Offentliggørelse af en ansøgning om registrering af en betegnelse i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

(2021/C 112/03)

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1) , senest tre måneder efter datoen for offentliggørelsen.

ENHEDSDOKUMENT

»Olio di Roma«

EU-nr.: PGI-IT-2453 — 5.4.2019

BOB ( ) BGB (X)

1. Betegnelse

»Olio di Roma«

2. Medlemsstat eller Tredjeland

Italien

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.5. — Fedtstoffer

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

Ved certificeringen skal den beskyttede geografiske betegnelse »Olio di Roma« ekstra jomfruolivenolie opfylde nedenstående parametre:

Farve: fra grøn til gyldengul, alt afhængigt af oliens alder.

Organoleptiske egenskaber

Beskrivelse Median Frugtagtig karakter 2-6 Bitterhed 2-5 Skarphed 2-5 Noter af tomat og/eller artiskok og/eller urter og/eller mandler 1-4,5

Kemisk-fysiske egenskaber

— Syreindhold (udtrykt som oliesyre): ≤ 0,4 %

— Peroxidtal ≤ 12 mEq O2/kg

— Oliesyre ≥ 70 %

— Tocopheroler ≥ 150 mg/kg

— Biofenoler i alt ≥ 220 mg/kg

— K232 ≤ 2,20

— K270 ≤ 0,200

Alle parametre, som ikke specifikt er nævnt, skal være i overensstemmelse med EU-lovgivningen om ekstra jomfruolivenolie.

3.3. Foder (kun for animalske produkter) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

De sorter, der kan anvendes alene eller i kombination til at producere den beskyttede geografiske betegnelse »Olio di Roma«, er Itrana, Carboncella, Moraiolo, Caninese, Salviana, Rosciola, Marina, Sirole, Maurino Pendolino, Frantoio og Leccino, som skal udgøre mindst 80 %. En andel på højst 20 % af andre sorter er tilladt, når blot de er medtaget i det nationale register over frugtsorter tilladt til salg, der blev oprettet ved lovdekret nr. 124 af 25. juni 2010.

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Alle etaper af produktionsprocessen, dvs. dyrkning, høst og presning, skal finde sted i det afgrænsede geografiske område.

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

Efter presningen skal olien opbevares i beholdere af rustfrit stål eller et andet materiale, der er egnet til opbevaring af olie. Disse beholdere skal være fuldstændigt rene og uden spor af rengøringsmiddel. De skal opbevares på et sted med optimale opbevaringsbetingelser for ekstra jomfruolivenolie, så man undgår uønskede ændringer i produktets kemiske og organoleptiske egenskaber.

Inden emballeringen kan olien være naturligt dekanteret, filtreret eller underkastet enhver anden naturlig proces for at fjerne restprodukter fra forarbejdningen (dvs. oliefod eller grøntsagsvand). Ved opbevaring i beholdere er det muligt at bruge inaktive gasser.

Olie med den beskyttede geografiske betegnelse »Olio di Roma« skal markedsføres i beholdere, der er tilladt i henhold til gældende lovgivning, og som har en kapacitet på højst 5 liter. Beholderne skal forsegles og mærkes.

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til

Mærkningen skal indeholde angivelsen »olio extravergine di oliva »Olio di Roma« IGP« [»ekstra jomfruolivenolie »Olio di Roma« BGB«] skrevet med tydelige bogstaver, således at den kan skelnes fra alle de øvrige oplysninger på etiketten.

Brugen af navne, bedriftsnavne, firmanavne, navne på sammenslutninger og private varemærker er tilladt, hvis de ikke er anprisende og ikke er af en sådan art, at de vildleder kunderne. Det er tilladt at angive ordet »monovarietale« (»enkeltsort«) efterfulgt af den anvendte sort, der er medtaget i punkt 3.3. Produktionsåret for de oliven, som olien er lavet af, skal fremgå af etiketten.

4. Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning

Produktionsområdet for den beskyttede geografiske betegnelse »Olio di Roma« består af følgende kommuner:

Provinsen Viterbo i sin helhed

Provinsen Rieti: Collevecchio, Stimigliano, Forano, Selci, Cantalupo in Sabina, Poggio Catino, Fara in Sabina, Castelnuovo di Farfa, Toffia, Salisano, Poggio Nativo, Frasso Sabino, Scandriglia, Orvinio, Mompeo, Casaprota, Poggio San Lorenzo, Monteleone Sabino, Poggio Moiano, Colle di Tora, Montenero Sabino, Montebuono, Tarano, Torri in Sabina, Vacone, Configni, Cottanello, Montasola, Casperia, Roccantica, Torricella in Sabina, Montopoli di Sabina, Magliano Sabina, Poggio Mirteto, Rocca Sinibalda Longone Sabino, Monte San Giovanni in Sabina, Varco Sabino, Belmonte in Sabina, Rieti, Cantalice, Borgo Velino, Antrodoco, Castel Sant'Angelo, Cittaducale, Contigliano, Ascrea, Colli sul Vellino, Vacone, Morro Reatino, Paganico Sabino, Pescorocchiano, Poggio Bustone, Pozzaglia Sabina og Rivodutri

Provinsen Rom i sin helhed undtagen kommunerne Anzio, Arcinazzo Romano, Allumiere, Camerata Nuova, Colleferro, Jenne, Tolfa, Riofreddo, Santa Marinella, Valmontone, Vallepietra, Vallinfreda og Vivaro Romano

Provinsen Frosinone i sin helhed undtagen kommunerne Acquafondata, Filettino, Trevi nel Lazio og Viticuso

Provinsen Latina i sin helhed undtagen kommunerne Latina, Pontinia, Sabaudia og San Felice Circeo.

5. Tilknytning til det geografiske område

Ansøgningen om anerkendelse bygger på kvalitetsegenskaberne for »Olio di Roma«.

Det geografiske område, der henvises til i punkt 4, er beliggende midt på den italienske halvø ud til Det Tyrrhenske Havs kyst. Det strækker sig fra Appenninerne til Det Tyrrhenske Hav, og landskabet består for det meste af bakker (54 % af regionens samlede areal), som er typiske for olivendyrkningsområdet.

Dette er karakteristisk for landskabet i hele området, hvor man finder oliventræer, der er flere hundrede år gamle, og en lang række olivenøkotyper, som er typiske for det geografiske område.

Der dyrkes oliven i hele det afgrænsede geografiske område, hvor ca. 63 000 hektar er beplantet og ligger i en højde fra 0 til ca. 800 m over havets overflade, og de tegner sig for næsten 50 % af det samlede areal, der anvendes til træafgrøder.

Klimaet i det afgrænsede område er et middelhavsklima med milde, våde vintre og efterår og varme, tørre somre. Gennemsnitstemperaturerne varierer fra 3 oC i januar til 30 oC i juli.

Nedbøren varierer fra 600-700 mm om året ved kysten til 1 000 mm om året på bakkerne og i Antiappenninerne. De mest regnfulde årstider er efteråret og foråret, og nedbøren er ringest om sommeren.

De tyrrhenske vinde, der påvirker bakke- og slettelandskabet, har en afgørende indflydelse på de miljømæssige og klimatiske forhold i det område, hvor »Olio di Roma« produceres.

BGB-området har de rette betingelser for olivendyrkning af følgende årsager:

— jord med mellemhøj densitet, der er rig på organisk materiale og har en neutral eller subalkalisk pH-værdi

— minimumstemperaturer, som ikke ligger under 5 minusgrader fra december til februar

— maksimumstemperaturer, som ikke ligger over 34 oC i juli og august

— gennemsnitlig årlig nedbør på mindst 600 mm

— nedbør, som sjældent kommer over 30 mm om sommeren, med tørke i juli og august

— efterårsnedbør, som sjældent ligger under 120 mm i september og oktober.

De særlige kendetegn ved »Olio di Roma« kan tilskrives disse meget specifikke geografiske, orografiske, jordbundsmæssige og klimatiske forhold, som har vist sig at være særdeles velegnede til olivendyrkning.

Disse specifikke klimavariationer, der kan observeres under olieakkumulerings- og modningsfaserne i det geografiske område, hvor olivenerne typisk dyrkes, er den vigtigste miljømæssige faktor for produktets kvalitetsparametre, såsom dets indhold af phenol og flygtige forbindelser. Det forholder sig nemlig som følger:

— Den vand- og varmestress (i august og september), der opstår under olivenoliens akkumuleringsfase, udløser syntesen af de polyphenoler, der dannes i olivenerne. Polyphenolerne dannes som følge af intens stress, f.eks. vand- og/eller varmestress, og træet anvender dem til at modvirke produktionen af frie radikaler.

— Samtidig fremmer efterårsnedbøren (i oktober og november) syntesen af flygtige forbindelser.

Dette særlige forløb med vandstress som følge af varmen/tørken under olieakkumuleringsfasen efterfulgt af efterårsregn og køligere, vådere vejrforhold, efterhånden som olivenerne modner, medfører først og fremmest dannelsen af polyphenoler (bitterhed og skarphed) efterfulgt af dannelsen af flygtige forbindelser (noter af tomat og/eller artiskok og/eller urter og/eller mandler).

De samlede polyphenol-/biophenolværdier (≥ 220 mg/kg) giver »Olio di Roma« sin bitterhed og skarphed (som i begge tilfælde ligger mellem 2 og 5) og giver produktet sin unikke identitet.

De flygtige forbindelser tilfører til gengæld en række plantenoter, der giver den beskyttede geografiske betegnelse »Olio di Roma« sin identitet, nemlig noter af tomat og/eller artiskok og/eller urter og/eller mandler (1-4,5).

De olivensorter, der dyrkes i området, og som er nævnt i punkt 3.3, er repræsentative for ældgamle sorter, der i det væsentlige er naturligt hjemmehørende, og som dyrkes i hele området eller udelukkende i mere begrænsede og specialiserede områder. Dette bidrager ligeledes til produktionen af en olie med særlige kemiske og sensoriske egenskaber, nemlig en frugtagtig, bitter og skarp smag, hvilket udgør den typiske karakteristiske tilknytning til det geografiske referenceområde.

Den bitre og skarpe smag er en nyttig markør ved vurderingen af oliens »friskhed«, idet sådanne molekyler er tilbøjelige til at oxidere med tiden. Dermed mister de deres karakteristiske smag og de sundhedsmæssige egenskaber, de giver produktet. Det er nu obligatorisk at angive olivenernes høstår på etiketten for at understrege produktets »friskhed«.

De særlige menneskelige faktorer, der har indflydelse på det specifikke produkt, er bl.a. dyrkningsteknikker såsom valg af høsttidspunkt og håndtering af kunstvanding. Høstsæsonen i produktionsområdet varer normalt fra slutningen af september til den 31. december hvert år. Kunstvanding er ikke udbredt. Når der kunstvandes, sker det på grund af vandmangel og for at bevare de plantenoter, der er kendetegnende for denne olie.

En anden menneskelig faktor, der har indflydelse på kendetegnene ved »Olio di Roma«, er presningsteknikken. For at beskytte og bevare produktets særlige kendetegn er det ikke tilladt at anvende automatiske presningssystemer.

Det er vigtigt at bemærke, at samspillet mellem disse dyrkningsmæssige og klimatiske karakteristika kombineret med de dyrkede olivens genotyper giver en unik fænotype.

De anvendte olivenpresningsteknikker er også med til at gøre »Olio di Roma« unik. De over 450 olivenpresser i det afgrænsede geografiske område er teknologisk veludstyrede og bemandet med personale, der har adgang til relevant teknisk videreuddannelse for at sikre olie af den bedste kvalitet og med det bedst mulige udtryk for de unikke egenskaber, der er beskrevet i punkt 3.2.

Det er de miljømæssige og klimatiske forhold i området, der giver produktet sine kendetegn, f.eks. dets gyldengule farve med grønne toner af varierende intensitet, dets brede, elegante bouquet med noter af artiskok, nyslået græs, cikorie og tomat af varierende intensitet og strejf af mynte, basilikum og rosmarin. Den er kompleks og delikat i munden og har velafbalancerede noter af artiskok, tidsel og tomat af varierende intensitet samt en slutnote af sød mandel. Den har en veldefineret bitterhed og skarphed.

I produktionsområdet er der klare beviser for, at planten blev anvendt til fødevareproduktion fra det 6. og 7. århundrede f.Kr. og fremefter.

Romerne perfektionerede de teknikker, der anvendes til produktion og presning af olien, og de udbredte deres olivendyrkningsekspertise i de områder, de erobrede. Et besøg i Testaccioområdet viser tydeligt, hvor vigtig handelen med olie var i Rom. Her lå flodhavnen til den gamle handelsplads, og de amforaer, der blev læsset af her, blev smadret, når de var tømt, og smidt her i så store mængder, at de dannede et kunstigt bjerg kendt som »monte dei cocci« (potteskårsbjerget).

I 1813 udgjorde det areal, der var dækket af olivenplantager i Lazio, ca. 27 000 hektar, og olieproduktionen nåede op på 3 mio. kg. I 1938 oversteg det areal, der blev anvendt til specialiseret olivendyrkning i Lazio, 80 000 hektar. Dette tal steg til 84 000 i 1952-1956 og til 87 770 hektar i 1966-1970.

Produktets omdømme i Italien og på verdensplan er blevet styrket som følge af de talrige nationale og internationale anerkendelser, det har modtaget, dets konstante tilstedeværelse og prisvindende resultater i forskellige oliekonkurrencer samt salget af olie fra det i punkt 4 nævnte område som souvenir til turister, der besøger hovedstaden.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i denne forordning)

Varespecifikationens fulde tekst er tilgængelig på webstedet: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

eller

ved at gå direkte til hjemmesiden for ministeriet for landbrug, fødevarer og skovbrug (www.politicheagricole.it), klikke på »Qualità« (øverst til højre på skærmen), dernæst på »Prodotti DOP IGP STG« (til venstre på skærmen) og til sidst på »Disciplinari di Produzione all'esame dell'UE«.

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.