Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet: Det bredere europæiske naboskab: en ny ramme for forbindelserne med vores naboer i øst og syd", og

- "Meddelelse fra Kommissionen - Bane vejen for et nyt instrument for nabolandene"

(2004/C 23/10)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om "Det bredere europæiske naboskab: en ny ramme for forbindelserne med vores naboer i øst og syd" (KOM(2003) 104 endelig),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 13. juni 2003 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 8. april 2003 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Forbindelser Udadtil,

under henvisning til Kommissionens meddelelse - "Bane vejen for et nyt instrument for nabolandene" (KOM(2003) 393 endelig),

under henvisning til erklæringen fra Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona den 28. november 1995 og EU's associeringsaftaler med Tunesien, Israel, Marokko, Den Palæstinensiske Myndighed, Jordan, Ægypten, Libanon, Algeriet, Syrien og Libyen,

under henvisning til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Wien i december 1998 om den nordlige dimension, EU's partnerskabs- og samarbejdsaftale med Rusland og EU's partnerskabs- og samarbejdsaftaler med Ukraine, Moldova og Belarus,

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om Kommissionens meddelelse om "En nordlig dimension i Unionens politikker" (CdR 107/99 fin) af 15. september 1999(1),

under henvisning til Regionsudvalgets resolution om "Decentraliseret samarbejde og de regionale og lokale myndigheders rolle i Euro-Middelhavspartnerskabet" (CdR 40/2000 fin) af 16. februar 2000(2),

under henvisning til handlingsplanen om den nordlige dimension af EU's politik for ekstern og grænseoverskridende forbindelser (2002-2003) af 14. juni 2000,

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om resolution om "De regionale og lokale myndigheders rolle i EU's Euro-Middelhavsstrategi" (CdR 123/2000 fin) af 20. september 2000(3),

under henvisning til konklusionerne fra Euro-Middelhavskonferencen i Valencia den 22. og 23. april 2002,

under henvisning til konklusionerne fra ministerkonferencen om den nordlige dimension i Luxembourg den 21. oktober 2002,

under henvisning til situationsrapporten om Kommissionens meddelelse om følgerne af EU's udvidelse for de regioner, der grænser op til ansøgerlandene. Fællesskabsforanstaltninger for grænseregionerne (KOM(2002) 660 endelig) af 29. november 2002,

under henvisning til konklusionerne fra mødet i Det Europæiske Råd i København den 12. og 13. december 2002,

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om "Rapport til Rådet fra Kommissionen - information om EU's udvidelse" (CdR 325/2002 fin) af 13. februar 2003(4),

under henvisning til Europa-Parlamentets resolution om konklusionerne fra udvidelsesforhandlingerne i København af 9. april 2003,

under henvisning til konklusionerne fra møderne i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 15. april, 30. september og 18. november 2002 og 24. februar, 18. marts og 14. april 2003,

under henvisning til konklusionerne fra den europæiske konference den 17. april 2003,

under henvisning til konklusionerne fra Euro-Middelhavskonferencen (midtvejskonference) på Kreta den 26. og 27. maj 2003,

under henvisning til Kommissionens arbejdsdokument om "Anden handlingsplan for den nordlige dimension (2004-2006)" (KOM(2003) 343 endelig) af 10. juni 2003,

under henvisning til udtalelsen om "Anden handlingsplan for den nordlige dimension (2004-2006)" (CdR 102/2003 fin) af 9. oktober 2003,

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 175/2003 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalget for Forbindelser Udadtil den 5. september 2003 med Manuel Chaves Gonzales, Ministerpræsident for regionen Andalusien (ES/PSE), som ordfører,

og ud fra følgende betragtninger,

1. der åbner sig et nyt perspektiv for relationerne mellem EU og dets kommende nye nabolande efter den femte udvidelse af Den Europæiske Union;

2. landene i det sydlige og østlige middelhavsområde har i flere årtier været et prioriteret område for EU pga. landenes strategiske betydning for EU's politiske og økonomiske planer og det menneskelige og kulturelle slægtskab;

3. EU's forbindelser med Rusland, Belarus, Moldova og Ukraine har efter udvidelsen stor betydning for sikkerheden og stabiliteten i Europa;

4. EU har med Laeken-erklæringen forpligtet sig til at garantere fred og stabilitet ved at støtte frihed, solidaritet og mangfoldighed;

5. det er hensigtsmæssigt at styrke EU's forbindelser udadtil ved at fremme de politiske og økonomiske reformer, der er omtalt i konklusionerne fra mødet i Det Europæiske Råd i København;

6. der er hovet for at styrke det politiske, økonomiske, kulturelle og sociale samarbejde mellem EU og de pågældende områder for at undgå nye skillelinjer i Europa og således skabe et velstandsperspektiv både for disse lande og for EU-borgerne;

7. fremme af regionalt og tværregionalt samarbejde er et af de grundlæggende principper for den praktiske gennemførelse af naboskabspolitikken i de pågældende områder;

8. de lokale og regionale myndigheder er i færd med at udvikle samarbejdspolitikker på deres respektive kompetenceområder, hvilket mere konkret vil sige politikker for grænsesamarbejde med territoriale enheder i tredjelande -

på sin 51. plenarforsamling den 9. oktober 2003, vedtaget følgende udtalelse.

Regionsudvalget

1. Et bredere EU: udfordringen, der skal tages op

1.1. ser positivt på Kommissionens nyttige og nødvendige initiativ, som skaber et nyt politisk, økonomisk, socialt og kulturelt perspektiv for forbindelserne med vores naboer i syd og øst, specielt på et tidspunkt, hvor den seneste udvidelse af EU er i færd med at skabe nye, store forventninger i disse lande,

1.2. mener, at EU, når udvidelsen er faldet på plads, har pligt til at bidrage til den økonomiske og sociale udvikling af nabolandene, ikke kun i europæisk sammenhæng, men ved hjælp af en ny definition af den rolle, som EU skal spille på verdensplan og under hensyntagen til den igangværende globaliseringsproces,

1.3. er enigt med Kommissionen i, at det er nødvendigt at iværksætte nye initiativer til fremme af regional og subregional integration i visse af de omkringliggende områder, som samtidig gør det muligt at skabe et gunstigt samspil mellem de pågældende områder og EU,

1.4. mener ligeledes, at EU har et afgørende ansvar for at fremme politisk og demokratisk stabilitet, sikkerhed, bæredygtig udvikling og social samhørighed i vore nabolande og dermed skabe venskabsbånd, som bygger på et reelt samarbejde på alle niveauer og inden for alle områder,

1.5. mener, at et af de grundlæggende elementer i den nye naboskabspolitik er fremme af den interkulturelle dialog, som skal styrkes gennem en række tiltag, der viser mangfoldigheden i EU, og hvor der fokuseres på respekt for menneskerettigheder og bekæmpelse af diskrimination, racisme og fremmedhad,

1.6. mener, at gennemførelsen af denne nye naboskabspolitik skal tage udgangspunkt i en større inddragelse og forpligtelse af civilsamfundet i EU og dets nabolande,

1.7. gør opmærksom på, at store økonomiske forskelle mellem de to sider af en grænse ikke kan undgå at undergrave den sociale stabilitet i en region og fremme illegal indvandring, ulovlig grænsehandel, organiseret kriminalitet og andre beslægtede problemer,

1.8. mener, at etableringen af en "vennekreds" omkring EU vil have positiv indvirkning på den politiske stabilitet og den økonomiske udvikling i såvel EU's medlemsstater som i nabolandene. Imidlertid vil en overdreven fokusering på en udvidelse af det indre marked eller på sikkerhedsaspekterne ikke fuldt ud sikre partnerskab og samarbejde mellem landene. Det er også nødvendigt, at Den Europæiske Union bestræber sig på at fremme kulturelt samarbejde, bæredygtig udvikling og økonomisk, social og territorial samhørighed.

2. En ny vision og nye muligheder

2.1. mener, at nabolandene bør stilles interessante og motiverende perspektiver i udsigt, og at det ikke er nok at fortsætte med de nuværende associerings- og samarbejdsaftaler, stabilitet, sikkerhed og velstand bør være konkrete, opnåelige mål for såvel EU som dets naboer,

2.2. støtter skabelsen af et fælles område, der omfatter EU og dets partnere, og som baner vejen for et fælles marked, frihandel, et åbent investeringssystem, tilnærmelse af lovgivningen og anvendelse af euroen som reserve- og referencevaluta i samhandlen med nabolandene. Det vil i sidste instans sige at omsætte idéen om "at dele alt med Unionen, undtagen institutionerne" til praksis, uden at udsigterne til et EU-medlemskab dermed udelukkes for de nabostater, der ligger på det europæiske kontinent, hvis de opfylder Københavnskriterierne,

2.3. opfordrer ligeledes på det kraftigste til, at man sammen tager fat på de vigtigste trusler, vi i dag står overfor: kriminalitet, terrorisme, ulovlig indvandring og miljømæssige udfordringer,

2.4. går ind for at fremme en nye politisk dialog på baggrund af fælles værdier og principper, nærmere betegnet vedrørende miljø-, transport-, forsknings-, uddannelses- og kulturpolitik. Denne dialog skal på samfundsplan føre til bekæmpelse af stereotyper og fremme af den gensidige forståelse,

2.5. understreger, at der findes en række politikker, som indgår i dette nye perspektiv, og som har en særlig indflydelse på regionerne,

2.5.1. efterlyser derfor en grundig analyse af de problemer, der vanskeliggør samhandelen i grænseområder, og går ind for harmonisering af lovgivningerne og forbedret sikkerhed som middel til at fremme handelen,

2.5.2. forlanger, at man er særlig opmærksom på de økonomiske, sociale og humanitære konsekvenser for EU's kommuner og regioner af integrationen af de lovlige indvandrere og kontrollen med den ulovlige indvandring. I den forbindelse ville det være hensigtsmæssigt at se nærmere på de problemer og muligheder, der følger med migrationsfænomenet,

2.5.3. kræver en særlig transportpolitik for disse områder, der ud over at være perifert beliggende også har særlige transportproblemer, f.eks. pga. kombinationen af land- og havgrænser,

2.5.4. går ind for at indføre energimodeller, der forener sikkerheden i EU's elforsyning med fremme af vedvarende energi og omlægning af de energiforsyninger, der indebærer en forhøjet risiko for miljøet og befolkningen,

2.5.5. understreger behovet for, at de nye nabolande forpligter sig til at indføre foranstaltninger, der garanterer miljøbeskyttelse og fremmer og bevarer biodiversiteten,

2.5.6. opfordrer til, at EU-institutionerne yder finansiel støtte, helt konkret via EBRD og EIB, til at fremme og udbrede lokale produktionssystemer, der primært består af små og mellemstore virksomheder, og sikrer, at de planlagte politiske og økonomiske reformer i de pågældende lande krones med held,

2.6. stiller det krav, at der stilles de nødvendige ressourcer til rådighed, således at man kan sikre, at disse politikker gennemføres på passende vis, og man undgår at undergrave troværdigheden af de foreslåede aktioner.

3. Nabolande: forskellige lande og fælles interesser - En differentieret og gradvis tilgang baseret på benchmarking

3.1. mener, at det for at opfylde målene for EU's nabopolitik er nødvendigt at fastlægge nye mekanismer og nye fælles strukturer, som lægger de nuværende aftaler bag sig og sætter fornyet skub i de igangværende processer,

3.2. støtter Kommissionens forslag om at gå videre i samarbejdet med anlæggelse af en struktureret og gradvis tilgang baseret på gensidige forpligtelser og de enkelte partnerlandes evne til at opfylde dem gennem opstilling af delmål, som gør det muligt at evaluere resultaterne, før man går videre til de næste faser,

3.3. anser det for en god ide at fastlægge handlingsplaner for hvert enkelt land, som skal forhandles mellem Kommissionen, medlemsstaterne og hvert enkelt naboland. For at tage hensyn til den aktive rolle, som EU's regioner og de europæiske lokale myndigheder spiller i nabopolitikken, anmoder Regionsudvalget dog om at blive hørt under forhandlingerne om hver enkelt af disse handlingsplaner,

3.4. mener, at vedtagelsen af en fælles strategi for alle nabolandene er et vigtigt skridt i EU's forbindelser med sine nærmeste naboer. Imidlertid er udgangspunktet for så vidt angår disse landes forbindelser med EU ikke det samme, og det er derfor nødvendigt at anlægge to differentierede tilgange: én for Middelhavet og én for Rusland og NIS (de nye uafhængige stater).

Rusland og NIS

3.5. anmoder om igangsættelse af et nyt initiativ, som med udgangspunkt i tidligere erfaringer (Det Europæiske Økonomiske Område, Rådet for De Baltiske Lande, Den Nordiske Dimension) og sammenholdt med andre processer, såsom Middelhavsprocessen, kan give det eksisterende samarbejde mellem EU, Rusland og NIS en højere status,

3.6. anmoder om en udvidelse af samarbejdet mellem Rusland og EU ved at tage den nordlige dimension i brug som katalysator, som udstyres med en behørig finansieringsramme. Regionsudvalget opfordrer i denne forbindelse til oprettelse af det forum for Den Nordlige Dimension, som blev besluttet på Rådets (almindelige anliggender) møde den 9. april 2001 i Luxembourg, og til at lokale og regionale myndigheder får sæde heri,

3.7. støtter genoptagelsen af dialogen mellem EU og Belarus for at sætte skub i fornyelsesprocesserne på områderne demokrati, økonomi og menneskerettigheder i dette land og give mulighed for udveksling af erfaringer, som EU's lokale og regionale myndigheder kan bidrage med,

3.8. kræver en hurtig og varig løsning af problemet med Transdniestria, som er den største hindring for en gunstig politisk og økonomisk udvikling af Moldova og en kilde til regionale spændinger.

Middelhavet

3.9. understreger, at der for landene langs den sydlige og østlige del af Middelhavet allerede findes et særlig instrument: Euro-Middelhavskonferencen i Barcelona, som omfatter en politisk, økonomisk og social/kulturel del. Skønt Euromed-associeringen ikke har opfyldt de forventninger, der blev skabt i 1995, udgør den en fornyende ramme for forbindelserne mellem EU og partnerlandene ved Middelhavet, der sigter mod etablering af en frihandelszone i år 2010,

3.10. mener, at Barcelona-processen bør udbygges gennem gradvis inddragelse af Middelhavslandene i alle EU's politikker - alt efter, hvor omfattende det gensidige engagement er,

3.11. mener, at et sådant intensiveret samarbejde indebærer en udbygning af den politiske dialog, som er mere nødvendig end nogensinde efter Irak-krigen og den stadig uløste israelsk-palæstinensiske konflikt,

3.12. støtter oprettelsen af den euromediterrane investerings- og partnerskabsfacilitet og mener, at dette instrument bør danne grundlag for oprettelsen af en egentlig Euromed-Bank,

3.13. mener, at EU's nye naboskabspolitik i Middelhavet bør baseres på et strategisk koncept, som tager højde for alle spørgsmål set i sammenhæng. Der er endvidere behov for at få etableret en egentlig tværkulturel dialog, som kan øge kendskabet til den "fremmede" og den gensidige forståelse samt fremme kulturel mangfoldighed i Middelhavsområdet,

3.14. understreger, at naboskabspolitikken bør have en differentieret tilgang, som tager hensyn til hvert enkelt partnerlands forbindelser med og forpligtelser over for EU og giver mulighed for at forhøje støtten til de lande, som opfylder de indgåede forpligtelser. Regionsudvalget støtter Marokkos anmodning om en særlig status i forhold til EU.

4. Øget inddragelse af de lokale og regionale myndigheder

4.1. opfordrer generelt til aktiv inddragelse af de lokale og regionale myndigheder i denne nye politik, og i særdeleshed på følgende områder:

Fælles aspekter

4.2. opfordrer til at fremme samarbejdet mellem de lokale og regionale myndigheder i henholdsvis EU og dets nabolande mod syd og øst. Der bør i denne forbindelse anvendes en nedefra-op-tilgang for at sikre, at samarbejdet indarbejdes i den nye naboskabspolitik,

4.3. kræver, at de lokale og regionale myndigheder i EU bliver hørt, før der foreslås nye initiativer i forbindelse med naboskabspolitikken, som påpeget af Kommissionen i hvidbogen om nye styreformer i EU. Dette gælder især fastlæggelsen af mål, benchmarks samt tidsplanen for gennemførelsen af de respektive handlingsplaner for de enkelte lande,

4.4. kræver ligeledes, at grænseregionerne deltager i udviklingen, gennemførelsen og evalueringen af disse handlingsplaner,

4.5. opfordrer til, at de forskellige samarbejdsinitiativer i nabolandene, som finansieres af EU, medlemsstaterne og de regionale og lokale myndigheder i EU, koordineres og supplerer hinanden for at skabe bedre sammenhæng og synergi mellem de ressourcer, der sættes ind,

4.6. anmoder om, at grænseregionerne vies særlig opmærksomhed, og at de bliver udstyret med passende instrumenter på linie med Kommissionens forslag i "Fællesskabsforanstaltninger for grænseregionerne" fra november 2002,

4.7. foreslår, at der sættes en dybtgående og bred debat i gang om EU's politiske begrænsninger, hvori de forskellige myndighedsniveauer, især det lokale og regionale, inddrages for at sikre, at Europas forskelligartethed og særegne karakter bliver anerkendt,

4.8. understreger endnu en gang, at de regionale og lokale myndigheder i EU spiller en nøglerolle i de forskellige initiativer til grænseoverskridende og tværregionalt samarbejde, idet de er nogle af de bedst placerede aktører i det decentrale samarbejde i EU,

4.9. anmoder om, at der indføres et instrument til støtte for regionerne og de lokale myndigheder, især i grænseområderne, således at kompetencen vedrørende integration og social forståelse for integrationen af indvandrerbefolkningen kan udøves hensigtsmæssigt. Regionsudvalget opfordrer således til, at EU's indvandringspolitik beriges med en lokal og regional dimension.

Rusland og NIS

4.10. anmoder om oprettelse af et mødeforum for lokale og regionale myndigheder, hvilket skulle give mulighed for at evaluere det politiske og administrative decentraliseringsniveau i Belarus, Moldova og Ukraine med henblik på en strategisk tilnærmelse mellem EU's regionale aktører og ovennævnte lande,

4.11. anmoder om, at regionerne inddrages i fastlæggelsen af transportinfrastrukturskemaerne for at sikre bedre territorial integration og sammenføjning af grænseområderne,

4.12. anmoder om støtte til et program for erstatning/omlægning af kerneenergi til mere miljøvenlige modeller samt fremme af nye vedvarende energiformer,

4.13. anmoder om øget grænseoverskridende samarbejde om forvaltning og toldkontrol for at undgå menneskesmugling og normalisere handelen med varer.

Middelhavsområdet

4.14. gentager - under henvisning til Barcelona-erklæringen og konklusionerne fra konferencen i Stuttgart og Det Europæiske Råds møde i Køln - sin anmodning om, at de regionale og lokale myndigheder i praksis inddrages nærmere i Euro-Middelhavspartnerskabet som privilegerede partnere for fred, stabilitet og fremgang i Middelhavsområdet,

4.15. gentager, at dette bør ske gennem oprettelse af en regional og lokal instans som en del af Euro-Middelhavsinstitutionerne. Denne instans, som skal omfatte kommuner og regioner fra begge sider af Middelhavet, skal have til opgave at sætte skub i partnerskabet og udarbejde programmer, som omfatter foranstaltninger for hele Middelhavsområdet,

4.16. beklager, at der endnu ikke er afholdt et eneste af de møder, som ifølge Barcelona-erklæringen skulle samle repræsentanter for de regionale og lokale myndigheder om en drøftelse af problemerne og udveksling af erfaringer. Regionsudvalget ønsker, at man i år tager fat på at afholde sådanne møder,

4.17. gentager sin anmodning om, at det decentrale Euro-Middelhavssamarbejde bliver en af grundpillerne i hele processen, og anmoder i denne forbindelse om, at regioner og kommuner på vegne af Kommissionen og som led i det decentrale samarbejde får til opgave at forvalte finansielle ressourcer fra EU til Middelhavspartnerlandene,

4.18. anmoder om, at Euro-Middelhavsfonden gøres til en "fondenes fond", der skal omfatte alle eksisterende nationale, regionale og lokale initiativer i Den Europæiske Union og på den sydlige og østlige Middelhavsbred. Fonden skal fungere som katalysator for en dialog mellem den kristne, den islamiske og den jødiske kultur og som referenceramme for inddragelse af kommuner og regioner fra de to Middelhavskyster gennem en tilnærmelse af civilsamfundene. Regionsudvalget understreger betydningen af at iværksætte et specifikt program for oplysning og bevidstgørelse af borgerne i Middelhavsområdet, hvor de regionale og lokale institutioner skal spille en hovedrolle.

5. Et nyt instrument for nabolandene

5.1. støtter strategien og retningslinjerne i Kommissionens meddelelse "Bane vejen for et nyt instrument for nabolandene",

5.2. mener, at Kommissionens foreslåede foranstaltninger vil sikre den nødvendige samordning mellem de forskellige programmer for grænseoverskridende og tværregionalt samarbejde mellem EU og dets nabolande. Manglen på samordning har som påpeget af Regionsudvalget og andre EU-institutioner hidtil blokeret samarbejdet, som er afgørende, hvis der skal opnås en harmonisk udvikling i nabolandene,

5.3. mener, at dette nye instrument bør tjene til at styrke de nuværende metoder til at samarbejde på tværs af grænser og regioner, således at lokale og regionale myndigheder kan deltage mere aktivt i samarbejdet,

5.4. er enigt med Kommissionen i, at det nye instrument for nabolandene bør indeholde en overordnet samarbejdsstrategi, så myndighederne i EU og dets nabolande lettere kan gå sammen om iværksættelse af handlingsprogrammer,

5.5. understreger vigtigheden af, at de lokale og regionale myndigheder deltager i udformningen, gennemførelsen og videreudviklingen af det nye instrument for nabolandene. Udvalget anmoder i den forbindelse Kommissionen om at arrangere konferencer og seminarer, hvor det vil være muligt at redegøre for og analysere det frugtbare samarbejde, som lokale og regionale myndigheder har indledt på tværs af grænserne ved hjælp af egne midler,

5.6. bifalder, at det nye instrument for nabolandene indføres i to faser. I relation til første fase (2004-2006) understreger udvalget, at det er vigtigt, at naboskabsprogrammerne er i drift i begyndelsen af 2004. Kommissionen bør desuden tage hensyn til de programmer, som kommuner og regioner i EU udvikler med myndighederne i nabolandene, og støtte nye samarbejdsinitiativer som f.eks. det grænseoverskridende udviklingsprogram mellem Andalusien og Marokko, der finansieres af regionen Andalusien og Marokkos regering,

5.7. understreger, at det nye instrument ud over det grænseoverskridende samarbejde, der er knyttet til Interreg III A, også bør omfatte det tværregionale samarbejde, som indgår i Interreg III B. I den sammenhæng og af hensyn til de specifikke områder, der grænser op til nabolandene, anmoder udvalget om iværksættelse af programmer, der skal sikre en integreret udvikling og sigte specielt på fysisk planlægning, miljø, SMV-politik, beskæftigelse, erhvervs- og socialpolitik samt forvaltning af migrationsstrømme med særligt fokus på sikkerheds-, modtagelses- og integrationsproblemer,

5.8. anmoder om, at Regionsudvalget i forbindelse med anden fase inddrages i formuleringen og definitionen af det nye instrument for nabolandene efter 2006 gennem deltagelse i hørings- og godkendelsesprocessen.

Bruxelles, den 9. oktober 2003.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 374 af 23.12.1999, s. 1.

(2) EFT C 156 af 6.6.2000, s. 47.

(3) EFT C 22 af 24.1.2001, s. 7.

(4) EUT C 128 af 29.5.2003, s. 56.