16. 3. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 68/7 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/62/EØF om samordning af 
fremgangsmåderne ved offentlige indkøb samt om ophævelse af visse bestemmelser i direktiv 
80/767/EØF 
(87/C 68/06) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 6. juli 1986 under henvisning til EØF-traktatens 
artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Paul Kaaris til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. december 
1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 242. plenarforsamling (mødet den 16. december 
1986) uden stemmer imod, og idet 2 stemte hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
Udvalget godkender Kommissionens forslag med følgende forbehold: 
1. Generelle bemærkninger — oprettelse af statistiske registre, 
— iværksættelse af en oplysningskampagne med det 
formål at understrege og redegøre for fordelen ved at 
gribe dette spørgsmål samlet an på EF-plan. 1.1. Udvalget henviser til sin udtalelse af 23. april 
1986 (x), hvori det understreger betydningen af at åbne 
offentlige indkøbsaftaler for konkurrence: dette er nøglen til 
gennemførelse af et internt marked. Et opsplittet, kontrolle­
ret EF-marked for offentlige indkøb vil gøre det meningsløst, 
at man på andre områder bestræber sig på at tilvejebringe de 
bedst mulige vilkår for det europæiske erhvervsliv, så det får 
mulighed for at tage de stadig større udfordringer på 
verdensplan op. Det vil fjerne erhvervslivets incitament til at 
arbejde sammen om at opnå stordriftsfordele og til at indføre 
fælles eller gensidigt kompatible standarder, uden hvilke der 
ikke kan nås frem til ét europæisk marked. Udvalget mener, 
at den politiske tillid til en EF-lovgivning, hvis formål er at 
tilvejebringe et virkeligt fælles marked, kommer i fare, hvis 
man ikke alvorligt bestræber sig på omsider at gøre reelle 
fremskridt på dette område. 
1.2. I den tidligere udtalelse foreslog Udvalget følgende 
specifikke foranstaltninger. 
— oprettelse i Kommissionens regi af en enhed for offentlige 
indkøb med et nøje defineret ansvarsområde og tilstræk­
kelige ressourcer til sin disposition; denne enhed skulle 
være ansvarlig for: 
— tilsyn med offentlige indkøbsaftaler via undersøgelse 
af de udbudte kontrakter, behandling af klager og 
påvisning af fremgangsmåder, der er i modstrid med 
direktivernes ånd; i særdeleshed skulle enheden kon­
trollere, at ingen stat uden berettiget grund afgiver en 
urimelig ringe procentdel af sine ordrer i udlandet, og 
at ingen national erhvervsgren uden berettiget grund 
opnår en unormal procentdel af de samlede ordrer til 
en given sektor, 
(») EFT nr. C 189 af 28. 7. 1986, s. 16. — fastsættelse af ensartede retningslinjer for fortolkningen 
af direktiverne, 
— indførelse af en ordning med detachering af personale fra 
de nationale myndigheder; omkostningerne herved skulle 
blive mere end opvejet af de potentielle besparelser, som 
gennemførelsen af et fælles marked for offentlige indkøb 
vil medføre, 
— forbedring af klageadgangen, 
— etablering af en ordning med gensidig anerkendelse af 
afprøvningsstationer i medlemsstaterne. 
1.2.1. I udtalelsen fra april 1986 understregede Udvalget 
også, at åbningen af EF-markedet for offentlige indkøb for 
tredjelande, som har tiltrådt GATT-aftalen om statslige 
indkøb, ikke kan ske på ensidig basis, men samtidig 
opfordrede Udvalget medlemsstaterne til at indtage en mere 
positiv holdning på dette område, ikke mindst på baggrund 
af de muligheder, som en åbning af det internationale 
offentlige indkøbsmarked vil betyde for de europæiske 
virksomheder, hvis muligheder er begrænsede af for små 
nationale markeder. 
1.3. Udvalget støtter fuldt ud Kommissionens nuværende 
forslag, som helt klart er et skridt i den rigtige retning. Bedre 
gennemsigtighed ved hjælp af forudgående information, 
offentliggørelse af information om indgåede aftaler, en bedre 
definition af dispensationer, forlængelse af tidsfrister osv., 
fremtræder altsammen som helt nødvendige forbedringer; 
Udvalget støtter i særdeleshed forslaget om, at ordregivende 
Nr. C 68/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 3. 87 
myndigheder skal have pligt til at henvise til europæiske 
standarder eller til europæiske harmoniseringsdokumenter, 
hvor sådanne findes. Udvalget understreger ved denne 
lejlighed betydningen af snarest at få udbygget disse standar­
der eller dokumenter. 
1.4. Udvalget føler sig imidlertid ikke overbevist om, at 
de løsninger, som Kommissionen lægger frem, vil føre til de 
forventede positive resultater; efter Udvalgets opfattelse må 
de forventes at blive lige så virkningsløse som de hidtil 
gennemførte foranstaltninger, medmindre de forbedres med 
det formål at afhjælpe ordningens fundamentale skavank: 
grunddirektivets mangel på troværdighed, fordi det ikke 
muliggør effektive sanktioner. 
1.5. Nu, hvor EF-lovgivningen om offentlige indkøb har 
været gældende i næsten ti år, finder Udvalget, at det 
direktorat i Kommissionen, som har ansvar for offentlige 
indkøb, og dermed også ovennævnte enhed for offentlige 
indkøb, som Kommissionen allerede har besluttet at etable­
re, bør bemyndiges til at håndhæve EF's lovgivning på dette 
område ved at følge den metode, som allerede har vist sig 
effektiv ved gennemførelsen af konkurrencepolitikken. 
1.6. Udvalget foreslår derfor, at Kommissionen på føl­
gende punkter tildeles administrative beføjelser til at gen­
nemføre sanktioner, som er tilstrækkeligt drastiske til at 
forhindre omgåelse af direktiverne: 
— sanktioner for manglende offentliggørelse af aftaler over 
200 000 ECU, 
— sanktioner for utilfredsstillende begrundelse for brug af 
fremgangsmåderne med begrænset udbud, udbud efter 
forhandling og enkelt udbud, som omtalt i det nu 
foreslåede direktivs artikel 3, 
— opsættende virkning på licitationsproceduren, hvis ukor­
rekte forhold afsløres enten ved selvstændigt arbejde fra 
enhedens side eller på grund af klage, 
— sanktioner i henhold til klageproceduren, 
— sanktioner imod uberettigede ændringer i specifikatio­
nerne efter tildeling af kontrakten. 
1.7. Den pågældende enhed bør være beføjet til at 
iværksætte disse sanktioner efter retningslinjer, som fastlæg­
ges af Udvalget for offentlige indkøb. Kommissionen bør 
også oprette en passende instans, som kan behandle anker 
over pålagte sanktioner. Denne fremgangsmåde vil i mod­
sætning til truslen om øget brug af artikel 169 have den 
fordel, at den er praktisk gennemførlig; Kommissionen 
behøver ikke at afvente klager, som der kun har været meget 
få af (ca. ti) hvert år, men kan være aktiv i stedet for reaktiv; ikke mindst vil det blive muligt at gribe ind, før aftalen 
indgås, hvilket vil gøre direktivet mere troværdigt set med 
potentielle leverandørers øjne. 
Ovennævnte udvalg bør også, i tråd med artikel 20 i direktiv 
77/62/EØF, drage omsorg for, at kontrollen af, om udbud­
dene er rimelige, omfatter en undersøgelse af overholdelsen 
af social lovgivning og kollektive lønaftaler. 
1.8. Udvalget udtrykker tilfredshed med Kommissionens 
forslag (artikel 6) om at tvinge ordregivende myndigheder til 
at offentliggøre resultaterne af licitationen i form af en 
bekendtgørelse. Det er særlig vigtigt, at der opnås så stor 
gennemsigtighed, at et firma, der ikke fik kontrakten, får 
mulighed for at finde ud af, hvem der fik den og til hvilken 
pris. Det kan tilføjes, at oplysninger om kontaktpersoner bør 
føjes til modelbekendtgørelsen, således at interesserede par­
ter har noget at holde sig til og let kan få adgang til 
information. 
2. Nye sektorer 
2.1. Da det er tanken, at de sektorer, hvor offentlige 
indkøb spiller den største rolle, dvs. energi, telekommunika­
tion, trafik og vandforsyning, skal åbnes helt for konkurren­
ce i løbet af blot 72 måneder, hvis der skal gennemføres et 
virkeligt internt marked, opfordrer Udvalget Kommissionen 
til snarest at tilvejebringe informationskontakter med disse 
sektorer. Da direktivet ikke hidtil har ført til resultater, 
kunne man efter Udvalgets opfattelse forestille sig følgende 
overgangsforanstaltninger for disse nye sektorer: for at tage 
hensyn til beskæftigelsen på lokalt plan bør den nuværende 
de facto-situation legaliseres ved, at man giver indkøbsmyn-
dighederne lov til på forhånd at sætte en vis del af kontrakten 
til side til lokale virksomheder. Samtidig bør det imidlertid 
gøres lige så klart, at hvis der sættes mere end denne 
procentdel af kontrakterne til side til nationale leverandører, 
vil denne overtrædelse blive sanktioneret i overensstemmelse 
med punkt 1.6 ovenfor. Dette vil have den fordel, at man 
delvis legaliserer kendte fremgangsmåder, men samtidig får 
disse bragt frem i lyset. Det langsigtede mål, nemlig at nå 
frem til en situation med fuld konkurrence uden begræns­
ninger, røres der naturligvis ikke ved. 
2.2. Afslutningsvis foreslår Udvalget, at det firma, som 
får tildelt hovedkontrakten, skal være forpligtet til at 
offentliggøre oplysninger om underleverandøraftaler over et 
vist beløb, som under ingen omstændigheder bør sættes 
højere end den grænse, der er fastsat for offentlige ind­
købsorganisationer, dvs. 200 000 ECU. Der skal gælde 
samme tidsfrister som for hovedkontrakterne, og der bør 
også gælde samme betingelser med hensyn til de offentlige 
bekendtgørelser, dvs. at udgifterne hertil afholdes af EF. 
Dette vil udgøre et vigtigt skridt i retning af etablering 
af et europæisk datacenter for offentlige indkøb. Det er 
imidlertid lige så afgørende, at dette på tydeligere vis vil 
involvere små og mellemstore virksomheder i offentlig ind-
købsvirksomhed og derigennem forstærke hovedkontrahen­
ternes konkurrenceevne ved at medvirke til et effektivt 
16. 3. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 68/9 
underleverandørnet. Ikke mindst under perspektivet af ind­
dragelsen af nye sektorer under direktivet vil noget sådant 
efter Udvalgets opfattelse være yderst virkningsfuldt. 
3. Endelig vil Udvalget igen gøre opmærksom på sit 
forslag (*) om at indføre en ordning med detachering af 
personale, f.eks. ledende indkøbs- og revisionsmedarbejde-
re, fra de nationale myndigheder både til arbejdet i den nye 
offentlige indkøbsenhed og til udveksling med kolleger i 
medlemsstaterne. Det er ganske simpelt ikke muligt for 
Kommissionens nuværende stab at udføre de opgaver, som er 
bydende nødvendige for at gøre EF-direktivet virkningsfuldt, 
og da det sikkert vil frembyde vanskeligheder blot at ansætte 
nyt personale via EF-budgettet, må der findes andre løsning­
er, som f.eks. denne, på dette problem. 
4. Særlige bemærkninger 
4.1. Artikel 4 
Udvalget henstiller, at man sletter punkt 2, litra b), i den nye 
artikel 6, hvor det hedder, at der må indgås indkøbsaftaler 
ved enkeltudbud »når det drejer sig om genstande, som alene 
(>) EFT nr. C 189 af 28. 7. 1986, s. 16. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 1986. 
Indledning 
1. Direktivforslaget om støtte til skibsbygningsindustrien 
er en opfølgning af »Retningslinjer for den fremtidige strategi 
(>) EFT nr. C 281 af 7. 11. 1986, s. 4. er fremstillet i forbindelse med forskning, forsøg, undersø­
gelse eller udvikling«; itnodsat fald vil der i forhøjet grad 
blive lagt op til misbrug og omgåelse af artiklens ånd og 
bogstav, idet indkøbsaftaler ved enkeltudbud kun skal kunne 
indgås under ganske særlige omstændigheder. 
4.2. Artikel 5 
Udvalget opfordrer Kommissionen til at gøre det klart, at den 
rækkefølge, som de ordregivende myndigheder skal følge, 
hvis der ikke findes europæiske normer eller standardi-
seringsdokumenter, er obligatorisk og ikke frivillig. Det fore­
slås at føje følgende til punkt 4 »enhver anden standard«: 
»under hensyntagen til de klimatiske forhold«. 
4.3. Artikel 12 
Selv om Udvalget støtter Kommissionens bestræbelser på at 
fremskaffe relevante og pålidelige statistiske oplysninger fra 
medlemsstaterne, mener det, at Kommissionen i litra a) bør 
specificere, hvilke ordregivende myndigheder der har pligt til 
at give oplysninger, og at de krævede data kun vedrører det 
samlede antal og den samlede værdi af de indgåede aftaler 
både over og under tærsklen. 
Fons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
for støtte til skibsbygningsindustrien«, som Udvalget i sin tid 
ikke officielt fik forelagt til udtalelse, hvilket afstedkom stor 
overraskelse i Udvalget. Forslagene i disse dokumenter 
skaber dyb bekymring for den europæiske skibsbygnings­
industris fremtid og for beskæftigelsen i denne sektor. Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om støtte til skibsbygningsindustrien (!) 
(87/C 68/07) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 13. oktober 1986 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Romolo Arena til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
3. december 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 242. plenarforsamling, den 16. december 1986, med 
88 stemmer for, 15 imod og 5 hverken for eller imod, følgende udtalelse: