Nr. C 108/76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  beslutning  om nedsættelse  af den  forurening,  der  er 
forårsaget  af udtømning  af visse  farlige  stoffer  i Fællesskabets  vandmiljø 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskab  er s Tidende  nr.  C 12 af 17.  januar  1975,  side  4-6. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  31. oktober  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  128.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  26.  og 27. februar  1975,  sin udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 4. november  1974,  hvori 
Rådet  for  De  europæiske  Fællesskaber  anmodede 
Udvalget  om at fremsætte  en udtalelse  om »Forslag 
til Rådets  beslutning  om nedsættelse  af den  forure-
ning,  der er forårsaget  af udtømning  af visse  farlige 
stoffer  i Fællesskabets  vandmiljø«, 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  især  artikel  198, 
under  henvisning  til den  beslutning  dets  præsidium 
traf den  29. oktober  1974  om at pålægge  Afdelingen 
for miljøbeskyttelse,  sundhedhedsvæsen  og forbrug 
at udarbejde  en udtalelse  og beretning  herom, 
under  henvisning  til udtalelsen  fra  Afdelingen  for 
miljøbeskyttelse  sundhedsvæsen  og forbrug  den  11. 
februar  1975  og hr. Schlitt's  beretning  herom. 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  128. 
plenarforsamling  den  26.  og 27.  februar  1975  — 
mødet  den  27.  februar  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
enstemmigt, 
Udvalget  godkender  forslaget  til direktiv  under  for-
behold  af følgende  bemærkninger. 1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. De tilsigtede  mål 
1.1.1.  Udvalget  hilser  med  glæde  de mål,  der skal 
opnås  gennem  beslutningen,  velkommen  og under-
streger  nødvendigheden  af: 
— At der fra medlemsstaternes  side  gennemføres  en 
generel  og samtidig  aktion  med  henblik  på be-
skyttelse  af Fællesskabets  vandmiljø  mod  forur-
ening,  særlig  mod  visse  vanskeligt  nedbrydelige 
og giftige  stoffer,  som  kan  ophobes  i levende 
organismer; 
— at samordne  de foranstaltninger,  der skal  træffes 
på grundlag  af forskellige  konventioner,  i særde-
leshed  på grundlag  af konventionen  til bekæm-
pelse  af landbaseret  havforurening  og udkastet 
til en europæisk  konvention  til beskyttelse  af 
internationale  vandløb  mod  forurening; 
— at give  prioritet  til en regulering  af udledning  i 
ferskvand  af visse  forurenende  stoffer; 
— at fastslå  de farlige  stoffers  oprindelse,  og 
— at registrere  de stoffer,  der allerede  vides  at være 
farlige,  og stoffer,  der anses  for at være  farlige, 
uden  at det er blevet  påvist,  at de er farlige. 
1.1.2.  Denne  registrering  skal  gøre  det muligt  at 
undersøge,  hvor  stor  sandsynligheden  er for,  at 
stofferne  ved udtømning  i vandmiljøet  danner  farlige 
15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/77 
sammensætninger  i vandet.  I denne  forbindelse  bør 
man skelne  mellem  ferskvand,  brakvand  og saltvand. 
Man  bør  først  og fremmest  være  opmærksom  på 
den relative  farlighed,  og det kommer  i denne  sam-
menhæng  an på, hvor  udtømningen  finder  sted,  de 
nærmere  omstændigheder  herved,  vandmiljøet  samt 
flora  og fauna. 
1.1.3.  I  denne  sammenhæng  hilser  Udvalget  det 
velkommen,  at man  i begrebet  »Fællesskabets  vand-
miljø«  indbefatter  enhver  form  for  løbende  eller 
stillestående  ferskvand  i medlemsstaterne.  Det  er 
enig i Kommissionens  opfattelse,  at det fællesskabs-
program  på miljøområdet,  der  blev  vedtaget  af 
Rådet  og medlemsstaternes  repræsentanter  den  22. 
november  1973  i1) kun  kan  føres  ud i livet,  hvis  man 
undlader  at foretage  en kunstig  skelnen  mellem 
nationale  og internationale  løbende  eller  stillestående 
ferskvande. 
1.1.4.  I  denne  sammenhæng  anbefaler  Udvalget, 
at man  begrænser  antallet  af konventioner  for  at 
muliggøre  og lette  den  fælles  holdning  i medlems-
staterne,  der tilstræbes.  Et for stort  antal  konven-
tioner  vil gøre  det vanskeligere  at nå det tilsigtede 
mål. Den  foreliggende  beslutning  og Strasbourg-
konventionen  dækker  samtidig  konventionen  til be-
skyttelse  af Rhinen  mod  kemisk  forurening  (Rhin-
konventionen).  Udvalget  mener  derfor,  om  Rhin-
konventionen  kan  bortfalde.  Desuden  burde  »Rådets 
beslutning  om nedsættelse  af den  forurening,  der er 
forårsaget  af udtømning  af visse  farlige  stoffer  i 
Fællesskabets  vandmiljø«  samordnes  med  udkastet 
til en europæisk  konvention  (Strasbourg-konven-
tionen).  Udvalget  anbefaler  derfor,  at man  først 
undertegner  Strasbourg-konventionen,  når denne  er 
samordnet  med  det foreliggende  forslag  til Rådets 
beslutning. 
1.1.5.  Udvalget  henleder  endvidere  Kommission-
ens opmærksomhed  på den  nødvendige  beskyttelse 
mod forurening  af grundvand,  der  anvendes  til 
drikkevand  og i husholdning  og industri. 
1.2. Det  juridiske  grundlag 
1.2.1.  Udvalget  anbefaler,  at beslutningen  ud-
formes  på en sådan  måde,  at man  ikke  udelukker 
muligheden  for gennem  anvendelsen  af artikel  235 
i EØF-traktaten  på kortere  eller  længere  sigt  at 
samordne  de i kommissionsdokumentet  foreslåede 
foranstaltninger  på grundlag  af artikel  100  i EØF-
traktaten. 
1.3. Økonomiske  og  sociale  aspekter 
1.3.1.  Udvalget  understreger,  at den  sociale  sik-
kerhed  og den  økonomiske  stabilitet  skal  bevares 
ved iværksættelsen  af de nødvendige  foranstaltninger til beskyttelse  af vandmiljøet  (artikel  104  i EØF-
traktaten). 
1.3.2.  For  at forhindre  at virksomheder  lukker, 
bør man  kun  gradvist  skærpe  kravene  til spildevands-
udtømning  i vandmiljøet  eller  indrømme  over-
gangsfrister;  i sidste  tilfælde  kan man  skelne  mellem 
gamle  og nye  anlæg. 
1.3.3.  Når  man  fastsætter  tærskel-  og grænsevær-
dier samt  frister  for indførelse  af disse  værdier,  må 
man vurdere  de økonomiske  konsekvenser.  Alle 
forbud  og påbud  bør  ses i forhold  til de sociale  og 
økonomiske  konsekvenser,  de kan  have. 
1.3.4.  Eksperter  fra  medlemsstaterne  og  EF-
kommissionen  skal  undersøge,  om det vil være  mere 
formålstjenligt  i stedet  for  faste  grænseværdier  at 
indføre  en margin  for varierende  grænseværdi  eller 
middelværdier.  Man  skal  imidlertid  ikke  fravige  at 
anvende  nøjagtige  værdier. 
1.3.5.  De  værdier,  der  fastsættes,  bør  først  og 
fremmest  afpasses  efter,  hvordan  det  pågældende 
vandløb  udnyttes,  og i denne  forbindelse  skal  der 
tages  hensyn  til f.eks.  det omkringliggende  områdes 
industrialiseringsgrad  og  befolkningstæthed.  Der 
skal i denne  forbindelse  ligeledes  tages  hensyn  til 
bevarelse  og forbedring  af livskvaliteten. 
1.3.6.  Udvalget  mener  dog,  at eventuelle  værdier, 
der afpasses  efter  de forskellige  vandløb  og flod-
mundinger,  på ingen  måde  må  medføre  nogen 
væsentlig  forskelsbehandling  af de eksisterende  virk-
somheder  inden  for samme  sektor,  idet  nogle  kunne 
blive  forpligtet  til omfattende  investeringer,  mens 
andre  kunne  fortsætte  med  at forurene  langt  mere 
og derved  få betydeligt  lavere  omkostninger.  Dette 
ville være  en »bagvendt«  anvendelse  af princippet 
»forureneren  betaler«. 
1.3.7.  Udvalget  støtter  Kommissionens  synspunkt, 
hvorefter  medlemsstaterne  skal  træffe  foranstaltninger 
for at fremme  genvinding  og behandling  af affald 
med henblik  på fornyet  anvendelse.  Men  det finder 
dog, at det er mindst  lige  så vigtigt,  at medlems-
staterne  gør  en forebyggende  indsats  og træffer 
foranstaltninger,  dels  for at fremme  anvendelse  af 
materialer,  der  kan  genbruges  eller  bearbejdes  til 
fornyet  anvendelse  på den  mest  økonomiske  måde, 
dels for at modvirke,  ja endog  i visse  tilfælde  efter 
underretning  af Kommissionen,  begrænse  eller  for-
byde  anvendelsen  af visse  materialer. 
1.4. Forskning  under  hensyntagen  til de sociale  og 
økonomiske  aspekter 
(x) EFT  C 112  af 20.  12.  1973. 1.4.1.  Forskningen  på vandforureningens  område 
skal fremmes  under  særlig  hensyntagen  til de sociale 
Nr. C 108/78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 15. 5. 75 
og økonomiske  aspekter,  så at man  herigennem  kan 
nå frem  til en vis balance  mellem  disse  aspekter  og 
miljøbeskyttelsen. 
1.4.2.  I  betragtning  af de teknologiske  fremskridt 
— herunder  også  udvikling  og afprøvning  af mere 
effektive  rensemetoder  end  de hidtil  anvendte  — er 
det berettiget  af fastsætte  overgangsperioder  for 
gennemførelsen  af de foranstaltninger,  der er ned-
fældet  i beslutningen.  Tilstrækkeligt  lange  over-
gangsperioder  er også  nødvendige,  for at man  kan 
udvikle  og afprøve  teknisk  som  økonomisk  lovende 
metoder  til at tilbageholde  skadelige  reststoffer. 
1.4.3.  Der  bør  skelnes  mellem  forurening  af 
ferskvand  og havvand,  fordi  de respektive  biotoper 
er forskellige,  og særligt  fordi  beskyttelsesforan-
staltningerne  juridisk  og teknisk  adskiller  sig væsent-
ligt fra hinanden. 
1.4.4.  I  modsætning  til Kommissionen  mener 
Udvalget  at modsætningerne  mellem  de enkelte 
konventioner  skyldes  inddelingen  af de skadelige 
stoffer  på grundlag  af de forelagte  lister.  Udvalget 
mener,  at inddelingen  af de skadelige  stoffer  ikke 
må være  afhængig  af forskellige  målsætninger,  prak-
tiske  vanskeligheder,  nærmere  regler  for  gennem-
førelse  og forskellene  i de enkelte  konventioners 
frister.  Inddelingen  skal  tværtimod  ske på grundlag 
af ensartede  kriterier.  Disse  kriterier  skal  være 
naturvidenskabens  almindeligt  anerkendte  kriterier. 
Der skal  vælges  kriterier,  der  afslører  eller  viser 
stoffernes  farlighed. 
1.4.5.  Der  skal  kun  foretages  klassificering,  når 
a) de faktorer,  der skal  tages  hensyn  til ved klassifi-
ceringen,  kan  defineres  nøjagtigt,  og når  man 
derudover  kan 
b) konstatere,  hvilket  indbyrdes  forhold  der  er 
imellem  dem. 
1.4.6.  I  betragtning  af denne  beslutnings  målsæt-
ning er det ikke  tilstrækkeligt  at foretage  en samlet 
registrering  af bestemte  stoffer  i grupper.  En specifi-
cering  af stofferne  er påkrævet  for at forhindre  en 
yderligere  forurening  af Fællesskabets  vandmiljø, 
og for at forbedre  vandkvaliteten,  samt  for at opre-
tholde  de økonomiske  og sociale  forhold.  Denne 
opgave  må overdrages  eksperter. 
1.4.7.  Forureningen  af vandmiljøet  forårsages 
både  af befolkning,  landbrug  og industri.  Deres 
respektive  andel  i forureningen  variere  fra område 
til område.  Alligevel  skal  der  fastsættes  samme 
betingelser  for dem.  Dette  gælder  også  for tærskel-
og grænseværdierne. I betragtning  af ovennævnte  forhold  vil det  være 
at anbefale,  at der tages  hensyn  til, i hvor  høj grad 
befolkning  og økonomi  kan belastes  ved anvendelsen 
af nye  måle-  og genforarbejdningsmetoder. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  1 
Udvalget  anbefaler,  at man  i endnu  højere  grad  end 
før udelukker  al tvivl  om,  at begrebet  »Fælles-
skabets  vandmiljø«  affattes  alle  løbende  eller 
stillestående  ferskvande  i et eller  flere  medlemsstater, 
og at der  ikke  skelnes  mellem  nationale  og inter-
nationale  vandløb. 
2.2. Artikel  2 
Udvalget  går ud fra,  at fortegnelsen  skal  udarbejdes 
ved hjælp  af målenet  (som  allerede  fastsat  i Paris-
konventionen),  sådan  at man  ikke  behøver  at måle 
hver eneste  udtømning. 
2.3. Artikel  3 
Udvalget  henleder  Kommissionens  opmærksomhed 
på anvendelsesområdet  for de foranstaltninger,  der 
skal træffes,  og der skal  i denne  sammenhæng  tages 
hensyn  til de nærmere  regler  for anvendelsen.  Der 
bør skelnes  mellem  følgende: 
— Vandmiljøets  beskaffenhed  i naturlig  og kunstig 
henseende,  og 
— den  måde  hvornå  vandmiljøet  benyttes. 
Desuden  bør  man  nøje  undersøge: 
— Muligheden  for  en gradvis  nedsættelse  af de 
skadelige  stoffer  og 
— indrømmelse  af overgangsfrister  for gamle  anlæg. 
Konkurrenceforvridninger  bør undgås.  I denne  for-
bindelse  henviser  Udvalget  til »Fællesskabsrammer 
for offentlig  støtte  til miljøbeskyttelse«  (meddelelse 
fra Kommissionen  til medlemsstaterne)  af 6. novem-
ber 1974.  I følge  disse  retningslinjer  må der  ydes 
støtte  i de tilfælde,  hvor  det viser  sig, at virksomheder 
kommer  i vanskeligheder  på grund  af nye byrder  som 
følge  af miljøbeskyttelses-foranstaltninger,  og at der 
opstår  sociale  og økonomiske  problemer  af regional 
og sektormæssig  art, når deres  eksistens  trues. 
2.4. Artikel  4 
Udvalget  mener,  at de frister,  Kommissionen  foreslår, 
er for korte  til, at de fastsatte  foranstaltninger  kan 
blive  effektive. 
15. 5. 75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 108/79 
2.5. Artikel  5 
Artikel  6 burde  tilpasses  artikel  2, dvs.  medlems-
staterne  meddeler  Kommissionen,  hvad  man  har 
fundet  frem  til ved hjælp  af de nationale  målenet. 
2.6. Liste  I og II samt  bilag 
Udvalget  foreslår,  at man  udarbejder  en ny forteg-
nelse  over  de stoffer,  som  Kommissionens  forslag 
til beslutning  skal  omfatte.  For  at nå de mål,  der 
tilsigtes  i beslutningen,  er det  ikke  nødvendigt  at 
inddele  (klassificere)  stofferne  ved hjælp  af lister. 
Hvad  angår  kriterierne  for fortegnelsen  over  stoffer 
bør man  gå ud fra Kommissionens  overvejelser  som 
f.eks.:  nedbrydelighed  (persistens),  graden  af gif-
tighed  og biologisk  koncentration  (akkumulation). 
Endvidere  burde  der  findes  en undtagelsesbestem-melse  for stoffer,  der er biologisk  uskadelige  eller 
som i vand  hurtigt  omdannes  til biologisk  set 
uskadelige  stoffer. 
Specificeringen  skal  være  ens  i alle  Fællesskabets 
medlemsstater. 
Før en sådan  specificering  foretages,  er det  nød-
vendigt,  at medlemsstaterne  bliver  enige  om fælles 
metoder  til analyse.  Der  må vælges  analysemetoder, 
der giver  reproducerbare  værdier  og arbejder  med  en 
fejlmargin,  der er så lille  som  mulig. 
Bruxelles,  den  27.  februar  1975. 
Formand  for 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Henri  CANON  GE 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om tilnærmelse  af medlemsstaternes  lovgivning 
om de til kontrolforanstaltninger  for gasmålere  opkrævede  afgiftssatser 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 74 af 1. juli 1974,  side  4. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  19. juni  1974  i medfør  af artikel  100  i Traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 128.  plenarforsamling,  holdt  i Bruxelles 
den 26. og 27. februar  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 21. juni  1974,  i hvilket 
Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  anmodede 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  om en udtalelse 
om »Forslag  til Rådets  direktiv  om  tilnærmelse 
af medlemsstaternes  lovgivning  om  de til kontrol-
foranstaltninger  for  gasmålere  opkrævede  afgifts-
satser«, 
under  henvisning  til artikel  100  i EØF-traktaten, 
under  henvisning  til den  beslutning,  som  blev 
truffet  af dets  præsidium  den  25. juni  1974,  om at pålægge  Afdelingen  for  industri,  handel,  hånd-
værk  og tjenesteydelser  at udarbejde  en udtalelse 
og beretning  herom, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  fremsat 
af Afdelingen  for  industri,  handel,  håndværk  og 
tjenesteydelser  på mødet  den  5. februar  1975, 
under  henvisning  til den  beretning,  som  er blevet 
afgivet  af ordføreren,  hr.  Clark, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin 128.  ple-
narforsamling  den  26. og 27. februar  1975,  mødet 
den 27.  februar  1975  —