OMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93)160 endelig udg. 
Bruxelles, den 20. april 1993 
Forslag ti I 
RÅDETS DIREKTIV 
om cndring af Rådets direktiv 
90/684/EØF om sttftte til skibsbygningsindustrien 
(forelagt af Kommissionen) 
Begrunde Ise 
indledning 
De gældende regler for statsstøtte til skibsbygning er fastsat i 
syvende direktiv af 21. december 1990 om støtte til skibsbygnings­
industrien (90/684/EØF) (som ændret ved direktiv 92/68/EØF, der 
fastsætter særlige undtagelser for skibsværfter i det tidligere DDR), 
som bygger på EØF-Traktatens artikel 92, stk. 3, litra d), samt 
artikel 113. I henhold til direktivets artikel 13 gælder direktivet til 
den 31. december 1993. 
Dette dokument indeholder en kort redegørelse for den nuværende 
politik, en vurdering af den nuværende markedssituation samt Kommis­
sionens forslag til støttepolitik på skibsbygningsomràdet efter 
udgangen af indeværende ar. Kommissionen foreslår, at Rådet forlænger 
direktivet med yderligere tolv måneder, dvs. frem til 31. december 
1994. 
Denne beslutning falder inden for Rådets kompetenceområde, men 
medlemsstaterne og Kommissionen har gennemføre Isesansvaret (se punkt 2 
nedenfor). 
2. Den nuværende politik 
Selv om størrelsen af EF's skibsbygningsindustri er reduceret en del i 
løbet af årene, er det stadig af vital betydning for EF at have en 
konkurrencedygtig skibsbygningsindustri, der bidrager til EF's økono­
miske og sociale udvikling. EF's støttepolitik på skibsbygningsomràdet 
blev i sin nuværende form, der fremgår af direktivet, foranlediget af 
de vanskelige markedsforhold, som skyldtes et fald i efterspørgslen 
efter skibe og en kraftig vækst i skibsbygningskapaciteten, især i Det 
Fjerne Østen (hvor konkurrenterne kunne drage fordel af indenlandske 
kreditordninger og en praksis, hvorefter indenlandsk byggede skibe blev 
tilbudt til priser, der ikke var omkostningsdækkende), hvilket medførte 
en betydelig uligevægt mellem udbud og efterspørgsel og trykkede 
priserne. Direktivet har derfor primært haft til formål at: 
skabe et defensivt instrument til forsvar mod illoyal konkurrence 
på grund af skadelig prisfastsættelse - et sådant instrument har 
været nødvendigt, da der ikke er noget effektivt virkende anti­
dumpinginstrument til rådighed, i og med at skibe ikke kan betrag­
tes som importeret i ordets almindelige forstand, og 
samtidig opretholde et tilstrækkeligt aktivitetsniveau i EF's 
skibsbygningsindustri på de markedere hvor EF-værfterne fortsat vil 
være konkurrencedygtige under normale markedsforhold, samt fremme 
strukturtilpasningen inden for EF's skibsbygningsindustri ved at 
lægge større vægt på fremstillingen af specialskibe med en større 
værditilvækst, således at man kan sitere sektorens konkurrence­
dygtighed på lang sigt, og 
- 2 -
i overensstemmelse med målene for det indre marked skabe et 
ensartet grundlag, således at konkurrencen inden for skibsbygnings­
sektoren i EF finder sted på et retfærdigt og lige grundlag, samt 
sikre fuld gennemsigtighed i støtten. 
Direktivet fastsætter rammebestemmelser på EF-pian for den støtte, som 
må ydes af medlemsstaterne, der skal anmelde de pågældende foranstalt­
ninger samt årligt udarbejde en rapport til Kommissionen, således at 
denne effektivt kan kontrollere, om foranstaltningerne er i overens­
stemmelse med reglerne. 
Den førte politik har efter Kommissionens mening generelt set været 
effektiv, og man har ved hjælp heraf I store træk kunnet nå de fast­
satte mål, nemlig at sikre EF's skibsværfter og gøre det muligt for 
skibsbygningsindustrien i EF i store træk at fastholde sin markedsandel 
under omstruktureringen. Et centralt element i den førte politik har 
været den fælles maksimumsgrænse for produktionsstøtte til skibsbygning 
og -ombygning, som Kommissionen hvert år har fastsat i overensstemmelse 
med direktivet. Denne fælles grænse skal give konkurrencedygtige 
skibsværfter i EF mulighed for at opretholde deres aktiviteter på trods 
af de usædvanlige forhold på verdensmarkedet og samtidig opmuntre de 
mindre konkurrencedygtige skibsværfter til at foretage den nødvendige 
omstrukturering. Denne målsætning understreges tillige af direktivets 
princip om, at maksimumsgrænsen gradvis skal sænkes. Grænsen, som i 
1987 var på 28%, er gradvis blevet reduceret ti I 9% for 1993. 
3. Den fremtidige politik 
Beslutningen om, hvilken politik der bør føres i fremtiden, afhænger 
meget stor udstrækning af. hvordan man vurderer de fremherskende 
forhold på markedet samt fremtidsperspektiverne, og af, at man inden 
for OECD's rammer forventes på ny at ville forsøge at nå frem til en 
multilateral aftale om afvikling af alle ordninger, der hindrer den 
normale konkurrence på skibsbygningsomràdet. Disse to aspekter 
behandles nedenfor. 
Markedssituationen 
Skibsbygnlngsmarkedet viste i 1991 tegn på et begyndende opsving efter 
afslutningen af Golf-krisen, men denne udvikling fortsatte ikke i 1992, 
hvor der var en nedadgående tendens på markedet med et fald i ordrer og 
priser, selv om EF-værfternes markedsandel holdt sig ret godt efter 
omstændighederne. 
I henhold til data, som Kommissionen har til rådighed, indgik der på 
verdensplan nye ordrer på i alt 8,904 mio. KBT svarende til et fald på 
25% i forhold til 1991. EF-værfternes ordreindgang (inklusiv ordreind­
gangen hos værfterne I det tidligere DDR) var på 1,821 mio. KBT, 
svarende ti I et fald på 16%, hvilket dog udgjorde en forbedring af EF's 
markedsandel, der steg fra 18,2% af ordreindgangen på verdensplan i 
1991 til 20,5%. 
- 3 -
Ved en analyse af, hvilke typer fartøjer der blev bestilt, kan man 
konstatere, at efterspørgslen i 1992 primært skyldtes opsvinget på 
markedet for olietankere og bulk carriers (-som tegnede sig for 60% af 
ordrerne på verdensplan). 
Med hensyn til udviklingen i ordrebøgerne øgedes afstanden mellem 
fragtraterne og priserne på nybyggede skibe, hvilket reducerede 
efterspørgslen efter nye skibe I forbindelse med den forventede 
nødvendige fornyelse af flåden. 
I henhold til data, som Kommissionen har til rådighed, indeholdt 
ordrebøgerne på verdensplan pr. 31.12.1992 ordrer på i alt 22,961 mio. 
KBT, svarende til et fald på 11.5% i forhold til 1991, men til en 
stigning I forhold til anden halvdel af 1980'erne. EF-værfternes 
ordrebøger (inklusiv ordrebøgerne på værfterne i det tidligere DDR) 
udviste et fald på næsten 16% i forhold til det forudgående år og 
indeholdt ordrer på 5,177 mio. KBT, hvilket udgør en andel på 22,5% af 
ordrebøgerne på verdensplan (et fald på 1,2% i forhold til 1991). 
Man har vurderet, at der i 1992 på verdensplan er færdigbygget skibe på 
i alt 11 838 mio. KBT. hvilket svarer til én stigning på 2,7% i forhold 
til 1991, og samtidig er den største årlige produktion siden 1986. EF-
produktionen (inklusiv produktionen på værfter i det tidligere DDR) 
udgjorde 2,771 mio. KBT, hvilket svarer til en stigning på 4,5% i 
forhold til det foregående år og samtidig er den største årlige pro­
duktion siden 1985. EF-produktionen udgør 23,4% af verdensproduktionen, 
svarende til en svag stigning i forhold til 1991. 
I henhold til OECD var der på prisområdet i 1992 en positiv tendens med 
konstant opadgående priser, selv om priserne steg langsommere end i de 
forudgående år og stadig lå under 1982-niveauet (inflationskorrigeret). 
Den tendens fortsatte imidlertid ikke i 1992, hvor forholdene var meget 
forskellige og varierede fra skib til skib. Som det også fremgår af 
markedsundersøgelsen for 1992. der blev foretaget i forbindelse med den 
årlige revision af maksimumsgrænserne for produktionsstøtte i henhold 
til direktivet, har valutakursstigninger, især i forhold til den 
amerikanske dollar, også spillet en rolle. 
Ved en vurdering af fremtidsudsigterne som sådan må det nok konsta­
teres, at udsigterne til et opsving på markedet på kort sigt på 
nuværende tidspunkt er forbundet med en vis usikkerhed. Man er 
imidlertid generelt enig om, at situationen nok forbedres markant på 
mellemlang til lang sigt, da der vil være behov for at forny den 
aldrende verdensflade. 
Da den eksisterende flåde også omfatter en del mindre gode skibe, er 
der af miljø- og sikkerhedshensyn for nylig taget en række initiativer, 
som i denne forbindelse nok vil fremme ophugningen af gamle skibe og 
øge efterspørgslen efter nye. Over 50% af verdensfladen antages at være 
mere end 15 år gammel, idet 19% af verdensfladen er 15-19 år gammel, 
15% 20-24 år gammel, og 20% over 25 år gammel. Som følge af denne 
aldersprofil vil der tydeligvis være et stadigt stigende behov for nye 
skibe til erstatning af de gamle. 
De forskellige vurderinger af, hvornår og i hvilket omfang opgangen 
sætter Ind på skIbsbygnlngsmarkedet, varierer en del. OECD oplyser, at 
the Association of West European Shipbuilders (AWES) vurderer, at den 
årlige efterspørgsel efter nye skibe (målt i leverancer) på verdensplan 
fortsat vil ligge på ca. 12 mio. KBT om året frem til 1995, Inden den 
vil stige kraftigt til ca. 18 mio. KBT ved årtusindeskiftet for der­
efter at falde til 17 mio. KBT i 2005. Det Japanske transportministe­
rium forudser på tilsvarende vis en gradvis stigning i efterspørgslen 
inden for skibsbygningssektoren, men forventer, at efterspørgslen vil 
toppe med ca. 13 mio. KBT i 1998. 
OECD-forhandlIngerne 
Forhandlingerne om en international aftale om gradvis at fjerne alle 
eksisterende hindringer for normale konkurrencevilkår på skibsbygnings-
markedet vil sandsynligvis blive genoptaget midt i 1993. På det 
tidspunkt, hvor de tidligere forhandlinger brød sammen i april 1992, 
havde Kommissionen allerede meddelt, at den kunne acceptere den 
1. Januar 1995 som frist for fjernelsen af alle former for støtte til 
skibsbygning, forudsat at de andre forhandlingsparter ville fjerne alle 
deres konkurrenceforvridende foranstaltninger og bestemmelser, herunder 
skadelig prisfastsættelse, indenlandske kreditordninger og krav om 
bygning på indenlandske værfter. 
En sådan international aftale er efter Kommissionens mening altafgø­
rende for normaliseringen af verdensmarkedet for skibsbygning og 
fortsat et mål, som Kommissionen ønsker at nå. Udsigterne til, at 
forhandlingerne kan afsluttes med succes, er imidlertid for øjeblikket 
forbundet med en vis usikkerhed. 
6. Forslaget 
På baggrund heraf er det på nuværende tidspunkt ikke muligt at 
fastsætte en ramme for støttepolitikken på skibsbygningsomràdet pà 
længere sigt. I lyset af don fremherskende situation på markedet 
forekommer det på nuværende tidspunkt vanskeligt at begrunde en 
fuldstændig fjernelse af støtten til denne sektor. På den anden side 
vil der formodentlig finde et opsving sted på markedet i den ikke alt 
for fjerne fremtid. Hertil kommer, at den planlagte genoptagelse af 
forhandlingerne inden for OECD også virker opmuntrende, selv om det 
stadig er usikkert, om der kan opnås en acceptabel multilateral aftale, 
og i givet fald Inden for hvilken tidsramme. Man.bør undgå, at der 
opstår et vakuum i støttepolitikken, når det nuværende direktiv ikke 
længere gælder. Direktivets gyldighed foreslås derfor forlænget i en 
kort periode, dvs. med 12 måneder, frem til den 31. december 1994. 
Dermed ville EF kunne fastholde sin nuværende politik (herunder bl.a. 
princippet om gradvis at sænke produktionsstøtten), indtil situationen 
er mere afklaret. Denne fremgangsmåde ville tillige være fuldstændig i 
overensstemmelse med EF's holdning i OECD-forhandlingerne og ville 
samtidig være et klart signal om, at EF fortsat er villig til på 
positiv og konstruktiv vis at arbejde hen imod en aftale. Denne 
fremgangsmåde ville samtidig give EF tilstrækkelig fleksibilitet til at 
foretage en tilpasning af sin støttepolitik til skibsbygningsindustrien 
i lyset af udviklingen. 
Da den førte politik generelt set har virket tilfredsstillende, findes 
det på nuværende tidspunkt Ikke nødvendigt at foretage andre ændringer 
i direktivets bestemmelser. 
- 5 -
Konklusion 
Det foreslås således, at Rådet efter høring af Europa-Parlamentet og 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtager vedlagte ændringsforslag til 
direktivet og således forlænger dets gyldighed til den 31. december 
1994. 
For ikke at skabe unødvendig usikkerhed i EF's skibsbygningsindustri og 
for at styrke troværdigheden af EF's holdninger i OECD-forhandlingerne, 
opfordrer Kommissionen Rådet til at træffe en afgørelse hurtigst 
muligt. 
c* 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 
90/684/EØF om støtte til skibsbygningsindustrien 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 92, stk. 3, litra d), og artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygnings­
industrien, ændret ved Rådets direktiv 92/68/EØF af 20. Juli 1992, udløber 
den 31. december 1993; 
den i nævnte direktiv fastlagte støttepolitik har generelt set levet op ti I 
målsætningerne deri; 
verdensmarkedet for skibsbygning er stadig ikke normaliseret fuldt ud, på 
trods af at der ifølge prognoserne skulle indtræffe forbedringer som følge 
af en forventet stigning i efterspørgslen efter nybyggede skibe; 
EF's nuværende politik må fortsættes, således at en effektiv og konkurrence­
dygtig europæisk skibsbygningsindustri kan overleve på lang sigt; 
EF tilstræber stadig inden for rammerne af Organisationen for Økonomisk 
Samarbejde og Udvikling (OECD) at nå frem til en multilateral aftale mellem 
verdens vigtigste skibsbygningsnationer om en hurtig afvikling af enhver 
form for både direkte og indirekte offentlig støtte til bygning, ombygning 
og reparation af skibe samt af andre hindringer for genoprettelse af normale 
konkurrencevilkår inden for denne sektor; 
denne aftale skal sikre loyal international konkurrence mellem skibsværft­
erne gennem en afbalanceret og retfærdig fjernelse af samtlige hindringer 
for normale konkurrencevilkår og udgøre et effektivt middel i bekæmpelsen af 
alle former for skadelig prisfastsættelse, der strider mod aftalen; 
bestemmelserne i dette direktiv samt i ovenfor nævnte direktiver foregriber 
ikke ændringer, som måtte være nødvendige med henblik på at overholde 
internationale forpligtelser, som EF har indgået -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Artikel 13 i Rådets direktiv 90/684/EØF ændres til følgende: 
"Dette direktiv gælder fra den 1. Januar 1991 til den 31. december 1994." 
- *-
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestem­
melser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 
1993. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til 
dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de retsforskrifter, 
som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
h. 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 160 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-93-184-DA-C 
ISBN 92-77-54801-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
i,-2985 Luxembourg