om ændring af beslutning 2009/791/EF med henblik på at give Tyskland tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 168 og 168a i direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem

BEGRUNDELSE

I henhold til artikel 395, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem ("momsdirektivet") kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at anvende særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse.

Ved brev registreret i Kommissionen den 10. september 2018 anmodede Forbundsrepublikken Tyskland (herefter "Tyskland") om tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, som fraviger momsdirektivets artikel 168 og 168a, med henblik på at ophæve fradragsretten for moms på varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person eller dennes ansatte til privat brug eller, mere generelt, til ikkeerhvervsmæssige formål eller ikkeøkonomiske aktiviteter. Anmodningen var i overensstemmelse med artikel 2 i Rådets beslutning 2009/791/EF af 20. oktober 2009, som ændret ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2428 af 10. december 2015, ledsaget af en rapport om anvendelsen af denne foranstaltning.

I overensstemmelse med momsdirektivets artikel 395, stk. 2, underrettede Kommissionen ved brev af 14. september 2018 de øvrige medlemsstater om Tysklands anmodning. Ved brev af 17. september 2018 meddelte Kommissionen Tyskland, at den rådede over alle de oplysninger, den fandt nødvendige for at kunne vurdere anmodningen.

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I momsdirektivets artikel 168 i fastsættes det, at en afgiftspligtig person kan fradrage den moms, der er betalt af erhvervelser foretaget og ydelser modtaget i forbindelse med afgiftspligtige transaktioner. I artikel momsdirektivets 168a, stk. 1, fastsættes det, at moms på udgifter i forbindelse med fast ejendom, der indgår i en afgiftspligtig persons erhvervsaktiver, og som anvendes til såvel erhvervsmæssige som ikkeerhvervsmæssige formål, kun kan fradrages for så vidt angår den del, der modsvarer ejendommens anvendelse til den afgiftspligtige persons erhvervsformål. I henhold til momsdirektivets artikel 168a, stk. 2, kan medlemsstaterne også anvende denne regel i forbindelse med udgifter til andre varer, der indgår i de erhvervsaktiver, som de specificerer. I henhold til momsdirektivets artikel 395 kan medlemsstaterne anvende foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i momsdirektivet, for at forenkle momsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse, hvis de blevet er godkendt af Rådet. Tyskland anmodede om tilladelse til fortsat at anvende en fravigelsesforanstaltning, som giver Tyskland mulighed for fuldstændig at ophæve retten til at fradrage moms på varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af en afgiftspligtig person til private eller ikkeerhvervsmæssige formål, herunder ikkeøkonomiske aktiviteter. Tyskland fik oprindelig tilladelse til at anvende denne foranstaltning ved Rådets beslutning 2000/186/EF af 28. februar 2000 i en periode indtil den 31. december 2002 og derefter igen ved Rådets beslutning 2003/354/EF af 13. maj 2003 i en periode indtil den 30. juni 2004, Rådets beslutning 2004/817/EF af 19. november 2004 i en periode indtil den 31. december 2009 og Rådets beslutning 2009/791/EF af 20. oktober 2009 i en periode indtil den 31. december 2012. Sidstnævnte er blevet forlænget indtil den 31. december 2015 ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/705/EU af 13. november 2012 og indtil den 31. december 2018 ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2428 af 10. december 2015. Tyskland meddelte i sin aktuelle anmodning Kommissionen, at anvendelsen af fravigelsesforanstaltningen har vist sig meget effektiv og er en betydelig forenkling af momsopkrævningen. Den hjælper også med at forhindre momsunddragelse og momsundgåelse. Den ønskede minimale anvendelse af varer på mindst 10 % til erhvervsmæssige formål med henblik på at fradrage indgående moms er forholdsvis lav. Ifølge Tyskland vil forlængelsen af denne foranstaltning derfor kun have ringe indvirkning på de samlede momsindtægter fra det endelige forbrug, og den påvirker derfor ikke Unionens egne indtægter hidrørende fra moms negativt. Ifølge Tyskland mindsker foranstaltningen de administrative byrder for skatteyderne og skatteforvaltningerne, da det ikke er nødvendigt at holde øje med eller tilpasse fordelingen af anvendelsen af sådanne varer til erhvervsmæssige og ikkeerhvervsmæssige formål, og der derfor ikke skal føres regnskab over disse ændringer. Grænsen på 10 % svarer også til, hvad der er fastsat i den tyske indkomstskattelovgivning, hvori det fastsættes, at kun varer, der i mindst 10 % af tiden anvendes til erhvervsmæssige formål, kan betragtes som erhvervsmæssige aktiver.

Fravigelser indrømmes normalt for en begrænset periode, så det kan vurderes, om den særlige foranstaltning er hensigtsmæssig og effektiv. I den forbindelse forstår Kommissionen på baggrund af de oplysninger, som Tyskland har indgivet, at fordelingen 10 %/90 % mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug stadig udgør en god basis for at udskille de transaktioner, for hvilke den erhvervsmæssige brug kan anses for at være ubetydelig.

Den pågældende særlige foranstaltning gør derfor arbejdet lettere for både skatteforvaltningerne og virksomhederne, da det ikke er nødvendigt at holde øje med den efterfølgende anvendelse af de varer og ydelser, for hvilke fradragsretten på anskaffelsestidspunktet var udelukket, særlig hvad angår eventuel beskatning af privat brug efter momsdirektivets artikel 16 eller 26 eller reguleringer af fradraget som fastsat i artikel 184-192 i samme direktiv. Det er derfor hensigtsmæssigt at forlænge fravigelsesforanstaltningen.

Enhver forlængelse bør dog være tidsbegrænset, så det kan vurderes, om de betingelser, fravigelsen bygger på, fortsat er til stede. Det foreslås derfor at forlænge fravigelsen indtil udgangen af 2021 og at anmode Tyskland om, såfremt landet påtænker endnu en forlængelse efter 2021, sammen med anmodningen om forlængelse senest den 31. marts 2021 at indgive en rapport, der omfatter en evaluering af den anvendte procentuelle fordeling mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug, som ophævelsen af momsfradraget er baseret på.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

I henhold til momsdirektivets artikel 176 fastsætter Rådet de udgifter, der ikke giver ret til fradrag af momsen. Indtil det sker, kan medlemsstaterne opretholde alle de undtagelser, som var gældende efter deres nationale lovgivning pr. 1. januar 1979. Der findes derfor en række "stand still"-bestemmelser, som begrænser fradragsretten for afgiftspligtige personer.