For at opnå disse mål, fremme de aktiviteter, der er fastsat i ISA-afgørelsens artikel 1 og 3, og levere "fælles løsninger til fremme af interoperabiliteten" involverede programmet opstart af undersøgelser, projekter og tilhørende tiltag ved hjælp af specifikke handlinger for at understøtte følgende:

ISA-programmet blev etableret på baggrund af udviklingen med de foregående programmer (IDA og IDABC). Som det fremgår af ISA-afgørelsen3, var det primære formål med ISA-programmet at understøtte samarbejde mellem europæiske offentlige myndigheder med henblik på at muliggøre levering af elektroniske offentlige tjenester, der understøtter gennemførelsen af EU-politikker og aktiviteter. Det underliggende mål var at fremme effektiv elektronisk interaktion mellem disse myndigheder på tværs af grænser og sektorer.

Medlemsstaternes bestræbelser finder dog ofte sted på nationalt niveau uden at følge en fælles europæisk tilgang, hvorved interoperabiliteten på europæisk niveau og tilgængeligheden af digitale offentlige tjenester på tværs af landegrænser kompromitteres. Derfor er der høj risiko for, at der skabes nye elektroniske barrierer ("e-barrierer"), der forhindrer borgere og virksomheder i at bruge offentlige tjenester i andre lande end deres egne, og dette hindrer den problemfri funktion af det indre marked.

Den 24. og 25. oktober 2013 vedtog Det Europæiske Råd konklusioner, der lagde vægt på, at moderniseringen af offentlige myndigheder bør fortsætte med hurtig gennemførelse af tjenester, der afhænger af interoperabilitet for at kunne fungere effektivt, som f.eks. e-forvaltning, e-sundhed, e-fakturering og e-indkøb. Dette vil føre til flere og bedre digitale tjenester til borgere og virksomheder i Europa, omkostningsbesparelser og større effektivitet, gennemsigtighed og kvalitet af tjenester i den offentlige sektor.

Den digitale dagsorden for Europa beskriver, hvordan interoperabiliteten er essentiel i forhold til at hjælpe med til at maksimere det sociale og økonomiske potentiale af informations- og kommunikationsteknologier (IKT), og derfor kan den digitale dagsorden for Europa kun lykkes, hvis interoperabiliteten sikres. Det dedikerede fundament af "interoperabilitet og standarder" fik medlemsstaterne til at udføre specifikke handlinger relateret til interoperabilitet, nemlig gennemførelsen af de forpligtelser, der blev besluttet med de ministerielle Granada- og Malmø-erklæringer, herunder vedtagelsen af den europæiske interoperabilitetsramme (EIF) i de nationale lovgivninger.

Som nævnt i den årlige vækstundersøgelse for 2013 anser Kommissionen interoperabiliteten på tværs af grænser af online-tjenester og digitaliseringen af europæiske offentlige myndigheder som vigtige faktorer for vækst og øget effektivitet. Interoperabiliteten mellem myndigheder er en vigtig katalysator for at skabe mere effektiv levering af digitale tjenester.

Moderniseringen af de offentlige myndigheder er en af de vigtigste prioriteter for succesfuld gennemførelse af Europa 2020-strategien. Undersøgelserne om den årlige vækst udgivet af Kommissionen fra 2011 til 2015 viser, at kvaliteten af de europæiske offentlige myndigheder har direkte effekt på det økonomiske miljø og derfor er essentiel i forhold til at stimulere produktivitet, konkurrencedygtighed og vækst.

I løbet af den endelige evaluering blev Kommissionen hjulpet af et team af uafhængige eksperter fra et konsulentfirma (det endelige evalueringsteam). Repræsentanter for de relevante Kommission-tjenestegrene overvågede den endelige evaluering ved hjælp af en kommissionsstyregruppe.

Som nævnt i artikel 1 i ISA-afgørelsen var målet for ISA-programmet at støtte samarbejdet mellem europæiske offentlige myndigheder ved at fremme en effektiv elektronisk kommunikation på tværs af grænser og sektorer mellem sådanne myndigheder (og organer, der udfører offentlige opgaver på deres vegne) og derved muliggøre levering af elektroniske offentlige tjenester til støtte for gennemførelsen af EU's politikker og aktiviteter.

– koordination — i hvilken grad var de aktiviteter, der involverede medlemsstaterne, herunder dem i ISA-udvalget, koordineret for herved at sikre interessenternes engagement i ISA-programmet? I hvilken grad var aktiviteterne koordineret eller afstemt med andre interessenter, som det var meningen, at Kommissionen skulle interagere med i ISA-referencerammen?

– nytteværdi — hvordan var programmets faktiske og forventede resultater og effekter sammenlignet med de virksomhedsbehov, som de var tiltænkt at opfylde? Hvilke foranstaltninger kunne man tage for at forbedre nytteværdien af handlingerne i det næste program?

– relevans — i hvilken grad var programmets mål relevant for at kunne indfri de stadig udviklende behov og prioriteter på nationalt niveau og EU-niveau?

Den endelige evaluering anvendte samme sæt af kriterier som den foreløbige evaluering, der fungerer som sammenligningsgrundlag for resultaterne. Resultaterne, konklusionerne og anbefalingerne i den endelige evaluering er baseret på et bredt udvalg af data, der udgør den konkrete dokumentation, der er påkrævet for at kunne bekræfte validiteten af programmets interventionslogik og opnåelsen af målene. Der er fokus på følgende syv primære kriterier:

Den endelige evaluering af ISA-programmet var baseret på kvantitative og kvalitative data indsamlet på forskellige måder (skrivebordsstudie, online-undersøgelser, interviews, skriftlige anmodninger om yderligere informationer og casestudier), der involverer et bredt udvalg af repræsentanter fra medlemsstaterne og EU-tjenestegrenene samt et begrænset antal interessenter fra det civile samfund og private organisationer, som programmet er i forbindelse med.

ISA-programmet iværksættes ved hjælp af gennemførelsen af love (ISA-afgørelsen, artikel 9) om grundlaget for et rullende arbejdsprogram, der evalueres mindst én gang årligt. og som inkluderer handlinger til finansiering relateret til et eller flere lag af interoperabilitet (teknisk, semantisk, organisatorisk og juridisk). Årlige arbejdsprogrammer fastlægges efter årlige indkaldelser af forslag til Kommissionens tjenestegrene og medlemsstaterne, godkendt af ISA-udvalget og vedtaget af Kommissionen før ikrafttrædelse. De specifikke handlinger, der skal finansieres, er angivet i det rullende arbejdsprogram.

Opnåelse af programmets mål

Den endelige evaluering fandt, at ISA-programmet på effektiv vis nåede sit mål og leverede operationelle løsninger til "at støtte samarbejdet mellem europæiske offentlige myndigheder ved at fremme en effektiv elektronisk kommunikation på tværs af grænser og sektorer mellem sådanne myndigheder […] og derved muliggøre levering af elektroniske offentlige tjenester til støtte for gennemførelsen af Fællesskabets politikker og aktiviteter". Dette er i særdeleshed tilfældet for fælles referencerammer, genanvendelige generiske værktøjer og fælles tjenester samt for vurderingen af IKT-konsekvenserne af ny EU-lovgivning. Overordnet set opfylder de opnåede og forventede resultater og effekter af ISA-programmet stort set de forretningsbehov, som de var tiltænkt, selv om nogle handlinger havde større nytteværdi end andre.

Evalueringen identificerede flere vigtige områder, hvor ændringer i det efterfølgende ISA2-program samlet har potentialet til at være mere relevante i forhold til de aktuelle behov for interoperabilitet og til at forbedre nytteværdien. Den bekræfter også, at ISA-programmet bidrog til deling og genanvendelse i kraft af etableringen af fælles referencerammer. Endelig havde ISA-programmet mulighed for at revidere retningslinjerne for bedre regulering for herved at sikre, at vurderingen af IKT-konsekvenserne tydeligt er en del af Europa-Kommissionens udarbejdelse af konsekvensanalyser.

De overordnede resultater er opsummeret nedenfor:

1.1.Relevans

Målet for ISA-programmet ("at støtte samarbejdet mellem europæiske offentlige myndigheder ved at fremme en effektiv elektronisk kommunikation på tværs af grænser og sektorer mellem sådanne myndigheder") er stadig relevant for at indfri de aktuelle behov på både nationalt niveau og EU-niveau. Dette blev tydeliggjort af programmets endelige evaluering om effekten af ISA-resultaterne men også fra medlemsstaternes politiske dagsordener, der tydeligt indikerede behovet for effektiv levering af digital offentlig administration. Endvidere blev EIF udviklet, gennemført og overvåget af ISA-programmet. EIF's anbefalinger og retningslinjer viser, hvordan interoperabiliteten bør gennemføres af medlemsstaterne i de offentlige administrationer, og de har følgende til formål:

a)at fremme og støtte leveringen af europæiske offentlige tjenester ved at fremme interoperabilitet på tværs af grænser og sektorer

b)at vejlede europæiske offentlige myndigheder i deres indsats for at tilbyde virksomheder og borgere tjenester

c)at supplere og sammenkæde de forskellige nationale interoperabilitetsrammer på europæisk plan.

EIF tilvejebringer en fælles forståelse af interoperabiliteten i EU, hvilket anerkendes af DSM-strategien, der inkluderer en særlig handling om interoperabiliteten mellem offentlige myndigheder (handling 15: vedtagelse af en prioriteret plan over IKT-standarder og udvidelse af EIF for offentlige tjenester)

Den løbende revidering af EIF bygger videre på det arbejde, der er blevet udført de seneste år af observationscenteret for nationale interoperabilitetsrammer (NIFO), der overvåger og støtter gennemførelsen i medlemsstaterne.

ISA-programmet bidrager til andre DSM-handlinger, hvor interoperabiliteten fungerer som underliggende katalysator. Programmets mål er godt afstemt med den digitale dagsorden for Europa og den europæiske handlingsplan for e-forvaltning 2011-2015, der begge identificerer interoperabilitet som en betingelse for succes. Derudover er programmet godt afstemt med CEF, der har til formål at udvikle tilslutningsmuligheder og interoperabilitet for de europæiske digitale tjenester, da nogle af dets byggeenheder (f.eks. e-levering, oversættelse, e-fakturering) er afhængig af ISA-resultater. CEF kan yde operationel støtte til løsninger, der udvikles og modnes under ISA-programmet.

ISA-programmet har aktivt bidraget til flere EU-politikker, som f.eks. det indre marked, infrastrukturen for geografisk information i Fællesskabet (INSPIRE), den fælles ramme for informationsudveksling (CISE), den fælleseuropæiske åbne dataportal og konkurrencelovgivningen, der har draget nytte af programmets støtte i form af dedikerede handlinger og delte løsninger. Disse politikker har identificerede mål, der er afhængige af interoperabilitet med hensyn til deres gennemførelse.

De europæiske offentlige myndigheder har stadig behov for f.eks. modernisering af leveringen af offentlige ydelser, forbedring af koordinering mellem medlemsstaternes myndigheder og Kommissionens tjenestegrene, organisatorisk afstemning i de offentlige myndigheder og større brugervenlighed i løsningerne, således som det blev konstateret i forbindelse med ex ante-evalueringen af ISA2 og den foreløbige ISA-evaluering. At fremme leveringen af tjenesteydelser på tværs af landegrænser og sektorer på en ensartet og ressourceeffektiv måde kræver større genanvendelse af de eksisterende interoperabilitetsløsninger og øget samarbejde mellem medlemsstaternes myndigheder samt mellem dem og Kommissionen. En fælles tilgang er ingen garanti for øget indsats.

1.2.Nyttevirkning

Overordnet kan man anse ISA-programmet for at have været effektivt. For det første viste dokumentationen fra overvågnings- og evalueringshandlingen, at den blev anset for at være "på rette spor" i perioden fra 2010 til 2015 med en gennemsnitlig forsinkelse på mindre end 5 %. For det andet beløb det samlede gennemførte budget for arbejdsprogrammerne 2010 til 2014 sig til 128,2 mio. EUR, cirka gennemsnitligt 2 % mindre end det samlede budget, der var afsat for perioden. Grundet disse resultater kan programmet anses for effektivt i budgetmæssigt henseende30.

Endvidere bekræftede 90 % af de adspurgte repræsentanter for medlemsstaterne og embedsmænd fra Kommissionens relevante tjenestegrene, at programmet blev leveret til tiden og inden for det oprindelige omfang. Som nævnt i den endelige ISA-evaluering følte flertallet af disse interessenter sig fuldt eller delvist involveret i de årlige revideringer af programmet.

Proceduren for indsendelse af forslag til nye handlinger og fondenes frigivelsesproces kan anses som effektiv. Effektiviteten i form af tildelingen af menneskelige ressourcer bekræftes af det faktum, at den faktiske tildeling altid var lavere end den, der var forventet i det oprindelige ISA-lovforslag.

1.3.Effektivitet