DA Den Europæiske Unions Tidende C 182/65

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs Udtalelse omMeddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Den nye sociale dagsorden: Muligheder, adgang og solidaritet i det 21. århundredes Europa

KOM(2008) 412 endelig

(2009/C 182/14)

Ordfører: Evelyn REGNER

Medordfører: Antonello PEZZINI

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 2. juli 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Den nye sociale dagsorden: Muligheder, adgang og solidaritet i det 21. århundredes Europa

KOM(2008) 412 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Evelyn REGNER til ordfører og Antonello PEZZINI til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. december 2008.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 450. plenarforsamling den 14. og 15. januar 2009, mødet den 14. januar 2009, følgende udtalelse med 162 stemmer for, 21 imod og 25 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) glæder sig over Kommissionens meddelelse om en ny social dagsorden. I lyset af en række andre aktuelle initiativer på det sociale område betragter udvalget meddelelsen som et skridt i retning af en modernisering af den europæiske velfærdsstat med det formål at sætte borgerne i stand til at realisere deres muligheder og give Unionen en mere social profil.

1.2 På baggrund af den voldsomme, verdensomspændende finansielle og økonomiske krise er det endnu mere påkrævet, at EU bestræber sig på at skabe et socialt stærkt og konkurrencedygtigt Europa. Ud over at udtale sin støtte til den nye sociale dagsorden er EØSU derfor stærk tilhænger af, at der udarbejdes et egentligt socialpolitisk handlingsprogram

1.3 Kommissionens meddelelse fokuserer overvejende på, hvordan der bør reageres på en række nye faktuelle omstændigheder, herunder navnlig at tilpasse socialpolitikken til de ændrede samfundsforhold, men især til de ændrede økonomiske og arbejdsmarkedsmæssige forudsætninger. EU har et påtrængende behov for moderne arbejdsmarkedspolitikker og bæredygtige beskæftigelsesvenlige sociale systemer.

1.4 EØSU konstaterer, at Kommissionen nærer modvilje mod at videreudvikle de arbejdsretlige minimumsnormer. Disse var tidligere rygraden i EU's socialpolitik og forbedringen af leve- og arbejdsvilkårene, hvorfor de også i fremtiden, hvor det er nødvendigt og fornuftigt, bør være et led i enhver socialpolitisk dagsorden.

1.5 Udvalget står fast på, at den europæiske sociale dialog fortsat er én af hovedhjørnestenene i den europæiske sociale model, både på nationalt og europæisk niveau. Arbejdsmarkedets parter spiller en nøglerolle på samtlige områder, der vedrører ændringer i de sociale forhold, hvorfor de bør inddrages i udarbejdelsen, gennemførelsen og evalueringen af samtlige foranstaltninger, der er led i den nye sociale dagsorden. Også civilsamfundsdialogen vil i fremtiden udvikle sig til en hovedhjørnesten i den europæiske sociale model.

1.6 Den åbne koordinationsmetode bør styrkes, navnlig ved fortsat at anvende kvantitative målsætninger. EØSU henstiller, at Europa-Parlamentet i højere grad inddrages heri, og at myndighederne i forbindelse med tilrettelæggelsen af offentlige udbudsprocedurer i højere grad forpligtes til at tage hensyn til sociale målsætninger og retningslinjer.

1.7 Udvalget ser et behov for, at EU i et tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter støtter medlemsstaterne i anvendelsen og tilnærmelsen af principperne for flexicurity og overvågningen heraf. EØSU kræver derfor, at debatten om flexicurity på alle planer kædes tættere sammen med udvidelsen af den sociale dialog og med overenskomstforhandlingerne på de relevante niveauer.

1.8 Fællesskabets foranstaltninger med henblik på at fremme lige muligheder, støtte handicappede, bekæmpe den sociale udstødelse og fremme den aktive sociale inklusion bør efter udvalgets opfattelse suppleres med mere aktive politiske tiltag, der er målrettet mod at højne beskæftigelsen blandt ældre mennesker, vanskeligt stillede befolkningsgrupper og ledige. Også fattigdomsbekæmpelsen bør prioriteres.

1.9 EØSU mener, at EF-Domstolens seneste afgørelser om udstationering af arbejdstagere og faglige aktioner nødvendiggør en passende reaktion. Det af Kommissionen bebudede diskussionsforum er et første skridt hertil. Efter udvalgets opfattelse er der navnlig behov for at anvise en række alternative løsningsmuligheder på de problemer, der opstår i spændingsfeltet mellem frihederne i det indre marked på den ene side og de grundlæggende rettigheder på den anden. I det omfang der er behov herfor, bør der så hurtigt som muligt træffes passende og konkrete foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne med det formål at præcisere, at hverken de økonomiske friheder eller konkurrencereglerne har forrang for de sociale grundrettigheder.

1.10 Der bør opstilles klare og gennemsigtige målsætninger til imødegåelse af den udbredte frygt blandt store dele af den europæiske befolkning for, at adgangen til sundhedsydelser af høj kvalitet for mange borgere om 20 år ikke mere vil være givet (1) Målsætningerne bør følges til dørs af passende kontrolforanstaltninger og oplysningsarbejde.

1.11 Migration har — ud over at skabe nye muligheder og øget vækst og konkurrence — også en række skyggesider. Kommissionen bør i fremtiden tage hånd om disse skyggesider og tage initiativ til foranstaltninger, der kan imødegå dem.

1.12 I lighed med Kommissionen mener udvalget, at det er uhyre vigtigt at gennemføre og håndhæve gældende retsforskrifter. Det er, navnlig i forbindelse med udstationeringsdirektivet, ikke nok blot at appellere til medlemsstaterne. I den sammenhæng skal der navnlig gives høj prioritet til indførelsen af effektive foranstaltninger i forbindelse med grænseoverskridende forhold. Endvidere bifalder udvalget Kommissionens opfordring til samtlige medlemsstater til at vise et godt eksempel ved at ratificere og gennemføre de ILO-konventioner, som ILO har klassificeret som opdaterede.

2. Kommissionens meddelelse

2.1 Den 2. juli 2008 fremlagde Kommissionen en meddelelse om den nye sociale dagsorden (2). Heri konstaterer Kommissionen, at nye sociale forhold kræver nye svar. Ændringerne foregår i et hurtigt tempo, og politikkerne skal holde trit med og give innovative og fleksible svar på de udfordringer, der ligger i globaliseringen, de teknologiske fremskridt og de demografiske tendenser.

2.2 Endvidere er der i henhold til Kommissionen mange muligheder for at gøre en indsats, og det er nødvendigt at foretage en prioritering. Derfor fokuserer dagordenen på følgende hovedområder, hvor EU-foranstaltninger entydigt indebærer en merværdi og ubetinget overholder principperne om subsidiaritet og proportionalitet:

— børn og unge — morgendagens Europa,

— investere i mennesker, flere og bedre job og nye kvalifikationer,

— mobilitet,

— et længere og sundere liv,

— bekæmpe fattigdom og social udstødelse,

— bekæmpe forskelsbehandling,

— muligheder, adgang og solidaritet på globalt plan.

2.3 Foranstaltninger inden for hvert af disse områder bidrager ifølge Kommissionen til at realisere de tre målsætninger — muligheder, adgang og solidaritet.

2.4 I henhold til Kommissionen har statusopgørelsen over den sociale udvikling bekræftet, at borgerne og de berørte parter forventer, at EU tilfører den sociale udvikling merværdi.

2.5 Det er Kommissionens hensigt fortsat at anvende EF-traktatens midler (lovgivning, dialog mellem arbejdsmarkedets parter, den åbne koordinationsmetode, EU-finansiering og inddragelse af civilsamfundet) og derudover ved hjælp af en samlet tilgang og et mere »intelligent« mix af de politiske instrumenter at udnytte mulighederne for synergier mellem instrumenterne fuldt ud. Koordinering og overvågning af økonomiske og budgetrelaterede politikker spiller også en vigtig rolle i den forbindelse.

3. Generelle bemærkninger

3.1 Kommissionen slår i sin meddelelse fast, at EU's politik allerede nu har en stærk social dimension og positiv social effekt. Heri er EØSU for så vidt enigt, som EU i hvert fald bør have en stærk social dimension og positiv social effekt, navnlig i tider, der er præget af finansiel krise, og hvor verdens befolkning lever i den noksom bekendte »globale landsby«. Finanskrisen vil sætte gang i en økonomisk krise, og i EU's medlemsstater er der udsigt til recession. Dette igen resulterer i vanskeligheder for virksomhederne og i, at arbejdstagerne og samfundet som helhed går svære tider i møde. På trods af den omstændighed, at socialpolitikken i vid udstrækning hører under medlemsstaternes beføjelser, bifalder udvalget de initiativer, Kommissionen har taget i kraft af statusopgørelsen over den sociale udvikling 2007 og fremsættelsen af den nye sociale dagsorden, og efter udvalgets opfattelse vil en fælles strategi kunne bidrage til at mindske befolkningens bekymring over den fremtidige velstandsudvikling. Imidlertid bør der sendes et langt klarere socialt budskab til EU-borgerne.

3.2 EØSU betragter det ligeledes som grundlæggende positivt, at dagsordenen ikke blot er begrænset til at omhandle socialpolitiske problemstillinger i klassisk forstand, men også inddrager andre områder som uddannelse, sundhed og den interkulturelle dialog.

3.3 Som verden ser ud nu, er det imidlertid ikke tilstrækkeligt at tackle problemerne med »traditionelle« fællesskabsmetoder, også selvom disse måtte være ajourførte og tilrettelagt således, at de også inddrager andre områder. Spørgsmålet om udformningen af den grundlæggende makroøkonomiske politik må ikke negligeres, da der ellers er fare for, at vigtige principielle beslutninger fortsat træffes uden, at der i noget mærkbart omfang tages hensyn til den sociale dimension.

3.4 Udvalget har den holdning, at Europas sociale dimension bl.a. skal give sig udtryk i et ægte socialt handlingsprogram. En fornyet social dagsorden alene er ikke nok. Det europæiske sociale handlingsprogram bør være baseret på et positivt samarbejde mellem medlemsstaterne og ikke fremstå som resultatet af et kapløb om at sænke niveauet, når det gælder sociale rettigheder, social beskyttelse og arbejdsvilkår (3). Programmet skal koncentrere sig om de aspekter, der giver resultater med henblik på en forbedring af leve- og arbejdsvilkår, en styrkelse af de sociale sikringssystemer under hensyntagen til deres bæredygtighed og beskæftigelsesfremmende virkning, en forbedret konkurrenceevne, en bedre tilpasningsevne for virksomheder og arbejdstagere samt flere og bedre arbejdspladser.

3.5 En aktiv indsats for at realisere de sociale målsætninger er påkrævet. En reaktiv tilgang forstået på den måde, at det skulle være socialpolitikkens opgave at reagere på forandringer og forberede borgerne på de nye krav, der stilles fra erhvervslivets side, kommer til kort. Mennesket og investeringer i mennesker skal være omdrejningspunktet, forbedring af leve- og arbejdsvilkår må være målet, og klare, effektive og forpligtende instrumenter skal udgøre rygraden i en europæisk socialpolitik.

3.6 Netop i betragtning af den nuværende krise må det ikke glemmes, at der eksisterer et fælles samfundsmæssigt ansvar for det enkelte individs velfærd. Dette omfatter i særlig grad en retfærdig indkomstfordeling, tilstrækkelige beskæftigelsesmuligheder i konkurrencedygtige virksomheder, social sikring mod risici som sygdom, invaliditet, arbejdsløshed og alderdom, familiemæssig støtte, uddannelse til alle, et værn mod fattigdom samt forsyningspligtydelser af høj kvalitet, som er til at betale.

3.7 En dynamisk økonomi og sociale fremskridt står ikke i noget modsætningsforhold til hinanden, men går tværtimod hånd i hånd. En social markedsøkonomi kombinerer konkurrencedygtighed med social retfærdighed. Det er vigtigt at give det sociale, økonomiske og miljømæssige område samme prioritet.

4. Mål og prioriteter

4.1 EØSU ser et behov for, at EU i et tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter støtter medlemsstaterne i anvendelsen og tilnærmelsen af og kontrollen med principperne for flexicurity. Det bør først og fremmest handle om at støtte borgerne og forbedre deres leve- og arbejdsvilkår. Der må tages særlige hensyn til de sociale aspekter. Kommissionen og medlemsstaterne bør bestræbe sig på at kombinere diskussionen om mulige reformer med en styrkelse og modernisering af arbejdsbetingelserne på alle niveauer. EØSU kræver derfor, at debatten om flexicurity overalt kædes tættere sammen med udvidelsen af den sociale dialog og med overenskomstforhandlingerne på de relevante niveauer. Flexicurity-konceptet bør resultere i en afbalanceret fremme af såvel fleksibilitet som sikkerhed. Flexicurity står ikke for en ensidig og uberettiget begrænsning af arbejdstagernes rettigheder. EØSU afviser sådanne tiltag (4).

4.2 Særligt unge arbejdssøgende står over for store vanskeligheder, når de skal ind på arbejdsmarkedet. »Praktikantgenerationen« må ofte tage til takke med atypiske arbejdsvilkår, når de træder ind på arbejdsmarkedet, hvilket i visse tilfælde fører til, at de ender i usikre ansættelsesforhold (5). Foranstaltninger til en aktiv integration og fremme af livslang læring bifaldes udtrykkeligt af udvalget. Sikre arbejdspladser af høj kvalitet afhænger i høj grad af en god og bred uddannelse. EU og særligt medlemsstaterne må derudover udvikle et policy-mix, der fremmer en bedre overensstemmelse mellem arbejdstagernes færdigheder og kvalifikationer og virksomhedernes behov. Det bør i højere grad sikres, at færdiguddannede er beskæftigelsesegnede, ligesom rammebetingelserne for, at virksomhederne kan skabe arbejdspladser af høj kvalitet, bør forbedres. Derudover bør der træffes foranstaltninger, således at usikre arbejdsforhold undgås. Her umiddelbart inden evalueringen af den europæiske ungdomspagt (2005) vil det være nyttigt omsider at træffe konkrete foranstaltninger.

4.3 Det vil også være hensigtsmæssigt at starte et fællesskabsinitiativ til fremme af arbejdspladser af høj kvalitet for unge. Med aktiv støtte fra arbejdsmarkedets parter bør dette initiativ have som mål at anerkende de færdiguddannedes kvalifikationer og indsats ved hjælp af et nyt kontaktpunkt inden for rammerne af programmet Jasmine-mikrokreditter (6).

4.4 EØSU mener, at det er vigtigt at støtte iværksætteraktiviteter, uddannelse af iværksættere og uddannelse på det finansielle område i EU. En iværksætterkultur i bredeste forstand — der kan stimulere og fremme en innovation og kreativ indstilling — er et væsentligt instrument på Lissabon-dagsordenen, der kan bidrage til at øge den økonomiske vækst, skabe bedre arbejdspladser, fremme den sociale sammenhængskraft og bekæmpe social udstødelse (7).

4.5 Inden for rammerne af beskæftigelsesstrategien og den åbne koordinationsmetode bør der opstilles langt mere ambitiøse og effektive mål, der er mere målbare, og Kommissionen bør tildeles flere gennemførelsesbeføjelser. Der er et behov for, at man igen koncentrerer sig om kvantitative europæiske mål, særligt på områderne aktivering, uddannelse og livslang læring, unges beskæftigelse, adgang til sundhedsydelser af høj kvalitet og ligestilling mellem mænd og kvinder (8).

4.6 Hvad angår støtten til livslang læring bør der tages særlig højde for det uddannelsespolitiske paradoks, som består i, at de kortuddannede forfordeles på efteruddannelsesområdet.

4.7 Bekæmpelse af langtids- og ungdomsarbejdsløshed, fremme af ligestillingen mellem mænd og kvinder og en større erhvervsfrekvens for kvinder, styrkelse af fællesskabsprogrammet for beskæftigelse og social solidaritet — Progress 2007-2013 (9) — med særlig fokus på en øget kapacitet i EU's vigtigste netværk til fremme af Fællesskabets politikker og indførelse af moderne instrumenter til evaluering af behov og perspektiver (Foresight) gennem en deltagerbaseret proces, der følger »bottom-up«-princippet er ligeledes vigtige prioriteter.

4.8 Rammebetingelserne for den sociale dialog må forbedres. I den forbindelse konstaterer udvalget, at oprettelsen af en optimal ramme for grænseoverskridende kollektive overenskomstforhandlinger som en del af den socialpolitiske dagsorden 2005 (10) stadig er et udestående punkt.

4.9 EØSU er enig med Kommissionen i, at det har stor betydning, at man hurtigst muligt får afsluttet behandlingen af direktivforslagene om arbejdstid (11) og vikararbejde (12) med et positivt resultat. For så vidt bifalder EØSU Rådets vedtagelse af direktivet om vikararbejde.

4.10 I den senere tid har flere afgørelser fra EF-Domstolen (Laval (13), Viking (14) og Rüffert (15)) på kontroversiel vis fremhævet spændingsforholdet mellem reglerne for det indre marked på den ene side og de grundlæggende rettigheder — særligt fagforeningsrettighederne — på den anden, og på den måde rejst en række grundlæggende spørgsmål. Derfor er der et behov for at handle. Det af Kommissionen bebudede diskussionsforum er et første skridt hertil. Nu bør Kommissionen gennemføre en grundig analyse af det indre markeds konsekvenser for arbejdstagernes rettigheder og overenskomstforhandlingerne. I det omfang der er behov herfor, bør der så hurtigt som muligt træffes passende og konkrete foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne med det formål at præcisere, at hverken de økonomiske friheder eller konkurrencereglerne har forrang for de sociale grundrettigheder.

4.11 Borgernes mobilitet skaber et væld af muligheder og medvirker til at fremme økonomisk vækst og konkurrenceevne. Udover at holde fokus på disse positive aspekter mener udvalget imidlertid også, at det er nødvendigt at belyse de negative sider af den fri bevægelighed, særligt i forbindelse med større migrationsbevægelser. Dermed menes særligt de sociale følger, herunder den sociale og familiære situation for migranterne og deres familiemedlemmer, problemet med social dumping i forbindelse med sort arbejde, migranternes boligsituation samt mulige konsekvenser for arbejdsmarkedet. Derudover bør man også undersøge konsekvenserne for uddannelsessystemet i oprindelseslandet på mellemlangt og langt sigt samt følgerne af den såkaldte hjerneflugt (16). Resultaterne bør så danne grundlag for tiltag til imødegåelse af de negative konsekvenser.

4.12 EØSU bifalder, at Kommissionen vil arbejde for, at der udvikles sociale tjenesteydelser, som er af høj kvalitet, let tilgængelige og bæredygtige. Udvalget er en klar fortaler for, at den almene interesse i sådanne tjenesteydelser skal have forrang for regler, der vedrører det indre marked og konkurrence. Der er under alle omstændigheder et behov for at præcisere de enkelte begreber og bestemmelser. Udvalget foreslår derfor en flerstrenget og progressiv fremgangsmåde, hvor sektorrelaterede og tematiske spørgsmål forbindes med hinanden. Dette burde resultere i vedtagelsen af retsakter, hvor det er nødvendigt, og/eller tilpasning af principper og betingelser i de enkelte berørte sektorer (horisontal strategi med sektorspecifik udformning) (17).

4.13 Eftersom store dele af den europæiske befolkning frygter, at mange ikke længere vil have adgang til sundhedsydelser af høj kvalitet om 20 år (18), bør der udvikles passende, præcise og klare målsætninger, der gennemføres med en passende overvågning og formidlingsindsats.

4.14 Det er dristigt at tale om »en stærk social refleks« (19) i forbindelse med udbudsbestemmelser i lyset af EF-Domstolens afgørelse i Rüffert-sagen. Man må heller ikke glemme, at EU's direktiver om udbud hovedsagelig (og de faktiske offentlige udbud næsten udelukkende) er indrettet efter økonomiske aspekter. De ordregivende myndigheder har derfor brug for klare og bindende rammebetingelser for at tage hensyn til sociale synspunkter. De offentlige udbud kunne få et socialt ansigt, hvis det ikke bare var muligt at tage bestemte sociale hensyn, men også påkrævet. EØSU finder det derfor hensigtsmæssigt, at Kommissionen gør sig konkrete overvejelser i den retning. Sociale målsætninger baseret på europæiske retningslinjer kunne således bringes i spil med henblik på en bedre udnyttelse af den åbne koordineringsmetodes potentiale.

4.15 EØSU beklagede i sin udtalelse om arbejdstid (20), at EU ville forspilde en chance, hvis den ikke tog muligheden for at forene arbejdsliv og privatliv med i betragtning. EØSU bifalder derfor udtrykkeligt resultaterne af Kommissionens høring af arbejdsmarkedets parter vedrørende muligheden for at forene arbejdsliv og privatliv samt de forslag, der i mellemtiden er blevet offentliggjort, om bedre betingelser for barselsorlov for kvinder (21) og flere rettigheder til kvinder i selvstændige erhverv (22). Udvalget hilser også velkommen, at arbejdsmarkedets parter på europæisk plan har taget fat på en revision af direktivet om forældreorlov.

4.16 Fællesskabets foranstaltninger med henblik på at fremme lige muligheder, støtte handicappede, bekæmpe social udstødelse og fremme aktiv social inklusion bør efter EØSU's opfattelse suppleres med mere aktive politiske tiltag, der er målrettet mod at højne beskæftigelsen blandt ældre mennesker, vanskeligt stillede befolkningsgrupper og ledige. Også fattigdomsbekæmpelsen bør prioriteres. I den forbindelse skal der tages særlig hensyn til kvinder og eneforsørgere. Samtidig er det hensigtsmæssigt at styrke de politiske foranstaltninger vedrørende en afbalanceret integration af indvandrere. EØSU kan bidrage aktivt til disse analyser via sit arbejdsmarkedsobservatorium.

5. Instrumenter

5.1 EU har igennem de seneste år fastsat retlige minimumsstandarder for ligestilling mellem kønnene, ikke-forskelsbehandling, arbejdsvilkår og kollektivt forsvar af arbejdstageres rettigheder. Disse retsforskrifter udgør en ikke uvæsentlig del af EU's socialpolitik. Selv om der er gjort fremskridt, er der stadig rigelig plads til yderligere forbedringer.

5.2 EØSU er fortaler for, at hele viften af socialpolitiske instrumenter (lovgivning, den åbne koordinationsmetode, selvstændige aftaler mellem arbejdsmarkedets parter mm.) anvendes, og at man på de enkelte områder vælger det mest velegnede instrument. Det er et faktum, at en del områder fortsat ikke er blevet behandlet på EU-niveau, f.eks. fortsat lønudbetaling ved sygdom, definitionen af arbejdstagerbegrebet eller beskyttelse mod at blive flyttet til andet arbejde. Andre områder er kun dækket i et vist omfang, f.eks. overensstemmelse mellem familie- og arbejdsliv eller tryghed i ansættelsen

5.3 En effektiv omsætning i national ret og gennemførelse og anvendelsen af de gældende forskrifter er uden tvivl vigtig. Så langt er EØSU enig med Kommissionen. Det er også vigtigt, at omsætningen af minimumsforskrifter betragtes som et springbræt til en reel forbedring af arbejds- og livsvilkårene og ikke som et endemål i sig selv. En god omsætning forudsætter støtte og effektive og egnede instrumenter — ikke mindst når det drejer sig om forhold, der går på tværs af grænserne. Sidstnævnte er især relevant ved omsætningen og gennemførelsen af direktivet vedrørende udstationering (23). Her er en opfordring om samarbejde ikke nok, der er brug for rammebetingelser for hele EU. I den sammenhæng skal der navnlig gives høj prioritet til indførelsen af effektive foranstaltninger i forbindelse med grænseoverskridende forhold.

5.4 Den tværsektorale, sektorale og tværnationale sociale dialog er stadig en bærende søjle for den sociale model såvel i medlemsstaterne som i EU. Arbejdsgivere og fagforeninger spiller en vigtig rolle for bestræbelserne på at klare de sociale udfordringer, eftersom de er stærke drivkræfter i opnåelsen af økonomiske og sociale fremskridt (24).

5.5 Også den civile dialog — der bør holdes klart adskilt fra den sociale dialog — vil i fremtiden udvikle sig til en hovedhjørnesten. Der ligger en virkelig udfordring i at inddrage borgerne og deres organisationer på alle niveauer i arbejdet med at bygge et socialt Europa (25).

5.6 EØSU er enig med Kommissionen i, at den åbne koordinationsmetodes potentiale skal udvides, og at der i den forbindelse bør anvendes både kvantitative og kvalitative målsætninger. EØSU gentager, at den åbne koordinationsmetode i højere grad bør inddrage det lokale niveau og på den måde afspejle, at deltagelsestilgangen starter nedefra, og at samordning mellem partnere og politikker er påkrævet (26). Udvalget anbefaler endvidere i højere grad at inddrage Europa-Parlamentet i den åbne koordinationsmetode. Dette ville give metoden større demokratisk legitimitet.

5.7 EØSU bifalder fastsættelsen af målsætninger for borgernes vel, som går ud over den sædvanlige BNP per indbygger-indikator, fordi den kan bidrage til at relativere den overvejende økonomiske indfaldsvinkel til nationaløkonomiernes præstationer (27).

Bruxelles, den 14. januar 2009 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. »Expectations of European citizens regarding the social reality in 20 years time«, Analytic Report, Mai 2008, Punkt 2.9; Flash Eurobarometer Series #227.

(2) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Den nye sociale dagsorden: Muligheder, adgang og solidaritet i det 21. århundredes Europa, KOM(2008) 412 endelig.

(3) EØSU's udtalelse af 9.7.2008»For et nyt europæisk socialt handlingsprogram«, ordfører Jan Olsson (SOC/295, CESE 1209/2008), punkt 4.1.

(4) Se EØSU's udtalelse om »Flexicurity (kollektive overenskomstforhandlinger og den sociale dialogs rolle)«, ordfører: Thomas Janson, EUT C 256 af 27.10.2007, punkt 1.4, s. 1).

(5) Se den pakke af foranstaltninger, som EØSU foreslår for at give alle unge mennesker perspektiver for fremtiden på sikker afstand af usikre ansættelsesforhold i initiativudtalelsen »Beskæftigelse for prioriterede kategorier« (kapitel 5: »Effektiv bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden«), EUT C 256 af 27.10.2007, s. 93, ordfører Wolfgang Greif.

(6) Se EØSU's udtalelse CESE »Mikrokreditter«, ordfører: Antonello Pezzini, EUT C 77 af 31.3.2009, s. 23.

(7) Se EØSU's udtalelse om »Iværksætterånd og Lissabon-dagsordenen«, ordfører Madi Sharma, medordfører Jan Olsson, EUT C 44 af 16.2.2008, punkt 1.1, s. 84).

(8) Se EØSU's udtalelse CESE om »Retningslinjer for beskæftigelsen«, ordfører: Wolfgang Greif, EUT C 162 af 25.6.2008, punkt 2.1, s. 92.

(9) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1672/2006/EF af 24. oktober 2006 om et fællesskabsprogram for beskæftigelse og social solidaritet — Progress (EUT L 315 af 15.11.2006).

(10) Jf. Meddelelse fra Kommissionen om Den Social- og Arbejdsmarkedspolitiske Dagsorden (KOM(2005) 33 endelig af 9.2.2005.

(11) Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2003/88/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, KOM(2005) 246 endelig.

(12) Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om vikaransattes arbejdsforhold, KOM(2002) 701 endelig.

(13) EF-Domstolen sag nr. C-341/05: Laval un Partneri Ltd/Svenska Byggnadsarbetareförbundet (det svenske forbund for bygningsarbejdere).

(14) EF-Domstolen sag nr. C-438/05: International Transport Workers’ Federation u.a./Viking Line ABP u.a.

(15) EF-Domstolen sag nr. C-346/06: Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG gegen Land Niedersachsen.

(16) Den kendsgerning, at det særligt er uddannede eller ressourcestærke personer, som udvandrer fra et land.

(17) Se EØSU's udtalelse om »Et indre marked for Europa i det 21. Århundrede«, ordfører: Bryan Cassidy, medordførere: Raymond Hencks og Claudio Cappellini, punkt 1.13 og 1.15. EUT C 77 af 31.3.2009, s. 15.

(18) Se »Expectations of European citizens regarding the social reality in 20 years time«, Analytic Report, Maj 2008, Punkt 2.9; Flash Eurobarometer Series #227; Survey conducted by The Gallup Organization Hungary upon the request of Directorate-General Employment.

(19) KOM(2008) 412 endelig, pkt. 5.6

(20) EØSU's udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2003/88/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (ordfører: Engelen-Keefer, EUT C 267 af 27.10.2005, s. 16).

(21) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv og om ophævelse af direktiv 86/613/EØF, KOM(2008) 636 endelig.

(22) Forslag til ændring af direktiv 92/85/EØF af 3. oktober 2008, KOM(2008) 600/4.

(23) Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 91/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT L 18 af 21.1.1997).

(24) Se EØSU's udtalelse af 9.7.2008»For et nyt europæisk socialt handlingsprogram«, ordfører Jan Olsson (EUT C 27 af 3.2.2009, s. 99, pkt. 5.6)

(25) Se EØSU's udtalelse af 9.7.2008»For et nyt europæisk socialt handlingsprogram«, ordfører Jan Olsson (EUT C 27 af 3.2.2009, s. 99, pkt. 5.7)

(26) Se EØSU's udtalelse af 9.7.2008»For et nyt europæisk socialt handlingsprogram«, ordfører Jan Olsson (EUT C 27 af 3.2.2009, s. 99, pkt. 7.9.3)

(27) Se EØSU's udtalelse af 9.7.2008»For et nyt europæisk socialt handlingsprogram«, ordfører Jan Olsson (EUT C 27 af 3.2.2009, s. 99, pkt. 7.9.2)