Rapport for 1996-2000 om gennemførelse af ordningen for langsigtet national støtte til landbruget i de nordlige områder i Finland i henhold til Kommissionens beslutning 95/196/EF forelagt af Kommissionen til Rådet i henhold til artikel 143, stk. 2, i akten vedrørende Republikken Østrigs, Kongeriget Sveriges og Republikken Finlands tiltrædelse af Den Europæiske Union

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Indledning

1.1. Generelt

1.2. Generelle principper for nordstøtten

1.2.1. Dyrkningsarealbaseret støtte

1.2.2. Støtte til husdyrproduktion

1.2.3. Unge landbrugere

1.2.4. Støtte til rensdyravl

1.2.5. Grøntsager, blomster og planter dyrket i væksthus

1.2.6. Oplagringsstøtte

1.3. Forvaltning af nordstøtten

2. NORDSTØTTEN I PERIODEN 1996-2000

2.1. Støtte ydet i 2000

2.2. EU-støtte

2.3. BILAG II - Produktion og samlet støtte pr. produkt

3. NORDSTØTTENS VIRKNINGER OG BETYDNING I PERIODEN 1995-2000

3.1. Rapportgrundlag

3.2. Nordstøtteudbetaling

3.3. Pristendenser for rå- og hjælpestoffer og produkter

3.4. Antal bedrifter

3.5. Produktionsudvikling

3.6. Støttens økonomiske virkninger

3.7. Indvirkning på fødekæden

3.8. Indvirkning på miljøet

3.9. Socioøkonomiske virkninger

4. Konklusioner

BILAG

1. Indledning

1.1. Generelt

Kommissionen har i henhold til artikel 142 i akten vedrørende Republikken Østrigs, Kongeriget Sveriges og Republikken Finlands tiltrædelse af Den Europæiske Union givet Finland tilladelse til at yde langsigtet national støtte til opretholdelse af landbruget i de nordlige områder. Nordstøtten ydes især for at opretholde traditionel primær produktion og forarbejdning, forbedre strukturerne for produktion, afsætning og forarbejdning af landbrugsprodukter, lette afsætningen af sådanne produkter og sikre, at miljøet beskyttes og naturværdierne opretholdes.

Denne støtte, der kan variere fra område til område og kædes sammen med fysiske produktionsfaktorer under hensyntagen til begrænsningerne i de fælles markedsordninger, må ikke knyttes til senere produktion, ligesom den heller ikke må føre til en forøgelse af produktionen eller en forhøjelse af den samlede støtte, som blev konstateret i en referenceperiode forud for tiltrædelsen, der skal fastlægges af Kommissionen.

Kommissionen har i henhold til beslutning 95/196/EF [1], ændret ved Kommissionens beslutning 97/279/EF [2] af 4. april 1997 og Kommissionens beslutning 2000/405/EF [3] af 7. juni 2000:

[1] EFT L 126 af 9.6.1995, s. 35.

[2] EFT L 112 af 29.4.1997, s. 34.

[3] EFT L 154 af 27.6.2000, s. 23.

- fastlagt, at de nordlige områder i Finland omfatter landbrugsarealer nord for 62. breddegrad og visse tilstødende områder med lignende klimaforhold, som gør det særligt vanskeligt at drive landbrug. Kommissionen lægger ved sin fastlæggelse af områderne vægt bl.a. på, hvor stor befolkningstætheden er (højst 10 indbyggere/km2), hvor meget det udnyttede landbrugsareal (ULA) udgør af det samlede areal (under 10%), og hvor stor en del af det udnyttede landbrugsareal der anvendes til markafgrøder til konsum. Det således definerede Nordfinland tegner sig for et ULA på 1 417 000 ha svarende til 55,5% af Finlands samlede ULA.

- fastlagt, at Nordfinland opdeles i fem underområder, nemlig CI, C2, C2 nord [4] (inkl. skærgården i område C), C3 og C4 (figur 1). Underområde C3 og C4 opdeles yderligere i delunderområde P1, P2, P3 og P4 (underområde C3) og P4 og P5 (underområde C4), for at støtten for kvæg, får og mælk kan differentieres. Denne underopdeling gør det muligt at differentiere landbrugsstøtten under hensyntagen til områdernes specifikke landbrugskarakteristika og graden af naturbetingede ulemper. Til dette formål anvendte man især et sammensat landbrugsøkonomisk indeks kaldet Nikula (anvendes også i forbindelse med klassificering af ugunstige stillede områder), der gør det muligt at klassificere alle kommuner i et underområde eller et delunderområde.

[4] I det følgende anvendes forkortelsen C2n, når der henvises til underområde C2 nord og skærgården i område C.

- anerkendt den referenceperiode, der anvendes til at fastslå, at nordstøtten ikke får landbrugsproduktionen eller den samlede støtte til at stige. Referenceperioden for landbrugsproduktionen og den samlede støtte før tiltrædelsen er baseret på foreliggende nationale statistikker over mængder og er 1991-1993. Undtagelser herfra er komælk og kvæg, hvor det er 1992 der er anvendt til fastsættelse af Finlands mælkekvote og referencebestand, og gartneriprodukter, hvor det er 1993 der er anvendt, fordi der foreligger pålidelige statistikker for det pågældende år.

- fastsat maksimumsstøtten pr. produkt og sektor. For alle vegetabilske produkter (korn og andre markafgrøder, frugt og grøntsager, kartofler til stivelsesfremstilling og sukkerroer) er den foreslåede støtte angivet pr. hektar. For den animalske produktion er støtten angivet pr. storkreatur for kvæg (undtagen kvier), heste, moderfår, geder, svin og fjerkræ, mens støtten for mælk er angivet pr. kg og støtten for rensdyr og kvier pr. dyr. Der ydes også støtte for frugt og grøntsager dyrket i de nordlige områder, og denne støtte udtrykkes i FIM/m³/år. Unge landbrugere (under 40 år) kan få tildelt en fast støtte pr. ha foderplante- og kornareal. Der ydes også støtte for ULA, der anvendes til græsning, brak eller dyrkning af spisekartofler. Der ydes samme støtte for andre afgrøder, idet støtten dog beregnes særskilt for hver enkelt afgrødetype.

Støtteniveauet i støtteordningen blev fastsat således, at den samlede støtte pr. produkt i referenceperioden svarede til den støtte, der blev ydet efter tiltrædelsen. Ved beregningen af den samlede støtte i referenceperioden blev der dels taget hensyn til forskellen mellem 1993-priserne i Finland og EF-priserne (indirekte støtte), dels til den direkte støtte, der blev finansieret over det nationale budget samme år.

Støtten efter tiltrædelsen bestod foruden af nordstøtten og den gradvis faldende nationale støtte efter tiltrædelsesaktens artikel 138, 139 og 140, der blev ydet i overgangsperioden (1995-1999), også af udligningsgodtgørelser, medlemsstatens støtte til miljøforanstaltninger i landbruget i de nordlige områder og den nuværende støtte under de fælles markedsordninger.

Hvis en eventuel ændring af disse beløb medfører, at støtten bliver større end før tiltrædelsen, justeres den tilladte nordstøtte fra det følgende kalenderår.

Beløbene angives i national valuta pr. 1. januar 1995 og kan justeres hvert år. Sådanne justeringer kræver en ændring af Kommissionens beslutning.

Nordstøtten, undtagen for komælk (hvor der er en kvoteordning), ydes ikke på grundlag af de producerede mængder, men på grundlag af produktionsfaktorer inden for områdeafgrænsningerne i bilag 4 til beslutning 95/196/EF.

For at undgå, at produktionen stiger, er der i beslutningen indsat en bestemmelse, hvorefter støtten, hvis det konstateres, at den samlede produktionen af et bestemt produkt overstiger produktionen i referenceperioden, nedsættes forholdsmæssigt for de pågældende produktgrupper i det efterfølgende år. For så vidt angår markafgrøder, anvendes denne bestemmelse først, hvis der i to på hinanden følgende år har været en produktionsoverskridelse på over 10% i gennemsnit.

For at undgå at straffe alle produktgrupper eller underområder (støtten differentieres efter underområde) ved generelt at nedsætte støtten i tilfælde af for stor produktion, fastsættes produktion og støtte pr. produkt og pr. underområde.

Kommissionens beslutning 95/196/EF blev ændret ved Kommissionens beslutning 97/279/EF. Med denne ændring fik man rettet visse faktuelle fejl, ligesom der blev indført SLOM-mængder for mælk og en skelnen mellem støtte for fjerkrækød og støtte for æg. Desuden blev der åbnet mulighed for at yde støtte for mælk i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92. Førstnævnte beslutning blev senere ændret ved Kommissionens beslutning 2000/405/EF, og med denne ændring blev den årlige meddelelsesfrist forlænget fra april til juni. Endvidere blev det igen tilladt at revidere støtte for fjerkræ som et samlet hele, ligesom SLOM-mængderne for mælk blev forhøjet. Endelig blev det også besluttet, at man først skulle undersøge kødproduktionen i sin helhed, inden man foretog en produktbaseret undersøgelse. Disse ændringer havde ingen indvirkning på støtten pr. enhed, den samlede støtte eller produktionsmængden.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Figur 1. Områder, hvor der ydes støtte til landbruget (underområde C1-C4 er omfattet af nordstøtten)

1.2. Generelle principper for nordstøtten

Nordstøtten er blevet ydet til landbrugs- og gartneriproducenter i form af støtte til mælkeproduktion, nordhektarstøtte, almindelig hektarstøtte, nordstøtte til unge landbrugere, nordstøtte til husdyrbrug, nordstøtte for slagtede kvier og tyre, støtte til rensdyravlere, støtte til transport af mælk og kød, støtte til oplagring af gartneriprodukter, støtte til planteproduktion i væksthus og støtte til oplagring af vildtvoksende bær og svampe.

Støtten kan ydes til landbrugere med fast bopæl i Finland, det være sig fysiske eller juridiske enkeltpersoner eller grupper, uanset gruppernes eller deres medlemmers retlige status. Samfund og truster med hjemsted i Finland betragtes også som hjemmehørende i Finland.

Støtten kan ydes til producenter (eller disses ægtefæller), der er mindst 18 og højst 65 år. Støtten kan ydes til økonomiske foretagender, der består af flere landbrugere, eller som drives i fællesskab, hvis mindst én af landbrugene, partnerne, medlemmerne eller selskabsdeltagerne, der er beskæftiget inden for landbrug eller gartneri, opfylder alderskravet.

Støttemodtagerne skal eje et landbrugsareal på mindst 3 ha, der dyrkes i vækstperioden. Der ydes nordhektarstøtten for planter og andre gartneriprodukter, hvis dyrkningsarealet er på mindst en halv ha.

Der ydes ikke nordstøtte, hvis støtten pr. kategori beløber sig til under 500 FIM.

1.2.1. Dyrkningsarealbaseret støtte

Støtten er baseret på det landbrugsareal, som producenten ejer pr. 1. juni, og som han anvender til dyrkning af markafgrøder og gartneriplanter i den vækstperiode, som støtten ydes for. For afgrøder, hvor det ved markedsføringen kræves, at producenterne er opført i et plantebeskyttelsesregister eller et kvalitetskontrolregister, skal disse krav være opfyldt, for at der kan ydes støtte.

Støtten ydes udelukkende for et produktionsareal, der mindst dyrkes efter de gængse dyrkningsmetoder i området, under iagttagelse af den fælles landbrugspolitiks regler for direkte støtte og i overensstemmelse med miljøkravene til agerbrugsproduktion som fastsat i artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999.

1.2.2. Støtte til husdyrproduktion

Beregningsgrundlaget for nordstøtten til husdyrproduktion er det samlede antal storkreaturer, producenten ejer. Hvis antallet af husdyr på optællingstidspunktet afviger markant fra det allerede beregnede antal, kan der dog alligevel ydes støtte efter det beregnede antal, forudsat at der er tale om løbende produktion. For ammekøer og moderfår ydes der kun støtte inden for den kvote, som bedriften har fået tildelt.

Der ydes støtte for op til 300 storkreaturer i underområde C2n, 200 storkreaturer i underområde C3 og 100 storkreaturer i underområde C4. For fjerkær ydes der i underområde C1, C2 og C2n støtte for op til 260 storkreaturer pr. støttemodtager.

Nordstøtten til mælkeproduktion (FIM/kg) ydes for mælk, der leveres til mejerierne, og for mælk, der sælges direkte fra bedriften, inden for den tildelte kvote.

1.2.3. Unge landbrugere

Der kan ydes hektarstøtte til unge landbrugere. Ved unge landbrugere forstås producenter (eller disses ægtefæller) på højst 40 år.

1.2.4. Støtte til rensdyravl

Støtten pr. husholdning til rensdyravl kan ydes til rensdyrejere i underområde C3 og C4 pr. produktionsår for rensdyr. Produktionsåret begynder 1. juni og slutter 31. maj det følgende år.

1.2.5. Grøntsager, blomster og planter dyrket i væksthus

Støtten er baseret på væksthusproduktionen af tomater, agurker, salat, dild, persille, afskårne blomster, snitgrønt, diverse planter og prydplanter til dyrkning indendørs i potter, asier, kinakål og paprika.

For at der kan ydes støtte, må væksthusene være opvarmet og være på mindst 300 m2. Der kan kun ydes støtte til produktionssektorer, hvor dyrkningen mindst opfylder de gængse dyrkningsnormer i området.

1.2.6. Oplagringsstøtte

Støtten for oplagring af gartneriprodukter ydes årligt på basis af den lagerplads, der anvendes til oplagring af de frilandsgrøntsager og æbler, som producenten ligger inde med i perioden 1. oktober - 31. december, baseret på den gennemsnitlige lagerplads, der anvendes i perioden oktober-december. Producenter, der ansøger om støtten, skal selv have produceret de oplagrede produkter, produkterne skal opfylde minimumskvalitetsnormerne for planter, og dyrkningsarealet skal være på mindst en halv ha. Støtten til oplagring af vildtvoksende bær og svampe kan ydes til personer, der råder over de fornødne lagerfaciliteter til dette formål.

1.3. Forvaltning af nordstøtten

Femten regionale erhvervsudviklingscentre fungerer som regionale forvaltningsorganisationer for landbruget. Erhvervsudviklingscentrene i landdistrikterne har ud over at føre tilsyn med støtten også andre opgaver såsom at uddanne de ansvarlige for udviklingen af landdistrikter og landbrugene, at behandle de ansøgninger, der ikke behandles af kommunerne, at godkende betalinger og gennem kontrol fra kommunens side at overvåge de aktiviteter, som de ansvarlige for udvikling af landdistrikterne udøver.

Det er de i kommunerne ansvarlige for udvikling af landdistrikterne, der modtager landbrugeres ansøgninger om støtte, og som indlæser ansøgningsdataene i det integrerede system for forvaltning og kontrol. Støtten beregnes centralt, hvorefter de ansvarlige for udvikling af landdistrikterne træffer beslutning om ansøgningerne og underretter landbrugene. Kommunernes deltagelse i forvaltningen af landbrug og udvikling af landdistrikterne har gjort administrationen mere kundebevidst og øget dens kendskab til de lokale forhold.

De ansvarlige for udvikling af landdistrikterne kontrollerer modtagerne af såvel national støtte som EU-støtte. Hvert år undersøges 5% af ansøgningerne. Erhvervsudviklingscentrenes inspektører kontrollerer også de aktiviteter, som kommunernes ansvarlige for udvikling af landdistrikterne udøver.

2. NORDSTØTTEN I PERIODEN 1996-2000

Eftersom støtteordningen vedrører en lang række produkter, og støtten for visse produkter varierer fra år til år, henvises der til bilaget for en detaljeret analyse produkt for produkt. I dette kapitel redegøres der for, hvordan udviklingen i den samlede støtte har været, og hvor meget der er blevet ydet i støtte i 2000.

2.1. Støtte ydet i 2000

Nedenstående tabel giver et overblik over den i 2000 ydede nordstøtte (1 FIM = 0,168 EUR).

Tabel 1a - Oversigt over støtten i 2000

>TABELPOSITION>

Tabel 1b - Oversigt over støtten i 2000

>TABELPOSITION>

NB: I alt var støtten 531,7 mio. FIM (20%) lavere end den tilladte støtte. For animalske produkter var den 371,6 mio. FIM (18%) lavere end den tilladte støtte og for vegetabilske produkter 137,4 mio. FIM (26%) lavere.

2.2. EU-støtte

Ved beregning af nordstøtten blev der også taget hensyn til produktstøtte ydet efter bestemmelserne i de fælles markedsordninger, udligningsgodtgørelser og støtte til miljøforanstaltninger i landbruget (al støtte til sidstnævnte foranstaltninger blev udnyttet).

Tabel 2 - Støtte for animalske produkter

>TABELPOSITION>

1) Den i tabellen anførte støtte er lig med den samlede støtte ydet til landbrugerne, og ikke kun den del (20%), der blev ydet i tilskyndelsesstøtte.

2) Tallet afviger fra andre år (se også tabel 3).

NB: I støttereferencebeløbene tages der ikke hensyn til Agenda 2000-reformernes indvirkning på EU-støtten. Evt. stigninger i betalingerne under de fælles markedsordninger i forhold til referenceperioden skyldes kompensation for yderligere fald i producentpriserne.

Tabel 3 - Støtte for vegetabilske produkter

>TABELPOSITION>

1) Den i tabellen anførte støtte er lig med den samlede støtte ydet til landbrugerne, og ikke kun den del (20%), der blev ydet i tilskyndelsesstøtte.

2) Tallet afviger fra andre år.

NB: I støttereferencebeløbene tages der ikke hensyn til Agenda 2000-reformernes indvirkning på EU-støtten. Evt. stigninger i betalingerne under de fælles markedsordninger i forhold til referenceperioden skyldes kompensation for yderligere fald i producentpriserne.

EU-støtten for animalske og vegetabilske produkter i de nordlige områder i 2000 (betalinger under de fælles markedsordninger, udligningsgodtgørelser og støtte til miljøforanstaltninger i landbruget) udgjorde 3 216,4 mio. FIM.

2.3 BILAG II - Produktion og samlet støtte pr. produkt

Ved beregning af nordstøtteniveauet blev der taget hensyn både til EU-støtten og selve nordstøtten, og niveauet blev sammenholdt med det samlede støtteniveau (direkte støtte og producentprisforskelle) i 1993 (bilag II til Kommissionens beslutning). Følgende tabel viser sammenligningen for 2000.

Tabel 4a - Støtte i alt i 2000 til nordstøtteområderne (husdyravl)

>TABELPOSITION>

Tabel 4b - Støtte i alt i 2000 til nordstøtteområderne (agerbrug)

>TABELPOSITION>

NB: Den samlede indkomststøtte i 2000 til de nordlige områder beløb sig til 5 457,9 mio. FIM, hvilket var 18% lavere end 1993-referenceniveauet. I 2000-tallene indgår de højere beløb som følge af Agenda 2000-reformerne af EU-støtten (dvs. kompensation for yderligere prisnedsættelser), mens der i 1993-tallene ikke er taget hensyn til denne yderligere producentprisforskel.

3. NORDSTØTTENS VIRKNINGER OG BETYDNING I PERIODEN 1995-2000

3.1. Rapportgrundlag

Afdelingen for landbrug og skovbrug ved Forskningscentret for Landbrug og Fødevarer har udarbejdet en stor rapport [5] om nordstøttens virkninger og betydning i perioden 1995-2000, som konklusionerne i dette kapitel er baseret på.

[5] Nordstøttens virkninger og betydning i perioden 1995-2000, Forskningscentret for Landbrug og Fødevarer.

Som udgangspunkt for analyse af udviklingen i landbruget som levebrød og i den nordlige økonomi i bred forstand har man valgt de mål, der er opstillet for støtteordningen, og primærproduktionens og støtteregionens socioøkonomisk status i støtteordningens indledende fase. De indikatorer, der blev anvendt til vurdering af udvikling og ændringer, er taget fra almindelige statistiske kilder og forvaltningsregistre (land- og skovbrugsministeriets informationscenter og Finlands Statistik). De centrale datakilder blev kombineret med det integrerede system for forvaltning og kontrol (IACS) og det generelle støtteforvaltningssystem. Vurderingen af indvirkningen på bedriftsniveau blev baseret på resultaterne fra Informationsnettet for Landøkonomisk Bogføring (INLB). Kriterierne for bevarelse af landdistrikterne var lokalbefolkningen, virksomheder i området, herunder landbrugsbedrifter, og miljøudviklingen.

Nordstøtten indgår i forvaltningen af landbrugspolitikken som helhed. Det er vanskeligt at skelne mellem denne helhed og virkningerne af eventuelle specifikke foranstaltninger, der vedrører landbrugsproduktion, forarbejdning af landbrugsprodukter, distribution af og handel med produkter og rå- og hjælpestoffer og de virkninger, disse så igen har på miljøet og opretholdelse af naturværdierne.

3.2. Nordstøtteudbetaling

Ca. 78% af tilladelserne til nordstøtte i 1995-2000 blev udnyttet (tabel 5). Der er flere årsager til denne underudnyttelse. Produktionen af visse produkter og inden for visse sektorer var noget lavere end i referenceperioden. På grund af loftet over nordstøtten for visse produkter, var det umuligt at udbetale den fulde støtte. Som følge af besparelser gennemført i den nationale økonomi kunne støtten pr. enhed ikke udbetales for alle produkter i overensstemmelse med støttetilladelserne i Kommissionens beslutninger. Desuden fandt man det på grund af den fælles støttepolitik ønskeligt at holde forskellen i støtten til Finlands sydlige og nordlige områder på et rimeligt niveau, fordi støttetilladelserne vedrørende husdyr i det sydlige Finland i overensstemmelse med tiltrædelsesaktens artikel 141 har været markant lavere end i nordstøtteområdet.

Tabel 5 - Nordstøtte i perioden 1995-2000

>TABELPOSITION>

1) Støtte pr. produktionsår.

2) Støtte i alt helt eller delvis finansieret af EU-støtte og national støtte.

3.3. Pristendenser for rå- og hjælpestoffer og produkter

Nationalstøttepakken, der fulgte af EU-medlemskabet, var baseret på det forventede prisniveau både for produkter og for rå- og hjælpestoffer ved tiltrædelse.

Producentpriserne blev som fastsat i betingelserne for medlemsskab uden overgangsperiode tilpasset til prisniveauet i EF, hvilket medførte et markant fald i markedspriserne og salgsindtægterne i begyndelsen af 1995. I 1995-2000 vedblev priserne i visse henseender med at være markant lavere end forventet, da nationalstøttepakken blev lavet (tabel 6). Prisforventningerne til bestemte produkter er endnu ikke blevet opfyldt. Oksekødsprisen lå 26% under det forventede niveau. Priserne for foderkorn, æg og fårekød forblev også lavere end forventet. Til gengæld lå priserne for fjerkrækød og brødkorn højere end forventet, og prisen for mælk svarede nogenlunde til forventningerne.

Tabel 6 - Forventede og faktiske producentpriser for bestemte landbrugsprodukter efter EU-tiltrædelsen

>TABELPOSITION>

1) Kilde: Ministeriet for Land- og Skovbrug (MLS).

2) MLS' informationscenter (for at kunne foretage en sammenligning forstås ved oksekødsprisen prisen efter fratrækning af vægttabet som følge af varme slagtekroppe og ved kornpriserne priserne efter fratrækning af de skønnede transportomkostninger).

3) Oksekød ekskl. kokød.

4) Tyre med slagtevægt på over 130 kg.

Det andet aspekt ved udarbejdelsen af en nationalstøttepakke var forventningen om, at priserne for landbrugets rå- og hjælpestoffer ville falde som følge af medlemskabet. Prisfaldet skulle følge af et prisfald for rå- og hjælpestoffer (udsæd, foder og indkøbte husdyr) og fjernelsen af afgifter på gødning og moms på rå- og hjælpestoffer. Der var følgende forventninger om prisfald for de vigtigste rå- og hjælpestoffer: indkøbt foder -40%, indkøbt udsæd -36%, indkøbte husdyr -33% og gødning -27%.

Fra 1994 til 1995 ændrede prisen for ovennævnte rå- og hjælpestoffer sig således: indkøbt foder -29%, indkøbt udsæd -35%, indkøbte husdyr -30% og gødning -17%. I gennemsnit faldt priserne for de vigtigste rå- og hjælpestoffer i landbruget med ca. en femtedel i det første år af medlemskabet i forhold til året før. Den samlede indeks for rå- og hjælpestoffer steg med lidt over 7% i perioden 1995-2000. Den kraftigste prisstigning indtraf i 2000, hvor priserne for rå- og hjælpestoffer steg med næsten 6% i forhold til året før.

Udgangspunktet for at lave en nationalstøttepakke for landbruget var det indkomststab, der forventedes at opstå som følge af de lavere markedspriser. Ved vurdering af støttebehovet blev der også taget hensyn til et forventet fald i produktionsomkostningerne. Indkomststabet i forbindelse med visse produkter som følge af tiltrædelsen skyldtes, at priserne for disse produkter vedvarende var lavere end forventet, samtidig med at priserne for rå- og hjælpestoffer faldt mindre. Bedrifternes udbytte- og omkostningsstruktur havde betydning for, hvordan prisforskellene påvirkede de forskellige driftsgrene fra den ene bedrift til den anden.

3.4. Antal bedrifter

Der er nu færre bedrifter i nordstøtteområdet, men der er i det store hele ikke sket nogen væsentlig ændring med hensyn til, hvor meget der er produceret, og hvor stor en andel det udgør af landets samlede produktion. Nordstøttens betydning for bedrifternes indkomstdannelse voksede i evalueringsperioden, idet støtten delvis kompenserede for nedgangen i anden støtte i overgangsperioden. Antallet af bedrifter, der fik nordstøtte (tabel 7 og 8), faldt med 5 600 eller 13% fra 1997, hvor nordstøtten blev udvidet til også at omfatte svin og fjerkræ i område C1 og C2, til 2000. I 2000 fik ca. halvdelen af de 77 900 bedrifter, der modtager indkomststøtte (enten via den fælles landbrugspolitik eller fra medlemsstaten), også nordstøtte.

Tabel 7 - Antal bedrifter, der modtager nordstøtte, og ændring i % i perioden 1996-2000 1)

>TABELPOSITION>

1) Ændringen i antallet af bedrifter er beregnet for perioden 1997-2000, fordi støtten pr. storkreatur først blev udvidet til også at omfatte svin og fjerkræ i 1997, hvor svine- og fjerkræbedrifter i område C1 og C2 mere generelt blev omfattet af nordstøtten.

Tabel 8 - Antal bedrifter, der modtager nordstøtte, efter driftsgren 1) i perioden 1996-2000 2)

>TABELPOSITION>

* Produktion af pattegrise, produktion af svinekød og anden svineavl i alt.

1) Driftsgren som oplyst af landbrugeren.

2) Ændringen i antallet af bedrifter er beregnet for perioden 1997-2000, fordi støtten pr. storkreatur først blev udvidet til også at omfatte svin og fjerkræ i 1997, hvor svine- og fjerkræbedrifter i område C1 og C2 mere generelt blev omfattet af nordstøtten.

Bedrifternes gennemsnitsstørrelse øgedes i evalueringsperioden for alle hoveddriftsgrene. De største bedrifter i 2000 var de svinekødsproducerende, der i gennemsnit var på over 35 ha. De mælkeproducerende bedrifter var i gennemsnit på 30 ha, mens andre kvægbedrifter var på lidt over 25 ha. Kornavlsbedrifterne var på ca. 23 ha, og gennemsnittet for de øvrige driftsgrene lå på ca. 14 ha. De svinekødsproducerende bedrifter var dem, der voksede mest i perioden 1996-2000 med en gennemsnitlig arealudvidelse på 6,7 ha. De mælkeproducerende bedrifters samlede areal øgedes i gennemsnit med 3,8 ha, mens det for andre kvægbedrifter i gennemsnit øgedes med 4,7 ha. Gennemsnitsarealet for bedrifter specialiseret i kornavl voksede med under 3 ha.

3.5. Produktionsudvikling

Nordstøtteområdets andel af landets samlede husdyrproduktion var for de fleste produkter nogenlunde stabil i evalueringsperioden (tabel 9). Omkring tre fjerdedele af mælken og oksekødet produceres i støtteområdet. Mælkeproduktionens forholdsmæssige andel er vokset med 3%. For oksekød lå andelen på mellem 72-76%. Lidt over halvdelen af fårekødet produceres fortsat inden for området, men andelen faldt i perioden 1995-2000. Omkring 40% af svinekødet produceres inden for støtteområdet, og svinekødsproduktionens andel forblev nærmest stabil i perioden 1995-2000. Godt en tredjedel af fjerkrækødet produceres inden for støtteområdet. Størstedelen af fjerkræproduktionen er koncentreret uden for nordstøtteområdet. Omkring en fjerdedel af æggene produceres inden for området. Der er dog en tendens til, at ægproduktionen i stadigt højere grad koncentreres uden for nordstøtteområdet.

Tabel 9 - Nordstøtteområdets andel i % af landets samlede produktion af de vigtigste husdyrprodukter i perioden 1995-2000

>TABELPOSITION>

Eftersom antallet af produktionsenheder, der modtager nordstøtte for husdyrproduktion, bortset fra slagtefjerkræbedrifter, er faldet hvert år siden 1997, skyldes enhver vækst øget produktivitet.

Den vegetabilske produktion i nordstøtteområdet i perioden 1995-2000 fremgår af tabel 10. Dyrkningen af brødkorn (især hvede) foregår for størstedelens vedkommende uden for støtteområdet. Nordstøtteområdet tegner sig for omkring en femtedel af rugproduktionen. Rugkvaliteten afhænger meget af, hvordan efterårsvejret arter sig. Næsten hele produktionen af maltbyg og sukkerroer foregår uden for nordstøtteområdet. Græsdyrkning er til gengæld forholdsvis mere gængs i nordstøtteområdet på grund af den store koncentration af mælke- og oksekødsproduktion i dette område. Over halvdelen af al foderkorn dyrkes i støtteområdet. Foderkornproduktionens andel er også vokset. Størstedelen af kartoflerne til stilvelsesfremstilling dyrkes til område C1 og C2 (60% af det samlede dyrkningsareal for sådanne kartofler).

Tabel 10 - Nordstøttearealer udlagt til dyrkning af hovedafgrøder, braklagt eller udlagt til dyrkning af gartneriprodukter i % i forhold til resten af landet i perioden 1995-2000

>TABELPOSITION>

Kornhøstudbyttet og udbytteudsving fra år til år indvirker på kornproduktionen og indirekte på husdyrproduktionen og rentabiliteten. Naturligvis er indvirkningen større på bedrifter, der er specialiseret i afgrødedyrkning, end på husdyrbedrifter.

De skiftende vejrforhold fra år til år er den primære årsag til den svingende produktion. I 1995-2000 svingede høstudbyttet pr. ha i nordstøtteområdet fra 1 900-3 400 kg for byg, 2 100-3 200 kg for havre, 2 200-3 600 kg for vårhvede og 1 300-2 100 kg for rug. Hektarudbyttet for tørret hø svingede fra 3 200-4 100 kg og hektarudbyttet for ensilage fra 17 400-20 000 kg.

3.6. Støttens økonomiske virkninger

Nordstøttens andel i bedrifternes indkomstdannelse voksede i evalueringsperioden 1995-2000. Samtidig faldt overgangsstøtten gradvis for helt at falde bort fra begyndelsen af 2000. Nordstøtten havde større betydning for husdyrbrug end for agerbrug. I 2000, hvor nordstøtten nåede sit langsigtede niveau, beregnede man sig frem til, at den udgjorde følgende andel af landbofamiliernes nettoindkomst: 50-90% for malkekvægbrug, ca. 50% for svinebrug og 10-20% for agerbrug, alt efter område.

Ifølge regnskabsresultaterne indtil 1998 var der en generel tendens til faldende rentabilitet for malkekvægbedrifter, svinekødsbedrifter og kornbedrifter sammenlignet med gennemsnitssituationen i de sidste tre år før tiltrædelsen. I ingen af de driftsgrene, der er blevet undersøgt efter 1994, blev målene for landbofamiliernes mål med hensyn til indkomst eller kapitalrente nået, hvilket med andre ord vil sige, at rentabilitetskoefficienten var under 1. Svineavl og kornavl var de mest rentable driftsgrene, mens mælkeproduktion var den mindst rentable. Den forholdsmæssige rentabilitetsforskel mellem malkekvægbrug og svinebrug var ret stabil i hele perioden, således at indførelsen af nye indkomststøtteordninger i 1995 ikke så ud til at have ændret ved den centrale rolle, som disse to driftsgrene spillede i 1995.

I gennemsnit er det næsten lykkedes bedrifterne at opretholde deres tidligere indkomstniveau, bl.a. ved at udvide, men støtteordningen har ikke været i stand til at sikre samme rentabilitet som før EU-medlemskabet. Uden nordstøtten ville bedrifternes rentabilitet være blevet markant dårligere.

3.7. Indvirkning på fødekæden

For engros- og detailhandelen med produkter, der er omfattet af nordstøtteordningen, og for forarbejdningen og markedsføringen af sådanne produkter var situationen relativt stabil i nordstøtteområdet. I fødevareindustrien i nordstøtteområdet gik antallet af mejerier og slagterier, der købte råvarer fra landbruget, tilbage i evalueringsperioden. De allernordligste områder kan være lidt problematiske for landsdækkende forarbejdningsvirksomheder: mængden af disponible råvarer fra områderne er ringe i forhold til den samlede mængde, som sådanne virksomheder forarbejder, transportomkostningerne er høje, og der er langt til markederne.

Transportstøtten for mælk og kød under nordstøtteordningen er altafgørende, fordi den er med til at opretholde produktionen i de mest perifere områder. Det er korrekt, at der er blevet oprettet et antal mindre slagterier (de såkaldte gårdslagterier) i støtteområdet, ligesom der er blevet etableret en række mindre virksomheder, som hovedsageligt forarbejder egne råvarer eller drives for at dække den lokale efterspørgsel. I de tyndtbefolkede, vidtstrakte perifere områder kan en økonomisk bæredygtig produktion ikke baseres udelukkende på lokalforbrug.

3.8. Indvirkning på miljøet

Ét af formålene med nordstøtteordningen var, at den skulle bidrage til at beskytte og bevare miljøet ved at gøre støtten betinget fx af, hvordan agerjord udnyttes (god landbrugspraksis), og hvor mange husdyr der holdes (maksimal husdyrbestandstæthed). Eftersom der er en lang række forskellige operationelle programmer, der indvirker på miljøet, kan man ikke pille et enkelt program ud af helheden og vurdere, hvilken indvirkning det har på miljøet. Miljøændringer sker relativt langsomt, men forskning i sådanne ændringer giver et fingerpeg om, i hvilken retning miljøændringerne går. Brugen af gødning og plantebeskyttelsesmidler er gået betydeligt ned. Den nitratrelaterede denudation er faldet med 4-15% i en række områder og fosforerosionen med 5-13%. Jordens indhold af opløseligt fosfor er uændret eller steget lidt. De forskellige foranstaltninger har haft en positiv synlig indvirkning på naturen i landdistrikterne og biodiversiteten.

3.9. Socioøkonomisk virkninger

Nordstøtteordning indgår i en række foranstaltninger, der er truffet for at tilskynde befolkningen i de nordlige og østlige områder til at blive i disse områder. Den største trussel for opretholdelse af det landlige livsmønster i store dele af området er afvandring. Når man lige ser bort fra nogle få vækstcentre inden for området, er der hovedsagelig tale om migration til det sydlige Finland. Eftersom de migrerende er unge med en uddannelse, falder det gennemsnitlige uddannelsesniveau hos arbejdsstyrken i de områder, som migrationen sker fra, samtidig med at befolkningens aldersstruktur bliver skæv. Det faldende befolkningstal har en multiplikatoreffekt: det gør det vanskeligt at opretholde infrastrukturen, og tjenesteydelserne bliver dyrere. På lang sigt har det store negative virkninger for områdernes lokaløkonomi, at befolkningen svinder ind. Uden nordstøtten ville det ikke længere være rentabelt at drive landbrug, og mange bedrifter ville sandsynligvis blive tvunget til at indstille produktionen, hvilket igen ville forstærke afvandringen fra landdistrikterne.

4. Konklusioner

Kommissionen har i henhold til tiltrædelsesaktens artikel 142 ved beslutning 95/196/EF af 4. maj 1995 givet Finland tilladelse til at yde langsigtet national støtte til landbrugsområder nord for 62. breddegrad og til nogle tilstødende områder, hvor der er lignende klimaforhold, som gør landbrugsaktiviteter særligt vanskelige.

I denne rapport redegøres der for de indrømmede tilladelser og de opnåede resultater. Den er udarbejdet på grundlag af data, som de finske myndigheder har indsendt i overensstemmelse med tiltrædelsesaktens artikel 143, stk. 2, med henblik på forelæggelse af en rapport for Rådet. Hovedtrækkene i rapporten er:

1) I de fleste sektorer, der modtog nordstøtte, blev den tilladte produktionsmængde eller støtte ikke overskredet i evalueringsperioden. Den tilladte produktionsmængde blev dog overskredet i følgende tilfælde:

- i 1996/97 oversteg produktionen af fårekød det tilladte niveau; støtten blev nedsat tilsvarende i de følgende år

- i 1997 oversteg produktion af svinekød det tilladte niveau; støtten blev nedsat tilsvarende i de følgende år

- i 1996/97 oversteg produktionen af fjerkrækød det tilladte niveau; støtten blev nedsat tilsvarende i de følgende år

- i 1998-2000 oversteg produktionen af mælk det tilladte niveau; støtten blev nedsat tilsvarende i de følgende år.

2) EU-støtten pr. produkt (markedsstøtte, udligningsgodtgørelser og støtte til miljøforanstaltninger i landbruget) lå under det niveau, man baserede sig på, da man godkendte støttesatserne. Støtteordningen har således ikke medført en overskridelse af det støtteniveau, der blev fastlagt før tiltrædelsen.

3) Den kontrol, som Finland har foretaget, viser, at støtten blev anvendt korrekt.

4) Støtten er af stor betydning for beskyttelse af miljøet og naturen. Støtteforanstaltningerne er derfor i overensstemmelse med tiltrædelsesaktens artikel 142, stk. 3.

På basis af oplysningerne fra de finske myndigheder mener Kommissionen, at de finske myndigheder generelt har anvendt Kommissionens beslutning 95/196/EF om støtte til de nordlige områder korrekt. I de få tilfælde, hvor den maksimalt tilladte produktionsmængde blev overskredet, er støtten allerede blevet nedsat eller vil den blive nedsat i overensstemmelse med nævnte beslutning.

BILAG

Udvikling i støtte og produktion pr. produkt 1996-2000

I det følgende undersøges udviklingen i støtte og produktion pr. produkt. Det skal i den forbindelse bemærkes, at støtten for visse produkter stiger gradvis indtil 2000. Denne forhøjelse pr. enhed udligner delvis den gradvise nedsættelse i overgangsperioden i overensstemmelse med artikel 138-140.

1. Animalsk produktion

1.1. Oksekød

Rundt regnet 72% af oksekødsproduktionen kommer fra nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

1) Undtagen for kokød, hvor produktionen udgjorde 22 693 t i 2000 (26 300 t i referenceperioden).

NB: Oksekødsproduktionen var i hele evalueringsperioden lavere end i referenceperioden.

1.1.1. Ammekøer

Ca. 55% af alle ammekøer opdrættes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

Det samlede antal ammekøer udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden, bortset fra 1996 og 1997, lavere end antallet i referenceperioden. Den samlede ydede støtte var også lavere end den tilladte støtte.

1.1.2. Tyre

Ca. 75% af alle tyre opdrættes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

1) Støtten pr. storkreatur for slagtede tyre var i underområde C3, delunderområde P1-P2, 780 FIM, i underområde C3, delunderområde P3-P4, 1 080 FIM, i underområde C4, i dele af delunderområde P4, 1 080 FIM og i underområde P5 1 980 FIM.

NB: Det samlede antal tyre udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden lavere end antallet i referenceperioden. Den samlede ydede støtte var også lavere end den tilladte støtte.

1.1.3. Kvier til slagtning

Ca. 77% af alle kvier til slagtning opdrættes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Det samlede antal kvier var i hele evalueringsperioden lavere end antallet i referenceperioden. Den samlede ydede støtte var også lavere end den tilladte støtte.

1.2. Moderfår og geder

Fårekødsproduktionen i nordstøtteområdet tegner sig for 52% af den samlede produktion.

>TABELPOSITION>

NB: Det samlede antal moderfår og geder udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden lavere end antallet i referenceperioden. Den samlede ydede støtte var også lavere end den tilladte støtte. Fårekødsproduktionen oversteg den tilladte produktion i 1996/97, og derfor blev støtten sat ned i 1997 og 1998.

1.3. Svin

40-42% af alle svin opdrættes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

1) Inkl. sokød (3 100 t).

NB: Det samlede antal svin udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden større end antallet i referenceperioden, og svinekødsproduktionen oversteg den tilladte produktion i 1997. Til gengæld var den samlede støtte for svin lavere end den tilladte støtte i hele evalueringsperioden. Støtten pr. enhed blev nedsat i 1998, fordi den tilladte produktion blev overskredet i 1997.

1.4. Fjerkræ

1.4.1. Ægproduktion

Omkring 27% af alle æg produceres i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Det samlede antal høner udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden lavere end antallet i referenceperioden. Den samlede ydede støtte og den samlede produktion lå også under det tilladte niveau.

1.4.2. Fjerkrækødsproduktion

Omkring en tredjedel af al fjerkrækødsproduktion foregår i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Det samlede antal høner udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden større end antallet i referenceperioden, og fjerkrækødsproduktionen oversteg den tilladte produktion. Til gengæld var den samlede støtte lavere end den tilladte støtte i hele evalueringsperioden. Støtten pr. enhed blev sat ned i 1997/98, fordi den samlede tilladte produktion var blevet overskredet i tidligere år.

1.4.3. Fjerkræ i alt

>TABELPOSITION>

NB: Den samlede støtte var lavere end den tilladte støtte i hele evalueringsperioden.

1.5. Heste

Omkring 61% af alle finske heste opdrættes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

1) Avlshopper, finske koldblodsheste og andre heste på 1-3 år.

NB: Det samlede antal heste udtrykt i storkreaturer var i hele evalueringsperioden lavere end antallet i referenceperioden. Den samlede ydede støtte var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte (NB: Der blev kun ydet nordstøtte for heste i 1999/2000).

1.6. Rensdyr

Det er kun i nordstøtteområdet, at der oprettes rensdyr.

>TABELPOSITION>

NB: Antallet af rensdyr var i hele evalueringsperioden lavere end antallet i referenceperioden. Den ydede støtte og produktionen af rensdyrkød lå også under det tilladte niveau.

1.7. Oversigt over kødproduktionen i nordstøtteområdet

Ifølge Kommissionens beslutning 2000/405/EF ser man først på den samlede kødproduktionen. I følgende tabel gives der en oversigt over den samlede produktion:

>TABELPOSITION>

NB: En kontrol af den samlede kødproduktion i område C (nordstøtteområdet) viser, at den samlede kødproduktion i hele evalueringsperioden var lavere end den tilladte produktion.

1.8. Mælk

Der var i alt 15 423 mælkeproducerende bedrifter i nordstøtteområdet i 2000 svarende til 76% af alle mælkeproducerende bedrifter i Finland. De producerede ca. 75% af al mælk.

>TABELPOSITION>

1) FIM/kg i underområde C3: P1 = 0,79, P2 = 0,89, P3-P4 = 1,04; i underområde C4: P4 = 1,31, P5 = 1,84.

2) Støtten vedrører udelukkende komælk.

3) Dette tal kan forhøjes, hvis det besluttes at forhøje mælkekvoten i henhold til tiltrædelsesakten med noget af den finske SLOM-reserve.

NB: Den samlede mælkeproduktion oversteg den tilladte produktion i 1998, 1999 og 2000. I den forbindelse må der tages hensyn til, at man i referencemængderne havde medregnet SLOM-forhøjelserne for kvoteperioderne 1997/98 og 1998/99, men ikke for kvoteperioderne 1999/2000 og 2000/01, svarende til i alt 2 067 t. Den samlede støtte var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte. Støtten pr. enhed blev sat ned 1999 og 2000, fordi den samlede tilladte produktion var blevet overskredet.

1.9. Transportstøtte

Der ydes støtte til transport af mælk i Kainuu, Lapplands len og Koillismaa-regionen. Der ydes støtte til transport af kød i Lapplands len. Transportstøtten ydes for at godtgøre transportomkostningerne mellem bedrifterne og den virksomhed, hvor den første forarbejdning finder sted. Støtten udtrykkes i FIM/t (de gennemsnitlige faktiske transportomkostninger anslås til 54,00 FIM/t for mælk og 0,50 FIM/kg for kød). Ved beregning af mængderne tages der hensyn til de gennemsnitlige mælkeleverancer pr. bedrift, den gennemsnitlige bedriftstæthed i indsamlingsområdet, og den gennemsnitlige afstand mellem bedrifterne af mejerierne.

Støtte, der ydes til transport af mælk og kød i perifere EU-områder, kan betragtes som støtte til fremme af afsætningen, jf. artikel 142, stk. 3, tredje afsnit, og kan derfor godkendes.

>TABELPOSITION>

NB: Transportstøtten var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte.

2. Vegetabilske produkter

2.1. Sukkerroer

8% af alle sukkerroer dyrkes i nordstøtteområdet.

Ud over den generelle hektarstøtte under nordstøtteordningen, ydes der en særlig hektarstøtte for sukkerroer.

>TABELPOSITION>

1) Inkl. generel hektarstøtte og særlig hektarstøtte for sukkerroer.

NB: Både den samlede produktion og den samlede støtte lå i evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.2. Kartofler til stivelsesfremstilling

60% af alle kartofler til stivelsesfremstilling dyrkes i nordstøtteområdet.

Ud over den generelle hektarstøtte under nordstøtteordningen, ydes der en særlig hektarstøtte for kartofler til stivelsesproduktion.

>TABELPOSITION>

1) Inkl. både generel hektarstøtte og særlig hektarstøtte for kartofler til stivelsesfremstilling.

NB: Dyrkningsarealet var i hele evalueringsperioden mindre end i referenceperioden. Den samlede produktion og den samlede støtte lå i hele evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.3. Korn og andre markafgrøder (sammenfatning af tabel 2.3.1. og 2.3.2.)

Bedrifterne i nordstøtteområdet tegner sig for omkring 42% af kornproduktionen.

>TABELPOSITION>

NB: Dyrkningsarealet var i hele evalueringsperioden mindre end i referenceperioden. Den samlede produktion og den samlede støtte lå i hele evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.3.1. Byg, havre og blandsæd

Ca. 55% af al foderkorn dyrkes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Dyrkningsarealet var i hele evalueringsperioden mindre end i referenceperioden. Den samlede produktion og den samlede støtte lå i hele evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.3.2. Andre kornarter og markafgrøder

>TABELPOSITION>

1) Inkl. generel hektarstøtte og hektarstøtte for enkeltafgrøder.

2) I underområde C2 og C2 nord var støtten 160 FIM/ha og 210-400 FIM/ha alt efter enkeltafgrøde.

NB: Den samlede støtte var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte. I 2000 var dyrkningsarealet større end i referenceperioden, og den samlede produktion oversteg den tilladte produktion. Som bekendt skal den samlede produktion af markafgrøder overstige den tilladte produktion med over 10% i gennemsnit i to på hinanden følgende produktionsår, for at støtten reduceres.

2.4. Grøntsager, blomster og planter dyrket i væksthus

Ca. 45% af al planteproduktion i væksthus foregår i nordstøtteområdet.

Der ydes hovedsagelig støtte til dyrkning af tomater, agurker, salater, dild, persille, asier, kål, paprika, afskårne blomster og grøntgrøntsager.

Situationen pr. produktkategori fremgår af tabel 2.4.1. og 2.4.2.

2.4.1. Grøntsager

>TABELPOSITION>

NB: Dyrkningsarealet var større end i referenceperioden 1997-2000. Den samlede produktion og den samlede støtte lå i hele evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.4.2. Blomster og prydplanter

>TABELPOSITION>

NB: Dyrkningsarealet var større end i referenceperioden 1997-2000. Den samlede produktion og den samlede støtte lå i hele evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.5. Frilandsgrøntsager

Omkring 39% af alle frilandsgrøntsager dyrkes i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

1) Inkl. generel hektarstøtte og hektarstøtte for frilandsgrøntsager.

NB: Dyrkningsarealet var større end i referenceårene 1996 og 2000. Den samlede produktion og den samlede støtte lå i hele evalueringsperioden under det tilladte niveau.

2.6. Æbler

Kun en lille af æbleproduktionen kommer fra nordstøtteområdet. I nordstøtteområdet er der 117 producenter, der tegner sig for 6% af den samlede produktion. Agerjorden, der anvendes til æbleproduktion, er skilt ud fra den agerjord, der anvendes til anden frugt- og grøntsagsproduktion, fordi støtten ikke er den samme.

>TABELPOSITION>

1) Inkl. generel hektarstøtte og hektarstøtte for æbler.

NB: Dyrkningsarealet var større end i referenceperioden 1998-2000. Der blev imidlertid kun ydet støtte for 17,3 ha i 2000. Den samlede produktion var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte produktion. Den samlede ydede støtte oversteg den tilladte støtte i 2000 med ca. 6 000 FIM (1 000 EUR).

2.7. Støtte til oplagring af gartneriprodukter

>TABELPOSITION>

NB: Den samlede støtte var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte.

2.8. Oplagringsstøtte for vildtvoksende bær og svampe

>TABELPOSITION>

NB: Den samlede støtte var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte.

2.9. Arealer med græs, braklagte arealer, arealer med spisekartofler mv.

Omkring tre fjerdedele af alle græsningsarealer ligger i nordstøtteområdet. Lidt over 40% af alle braklagte arealer ligger i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Dyrkningsarealet var mindre end i referenceperioden og den samlede ydede var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte.

3. Unge landbrugere

Omkring 55% af alle unge landbrugere er etableret i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Den samlede støtte var i hele evalueringsperioden lavere end den tilladte støtte.

4. Udnyttet landbrugsareal (ULA)

Omkring 52% af ULA ligger i nordstøtteområdet.

>TABELPOSITION>

NB: Det udnyttede landbrugsareal var i hele evalueringsperioden mindre end i referenceperioden.