Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede virksomheder i forskellige medlemsstater« () (98/C 284/09)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 30. marts 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Økonomiske, Finansielle og Monetære Spørgsmål, som udpegede Robert Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. juni 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 356. plenarforsamling af 1. og 2. juli 1998, mødet den 1. juli 1998, med 136 stemmer for, 7 imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. ØSU ser positivt på Kommissionens initiativ, som består i at afhjælpe et skattemæssigt misforhold, der skader den fulde gennemførelse af det indre marked.

1.2. Man har længe erkendt, at afskaffelsen af kildeskat på renter og royalties i en række af EU's medlemsstater skal prioriteres højt af hensyn til virkeliggørelsen af det indre marked.

1.3. Kommissionens første initiativ i den retning går tilbage til den 20. april 1990. I 1992 fastslog Ruding-rapporten - hvis overordnede retningslinjer ØSU har godkendt () - at en sådan reform burde prioriteres meget højt. Desværre besluttede Kommissionen i 1994 pga. manglende enighed i Rådet at trække forslaget tilbage. Det var først i december 1997, at ØKOFIN-Rådet gav Kommissionen grønt lyst til at udarbejde det forslag, som behandles i denne udtalelse.

1.4. ØSU ser positivt på Kommissionens vedholdenhed, der grænser til stædighed. Der bør udvises samme vedholdenhed i forbindelse med forslaget - som Rådet har godkendt, og som nævnes i begrundelsen - til et direktiv, der »skal sikre en reel minimumsbeskatning af indtægter fra opsparing«, idet der tages højde for »nødvendigheden af at bevare de europæiske finansmarkeders internationale konkurrenceevne«, hvilket betyder, at det også skal omfatte tredjelande og områder, der er afhængige af eller nært knyttede til medlemsstater ().

1.5. Målet med direktivforslaget er at undgå, at renter og royalties, som en virksomhed i en medlemsstat betaler til en anden associeret virksomhed (deltagelsesgraden skal være en direkte eller indirekte kapitalandel på mindst 25 %) i en anden medlemsstat, bliver kildebeskattet i det land, hvorfra betalingerne foretages, således at beskatningen af indtægter svarende til disse betalinger udelukkende tilfalder den retmæssige ejers hjemland.

2. Økonomisk begrundelse for direktivforslaget

2.1. Fra et økonomisk synspunkt drejer det sig om at undgå dobbeltbeskatning - der i sagens natur er kritisabel - eller i bedste fald har uheldige konsekvenser for den endelige beløbsmodtagers likviditet, eftersom der uundgåeligt vil gå nogen tid, inden han får de indeholdte beløb tilbagebetalt.

2.2. I direktivforslaget formuleres de samme bekymringer, som de berørte virksomheders internationale interesseorganisationer giver udtryk for: UNICE, Banksammenslutningen i Den Europæiske Union, Sammenslutningen af Europæiske Handels- og Industrikamre etc.

2.3. Tabellerne, der er vedføjet som bilag til direktivforslaget, giver en ret præcis forestilling om problemet med hensyn til omfanget af de indeholdte beløb. Man kan konstatere, at hvis der ikke var nogen bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster - en antagelse, der ikke er i overensstemmelse med de faktiske forhold i EU - så ville kildeskatten på renter og royalties i de fleste medlemsstater være meget høj, dog med en stor spredning på 45 %-0 % for renters vedkommende og på 33 %-0 % for royalties vedkommende.

2.4. De bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster mellem EU's medlemsstater betyder, at beskatningsniveauet bliver klart lavere, men disse aftaler gør det ikke altid muligt helt at undgå dobbeltbeskatning. Aftalerne indeholder komplicerede regler for modregning af kildeskatten i beløbsmodtagerens medlemsstat.

3. Hvorfor et direktiv på så sent et tidspunkt?

3.1. Der har længe været enighed om, at dette tilsyneladende enkle problem skal løses.

3.2. Vanskelighederne skyldes de komplicerede beskatningsregler i EU, der - bortset fra momsen - kun i beskedent omfang er harmoniseret.

3.3. Dertil kommer, at beskatning er et nationalt anliggende på grund af skatteprovenuets store betydning for de statslige budgetter. Det er forklaringen på, at det i henhold til Rom-traktaten er et område, hvor beslutninger skal træffes med enstemmighed.

3.4. Maastricht-traktatens og Stabilitetspagtens stramme budgetmæssige krav medfører, at medlemsstaterne er mere agtpågivende over for en eventuel risiko for provenutab, sådan som det er tilfældet under disse omstændigheder.

3.5. Medlemsstaterne og EU har modgående interesser. Visse lande er således nettoimportører af kapital og teknologi, hvilket betyder, at de betaler mere til udlandet, end de modtager. Andre lande er omvendt strukturelle nettoeksportører.

3.6. Disse vanskeligheder kan forklare Kommissionens forsigtige, afventende og pragmatiske fremgangsmåde, om end man må beklage denne holdning, der i sidste instans kunne minde om berøringsangst.

4. En forsigtig fremgangsmåde

4.1. Direktivforslaget har taget højde for effektive sikkerhedssforanstaltninger i forbindelse med gennemførelsen.

4.2. Betalingen af renter og royalties kan muliggøre unddragelser og svig i form af uforholdsmæssigt store betalinger, f.eks fra et datterselskab til moderselskabet, der angives som rente-eller royaltybetalinger. Denne fremgangsmåde, som svarer til at overføre overskud, foregår som regel inden for en koncern, og anvendes til at flytte beskatningen af overskuddet til et land med lavere selskabsskattesatser.

4.3. I forbindelse med denne mulighed for svig drager direktivforslaget konsekvensen af medlemsstaternes mulighed for at korrigere de interne afregningspriser, når renter og royalties overskrider priserne under forhold, hvor der hersker fuldkommen konkurrence.

4.4. Eftersom budgetmæssige omkostninger ved afskaffelse af kildeskatten er store for Grækenland og Portugal, er der fastsat en overgangsperiode på 5 år med en ordning til fordel for disse to lande, hvor beskatningen gradvist aftrappes.

5. En vis berøringsangst

5.1. Direktivsforslaget synes ikke at være tilstrækkeligt vidtgående.

5.2. Forslaget omfatter kun fritagelse for kildeskat ved betalinger mellem associerede selskaber til trods for, at foranstaltningen fuldt ud kan retfærdiggøres, når de virksomheder, der berøres af betalingerne, ikke har noget gensidigt afhængighedsforhold.

5.3. Forslaget anerkender kun virksomheder som associerede, hvis de har en andel på mindst 25 % af kapitalen i en virksomhed, mens de mest fordelagtige ordninger i bilaterale beskatningsoverenskomster oftest opererer med en kapitalandel på 10 %.

6. Generelle bemærkninger

6.1. Kommissionen afventer den videre gennemførelse af det indre marked, førend den vil stille forslag om, at fritagelsen også skal omfatte beskatning af royalties og renter mellem virksomheder, der ikke er associeret.

6.2. ØSU kan ikke se logikken i denne afgrænsning, som motiveres med hensynet til at mindske forslagets provenumæssige konsekvenser for de medlemsstater, som er nettoimportører af kapital og teknologi, selv om der i øvrigt stilles forslag om, at der skal indføres en overgangsperiode på 5 år i de pågældende medlemsstater (Grækenland og Portugal), i løbet af hvilken skattesatserne gradvist sænkes. Det grundlæggende princip er, at de betalinger af renter og royalties, som kan fritages for indeholdelse af kildeskat, er betalinger mellem uafhængige virksomheder under forhold, hvor der hersker fuldkommen konkurrence (arm's length). Når betalingerne foregår mellem associerede virksomheder, medfører anvendelsen af princippet om fuldkommen konkurrence, at den overskydende del af disse betalinger bliver behandlet som udloddet overskud, der antagelig falder ind under bestemmelserne i direktiv 90/435/EØF.

6.3. Det grundlæggende princip er altså, at betaling af renter og royalties foregår mellem uafhængige parter. I denne situation er der ikke nogen særlig grund - sådan som det er tilfældet med udbyttebetalinger inden for en koncern (målet er i dette tilfælde at sikre skattemæssig neutralitet ved ikke at straffe virksomheder, der har etableret sig i EU i form af datterselskaber eller kontrollerede virksomheder, fremfor i form af faste driftssteder) - til at begrænse anvendelsen af fritagelse for kildeskat til kun at omfatte betaling af renter og royalties mellem associerede virksomheder. Tværtimod er det af afgørende betydning at udvide denne fritagelse, så den omfatter alle betalinger mellem uafhængige virksomheder; herved dæmmes der op for konkurrenceforvridning, som uberettiget kan begunstige anvendelsen af nationale samarbejdspartnere.

6.4. Overvejelserne i punkt 6.2 og 6.3 tilsiger, at fritagelsen i forbindelse med betaling af renter og royalties mellem virksomheder, der ikke er associerede, skal ske automatisk efter udløbet af den 5-årige overgangsperiode, der eventuelt kan forlænges. Artikel 10 skal altså formuleres på følgende måde:

»Tre år efter den i artikel 9, stk. 1, anførte dato finder anvendelse, aflægger Kommissionen beretning til Rådet om direktivets virkemåde med særlig henblik på at vurdere anvendelsen af artikel 7. Udvidelsen af direktivets anvendelsesområde til andre virksomheder end dem, der er omfattet af dette direktiv, kan ikke udsættes ud over den i artikel 8, stk. 1, omhandlede overgangsperiode, der eventuelt kan forlænges.«

6.5. Direktivforslagets artikel 7 giver medlemsstaterne tilladelse til at undlade at anvende bestemmelserne om fritagelse for kildeskat, når de betalte renter og royalties er omfattet at en fordelagtig selskabsskatteordning i den medlemsstat, hvor beløbsmodtagerne har bopæl. Artikel 10 fastslår i denne sammenhæng, at beretningen til Rådet tre år efter direktivets ikrafttræden blandt andet skal vurdere anvendelsen af artikel 7. Kommissionen præciserer, at det på det tidspunkt - set i lyset af de fremskridt, der vil være gjort med hensyn til adfærdskodeksen for erhvervsbeskatning - vil fremgå mere tydeligt, om det fortsat er nødvendigt at give medlemsstaterne den fravigelsesmulighed, som hjemles dem i artikel 7.

6.6. Kommissionen påpeger i direktivforslagets begrundelse, at ØKOFIN-Rådet den 1. december 1997 gav udtryk for sin tilslutning til udarbejdelsen af en adfærdskodeks for erhvervsbeskatning, der skal hindre yderligere skadelige skatteforanstaltninger fra medlemsstaternes side og gradvis afskaffe de bestående. Skatteforanstaltninger anses for skadelige, hvis de medfører et betydeligt lavere effektivt beskatningsniveau - herunder nulbeskatning - end det, der normalt gælder i den pågældende medlemsstat.

6.7. Opmærksomheden henledes på betydningen af, at der er konsekvens i de fælles tiltag, som overvejes i forbindelse med adfærdskodeksen, og den mulighed, som direktivforslagets artikel 7 hjemler for ikke at anvende fritagelsen for beskatning, når beskatningen af renter eller royalties i modtagervirksomhedens etableringsstat sker på vilkår, der er mere fordelagtige end normalt og altså dermed er omfattet af omtalte adfærdskodeks. Medlemsstaterne skal således ikke have lov til ensidigt at træffe nye modforanstaltninger som f.eks. indførelse af kildeskat på renter og royalties, der går imod adfærdskodeksens aftaler om skadelige skattemæssige foranstaltninger, uden at det opfattes som et brud med den konsensus, som ligger bag denne kodeks - det ville svække virkningen af denne kodeks betydeligt.

6.8. Det er derfor strengt nødvendigt at formulere begyndelsen af første punktum i artikel 7, stk. 1 på følgende måde:

»1. Ud over de i artikel 6 anførte tilfælde kan medlemsstaterne undlade at afskaffe deres gældende beskatning, som omhandlet i artikel 1, af renter og royalties ...«.

Artikel 7, stk. 2, skal formuleres på følgende måde:

»2. Hvis de i stk. 1, litra a) eller b) nævnte omstændigheder kun gælder for en del af de i stk. 1 omhandlede renter eller royalties, gælder tilladelsen omhandlet i samme stykke for denne del af de pågældende renter eller royalties«.

7. Særlige bemærkninger

7.1. Den grad af kapitaldeltagelse, der er nødvendig, for at der tale om associerede virksomheder

Eftersom målet på langt sigt er at afskaffe enhver kildeskat på betalinger af renter og royalties mellem virksomheder i EU, anmodes der om, at procentsatsen for deltagelse sænkes fra 25 % til 10 %, svarende til den procentandel, som størstedelen af de bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster fastsætter som forudsætning for anvendelse af en lavere kildeskattesats på udbytter, der betales mellem associerede virksomheder.

Derfor skal artikel 3, stk. 1, litra b) ændres, så »25 %« erstattes af »10 %«.

7.2. Den 2-årige periode, efter hvilken en virksomhed kan udelukkes fra direktivets anvendelsesområde

Det bør klart fremgå, at medlemsstaterne ikke må udsætte anvendelsen af direktivet på en virksomhed, sålænge den 2-årige periode løber. Derfor skal der i artikel 3, stk. 2, tilføjes »efterfølgende« før »fratage«.

7.3. Definitionen af »royalties«

De centrale forskningsudgifter inden for en koncern bør også eksplicit nyde godt af fritagelse for kildeskat. OECD's udvalg for skattemæssige anliggender har klart udtalt sig for, at der ikke skal indeholdes kildeskat for betalinger, der ikke repræsenterer royalties, men som skyldes aftaler om bidrag til de centrale udgifter i en koncern. Derfor skal der i artikel 2, stk. 1, litra b), efter »oplysninger« tilføjes »eller indsamling af oplysninger«.

7.4. Renter og royalties i henhold til artikel 5

Følgende punktum skal tilføjes til artikel 5:

»Renter eller royalties, der behandles som udlodning af udbytte, falder dermed ind under bestemmelserne i Rådets direktiv 96/435/EØF, såfremt de betales mellem virksomheder, der er omfattet af nærværende direktiv«.

Begrundelse: Denne præcisering og begrundelsen er den samme som for artikel 4.

Bruxelles, den 1. juli 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 123 af 22.4.1998, s. 9.

() ØSU's udtalelse af 24. november 1992, EFT C 19 af 25.1.1993, s. 65.

() Skattepolitik - konklusionerne af ØKOFIN-Rådets møde den 1. december 1997 (EFT C 2 af 6.1.1998).