Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Regionale og lokale beskæftigelsespagter« (98/C 407/13)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 11. december 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Regionaludvikling og Fysisk Planlægning, som udpegede Ettore Masucci til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. juli 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 357. plenarforsamling af 9. og 10. september 1998, mødet den 9. september 1998, med 108 stemmer for, 2 imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens initiativ til fremme af regionale og lokale beskæftigelsespagter blev indledt i 1997 og generelt mødt med velvilje, og medlemsstaterne gav tilsagn om at deltage.

1.1.1. Med udvælgelsen af de 10 britiske projekter er der nu indgået projekter fra alle EU's medlemsstater, hvorefter i alt 89 beskæftigelsespagter vil modtage en EU-finansiering på 200 000 ecu til teknisk bistand samt blive underkastet tilsyn.

1.1.2. Kommissionen nøjes ikke med at give økonomisk støtte, men har valgt at følge beskæftigelsespagternes gennemførelse for at fremhæve, at de skal ses som et eksempel og forsøg på, hvordan man finder frem til de bedste midler til at bekæmpe arbejdsløsheden og at anvende strukturfondene mere effektivt i de nærmeste år.

1.2. Som led i dette forpligtende program har Kommissionen opfordret bl.a. ØSU til at deltage aktivt i at fremme beskæftigelsespagterne i et interinstitutionelt forum, der dog endnu ikke er oprettet.

1.2.1. ØSU har allerede udarbejdet og drøftet en informationsrapport, der skal »fremme de regionale og lokale beskæftigelsespagter ved (...) at informere om, hvordan de udarbejdes, gennemføres og fungerer«.

1.2.2. I informationsrapporten hedder det, at »lokal- og regionaludvikling (vil) være en afgørende faktor for Unionens stabilitet og konkurrenceevne, da den bygger på demokratisk deltagelse, involvering af arbejdsmarkedets parter, uddannelse af nye ledere, alle borgeres engagement i arealforvaltning, produktion og handel samt social solidaritet«.

1.2.3. ØSU understregede endvidere, at beslutningen om at føre nøje tilsyn med de regionale og lokale beskæftigelsespagter skal ses på baggrund af en generel beskæftigelsesstrategi, som omfatter den makroøkonomiske politik og arbejdsmarkedspolitikken, arbejdsmarkedets funktionsmåde og beskæftigelsens geografiske udvikling.

Denne strategi skal koordinere aktiviteterne på nationalt, regionalt og lokalt niveau med henblik på at fremme uddannelse af især unge iværksættere. Den skal udnytte de disponible ressourcer bedst muligt, udvikle nye produkter og tjenester for virksomheder og enkeltpersoner samt oprette flere reelle og varige arbejdspladser.

»Hvis man koordinerer disse ressourcer indbyrdes og kombinerer dem med private ressourcer, kan det give flere arbejdspladser og få en multiplikatoreffekt. Beskæftigelsespagterne bør udgøre et "kvalitetsspring" med hensyn til projektplanlægning og -gennemførelse, effektiv udnyttelse af ressourcerne og konkrete resultater, der kan måles i antallet af nye arbejdspladser.«

»Hvad indholdet angår, skal pagterne reelt og realistisk sigte på jobskabelse. Reelt, da der ikke blot skal skabes gode betingelser, men også konkrete jobmuligheder, og realistisk, da de mål, der sættes ved pagternes udarbejdelse, skal stå i rimeligt forhold til de disponible ressourcer og det pågældende områdes særlige vilkår.«

»Det er ikke hensigten med overvågning og spredning af kendskabet til god praksis at opstille en idealmodel for beskæftigelsespagter, men at hjælpe dem, der deltager i pagternes udarbejdelse, til en bedre forståelse af, hvilke udfordringer, fordele og begrænsninger, der er knyttet til partnerskabet, til innovation og til bottom-up-fremgangsmåden.«

1.2.3.1. I denne informationsrapport lagde ØSU særlig vægt på partnerskabet, et begreb, der ganske naturligt er af særlig interesse for arbejdsmarkedets parter, som ØSU er talerør for.

1.2.3.2. Man foreslog heri også, at ØSU's aktive medvirken, både med henblik på nævnte forum og som opfølgning heraf, navnlig skal være koncentreret om tre mål:

- omfattende information om og fremme af strategien bag beskæftigelsespagter som en ideel mulighed for koordinering af den økonomiske og sociale udvikling,

- et særligt tilsyn med partnerskabets virkemåde,

- kontrol med nyttiggørelsen af innovative aktioner, der kan skabe virkelige og varige arbejdspladser ved at drage nytte af mulighederne i den lokale udviklings »nye beskæftigelseskilder«.

1.3. Hensigten med denne initiativudtalelse er at bidrage til overvejelserne om disse mål og at indkredse de konkrete aktioner, som ØSU vil kunne gennemføre med henblik på forummet og i hele opfølgningsperioden i forbindelse med pilotpagterne.

2. Den første kontrol med de regionale og lokale beskæftigelsespagters indhold

2.1. I november 1997 gav Kommissionen oplysninger om en del af indholdet af de udvalgte beskæftigelsespagter (). De planlagte, konkrete foranstaltninger er yderst interessante og varierede.

2.1.1. Flere projekter tager sigte på differentiering af det lokale erhvervsliv, oprettelse af små og mellemstore virksomheder (SMV) og fremme af regionale og lokale produkter (pagten for Molise og pagten for Alto Belice (Italien), hvis formål er at skabe nye virksomheder og kvalitetsmærker med henblik på at profilere de lokale landbrugsprodukter; pagten for Clabecq (Belgien) med en investeringsfond baseret på risikovillig kapital til støtte af SMV).

2.1.2. Med hensyn til erhvervsuddannelse og indslusning på arbejdsmarkedet går tendensen i retning af at udarbejde individuelle udviklingsforløb (pagten for Schirmeck (Alsace), pagten for Westmeath (Irland) og pagten for Flevoland (Holland) med individuel uddannelse og integration). I Marinha Grande (Portugal) satses der på en kvalitetspræget erhvervsuddannelse i den traditionelle glassektor.

2.1.3. Flere projekter tager sigte på at fremme udvikling af nye fag, som f.eks. pagten for Pointe des Ardennes, Roubaix og Saint-Herblain (Frankrig), hvor der lægges vægt på turisme og profilering af kulturarven, medens der med pagten for Lahti (Finland) oprettes et specialiseret servicecenter for ældre og handicappede.

2.1.4. Man forsøger også at omlægge de passive overførsler af arbejdsløshedsunderstøttelse eller bistandshjælp til aktiv hjælp til at komme i arbejde, som f.eks. i pagten for Jämtland (Sverige) og pagten for Barnsley (UK).

2.1.5. I mange af pagterne lægges der vægt på fremme af ligestillingsaspektet, som f.eks. i Spanien, i pagten for Asturias, der indbefatter foranstaltninger til støtte af kvindelige virksomhedsledere. I pagten for Wien (Østrig) fastsættes der derimod støtte til arbejdstagere, der vender tilbage til arbejdsmarkedet efter forældre- og barselsorlov.

2.1.6. Endelig har spørgsmålet om tilrettelæggelse af arbejdet og arbejdstiden været genstand for særlig interesse, som f.eks. pagten for Bremen (Tyskland) og i flere franske pagter, som f.eks. pagten for Ussel og for Albertville, hvor man prøver at sikre sæsonarbejdere beskæftigelse hele året.

2.2. Som Monika Wulf-Mathies, kommissær med ansvar for regionalpolitik, har sagt, er det i alle projekterne hensigten at tilgodese beskæftigelsespagternes to grundlæggende formål: »at gribe ondet ved roden, dvs. skabe virkelige beskæftigelsesmuligheder i lokalsamfundet, og animere til nytænkning gennem udveksling af erfaringer« ().

2.3. Handlingsplanerne for næsten alle de regionale og lokale beskæftigelsespagter blev færdiggjort i løbet af de første måneder i år, og Kommissionen er gået i gang med at vurdere dem med henblik på den endelige vedtagelse og finansiering af pagterne.

2.3.1. I de midtvejsevalueringer, eksperterne har udarbejdet (), peges der på mange positive aspekter om betydelige fremskridt, men det fremgår også, at der er mange mangler og utilstrækkeligheder, der skyldes manglende tradition for samarbejde, visse landes totale uvidenhed om initiativet og organisationsmæssige, forvaltningsmæssige og finansielle problemer.

2.3.2. Der er følgende positive aspekter:

- Der er gode udsigter på det socioøkonomiske plan og for løsning af arbejdsløshedskrisen. De regionale og lokale beskæftigelsespagter har startet en innovationsbølge, hvad angår såvel indhold som planlagte aktioner.

- Der fokuseres meget på de menneskelige ressourcer og på uddannelse.

- Der er bred deltagelse fra SMV, kooperativsektoren og servicesektoren.

2.3.3. Eksperterne fremhæver følgende:

a) om pagternes indhold:

- Der sættes ikke tal på pagternes beskæftigelsesmål.

- Forberedelsen af mange af de planlagte aktioner er for dårlig.

- Der opstilles ikke en metode til måling af resultaterne, og der sættes ikke tal på foranstaltningerne.

- Handlingsplanerne er ikke tilstrækkeligt detaljerede.

- Der er ingen oplysninger om de disponible finansielle ressourcer eller om eventuelle finansieringsposter, der kan tages i anvendelse, ligesom der blot er en generel henvisning til en medfinansieringsforpligtelse uden angivelse af størrelsen.

- Der opstilles ingen tidsplan for de planlagte foranstaltninger og aktioner.

- Man har ikke fastlagt de nødvendige kvalifikationskrav.

- Uddannelsesforanstaltningerne anviser ikke, hvordan og ud fra hvilke kriterier eleverne bør udvælges.

b) om partnerskabet:

- Partnerskabet er svagt pga. manglende samarbejdstraditioner.

- Der er ingen tradition for forhandlingsbaseret samarbejde.

- Der er ingen tradition for lokal udvikling.

- Der mangler information om og erfaring med, hvilke fordele beskæftigelsespagterne kan skabe på lokalt plan.

- Partnerskabet er i vid udstrækning koncentreret om de offentlige centrale og lokale institutioner.

- Det private initiativ er i visse tilfælde - skønt det er til stede - ikke synligt, da de private aktører i visse lande er så godt som udelukket fra at deltage som part i beskæftigelsespagterne.

- SMV deltager i begrænset omfang, medens de store virksomheder slet ikke deltager.

- Universiteternes forskningsafdelinger deltager kun i begrænset omfang.

c) om finansieringen:

- Der mangler oplysninger om finansieringen og om de nationale, offentlige og private investorer.

d) om arbejdsmetoden:

- Der mangler en definition af, hvilken juridisk karakter forpligtelserne under partnerskabsaftalen har.

- Der er vanskeligheder med at gennemføre »bottom-up«-princippet.

- Lokalpolitiske stridigheder har gentagne gange forsinket eller været årsag til tovtrækkerier om beskæftigelsespagternes indhold.

2.4. Disse vanskeligheder og mangler har i visse lande forsinket iværksættelsen af beskæftigelsespagterne, hvoraf mange fortsat leder efter finansieringsmuligheder. Eksperterne forudser, at adskillige beskæftigelsespagter ikke vil være i stand til at overvinde disse vanskeligheder før næste år.

3. Bedre information og promovering

3.1. Med henblik på den konference, hvor erfaringerne med »model-beskæftigelsespagterne« skal præsenteres for offentligheden i foregribelse af de nye strukturfondsforordninger, hvor beskæftigelsespagterne indgår som potentielle modtagere af strukturfondsstøtte, tages der på foranledning af Kommissionen, regeringerne, medlemsstaternes økonomiske og sociale råd samt arbejdsmarkedets parter stadig flere initiativer til studier, analyser og drøftelser af pagterne i de forskellige medlemsstater.

3.2. Kommissionens initiativ har utvivlsomt skabt en særlig interesse for de regionale og lokale beskæftigelsespagter, og debatten om dem er ikke længere kun en sag for specialister. De drøftes nu også i institutionerne, i politiske og økonomiske kredse og i samfundet som helhed.

Det er især udvidelsen af det horisontale partnerskab - en af beskæftigelsespagternes vigtigste målsætninger og forudsætninger - der har bevidstgjort og involveret samfundet.

3.3. Der er imidlertid flere grunde til at antage, at indsatsen for at informere om og fremme pagterne i endnu højere grad bør styrkes, målrettes bedre og tilrettelægges mere systematisk.

3.3.1. F.eks. har oprettelsen af Kommissionens websted om pagterne () endnu ikke givet tilfredsstillende resultater.

Det elektroniske forum benyttes kvalitativt set kun i begrænset omfang; den udveksling af erfaringer og oplysninger, som var et af initiativets formål, finder endnu ikke sted. Det skorter især på deltagelse fra den vigtigste side, dvs. fra parterne i beskæftigelsespagterne, som i mange tilfælde ikke synes at have forstået, hvor vigtigt det er at udveksle erfaringer, problemer og god praksis med andre.

3.3.2. De »informationssider«, som Kommissionen har fremlagt for at redegøre for de 89 pagter, varierer med hensyn til omfang og udførlighed. Nogle sider er meget udførlige og giver detaljerede oplysninger om pagternes indhold og mål, deltagerne i partnerskabet og finansieringen. Desuden er der links til andre websteder om de pågældende beskæftigelsespagter. På andre sider gives der derimod kun kortfattede og almene oplysninger på nogle få linjer.

3.3.3. Derimod er resultaterne fra temaseminarerne i Sverige (Östersund) om uddannelse og erhvervsuddannelse, i Portugal (Porto) om personservice og tjenesteydelser i bymiljøet og i landdistrikterne samt i Italien (Viareggio) om kultur, miljø og turisme at finde på webstedet.

3.3.4. Der findes også omfattende og detaljerede oplysninger om seminarerne i Rom (maj 1997) og i Bremen (januar 1998) vedrørende »god praksis«, hvor de lokalt udnævnte projektkoordinatorer deltog.

3.3.5. Det skal derimod bemærkes, at webstedet om pagterne ikke indeholder henvisninger til nogen af de analyser og forslag, som i de seneste år er blevet udarbejdet af ØSU (og af andre EU-institutioner); ØSU har gjort et stort arbejde med hensyn til pagterne, partnerskabet, den offentlige forvaltnings rolle og de lokale udviklingsinitiativer.

3.4. ØSU henstiller derfor først og fremmest til Kommissionens tjenestegrene, at de hurtigst muligt udarbejder et dokument om alle de finansierede beskæftigelsespagter og tilføjer disse oplysninger på webstedet, således at der for alle de godkendte pagters vedkommende virkelig gives et detaljeret og grundigt billede af strategien bag projektet, de påtænkte foranstaltninger, de berørte socialgrupper, partnerskabet og den tekniske bistand samt de forventede resultater.

3.5. Det initiativ, Kommissionen har bebudet til oktober 1998, virker særdeles interessant. På et seminar, der skal afholdes i Turku, Finland, vil der blive iværksat en »udvekslingsbørs« med det dobbelte sigte at synliggøre de projekter, der allerede har bevist deres effektivitet, høje kvalitet og brugbarhed i andre sammenhænge, og at give aktørerne bag beskæftigelsespagterne mulighed for at sammenligne deres erfaringer med bilaterale kontrakter.

3.6. Kommissionens tjenestegrene er ved at udvælge og finjustere cirka 20 mønsterprojekter, der er udvalgt blandt de projekter, eksperterne allerede har vurderet ud fra deres generelle anvendelighed og udbredelsespotentiale. Projekterne dækker cirka 12 områder, der vedrører jobskabelse, og er afprøvet i enten EU-programmerne eller de nationale programmer.

3.7. Seminaret vil være starten på en stadig mere intens og udbredt proces, nemlig overførsel af afprøvede metoder til beskæftigelsespagterne. Koordinatorerne vil umiddelbart kunne lave indbyrdes sammenligninger på grundlag af konkrete projekter og indhøstede erfaringer, og de vil kunne give oplysninger om, hvilke vanskeligheder de er stødt på, hvilke resultater de har opnået, og hvilke former for god praksis de vil anbefale at udbrede.

4. Styrkelse af partnerskabet

4.1. Et af de væsentlige mål for tilsynet med de 89 beskæftigelsespagter er at styrke partnerskabet ved at indkredse manglerne og metoderne til at afhjælpe dem.

Det er ikke nogen let opgave, for der findes ikke nogen ensartet partnerskabsmodel.

Som det med al tydelighed er blevet påvist på Rom-seminaret og flere gange fremhævet i ØSU's udtalelser, »finder forskellige modeller anvendelse på forskellige situationer og svarer til en lang række lokale behov« ().

Disse forskelle vedrører selve den måde, som partnerskabet oprettes og udvikler sig på, hvorledes det sammensættes, dets repræsentation på lokalt plan og de forskellige aktørers motiver for at deltage, afhængigt af de forventede fordele og den opnåede ekstragevinst.

4.2. Der bør lægges særlig vægt på det private partnerskab, hvis man ønsker at løse udviklingsproblemet for et lokalt område ved at skabe varige arbejdsmuligheder, der ikke kræver støtte.

4.2.1. Privates bidrag til partnerskabet er vigtigt ud fra forskellige synsvinkler ():

- de bidrager med finansielle midler;

- de repræsenterer de reelle behov for arbejdskraft med de rigtige kvalifikationer;

- de kan foreslå, hvorledes det offentlige bedst kan støtte virksomhederne;

- de kan fremlægge nye idéer og originale synspunkter med hensyn til den private og den offentlige sektors rolle ved skabelse af nye virksomheder og ny beskæftigelse;

- selve deres legitime tilstedeværelse giver sammenhæng i partnerskabet, som ville være meningsløst, hvis det kun bestod af offentlige partnere.

4.2.2. De private virksomheder viser stadig større interesse for at deltage i partnerskabet i forbindelse med lokaludviklingsinitiativer, fordi de har forstået, hvor vigtigt det er for såvel deres egne interesser som for den mere overordnede økonomiske situation at skabe muligheder for at uddanne arbejdskraften og udbygge støtten til virksomhederne.

4.3. Den anden aktør, ud over de offentlige og private, er den såkaldte »servicesektor«, hvis rolle og effektivitet i forbindelse med de regionale og lokale beskæftigelsespagter vi senere får at se. Her skal det understreges, hvor vigtig den er blevet i den lokale økonomi, hvor den skaber ny beskæftigelse med afsæt i de særlige krav hos et bestemt områdes befolkning: også derfor er det nødvendigt, at servicesektoren deltager i beskæftigelsespagternes partnerskab.

4.4. Andre aktører, der på en meget positiv måde supplerer de offentlige institutioner, arbejdsmarkedets parter og de private, er universiteterne og de højere læreanstalter. F.eks. i forbindelse med beskæftigelsespagten for industriområdet Hennuyer (Belgien) har tre universiteter udført en konsekvensundersøgelse af pagtens målsætning. Dog har universiteter kun deltaget i ni beskæftigelsespagter (heri ikke medregnet de britiske, hvor vi ved redaktionens afslutning endnu ikke havde detaljerede oplysninger om partnerskabets sammensætning).

4.4.1. Som i tilfældet med Hennuyer er der ikke tale om at udføre flere undersøgelser og mere statistisk forskning om arbejdsløshed eller beskæftigelsespolitik, som bibliotekerne allerede er fulde af, men derimod om at udnytte den videnskabelige kompetence til at udarbejde en sammenhængende handlingsplan.

4.5. Jo mere tid og opmærksomhed, der gives beskæftigelsespagtens forberedelsesfase, jo større er mulighederne for succes.

Beskæftigelsespagternes partnerskab skaber nye problemer for alle de involverede aktører, fra de offentlige institutioner til de private virksomheder, fra arbejdsmarkedets parter til servicesektoren.

Den offentlige forvaltning står over for hidtil ukendte problemer og en uvant samarbejdsform; arbejdsmarkedets parter skal, ud over at nå frem til aftaler, nu også blive sande og virkelige partnere i udviklingen; uddannelsesog erhvervsuddannelsesinstitutionerne skal afprøve deres viden på en konkret og virkelig situation.

Dette øger betydningen af hensigtsmæssig forberedelse i den indledende fase og af fortsat bistand, bl.a. via oplysning og uddannelse, til partnerne i beskæftigelsespagterne.

4.5.1. Man kan med fordel se nærmere på den helt nye strategi, som især virksomhederne (generelt SMV) og arbejdsgiversammenslutningerne på den ene side og fagforeningerne på den anden side kommer til at anlægge med henblik på partnerskabet under beskæftigelsespagterne.

Det er, i en meget positiv forstand, én og samme virksomheds- og fagforeningsfilosofi, der gør sig gældende her: virksomhedslederne vænner sig til at tage stilling og handle, ikke længere kun ud fra naturlige virksomhedsinteresser, men for mere bredt at tilgodese hele områdets udvikling; fagforeningerne påtager sig et ansvar ved at medvirke ved afgørelser, der helt klart opviser træk, der kendetegner erhvervslederes valg og en cost-benefit tankegang.

Der sker således en positiv »sammenblanding« af roller, der kan have meget positive indvirkninger på samarbejdet om alle de øvrige problemer i en regions økonomi og på virksomhedens forhold i sig selv.

4.6. Et andet aspekt af partnerskabet, som vil kunne udnyttes, er samarbejdet mellem stærke og svage regioner i det enkelte land.

I dette tilfælde er der tale om et nyt partnerskab, der giver et allerede kendt horisontalt partnerskab en geografisk dimension, der kendetegnes af solidaritet, men også af økonomiske og sociale fordele.

4.6.1. I næsten alle EU-lande er der områder med næsten fuld beskæftigelse og andre med mange arbejdsløse, især unge og langtidsledige.

Som led i beskæftigelsespagterne kan der etableres partnerskaber mellem arbejdsmarkedets parter i stærke og i svage områder med deltagelse af centralregeringerne og de regionale og lokale forvaltninger. I stedet for at flytte arbejdstagerne til områder med arbejde, placeres arbejdet der, hvor arbejdskraften befinder sig.

Dette gennemføres som led i et nært samarbejde, der også omfatter finansielle lettelser for de virksomheder, der vil være med, intense erhvervsuddannelsesaktioner for arbejdsstyrken - også med henblik på at udvikle et nyt erhvervsliv - samt udveksling og tilegnelse af erfaringer og sagkundskab mellem de offentlige forvaltninger.

5. Et nyt arbejdsmarked

5.1. I beskæftigelsespagternes projekter er det målet at skabe en lang række nye arbejdspladser i sektorerne med de nye beskæftigelseskilder. Det samme viste sig at være tilfældet i forbindelse med midtvejsrevisionen (1996) af mål 2-programmerne og evalueringen af gennemførelsen af »B2.605«-programmerne - »Pilotaktioner til fordel for langtidsledige«.

De lokale udviklingsinitiativer vækker stigende interesse hos de nationale, regionale og lokale myndigheder, men den nye virkelighed, som disse initiativer begynder at repræsentere, eller hvis tendens de skitserer, kolliderer med kulturelt bestemte forsinkelser, juridiske hindringer og eksisterende strukturer. Dette er tilfældet med arbejdsmarkedet.

5.2. Kombinationen af lokaludviklingsinitiativer - der sigter mod at udnytte beskæftigelseskilderne i den såkaldte tertiære sektor i den sociale og blandede offentlig-private økonomi - og beskæftigelsespolitiske foranstaltninger, der også omfatter finansielle foranstaltninger, skaber et alternativt arbejdsmarked.

5.3. Hvis beskæftigelsespagternes primære sigte er at skabe udvikling og varig beskæftigelse, er det berettiget at stille spørgsmålet, om den type aktivitet, der er skabt, virkelig opfylder denne målsætning.

Man indvender faktisk ofte, at lokaludviklingsinitiativerne i virkeligheden snarere har karakter af bistand end af reelle udviklingsmuligheder - hvad enten det skyldes den måde, de er blevet til på, eller de sektorer, de gennemføres i.

5.3.1. Det må selvfølgelig erkendes, at lokaludviklingsinitiativerne behøver offentlig støtte i lanceringsfasen. Men det er lige så sandt, at de kan konsolidere sig og erobre områder på markedet, der ikke er dækket, og således komme til at hvile i sig selv.

Allerede de første resultater af pilotprojekterne i henhold til EFRU's artikel 10, »Nye beskæftigelseskilder«, begrunder dette optimistiske synspunkt ().

Først og fremmest opfylder denne interventionstype behov, der ikke eller kun i utilstrækkelig grad tilfredsstilles af andre aktører, og imødekommer således en reel efterspørgsel.

Desuden tager initiativerne netop udgangspunkt i disse behov og er derfor perfekt afpasset efter dem; de arbejdspladser, der er skabt på denne måde, er eksempler på »skræddersyet beskæftigelse«, som det meget rammende ofte kaldes.

5.3.2. De 19 beskæftigelseskilder, der er kortlagt i de seneste år, og som naturligvis kan udvides i tilfælde af ny efterspørgsel, afspejler virkelig lokalsamfundenes spirende behov. De igangsatte aktiviteter skal opfylde dem ved at tilvejebringe jobprofiler og organisationsstrukturer, der er »skræddersyet« til hver enkelt situation.

Takket være disse karakteristika kan initiativerne blive konkurrencedygtige og i stand til at forblive på markedet også uden offentlige tilskud.

5.4. Der skal også tages hensyn til et andet positivt aspekt: lokaludviklingsinitiativerne skaber en ny mentalitet og giver de involverede personer en umiddelbar følelse af at være med i begivenhedernes centrum.

5.4.1. For eksempel kan det at blive direkte medinddraget i et lille andelsforetagende være mere udviklende end midlertidigt at arbejde på et offentligt kontor og i alle tilfælde mere værdifuldt, det være sig for arbejderen eller for samfundet, end at hæve understøttelse.

5.4.2. Gennemførelsen af lokaludviklingsinitiativerne og mere generelt beskæftigelsespagterne kan således bidrage til at tilpasse arbejdsmarkedet efter de lokale forhold og ændre forholdet mellem arbejdsløse og velfærdssystemet.

5.5. Sideløbende med det traditionelle arbejdsmarked findes der faktisk det marked, der er kaldt »det arbejdsformidlende marked« (), dvs. en række af arbejdsinitiativer, der inddrager den arbejdsløse i arbejdsaktiviteter, der i begyndelsen støttes, men som skal sætte vedkommende i stand til at fortsætte på egen hånd eller at finde sin plads på arbejdsmarkedet med en brugbar kvalifikation.

5.5.1. Dette andet arbejdsmarked - der ikke kan sidestilles med det sorte arbejdsmarked, da det er åbenlyst og støttet - kan kun accepteres, såfremt det netop er »formidlende«, dvs. at det er en forbindelsesvej til det traditionelle marked for den arbejdstager, der lærer et nyt fag, eller er en metode til at lade en ny erhvervsaktivitet vinde fodfæste på markedet.

For at forhindre nyt misbrug og omgåelse af reglerne er det nødvendigt, at denne proces kontrolleres og reguleres i nøje samråd mellem arbejdsmarkedets parter og den offentlige forvaltning gennem overenskomster og sikringslovgivning.

5.5.2. I forlængelse heraf skal også arbejdsanvisningen og erhvervsuddannelserne ændres grundlæggende. Beskæftigelsespagterne kan også danne udgangspunkt for drøftelse, analyse og indsats i denne retning.

6. ØSU's rolle i forbindelse med beskæftigelsespagterne

6.1. I overensstemmelse med opfordringen fra Kommissionens formand, Jacques Santer, skal ØSU føre tilsyn med, hvorledes beskæftigelsespagternes partnerskab fungerer.

Det står klart, at ØSU med sine nuværende begrænsede finansielle og menneskelige ressourcer ikke kan påtage sig at føre løbende tilsyn med udviklingen.

6.1.1. Men ØSU kan ikke lade denne udfordring ligge. Det må fastlægges, hvordan ØSU bedst kan spille en effektiv rolle i tilsynet med beskæftigelsespagterne med en indsats, der begrænser sig til en midtvejsrapport og en kontrol af, hvorvidt partnerskabet fungerer.

ØSU kunne f.eks. afholde høringer om makroregioner med deltagelse af arbejdsmarkedets parter, de offentlige myndigheder og alle andre aktører i beskæftigelsespagternes partnerskab.

6.1.2. Høringerne kunne munde ud i et forslag om afholdelse af et »europæisk forum om partnerskabet« med deltagelse af de parter, der har undertegnet pilotpagterne.

Ved denne lejlighed kunne man drøfte problemerne vedrørende partnerskabets gennemførelse, medinddragelsens kvalitet, de bureaukratiske, politiske eller kulturelle hindringer, der besværer eller former partnerskabet, forholdet mellem de forskellige offentlige og private aktører, de offentlige myndigheders rolle osv.

6.2. Et andet spørgsmål er at vurdere omfanget af den beskæftigelse, der er skabt.

6.2.1. For at kunne foretage en passende evaluering af beskæftigelsespagternes effektivitet er det afgørende at få præcise data om deres reelle indvirkning på beskæftigelsen.

Det er vanskeligt, eller ligefrem umuligt, for ØSU at føre direkte kontrol med den reelle og varige beskæftigelse, der skabes af beskæftigelsespagterne.

Først og fremmest på grund af de allerede anførte årsager: de utilstrækkelige menneskelige og financielle ressourcer, der i dette tilfælde er endnu mere nødvendige for en undersøgelse og evaluering af så mange projekter på så mange forskellige områder.

Men også fordi en sådan kontrol heller ikke vil være let selv for Kommissionens tjenestegrene.

6.2.2. I dokumenterne fra Analyse- og Prognosegruppen () fremhæves ofte problemet med at fastlægge et statistisk kriterium for beregning af den beskæftigelse, der skabes af lokaludviklingsinitiativerne, f.eks. i sektorer som kulturgoder og miljø.

Disse vanskeligheder bekræftes også i Kommissionens dokumenter om strukturfondene, således som ØSU allerede har fremhævet det i sin udtalelse om meddelelsen om de nye regionale programmer (1997-1999) under mål 2 ().

Det er et spørgsmål, der er vanskeligt at løse, fordi erfaringerne med strukturfondene har gjort det tydeligt, at der findes forskellige evalueringsmetoder, eller at der ligefrem mangler sådanne kontrolmetoder.

6.2.3. Kommissionen bør forbedre beregningsmetoderne og udarbejde en årsberetning om beskæftigelsespagterne, hvor den skabte beskæftigelse, navnlig i form af varige arbejdspladser, analyseres på passende måde.

Herved ville ØSU også få mulighed for at foretage en indgående evaluering, der ville få større værdi, hvis den kombineredes med resultaterne fra det omtalte »forum om partnerskabet«.

7. Konklusioner

7.1. Hvis man ser på handlingsplanerne, de afdækkede mangler og forsinkelserne i iværksættelsen, fremstår det tydeligt, at det igangværende forsøg, der sigter mod at gøre beskæftigelsespagterne til et almindeligt planlægningsinstrument, er særdeles nyttigt. Forsøget gør det nemlig muligt at indkredse, hvilke større problemer der skal overvindes før iværksættelsen af den nye generation af beskæftigelsespagter i programperioden 2000-2006.

7.1.1. Som tidligere fremført mener ØSU, at de regionale og lokale beskæftigelsespagter kan udgøre et vigtigt middel til samordning og integration af de forskellige former for europæisk, statslig, regional og lokal støtte - offentlig som privat - ifølge målsætninger, som indgår i en samlet udviklingsstrategi til skabelse af arbejdspladser.

7.2. Først og fremmest skal man være opmærksom på, at de meget korte udvælgelsesfrister og kravet om at opfylde de kriterier for forsøgets effektivitet, som Kommissionen havde opstillet, har gjort det umuligt at følge et egentligt bottom-up-princip.

7.2.1. Mange projektforslag har ikke kunnet imødekommes på nationalt niveau, men denne begrænsning vil være lettere at overkomme, når beskæftigelsespagterne gøres til et almindeligt planlægningsinstrument.

7.2.2. Det er måske netop derfor, at den indledende tilrettelæggelse af partnerskabet og af beskæftigelsespagtens indhold er blevet endnu vigtigere, og også i fremtiden vil være en vanskelig og afgørende fase.

7.2.3. Den indledende fases betydning varierer dog fra pagt til pagt, ligesom der også er - til tider markante - forskelle på handlingsplanernes omfang, den geografiske sammensætning, befolkningsantal og indhold.

7.2.4. Dette er også grunden til, at det faste maksimumbeløb på 200 000 ecu til teknisk bistand, ikke længere er tilstrækkeligt, men bør fastsættes fra sag til sag.

7.3. ØSU finder det afgørende, at der oprettes permanente strukturer for kommunikation og samarbejde, hvorigennem lokale operationer kan afdække og udvikle erhvervs- og beskæftigelsesmæssige muligheder. Initiativer, som fremmes efter denne procedure, bør have prioritet frem for mere kortsigtede interventioner i anvendelsen af Unionens finansmidler.

7.4. Specielt fordi beskæftigelsespagterne handler om lokaludvikling, er det nødvendigt, at de er i overensstemmelse med de nationale og regionale udviklingsstrategier, herunder især med beskæftigelsespolitikkerne. Det er derfor tilrådeligt at undgå, at de bliver isoleret, men i stedet lade projektkoordinatorerne deltage i overvågningsudvalgene og fremme regelmæssige møder og erfaringsudvekslinger.

7.5. ØSU bifalder Kommissionens forslag om i oktober måned at afholde et seminar, der også skal tjene som »udvekslingsbørs« mellem beskæftigelsespagterne og give oplysninger om succesfulde mønsterprojekter. Efter ØSU's mening bør der afholdes et sådant seminar med jævne mellemrum, og ØSU forpligter sig til at deltage og bidrage med analyser og forslag, især om partnerskab og beskæftigelsen.

7.6. Kommissionens formand Jacques Santers initiativ har skabt så stor interesse, at ØSU nu tror, at der ligger et langt større potentiale i at udnytte beskæftigelsespagterne til at skabe ny beskæftigelse end først antaget, og at der er behov for en større og mere systematisk oplysningskampagne over de regionale og lokale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og de forskellige interessegrupper.

Bruxelles, den 9. september 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() IP/97/984 af 13. november 1997. Pressemeddelelse fra kommissionsmedlem Monica Wulf-Mathies' pressekonference, hvor hun fremlægger en første statusoversigt over de 89 beskæftigelsespagter.

() Disse oplysninger stammer fra de midtvejsevalueringer, Kommissionen har givet til »Europe Innovation 2000«, der af Kommissionen er udpeget som ansvarlig for den tekniske bistand til de regionale og lokale beskæftigelsespagter.

() http://europa.eu.int/comm/pacts.

() Seminaret om god praksis (Rom), maj 1997.

() Seminaret om god praksis (Bremen), januar 1998.

() »Anden rapport om de lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer«, s. 8.

() Særlig vigtig i denne forbindelse er Wise-gruppens erfaring; denne gruppe foreslog idéen om det formidlende marked som en midlertidig løsning for de langtidsledige og for personer uden kvalifikationer for således gradvis at sætte dem i stand til at komme ind på arbejdsmarkedet.

Jf. »Anden rapport om de lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer« om disse spørgsmål.

() Jf. især »Anden rapport om de lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer«, SEK(1998) af 8. januar 1998.

() EFT C 235 af 27.7.1998.