DA    DA DA 
 
DA    DA  EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 26.10.2010 
SEK(2010) 1243 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUME AF KONSEKVENSANALYSEN 
  
Ledsagedokument til dokumentet 
 
Hen imod et styrket EU-katastrofeberedsk ab: civilbeskyttelsens og den humanitære 
bistands rolle 
  
COM(2010) 600 
SEC(2010) 1242  
 
 
 
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUME AF KONSEKVENSANALYSEN 
  
Ledsagedokument til dokumentet 
 
Hen imod et styrket EU-katastrofebereds kab: civilbeskyttelsens og den humanitære 
bistands rolle 
 
DA 3   DA A. Indledning 
Formålet med konsekvensanalyserapporten er  at sikre Kommissi onen de oplysninger, 
der er nødvendige for at udarbejde meddelels en om EU's katastrofeberedskab, der er 
planlagt vedtaget i november 2010. Rapporte n skal navnlig informere Kommissionen 
om anvendeligheden af en række politikmode ller, der kan undersøges yderligere med 
henblik på at styrke EU's indsats over for katastrofer i og uden for EU.  
Det er ikke hensigten, at den vurdering, der er omhandlet i denne rapport, skal være 
udtømmende. Til gengæld står analysen i forhold til formålet. Eftersom der i 
meddelelsen ikke foreslås løsninger,  men blot mulige måder, hvorpå EU's 
katastrofeberedskabskapacitet kan styrkes yderligere - eventuelt med fremhævelse af 
en foretrukken tilgang - synes det på inde værende tidspunkt ikke at være nødvendigt 
eller påkrævet at foretage en samlet konsekvensanalyse. Når og hvis der fremlægges 
konkrete lovgivningsforslag, vil de skulle leds ages af en mere indgående vurdering 
af de valgte løsninger. Rapporten fokuserer primært på de dele af  meddelelsen, hvor der kan identificeres 
specifikke konsekvenser, og som derfor kr æver en konsekvensvurdering, dvs. de nye 
politikker og forskellige måder, hvorpå sa marbejdet om civilbeskyttelse i EU kan 
organiseres og struktureres. Det skal bemærkes, at den kommende meddelelse også 
vil omhandle synergi med humanitær bista nd, men eftersom sidstnævnte blot vil 
resultere i politikerklæringer om behovet for at styrke den eksisterende EU-praksis 
og -politik, synes der ikke at være behov for en specifik konsekvensvurdering for 
disse spørgsmål. 
B. Problemdefinition og målsætninger 
i. Problemdefinition 
Værdien af den nuværende EU-civilbeskytte lsesordning er almindeligt anerkendt. 
Systemet har fungeret godt i praksis, det fastlagte mandat er varetaget fuldt ud, og 
der er opnået resultater, som overgår forven tningerne. På trods heraf har en række 
eksterne faktorer givet anledning til bekymring om, hvorvidt og hvordan systemets 
nuværende mandat bør udvides i forhold til kommende udfordringer på en 
omkostningseffektiv måde, som samtidigt sikr er mere effektiv, hurtig og forudsigelig 
koordinering. Den globale fi nansielle situation og budgetb egrænsninger understreger 
f. eks. behovet for, at alle foranstaltninge r, der træffes, er så omkostningseffektive 
som muligt. På EU-plan og på globalt plan er vi endvidere vidner til en øget hyppighed af menneskeskabte (dvs. teknol ogiske og miljømæssige) katastrofer, 
hvilket resulterer i et større antal EU-civilbeskyttelsesaktioner inden for rammerne af ordningen. Katastrofernes styrke og alvor er også tiltagende og påvirkes 
tilsyneladende af faktorer som klimaændringer, terrorisme, urbanisering og øget industriel aktivitet. For at undgå en voksende kløft melle m behov og kapacitet er det 
nødvendigt, at EU's indsats bliver mere e ffektiv, hvilket i henhold til erfaringerne 
kan opnås gennem begrænsede ekstraressourcer. 
Den vigtigste mangel ved EU's civilbeskyttelses ordning er, at den ikke er i stand til at 
garantere bistand i tilfælde af større katastrofer. Det skyldes,  at den er etableret for at 
støtte og koordinere og derfor er afhængig af frivillig bistand og ad hoc-bistand fra 
medlemsstaterne. Ad hoc-aspektet ve d den nuværende ordning indebærer 
nødvendigvis, at EU's civilbeskyttelsesordni ng er reaktiv snarere end proaktiv. Da 
det ikke er muligt nøjagtigt at forudsige arten og omfanget af den bistand, der vil 
 
DA 4   DA blive ydet i forbindelse med en given nødsituation, betyder det, at MIC 
(overvågnings- og informationscenteret) ikke  er i stand til at udvikle nødplaner for 
bistandsydelse, og det fører uvægerligt t il en vis grad af improvisation i den 
indledende indsatsfase, hvilket har en  negativ indflydelse på den samlede effektivitet . 
En anden konsekvens er, at beslutninger om ydelse af vigtig bistand nogle gange 
forsinkes, og at reaktionstiden afhænger af reaktionstiden i medlemsstaterne, som i varierende omfang leverer bistanden rettid igt. En mere forudsigelig ordning, som 
også kan sikre bedre koordinering af medlem sstaternes bistand, ville utvivlsomt være 
med til at forbedre indsatsen. I årenes løb er det også blevet klart, at den måde, hvorpå medlemsstaterne yder 
bistand i naturalier, også fører til en  vis spredning af bistanden. Eftersom 
medlemsstaterne yder bistand i en gi ven nødsituation uden nødvendigvis at tage 
hensyn til den samlede EU-indsats, kan bistanden være præget af manglende 
kohærens . Det er ikke usandsynligt, at MIC finder, at den bistand, der ydes af 
medlemsstaterne, i rigeligt omfang imøde kommer nogle af behove ne i det land, der 
anmoder om bistand, samtidigt med at a ndre behov overses. En mere hensigtsmæssig 
ordning, der sikrer en kohære nt EU-indsats og forstærk er synergien mellem de 
forskellige deltagende aktører, vil afgjort give fordele med hensyn til konsekvens og 
omkostningseffektivitet. 
ii. Mål 
Det overordnede mål er at udvikle og styrke EU's evne til at sætte ind over for 
katastrofer under anvendelse af alle tilgæ ngelige værktøjer, kapaciteter og ekspertiser 
og ved at øge synergi og kom plementaritet mellem disse mest muligt. De foreslåede 
løsningsmodeller har til formål at skabe en mere solid og hensigtsmæssig ordning, 
der kan sikre bedre beskyttelse af befol kningerne, miljøet og ejendom i kølvandet på 
nødsituationer. Det er i denne kontekst også vig tigt at tage hensyn til den u dvikling, der er resultatet 
af Lissabontraktaten. Artik el 196 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde sikrer udtrykkeligt EU et re tsgrundlag inden for civilbeskyttelse til 
bl.a. at beskytte og komplem entere medlemsstaternes inds ats på nationalt, regionalt 
og lokalt plan over for naturkatastrofer e ller menneskeskabte katastrofer i EU. Den 
solidaritetsklausul, der er fastsat i ar tikel 222 i TEUF, og som retligt forpligter 
medlemsstaterne til at bistå hinanden og EU til at mobilisere alle de til rådighed værende midler og sætte ind over for nødsitu ationer, understreger yderligere behovet 
for at søge at styrke kata strofeberedskabskapaciteten. 
Det overordnede mål vil blive nået ved virk eliggørelse af følgende specifikke mål: 
• Forbedring af effektiviteten af EU's katastrofeberedskab, herunder 
omkostningseffektiviteten 
• Styrkelse af kohærensen i EU's katastrofeberedskab 
• Forøgelse af synligheden 
Sådanne mål kræver ikke, at der oprettes nye  mekanismer, men snarere at de allerede 
eksisterende instrumenter udvikles og a nvendes. De supplerende omkostninger vil 
derfor være realistiske og ikke ufor holdsmæssigt høje sammenlignet med de 
nuværende omkostninger. 
 
DA 5   DA C. Subsidiaritet 
Det er i første række medlemsstaternes ansv ar at imødegå katastrofer. EU's rolle 
inden for civilbeskyttelsen er omhandlet  i artikel 196, stk. 1, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde, ifølge hv ilken EU bl.a. skal støtte og supplere 
medlemsstaternes indsats på nationalt, regionalt og lokalt plan i tilfælde af naturkatastrofer eller menneskeskabte ka tastrofer i EU og fremme konsekvensen i 
det internationale arbejde på civilbeskyttelsesområdet. Civilbeskyttelsesindsatsen over for katastrofer er således et områ de præget af støtteforanstaltninger og 
supplerende kompetencer, som er underlagt subsidiar itetsprincippet. 
For at løse de problemer, der redegøres for i konsekvensvurderingen, er der behov 
for en EU-baseret indsats og koordinering. Selv om det først og fremmest er medlemsstaterne, der har ansvaret for kata strofeberedskabet, har erfaringerne fra 
civilbeskyttelsesordningen vist , at der er en reel risi ko for, at de nationale 
civilbeskyttelsesressourcer ikke slår til i fo rhold til katastrofernes omfang. I sådanne 
tilfælde er bistand fra andre medlemsstater  nødvendig. EU-indsatsen på dette område 
kræver håndtering af situationer med betydelige tværnationale/multinationale elementer, hvor der er behov for overordne t koordinering og samordnet indsats på 
supranationalt plan. 
En rent national indsats kan ikke sikre en kohærent og effe ktiv EU-indsats over for 
katastrofer. Forbedring af forudsigelighe d og af effektivitet og synlighed for EU's 
civilbeskyttelsesordning kræver, at der træffes foranstaltninger på EU-plan i 
overensstemmelse med den lovgivningsprocedure,  der er fastsat i artikel 196 i TEUF. 
En sådan fortolkning bekræftes af den so lidaritetsbestemmelse, der er fastsat ved 
artikel 222 i TEUF.  På baggrund af ovenstående må det konklud eres, at subsidiaritetsprincippet er 
efterlevet, eftersom de politikmål, der disk uteres, ikke kan nås af medlemsstater, der 
handler alene, men kræver inddragelse af alle medlemsstater gennem en indsats på 
EU-plan. 
D. Påpegede løsningsmodeller og detaljevurderede løsningsmodeller 
i. Påpegede politikmodeller 
Kommissionen har identificeret  følgende politikmodeller: 
• Løsningsmodel 1: De eksisterende politikker opgives  
Hvis de nuværende EU-beredskabspolitikker op gives, vil det betyde afskaffelse af de 
eksisterende redskaber og samtidig stands ning af alle de tilknyttede aktiviteter.  En 
sådan løsningsmodel vil også kræve, at man gør sig overvejelser om den fremtidige 
tilgang på dette område.   
 
• Løsningsmodel 2: Opretholdelse af status quo  
Opretholdelse af status quo er ensbetydende med viderefø relse af de nuværende EU-
politikker for EU-katastrofeberedskabet.  De aktiviteter og redska ber, der er beskrevet 
i konsekvensvurderingen, vil fortsat eksistere.  Finansieringen vil være garanteret i 
overensstemmelse med de finansielle  perspektiver for perioden 2007-2013. 
• Løsningsmodel 3: Udvikling af en EU-k atastrofeberedskabskapacitet, der er 
baseret på en frivillig pool af medlemsstaternes standby-kapacitet 
(menneskelige ressourcer og midler).  
 
DA 6   DA Mandskaber og midler ville fortsat være  under national kommando og kontrol, men 
med et stærkere tilsagn fra medlemsstaterne  om at gøre dem klar og stille dem til 
rådighed til øjeblikkelig i ndsats i EU-civilbes kyttelsesaktioner på anmodning fra 
MIC. Det er medlemsstaterne, der træffer den endelige afgørelse om indsættelse af 
mandskaber og midler, og de kan have brug for disse ressourcer over for nationale nødsituationer. Det skal også bemærkes, at  standby-kapaciteten ikke skal holdes i 
reserve eller være inaktiv mellem EU-ope rationer, eftersom medlemsstaterne vil 
have ret til at anvende den på nationalt plan. Indsættelsen af medlemsstaternes sta ndby-kapacitet vil udgøre kernen i EU's 
civilbeskyttelsesindsats over for katastrofer i og uden for EU og vil blive suppleret af 
yderligere medlemsstatstilbud på samme må de som civilbeskyttelsesbistanden nu 
ydes. Der kan også gøres en yderligere indsats for at sikre dobbelt synlighed (national og
 europæisk) for civilbeskyttelses midler, der anvendes gennem EU's 
civilbeskyttelsesordning, hvilket var en mangel i forbindelse med EU's indsats i 
Haiti. Militære bistands- og transportmidler, navnlig strategisk lufttransportkapacitet, bør inkluderes i den tilgængelige standby-kapacitet, der kan viderekanaliseres af MIC i 
overensstemmelse med den europæiske konsensus om humanitær bistand og 
internationale retningslinjer (navnlig Oslo-retningslinjerne). Oprettelse af en pool af frivillig medlem sstatskapacitet vil s kulle understøttes af 
udvikling og et fortsat tilsagn om fælles uddannelse, øvelser og analyser af de 
indhøstede erfaringer. Der vil også være behov for at udarbejde nødplaner og opstille 
scenarier for at kunne udnytte poolens fuld e potentiale fuldt ud. Gennemførelse af 
sådanne aktiviteter vil være afgørende for at sikre ordni ngens effektivitet og 
kohærens. 
• Løsningsmodel 4: Udvikling af EU -beredskabskapaciteten med EU-midler  
Supplerende EU-fina nsierede midler  kan udvikles til at dække særlige behov, over 
for hvilke der er konstateret mangler i EU -beredskabet, og hvor en indsats på EU-
plan vurderes at være den mest omkostn ingseffektive. Der bør være særlig 
opmærksomhed på horisontale opgaver som f.eks. evaluering (moduler til hurtig 
vurdering af miljømæssige konsekvenser), logistik og koordinering (navnlig team, 
der kan yde teknisk bista nd og støtte (TAST) og tele kommunikationsudstyr). Denne 
tilgang kan udvikles yderligere til et ove rordnet EU-koordinationscenter i marken, 
som også leverer tjenester til FN. Samtidig t kan det overvejes at udvikle supplerende 
EU-finansierede midler til specialiseret inds ats af stor værdi, hvor fælles ressourcer 
og byrdedeling kan resultere i effektivitetsge vinster, og hvor de nationale ressourcer 
typisk viser sig at være utilstrækkelige. Selv om den finansieres af EU, kan EU-k apaciteten betros til de interesserede 
medlemsstater under anvendelse af decentr al forvaltning. Kapaciteten vil kunne 
garanteres til EU-aktioner, men når den i kke er i brug, kan den gøres tilgængelig for 
medlemsstaterne, der forvalter den til nati onale formål. Omfanget af poolen med EU-
kapacitet kan gå fra at være begrænset, dvs . med sigte på at af hjælpe de vigtigste 
mangler, til stort, dvs. sålede s at den dækker et betydelig t antal midler på centrale 
områder og derved gør det muligt for medlem sstaterne at nedjustere den nationale 
kapacitet og samtidigt øge omkostni ngseffektiviteten ved EU-indsatsen. 
• Løsningsmodel 5: Oprettelse af en EU -indsatsenhed inden for civilbeskyttelse  
Oprettelsen af en uafhængig EU-indsatse nhed med egen kapacitet, midler, stærke 
sider og koordinering koblet sammen  med beredskabsorganisation og 
 
DA 7   DA sammenlægning af eksisterende ressour cer vil utvivlsomt sikre kohærens og 
effektivitet i EU's indsats over for katastrofer. En EU-indsatsenhed, der bygger på sådanne principper vil skulle have mandat til at få adgang til forud identificerede ressourcer i medlemsstaterne og bør også væ re i stand til at erhverve supplerende 
ressourcer, uanset om der på forhånd er på vist mangler i EU's beredskabskapacitet. 
Sidstnævnte vil blive betroet de frivilligt deltagende medlemsstater og skal forvaltes 
ved uddelegering efter de retningslinjer , der er angivet under løsningsmodel 4. 
For at kunne oprette en troværdig bereds kabsorganisation vil en EU-indsatsenhed 
også kræve, at der oprettes et operationelt center, der kan opstille s cenarier og 
udarbejde protokoller. Indsatsenheden vil ogs å skulle have sit eg et uddannelsescenter 
for civilbeskyttelse og humanitær bista nd, som kan uddanne personel og medlemmer 
af nationale og regionale team, der indgår i EU-indsatsenheden, samt evalueringseksperter, der arbejder for EU. 
ii. Analyserede politikker 
Efter en foreløbig gennemgang af løsni ngsmodellerne blev de t konkluderet, at de 
sociale, økonomiske og politiske ulemper ved løsningsmodel 1 og 5 var for store. 
Eftersom løsningsmodel 2 repræsenterer en  videreførelse af de eksisterende EU-
politikker og derfor er det udgangsscenar ie, som de andre løsningsmodeller skal 
sammenlignes med, blev der med konsekvensan alysen fokuseret på løsningsmodel 3 
og 4. 
E. Vigtigste økonomiske, sociale og m iljømæssige konsekvenser ved de valgte 
løsningsmodeller 
Det skal bemærkes, at alle løsningsmode ller vil kræve en styrkelse af Europa-
Kommissionens overvågnings- og informationscenter med hensyn til koordinering og analytisk kapacitet. En  sådan udvikling vil finde sted uanset den valgte 
løsningsmodel, eftersom ECHO- og MIC-kr iserummene efter planen i nær fremtid 
vil blive samlet i et egentl igt beredskabscenter, der er operationelt d øgnet rundt og 
har ansvaret for koordinering af EU's ci vile indsats over for katastrofer.  
• Økonomiske virkninger 
i. Økonomiske virkninger ved løsningsmodel 3 
Det er ikke sandsynligt, at overgangen fra status quo til en model med en frivillig 
pool vil få betydelig indvirkning på omkostn ingerne. Det kan således med sikkerhed 
konstateres, at medlemsstaterne  ikke vil være indstillet på at afsætte midler til 
poolen, medmindre de er sikre på, at de stadig kan opfylde deres egne 
civilbeskyttelsesbehov. Den frivillige pool vil derfor kun repræsentere en lille del af, 
hvad der allerede eksisterer. Hvis det herudover tages i be tragtning, at det i 
betingelserne for at bidrage med midler udtrykkeligt fast sættes, at de kan trækkes 
tilbage, hvis der er et nationalt behov herfor, er det klart, at ordningen ikke nødvendigvis vil medføre supplerende omkostninger for medlemsstaterne. 
Når en sådan ordning er udviklet fuldt ud og er operationel, v il den kunne begrænse 
behovet for supplerende investeringer i ny beredskabskapacitet på medlemsstatsniveau. De enkelte medlemsstater er ansvarlige for at sikre, at de er 
tilstrækkeligt udrustet til at sætte ind over for forudsigelige eller tilbagevendende 
risici, men der kan opnås økonomiske gevinster ved at samle og dele 
 
DA 8   DA reservekapacitet, der supplerer medlemsst aternes grundlæggende beredskabsmidler. 
Ved at opretholde en sådan reservekapacite t på EU-plan og dele den overordnede 
byrde mellem medlemsstaterne kan der opnå s stordriftsfordele og besparelser. 
Som generel regel kan det også antages, at løsningsmodel 3 ikke skaber supplerende 
indsættelsesomkostninger. Selv om etablering en af en frivillig pool  vil garantere, at 
der er midler til rådighed umi ddelbart efter, at en katastrofe er indtruffet, bør dette 
hverken berøre omkostningerne ved at fjer ne midler eller at tage dem i brug på 
stedet. Tværtimod vil der kunne være muli ghed for - navnlig i forbindelse med 
transport - at indsætte midler ne på en mere omkostningse ffektiv måde, end det ellers 
ville have været tilfælde t. Det kollektive beredskab, der etableres gennem pool-
ordningen og den tilhørende forudgående planlægning, vil garantere en hurtigere 
klarlæggelse af transportmulighederne og gøre det muligt at samle og gennemføre 
samlet transport af hensigtsmæssigt pl acerede midler, hvilket kan begrænse 
transporttid og omkostninger. Fordelinge n på fly kan gøres mere effektiv, og 
anvendelsen af lufttrans port kan optimeres og derved reducere de marginale 
omkostninger.  
På den anden side kan løsningsmodel 3 få konsekvenser for de samlede årlige 
driftsomkostninger, hvis den årlige anvendels e af medlemsstaternes midler øges på 
grund af deres inddragelse i poolen. En sådan udvikli ng kan også få betydelige 
konsekvenser for visse medlemsstater for så vidt angår personaleo mkostninger. Mere 
generelt vil visse medlemsstater med særlig e organisationsstruktur er skulle afholde 
udgifter ved at foretage eventuelle nødvendi ge organisatoriske og retlige ændringer. 
De ovenfor nævnte negative konsekvenser afhænger i høj grad af udvælgelsen af 
midlerne og poolens størrelse. Efterspør gselsrelaterede konsekvenser for en 
medlemsstat kan f.eks. afhjælpes gennem en  roterende udvælgelsespolitik snarere 
end gennem udvælgelse på baggrund af præfer ence. Hertil kommer, at en større pool 
med sandsynlighed vil resultere i lavere efterspørgsel efter "registreret" kapacitet.  
Konsekvenserne kan afhjælpes yderligere ved at sikre EU-f inansiering af visse forud 
definerede støtteberettigede omkostninger.  Dette vil give en ny byrdedelingsmodel, 
som flytter en del af omkostningerne fra me dlemsstaterne til EU. Dette vil ikke blot 
gøre det muligt for medlemsstaterne at dække visse af de samlede årlige omkostninger ved deltagelsen i den fr ivillige pool, men kan også tjene som 
incitament for mindre medlemsstater til at øge deres bidrag til EU's indsats over for 
katastrofer. Den øgede EU-beredskabskapac itet, der kan opnås herved, vil yderligere 
lette presset på de medlemsstater, der bæ rer den tungeste beredskabsbyrde, og styrke 
EU's evne til at sætte ind over fo r større katastrofer uden for EU.  
ii. Økonomiske virkninger ved løsningsmodel 4 
Den vigtigste økonomiske virkning ved denne løsningsmodel er, at medlemsstaterne 
undgår kapitalomkostninger. Tilvejebringelse af supplerende EU-finansierede midler 
og lufttransportkapacitet vil således gara ntere, at medlemsstat erne kan ibrugtage 
betydelig kollektiv kapacitet, som tidliger e ikke var til stede på nationalt plan, uden 
at skulle afholde supplerende invest eringsomkostninger. Denne garanterede 
tilgængelighed kan være en stor fordel - endnu større end dem, der er forbundet med 
etableringen af en frivillig pool af midler. Navnlig vil en  samlet investering på EU-
plan med henblik på køb af supplerende mi dler, som så kan deles og anvendes af alle 
 
DA 9   DA medlemsstater, kunne indebære betydeligt la vere investeringer for EU som helhed, 
end hvis medlemsstaterne skaffede sig en sådan kapacitet indivi duelt. Hvad angår 
midler, for hvilke der planlægges en kapaci tetsforøgelse, ville denne løsningsmodel 
ligeledes give store fordele med hensyn til omkostningseffektivitet og effektivitet og 
dermed mindske medlemsstaternes be hov for at investere nationalt.  
En anden stor økonomisk fordel ved løsningsmodel 4 er potentialet med hensyn til 
mere omkostningseffektive løsninger. EU -midler, som alle medlemsstater kan 
benytte sig af, vil i betydeligt omfang øge  omkostningseffektiviteten ved indsats over 
for katastrofer ved at reducere mobiliseringsomkostninger (sammenlignet med kommerciel leasing af en sådan kapacitet) og fremme en hurtig og effektiv indsats. 
Der kan også opnås effektivitetsgevinster ved sammenkoblet transport og logistik 
samt andre stordriftsfordele. 
Bortset fra ovenstående vil erhvervelsen af supplerende EU-midler, der forvaltes af 
medlemsstaterne, også øge effektiviteten i forbindelse med indsættelse af midler og 
omkostningseffektivitet på det operatione lle plan på samme måde som det er 
beskrevet for løsningsmodel 3. Hertil kommer, at alle standby-/indsættelsesomkostninger for de supplerende finansierede midler vil blive dækket af 
EU, hvilket garanterer den ovennævnte "nye  byrdedelingsmodel" og gør det muligt at 
overføre alle omkostningerne til EU. 
Hvad angår omkostninger, vil etableringe n af EU-kapaciteten kræve en form for 
udbudsprocedure og forvaltning.  
• Sociale virkninger 
De løsningsmodeller, der er omhandl et i rapporten, havde ingen sociale 
konsekvenser i traditionel forstand, men havde betydelige samfundsmæssige 
virkninger. Muligheden for at reagere hurtigt og virkningsfuldt gennem en pool af 
medlemsstatsmidler (løsningsmodel 3) e ller EU-midler (løsni ngsmodel 4), vil 
utvivlsomt reducere tabstallet, minds ke lidelserne og minimere den skade 
enkeltpersoner og samfund lider. Der v il således unægtelig t være positive 
konsekvenser for katastroferamte samfund.  En mere sammenhængende og effektiv i ndsats vil med stor sandsynlighed øge 
befolkningernes tro på EU's evne til at sætte ind over for katastrofer. Dette vil have to konsekvenser. For det første vil de kata stroferamte befolkninger være mere villige 
til at samarbejde med EU, hvilket kan få indflydelse på muligheden for yderligere samarbejde med tredjelande. For det andet vil øget tro på EU's indsats over for 
katastrofer bidrage til at øge støtten hertil blandt EU 's borgere og politikere.  
Det skal bemærkes, at etableringen af EU-midler (løsningsmodel 4), som betros 
medlemsstaterne ved uddelegering, vil være et  enestående udtryk for EU-solidaritet i 
overensstemmelse med artikel 222 i TEUF og EU-borgernes ønsker og 
forventninger.  
• Miljøvirkninger 
Både den frivillige pool af standby-midler (løsni ngsmodel 3) og EU-midler 
(løsningsmodel 4) vil gøre det muligt for EU  at garantere, at bistanden er tilgængelig 
umiddelbart efter, at en  nødsituation er indtruffet. Den øgede kohærens og 
effektivitet i forbindelse med en sådan udvikling vil gøre det muligt for EU at 
 
DA 10   DA reagere hurtigere på nødsituationer og herv ed signifikant reducere de negative 
miljøkonsekvenser af katastrofer (f.eks. kan en øjeblikkelig og effektiv indsats over 
for skovbrande reducere miljøskaderne betydeligt). 
F. Sammenligning af løsningsmodeller 
Til sammenligning af løsningsmodellerne bl ev der anvendt følgende kriterier: 
• Løsningsmodellens effektivit et sammenholdt med målene 
• Løsningsmodellens omkostningseffektivitet 
• Løsningsmodellens kohærens i forhold t il overordnede EU-mål, -strategier og 
-prioriteter 
Der blev foretaget en sammenligning af  løsningsmodellerne med udgangsscenariet 
(status quo - løsningsmodel 2). Der bl ev anvendt oversig ter og grafer til 
opsummering og grafisk fremstilling af konklusionerne.  
Sammenlignet med udgangsscenariet er der ved både løsningsmodel 3 og 4 klare 
fordele, som for alle kriteriers vedkommende  er større end ulemperne ved status quo. 
Det blev derfor konkluderet, at disse lø sningsmodeller bør foretrækkes frem for 
udgangsscenariet. Sammenligningen viste navn lig fordelene ved løsningsmodel 3 for 
så vidt angår dens forenelighed med princi pperne om subsidiaritet og proportionalitet 
og fordelene ved løsningsmodel 4, hvad angår effektivitet og (potentielt) 
omkostningseffektivitet (specielt med hensyn EU's evne til at gennemføre horisontale 
opgaver og specifikke midler af høj værd i). Fordelene og ulemperne ved de to 
løsningsmodeller blev sammenholdt med hi nanden med det formål at udforme et 
system, der maksimerer effektivitet og kohærens og samtidigt sikrer minimale 
negative konsekvenser og omkostninger. 
Ved foreningen af de to mest attraktive løsningsmodeller blev der givet præference 
til løsningsmulighed nr. 3, efters om den var mest kompatibel med 
subsidiaritetsprincippet og proportionalitetspr incippet. Der blev imidlertid også taget 
hensyn til visse elementer i løsningsmode l 4, som sikrede betydelig økonomisk 
gevinst for EU som helhed. 
En vurdering af løsningsmodellernes rela tive styrke pegede frem mod en hybrid 
ordning omfattende følgende elementer: 
• En frivillig pool af medlemssta ternes midler til EU-operationer.  Størrelse og 
sammensætning af denne pool, som bør udgøre ordningens kerne, vil blive fastlagt 
på et senere tidspunkt 
• Supplerende ad hoc-tilbud fra medlemsstaterne  i overensstemmelse med den 
nuværende EU-civilbeskyttelsesordning  
• Supplerende EU-midler , hvor omkostningseffektiviteten opvejer den politiske 
ulempe ved ikke at være afhængi g af medlemsstaternes midler.  
Denne ordning kan styrkes yderligere ved fortsa t støtte til humanitære organisationer, 
der udvikler og forvalter oplagring af nødhjælps midler til interna tionale humanitære 
operationer, med militær opbakning i specifikke tilfælde.