DA Den Europæiske Unions Tidende C 248/55

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Mod en associeringsaftale mellem EU og Mercosur: civilsamfundets bidrag« (initiativudtalelse)

2011/C 248/09

Ordfører: José María ZUFIAUR

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 16. september 2010 i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om

Mod en associeringsaftale mellem EU og Mercosur: det organiserede civilsamfunds bidrag.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som vedtog sin udtalelse den 25. maj 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 472. plenarforsamling den 15.-16. juni 2011, mødet den 15. juni, følgende udtalelse med 89 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod:

1. Resumé og anbefalinger

1.1 Hvis man kan overvinde de nuværende hindringer på områder som landbrug, intellektuel ejendomsret og bæredygtig udvikling, mener EØSU, at en associeringsaftale mellem Mercosur og EU vil indebære enorme muligheder og fordele af alle slags for begge parter i en tid, hvor de globale aktørers roller er under gennemgribende forandring, hvor man står over for globale geostrategiske, miljø-, energi- og forvaltningsmæssige udfordringer, og hvor der er et presserende behov for omfattende reformer af udviklingsmodellen, så man kan komme ud af den værste systemiske krise siden 1930'erne.

1.2 EØSU mener, at en aftale kun vil være mulig, hvis den er afbalanceret, tilgodeser begge parter og ikke indgås på bekostning af nogen sektor (såsom det europæiske landbrug), region eller land. Associeringsaftalen må under ingen omstændigheder baseres på et dårligt aftaleresultat. Derfor anmoder udvalget de forhandlende parter om at udvise den nødvendige politiske vilje til at gøre associeringsaftalen mulig og om at sætte alle kræfter ind på at overvinde deres uoverensstemmelser, som især vedrører associeringsaftalens grundpille: handelsanliggender. Udvalget beder derfor om, at de tager alle de midler og mekanismer i brug, som kan bidrage til dette mål: anerkendelse af forskelle, ledsagende og kompenserende foranstaltninger, fastsættelse af undtagelser, udviklingsplaner til at støtte for de mest berørte sektorer, fremme af investeringer, innovationspolitikker, klausuler om kompensation samt overgangs- og udviklingsklausuler. Desuden bør de ledsagende foranstaltninger inddrage alle EU's politikker.

1.3 Under alle omstændigheder opfordrer EØSU de forhandlende parter og især den Europæiske Union til at overveje de store politiske og økonomiske omkostninger ved ikke at indgå en aftale og den mulighed, som så ville gå tabt.

1.4 Det er afgørende for EØSU, at associeringsaftalen er ambitiøs og omfatter alle aspekter af handelsforbindelserne mellem EU og Mercosur. I denne forbindelse er det vigtigt at gøre noget ved de reelle forhindringer, som virksomhederne støder mod, ved at harmonisere lovgivningen og konsekvenserne for ikke-handelsrelaterede hindringer. Navnlig bør associeringsaftalen i sin helhed være præget af en social, arbejds- og miljømæssig dimension. En sådan dimension skal være garant for, at de økonomiske forbindelser er i overensstemmelse med aftalens sociale og miljømæssige mål og ikke er til skade for reglerne og garantierne for bæredygtig udvikling. Den bør også afspejle, at parterne forpligter sig på grundlæggende standarder for så vidt angår sociale og arbejdsmæssige rettigheder, herunder internationale erklæringer som f.eks. ILO's erklæring om, at krænkelse af grundlæggende principper og rettigheder på arbejdspladsen ikke kan gøres gældende eller anvendes som en legitim komparativ fordel indenfor international handel.

1.5 EØSU anmoder om, at både Mercosurs rådgivende økonomiske og sociale forum (FCES) og EØSU, i deres egenskab af civilsamfundets repræsentanter i de to regioner, inddrages i forhandlingerne, i konsekvensanalysen af associeringsaftalen og i de forslag, som udspringer heraf (for EØSU er det vigtigt forudgående at analysere konsekvenserne af en eventuel associeringsaftale og indføre mekanismer til ex post at kontrollere overholdelsen og udviklingen af det, der er indgået aftale om), samt i udarbejdelsen af et specifikt kapitel i aftalen om den sociale, arbejds- og miljømæssige dimension. EØSU anmoder også om, at de – når aftalen er blevet underskrevet – deltager gennem nedsættelsen af et blandet rådgivende udvalg, der består af begge parters repræsentative organer for det organiserede civilsamfund (1).

2. Indledning

2.1 Forhandlingerne mellem EU og Mercosur om at oprette en associeringsaftale gik i stå i 2004 pga. betydelige uoverensstemmelser mellem parterne omkring adgang til markederne og deres forventninger til resultaterne af Doha-udviklingsrunden. Gennem uformelle kontakter i 2009 opdagede man, at der var sket et skred i holdningerne, og parterne konkluderede, at der var skabt nye muligheder for en aftale, hvilket banede vejen for, at man på topmødet mellem EU, Latinamerika og Caribien i maj 2010 besluttede at genoptage forhandlingerne. Det skulle være en ambitiøs associeringsaftale, hvor handelsdimensionen ikke kun skulle omfatte handel med varer, men også tjenester, investeringer, offentlige kontrakter, intellektuel ejendom (herunder geografiske betegnelser), handelslettelse, sundheds- og plantebeskyttelsesforanstaltninger, bæredygtig handel og udvikling, konkurrence og instrumenter til handelsbeskyttelse.

3. Associeringsaftalens potentiale og muligheder

3.1 Med en befolkning på mere end 700 millioner indbyggere og handel til en værdi af mere end 84 milliarder euro om året, vil en associeringsaftale mellem de to parter skabe et stort område for økonomisk integration, hvilket kan være til fordel for begge parter og have en positiv effekt på omverdenen, særlig resten af Latinamerika.

3.2 Samlet set er EU den største økonomi på verdensplan, og landene i Mercosur er tilsammen blandt de seks største økonomier i verden. Det er også et meget dynamisk område med høj årlig økonomisk vækst i de seneste år, op til 7 % i Brasilien og 9 % i Argentina, Uruguay og Paraguay. Samtidig er Mercosur begyndt at udvikle et mere diversificeret økonomisk grundlag, hvor landbrugsfødevarer udgør en vigtig del, men hvor den industrielle komponent også vokser takket være værdifulde betydelige energi- og teknologiressourcer.

3.3 EU er Mercosurs vigtigste handelspartner foran USA. I 2010 var værdien af EU's import fra Mercosur næsten 44 milliarder euro, mens værdien af eksporten var mere end 40 milliarder. Det skal fremhæves, at EU's eksport til Mercosur allerede er lige så stor som eksporten til Indien og større end eksporten til Canada eller Sydkorea. Ligeledes investerer EU mere i Mercosur end i Kina, Indien og Rusland tilsammen.

3.4 De to parters økonomier supplerer i vid udstrækning hinanden, hvilket tydeligt afspejles i mønstret for deres samhandel. EU eksporterer således hovedsagelig forarbejdede produkter, kapitalgoder, transportudstyr og kemiske produkter, mens det importerer fødevare- og energiprodukter. Imidlertid er handelsmønstrene i gang med at ændre sig hurtigt på begge sider. For eksempel har EU øget sin eksport af forarbejdede landbrugsprodukter betydeligt, mens brasilianske virksomheder i 2007-2008 investerede mere i Europa end europæiske virksomheder gjorde i Brasilien. En associeringsaftale ville derfor have et stort potentiale for at skabe velstand.

3.5 En associeringsaftale med Mercosur vil gøre det muligt for EU at styrke sine økonomiske og geopolitiske forbindelser med en strategisk partner. Gennem en bi-regional aftale ville EU få en fordel i forhold til andre internationale konkurrenter som USA og Kina. Endvidere ville associeringsaftalen styrke det strategiske partnerskab med Brasilien, som ikke dækker handelsanliggender. Brasilien er særlig relevant for den geopolitiske udformning af de internationale forbindelser, da landet deltager i de to vigtigste mekanismer til koordinering af vækstøkonomiernes interesser: BRIC og IBSA (2). Alt dette vil føre til større integration først i Sydamerika og derefter i Latinamerika; på et kontinent, der besidder vigtige reserver af energi, fødevarer og vand - tre ressourcer, der vil være livsvigtige i det 21. århundrede. Alt i alt vil associeringsaftalen kunne bidrage til at mindske den økonomiske og geopolitiske nedgang i Atlanten i forhold til Stillehavet.

4. Hindringer for og svagheder ved associeringsaftalen

4.1 De indiskutable fordele ved en associeringsaftale mellem EU og Mercosur kan imidlertid ikke ændre på, at der er vanskeligheder forbundet med en aftale af denne karakter. Disse kan sammenfattes i følgende fire punkter: 1) forhandlingsdagsordenens kompleksitet, dvs. handelsindholdet i aftalen; 2) de strukturelle svagheder, der påvirker integrationen af Mercosur og den frie handel; 3) associeringsaftalens sociale og miljømæssige dimension; 4) parternes politiske vilje til at nå frem til en aftale og således også til at diskutere alle muligheder for at udnytte kompensationsmekanismer i og uden for aftalen for at kunne indgå den. De to sidste punkter behandles i udtalelsens punkt 5 og 7.

4.1.1 Hvad angår handelsspørgsmål er vanskelighederne særdeles velkendte. Fra EU's side fokuserer man på landbrugsfødevaresektorerne i Mercosurlandene, som det fremgår af de konsekvensanalyser, Kommissionen for nyligt har gennemført (3). Navnlig frygter man en betydelig negativ indvirkning på sektorerne for sukker, okse-, kylling- og svinekød, frugt og grøntsager. Man mener også, at der er en overdreven protektionisme på området for industrivarer (automobiler, kemiske produkter) og endda for nogle forarbejdede landbrugsprodukter (herunder vin), at der er risiko for, at reglerne for beskyttelse af oprindelsesbetegnelser ikke overholdes, at reglerne for fødevaresikkerhed og for miljøbeskyttelse ikke er særligt strenge og at offentlige kontrakter ikke er fuldt gennemsigtige. Efter de sidste forhandlingsrunder har parterne nærmet sig hinanden på områder som bæredygtig handel og udvikling samt i spørgsmål vedrørende oprindelsesregler.

4.1.2 Fra Mercosurs synspunkt er landbruget også det vigtigste punkt. I 2004 tilbød man fra EU's side – når overgangsperioderne var afsluttet – at liberalisere 86,25 % af den samlede import af landbrugsvarer. Sandsynligvis vil forhandlingerne i dette tilfælde tage udgangspunkt i en højere grænse. Muligheden for at fastsætte kvoter gør forhandlingerne lettere. De risici, som de europæiske landbrugssektorer har peget på, kunne begrænses, hvis der i forhandlingerne om associeringsaftalen indarbejdes et krav om, at både de europæiske produkter og de produkter, der importeres fra Mercosur, på rimelig vis skal leve op til de samme standarder for miljø, fødevaresikkerhed, dyrevelfærd, osv. På den anden side må aftalen ikke øge EU's fødevareafhængighed, og den bør omfatte de instrumenter, der er nødvendige for at forhindre en intensiv og lidet bæredygtig landbrugsmodel. Hvad angår industriprodukterne, er hindringerne mindre, og det virker mere sandsynligt, at man kan nå til enighed, som man f.eks. har gjort det med EU's aftale med Sydkorea om bilindustrien. Endelig kunne andre spørgsmål, som f.eks. intellektuel ejendom, der er særlig følsomme for nogle af Mercosur-landene, som f.eks. Brasilien, gøres til genstand for udviklings- eller overgangsklausuler på grundlag af, hvad Verdenshandelsorganisationen har fastlagt. I denne forbindelse mener EØSU, at man bl.a. kunne udarbejde et program for intellektuel ejendom til at fremme teknologioverførsel og etablere et troværdigt patentsystem mellem EU og Mercosur, og som kunne udvides til hele Latinamerika.

4.1.3 EØSU mener, på trods af vanskelighederne, at betingelserne er bedre end de tidligere har været for at indgå en aftale, der i sin helhed er afbalanceret, til fordel for begge parter og ikke til skade for nogen sektor, region eller land (4).

4.2 Mercosurs strukturelle svagheder har historisk set udgjort en betydelig hindring for en associeringsaftale. Blandt disse kan bl.a. fremhæves de utilstrækkelige fælles netværk og strukturer på et territorium, der er tre gange så stort som EU, det lave niveau af samhandel inden for regionen (15 % i Mercosur, 45 % i Nafta, 66 % i EU) og dominansen af handel uden for regionen, en ufuldstændig toldunion, begrænset samordning af makroønomiske politikker og svage regionale institutioner.

4.2.1 I løbet af de sidste år, især siden 2003, – da det på dette tidspunkt så ud til, at der ville komme en aftale i stand mellem EU og Mercosur – er der kommet nyt liv i den regionale integrationsproces med initiativer som gennemførelsen af fælles politikker på områder som energi, udnyttelse af gas- og olieressourcer, tilvejebringelsen af kommunikationsinfrastruktur, indgåelsen af en fælles automobilpolitik mellem Argentina og Brasilien og oprettelsen af en fond for strukturel konvergens i Mercosur (FOCEM). Man har også vedtaget en strategi til at gøre noget ved skævhederne på det indre marked og truffet foranstaltninger til fortrinsbehandling og differentieret behandling af Paraguay og Uruguay.

4.2.2 Ligeledes nedsatte regeringerne i Mercosur i 2000 en gruppe til makroøkonomisk overvågning, der skal holde øje med en række parametre for makroøkonomisk konvergens og udvikle fælles fremgangsmåder til at anvende dem.

4.2.3 Alt dette har bidraget til at øge handelen inden for regionen, forbedre kvaliteten af produktionen og tiltrække nye strømme af direkte udenlandske investeringer.

4.2.4 Mercosur har i de sidste par år også opnået en stærkere politisk dimension. Det har nedsat voldgiftsretter og appeldomstole, det er gået fra at være et administrativt sekretariat til at være et teknisk sekretariat, det har skrevet under på en protokol for menneskerettigheder, etableret Mercosurparlamentet (PARLASUR) og udpeget sin første høje generelle repræsentant. Den økonomiske integrationsproces er imidlertid stadig skrøbelig, konflikterne på handelsområdet talrige, og opbygningen af institutionerne er endnu på et meget tidligt stade.

4.2.5 Det er særlig vigtigt at fremhæve, at Mercosur i august 2010 endelig vedtog en ny fælles toldkodeks (med næsten 200 artikler), hvilket indebærer en fjernelse af den dobbelte fælles eksterne told som betales for produkter, der transporteres fra ét land til et andet inden for området. Dette kræver, at man vedtager en fælles handelspolitik og harmoniserer andre elementer som de særlige importordninger eller handelsebeskyttelsesinstrumenterne. Det vil også kræve, at IT-systemerne til toldbehandling kobles sammen, og at man etablerer en mekanisme til opkrævning og fordeling af indtægterne fra den fælles told. Sådanne fremskridt mod en toldunion er meget vigtige for at lette forhandlingerne mellem EU og Mercosur.

4.2.6 Indgåelsen af en associeringsaftale kan fremskynde hele Meercosurs udvikling i retning af større økonomisk integration, regulering af dets indre marked og styrkelse af dets institutioner.

5. Associeringsaftalens indvirkning og udligningsforanstaltninger

5.1 På Kommissions bestilling er der foretaget en undersøgelse af effekten af en liberalisering af samhandelen mellem EU og Mercosur, både i forhold til associeringsaftalen i sin helhed og i forhold til tre specifikke sektorer: landbrug, automobil og skovbrug. Undersøgelsen gennemgår de mulige følger – såvel positive som negative – af aftalen og foreslår foranstaltninger og anbefalinger til, hvordan man kan fremme de positive effekter og forebygge eller begrænse de negative effekter mest muligt, både for aftalen i sin helhed og for de tre undersøgte sektorer.

5.2 EØSU anbefaler, at forhandlingsparterne tager højde for sådanne ledsageforanstaltninger både i den del af aftalen, der vedrører samhandelen, og i de dele, der drejer sig om samarbejde og fælles programmer for EU og Mercosur. Ligeledes mener udvalget, at Mercosurs rådgivende økonomiske og sociale forum og EØSU kunne sætte dem og andre elementer på listen over deres krav til forhandlingerne om associeringsaftalen.

5.3 EØSU mener, at for at lette associeringsaftalens gennemførelse kunne den indeholde bestemmelser, som tager forbehold for nye situationer og gør det muligt senere hen at uddybe og udvide nogle områder i den biregionale aftale.

5.4 I konsekvensanalyserne bør der efter EØSU's mening lægges større vægt dels på inddragelsen af eksperter og organisationer fra handelsaftales partnerland, dels på indkredsningen af sociale og miljømæssige risici, der i dag kun opfattes som et supplement til den økonomiske evaluering (5), herunder spørgsmålet om koncentration af velstanden og dens ulige fordeling, som aftalen kan medføre.

6. Spørgsmålet om bæredygtig udvikling i associeringsaftalen

6.1 Efter EØSU's mening bør den fremtidige associeringsaftale mellem EU og Mercosur som et tværgående element i hele aftalen indeholde en social samt arbejdsmarkeds- og miljømæssig dimension med henblik på at understøtte den bæredygtige udvikling inden for begge blokke. En dimension, som skal være et supplement til associeringsaftalens økonomiske og handelsmæssige dimension.

6.1.1 Dette er i tråd med de officielle holdninger i EU's og Mercosurs (6) politiske ledelse, som går ind for, at handelsliberaliseringen ledsages af forpligtelser og foranstaltninger på det sociale og miljømæssige område.

6.1.2 I tråd hermed mener EØSU, at associeringsaftalen bør fastlægge betingelser på det sociale, arbejdsmarkedsmæssige og miljømæssige område, som skal overholdes for at der kan komme handelsmæssige og økonomiske forbindelser i stand med henblik på økonomisk og social samhørighed inden for rammerne af en strategi for bæredygtig udvikling og for at styrke det lokale erhvervsgrundlags konkurrenceevne (smv'er, socialøkonomien og mikrovirksomheder) på baggrund af dets evne til at skabe beskæftigelse.

6.1.3 EØSU er af den opfattelse, at den sociale, arbejds- og miljømæssige dimension påvirker hele aftalen. Aftalens handelsdel bør efter EØSU's mening omfatte aspekter vedrørende beskyttelsen af menneskerettighederne og de arbejdsmæssige, sociale og miljømæssige rettigheder samt indeholde et særligt afsnit om spørgsmål vedrørende »handel og bæredygtig udvikling« som f.eks.:

— Udelukkelse af produkter, som stammer fra ulovlige (fisk, træ) handelsstrømme

— Medtagelse af initiativer vedrørende fair trade eller virksomhedernes sociale ansvar i handels- og investeringsprogrammerne

— Forpligtelse til regelmæssig evaluering af handelsforbindelsernes indvirkning på sociale og miljømæssige spørgsmål

— Ingen mulighed for undtagelser fra lovbestemmelser om social eller miljømæssig beskyttelse for at forhindre uretmæssige fordele i den internationale handel

— Bekæmpelse af afskovning.

7. EU-Mercosur-associeringsaftalens strategiske bestanddele

7.1 Afgørende politisk vilje er en vigtig forudsætning, for det første for at udforme og fremme en aftale, som ikke blot er en frihandelsaftale, men også en mere overordnet strategisk aftale, der indebærer langsigtede fordele for begge parter i henseende til udvikling, sikkerhed, migration og miljøudfordringer, og for det andet for at udnytte alle eksisterende mekanismer til at tage højde for ulighederne mellem de to regioner, nedbringe de negative følger af liberalisering for visse sektorer, indhente forsinkelserne i Mercosurs integrationsproces og indføre social medvirken og gennemsigtighed som nøglefaktorer i de biregionale forhandlinger.

7.2 Associeringsaftalen er en fortrinlig lejlighed til at gøre fremskridt hen imod overordnede strategiske målsætninger af interesse for begge regioner.

7.3 For det første vil den udgøre et middel til at bevare en international økonomisk og politisk tilstedeværelse på et tidspunkt, hvor den økonomiske og politiske magt er ved at flytte sig fra Atlanterhavet til Stillehavet. Mercosur har ingen aftaler med USA eller med de fem asiatiske magter, selv om Mercosur har undertegnet frihandelsaftaler med Chile og med medlemmer af Andesfællesskabet. Endvidere er Venezuela ved at blive indlemmet i blokken. Uden for det sydamerikanske område er der undertegnet aftaler, herunder frihandelsaftaler, med Sydafrika, Indien, Pakistan, Tyrkiet, Egypten, Marokko og Israel. EU har for sit vedkommende bilaterale aftaler med Mexico, Chile, Centralamerika, Peru, Columbia, Sydafrika, Vestindien og Sydkorea. Kort sagt ville en associeringsaftale mellem EU og Mercosur føre til, at der skabes en biregional blok med stor tyngde på den nye globale skueplads.

7.3.1 Aftalen ville også få stor betydning for en mere omfattende integration af hele det latinamerikanske område. Aftalen vil med stor sandsynlighed kunne tiltrække andre subregionale latinamerikanske og vestindiske grupperinger samt lande som Mexico og Chile. En »strategisk alliance« mellem de to regioner – mellem EU's 27 medlemsstater og de 33 lande i Latinamerika og Vestindien – vil have betydelig vægt i multilaterale organer. Den vil give større indflydelse i G-20, som tre latinamerikanske lande (Brasilien, Mexico og Argentina) og fem europæiske lande (Tyskland, Frankrig, Storbritannien, Italien og Spanien) samt EU selv er medlemmer af.

7.3.2 Endelig kan associeringsaftalen med Mercosur give EU en strategisk allieret i dets bestræbelser på at blive en global forkæmper for et beskyttet miljø. Miljøet er i dag et af de spørgsmål, som ligger medlemsstaterne, befolkningen og det multilaterale system mest på sinde. EU er forløber, når det gælder grønne tiltag og teknologier. Naturressourcer er en af Latinamerikas og især Mercosurs stærke sider, men det er også en af de regioner, der trues mest af klimaændringerne, bl.a. på grund af intensive landbrugsmetoder.

7.3.3 Hvis dette mål skal opnå tilstrækkelig opbakning, bør elementet »energi, miljø, videnskab og teknologi og innovation« have et betydeligt indhold. Disse spørgsmål bør være prioriterede emner i det element, som drejer sig om udviklingssamarbejde. EU's sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling har allerede gennemført talrige projekter sammen med Mercosurs medlemmer. Dette samarbejde bør nu indgå som en integrerende del af associeringsaftalen. De omfattende bevillinger, som er til rådighed under det syvende rammeprogram – 50 mia. euro – kunne yde et enormt bidrag hertil.

8. Civilsamfundet og associeringsaftalen

8.1 EØSU mener, at forhandlingernes interregionale karakter og associeringsaftalens indhold er et grundlæggende specielt element i disse forhandlinger og giver et benchmark for de økonomiske forbindelser i en verden, som er stadig mere åben for samhandel.

8.2 Udvalget gentager sit tilsagn til principperne om gennemsigtighed og deltagelse både i forhandlingsprocessen og i gennemførelsen af associeringsaftalen. Derfor ønsker udvalget at blive holdt helt ajour med forhandlingsprocessen og få realtidsadgang til forhandlerne for at kunne formidle høringsforummets og EØSU's forslag.

8.3 EØSU anmoder tillige om at blive inddraget i udformningen af konsekvensundersøgelserne, så det kan fremsætte henstillinger om metoderne til at fjerne eller nedbringe de negative følger af samhandelsliberaliseringsprocessen og henstiller, at man, når aftalen en gang er blevet underskrevet, etablerer et observationscenter af teknisk karakter, som løbende skal analysere associeringsaftalens økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger samt fremlægge konkrete forslag.

8.4 I forlængelse af høringsforummets og EØSU's fælles forslag – og de forhåndsaftaler, som blev indgået under forhandlingerne før 2004 – opfordrer vi til, at der etableres et fælles rådgivende civilsamfundsudvalg under associeringsaftalen med lige mange medlemmer fra EØSU og høringsforummet og med obligatoriske rådgivende beføjelser omfattende alle associeringsaftalens områder, herunder handelskapitlet og overvågning af spørgsmål vedrørende bæredygtig udvikling.

8.5 EØSU finder det væsentligt, at aftalen kommer til at indeholde en social dimension, som skal være kohærent med en aftale, der omfatter mere end handelsmæssige aspekter og har det overordnede mål at øge den sociale samhørighed. Dette gælder især aftalens følger for beskæftigelsen, beskyttelsen af den lokale befolknings og de dårligst stilledes interesser, fremme af og overholdelse af menneskerettighederne, miljøbeskyttelsen samt de rettigheder, som tilkommer indvandrere og arbejdstagere generelt set. I denne henseende bør den indeholde internationale erklæringer som f.eks. ILO's, som fastsætter, at krænkelse af grundlæggende principper og rettigheder på arbejdspladsen ikke kan gøres gældende eller anvendes som en legitim komparativ fordel indenfor international handel. Det er således afgørende, at den fremtidige aftale genererer kvalitetsbeskæftigelse, forbedrer arbejdstagernes sociale vilkår og bidrager betydeligt til en bedre fordeling af velstanden.

Bruxelles, den 15. juni 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Se Asunción-erklæringen om forhandlingerne om en associeringsaftale mellem EU og Mercosur, underskrevet af FCES og EØSU den 22. marts 2011, http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/2011_decl_en.pdf.

(2) BRIC: Brasilien, Rusland, Indien og Kina. IBSA: Indien, Brasilien, Sydafrika.

(3) Generaldirektoratet for Landbrug og Kommissionens Fælles Forskningscenter, april 2011.

(4) Som stats- og regeringscheferne erklærede på EU-Mercosur- topmødet i maj 2010.

(5) »Bæredygtighedsvurderinger og Den Europæiske Unions handelspolitik«, Evelyne Pichenot (EUT C 218 af 23.7.2011, s. 14-18).

(6) Buenos Aires-erklæringen fremsat af Mercosurs socialministre, juli 2006. Det Europæiske Råds møder i februar 2005 og 2006.