[I SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 361 endelig udg. 
Bruxelles, den 27.07.1994 
MEPPEkELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RAPET 
OPFØLQHIMQ AF KOMMISSIONENS MEDDELELSE OM 
"EUROPAAFTALERNE OO VIDERE FREM: EN STRATEGI FOR FORBEREDELSE 
AF DE CENTRAL- OO ØSTEUROPÆISKE LANDE PÀ TILTRÆDELSE7' 
_ I _ 
OPFØLGNING AF KOMMISSIONENS MEDDELELSE OM 
"EUROPAAFTALERNE OG VIDERE FREM; EN STRATEGI FOR FORBEREDELSE 
AF DE CENTRAL- OG ØSTEUROPÆISKE LANDE PÅ TILTRÆDELSE" 
Indledning 
Kommissionen sendte for nylig Rådet en meddelelse med titlen 
"Europaaftalerne og videre frem: en strategi for forberedelse af de 
centralog østeuropæiske lande på tiltrædelse". Det var et første svar på en 
anmodning fra Det Europæiske Råd på Korfu om en strategi til at forberede de 
associerede lande på tiltrædelse. Rådet havde en indledende drøftelse af 
spørgsmålet den 18. juli og noterede sig, at Kommissionen ville fremsætte 
specifikke forslag til gennemførelse af denne strategi. Nærværende 
meddelelse indeholder specifikke forslag grupperet under følgende 
hovedemner: 
A. skabelse af rammer for en uddybning af de gensidige forbindelser 
B. skabelse af et egnet retligt og institutionelt klima for økonomisk 
udvikling og integration 
C. forbedring af handelsmulighederne 
D. makroøkonomiske og strukturelle forandringer og andre former for 
samarbejde 
E. bistand fra Fællesskabet til integration og reform. 
A. SKABELSE AF RAMMER FOR EN UDDYBNING AF DE GENSIDIGE FORBINDELSER 
i) Forslag til strukturerede forbindelser med Unionens institutioner 
Det Europæiske Råd i København konkluderede, at "Fællesskabet foreslår, at 
de associerede landes forbindelser med Unionens institutioner struktureres 
inden for rammerne af dels en intensiveret og udvidet multilateral dialog 
dels samråd om spørgsmål af fælles interesse. Arrangementerne ... omfatter 
dialog og samråd om en bred vifte af spørgsmål og i flere forskellige fora". 
Det Europæiske Råd betragtede strukturerede forbindelser som et middel til 
gradvis at inddrage de associerede lande i Den Europæiske Unions arbejde på 
områder af fælles interesse gennem fælles møder af rådgivende art med 
Unionens institutioner. Det Europæiske Råd konkluderede, at der kunne 
etableres strukturerede forbindelser på alle tre områder ("søjler") af 
Unionens virksomhed. Fælles møder om emner omfattet af Fællesskabets 
politikker, særlig med en transeuropæisk dimension, den fælles udenrigs- og 
sikkerhedspolitik såvel som retlige og indre anliggender bør alle indgå i de 
strukturerede forbindelser. For at gøre disse møder effektive, vil de skulle 
bekendtgøres i god tid i forvejen, således at der kan træffes forberedelser 
ved fælles møder i COREPER, Det Politiske Udvalg og de relevante 
arbejdsgrupper. 
- 2 -
Der vil kunne afholdes fælles møder på rådsniveau (almindelige 
anliggender) og fælles sektorspecifikke møder om anliggender af fælles 
interesse. 
Fælles sektorspecifikke møder vil kunne være nyttige på områder som 
energi, transport og telekommunikation, hvor parterne vil kunne drøfte 
transeuropæiske net. Sådanne møder vil kunne tilvejebringe vigtigt input 
til Christophersen-gruppen, som af Det Europæiske Råd er blevet 
opfordret til at fortsætte sin undersøgelse over en udvidelse af de 
transeuropæiske net til også at omfatte nabolandene, særlig i Centralog 
Østeuropa. 
Unionen bør afholde forberedende møder med de central- og østeuropæiske 
lande om andre emner end dem, der er nævnt i dette dokument, særlig de 
makroøkonomiske udviklinger, det indre marked, socialpolitikken, kultur, 
ungdomsspørgsmål og sundhed, hvor det vil være i gensidig interesse at 
arbejde sammen om at løse fælles problemer. 
Unionen bør afholde forberedende møder med de associerede lande forud 
for De Forenede Nationers generalforsamling; der vil kunne afholdes et 
indledende møde på ministerplan i New York efterfulgt af møder mellem de 
faste repræsentanter, når der opstår emner, med hensyn til hvilke et 
fælles synspunkt ville være til gensidig fordel. 
Unionen bør afholde forberedende møder med de associerede lande forud 
for CSCE-konferencen i Budapest og det efterfølgende topmøde såvel som 
fælles møder om emner af fælles interesse inden for CSCE-rammerne. 
Repræsentanterne for Unionen vil kunne føre samråd med repræsentanterne 
for de associerede lande om opfølgningen af Paris-konferencen om 
stabilitet i Europa og om gennemførelsen af ledsageforanstaltningerne. 
Det vil blive nødvendigt med et nært samarbejde, hvis stabilitetspagtens 
mål skal kunne realiseres. 
Der bør overvejes regelmæssige fælles møder mellem de politiske 
direktører (i hvilken sammenhæng der allerede har fundet tre møder 
sted), skyggekorrespondenter og politiske planlæggere. 
Der bør fastlægges procedurer for inddragelse af de central- og 
østeuropæiske lande i aktioner af relevans for FUSP, såsom démarcher, 
erklæringer og fælles aktioner, som Unionen træffer beslutning om. 
På dette grundlag vil formandskabet kunne opstille en tidsplan for fælles 
møder. Disse bør annonceres i god tid, således at der kan træffe de 
nødvendige forberedelser til fælles møder i COREPER, Det Politiske Udvalg og 
i arbejdsgrupper. 
Det foreslås, at formandskabet og Kommissionen rapporterer til et fælles 
møde ved Det Europæiske Råds møde i Essen med deltagelse af de associerede 
lande om udviklingen i de strukturerede forbindelser, og at der ved den 
lejlighed godkendes en foreløbig tidsplan over fælles møder i 1995. 
- 3 
ii) Samarbejde om retlige og indre anliggender 
Procedurerne for konsultation og information af de central- og østeuropæiske 
lande inden for rammerne af mere strukturerede forbindelser er til 
behandling hos justits- og indenrigsministrene, hvis stærkt påkrævede 
beslutninger kan forventes ved udgangen af 1994. 
Skønt vægten med hensyn til indholdet af en sådan dialog i den seneste tid 
er blevet lagt på emner vedrørende bekæmpelse af organiseret kriminalitet, 
herunder ulovlig narkotikahandel, ulovlig handel med nukleare materialer, 
bør man ikke overse emner vedrørende den "tredje søjle", specielt 
indvandrings- og asylpolitik, hvor et nærmere samarbejde mellem disse lande 
og Unionen også er vigtigt. 
Indvandring og asyl 
De central- og østeuropæiske lande betragtes som et af indfaldsportene til 
Unionen. Som led i Wien-, Berlin- og Budapest-konferencerne om øst-vest­
migration, som fandt sted mellem 1991 og 1993, har de berørte lande 
forpligtet sig til at overholde visse normer med hensyn til visumpolitik, 
grænsekontrol, indrejsepolitik og repatriering af personer, som havde taget 
ulovligt ophold. Realiseringen af disse forpligtelser kan imidlertid give 
anledning til problemer på grund af mangelen på tekniske og finansielle 
ressourcer. 
Et samarbejde mellem Unionen og disse lande vil kunne hjælpe til at 
fastlægge passende procedurer og normer i begge parters interesse og som et 
væsentligt element i forberedelserne til medlemskab af Unionen. På denne 
baggrund bør det overvejes at åbne Phare-programmet for denne type 
samarbejde. 
Bekæmpelse af narkotika 
Unionens bestående aftaler med de berørte lande, der blev indgået inden 
ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union, gør allerede plads for 
en form for samarbejde om bekæmpelse af ulovlig narkotikahandel. 
Europaaftalerne indeholder yderst relevante bestemmelser desangående. De 
vedrører i særdeleshed kravet om indførelse af lovgivning om prækursorer og 
renvaskning af penge. Det ville være logisk at benytte de institutionelle 
arrangementer, som disse aftaler byder på, som supplerende rammer for en 
dialog om disse aspekter. 
Afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union lægger et styrket grundlag for 
samarbejde mellem Unionens medlemsstater om bekæmpelse af narkotika. 
Kommissionens nylige meddelelse om, hvordan disse nye muligheder kan 
udnyttes, indeholder idéer om forbindelserne med tredjelande, og dermed også 
de central- og østeuropæiske lande som medlemmer af Pompidou-gruppen og 
potentielle medlemmer af Unionen. De associerede lande vil kunne opfordres 
til at deltage i den bredere debat, som Kommissionen med sin meddelelse har 
søgt at sætte i gang. 
Hvad angår det særlige emne om forbindelsen mellem narkotika og organiseret 
kriminalitet opfordrede Det Europæiske Råd på Korfu det tyske formandskab 
til at "tilrettelægge en konference med de central- og østeuropæiske lande 
om narkotika og organiseret kriminalitet". Det tyske formandskab har oplyst, 
at det vil følge denne konklusion op med tilrettelæggelse af en konference, 
- 4 -
hvor der vil blive mulighed for at definere grundlaget for et yderligere 
samarbejde. 
Rets- og politisamarbejde 
Der er flere områder til drøftelse i øjebliket mellem Unionens 
medlemsstater, som kunne være naturlige emner for et samarbejde mellem 
Unionen og de associerede lande. Her kan nævnes modvirkning af ulovlige 
aktiviteter, som f.eks. smugleri, kriminalitet vedrørende biler og miljøet. 
Denne form for samarbejde vil kunne hjælpe de associerede lande med at 
opbygge de nødvendige lovgivningsmæssige og administrative infrastrukturer. 
Mange medlemsstater har allerede på et bilateralt grundlag en form for 
fagligt samarbejde med de berørte lande. Der er dog behov for en koordineret 
fremgangsmåde på dette område, hvilket en struktureret dialog vil kunne 
bidrage til at fremme. 
iii) Samarbejde inden for regionen 
Samarbejde mellem nabolande udgør en integrerende del af medlemskab af 
Unionen. Et nært samarbejde mellem de central- og østeuropæiske lande vil 
være økonomisk fordelagtigt og hjælpe til at fremskynde tiltrædelse. De 
associerede lande har allerede taget væsentlige initiativer i denne 
sammenhæng, såsom oprettelsen af det centraleuropæiske frihandelsområde 
(CEFTA), den baltiske frihandelsaftale, der snart vil blive indgået, de 
mange bilaterale aftaler i regionen og de regionale samarbejdsinitiativer 
som f.eks. Østersørådet, Sortehavssamarbejdsrådet og det centraleuropæiske 
initiativ. 
Selvom det er op til disse lande selv at skride til handling, kan der gøres 
mere for at fremme et sådant samarbejde. Unionen kan som en naturlig partner 
i et sådant samarbejde i regionen hjælpe til at fremme disse mål på 
forskellig måde: 
Fællesskabet vil kunne fremkomme med et initiativ med de associerede 
lande til at udvikle handelen inden for regionen. I et sådant 
handelsprogram vil man kunne tilstræbe følgende: 
at støtte indførelsen af moderne handelslovgivning, hvor det er 
nødvendigt, såvel som overførsel af EU-knowhow vedrørende 
eksportfremme og marketing 
at støtte programmer, der sigter mod at udbrede Den Europæiske Unions 
normer, standarder og praksis i regionen både for at fremme handelen 
inden for regionen og for at fremskynde udviklingen af et mere 
velfunderet erhvervsmiljø tværs over hele kontinentet 
at udvikle eksportforsikrings- og -garantisystemer gennem fagligt 
samarbejde om udvikling af forsikringsfaciliteter, forbedring af 
bankclearing- og betalingssystemerne, herunder eventuel benyttelse af 
ECU, og eventuelt støtte til kreditfaciliteter til udvikling af 
eksportservice, særlig med henblik på handel inden for regionen 
- 5 
- der vil kunne oprettes en større fond til at fremme samarbejde mellem 
flere lande i Central- og Østeuropa ved at sammenlægge visse 
tværregionale Phare-programmer sammen med det nyligt vedtagne 
grænseoverskridende program*-' uden dog dermed at indskrænke den 
allerede planlagte indsats for de regioner, der ligger op til 
Fællesskabet. En sådan fond vil også kunne anspore til 
samfinansiering med andre finansieringskilder i medlemsstaterne og i 
de associerede lande selv. 
B. SKABELSE AF ET EGNET RETLIGT OG INSTITUTIONELT KLIMA FOR ØKONOMISK 
UDVIKLING OG INTEGRATION 
Det er vigtigt for de associerede lande, at der skabes et klima, der kan 
befordre markedsøkonomien, og at deres økonomiske og forskriftsmæssige 
strukturer bringes på linje med Unionens med de fornødne tilpasninger for at 
tage hensyn til en fremtidig tiltrædelse. Myndighederne i disse lande er i 
færd med gradvis at bringe et lovgivnings- og forskriftssystem på plads, som 
er foreneligt med Unionens. Denne vældige opgave omfatter følgende 
komponenter: 
i) Tilnærmelse af lovgivning 
Hvert af de associerede lande skal ved tiltrædelsen overtage Fællesskabets 
regelværk, som det foreligger på tidspunktet. En tilpasning til Den 
Europæiske Unions lovgivning kan enten betyde en indgående revision af 
bestående lovgivning, eller, hvor der ikke findes nogen relevant lovgivning, 
Den Europæiske Unions lovgivning vil kunne danne grundlag. Flere af de 
associerede lande har allerede indført ordninger til at sikre, at de nye 
love er i overensstemmelse med Unionens retlige rammer. 
Denne betydelige opgave med tilnærmelse af lovgivning kan kun løses af de 
associerede lande selv. Der er imidlertid behov for nær koordination og 
faglig bistand. 
For at bane vejen for tiltrædelse og deltagelse i det indre marked skal 
hvert land opstille et program omfattende prioriteter og en tidsfrist 
for tilnærmelsen af lovgivning, teknisk harmonisering og indførelse af 
europæiske standarder og certificeringsprocedurer. 
Koordinationen og overvågningen vil bedst kunne foretages i 
specialiserede underudvalg under Associeringsrådene, om nødvendigt med 
specifikke arrangementer. 
Unionen vil gennem PHARE stille passende faglig bistand til rådighed. 
EU-medlemsstaterne har også en rolle at spille i denne forbindelse og 
bør overveje at stille ressourcer og erfaringer til rådighed, hvor det 
er hensigtsmæssigt og muligt. Erfaringerne med omsætningen af EU-
lovgivningen i de EFTA-lande, der står for tiltrædelse, vil være til 
særlig stor hjælp på dette område. 
DForordning (EF) nr. 1628/94, EFT nr. L 171 af 6.7.1994. 
- 6 -
ii) Konkurrencepolitik og kontrol med statsstøtte 
Anvendelse af en konkurrencepolitik og en statsstøttepolitik i de 
associerede lande, der er forenelig med Unionens, er vigtig i to henseender. 
For det første vil en aktiv konkurrencepolitik bidrage til 
omstillingsprocessen ved at skabe sunde økonomiske strukturer og hindre 
unormal profit. Der er også indlysende grunde af hensyn til statsfinanserne 
til at holde statsstøtte under streng kontrol. For det andet vil det, for at 
disse lande skal kunne deltage i det indre marked, blive nødvendigt at skabe 
samme klima af tillid, som består mellem medlemsstaterne, for at sikre at 
alle økonomiske beslutningstagere arbejder under samme betingelser og dermed 
ikke nyder nogen illoyal fordel i forhold til konkurrenter, der opererer på 
samme marked. 
I Europaaftalerne har de associerede lande påtaget sig vidtgående 
forpligtelser på konkurrenceområdet. Arbejdet er allerede godt i gang i de 
fleste af de associerede lande, hvad angår vedtagelse af lovgivning og 
oprettelse af afdelinger til at beskæftige sig med anvendelsen af 
konkurrencepolitikken til at regulere virksomhedernes adfærd. Der er med 
Polen, Bulgarien, Ungarn og Slovakiet aftalt gennemførelsesregler vedrørende 
antitrust-tilfælde og virksomhedssammenslutninger, som endnu skal bekræftes 
af de relevante myndigheder, og det samme vil ske snarest med Tjekkiet. 
Definitionen af statsstøtte og kontrollen hermed på en gennemsigtig måde er 
knap så langt fremme, og det er et område, der kræver omgående opmærksomhed. 
Ingen af de associerede lande har ganske vist de fornødne budgetmidler til 
at betale store subsidier, men der findes en række støttemekanismer, der i 
Fællesskabet klassificeres som statsstøtte. 
Der kan på kortere sigt træffes flere foranstaltninger til i de associerede 
lande at indføre ordninger for kontrol med statsstøtte, der er forenelige 
med Fællesskabets: 
Hvert af de associerede lande bør beføje en enkelt myndighed til at 
overvåge og kontrollere alle former for statsstøtte. Denne myndighed vil 
skulle vurdere hver enkelt statsstøtteorodning i forhold til 
Europaaftalens forpligtelser og dens potentielle forenelighed med EF-
traktatens artikel 92, før der gives en endelig tilladelse. 
Hvert âf de associerede lande skal sammen med Kommissionen opstille og 
derefter ajourføre en fortegnelse over statsstøtte, der skal defineres 
og kvantificeres på samme grundlag som i Fællesskabet. Kommissionen vil 
stille passende faglig bistand til rådighed hertil, og den beføjede 
myndighed skal administrere fortegnelsen. 
Kommissionen har i tidligere tid fastlagt retningslinjer vedrørende 
problemerne med kontrol af statsstøtte under de særlige forhold, der gør 
sig gældende i nye medlemsstater. Den vil nu angive den type støtte og 
støttegrænserne, som den anser for egnede for økonomierne i de 
associerede landes situation. 
Unionen bør også opstille et program fer de associerede lande for 
uddannelse i konkurrencepolitik, tilrettelægge uddannelse af 
konkurrencemyndighederne på grundlag af erfaringerne i Fællesskabet og 
landenes egne erfaringer. Dette vil kunne finansieres via PHARE og 
støttes af konkurrencemyndighederne i Den Europæiske Unions 
medlemsstaterne. 
- 7 -
Det vil blive nødvendigt at sikre, at de forskellige nationale myndigheder 
opretholder en sammenhæng i udviklingen af politik og fortolkningen og 
anvendelsen heraf med Fællesskabets retspraksis. Det ville eventuelt være 
ønskeligt i fremtiden at opbygge en "konkurrencemyndighed" på linje med 
EFTA-Tilsynsmyndigheden, som flere eller alle de associerede lande kunne 
deltage i, eller andre egnede ordninger. Kommissionen mener dog ikke, at 
dette er nødvendigt for nærværende. 
Myndighederne for kontrol med statsstøtte bør til sin tid sigte mod at opnå 
en grad af effektiv håndhævelse og gennemsigtighed, der anerkendes som 
svarende til den myndighed, Kommissionen udøver i Unionen. Når der er opnået 
en tilfredsstillende anvendelse af konkurrencepolitik og statsstøttekontrol 
sammen med anvendelsen af de dele af Fællesskabets regelværk, der er 
forbundet med det bredere marked, kan Unionen beslutte at indskrænke 
anvendelsen af handelsbeskyttelsesinstrumenter over for industrivarer fra 
det pågældende land, da den dermed har samme garantier mod uredelig 
konkurrence, som den har i det indre marked. 
C. FORBEDRING AF HANDELSMULIGHEDERNE 
Siden 1989 har handelsmønstret mellem Unionen og de associerede lande ændret 
sig radikalt. Skønt Den Europæiske Union nu aftager over 50% af de 
associerede landes eksport, tegner disse sig fortsat kun for 4,2% af Den 
Europæiske Unions samlede import. Til trods for en hurtig stigning i deres 
eksport til Unionen, er Unionens eksport steget endnu hurtigere og har givet 
anledning til bekymringer i de associerede lande over det store 
handelsunderskud (5,6 mia. ECU, i 1993) (Se de nærmere enkeltheder i bilag 
II). 
Europaaftalerne byder på en så vidtgående liberalisering, selv i følsomme 
sektorer, at yderligere handelsforanstaltninger vedrørende told og 
kontingenter ikke synes at være nødvendige på mellemlang sigt. Hvis 
Europaaftalerne alle bringes på linje med Visegrad-landenes aftaler, vil 
Fællesskabet tilbyde frihandel med varer pr. 1.1.1995, med undtagelse af 
stål (1. januar 1996) og tekstiler (1. januar 1998). Eksporten vil 
imidlertid kunne stimuleres yderligere ved at øge de associerede landes 
adgang til Den Europæiske Unions offentlige indkøb som omhandlet i 
Europaaftalerne. 
Der er flere områder inden for handelspolitikken, hvor Unionen burde 
overveje en yderligere indsats for at lette handelsstrømmene og nedbringe 
spændingerne foruden dem, der er nævnt i afsnittet om landbruget i det 
følgende: 
1) Antidumping og beskyttelsesforanstaltninger 
En styrkelse af konkurrencen, kontrollen med statsstøtte og andre 
relevante dele af Fællesskabets regelværk med berøring til det indre 
marked vil hjælpe til at fjerne behovet for antidumping- og 
beskyttelsesforanstaltninger. Antidumping- og antisubsidietold anvendes 
hverken i Unionen eller EØS, hvor denne situation gør sig gældende. 
Europaaftale-landene betragter Unionens anvendelse af disse 
handelspolitiske instrumenter som både et politisk og økonomisk problem; 
de mener, at de kan have en neddæmpende indflydelse på handelen og 
investeringerne fra udlandet. Det vil ikke desto mindre være nødvendigt 
- 8 -
for Unionen at opretholde sine handelspolitiske instrumenter, indtil de 
associerede lande er blevet integreret i det indre marked. 
På kortere sigt bør Unionen i betragtning af, at disse lande er 
potentielle medlemsstater, som har påtaget sig at anvende EU-regler, 
tilbyde at informere Europaaftale-landene forud for indledningen af 
enhver antidumping- eller beskyttelsesprocedure. Desuden vil Unionen i 
tilfælde, hvor der er påvist dumping og skade, kunne give pristilsagn en 
klar præference frem for told med henblik på at bringe undersøgelsen til 
afslutning. 
Unionen bør gøre en større indsats for at informere myndighederne og 
erhvervslivet i Europaaftale-landene om, hvordan Unionens 
handelsbeskyttelsesinstrumenter anvendes. 
2) Kumulation af oprindelsesreglerne 
Oprindelsesreglerne er ganske vist af teknisk art men kan have én større 
indflydelse på, hvordan handelen former sig. For at kunne drage den 
fulde fordel af den fremgangsmåde, der foreslås i dette dokument, må 
regionen i efterhånden stigende grad skulle opføre sig som en integreret 
enhed i handelshenseende. For på den mest virkningsfulde måde at 
stimulere integration bør der arbejdes for en yderligere udvikling i 
retning af fuldstændig kumulation af oprindelse i handelen mellem EU og 
de associerede lande. Det vil sige at varer, der fremstilles i regionen, 
lettere kan få præferenceadgang, fordi fremstillings- og 
samlingsprocessen kan spredes ud over de associerede lande (for ikke at 
sige EU), uden at varer fra de associerede lande skal passere kunstige 
hindringer eller skranker for at blive betragtet som havende oprindelse 
i et af disse lande. En sådan fremgangsmåde vil dog ikke være uden 
følgevirkninger for EU-forarbejdningsindustriens interesser, fordi der 
bliver tale om stigende konkurrence. Der er i øjebliket undersøgelser i 
gang over særlig følsomme sektorer (f.eks. tekstiler og elektronik), og 
de kan komme til at betyde, at der indføres begrænsede sektorspecifikke 
begrænsninger i den beskrevne bredere fremgangsmåde, når der en gang 
skal udarbejdes specifikke forslag på området. Men et overordnet tiltag 
af denne type forventes at blive til stor fordel for både EU-
erhvervslivet og de associerede lande. 
3) Handel med tekstilvarer 
Et forslag med henblik på gennemførelsen af beslutningen fra mødet i 
København om toldfritagelse for varer, der er omfattet af arrangementer 
for passiv foraxiling og forordning (EØF) nr. 636/82, er til behandling i 
Rådet, som er blevet anmodet om hurtigt at vedtage det. 
4) Skabelse af samme betingelser for alle associerede lande 
Unionen vil kunne beslutte, at tidsplanen for den bulgarske og rumænske 
Europaaftale afpasses efter tidsplanen for Visegradlandenes 
Europaaftaler, hvad angår told og toldkontingenter for industrivarer, 
tekstiler, EKS F-produkter, forarbejdede landbrugsprodukter og ikke-
forarbejdede landbrugsprodukter. 
9 -
D. MAKROØKONOMISKE OG STRUKTURELLE FORANDRINGER 
i) Makroøkonomisk politik 
For at lempe på begrænsningerne for konkurrencedygtig vækst vil de 
associerede lande skulle udvikle en makroøkonomisk politik og en 
reformpolitik, der kan befordre en mobilisering af den indenlandske 
opsparing, bremse underskuddet på statsfinanserne, tiltrække flere 
udenlandske direkte investeringer og udvide eksporten, samtidig med at der 
opretholdes passende valutakurser, som ikke underminerer konkurrenceevnen på 
priserne i udlandet for dermed at dæmpe den indenlandske inflation. Unionen 
bør: 
engagere sig i en regelmæssig dialog baseret på Fællesskabets egne 
multilaterale overvågningsprocedurer, som naturligvis skal gælde for de 
associerede lande, når de en gang bliver medlemmer. Fælles ecofin-
ministermøder vil kunne danne et velegnet forum for at anspore til, at 
der føres en forsvarlig politik. 
ii) Fremme af investeringer fra udlandet 
En af nøglerne til genrejsning og udvikling i de associerede lande er øgede 
investeringer fra udlandet. Det forelås med henblik på at fremme 
investeringerne fra udlandet, at EU: 
videreudvikler de initiativer, der er taget via PHARE-programmet til at 
oprette agenturer for udenlandske investeringer i alle de associerede 
lande, 
bygger videre på arbejdet i G24-investeringsgruppen ved at søge midler 
til at hjælpe de associerede lande med at indføre foranstaltninger til 
at skabe et miljø, der kan befordre investering. I denne sammenhæng vil 
der kunne foretages en undersøgelse over investeringsmulighederne og -
hindringerne, 
udnytter det europæiske energicharter og sine traktater med henblik på 
at anspore til investeringer i energisektoren, 
udvikler JOPP-programmet (Joint venture Phare Programme) yderligere med 
henblik på at fremme joint ventures mellem virksomheder i Unionen og i 
de associerede lande, 
fremmer industrisamarbejdet ved at organisere rundbordskonferencer med 
inddragelse af industrifolk fra Den Europæiske Union og de associerede 
lande. 
iii) Transport 
Integrationen af de associerede lande i et forenet europæisk transportområde 
vil bidrage både til bedre økonomiske resultater og til opfyldelsen af det 
bredere mål, som er de associerede landes medlemskab af Unionen. 
Kommissionens mål har været at befordre en gradvis integration på basis af 
vidtgående transportaftaler med de central- og østeuropæiske lande 
omfattende så mange lande som muligt. Europaaftalerne har sammen med den 
- 10 -
proces, der foregår inden for rammerne af den paneuropæiske 
transportkonference, været betragtet som det bedste middel til at nå dette 
mål. 
Fremskridtene har imidlertid hidtil været langsomme, f.eks. i sektoren indre 
vandveje, hvor en hurtig løsning på den jugoslaviske krise er en 
forudsætning for et vellykket globalt tiltag, og i luftfartssektoren, hvor 
der er sket meget lidt ud over en tilskyndelse af de associerede lande til 
at harmonisere deres lovgivning med Unionens. Der er i øjeblikket arbejde i 
gang vedrørende forhandlingsdirektiver om EU's luftfartsforbindelser med de 
associerede lande, og forslag hertil vil blive forelagt Rådet i nærmeste 
fremtid. En integration af de associerede lande med Unionen forudsætter også 
en udbygning af forbindelserne inden for jernbanetransport og kombineret 
transport. 
Europaaftalerne bygger i det væsentlige på en bilateral fremgangsmåde. Rådet 
er ganske vist i færd med at drøfte en transitaftale med tre af de 
associerede lande (Ungarn, Bulgarien og Rumænien), men det må betragtes som 
en væsentlig indskrænkning af Kommissionens oprindelige forslag fra 1992 om 
en multilateral aftale vedrørende landtransportsektoren mellem alle de 
central- og østeuropæiske lande og SNG-landene. Der bør overvejes ordninger, 
som kan sikre, at de institutionelle rammer for EU's forbindelser med de 
associerede lande afspejler en balance mellem bilaterale og multilaterale 
elementer, idet dette ellers ofte kan føre til diskriminerende praksis. 
De blandede transportunderudvalg under Europaaftalerne er et velegnet forum 
for samarbejde. Samtidig bør der overvejes bredere rammer for fremtidige 
aktioner og udformning af politik, eventuelt i forbindelse med fælles 
ministermøder mellem Rådet og de associerede lande. 
iv) Energi 
Energisektoren vil spille en central rolle i den økonomiske omstrukturering 
i de associerede lande. Europaaftalerne og Det Europæiske Energicharter 
danner i øjeblikket rammerne for samarbejdet. 
Omstruktureringen af energisektoren er indledt med forskellige 
udgangspunkter og er forløbet i forskelligt tempo, hviket kræver en 
bilateral tilgang til spørgsmålet. Dog er der tre nøgleområder, der fortsat 
er af betydning for alle de associerede lande: 
formulering af en overordnet energipolitik, i hvilken der tages hensyn 
til Unionens politik, og behov for et højere nukleart sikkerhedsniveau i 
de associerede lande 
en hurtigere gennemførelse af energibesparelsesforanstaltninger til at 
øge energieffektiviteten og mindske skaderne på miljøet 
fremme af konkurrencen i sektoren. 
Følgende forslag vil kunne være til hjælp på disse områder: 
Unionen bør indlede en aktiv dialog med de associerede lande på 
minister- og tjenestemandsplan omfattende alle aspekter af formulering 
af politik gennem en "energikontaktgruppe", der skal nedsættes mellem 
11 -
Kommissionen og hvert af de associerede lande. Der vil finde et fælles 
ministermøde sted under det tyske formanskab. 
Der vil kunne undersøges nye midler til at fremme private investeringer 
i ny avanceret produktionskapacitet. 
De associerede lande vil om fornødent så snart som muligt kunne 
inddrages så nært som muligt i Den Europæiske Unions arbejde vedrørende 
transeuropæiske energinet, eventuelt gennem energikontaktgruppen. 
De associerede landes deltagelse i Den Europæiske Unions 
energiprogrammer (f.eks. SAVE-programmet for harmonisering af 
energieffektive standarder) vil kunne fremskyndes. 
Der bør ydes diplomatisk støtte til at lette de associerede landes 
tiltrædelse af Det Internationale Energiagentur. 
De associerede lande, der tilslutter sig europæiske 
standardiseringsorganisationer, bør også ydes den fulde opbakning, 
således at de kan overtage anerkendte standarder, særlig vedrørende 
energieffektivitet og net-interoperabilitet. 
v) Landbrug 
Landbruget spiller en stor rolle i de associerede landes økonomi, i de 
fleste af dem en meget større rolle end i Den Europæiske Union. Bilag III 
viser landbrugets andel af beskæftigelsen og produktionen i hvert land. 
I alle disse lande er produktionen faldet siden indledningen af omstillingen 
til markedsøkonomi. Grunden hertil er et fald i den indenlandske 
efterspørgsel, men produktionen har også været påvirket af stigende priser 
på inputs, kapitalmangel og ledelsesproblemer i forbindelse med 
privatiseringsvanskeligheder. Sektoren for husdyrhold har især været ramt af 
dette fald i produktionen. Regeringerne har reageret herpå med støtte af 
producentpriserne ved at fastsætte mindstepriser for visse vigtige varer. 
Nogle yder endog eksportsubsidier. 
Selvom det europæiske marked aldrig kan være det eneste afsætningsmarked, 
betragter de associerede lande det som det naturlige bestemmelsessted for 
deres landbrugsproduktion og som et marked, hvor de er sikre på at opnå 
tilfredsstillende priser. Eksporten af landbrugsprodukter fra de associerede 
lande er imidlertid faldet for nylig, medens deres import af 
landbrugsprodukter fra EU er steget hurtigt i samme periode. De nærmere 
enkeltheder fremgår af bilag IV. 
Med undtagelse af Ungarn har alle disse lande nu en negativ handelsbalance 
over for EU, hvad angår landbrugsprodukter, medens kun Rumænien havde en 
negativ balance i 1990. Dette har foranlediget nogle af dem til at overveje 
at indføre foranstaltninger til at bremse importen, og det vil skulle 
undersøges, om dette er foreneligt med Europaaftalerne. 
12 
Landbrugshandel - EU-balance med de associerede lande (Mio. ECU) 
1990 1991 1992 1993 * 
Balance -960 •702 •305 433 
*Januar til november 
Kilde: EUROSTAT 
På denne baggrund er det helt afgørende, at de associerede landes 
landbrugspolitik udvikler sig på en måde, der er forenelig med reformen af 
den fælles landbrugspolitik og med de GATT-forpligtelser, Den Europæiske 
Union og disse lande har påtaget sig. Kommissionen vil derfor foretage en 
undersøgelse over mulighederne for den fremtidig landbrugspolitik i et 
bredere Europa med henblik på at forberede de associerede landes tiltrædelse 
af Den Europæiske Union. 
På kortere sigt vil landbrugshandelsforbindelserne skulle revideres af 
følgende grunde: 
for det første for at tilpasse Europaaftalerne til den nye situation, 
der er opstået for Den Europæiske Union og de associerede lande efter 
afslutninegn af Uruguay-runden. Der skal være tale om mere end en 
teknisk tilpasning og åbnes mulighed for at nyvurdere balancen i 
landbrugsafsnittet i disse aftaler i lyset af den seneste udvikling 
den anden udfordring er at tilpasse Europaaftalerne til den udvidede 
Union for særlig at medtage de arrangementer, de fremtidige 
medlemsstater har truffet i deres bilaterale aftaler med de associerede 
lande. Samtidig skal der foretages en gennemgribende undersøgelse af 
grundene til, at kun få af de toldkontingenter, som-Den Europæiske Union 
har åbnet hidtil, udnyttes fuldt ud. Årsager vil skulle analyseres 
sammen med de associerede lande, og der vil skulle findes en løsning til 
at afhjælpe dem 
endelig vil der skulle foretages en lignende undersøgelse af udviklingen 
med hensyn til Unionens landbrugseksport til de associerede lande for at 
vurdere grundene til den udtalte stigning i eksporten, således at der 
kan rettes op på eventuelle ubalancer. 
vi) Miljø_og nuklear sikkerhed 
Forureningsniveauerne i visse dele af de associerede lande har nu nået 
alarmerende proportioner. Den Europæiske Unions mål med en udvidelse af sit 
samarbejde med disse lande inden for miljøpolitik bør være: 
at bidrage til at løse væentlige europæiske grænseoverskridende 
miljøproblemer, særlig i områder som den sorte trekant, Donau-bækkenet, 
Middelhavet og Østersøen 
- 13 -
at hjælpe de associerede lande til at integrere kravet om bæredygtighed 
i deres økonomiske og sektorspecifikke politikker 
at hjælpe dem til at forberede sig på deres fremtidige tiltrædelse af EU 
gennem tilnærmelse og håndhævelse af deres miljølovgivning og -
standarder. 
Miljø, nuklear sikkerhed og energi er allerede prioriterede områder for 
Phare, hvis mål bør være at skabe et grundlag for bæredygtig vækst og 
effektiv energiproduktion. EU, som har et særligt ansvar for G24-
koordinationen, er den førende med hensyn til faglig bistand, der sigter på 
at indføre ensartede standarder og praksis i regionen som helhed. Denne 
faglige bistand bør udvides til også at omfatte 
infrastrukturforanstaltninger vedrørende lovgivning, ansvar og forsikring. 
EU og de asocierede lande vil inden for rammerne af de strukturerede 
forbindelser i fællesskab kunne opstille fælles rammer for konsultation til 
at lede deres fremtidige samarbejde. Med denne fremgangsmåde vil man kunne 
undgå unødige overlapninger i indsatsen og tillige fremme samarbejdet mellem 
de asocierede lande indbyrdes. 
vii) Regionaludvikling 
Europaaftalerne indeholder bestemmelser om samarbejde mellem de associerede 
lande og Unionen om regionaludvikling og fysisk planlægning. Samarbejdet er 
for nærværende baseret på udveksling af oplysninger og embedsmænd og 
levering af faglig bistand såvel som regionale og lokale myndigheders fælles 
optræden inden for økonomisk udvikling. 
Dette samarbejde har været i gang siden 1990 på basis af kontakter mellem 
byer og regioner i Fællesskabet og i de central- og østeuropæiske lande 
finansieret via Ecos-Ouverture-programmet. Der er i denne forbindelse 
støttet aktioner til at hjælpe små og mellemstore virksomheder, og 
udveksling af erfaringer har bidraget til at fremme turisme, udvikling, 
rationel energiudnyttelse, bedre affaldsforvaltning, bedre byplanlægning og 
en styrkelse af lokaldemokratiet. For nylig er der indledt et mere aktivt 
samarbejde i grænseområder mellem Unionen og Østeuropa på basis af et 
grænseoverskridende program finansieret via strukturfondsprogrammet Interreg 
og Phare. 
Det grænseoverskridende samarbejde mellem de central- og østeuropæiske lande 
indbyrdes vil også skulle udvikles yderligere for at nedbryde 
handelsbarriererne og fremme økonomisk udvikling. 
På et mere strategisk plan vil det være vigtigt at inddrage de associerede 
lande i Fællesskabets drøftelser om fysisk planlægning. Kommissionen står 
for at offentliggøre Europa 2000+, hvori analyseres tendenser i fysisk 
planlægning, og den bygger på den første EU-dækkende analyse, Europa 2000, 
der blev offentliggjort i 1991. I den nye udgave lægges der særlig vægt på 
virkningerne af åbningen mod øst for Fællesskabets territorium, og den vil 
kunne udgøre et solidt grundlag for den fremtidige dialog med de associerede 
lande. Sådanne drøftelser er allerede blevet indledt, særlig med Dresden­
konferencen i 1993 om fysisk planlægning i det bredere Europa. Yderligere 
undersøgelser er i gang vedrørende implikationerne med hensyn til fysisk 
planlægning af de ændrede forhold til tre regioner: Østersøområdet, Donau­
bækkenet og Sortehavet. 
- 14 
Disse programmer vedrørende regionaludvikling har en rolle at spille. Den 
vigtigste opgave for Fællesskabet vil dog være at udnytte sine erfaringer 
med hensyn til social og økonomisk samhørighed inden for Fællesskabet, at 
evaluere udviklingen med hensyn til infrastruktur og menneskelige ressourcer 
og andre strukturelle ændringer, som vil blive af grundlæggende betydning i 
forberedelsen af de associerede lande, der måtte ønske det, på tiltrædelse. 
Der er tale om overvældende og nye behov. Opfindsomhed er en forudsætning 
for, at opgaven kan løses ordentligt. 
viii) Socialpolitik 
Tiltrædelse af Unionen indebærer også overtagelse af Fællesskabets regelværk 
på det socialpolitiske område. Med henblik på tiltrædelse vil Unionen bygge 
videre på Europaaftalerne, som allerede indeholder bestemmmelser om 
samarbejde på bestemte områder, som f.eks. social sikring og sundhed. De 
sigter på at højne niveauet for beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og 
sikkerhed i de associerede lande med udgangspunkt i det bestående 
beskyttelsesniveau i Fællesskabet, at forbedre serviceydelser som f.eks. 
erhvervsuddannelse og at tilpasse socialsikringssystemerne til den nye 
økonomiske og sociale situation. Det Europæiske Råd konkluderede i København 
i forbindelse med fremme af den økonomiske integration gennem tilnærmelse af 
lovgivning, at det er særlig vigtigt, at der sker et fremskridt på områder 
som beskyttelse af arbejdstagerne. 
Set på baggrund af Europaaftalernes bestemmelser og beslutningerne fra 
Københavnermødet foreligger der en række områder, hvor Unionen og de 
associerede lande vil kunne udvikle deres samarbejde om socialpolitikken. 
Heriblandt kan nævnes: 
beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitik. For at hjælpe de associerede 
lande til at integrere den økonomiske og sociale dimension af 
omstillingsprocessen bør der ydes bistand til udvikling af en effektiv 
arbejdsmarkedspolitik på områder som fremme af beskæftigelsen, herunder 
erhvervsuddannelse, reform af arbejdstagerlovgivningen, 
ledelseseffektivitet osv. Dette vil være af særlig betydning i 
forbindelse med industriomstruktureringen, som vil få væsentlige følger 
for arbejdskraften 
socialsikring og social beskyttelse. Den Europæiske Union har vedtaget 
en henstilling om overensstemmelse med de socialpolitiske mål 
(92/442/EØF), som definerer tre essentielle opgaver vedrørende social 
beskyttelse, samtidig med at den respekterer de gældende systemers 
uafhængighed og forskelligartethed i hvert land. Der er her tale om 
social og økonomisk integration, garanteret mindsteindtægt og 
indkomstsikring. Medlemsstaternes erfaringer på disse områder vil kunne 
tjene som en nyttig reference for de associerede lande, når de tilpasser 
deres socialsikringssystemer 
sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Nedbringelse af antallet af 
arbejdsulykker og erhvervssygdomme er områder, hvor Unionen kan yde 
støtte og ekspertise til de associerede lande, der med tiden bør sigte 
mod at indføre mindstekrav og praksis, der er forenelig med, hvad der 
gælder i Unionen. Unionen vil også kunne levere faglig bistand til at 
hjælpe de associerede lande med at opstille et program og en tidsplan 
for tilnærmelse af lovgivning på dette område 
- 15 
folkesundhed. De associerede lande bør inddrages i de aktiviteter, der 
er beskrevet i Kommissionens forslag til handlingsplan på områder som 
kræft, narkotikaafhængighed, sundhedsbeskyttelse og -information. 
ix) Kultursamarbejde 
Kultursamarbejdet bidrager til gensidig forståelse og kan skabe vigtige 
kontakter mellem Unionen og de associerede lande. Der bør arbejdes herfor 
som et tydeligt bevis for vor fælles kulturarv. I henhold til 
Europaaftalerne forpligter parterne sig til at fremme kultursamarbejdet på 
områder som f.eks. udveksling af kunstværker og kunstnere, oversættelse af 
litterære værker, bevarelse og restaurering af monumenter og mindesmærker, 
uddannelse og øget gensidig bevidstgørelse om kulturelle anliggender. 
Europaaftalerne indeholder i relevante tilfælde bestemmelse om udvidelse af 
Fællesskabets bestående kultursamarbejdsprogramnier til de associerede lande. 
Kommissionen vil foreslå en udvidelse af følgende programmer til de 
associerede lande: 
Kaleidoscope, et program for støtte af kunstnerisk virksomhed med en 
europæisk dimension 
Ariane, som støtter litterære værker, særlig oversættelse heraf. 
Efter ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union vil kulturelle 
initiativer blive baseret på artikel 128. Unionen kan gennem sine 
aktiviteter på dette område bidrage til at styrke forbindelserne og 
kulturdialogen mellem medlemsstaterne og de associerede lande og dermed 
supplere disse bilaterale forbindelser. Medlemsstater og Unionen bør 
overveje yderligere måder til at fremme kulturudvekslingen med de 
associerede lande, f.eks. ved at oprette Europa Huse i disse lande, gennem 
hvilke publikum kan få lettere adgang til de rige og forskelligartede 
regionale og nationale kulturer i Unionen. 
x) Samarbejde om videnskab og teknologi 
Et samarbejde mellem Unionen og de associerede lande om videnskab og 
teknologi vil være til begge parters fordel. Siden 1992 har Unionen været 
engageret i en omfattende aktion for fremme af videnskabeligt og teknologisk 
samarbejde, der har kostet 150 mio. ECU, og som omfatter delvis deltagelse i 
tredje rammeprogram tillige med fælles forskningsprojekter, forskernet, 
konferencer og mobilitet. 
I fremtiden kan man tænke sig to centrale emner: 
åbning af hele fjerde rammeprogram for deltagelse projekt for projekt 
med henblik på nærmere integration i den fælles EU-indsats inden for FTU 
for dermed at fremme udviklingen af industrien (særlig små og 
mellemstore virksomheder) på det bredere europæiske marked, omfattende 
en åben og integreret informationsinfrastruktur i Europa; 
en indsats på nøgleområder (der bestemmes i samråd med de pågældende 
lande) til at modernisere produktionssystemet og forbedre 
livskvaliteten. 
16 -
Videnskab og teknologi kan bidrage til at løse nogle af de alvorlige 
vanskeligheder, som de berørte lande er udsat for. Operationen vil blive 
gennemført under foranstaltning 2 (internationalt samarbejde under 
rammeprogrammet). 
xi) Information 
Hver af Europaaftalerne indeholder en artikel om gensidig 
informationsudveksling. Der gives prioritet til programmer, der sigter mod 
basisinformation af den brede offentlighed. For Unionens vedkommende betyder 
dette en væsentlig indsats for information af generelle og specifikke 
målgrupper i de associerede lande, som også indebærer adgang til EU-
databaser, hvor dette er muligt. Alt tyder på, at der er stor interesse for 
sådan information, og at der vil blive behov for en løbende indsats i de 
kommende år. 
E. FÆLLESSKABETS BISTAND TIL INTEGRATION OG REFORM 
i) Phare-programme t 
Phare har foruden at være en støtte af reformerne og den økonomiske 
omstilling også leveret finansiel støtte til gennemførelsen af 
Europaaftalerne og vil derfor støtte mange af de elementer i dette dokument. 
Kommissionen har for nylig taget skridt til at forbedre Phare-programmets 
funktion på områder som programmeringscyklussen, programmernes kvalitet og 
udbetalingstakten. Det er dog nødvendigt at styrke Phare yderligere, således 
at det kan blive en passende redskab til gennemførelsen af denne strategi. 
De større ændringer, der skønnes nødvendige, er som følger: 
Udviklingen i retning af programmer, dcs.r støtter investeringerne og 
tilvejebringer direkte finansiering til de endelige modtagere, bør 
fortsættes, fordi det er, hvad de central- og østeuropæiske lande har 
brug for på dette stadium i omstillingen. Den infrastrukturfacilitet, 
der blev truffet beslutning om på mødet i København, bør udvides til 
også at gælde for andre områder end transport, og 15%-grænsen bør 
opgives. Programmerne for finansiering af udviklingen af den private 
sektor, herunder privatisering og omstrukturering og udvikling af små og 
mellemstore virksomheder, bør forlænges. 
En yderligere udvikling af den flerårige programmering i perioden 1995-
1999 vil sætte Kommissionen i stand til gennem Phare at forhandle om og 
vedtage flerårige rammekonventioner. Det vil bidrage til at øge 
decentraliseringen, stimulere investeringerne ved at gøre Fællesskabets 
bistand mere forudseelig og forbedre programforvaltningen. Desuden er 
det nødvendigt, at Phare gøres mere smidig med hensyn til bestemmelsen 
af den endelige tildeling af midlerne mellem Phare-lande og -sektorer på 
grundlag af resultatundersøgelser. 
Bilagte finansieringsoversigt viser et vejledende finansieringsscenario 
for Phare i femårsperioden 1995-1999. Det er sammenhængende med de 
finansielle retningslinjer, der blev vedtaget på mødet i Edinburgh og 
17 -
med kapitlet i Europaaftalerne om finansielt samarbejde, og det giver et 
konkret indhold til erklæringen fra Det Europæiske Råds møde i 
København, hvorefter "Fællesskabet fortsat vil anvende en betydelig del 
af de budgetmidler, der er afsat til eksterne foranstaltninger, til 
landene i Central- og Østeuropa, navnlig gennem Phare-programmet." Denne 
politiske priotitet, som man vil søge at vinde budgetmyndighedens 
tilslutning til, og som vil blive genstand for den årlige 
budgetprocedure, vil give den fornødne planlægningssikkerhed til, at det 
er hensigtsmæssigt for partnerlandene at foretage en flerårig 
programmering, og til, at Phare bliver mere effektiv med hensyn til de 
økonomiske virkninger. 
PHARE-programmerne for støtte af demokratiet og det civile samfund vil 
skulle udvides for at befæste den politiske reform og styrke 
stabiliteten. 
ii) Långivningsinstrumenter 
Fællesskabet har en række lånebaserede instrumenter, som benyttes til at 
fremme den økonomiske udvikling i disse lande. Det første er makrofinansiel 
bistand, som hovedsagelig er blevet benyttet i de indledende faser af 
omstillingen for at garantere en bæredygtig betalingsbalance og indførelse 
af ekstern konvertibilitet. Det andet omfatter projektbaserede lån, som 
hovedsagelig ydes gennem EIB, og som for det meste er blevet benyttet til 
udvikling af infrastruktur. Kommissionen foreslår derfor følgende: 
EBRD vil kunne blive et mere effektivt instrument i Unionens politik 
efter Unionstraktatens ikrafttræden. Eftersom Unionen, medlemsstaterne 
og EIB til sammen besidder aktiemajoriteten, kan der tages den 
beslutning, at alle Unionens direktører fastholder en tidligere fastlagt 
fælles holdning i overensstemmelse med artikel J.2, stk. 3, i 
Unionstraktaten. 
Unionen kunne overveje at yde makrofinansiel bistand til de associerede 
lande. Bistanden vil kunne tage form af mellemfristede lån, der 
finansieres ved lånoptagelse på den internationale kapitalmarkeder eller 
eventuelt af medlemsstaterne inden for fastlagte lofter. Denne form for 
lånebistand til hurtig udbetaling vil ud over at kunne mobiliseres i 
betalingsbalancekrisesituationer supplere projektrelateret gavebistand 
(via Phare) og lån (via EIB, EBRD) og støtte gennemførelsen af 
strukturreformer og nationale programmer for strukturtilpasning. De 
generelle betingelser, der skal gælde for denne form for bistand, vil 
kunne systematiseres i en rammeafgørelse fra Rådets side. 
Unionen bør overveje, hvorvidt der stadig er behov for en komplet 
budgetgaranti for ''EIB's lånetransaktioner i de associerede lande. 
- 18 -
BILAG I 
Mulige møder mellem Rådet for Unionen og de associerede lande 
i Central- og Østeuropa og forslag til diskussionsemner 
Møde Dato 
Almindelige anliggender September, FN's generalforsamling i 
New York 
Forskning 29. september 
Miljø 4. oktober 
Ungdomsspørgsmål 27. oktober 
Økonomi og finans 7. november 
Telekommunikation 17. november 
. -
Transport 21.-22. november 
Energi 29. november 
Sundhed 22. december 
- 19 -
BILAG II 
De associerede landes handelsbalance med EU (i mia. ECU) 
Tjek.+Slov 
Ungarn 
Polen 
CEFTA 
Bulgarien 
Rumænien 
6 ass. lande 1989 
0,2 
-0,4 
-0,1 
-0,3 
-0,9 
1,9 
0,6 1992 
-0,7 
-0,1 
-1/1 
-1,9 
-0,2 
-o, 5 
-2,5 1993 
-1,3 
-i,o 
-2,3 
-4,5 
-0,4 
-0,6 
-5,6 
Kilde: EUROSTAT 
, ==ss==^^ , _ , _ 
Andelen af de associerede landes eksport i EU's import (%) 
1989 1992 1993 
2,7 3,9 4,2 
Andelen af de associerede landes import i EU's eksport (%) 
1989 1992 1993 
2,8 4,9 5,3 
Kilde: EUROSTAT 
20 
BILAG III 
Tabel 1 
Landbrugets andel af beskæftigelsen og produktxonen 
% (91) BNP % (92) Beskæftigelse 
Bulgarien3) 16 19,5 
Tjekkietl) 8,5 9,9 
Ungarnl) 15 10 
Polen3) 7,3 28,1 
Rumænien3) 22,7 29 
Slovakietl) 8,3 13 
EU2) 2,8 5,8 
Kilde: Europa-Kommissionn og OECD, FAO, UNICE, nationale myndigheder 
1) 1990 
2) 1991 
3) 1992 
Tabel 2 - 21 -
EU-LANDBRUGSEKSPORT TIL (Mio. ECU) 
Polen 
Ungarn 
Ex-CSFR 
Rumænien 
Bulgarien 
I alt 1990 
615 
119 
149 
300 
83 
1266 1991 
996 
152 
267 
243 
155 
1813 1992 
924 
225 
418 
324 
125 
2016 1993 
973 
299 
467 
296 
195 
2230 
Kilde: Eurostat 
Tabel 3 
EU-LANDBRUGSIMPORT FRA (Mio. ECU) 
Polen 
Ungarn 
Ex-CSFR 
Rumænien 
Bulgarien 
I alt 1990 
1106 
713 
213 
41 
152 
2226 1991 
1080 
920 
247 
76 
192 
2515 1992 
952 
830 
277 
78 
184 
2321 *-JM L-J-J-J 
1993 
723 
624 
230 
72 
157 
1806 
Kilde: Eurostat 
a 
BILAG IV 
Finansieringsoversigt 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Fællesskabets bistand til integration og reform i de central- og østeuropæiske 
lande (PHARE-programmet) 
2. BUDGETPOST 
B7-60 Samarbejde med landene i Central- og Østeuropa. 
3. RETSGRUNDLAG 
Rådets forordning (EØF) nr. 3906/89 af 18. december 1989 om økonomisk bistand 
til Republikken Ungarn og Folkerepublikken Polen (EFT nr. L 375 af 23.12.1989, 
s. 11); 
Rådets forordning (EØF) nr. 2698/90 af 17. september 1990 om ændring af 
forordning (EØF) nr. 3906/89 med henblik på udvidelse af den økonomiske bistand 
til andre lande i Central- og Østeuropa (EFT nr. L 257 af 21.9.1990, s. 1); 
Rådets forordning (EØF) nr. 3800/91 af 23. december 1991 om ændring af 
forordning (EØF) nr. 3906/89 med henblik på at udvide den økonomiske bistand 
til også at omfatte andre lande i Central- og Østeuropa (EFT nr. L 357 af 
28.12.1991, s. 10); 
Rådets forordning (EØF) nr. 2334/92 af 7. august 1992 om ændring af forordning 
(EØF) nr. 3906/89 med henblik på at udvide den økonomiske bistand til også at 
omfatte Slovenien (EFT nr. L 227 af 11.8.1992, s. 1); 
Rådets forordning (EØF) nr. 1764/93 af 30. juni 1993 om ændring af forordning 
(EØF) nr. 3906/89 om økonomisk bistand til visse lande i Central- og Østeuropa 
(EFT nr. L 162 af 3.7.1993, s. 1); 
Europaaftaler med Polen og Ungarn, der er ratificeret, og med Tjekkiet, 
Slovakiet, Bulgarien og Rumænien, der er under ratifikation. 
Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om 
gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår 
samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel 
som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige 
eksisterende finansielle instrumenter (EFT nr. L 374 af 31.12.1988, s. 1), 
ændret ved forordning (EØF) nr. 2082/93 (EFT nr. L 193 af 31.7.1993, s. 20), 
særlig artikel 11. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1360/90 af 7. maj 1990. 
13> 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Foranstaltningens generelle formål 
PHARE-programmet indgår som led i den omfattende vestlige bistand til de 
central- og østeuropæiske lande. Sigtet med denne bistand é'r at lette 
overgangen for hvert af landene fra et planøkonomisk system til et demokrati 
baseret på markedsøkonomi. Desuden satte Det Europæiske Råd på mødet i juni 
1993 i København det mål, at disse lande med tiden skulle tiltræde Den 
Europæiske Union. 
De Europaaftaler, der er undertegnet eller ved at blive undertegnet med de 
central- og østeuropæiske lande, har deres vigtigste økonomiske støtte i 
PHARE-programmet. 
Formålet med de foranstaltninger, der finansieres via dette kapitel, er 
derfor i overensstemmelse med den ovennævnte politiske målsætning følgende: 
* stabilisering af og støtte til den indledende overgangsfase (bistand til 
indførelse af institutioner, der er kendetegnende for en retsstat, og 
indførelse af grundlæggende retsregler); 
* iværksættelse af og støtte til den økonomiske reformproces; 
* udvikling af en social ramme i overensstemmelse med PHARE-programmets 
generelle målsætning; 
* samfinansiering af strukturelt betonede foranstaltninger i de 
tredjelande, der grænser op til Fællesskabet, med strukturfondene. 
Disse foranstaltninger gennemføres i modtagerlandene på et individuelt 
grundlag for at tage hensyn til de forskellige overgangsog 
udviklingsstadier, hvert af dem har nået. 
De programmer, som finansieres, fastlægges i almindelighed på grundlag af 
modtagerlandenes sektorprioritering; dette er et grundlæggende særtræk ved 
PHARE-programmet ("demand driven approach"). 
4.2 Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser for dens 
forlængelse/fornyelse 
På baggrund af den nuværende situation i de central- og østeuropæiske lande 
må det forventes, at der vil blive tale om økonomisk støtte til 
reformprocessen i hvert fald indtil 1999. Denne prognose stemmer overens med 
de finansielle overslag, som Det Europæiske Råd godkendte på mødet i 
Edinburgh den 11.-12. december 1992. 
5. KLASSIFIKATION AF UDGIFTERNE/INDTÆGTERNE 
5.1 Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2 Opdelte bevillinger 
5.3 Indtægtstype: intet. 
6. UDGIFTERNES/INDTÆGTERNES ART 
- 100% tilskud 
I almindelighed har finansieringen af foranstaltningen form af 
gavebistand på 100% af driftsomkostningerne ved et program. 
- Tilskud til samfinansiering med andre offentlige eller private 
tilskudsydere 
Desuden hænder det, at der bliver arrangeret samfinansiering i G24, med 
EIB, EBRD og Verdensbanken, som led i initiativer taget af ikke-statslige 
organisationer eller med de central- og østeuropæiske lande selv. Der 
benyttes i særlig høj grad samfinansiering i forbindelse med det 
grænseoverskridende samarbejde på strukturområdet. 
Rentegodtgørelse 
I visse tilfælde, navnlig i forbindelse med udviklingsprogrammerne og 
støtteprogrammerne for små og mellemstore virksomheder, benyttes der 
rentegodtgørelser. 
- Andet 
- Skal EF-støtten helt eller delvis tilbagebetales, hvis foranstaltningen 
giver det tilsigtede resultat? Nej. 
- Medfører foranstaltningen en ændring af indtægtsniveauet? I bekræftende 
fald oplyses det, hvori ændringen består, og hvilken form for ændringer 
der er tale om. Intet. 
- Genanvendelse. Intet. 
2S 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Beregningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen 
Der henvises til tabellen i bilaget. 
Den vejledende flerårige finansielle programmering, der er vist i bilaget, 
afspejler Det Europæiske Råds retningslinjer fra mødet i Edinburgh og er i fuld 
overensstemmelse med Det Europæiske Råds erklæring fra mødet i København, idet 
Fællesskabet vil vedblive med at anvende en betydelig del af de budgetmidler, 
der afsættes til aktiviteter i tredjelande, til de central- og østeuropæiske 
lande, bl.a. via PHARE-programmet. 
Selv om den finansielle bistand, der kan ydes via PHARE-programmet indtil de 
nuværende finansielle overslags udløb, vil være beskeden set i forhold til de 
central- og østeuropæiske landes behov, er det dog planen, at Unionen med 
forbehold af den årlige budgetprocedure i perioden 1995-1999 vil anvende et 
beløb på 7,072 mia. ECU under kapitel B7-60, "samarbejde med landene i Central-
og Østeuropa". Dette svarer til en gennemsnitlig årlig stigning på ca. 10% i 
den periode, der er dækket af de finansielle overslag (1993-1999). 
7.2 Fordeling på foranstaltningens elementer 
Den vejledende procentvise fordeling efter programtype er følgende: 
nationale programmer til fordel for det enkelte central­
eller østeuropæiske land 80% 
programmer for flere lande, hvor der anspores til øget 
samarbejde mellem flere af disse lande 15% 
andre programmer, herunder støtte til Europaaftalernes 
iværksættelse 5% 
7.3 Vejledende forfaldsplan for bevillingerne 
Der henvises til tabellen i bilaget. 
8. FORHOLDSREGLER MOD SVIG (OG FORVENTEDE RESULTATER HERAF) 
De projekter, der finansieres inden for PHARE-programmets rammer, følges løbende og 
revideres systematisk af Kommissionens tjenestegrene eller af firmaer, der 
bemyndiges dertil af Kommissionen, samt af Revisionsretten. 
2o 
9. OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENESS 
9.1 Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
- Specifikke mål: tilknytning til det generelle mål 
Inden for rammerne af de generelle formål, der er nævnt i punkt 4.1, 
omfatter foranstaltningerne under nævnte kapitel hel eller delvis 
finansiering af programmer på følgende områder: 
- omstrukturering og privatisering af statslige industri- og 
handelsvirksomheder 
- støtte til den private sektor, bl.a. små og mellemstore virksomheder, og 
fremme af private investeringer og turisme 
- modernisering af det finansielle system og af skattepolitikken over for 
finansielle tjenesteydelser 
- udvikling af en ramme for socialsikring omfattende aktive jobskabelses- og 
fattigdomsbekæmpelsespolitikker 
- beskyttelse og nuklear sikkerhed 
reformer i tilknytning til genopbygningen af infrastrukturer af 
grundlæggende betydning for skabelsen af en moderne økonomi i sektorer som 
f.eks. miljø, energi, sundhed og menneskelige ressourcer 
støtte, der gør det muligt for de central- og østeuropæiske landes 
grænseregioner at overvinde særlige udviklingsproblemer som følge af deres 
relativt isolerede beliggenhed til gavn for landets samlede økonomi og 
befolkning samtidig med, at der i højere grad tages hensyn til de 
miljømæssige problemer 
støtte til skabelse og udbygning af samarbejdsnet med deltagelse af begge 
sider af grænserne og oprettelse af forbindelser mellem disse net og de mere 
omfattende net i Fællesskabet 
bistand til virkeliggørelse af mere omfattende samarbejdsmål inden for 
samhandel og de samarbejdsaftaler, der er indgået mellem Fællesskabet og 
visse lande i Central- og Østeuropa, navnlig med henblik på indførelse af de 
processer, der er fastsat i Europaaftalerne. 
- Målgruppe: der sondres eventuelt efter målsætninger; angiv de endelige 
modtagere af EF-finansieringen og de benyttede formidlere. 
De endelige modtagere af PHARE-bistanden er naturligvis borgerne i 
modtagerlandene. Mere konkret afhænger det af programtypen og de valgte 
aktionsbestemmelser,, hvem den af det enkelte program berørte befolkning er. 
Som følge af de store forskelle mellem de enkelte programmer er det 
vanskeligt at give et komplet standardsvar på, hvem de endelige modtagere og 
de benyttede formidlere er. 
n 
9.2 Begrundelse for foranstaltningen 
Behovet for EF-støtte 
Den økonomiske situation i modtagerlandene forhindrer dem i selv at forestå 
det tunge arbejde, som overgangen til markedsøkonomi kræver. Af indlysende 
geopolitiske årsager er Den Europæiske Union den første til at være 
interesseret i disse landes udvikling, således som det gentagne gange er 
kommet til udtryk på Det Europæiske Råds møder. Den må nødvendigvis stå i 
første række, når det gælder den vestlige bistand til de central- og 
østeuropæiske lande. 
Desuden stimulerer de foranstaltninger, der finansieres af Unionen, til øget 
aktivitet og øgede investeringer fra de øvrige donorers side (G-24, EIB, 
EBRD). 
- Valg af støtteform 
De forskellige aktionsbestemmelser, der er fastlagt for PHARE-programmet, 
afhænger af den i punkt 7.2 omhandlede programtype og situationen i den 
enkelte sektor og det enkelte land. Forud for hvert programs vedtagelse 
gennemføres der en række identifikations- og feasibility-undersøgelser 
vedrørende de mål, der skal føres ud i livet. Aktionsformen giver sig som 
hovedregel udslag i de udgiftstyper, der er beskrevet i punkt 6. 
Vigtigste usikkerhedsmomenter, som vil kunne få indflydelse på de 
konkrete rsultater af foranstaltningen. 
Ved planlægningen af det enkelte program tages der hensyn til de med 
reformprocessen forbundne vanskeligheder og de politiske hændelser, som kan 
tænkes at finde sted i hver af modtagerlandene, for at forhindre, at målene 
sættes over styr. 
9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
De fleste PHARE-programmer administreres af forvaltningsenheder, der 
oprettes af de kompetente nationale myndigheder og bakkes op med faglig 
bistand fra og overvåges af Kommissionens delegationer. Ud over de stående 
kontakter og ad hoc-ekspertudsendelserne sikres der en generel og mere 
formel overvågning på grundlag af: 
et nyt overvågnings-, indberetnings- og evalueringssystem, der blev indført 
i begyndelsen af 1994 ("Manual for the Decentralised Implementation 
System"), som for hvert program omfatter en "Strategic Plan" og en 
"Monitoring & Assessment Report", der udarbejdes hvert år og overvejende er 
af teknisk karakter, samt halvårlige "Work Programmes", der overvejende er 
af finansiel karakter. Ved igangsætningen af hvert program udarbejdes der 
kvantitative og kvalitative indikatorer på grundlag af "logical framework 
matrix"-metoden, og overvågningen deraf sikres ved hjælp af ovennævnte 
dokumenter; 
L<c< 
et standardiseret edb-system vedrørende de finansielle transaktioner 
(kontrakter og betalinger), som gennemføres af de lokale 
forvaltningsenheder; 
en plan for systematisk revision af programmerne; 
evalueringer, som foretages af uafhængige eksperter og navnlig vedrører de 
tekniske aspekter ved programmerne og deres virkninger i de berørte 
sektorer. 
FINANSIELT, FAGLIGT OG ØKONOMISK SAMARBEJDE MED LANDENE I CENTRAL- og ØSTEUROPA (Kapitel B7.60) 
Vejledende flerårig programmering af forpligtelsesbevillinger (1) ( 
Med forbehold af den årlige budgetprocedure) 
(mio. ECU, løbende priser) 
1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 I ALT 
95/99 
Udvikling i lofterne i rubrik 4 i de finan­
sielle overslag - i løbende priser for 
EUR-12 (2) 4,115 4,306 4,605 5,007 5/463 6,034 6,719 27,828 
Vejledende intern programmering af den 
flerårige bistand til de central- og øst­
europæiske lande (3) 986 985 1,106 1,235 1,400 1,586 1,745 7,072 
(1) For betalingsbevillingernes vedkommende indebærer den forventede forfaldsplan udgifter på 20% om året fordelt på 5 år 
inkl. det år, i hvilket forpligtelsen indgås. 
(2) Arbejdshypotese for 1996-1999 med en årlig inflationstakt på 3%. 
(3) Disse beløb bekræfter opprioriteringen af de central- og østeuropæiske lande med hensyn til gennemsnitlig årlig 
stigningstakt, idet denne ligger en smule højere end den, der er fastlagt i rubik 4 i de finansielle overslag fra Edinburgh, 
lo 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 361 endelig udg 
DOKUMENTER 
DA 11 
Katalognummer : CB-CQ-94-375-DA-C 
ISBN 92-77-72219-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg