet og eutrofieri ng af Pinios-flodens
udløb. Der er vedtaget en handlingsplan, som bl .a. sigter mod en reduktion i anvendelsen af
kvælstofgødning.
Dette kan realiseres med forskellige foranstaltninger, bl.a.:
– mere effektiv kvælstofudnyttelse
– indførelse af nye kunstvandingsmetoder
– dyrkning af hensigtsmæssige afgrødesorter.
Resultaterne af kvælstofforurenings-pilotprojektet i Thessalien, der er gennemført som led i
den nationale handlingspl an, viser, at landbrugerne er be gyndt at ændre holdning til gødskning
i retning af en mere rationel og  videnskabelig metode . De har erfaret, at  anvendelse af mindre
kvælstof ikke nødvendigvis resulterer i et tils varende udbyttetab, navn lig hvad bomuld angår.
Kvælstofoptagelsen er lav i de fø rste vækststadier, og nitratta bet kan reduceres  betydeligt med
reduceret N-gødskning inden såning. Landbruger ne har nu set, at N- gødskningseffektiviteten
er øget og at dette kan nås ved at fordele den anbefalede kvælstofm ængde på flere perioder.
Over 3 200 landbrugere deltog i projektet i perioden 1996-2000. Man har skønnet, at der er
tale om en reduktion i anvendelsen af N-gødning på ca. 10 kton i pilotområdet i Thessalien
(f.eks. -30% for bomuld, fra 140 til 100 kg N/ha , eller -25% for to mater, fra 270 til 200 kg
N/ha).
B.5. En foreløbig vurdering af handlingsprogrammernes økonomi
Det hævdes ofte, at genne mførelsen af handlingsprogrammerne kan ventes at få indflydelse på
en lang række økonomiske indikatorer på bedriftsplan og re gionalt plan. Bedre
landbrugspraksis kan ventes at medføre ændringer i de direkte omkostninger, i den
bedriftsforvaltningen og be driftsforholdene eller ændr inger i afgrødeudbytte eller
bruttoudbytte. På regionalt plan ka n sådanne ændringer, hvis de i ndtræffer samtidig for et stort
antal bedrifter, medføre indi rekte konsekvenser for erhvervsse ktorer, der har tilknytning til
landbruget (f.eks. leverandører af  landbrugsmaskiner og af rå- og hjælpestoffer til landbruget).
Uheldigvis er litteraturen sparsom om de økono miske aspekter ved de  forskellige metoder til
opfyldelse af handlingsprogrammerne. Endvidere  er oplysningerne i mange rapporter eller
analyser kun sjældent tilstrækkelige som gr undlag for en holdbar økonomiske analyser og
sammenlignende undersøgelser. I dette kapitel fremlægges de rfor kun en række forenklede
27eksempler, der kan illust rere de økonomiske aspekt er ved gennemførelsen af
handlingsprogrammerne.
Vurdering af de direkte omkostninger ved foranstaltningerne
De foreliggende EU-omkostningsundersøg elser viser, at omkostningerne ved
foranstaltningerne i handlingsprogrammerne kan variere betydeligt alt efter medlemsstat ogforanstaltningernes art. Man kan imidlertid som et foreløbi gt omtrentligt skøn regne med 50-
150 € pr. ha pr. år, omend dette  skøn er meget ufuldstændigt.
Eksempler på omkostninger fra litteraturen:
/g183 Afgrøde- og arealforvaltning
Der foreligger oplysninger om omkostn ingerne ved de ovenfor nævnte franske
projekter. En effektiv foranstaltning til at reducere nitrattabe t består i at udvide
arealet med fangafgrøder om vinteren, da disse optager jordbundens restkvælstof. De
samlede omkostninger ved denne praksis (jordbearbe jdning, såning, udsæd) er
anslået til 125 € pr. ha pr. år).
En anden arealforvaltningsforanstaltning er anvendelsen af stødpudebræmmer, som
kan reducere kvælstoftabet via afstrømning og forhi ndre direkte udvaskning af
gødningsstofferne til vandløb. Omkostningerne ved en bræmme på 5 m bredde er en
anelse større end omkostningerne til vinterafgrøder (200 € pr. ha pr. år).
/g183 Opbevaring af naturgødning
Yderligere udendørs opbevaring skapacitet til gødning ka n indebære betydelige
omkostninger. Investeringer og drifts- og vedligeholdelsesomkostninger varierer alt
efter gødningstype, oplagringstype og opl agringskapacitet. Behovet for yderligere
opbevaringskapacitet afhænger klart af bedriftstype og omfanget af de dyrkede
arealer. Ifølge MAFF (1998) var der fo r kvægbrug i sårbare zoner kun tale om
yderligere gennemsnitlig gødningsopbevaring på 200 m
3 sammenlignet med over
2000 m3 for intensive svinebedrifter.
Omkostningerne kan spænde fra 5 € pr. m3  for simple opbevaringsfaciliteter (f.eks.
gødningsgrave) til 50 € pr. m3 for avancerede bevaringsanl æg (f.eks. betontanke med
overdækning mod regn og lugtgener (jf. MAFF, 1998)). Det er imidlertid klart, at
omkostningerne ved gødningsopbeva ring hurtigt daler med stigende
opbevaringsvolumen og -kapacitet.
/g183 Overgang fra mineralsk til organisk kvælstofgødning
Ved foranstaltningerne, der tager sigte på at erstatte kvælstoftilførslen fra mineralske
gødningsstoffer med en tilsvarende mængde  kvælstof fra organiske gødningsstoffer,
skyldes de omkostningsforskelle, der omta les i litteraturen, hoveds agelig forskelle i
omkostningerne til gødningstransport. En  undersøgelse i UK (MAFG 1988) viste
f.eks., at de årlige omkostninger ved g ødningstransport spænder fra 25 til 200 € pr.
ha pr. år for henholdsvis en malkekvægsbe drift og en svine/fjerkræbedrift. Den
vigtigste årsag til de lave omkostninger for malkekvægsbedrifter var disses størrejordtilliggender.
28/g183 Gennemførelse af jordbundsanalyser med henblik på optimal N-tilførsel i
forhold til afgrødens behov
Jordbundsanalyser viser lovende resultate r som udgangspunkt for mindskelse af N-
tabet. Gødskning baseret på  jordbundsanalyser vinder stad ig større interesse i et
voksende antal medlemsstater.
Tabel VI: Illustration af omkostningerne2 ved jordbundsanalyser for tre
medlemstater, Frankrig, Nederla ndene og Tyskland.  Jordprøvetagning
foretages i tre dybder (0-30 cm, 30-60 cm, 60-90 cm) i Frankrig og Tyskland og ién dybde i Nederlandene (0-10 cm).
LandUnder-
søgt areal(i ha)Antal
jord-bunds-analyserpr. årAnalyse-
hyppighedOmkostninger
pr. ha og pr.år (i €)Ligevægtspunkt (i
kg pr. ha pr. år)
2
Frankrig 70 18 Hvert 5. år 10-22120-45
Neder-
landene3 1 Hvert 3. år 8-15 10-20
Tyskland 5-7 15 Hvert år 20 40
1: På grundlag af en besparelse  på 0,5 € pr. kg reduceret N
2: Henholdsvis med og uden omkostninger til gødskningsrådgivning.
Tabellen indeholder også oplysninger om det økonomiske ligevægtspunkt, dvs. det
niveau for besparet N-tilførsel, hvor om kostningerne ved jordbundsanalyse fuldt ud
opvejes af nedgangen i gødskningsomkostninge rne (forudsat at der ikke er tale om
høstudbyttetab). Det fremgår, at  besparelser på 10-25 kg N- tilførsel pr. år fuldt ud vil
opveje jordbundsanalyseomkostningerne. Erfa ringerne tyder på, at en reduktion i N-
tilførslen af denne størrelsesorden ofte er gennemførlig.
Konsekvenserne for afgrødeudbytte
I mange områder og regioner af EU forekommer det stadig, at N-tilførslen er
betydeligt større ( dobbelt så stor) end afgrødens kvæ lstofbehov. I disse tilfælde kan
en reduktion i den samlede N- tilførsel ikke ventes at føre til væsentligt udbyttetab.
Hverken litteraturen eller rapporterne omtaler tilfælde  med betydeligt udbyttefald
som følge af reduktion i N-tilførslen. Mange rapporter nævne r tværtimod tilfælde
med reduceret tilførsel uden udby ttefald som følge af de pos itive virkninger af bedre
praksis (f.eks. større antal gødningsudbrin gninger). Dette gør det klart, at der er
behov for at opstille et sæt stramme og  konsekvente anbefa linger vedrørende
balanceret gødskning , der tager hensyn til de særlige forhold i den pågældende zone
                                                
2Dataene for Frankrig hidrører fra det tidligere næ vnte "RDP projekt". Oplysningerne for Nederlandene
kommer fra det nederlandske "Nutrient Management Institute" (NMI). For Tysklands vedkommendekommer oplysningerne fra Baden-Würtemberg-rapporten.
29(jordbundsforhold, jordtype, hældning , klimaforhold), arealanvendelse og
landbrugsmetoder (herunder vekseldr iftsystemer og kunstvanding).
En sådan gødskning bør være  baseret på en balance mellem afgrødernes forudseelige
kvælstofbehov og kvælstofforsyningen til afgrøderne fra:
– jorden selv (dvs. den mængde kvælstof, der er til stede i jorden på det tidspunkt,
hvor afgrøden begynder at bruge den, og forsyningen via nettomineraliseringen af
reserverne af organisk kvælstof i jorden)
– både organisk og kemisk gødskning, pl us atmosfærisk deposition og biologisk
fiksering af kvælstof.
Desuden er det afgørende, at  der iværksættes uddannelses- og rådgivningsstiltag, for
at disse anbefalinger, samt kodekser for god gødskningspraksis, kan vinde almen
udbredelse blandt landbrugerne.
Der er påfaldende, at de mange former for gødskning, der er registreret i EU,
ledsages af en lang række formelle anbefalinger, som ikke altid synes at bygge påforskelle i afgrødesorter eller -udby tte og klimatiske, jordbundsbetingede og
hydrologiske forhold. Del VII viser den anbefalede N-tilførsel pr. kg høstet biomassei de nordlige medlemsstater. De til tider store forskelle, som denne tabel illustrerer(f.eks. fra 1 til 2 for sukkerroer!), understr eger, at der er behov for mere stramme,
agronomisk og miljømæssigt begrundede a nbefalinger i hver enkelt medlemsstat.
Tabel VII: Anbefalet N-tilførsel for vigt ige afgrøder i forhold til høstet biomasse
(i kg pr. t produkt - samlet af EFMA, 2001, på grundlag af medlemsstaternesformelle råd)
Land Afgrødetype
Vinter-
hvedeRug Sukkerroer Kartofler
Sverige
DanmarkTysklandNederlandeneUK22
2223252816
182018
-1.7
2.13.62.21.73.1
4.14.55.23.8
Analyse af omkostningseffektivitet
Det er vigtigt at, at der ved tildelingen af offentlige midler til foranstaltninger og
regioner tages hensyn til disses muligheder for at mindske nitrattab og eutrofiering.Det er derfor vigtigt, at omkostningerne ved de forskellige foranstaltninger ogprogrammer sammenholde s med, hvor effektive de er til at løse drikkevands- og
eutrofieringsproblemerne.
30Der foreligger kun meget får undersøgel ser, der vurderer de forskellige
foranstaltningers og programmers om kostningseffektivitet, skønt sådanne
undersøgelser ville være uhyre nyttig e som udgangspunkt for politiske tiltag og
tildeling af de knappe ressourcer.
Et eksempel på en sådan undersøgelse er rapporteret (Bel et al. - 1999) for Bièvre-
Liers-regionen i Frankrig. Som vist i tabel VIII, sammenlignes to programmer iforhold til deres konsekvenser for N- emission, N-koncentr ation i grundvand og
omkostninger. Tabellen viser, at FARM-programmet er mere omkostningseffektivtend FARM+CIPEN-programmet, med e nhedsomkostninger ved N-reduktion på
henholdsvis 1,07 € og 1,38 € pr. kg N
3. For at nå ned på de n vejledende værdi for
grundvandets nitratkoncentrati on på 25 mg/l, er der imid lertid fortsat behov for
kombinerede FARM+CIPEN-foranstaltninge r. De samlede omkostninger ved et
sådant kombineret pr ogram er rimelige.
Tabel VIII: Sammenligning  af virkninger og omkost ninger ved to forebyggende
programmer (Bel et al., 1999)
Variabel, indikator FARM1FARM +
CIPEN2
Reduktion i N-emission (i kg pr.ha)
Forventet N-koncentration i
grundvand (i mg/l)
De samlede omkostninger ved
programmerne (i € pr. ha)21
442238
27
53
Omkostningseffektivitet i € pr.
enhed reduceret N-emission1,07 1,38
1: Programmet FARM - Det forv entede udbytte er lig med gennemsnittet for de sidste
5 år, N-tilførsel (herunder husdyrgødning) optimeret i overensst emmelse med dette
gennemsnitlige udbytte (minimumsscenario  for begrænsning af overgødskning).
2: Programmet FARM+CIPEN - ud over FARM, systematisk integration af
fangafgrøder inden forårsafgrøder og bedr e forvaltning af afgrøderester (hvilket
mindsker nitrattabet i perioderne mellem afgrøderne).
Sådanne omkostningseffektivitetsanalyser på lokalt plan (dvs . ved sammenligning
mellem forskellige metoder e ller programmer) vil også kunne udføres på et mere
globalt plan, f.eks. ved at sammenligne forskellige regioner med hensyn til deres
                                                
3I denne case study er reduktionen i N-tabet som følge af fangafgrøder begrænset til ca. 20 kg N/ha. I
mange tilfælde kan denne reduktion imidlertid være betydeligt større (mellem 50 og 80 kg N/ha), meden deraf følgende forbedring i omkostningseffektiviteten.
31muligheder og omkostninger ved reduktion af nitrattabet til en given flod eller
vandførende lag4. Sådanne analyser er en vigtig nøgle til at prioritere investeringer.
Undersøgelse af de  globale fordele
De fleste de økonomiske argumenter vedrørende handlingsprogrammerne er
koncentreret om omkostningerne (ofte uful dstændigt vurderet). Kun få undersøgelser
og rapporter interesserer sig for miljøfordelene ved en reduktion af
nitratudvaskningen og for de økonomiske fordele herved.
Eksempler på disse fordele kan findes i litteratur, som omhandler sammenligninger
mellem forskellige strategier til sikring af passende drikkevandsforsyninger tilhusholdningerne. Når vandet skal bruges til drikkevand, er fordelene betydelige.
Som eksempel kan nævnes en undersøgelse , gennemført for EF af Heinz m.fl.
(INFU/WRC, Cooperative agreements in  agriculture, 2002), om forebyggende og
afhjælpende foranstaltninger til fjerne lse af nitratudvaskning i grundvand, der
anvendes til drikkeva nd. Undersøgelsen beskriver bl .a. et tysk eksempel, hvor
omkostningerne ved at ændre landbrugsmetoderne
5 med henblik på at reducere
nitratkoncentrationen i gr undvandet til et acceptabelt niv eau er beregnet til kun 0,06
€/m3 mod 0,28 €/m3, dvs. næsten 5 gange mere, fo r den alternative mulighed med
biologisk denitrifikations behandling. Et hollandsk ek sempel i samme undersøgelse
viser en endnu større forskel, med omkos tninger ved forebyggende foranstaltninger
på markniveau på 40 €/ha, mod 400 €/ha i skønnede denitrifik ationsomkostninger.
I sådanne tilfælde har både jordbrugere, vandværker og  vandforbrugere (som i sidste
ende betaler vandregningen ) interesse i forbedret la ndbrugspraksis. Antallet af
frivillige aftaler, der er i ndgået mellem vandværker og jo rdbrugere i mange dele af
Tyskland og Østrig, viser, at sådanne "dobbeltgevinst"-situationer er ret hyppige6.
Selv om der kan være betydelige omkostninger knyttet til forbedringer aflandbrugsmetoderne, er sådanne forbedri nger altså alligevel gavnlige ud fra en
samfundsøkonomisk synsvinkel.
Konklusion og opfølgning
Direkte omkostninger og fald i udbyttet nævne s ofte som de vigtigste hindringer for
gennemførelsen af bedre N-husholdning . De foreliggende oplysninger om
omkostningerne viser imidlertid, at udbyttene dgangen i en række tilfælde muligvis er
ubetydelig og omkostningerne rimelige. Endvide re synes nogle driftsanalyser at vise,
at adgangen til arbejdskraft er den vigtigste faktor til forklaring af jordbrugernesmodstand mod at ændre praksis (f.eks. fordeling af N-tilførslen over flere perioder
                                                
4Den samme analyse kan udføres for forskellige lande. Jf. f.eks. Markku Ollikainens artikel, 2001.
"Towards efficient pollution control in the Baltic Sea – An ecological-economic modelling approach, ona cost-effectiveness analysis for reducing nitrate emissions to the Baltic Sea."
5Ved at vurdere N-balancen, overgang fra mineralske gødningsstoffer til organisk gødning,mellemafgrøder, udvikling af økologisk landbrug; investering i gødningsopbevaring, etablering afvinterdækafgrøder osv.
6I nogle tilfælde, når det drejer sig om store økonomiske interesser, f.eks. i områder, hvor der udvindesmineralvand, kan den finansielle godtgørelse til jordbrugerne være meget betydelig og øge deresindkomst mærkbart .
32eller vedligeholdelse af græsbræmmer). I sådanne tilfælde består løsningen til at øge
N-optagelsen i at undersøge bedriftsfo rvaltningen på mere generelt plan.
Der kræves klart en betydelig indsats for at sikre følgende:
/g183 De indirekte omkostninger ved konsekvenserne af eutrofiering  for miljøarven
og for andre vandrelaterede økonomiske aktiv iteter, såsom fiskeri, turisme eller
rekreativ brug af vand, skal  vurderes ved hjælp af cas e studies i repræsentative
afvandingsområder.
/g183 Der bør fremsættes forslag om forskning i og undersøgelser af
handlingsprogrammernes socioøkonomiske  dimensioner som grundlag for en
solid socioøkonomisk vurdering, der kan tjene  som retningslinje for planlægning
af indsatsen.
/g183 Undersøgelserne skal omfatte både de socioøkonomiske og de tekniske aspekter.
F.eks. skal en omkostningseffektivitetsan alyse kombinere ekspertise i vurdering af
virkningerne af udvalgte foransta ltninger (med hensyn til mindsket
nitratanvendelse, udvaskning  eller eutrofiering af et givet vandområde) med
ekspertise i vurdering af omkostnin gerne ved disse foranstaltninger.
/g183 I disse økonomiske analyser er der både be hov for et perspektiv på bedriftsniveau
og et mere globalt perspek tiv på samfundsniveau. Nogl e af omkostningerne eller
fordelene kan nemlig manifestere sig uden for de pågældende bedrifter og skalsåledes tages med i overvejelserne ved promovering og evaluering af
handlingsprogrammer. Med gennemførelsen af vandra mmedirektivet vil der
efterhånden blive gennemført omkostningseffektivitetsanalyser på meresystematisk vis til vurdering af forans taltninger, bl.a. til reduktion af diffus
forurening fra landbruget.
/g183 Sideløbende med analyser og undersøgel ser bør medlemsstaterne systematisk
indsamle socioøkonomiske oplysninger  om deres handlingsprogrammer.
Oplysningerne bør være kohærente (f.eks. indsamlet på grundlag af
bedriftsundersøgelser, som i Frankrig) for at sikre, at de er indbyrdes
sammenlignelige, og at erfaringerne kan være til gavn for alle medlemsstaterne.
C. EUROPA-KOMMISSIONENS FORANSTALTNINGER
Der er tale om fire kategorier af foranstaltninger:
– Indsamling af viden om belastningen af EU's vandmiljø og dets miljøtilstand på
grundlag af regelmæssig overvågning og rapportering, med et øget samspil med
andre direktiver (direktivet om by spildevand, vandrammedirektivet), og
gennem fælles Eurostat/OEC D-rundspørger og Det Europæiske Miljøagenturs
"Eurowaternet".
– Udveksling af teknisk informati on mellem medlemsstaterne om godt
landmandsskab og resultaterne heraf med hensyn til mindskelse afnæringsstoftabet samt redskaber til måling, modelberegning og fremskrivningaf konsekvenserne he raf for vandkvaliteten.
33– Sagsanlæg mod medlemsstater, som ikke gennemfører de forskellige trin i
direktivets proces korrekt.
– Udvikling af økonomiske virkemidler (opf yldelse af miljøkravene, afgifter på
gødningsoverskud, incitamenter til fors igtig praksis) til fremme af god
næringsstofhusholdning på bedriftsniv eau. Dette indebærer, at der ved
finansiering af landdistriktsudviklingspl aner tages hensyn til, hvilke fremskridt
der gøres med direk tivets gennemførelse.
Som et eksempel på teknisk information ka n nævnes, at der for nylig er afsluttet en
række undersøgelser, gennemført af kontrahenter på Kommissionens vegne,
vedrørende:
– "Langsigtet reduktion i nitratudvaskning ved hjælp af
dækafgrøder7"
– “Kvælstofindholdet i husdyrgødning8"
– “Gødskning af græsarealer"8
– “Godt landmandsskab ved frugt- og grønsagsdyrkning"8.
Endvidere er der offentliggjort en række ar tikler om kriterierne for eutrofiering af
fersk- og havvand.
Kommissionen (Generaldirekt oratet for Forskning) yder i øvrigt støtte til
internationale proj ekter vedrørende:
– tilførsel og transport af næringsstoffer i luft ("Anice"), jord og vand
(“Streames”, “Danubs”, “Eur oharp”, “Eloise”, “Subgate”),
– belastningen herfra på de akva tiske økosystemer (“Chabade” for
Middelhavsområdet og “Comweb”  for plankton i kystområder),
– prøvetagnings- og modelber egningsmetoder (“Baseline” og
“Fractflow/Famest” for grundvand, “BMW”,“Harmonit/Harmoniqua”, de to si dstnævnte undersøgelser omfatter
en socioøkonomisk tilgang og omkos tningseffektivitetsscenarier)
To eksempler illustrerer den direkte anvendelighed af denne forskning:
/g183 Det nyligt afsluttede RANR-projekt om tilbageholdelse og tilførsel af kvælstof fra
land til hav har vist, at en bestemt model (Soil N/WEKU) er velegnet til atforudsige N-transport fra grundvand til overfl adevand i Nordeuropa. Projektet har
tilvejebragt nyttige elementer til beregning af tidsforløb og forudsigelse afforsinkede effekter af N-transport i vandkredsløbet.
/g183 Projekterne FAEWE (del 1 og 2) og NICO LAS har vist, at regulær etablering af
stødpudezoner langs floder muligvis ikke er den mest effektive måde at reducere
kvælstoftilførsen til floderne på, men at det ofte er mere effektivt at bevare ogbruge eksisterende grøfter elle r vådområder i la ndskabet mellem
landbrugsområder og floder, da de er i stand til at fjerne op til 80% af en diffus
kvælstofbelastning.
                                                
7Samordnet aktion AIR3-CT94-2108.
8ERM, 2000-2001.
34Kommissionens Fælles Forskningscenter (ISPRA)  deltager i flere af disse projekter
(f.eks. "Euroharp", med en central database for de 17 pilotafvandingsområder og de 9
afprøvede modelberegningsmetoder). Forskningscentrets institut for miljø ogbæredygtighed (IES) udvikler endvidere te lemålingsmetoder til vur dering af diffus
N-belastning og eutr ofiering af havet.
Hvad sagsanlæg imod medlemsstaterne angår,  viser tabel IX de n nuværende situation
(juli 2001) for hver enkelt medlemsstat  og for hvert enkelt skridt i
gennemførelsesprocessen:
Medlemsstat B DK D EL ES F IRL I L NL Ö P SF S UK
Vand-
overvågning+++ + + ++ ++++ +++ +
Udpegning afnitratsårbarezoner +
/g109+
/g108+
/g108+
/g109+ +
/g109++
/g108+
/g108+
/g108++/g108 + +
/g109
Kodekser for
godtlandmands-skab+++ +++ + + ++ +++ + +
Handlings-programmer ++ ++ + + +++ +++ + +
Rapport ++ + + ++ + +++ +++ + +
+ = Udført, men ikke nødvendigv is godkendt af Kommissionen
/g108 = Hele territoriet
udpeget/g109 = omfattende udpegnin ger ventet ved
udgangen af 2001
Gråt Igangværende overtrædelsesproce dure (af juridiske grunde kan visse
procedurer, der befinder sig på et tidligt stadium, i kke nævnes i de nne tabel).
Af tabellen fremgår det, at de  fleste medlemsstater er skyl dige i mindst én overtrædelse.
Siden 1994 har Kommissionen indledt 56 sagsanlæg, som berører nitratdirektivet, alene eller
sammen med andre direktiver. Ha lvdelen af disse sager har kunnet afsluttes takket være en
hurtig forbedring af gennemførel sen i de pågældende  lande. 7 sager er mundet ud i en dom fra
Den Europæiske Domstol, mod Sp anien (1.10.1998 og 13.4.2000), Italien (25.02.1999 og
8.11.2001), Det Forenede Kongerige (7.12.2000) , Frankrig (8.3.2001) og Luxembourg
(8.3.2001). Syv sager verserer stadig for Do mstolen, ud af de 23 igangværende sager.
35Figur 3 viser fordelingen af de sage r, Kommissionen har å bnet i perioden 1994-2001.
14
012
468
7
5
051015
1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001* (on 01.08.2001)
For at sikre sammenhæng i EU's politik, med henblik på forbindelsen mellem nitratdirektivet
og "normal god landbrugspraksis " som defineret i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1750/19999
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 1257/9910 om udvikling af
landdistrikterne, er medl emsstaterne blevet bedt  om at inkludere følgende tilsagn i deres
programmeringsdokumenter fo r landdistriktsudvikling:
– tilsagn om væsentlige fremskridt med hensyn til hurtigst mulig udpegning af
sårbare zoner
– tilsagn om tilstrækkelige fremskridt med opstilling og gennemførelse af de
bindende foranstaltninger ifølge nitratdi rektivets kodeks for godt landmandsskab
og/eller ifølge handlings programmet og tilpasning og/eller supplering af de
generelle krav om god landbrugspra ksis ifølge forordning 1750/99 i
overensstemmelse hermed.
Fristerne for opfyldelse af disse tilsagn var forskellige, men alle inden udgangen af 2001.
D. KONKLUSION
Omend de vandovervågningsnet, som medlemsstat erne har etableret, er ufuldstændige og
usammenhængende, viser de, at mere end 20% af EU's grundvand er belastet af urimeligt høje
nitratkoncentrationer, og at de nne tendens fortsat er stigende i områder med meget intensiv
kvægavl og stort gødningsforbrug.
Mindst 30-40% af vandløb og søer udviser symp tomer på eutrofiering  eller fører store
mængder kvælstof ud i kyst- og havvand. Mellem 50 og 80% af den sa mlede N-tilførsel til
EU's vandmiljø stammer fra landbruget,  alt afhængigt af medl emsstat, afvandingsområde
                                                
9EFT L 214, 13.8.1999, s. 31. Denne forordning er for nylig blevet ophævet og erstattet af
Kommissionens forordning (EF) nr. 445/2002 (EFT L 74, 15.3.2002, s. 1).
10EFT L 160, 26.6.1999, s. 80.
36og årstid (rapporter til EF fra BE, DK, D, F, IRL og EØS-rapport nr. 4 om næringsstoffer i
europæiske økosystemer, 1999).
Efter en forsinkelse på 5 år eller mere, hvor medlem sstaterne har tøvet me d at opfylde deres
forpligtelser mht. gennemførelse af direktivet og en reel reduk tion af N-tabet fra landbruget til
vandmiljøet, kan der nu peges på en reel forbedring i medlemsstaternes opmærksomhed
på problemerne i de seneste år . Alle medlemsstater har nu ge nnemført direktiv et i national
ret, etableret et omfattende ove rvågningsnet og en kodeks for godt landmandsskab samt, i
hvert fald delvis, udpeget de res sårbare zoner (bortset fra Irland). Virkningerne af
handlingsprogrammerne, som i mange tilfælde først blev offentliggjort i 1997-1999, vil først
rigtigt vise sig efter nogle år (jordbundens og grundvandets "s upertankereffekt"), men der kan
allerede peges på succeshistorier i egne, hvor formidlingen af godt landmandsskab har
været ledsaget af intens markkontrol kombineret me d talrige jo rdbundsanalyser  (f.eks. i
Danmark, visse tyske delstate r, Østfrankrig, Algarve).
Den gradvise omlægning af den fælles landbrugspolitik, så der tages større hensyn til
miljøaspekter (miljøbeskyttelseskr av i henhold til artikel 3 i Rå dets forordning (EF) nr.
1259/1999, fastlæggelse af fælles regler for dire kte støtteordninger under landbrugspolitikken,
udvidelse af tiltag til fremme af  miljøvenligt landbrug, landdist riktsudviklingsplaner, der
omfatter fastlæggelse af kodekser for godt landmandskab), bidrag er til opfyldelsen af
nitratdirektivets mål. En fælles landbrugspolitik, der i højere grad er rettet mod kvalitet
end kvantitet, som fre mmer ekstensiv dyrkning og kvægavl og naturlige
stødpudeområder, og nøje afbalanceret gødskni ng kan bidrage yder ligere til opfyldelsen
af disse mål .
Den mangelfulde gennemførelse af nitratdirektivet i nogle af medlemsstaterne kan imidlertid
ikke udelukkende afhjælpes gennem den fælles landbrugspo litik. At kontrollere nitrat-
emissionerne er fortsat først og fremmest et  spørgsmål om at om sætte og gennemføre
nitratdirektivet. De forebyggende foranstaltni nger bør endvidere underkastes
omkostningseffektivitetsundersøgelser, så handlingsprogrammerne og ændringerne i
landbrugsmetoderne rettes mod de mest effektive løsninger.
Ud over finansiel støtte til et mere miljøvenligt landbrug og vide reformidling af viden er det
fortsat nødvendigt, at samtlige medlemsstater ge nnemfører nitratdirektivet fuldstændigt,
skærper overvågning og kontrol  på markniveau (herunder kont rol med gødskningsplaner og
optegnelser, gødningsopbevaring og -hå ndtering, jordbundsanalyser, naturlige
stødpudebræmmer osv.) og indfører afskrækkende sanktioner  for de jordbrugere, som ikke
opfylder miljøkravene.
Nitratdirektivet er nu 10 år gammelt, og medlemsstaterne har i de sidste to år vist reel vilje til
at forbedre gennemførelsen af direktivet. De har indset, at omkostningerne til behandling afdrikkevand som følge af nitrat overskud eller omkostningerne som følge af eutrofieringsskader
i vandreservoirer og kystnære va nde stadig vil stige, og at investeringerne i behandling af
byspildevand med henblik på fjernelse af næ ringsstofferne vil være spildt, hvis der ikke
samtidig sættes ind for at redu cere næringsstoftabet fra landbruget . Af denne grund er
nitratdirektivet fortsat fuldt aktuelt. Der er derfor ikke behov for at ændre direktivet i den
nærmeste fremtid, som påpeget af  Europa-Parlamentet (beslu tning A5-0386/2000) og som det
også erkendes i det nye vandra mmedirektiv, idet dette ikke ændrer ved nitratdirektivets
fremgangsmåde eller tidsfrister . Der er imidlertid behov for sy nergi i gennemførelsen af disse
vanddirektiver, f.eks. på følgende områder:
– Harmonisering af målestationer, overvågnings net, parametre og hyppighed  i
forbindelse med vandkvalitetsovervågning, for at man med en minimal indsats på
37markniveau kan opfylde behovene i forb indelse med EU-direktiverne, OECD's og
Eurostats spørgeskemaer, EØS' “Eurow aternet”, hav- og  flodkonventioner samt
lokale/regionale behov. De tte aspekt er afgørende for målin g af eutrofieringseffekterne, der
kræver enighed om harmonisere de kriterier og overvågning smetoder. Fælles værktøjer og
kompatibelt udstyr (GIS) til udveksling melle m medlemsstaterne og Kommissionen af
elektroniske data med geografiske referencer er under hurtig udvikling.
– Vurdering af lokale og diffuse næringsstoftab til vandmiljøet og af de forskellige
kilder hertil (landbrug, byspildevand, industri, a tmosfærisk deposition ...), (forskellige
analysemetoder, f.eks. isotopanalysemetoder, modeller til beregning af belastning, transportog tilbageholdelse) med henblik på at sammenligne de forskellige foranstaltningerseffektivitet og opstille prioriteringer, både i nitrat-handlingsprogrammerne og ivandrammedirektivets forvaltningsplaner for forureningsparametre påafvandingsområdeniveau.
– Modeller for korrelering af miljøvirkninger  (f.eks. algeopblomstringer) og
årsagsfaktorer (næringsstoffe r, naturlige forhold osv.), som grundlag for beregning af
virkningerne af forskellige scenarier, hvad disse faktorer angår faktorer.
– En omkostningseffektiv tilgang  til forebyggende foranstaltninger. Kvælstof og fosfor  vil
utvivlsomt anses for at være blandt de alvorligste forureningsstoffer i mange EU-
vandområder, da disse stoffer giver problem er med cyanofyter (blåalger) i søer og
reservoirer, makrofyter og di noflagellater, der skader turism e og akvakultur i kystområder
osv. Det vil være nødvendigt at vurdere og sammenlig ne effektiviteten af  investeringer i
forebyggende foranstaltninger, hvad angår bela stning fra landbruget eller fra husholdninger
og industri. Også her er der et presserende behov for pilotfor søg og forskning, således som
det fremgår af den ringe tilbagemelding om "prognoser" og "omkostningseffektivitet" irapporteringen om gennemførelsen af nitratdirektivet for år 2000.