DA Den Europæiske Unions Tidende C 376/97

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Flagskibsinitiativet Et ressourceeffektivt Europa under Europa 2020-strategien

KOM(2011) 21 endelig

2011/C 376/18

Ordfører: Lutz RIBBE

Kommissionen besluttede den 26. januar 2011 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Flagskibsinitiativet Et ressourceeffektivt Europa under Europa 2020-strategien

KOM(2011) 21 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som vedtog sin udtalelse den 6. september 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 474. plenarforsamling den 21.-22. september 2011, mødet den 22. september 2011, følgende udtalelse med 120 stemmer for, 13 imod og 10 hverken for eller imod:

1. Resumé

1.1 EØSU bifalder flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa«, men mener, at det er for ukonkret. Set i lyset af de centrale miljøproblemers globale dimension henviser udvalget til sine forslag til FN's konference om bæredygtig udvikling i 2012 og sit arbejde vedrørende køreplanen for en lavemissionsøkonomi i 2050 (1).

1.2 Udvalget forventer af Kommissionen, at den i de 20 annoncerede enkeltinitiativer meget nøjagtigt beskriver:

— hvad der helt nøjagtigt forstås ved »ressourceeffektivitet«;

— hvad der allerede kan opnås ved hjælp af teknologiske forbedringer;

— i hvilke sektorer det er nødvendigt at gennemføre de annoncerede »betydelige ændringer«, hvordan disse skal udformes, og hvilke instrumenter man har tænkt sig at anvende;

— hvilke adfærdsændringer hos producenter og forbrugere der helt konkret anses for at være nødvendige, og hvordan disse kan fremskyndes.

1.3 Der er ingen tvivl om, at Europa 2020-strategien må skabe de afgørende forudsætninger for en bæredygtig og dermed også ressourceeffektiv økonomi. Alligevel vil det fortsat være hensigtsmæssigt at fastholde en opgavefordeling mellem bæredygtighedsstrategien og Europa 2020-strategien.

1.4 EØSU forstår ikke, at initiativet vedrørende ressourceeffektivitet er indarbejdet i Europa 2020-strategien. Udvalget betragter tværtimod dette initiativ som en konkretisering af den bæredygtighedsstrategi, som blev vedtaget i 2001 og revideret i 2006. Alene af den årsag, at tidshorisonten for opfyldelsen af de opstillede mål går langt videre end til 2020. EØSU er fortaler for en reaktivering af bæredygtighedsstrategien, som efter udvalgets mening forsømmes af Kommissionen.

2. Indledende bemærkning

2.1 Kort tid inden Kommissionen anmodede EØSU om at udarbejde denne udtalelse om »Flagskibsinitiativet – Et ressourceeffektivt Europa«, havde udvalgets præsidium besluttet at udarbejde en initiativudtalelse om resultaterne af og den aktuelle situation vedrørende EU's bæredygtighedsstrategi.

2.2 EØSU's organer traf beslutning om at behandle begge emner i denne udtalelse.

3. Et ressourceeffektivt Europa – et flagskibsinitiativ under Europa 2020-strategien

3.1 Kommissionens offentliggjorte »Flagskibsinitiativ – Et ressourceeffektivt Europa«, der behandles her, er et af syv nye flagskibsinitiativer, som Kommissionen placerer inden for rammerne af Europa 2020-strategien.

3.2 I meddelelsen fastslår Kommissionen – ikke for første gang – at den nuværende intensive ressourceudnyttelse ikke kun overbelaster kloden økologisk set, men også udgør en trussel mod forsyningssikkerheden, ikke mindst da vækst- og udviklingslande tilstræber et lignende velstandsniveau. En velstand, som ikke er baseret på bæredygtige produktions- og forbrugsmønstre.

3.3 Inden for rammerne af dette flagskibsinitiativ skal der i løbet af 2011 offentliggøres i alt 20 specifikke initiativer, som skal bidrage til at opbygge et ressourceeffektivt Europa. Dette kan ifølge Kommissionen kun ske vha. »teknologiske forbedringer, betydelige ændringer i energi-, industri-, landbrugs- og transportsystemerne samt adfærdsændringer fra både producent- og forbrugerside«.

3.4 Kommissionen gør det klart, at der er behov for »nye produkter og tjenesteydelser og nye måder at nedbringe materialeforbruget på«, og at der i den forbindelse må iværksættes koordinerede foranstaltninger, der skal have politisk gennemslagskraft.

3.5 Først er det imidlertid nødvendigt at foretage »en sammenhængende analyse af årsagerne til, at nogle ressourcer ikke anvendes effektivt«. »De komplekse og indbyrdes forbundne politikker kan kun realiseres gennem en politiksammensætning, der optimerer synergieffekter og afvejer modstridende politiske områder og hensyn.«

3.6 Et vigtigt mål med dette flagskibsinitiativ er »at skabe enighed om den langsigtede vision«, der skal gælde til 2050, og som skal redegøre for, hvordan en lavemissionsøkonomi ser ud, hvordan energi- og transportsystemet kan omstilles, og hvordan man kan adskille »økonomisk vækst fra ressourceforbruget«.

4. Generelle bemærkninger til flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« og forholdet til bæredygtighedsstrategien

4.1 EØSU bifalder Kommissionens initiativ, som udvalget anser for at udgøre et vigtigt, endog centralt, element i bæredygtighedsstrategien, som initiativet imidlertid ikke kan erstatte.

4.2 Udvalget er enigt med Kommissionen i, at man inden for rammerne af Europa 2020-strategien også skal skabe forudsætningerne for udviklingen frem mod 2050 og derefter. EØSU sætter imidlertid spørgsmålstegn ved, at Kommissionen sammenkæder flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« med Europa 2020-strategien og ikke – hvilket ville give bedre mening – formidler dette som en konkretisering af bæredygtighedsstrategien. Alene den kendsgerning, at der i Kommissionens meddelelse oftere tales om en tidshorisont til 2050 frem for 2020, viser, at der er tale om en opgave, som skal løses på langt sigt.

4.3 Kommissionens udsagn om, at der er brug for såvel teknologiske forbedringer som betydelige ændringer i energi-, industri-, landbrugs- og transportsystemerne og adfærdsændringer fra både producent- og forbrugerside, stemmer overens med EØSU's synspunkter, der allerede blev fastholdt i en sonderende udtalelse af 28. april 2004 om »Evaluering af strategien for bæredygtig udvikling«. EØSU gjorde dog allerede dengang opmærksom på, at en vellykket bæredygtighedspolitik kræver, at man så konkret som muligt redegør for, hvilke ændringer der er nødvendige, og hvordan disse skal gennemføres.

4.4 Netop her har meddelelsen mangler. Den er yderst læsevenlig, men ikke særlig konkret. EØSU anser det derfor for tvingende nødvendigt, at man i de kommende 20 enkeltinitiativer meget nøjagtigt beskriver, hvad der skal ændres og hvordan, hvor man kan forvente modstand mod forandringer, og hvordan, dvs. med hvilke konkrete foranstaltninger man vil overvinde denne modstand.

4.5 I den forbindelse anser EØSU Kommissionens struktur baseret på:

— teknologiske forbedringer

— betydelige ændringer og

— adfærdsændringer hos producenter og forbrugere

for at være yderst nyttig. Kommissionen må som konsekvens heraf præcisere, hvad der er muligt vha. teknologiske forbedringer, og hvor grænserne går, hvilket i sidste ende nødvendiggør betydelige ændringer på bestemte områder i daglig- og arbejdslivet.

4.6 Inden er der dog i høj grad brug for den nævnte »grundige analyse« af årsagerne til, at omgangen med ressourcer fortsat er så ineffektiv. Det er et svagt punkt ved meddelelsen, at netop denne analyse mangler.

4.7 Kommissionens hypotese om, at den ineffektive ressourceanvendelse skyldes, at der ikke foreligger informationer om, hvad den manglende effektivitet reelt koster samfundet, kan EØSU kun i beskedent omfang støtte. F.eks. er omkostningerne ved den truende klimakatastrofe indgående beskrevet i den såkaldte »Stern-rapport« og tabet af biodiversitet i »TEEB-rappporten«. Alligevel er der stadigvæk ikke sket grundlæggende ændringer.

4.8 Årsagerne til den nuværende ineffektivitet er sandsynligvis snarere, at

a) der stadig ikke foreligger nogen egentlig samfundsmæssig konsensus om vurderingen af den nuværende situation (»hvad er effektivt/ineffektivt? Hvor bæredygtig/ikke bæredygtig er vi/er bestemte erhvervssektorer reelt i dag?«);

b) der hersker stor usikkerhed om, hvad bæredygtig udvikling, »grøn økonomi« og en »ressourceeffektiv økonomi« reelt består i. Der findes intet klart almengyldigt udsagn eller en definition af, hvad ovenstående betyder for det enkelte politikområde;

c) der – alt efter interesser – findes helt forskellige opfattelser af, hvad der konkret skal ændres, såvel kvantitativt som kvalitativt, hvordan den fremtidige udvikling skal adskille sig fra den nuværende, og hvordan denne udvikling vil påvirke daglig- og arbejdsliv.

4.9 Kommissionen har ret, når den i meddelelsen skriver, at ikke-bæredygtige økonomiske aktiviteter i dag resulterer i den velstand, som mange nyder godt af (og som andre ikke har mulighed for at opnå). De negative følger af ikke-bæredygtige økonomiske aktiviteter vil først ramme de kommende generationer med fuld kraft, og det er dem, som kommer til at bære byrden.

4.10 For såvel politik som erhvervsliv og civilsamfund er det vanskeligt at erkende ovenstående og drage de nødvendige konsekvenser heraf. Situationen vanskeliggøres af, at man næsten ikke kan forestille sig, hvordan en »ny velstand« skal kunne sikres med eksempelvis kun en tiendedel af det nuværende energiforbrug. Denne usikkerhed resulterer i en angst og usikkerhed, som må håndteres på meget forsigtig vis (2).

Tekniske forbedringer, betydelige ændringer og adfærdsændringer

4.11 Set i forhold til de nye mål, der nævnes i flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« (80-95 % CO2-reduktion), virker de hidtidige kvantitative EU-mål, eksempelvis reduktionen af drivhusgasemissionerne med 20 % inden 2020, harmløse. En reduktion af CO2-emissionerne med 20 % er, set i lyset af den endnu eksisterende tekniske ineffektivitet i det nuværende system og nye teknologier baseret på tekniske forbedringer, forholdsvis nem at realisere. Men selv i forbindelse med realiseringen af dette helt klart utilstrækkelige mål fandtes og findes der et stort antal »advarende« stemmer, som allerede finder, at »økonomiens konkurrenceevne« bringes i fare som følge af de annoncerede tekniske foranstaltninger og forbedringer. Konsekvensen er, at ikke engang de resultater, som i vidt omfang kunne nås vha. tekniske forbedringer uden en forbrugsnedgang, konsekvent realiseres for nærværende. Det står klart, at modstanden mod mere vidtgående foranstaltninger (betydelige ændringer) vil være endnu større.

4.12 EØSU anser det for passende klart at påpege, at tekniske effektivitetsforbedringer udgør et vigtigt aspekt i opfyldelsen af de opstillede mål. Imidlertid må selv de mest ressourceeffektive teknikker ikke automatisk ligestilles med »bæredygtighed«. Et eksempel: Den tyske bilindustri, som med held satte en stopper for Kommissionens planer om strenge emissionsgrænseværdier (120 g CO2/km), er stolt af sine nye teknologiske landvindinger. Audi tager f.eks. æren for, at den nye model A7 (2,7 1 slagvolumen) med sine 180 hestekræfter »kun« har et brændstofforbrug på 6,8 liter diesel/100 km (og dermed en emission på 180 g CO2/km). Sammenligner man disse tal med de emissioner, der tidligere blev udledt i en tilsvarende køretøjsklasse, er der bestemt tale om et stort fremskridt med hensyn til effektivitet, men det har ikke noget med bæredygtighed at gøre. En Audi A7 er hverken bæredygtig eller ressourceeffektiv! Modellen er ikke udtryk for en ny »grøn økonomi«. Den er tværtimod et godt bevis på, at knappe råstoffer også kan forbruges vha. angiveligt effektive teknikker. Der er altså behov for en helt ny mobilitetspolitik for mennesker og gods.

4.13 EØSU beklager, at Kommissionen i flagskibsinitiativet kun som en sidebemærkning behandler det helt centrale spørgsmål, nemlig at den nuværende samfundsmæssige velstandsmodel i den vestlige verden i for høj grad er baseret på anvendelsen af billig energi og et stigende, ofte ineffektivt, materialeforbrug.

4.14 Flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« eller endnu bedre: en reaktiveret bæredygtighedsstrategi burde imidlertid i langt højere grad behandle dette faktum. I Kommissionens meddelelse tales der enkelte gange om »modstridende hensyn«, der lægger hindringer i vejen for en mere ressourceeffektiv strategi, men disse beskrives ikke klart, og det præciseres heller ikke, hvordan man fra politisk hold har tænkt sig at håndtere denne problemstilling.

4.15 Vanskelighederne i forbindelse med håndteringen af sådanne modstridende hensyn viser sig for øjeblikket tydeligt i Tyskland, hvor man har besluttet at foretage en grundlæggende omstrukturering af energisektoren, uden at der sættes spørgsmålstegn ved målet om en CO2-reduktion.

Betydelige ændringer

4.16 Den store opgave, som vi står over for, handler om at beskrive, udvikle og realisere disse betydelige ændringer, den »nye« økonomi og dermed en ny konkurrenceevne for erhvervslivet (også globalt set). På grund af overudnyttelse er tiderne med billig energi og billige råstoffer ved at være forbi, og vi er også, set i forhold til kommende generationer, forpligtet til at lære at dele disse sparsomme miljøaktiver. Politikerne skal derfor i langt højere grad gøre det klart, at konkurrenceevnen i en økonomi, som er baseret på billig energi og en overudnyttelse af naturressourcerne, og som derudover kan eksternalisere miljøomkostningerne, på ingen måde er bæredygtig på længere sigt. Samfundspolitisk set kan og skal det ikke kun handle om at bevare, men også om at omstrukturere en sådan økonomi.

4.17 Flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« kan yde et stort bidrag til realisering af målet, men er ikke nok i sig selv. Spørgsmålet om ressourceeffektivitet tager ikke hånd om andre aspekter af bæredygtighed. Derfor blev bæredygtighedsstrategien udviklet, der skal beskrive og være drivkraft for den trinvise samfundsmæssige og økonomiske omstrukturering af Europa og sammenhængen med emner som lighed mellem generationerne og retfærdig fordeling.

4.18 Det lykkes ikke engang flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« at definere begrebet »ressourceeffektivitet«. Dette er en yderligere mangel, som EØSU ønsker at gøre opmærksom på. Det ville være hensigtsmæssigt, hvis den mest ressourceeffektive tekniske standard for de enkelte produkter, procedurer og sektorer beskrives nærmere og støttes inden for rammerne af det såkaldte »top runner«-princip. Med en mærkning af f.eks. køleapparaters energieffektivitet har Kommissionen allerede taget de første skridt i den retning.

4.19 Det står klart, at der må anvendes forskellige instrumenter til gennemførelsen af ressourceeffektive strukturer. Et instrument er prisdannelsen, som efter Kommissionens opfattelse vil komme til at spille en vigtig rolle. Kommissionens henvisning til, at man »skal lægge større vægt på »korrekt prissætning« og på prisgennemsigtighed … således at priserne afspejler de fulde omkostninger for samfundet ved et ressourceforbrug« er dermed rigtig. Denne indsigt er imidlertid ikke udtryk for en ny viden i 2011. Det er heller ikke nyt, at EØSU gentagne gange har krævet en tilsvarende »internalisering af eksterne omkostninger«. Der sker imidlertid alt for lidt, og ansvaret herfor ligger ikke kun hos Kommissionen og medlemsstaterne, men også hos dele af erhvervslivet, som ikke ser nogen fordel i denne tilgang, men tværtimod ville blive påvirket negativt af den påkrævede grundlæggende omstrukturering. Det er en politisk opgave gradvist at overvinde denne modstand.

4.20 Med henblik på en realisering af denne målsætning er det absolut nødvendigt at præcisere, hvordan man planlægger at arbejde for »korrekt prissætning og prisgennemsigtighed«. Strategien indeholder imidlertid ingen angivelser i den retning.

5. Samspil mellem politik og civilsamfund, ressourceeffektivitet, Europa 2020-strategien og bæredygtighed. Med andre ord: Der er behov for gode styreformer

5.1 Når det kun går langsomt fremad med den bæredygtige udvikling, etablering af en »grøn økonomi« eller omstrukturering i retning af en ressourceeffektiv økonomi, gør politikerne klogt i nøje at overveje, hvad dette skyldes. Enkelte svar har EØSU allerede være inde på tidligere i teksten.

5.2 Langsomt, meget langsomt er den erkendelse ved at manifestere sig, at ændringerne i det nuværende økonomiske system må være af »grundlæggende« karakter, hvis man reelt skal kunne tale om en bæredygtig udvikling. EØSU bifalder, at Kommissionens meddelelse nævner enkelte konkrete tal i den forbindelse. F.eks. at EU bør nedbringe drivhusgasemissionerne med 80-95 % inden 2050. Kommissionens formand, José Manuel Barroso, talte, da disse målsætninger blev nævnt første gang, om en »ny industriel revolution«, som vi står over for, og som vi må gennemføre.

5.3 EØSU henviser, inden for rammerne af denne kommende debat, endnu en gang til, at en grundlæggende debat om »vækstbegrebet« længe har været påkrævet. Kommissionen og Rådet kender udvalgets udtalelser om emnet »Hinsides BNP«. Heri gøres det klart, at den gamle økonomiske formel »vækst er lig med velstand« ikke længere fungerer.

5.4 Inden for rammerne af såvel flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« som Europa 2020-strategien behandles dette spørgsmål desværre ikke i tilstrækkelig grad. Tværtimod kan man ud fra teksten få det indtryk, at »vækst« i sig selv er en værdi.

5.5 I Europa 2020-strategien fastslås, at tre prioriteter er »centrale i Europa 2020«:

— »Intelligent vækst – udvikling af en økonomi baseret på viden og innovation.

— Bæredygtig vækst – fremme af en mere ressourceeffektiv, grønnere og mere konkurrencedygtig økonomi.

— Inklusiv vækst – fremme af en økonomi med høj beskæftigelse, der sikrer økonomisk, social og geografisk samhørighed.

Disse tre prioriteter er gensidigt forstærkende og giver en vision for EU's sociale markedsøkonomi i det 21. århundrede.«

5.6 EØSU spørger sig selv, hvilket signal Kommissionen og Rådet ønsker at udsende med sådanne formuleringer: Skal samfundet tolke teksten således, at der tidligere fandtes vækst, som ikke tog udgangspunkt i viden og innovation? Har det ikke altid været det politiske mål at fremme høj beskæftigelse og social og territorial samhørighed? Og resulterer disse forskellige »vækstfilosofier« automatisk i en bæredygtig udvikling? Hvis ja, hvorfor anvender henholdsvis Kommissionen og Det Europæiske Råd da ikke længere begrebet »bæredygtighed«. Hvorfor opstilles en vision for »Europas sociale markedsøkonomi i det 21. århundrede« og ikke for en »socialt og miljømæssigt bæredygtig markedsøkonomi«?

5.7 Kommissionen er udmærket klar over, at f.eks. en konsekvent ressourcebeskyttelse realistisk set kan bidrage til, at bruttonationalproduktet ikke forhøjes, men sænkes. Når alle konventionelle elpærer er erstattet med sparepærer som følge af det indførte salgsforbud, når bygninger konsekvent er isolerede, og alle energispareforanstaltninger er gennemført, vil energiforbruget f.eks. falde dramatisk og BNP vil dermed blive lavere. Derfor gør EØSU igen opmærksom på, at

— »vækst« må omdefineres og

— at BNP ikke er en parameter, som formidler informationer om lykke, velstand, miljø, sundhed eller social retfærdighed.

Den nye industrielle »revolution« – en revolution, der er baseret på retfærdighed

5.8 Når Kommissionens formand, José Manuel Barroso, taler om en »ny industriel revolution«, så har han kun ret set i forhold til rækkevidden af de mulige forandringer. Fremtiden kræver en ny model for produktion og forbrug. José Manuel Barroso ved naturligvis udmærket, at begrebet »revolution« er helt malplaceret samfundspolitisk set og kan fremmane bekymringer. Revolutioner iværksættes af undertrykte flertal, der hurtigt og vedvarende vil ændre på en uacceptabel situation set i forhold til »magthavere«.

5.9 I debatten om henholdsvis bæredygtig udvikling og ressourceeffektivitet er der imidlertid ikke tale om en sådan situation. Tværtimod: man kan ikke tale om et undertrykt flertal, der gør oprør mod autoritære strukturer. Det er derimod tilfældet, at man lever ganske godt i et samfund, der hvert år forbruger lige så meget olie, som der er dannet i løbet af ca. 5 millioner år, og som hvert år udrydder 10 000 flere arter, end evolutionen ville gøre.

5.10 Dermed er opgaven og spørgsmålet, hvordan man kan få den nuværende generation til at udvikle en kollektiv ansvarsfølelse for de kommende generationer. Spørgsmålet er, hvordan der kan opbygges et pres for reelle forandringer, som i givet fald også vil være forbundet med afsavn.

5.11 I den forbindelse har det afgørende betydning, at civilsamfundet og erhvervslivet integreres i processen i tilstrækkeligt omfang fra starten af. Netop dette er og har været det hidtidige formål med EU's bæredygtighedsstrategi, der blev vedtaget i 2001 i Göteborg.

Status for EU's bæredygtighedsstrategi

5.12 EØSU har i mange år fulgt EU's bæredygtighedsstrategi, som blev vedtaget af Det Europæiske Råd i 2001, på meget opmærksom og engageret vis. Fra starten af har EØSU opfordret til, at denne langsigtede strategi tildeles størst mulig opmærksomhed.

5.13 EØSU har gentagne gange (og ofte) opfordret til, at bæredygtighedsstrategien bør give borgerne, erhvervslivet og forbundene, men også politikerne klare retningslinjer og dermed kvalitative og kvantitative kriterier til efterlevelse. Beslutninger på kort og mellemlangt sigt bør tage udgangspunkt i, at alle EU's politikområder skal orientere sig mod bæredygtighedsstrategiens målsætninger.

5.14 Lige så ofte har EØSU imidlertid måttet beklage, at bæredygtighedsstrategien efter udvalgets opfattelse ikke blot er formuleret alt for ukonkret, men politisk set også behandles som et stedbarn.

5.15 Udvalget bifaldt, at Det Europæiske Råd i den reviderede bæredygtighedsstrategi fra 2006 tildelte EØSU en særlig eksplicit rolle, bestående i at levere bidrag til de fremskridtsrapporter, som Kommissionen skal udarbejde hvert andet år. I 2007 og 2009 offentliggjorde Kommissionen ganske vist sådanne fremskridtsrapporter, som udvalget efterfølgende kommenterede og vurderede, men de bidrag fra EØSU, som der egentlig skulle være tale om, indhentede Kommissionen ikke under forberedelsen af disse rapporter.

5.16 Den næste fremskridtsrapport burde – under bibeholdelse af den toårscyklus, som Det Europæiske Råd har vedtaget – egentlig offentliggøres i år. Imidlertid tyder alt på, at dette ikke vil blive tilfældet. Kommissionen har hidtil ikke anmodet om bidrag fra EØSU.

5.17 I »Kommissionens arbejdsprogram for 2011« (3) findes ingen tegn på, at Kommissionen vil fremlægge en sådan midtvejsrapport. Bæredygtighedsstrategien nævnes slet ikke i det 51 siders dokument. Der henvises til en lang række forskellige EU-strategier, men ikke til strategien for bæredygtig udvikling. EØSU beklager dette dybt.

5.18 Der er blevet bemærkelsesværdigt stille om bæredygtighedsstrategien; for stille efter EØSU's mening. Mange af de politiske løfter, som blev afgivet i bæredygtighedsstrategien, f.eks. vedrørende opstillingen af en liste over miljøskadelige subsidier, er ikke blevet indfriet. I den politiske dagligdag handler det udelukkende om Europa 2020-strategien, der på sin side ikke etablerer nogen reel relation til bæredygtighedsstrategien.

5.19 Det er et yderst uheldigt signal at sende til civilsamfundet, at bæredygtighedsstrategien stort set ikke længere debatteres og formidles på politisk niveau. EØSU spørger sig selv, hvorfor dette er tilfældet, og hvordan samfundet skal fortolke dette. Kommissionen skal være klar over, at man får det indtryk, at de mange kriser (4) gennem de sidste måneder og år har lagt så meget beslag på den politiske opmærksomhed, at den langsigtede politik næsten helt er blevet trængt i baggrunden.

5.20 Imidlertid spørger stadig flere mennesker sig selv – og helt med rette efter EØSU's mening – om ikke disse stadig hyppigere kriser på meget forskellige politikområder a) ikke er indbyrdes forbundne og b) er udtryk for og konsekvens af økonomiske aktiviteter, der ikke udøves på et bæredygtigt grundlag.

5.21 Rapporten fra rådsformandskabet »Revision af EU-strategien for bæredygtig udvikling (2009)« (5) kan man udmærket tolke således, at Rådet i det mindste er klar over, at dette højst sandsynligt er tilfældet. Allerede i dokumentets første sætning kan man læse at »Den aktuelle udvikling er i mange henseender ikke bæredygtig; grænserne for jordens bæreevne overskrides, og den sociale og økonomiske kapital er under pres. Selv om det gentagne gange er fremført, at der er brug for forandringer, er resultaterne begrænsede«. Rapporten er i al væsentlighed et manifest for bæredygtighedsstrategien, som »udgør en langsigtet vision og en overordnet politisk ramme, som udstikker retningslinjer for alle EU-politikker og -strategier. Problemet ligger i at sikre, at SDS har reel indflydelse på EU's politikker … for at sikre sammenhæng mellem kort- og langsigtede mål og mellem forskellige sektorer.«

5.22 Den overordnede politiske ramme, som EØSU har efterlyst, og som Rådet også anser for nødvendig, skal etableres med EU's bæredygtighedsstrategi, men eksisterer for øjeblikket kun som et krav i gamle dokumenter og enkelte taler, men ikke i den politiske virkelighed. Hverken flagskibsinitiativet »Et ressourceeffektivt Europa« eller Europa 2020-strategien kan udfylde dette tomrum.

5.23 EØSU mener, at der er stor fare for, at borgerne mister overblikket. Ikke kun fordi det står helt uklart, hvilken strategi som gælder og er forpligtende, men også fordi der hersker en begrebsforvirring. Således tales der i Europa 2020-strategien konstant om vækst i de mest forskellige former, men begreberne »bæredygtighed« eller »bæredygtig udvikling« forekommer ikke længere.

5.24 EØSU anser det derfor for hensigtsmæssigt, at Kommissionen meget hurtigt og entydigt redegør for, hvordan Europa 2020-strategien og bæredygtighedsstrategien er forbundet med hinanden. Udvalget udtaler sig på ny til fordel for at puste nyt liv i bæredygtighedsstrategien og betragte Europa 2020-strategien som et ekstremt vigtigt element på vejen mod en omstrukturering af centrale økonomiske sektorer.

Bruxelles, den 22. september 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om Rio+20: mod en grøn økonomi og bedre styring – Det europæiske organiserede civilsamfunds bidrag og EØSU's udtalelse om Køreplan for omstilling til en konkurrencedygtig lavemissionsøkonomi i 2050 (se s. 110 i denne i EUT).

(2) EØSU henviste allerede i 2004 til denne problemstilling i sin sonderende udtalelse om Evaluering af strategien for bæredygtig udvikling (se side 22-37 i denne EUT, C 117 af 30.4.2004) og bad forgæves Kommissionen om at tage særligt hensyn til denne omstændighed.

(3) KOM(2010) 623 endelig af 27.10.2010.

(4) For blot at nævnte enkelte: finans-/eurokrisen, energikrisen, klimakrisen, biodiversitetskrisen og sultproblematikken.

(5) Dokument nr. 16818/09 af 1.12.2009 fra Rådet for Den Europæiske Union.