KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(92)441 endelig udg. 
Bruxelles, den 27 oktober 1992 
Forslag t i I 
PAPETS PIREKTIV 
OM TILFØJELSE TILDET FÆLLES 
MERVÆRDIAFGIFTSSYSTEM OG OM 
ÆNDRING AF DIREKTIV 77/388/EØF 
-SÆRLIG ORDNING FOR GULD-
(forelagt af Kommissionen) 

.- 2 — 
BEGRUNDELSE 
I. INDLEDNING 
Ifølge sjette momsdirektiv er alle transaktioner vedrørende guld, der foretages 
af afgiftspligtige personer, i princippet afgiftspligtige (de eneste 
undtagelser herfra er omhandlet i artikel 14, stk. 1, litra j), og artikel 15, 
stk. 11). Imidlertid kan medlemsstaterne på grundlag af artikel 28, stk. 3, 
litra b), og bilag F, nr. 26, i en overgangsperiode opretholde de eksisterende 
afgiftsfritagelser i forbindelse med guld, med undtagelse af guld til 
industrielt brug. 
I sit oprindelige forslag til attende direktiv havde Kommissionen foreslået at 
ophæve ovenstående undtagelsesbestemmelse fra og med 1. januar 1986. Men efter 
indvendinger fra Parlamentet accepterede Kommissionen, ' at spørgsmålet om moms 
på guld i betragtning af de særlige forhold i denne erhvervssektor skulle 
underkastes en nærmere undersøgelse og omfattes af et ad hoc-forslag. 
Rådets attende direktiv, som blev vedtaget den 18. juli 1989, giver Kommis­
sionen bemyndigelse til at fremsætte forslag om ophævelse af de resterende 
undtagelsesbestemmelser i bilag E og F (herunder således også bestemmelsen om 
guld, som ikke er til industrielt brug) i betragtning af de konkurrence­
fordrejninger, som allerede eksisterer, eller som der er risiko for vil opstå i 
forbindelse med gennemførelsen af det indre marked. Hovedparten af disse 
resterende undtagelsesbestemmelser er for nylig blevet omfattet af et forslag 
til nyt direktiv (forelagt for Rådet af Kommissionen den 22. juli 1992). Med 
hensyn til guld har Kommissionen imidlertid i betragtning af emnets 
kompleksitet forpligtet sig til at foreslå et ad hoc-direktiv. 
Et sammenhængende forslag vedrørende guld er så meget mere nødvendigt som den 
aktuelle situation er karakteriseret ved forskelle mellem medlemsstater, som 
ikke kun skyldes den ovennævnte overgangsbestemmelse vedrørende fritagelse for 
såkaldt investeringsguld, men også skyldes store forskelle mellem skatte- og 
afgiftsordninger med hensyn til guld i almindelighed, for eksempel i 
forbindelse med de forenklede procedurer, som er omhandlet i artikel 27. 
Væsentlige forskelle kan konstateres mellem lovgivningerne samt særlige 
afgiftsordninger i visse medlemsstater: 
Visse medlemsstater, som afgiftsbelægger guld, stilles ugunstigt i forhold 
til andre, som praktiserer afgiftsfritagelse. Man kan konstatere en tendens 
til, at guld deponeres i disse sidstnævnte stater; for de stater, der 
opkræver afgift, er det ydermere umuligt at kontrollere transaktioner med 
værdipapirer på dette guld. 
- Betydelige forskelle i afgiftsniveauet mellem medlemsstaterne har medført 
situationer, hvor fiktive selskaber er blevet oprettet med det formål at 
indføre guld fra lande med lav eller ingen afgift for dernæst at 
videresælge guldet med moms, for til sidst at forsvinde uden at indbetale 
afgiften til statskassen. Visse medlemsstater har allerede, inden for 
rammerne af artikel 27, fået tilladelse til at træffe foranstaltninger for 
at begrænse dette svig. 
2) 
-2 CL-
Med det formål så vidt muligt at forhindre konkurrencefordrejninger og svig, 
foreslår Kommissionen en særlig foranstaltning i form af indsættelse af en 
artikel 26a i sjette direktiv. Der er ligeledes blevet indsat en artikel 28 o 
for at tage hensyn til den overgangsordning, som blev indført i kraft af 
direktiv 91/680/EØF om afskaffelse af de fiskale grænser. Samtidig bortfalder 
nr. 26 i bilag F i sjette direktiv. 
II. AD ARTIKEL 1 
(INDSJEIELSE AF ARTIKEL 26a) 
A. ANVENDELSESOMRÅDE 
Anvendelsesområdet omfatter kun leveringer og tjenesteydelser. Indførslens 
indtræden er ikke nævnt, eftersom de almindelige regler her er gældende, 
herunder blandt andet den mulighed, der er omhandlet i artikel 23, andet 
afsnit, i sjette direktiv. 
Mellemmænd 
Tjenesteydelser, der udføres af mellemmænd, dvs. personer, som handler i en 
andens navn og på en andens vegne, bør omfattes af den samme ordning, som er 
fastsat for de leveringer, som disse tjenesteydelser vedrører. I betragtning af 
den foreslåede særlige ordning, blandt andet fritagelse for investeringsguld, 
foreslås det, at salg og de med salget forbundne tjenesteydelser ligestilles 
med henblik på at undgå herigennem at påvirke transaktionerne med selve guldet. 
Indestående i guld 
Der er her tale om guld repræsenteret ved værdipapirer (guldcertifikater) eller 
indsat på konti (guldkonti). I begge tilfælde har indehaveren adkomst til en 
mængde guld, som er deponeret i et pengeinstitut. 
Med hensyn til certifikater kan disse repræsentere en ejendomsret eller et 
tilgodehavende, være navnepapirer eller ihændehaverpapirer, eller vedrøre 
udskilt eller ikke-udskilt guld. 
Når det drejer sig om ejendomsretlige certifikater, udgør udstedelsen og 
eventuelle overførsler i egentlig forstand leveringer på det sted, hvor guldet 
befinder sig; i mangel af andre bestemmelser (se nederst i litra D, nr. 2) kan 
den materielle udlevering af guldet mod tilbagelevering af certifikatet derimod 
ikke udgøre en levering, eftersom overførslen af guldet allerede har fundet 
sted samtidig med den forudgående overdragelse af certifikatet. 
Når det drejer sig om et tilgodehavende-certifikat udgør udstedelsen og de 
efterfølgende overførsler tjenesteydelser (som er klart adskilt fra tjene­
steydelser udført af mellemmænd). 
- 3 -
Uanset certifikaternes art falder alle disse transaktioner ind under dette 
direktivs anvendelsesområde enten som leveringer eller som tjenesteydelser. 
Med hensyn til guldkonti er disse karakteriseret ved en indlånskontrakt 
(tjenesteydelse). Forud for indgåelsen af denne kontrakt kan der finde en 
levering af guld sted i de tilfælde, hvor indlåneren ikke selv medbringer 
guldet, men køber det i den bank, som åbner kontoen. Overførslerne af dette 
guld eller en del af dette guld til andre guldkonti betragtes som leveringer. 
Udlevering af guldet udgør ikke i sig selv en levering, eftersom guldet enten 
allerede er blevet leveret af banken eller er blevet indsat af 
kontoindehaveren. Leveringer af guld fra en guldkonto er ikke eksplicit nævnt, 
eftersom disse er omfattet af første afsnit i bestemmelsen vedrørende 
leveringer i almindelighed. 
Terminsmarked og optioner 
Terminskontrakter er karakteriseret ved forpligtelsen til at sælge eller købe 
en vis (på forhånd fastsat) mængde guld på et fastlagt tidspunkt og til en 
variabel kurs. Option eller "præmie" er retten til at købe eller sælge en vis 
mængde guld til en fastsat pris på et fastlagt tidspunkt. Disse forpligtelser 
eller rettigheder udgør tjenesteydelser indtil det tidspunkt, hvor leveringen 
har fundet sted. 
B. DEFINITIONER 
Disse definitioner har til formål at afgrænse anvendelsesområdet for de to 
afgiftsordninger, som er beskrevet i litra C og D. Det kan bemærkes, at i disse 
definitioner har man udeladt begreberne vedrørende guld til industrielt eller 
ikke-industrielt brug, som er omhandlet i bilag F i sjette direktiv. 
Merværdiafgiftsordningerne bør ikke baseres på metallets faktiske anvendelse 
(og dermed på køberens hensigt). Det nye begreb investeringsguld (som tjener 
som grundlag for fritagelse) skal anvendes til at indkredse de transaktioner, 
som i kraft af deres karakter ikke giver anledning til et egentligt forbrug af 
metallet enten i slutstadiet eller i forbindelse med industriel anvendelse. 
Begrebet monetært guld, der ligesom guld til industrielt brug også figurerer i 
visse lovgivninger, er i øvrigt stadig sammenfaldende med det guld, der sælges 
til centralbankerne, og for hvilket der allerede i sjette direktiv gælder 
fritagelse med fradrag (artikel 14, stk. 1, litra j) og artikel 15, stk. 11). 
Denne sidstnævnte fritagelse, som både vedrører leveringer inden for landet og 
indførsler, begrundes med, at monetært guld, i henhold til direktiv 88/361/EØF 
om kapitalbevægelser anses for at indgå i centralbankernes kapital. Alle andre 
typer guld, som i dette direktivforslag defineres som investeringsguld eller 
guld med undtagelse af investeringsguld, betragtes som varer. 
a) Guld i almindelighed 
Definitionen af guld i forhold til dets renhed har til formål at afgrænse 
dette direktivs anvendelsesområde. 
- 4 -
I øvrigt udelukker dette forslag eksplicit visse guldmønter og genstande i 
almindelighed. I forbindelse med mønter, som enten ikke er noterede eller 
ikke indeholder tilstrækkeligt meget guld, ligesom det er tilfældet med 
andre genstande, er der tale om goder, hvis værdi i højere grad bestemmes 
af andre faktorer end metallets egen værdi (kunstnerisk, numismatisk værdi 
m.v.). Alle disse genstande er underlagt enten den almindelige ordning 
eller den særlige ordning i artikel 32. 
Med hensyn til mønter, der modsætningsvist falder ind under dette 
forslags område, angiver noteringskriteriet, at der er tale om goder, 
hvis værdi udvikler sig næsten parallelt med prisen på guld. 
Med hensyn til de øvrige genstande har medlemsstaterne mulighed for at 
definere disse. Dette synes ikke at skabe større vanskeligheder 
medlemsstaterne imellem. Forskelle i satser er i realiteten tilladt 
inden for visse grænser selv for det samme gode og skyldes ikke altid 
en forskel i, til hvilken kategori de enkelte medlemsstater henfører 
dette gode. 
b) Investeringsguld 
På grundlag af definitionen på guld i almindelighed i litra a) afgrænses 
begrebet investeringsguld i forhold til den samtidige opfyldelse af to 
betingelser. I og med at der ikke finder en fysisk udlevering sted, er det 
på den ene side sikret, at der her er tale om transaktioner, der 
indiskutabelt har en investerings karakter. På den anden side er 
investeringsguld karakteriseret ved det forhold, at sælgeren 
har en erhvervsgodkendelse. Dette er nyttigt i tilsynsøjemed i betragtning 
af den påtænkte fritagelse for dette guld. Det giver sig selv, at ordningen 
for investeringsguld ikke finder anvendelse, når salget foretages af en 
ikke-erhvervsgodkendt afgiftspligtig person, selv når der ikke er tale om 
fysisk udlevering. 
Ud over disse objektive betingelser kan medlemsstaterne fastsætte visse 
karakteristika for investeringsguld: f.eks. formen (stangguld, guldbarrer 
m.v.) og mærkningsforpligtelse. 
Med hensyn til begrebet fysisk udlevering har medlemsstaterne mulighed for 
at definere denne. Det bør imidlertid undgås, at deponering af guld hos en 
tredjemand eller hos sælgeren ikke anvendes som påskud for at hævde, at der 
ikke har fundet en fysisk udlevering sted. Denne risiko bør navnlig undgås, 
når guldet deponeres hos sælgeren. I dette sidstnævnte tilfælde er der tale 
om fysisk udlevering, når køberen frit og på et hvilket som helst tidspunkt 
kan tage guldet i besiddelse, uden at sælgeren/depositaren ansvarsmæssigt 
involveres i forbindelse med selve udleveringen (dette er for eksempel 
tilfældet, når en køber ved deponering af guld anvender sælgerens bankboks, 
hvis indhold samme sælger ingen ret til indsigt har i). 
- 5 -
c) Guld, med undtagelse af investeringsguld 
Når en betingelse eller et karakteristikum ikke er opfyldt, er der ikke 
længere tale om investeringsguld, og såfremt guldet opfylder definitionen i 
litra a), falder det ind under dette direktivs anvendelsesområde. Det 
underlægges imidlertid en anden ordning end den, som er gældende for 
investeringsguld. 
C. ORDNING <ji«T.nwiipii; FQR INVESTERINGSGULD 
Der er her tale om fritagelsesordningen med fradragsret. En generel afgift på 
guld forekommer ikke hensigtsmæssig, når guld gøres til genstand for rene 
investerings transaktioner. Det er for eksempel tilfældet ved transaktioner, 
som ikke giver anledning til en fysisk udlevering, og hvor pålæggeIsen af en 
merværdiafgift oven i salgsprisen, selv om merværdiafgiften er 
fradragsberettiget, vil udgøre en byrde, som vil kunne skabe forstyrrelser på 
guldmarkedet. Blandt disse rent finansielle transaktioner indtager 
transaktioner ved hjælp af værdipapirer en stadig større plads på det 
europæiske guldmarked. I betragtning af disse værdipapirers omløbshastighed vil 
det være yderst vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at afgiftsbelægge det 
guld, som disse værdipapirer repræsenterer, særlig når dette guld befinder sig 
i en anden medlemsstat end den, hvor de successive overdragelser af 
værdipapiret finder sted. Det er korrekt, at der kan opstå et lignende problem 
med hensyn til andre goder, men i dette tilfælde vil den helt afgørende forskel 
ligge i det begrænsede antal transaktioner. 
Endelig skal det påpeges, at fritagelsen af disse rent finansielle trans­
aktioner på den ene side begrænser risikoen for, at metallet strømmer til 
tredjelande, og på den anden side gør det lettere at fastholde guldet inden for 
et lovligt kredsløb. 
D. ORDNING GKt.nmmK FOR GULD. MED UNDTAGELSE AF INVESTERINGSGULD 
1. Den normale ordning 
Så snart metallet ikke længere opfylder den ene eller den anden af 
ovennævnte betingelser eller karakteristika for investeringsguld, 
falder det automatisk ind under kategorien guld, med undtagelse af 
investeringsguld. Eftersom der ikke er fastsat fritagelse for dette (ud 
over bestemmelserne i artikel 14, stk. 1, litra j), og artikel 15, 
stk. 11), gælder den normale ordning. Denne normale ordning indeholder 
imidlertid en række særlige bestemmelser, som er beskrevet i det følgende. 
Forpligtelsen for den afgiftepligtige køber, til at besidde en faktura 
indeholdende hans identifikation, er nødvendig for at undgå, at den 
afgiftspligtige køber fradrager momsen på sine køb af guld og derefter 
svigagtigt anmoder om tilbagebetaling i henhold til foranstaltningerne i 
nedenstående stk. 4. 
- 6 -
A-nvencie L sen a.± a.ici f^scrc.-.i 
2. Ligestilling af fysisk udlevering med levering 
En fysisk udlevering, som følger en levering, for hvilken der gælder 
fritagelse, når det drejer sig om investeringsguld, må nødvendigvis 
ligestilles med en levering. Dette skal ske for at undgå, at guldet når 
frem til stadiet for industrielt eller privat forbrug, uden at der opkræves 
moms. 
Eftersom der ikke foretages registrering på tidspunktet for den fysiske 
udlevering, foreslås det, at der refereres til' markedskursen på det 
pågældende tidspunkt. Dette giver mulighed for at stille alle købere af 
guld, med undtagelse af investeringsguld, lige uanset leveringstidspunktet. 
3. Pro rata-satsen 
Ligestillingen af den fysiske udlevering med levering medfører en kunstig 
forhøjelse af den omsætning, der giver ret til fradrag. Denne nye 
afgiftsudløsende faktor er i realiteten udelukkende blevet indført af 
afgiftstekniske grunde. Den kan derfor ikke adskilles fra den forudgående 
levering, som, eftersom den ikke gav anledning til en fysisk udlevering, 
var blevet fritaget med fradragsret. For at undgå misbrug i udøvelsen af 
fradragsretten foreslås det, at den omsætning, der ved den fysiske 
udlevering skal figurere i tælleren og i nævneren i pro rata-satsen i 
medfør af denne levering, kun udgøres af forskellen mellem værdien af den 
levering, for hvilken der er givet fritagelse, og den (ajourførte) værdi af 
den fysiske udlevering (værdiforøgelse eller -forringelse). 
4 - 8. Leveringer af guld, »om er blevet belagt med afgift uden 
fradragsret 
Der er blevet peget på et problem med hensyn til den afgiftsrest og 
dobbeltbeskatning, som vil fremkomme, når det guld, som er belagt med en 
ikke-fradragsberettiget afgift, fores tilbage i det økonomiske kredsløb. 
Dette problem er naturligvis ikke specifikt for guld, eftersom det i 
almindelighed opstår, uanset hvilket gode der er tale om. Dette er i øvrigt 
begrundelsen for den særlige ordning, som Kommissionen har foreslået for 
brugte genstande, kunstgenstande, antikviteter og samlerobjekter. 
Teoretisk set kan man tænke sig flere løsninger. Det vil være nyttigt at 
sammenligne disse og vurdere deres begrænsninger. 
- 7 -
Systemet med generel godtgørelse 
Den grundlæggende idé i dette system er, at ordningen med marginalbeskatning, 
som ganske vist kan tænkes at -løse dobbeltbeskatningsproblemet i de fleste 
tilfælde, ikke synes særlig hensigtsmæssig i forbindelse med guld. Hvis man ser 
nærmere på den økonomiske virkelighed, kan man i realiteten konstatere, at med 
undtagelse af nogle sjældne tilfælde gøres de brugte genstande, med undtagelse 
af guld, som er omfattet af marginalordningen, når de føres ind i det 
økonomiske kredsløb for anden gang, kun til genstand for et meget begrænset 
antal transaktioner. 
Guld kan derimod som investeringsobjekt gøres til genstand for et ubegrænset 
antal transaktioner. Det skal erkendes, at ethvert system med 
marginalbeskatning minimerer men fjerner ikke fuldstændigt virkningerne af 
afgiftsresten: denne sidstnævnte forøges konstant i forhold til længden af den 
økonomiske cyklus, netop af den grund at marginalafgiften inkorporeres i prisen 
og ikke kan fradrages af den efterfølgende køber. Den særligt høje værdi på 
guld samt det store antal på hinanden følgende transaktioner, som guldet kan 
gøres til genstand for, vil forstærke dette fænomen. 
Uden særlige foranstaltninger vil dette marginalsystem endvidere have en 
tendens til at fortsætte i det uendelige. Så snart guldet er blevet solgt af en 
person, som ikke har ret til fradrag, vil alle de efterfølgende videresalg af 
dette guld af afgiftspligtige personer systematisk blive underlagt 
marginalordningen. 
Nogle har desuden fremhævet risikoen for, at man ender i en situation, hvor 
salgsprisen vil overstige børsnoteringsniveauet (inklusive afgift) og derfor 
ikke vil kunne praktiseres. 
Der er ligeledes frygt for, at der vil forekomme svig, eftersom den 
afgiftspligtige videreforhandler har interesse i kunstigt at forhøje sin 
salgspris til private købere med det formål at reducere den afgiftspligtige 
margen. 
Det er på dette grundi tig, at nogle har foreslået generelt at fjerne 
afgiftsresten i forbindelse med videresalg af guldet gennem en godtgørelse af 
denne til den sælger, som ikke havde ret til fradrag (ikke-afgiftspligtig eller 
afgiftspligtig, som har opnået fritagelse). 
Denne godtgørelse, som vil kunne foretages enten af staten eller af den 
afgiftspligtige køber, virker ved første øjekast meget tiltrækkende, eftersom 
den er neutral. Der vil i realiteten ikke længere være nogen afgiftsrest 
tilbage, uanset længden af den økonomiske cyklus eller de implicerede personers 
status (afgiftspligtige eller ikke-afgiftspligtige). 
- 8 -
Der er imidlertid flere problemer forbundet med systemet med generel 
godtgørelse: 
1) i tilfælde, hvor staten foretager godtgørelse; såfremt en privatperson, som 
har købt guld med moms, for eksempel videresælger til en anden 
privatperson, modtager denne sidstnævnte godet uden nogen som helst moms; 
2) i tilfælde, hvor køberen foretager godtgørelse; den privatperson, som 
sælger til en anden privatperson, vil kun kunne få dækket sin moms gennem 
en tilsvarende forhøjelse af sin salgspris: dette vil skabe en ny kæde af 
afgiftsrester. For at undgå dette må det overvejes at lade 
den første privatperson overdrage sin ret til godtgørelse til sin køber 
(som også er en privatperson). Hvis man forestiller sig en kæde af 
transaktioner mellem privatpersoner, kan man se, hvor vanskeligt det er 
tidsmæssigt at følge denne ret til godtgørelse. Man kan let forestille sig 
den risiko for svig, der kan forekomme, når en privatperson gør sin ret til 
godtgørelse gældende på grundlag af en selv relativ ny faktura, hvor staten 
ikke vil være i stand til at udøve nogen som helst form for kontrol, for 
eksempel når forældelsesfristen er overskredet. 
Godtgørelse er i øvrigt kun mulig, når en privatperson har modtaget og kan 
fremlægge en faktura udskrevet i henhold til visse betingelser: hvilket 
indebærer en risiko for, at det guld, som allerede er i omsætning, falder 
uden for systemet. 
Systemet med begrænset godtgørelse 
For at undgå problemerne i forbindelse med overførsel af fakturaer kunne en 
løsning være kun at udbetale godtgørelsen til sælgeren i det tilfælde, hvor han 
sælger til en afgiftspligtig person, som har betalt afgift af det guld, 
sælgeren har købt af en anden afgiftspligtig person, som også har betalt afgift 
(afgiftspligtig —> privatperson —> afgiftspligtig). 
Dette system, som vil kunne afskaffe de løbende overførsler af fakturaer, 
indebærer i øvrigt alle de øvrige vanskeligheder i systemet med generel 
godtgørelse: blandt andet problemet med at følge retten til godtgørelse 
tidsmæssigt (kontrolproblem), risikoen for at guld, der allerede er i omløb, 
falder uden for systemet. 
Med hensyn til de nærmere regler for godtgørelse (fra staten eller fra den 
afgiftspligtige køber) bør der foretages en undersøgelse af konsekvenserne 
af hver enkelt af disse i de to følgende situationer: 
- 9 -
a) endelig ordning; 
aa) hvis man lader medlemsstaterne vælge mellem de to muligheder (stat 
eller køber), er der risiko for, at den, der har ret til godtgørelse, 
ikke får udbetalt denne; dette er for eksempel tilfældet med en 
privatperson, som har købt guldet i en medlemstat, hvor køberen 
foretager godtgørelsen, og som har videresolgt dette guld i en 
medlemsstat, som har valgt at lade de offentlige myndigheder foretage 
godtgørelsen; 
ab) hvis man indfører en obligatorisk ordning med godtgørelse fra staten, 
begunstiger man salg til ikke-afgiftspligtige personer i forhold til 
salg til afgiftspligtige personer. Eftersom den ikke-afgiftspligtige 
person modtager godtgørelse gennem staten, skal køberen ikke 
forhåndsfinansiere en moms, således som han ville skulle, hvis han 
købte af en afgiftspligtig person; 
ae) hvis man for at undgå det problem, der er omhandlet i foregående 
afsnit, indfører en obligatorisk ordning med godtgørelse gennem den 
afgiftspligtige køber, opstår der andre komplikationer. Hvis for 
eksempel en privatperson sælger til en afgiftspligtig person, må denne 
sidstnævnte nødvendigvis disponere over privatpersonens købsfaktura, 
eftersom staten ellers ikke vil kunne vurdere, hvorvidt der er grundlag 
for godtgørelsen (privatpersonen kan jo principielt ikke underkastes 
kontrol). I denne sammenhæng opstår der et yderligere problem af den 
grund, at hvis en privatperson disponerer over en udenlandsk faktura 
udstedt i forbindelse med et guldsalg i 
en anden medlemsstat end dennes, skal den afgiftspligtige køber 
foretage en omregning til den møntenhed, som transaktionen er foretaget 
i. 
b) overoangsoranxao: 
ba) hvis man overlader det til medlemsstaterne at vælge mellem de to 
muligheder (stat eller køber), vil konsekvenserne være de samme, som er 
nævnt under aa); 
bb) hvis man indfører en obligatorisk ordning med godtgørelse fra staten, 
vil det problem, som er beskrevet i litra ab), ikke opstå. Med hensyn 
til salg mellem afgiftspligtige personer skal køberen hverken ved 
transaktioner mellem fællesskabslande eller (i henhold til den model, 
der er omhandlet i artikel 2 (artikel 28 o)) ved transaktioner inden 
for et nationalt område forhåndsfinansiere momsen; det samme er 
tilfældet for salg til en privatperson (som jo modtager godtgørelse fra 
staten). Imidlertid opstår der kontrolproblemer. For at sikre, at der 
er grundlag for godtgørelse, skal staten blandt andet kunne pålægge 
visse forpligtelser som for eksempel en købserklæring, der afgives af 
den afgiftspligtige erhverver. Det må erkendes, at i visse tilfælde kan 
den stat, der udbetaler godtgørelsen, vanskeligt verificere en sådan 
erklærings gyldighed, navnlig når det drejer sig om en erklæring 
afgivet af en erhverver i en anden medlemsstat. I det tilfælde, hvor et 
salg, der er foretaget af en ikke-afgiftspligtig (eller en 
afgiftspligtig uden fradragsret), annulleres, bør den godtgørelse, som 
staten har udbetalt til sælgeren, i øvrigt logisk set tilbagebetales, 
naturligvis under forudsætning 
(3) 
-10-
af at staten har kendskab til annulleringen. Det kan alene være 
medlemsstaternes opgave at løse disse problemer, og løsningerne må 
findes på grundlag af gensidig bistand. 
På den anden side har erhververens medlemsstat en interesse i at 
kontrollere dennes køb med henblik på at kunne kontrollere de følgende 
leveringer. Under alle omstændigheder er det umuligt på forhånd at 
undgå risikoen for uretmæssig godtgørelse. Det kan være nyttigt at 
henlede opmærksomheden på, at denne risiko allerede er til stede på 
andre områder, som for eksempel det område, der er omfattet af ottende 
direktiv; 
bc) indvendingerne i litra bb) vil medføre, at samtlige forpligtelser 
overføres til den afgiftspligtige køber, herunder godtgørelsesfor-
pligtelsen, hvilket vil være uacceptabelt, eftersom køb fra privat­
personer vil blive ugunstigt behandlet (forhåndsfinansiering) i forhold 
til køb fra afgiftspligtige (ingen forhåndsfinansiering i betragtning 
af den såkaldte "reverse charge"-mekanisme, som er beskrevet i det 
følgende under III-l). 
Det blandede system (begrænset godtgørelse plus margen) 
Hovedparten af problemerne i systemet med begrænset godtgørelse skyldes 
vanskeligheden ved at kontrollere retten til godtgørelse, når denne er gældende 
uden tidsbegrænsning. Derfor er det nødvendigt at fastsætte en tidsmæssig 
begrænsning for retten til godtgørelse. Hver medlemsstat bør kunne fastsætte 
denne begrænsning, for eksempel i forhold til den forældelsesfrist, som hver 
stat har fastsat i kontroløjemed. 
Hvis der indføres en sådan foranstaltning, forekommer systemet med begrænset 
godtgørelse at være en hensigtsmæssig løsning i forhold til problemet med 
afgiftsrester, idet hovedparten af de ovenfor beskrevne problemer undgås. 
Der vil kunne indrømmes godtgørelse: 
a) til en ikke-afgiftspligtig (eller til en afgiftsberettiget uden nogen 
fradragsret). Der vil ikke blive givet godtgørelse til en afgiftspligtig 
med ret til delvist fradrag. I dette 
- 11 -
tilfælde vil der nemlig opstå utallige komplikationer1). I øvrigt er det 
netop for at undgå komplikationer, at der i artikel 13, under B, c), i 
sjette direktiv ikke gives fritagelse for goder, for hvilke der er 
foretaget selv det mindste -fradrag, idet der hermed accepteres en vis 
dobbeltbeskatning; 
b) når den ikke-afgiftspligtige (eller afgiftspligtige uden nogen fradragsret) 
til en afgiftspligtig med ret til fradrag (selv delvist) videresælger2) det 
guld, han har købt af en afgiftspligtig, som har faktureret momsen. I 
forbindelse med dette videresalg er det ligegyldigt, om køberen har fuld 
eller delvis fradragsret, eftersom han på grundlag af sin sats vil kunne 
fradrage godtgørelsesbeløbet. 
Med hensyn til de nærmere regler for godtgørelse giver en opvejning af fordele 
og ulemper anledning til som endelig ordning at foretrække godtgørelse gennem 
den afgiftspligtige køber og som overgangsordning godtgørelse gennem staten. 
Dette system synes at kunne fungere i de fleste tilfælde. Det er imidlertid 
hensigtsmæssigt at søge en supplerende løsning for det begrænsede antal 
tilfælde, hvor dette system ikke kan fungere. 
Det drejer sig om følgende tilfælde: 
a) tilfælde, hvor den ikke-afgiftspligtige videreforhandler (eller 
afgiftspligtige uden nogen fradragsret) har købt guldet af en ikke-
afgiftspligtig (eller afgiftspligtig uden nogen fradragsret). I dette 
tilfælde er godtgørelse ikke mulig, eftersom den pågældende ikke kan 
fremlægge en faktura inklusive moms, som er udstedt i dennes navn; 
1) Disse komplikationer skyldes først og fremmest vanskeligheden ved at følge 
variationer i satsen. Hvis man giver godtgørelse til en afgiftspligtig, som 
har foretaget et fradrag delvist (f.eks. 10%), vil godtgørelsen i første 
omgang blive beregnet på grundlag af 90%. Hvis den endelige sats ved årets 
udgang viser sig at være højere end 10%, vil den afgiftspligtige skulle 
tilbagebetale den hertil svarende afgift, som allerede er blevet godtgjort 
af staten i henhold til denne særlige ordning. Der er risiko for, at denne 
reguleringsmanøvre vil blive forlænget i efterreguleringsperioden for 
investeringsgoder (bankers guldreserver kan falde ind under denne 
kategori). 
2) Med hensyn til dette videresalg skal det bemærkes, at det af rets­
sikkerhedsmæssige grunde er blevet foreslået at omdefinere begrebet 
levering (med henblik på anvendelsen af godtgørelsesordningen), således at 
leveringer foretaget af ikke-afgiftspligtige også bliver omfattet. Det 
"klassiske" begreb levering er knyttet til sælgerens status som 
afgiftspligtig. 
- 12 -
b) tilfælde, hvor den ikke-afgiftspligtige videreforhandler (eller 
afgiftspligtige uden nogen fradragsret) ikke fremlægger en faktura (hvilket 
f.eks. er tilfældet, hvis fakturaen er bortkommet, eller hvis det drejer 
sig om guld i omløb); 
c) tilfælde, hvor fakturaens forældelsesfrist, således som denne er fastsat af 
medlemsstaten i godtgørelsesøjemed, er overskredet. 
I alle de tilfælde, hvor godtgørelse ikke længere er mulig, er det oplagt, at 
den ikke afgiftspligtige videreforhandler indregner afgiften i næste led, 
nemlig i salgsprisen til sin køber. I denne situation bør denne sidstnævnte 
køber (såfremt han er afgiftspligtig) nødvendigvis underlægges den normale 
momsordning, når han videresælger godet. Dette vil lægge vejen åben for en ny 
kæde af afgiftsrester og dobbeltbeskatninger. 
Det foreslås derfor, at når en afgiftspligtig videresælger guld, for hvilket 
dennes ikke-afgiftspligtige sælger (eller afgiftspligtige uden nogen 
fradragsret) ikke har påberåbt sig ret til godtgørelse, anvendes 
marginalordningen (med ret til at vælge den normale ordning ved levering til en 
anden afgiftspligtig, således at denne sidstnævnte får mulighed for at foretage 
fuldt eller delvist fradrag). 
Denne ordning er ikke vanskelig at anvende: 
som endelig ordning (godtgørelse gennem køber) kan det let vurderes, om 
betingelserne er opfyldt, eftersom køberen kun kan foretage godtgørelse på 
grundlag af sælgerens købsfaktura; 
- som overgangsordning (godtgørelse gennem staten) skal sælgeren som 
betingelse for godtgørelsen være i besiddelse af køberens erklæring. 
III. AD ARTIKEL 2 
(INDSÆTTELSE AF AFSNIT XVI b OG ARTIKEL 28 o) 
1. Den såkaldte "reverse charge"-mekanisme 
Denne mekanisme, som består i at udpege den afgiftspligtige køber som 
betalingspligtig ("reverse charge"), anvendes hyppigt som middel til 
bekæmpelse af svig i visse erhvervssektorer. I betragtning af forholdene på 
guldmarkedet, hvor der er en særlig stor risiko for svig, vil 
det være nyttigt at indføre en sådan mekanisme. Ved hjælp af dette system 
kan staten lettere følge guldets bevægelser og forvente, at køberen afgiver 
en erklæring om sit køb, eftersom denne erklæring er en betingelse for at 
kunne foretage fradrag. 
- 13 -
Opmærksomheden skal i øvrigt henledes på, at i overgangsordningen på lægges 
transaktioner inden for fællesskabslandene mellem afgiftspligtige personer, 
når det drejer sig om guld, med undtagelse af investeringsguld, afgift i 
modtagermedlemsstaten hos erhververen. Denne kan som afgiftspligtig 
umiddelbart fradrage afgiften uden nogen forhåndsfinansiering inden for 
rammerne af sin fradragsret. Under disse omstændigheder er der risiko for, 
at det nationale marked stilles ugunstigt, i det omfang afgiftspligtige 
personer i højere grad vil søge at anskaffe sig guld på fællesskabsmarkedet 
for at undgå at skulle forhåndsfinansiere afgiften. Denne risiko, som ikke 
kun gælder for guld, synes uacceptabel på dette område i betragtning af 
dette metals meget høje værdi. Den såkaldte "reverse charge"-mekanisme 
medfører, at nationale transaktioner ligestilles med transaktioner mellem 
fællesskabslandene, naturligvis under forudsætning af, at der ikke kræves 
nogen forhåndsfinansiering. Det står medlemsstaterne frit for at indføre en 
sådan mekanisme på eget territorium, og når eller hvis de indfører den, kan 
de fastsætte dens anvendelsesområde. 
2. Anvendelsen af det blandede system {begramset godtgørelse plus margeni i 
overgangsperioden 
Den godtgørelsesordning, der i overgangsperioden foreslås for guld, der 
gøres til genstand for en levering efter at være blevet belagt med afgift 
uden fradragsret, er godtgørelse gennem staten. Begrundelserne 
herfor er blevet forklaret ovenfor i kapitlet "systemet med begrænset 
godtgørelse" under bb). 
Begrundelsen for det andet afsnit figurerer også i ovennævnte kapitel 
(staterne vælger de hensigtsmæssige foranstaltninger for at sikre, at der 
er grundlag for godtgørelse). 
Formålet med bestemmelsen i tredje afsnit er at sikre, at erhververen ikke 
skal verificere, hvorvidt der er grundlag for godtgørelsen, eller afvente, 
at der foretages godtgørelse til sælgeren, før han kan afgøre, hvilken 
ordning, der skal anvendes (normal eller marginal ordning) på hans eget 
salg. Han er således fri for ansvar, i det øjeblik han har afgivet sin 
købserklæring. 
M 
FORSLAG TIL 
RÅDETS DIREKTIV 
OM TILFØJELSE TIL DET FÆLLES 
MERVÆRDIAFGIFTSSYSTEM OG 
OM ÆNDRING AF DIREKTIV 77/388/EØF 
- SÆRLIG ORDNING FOR GULD -
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 99, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvlag, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977, om 
harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles 
merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag ', senest ændret ved 
2 \ direktiv 91/680/EØF ', skal transaktioner med guld i princippet belægges med 
afgift, men på grundlag af overgangsbestemmelsen i artikel 28, stk. 3, 
litra b), sammenholdt med nr. 26 i bilag F i omhandlede direktiv, har 
medlemsstaterne mulighed for at opretholde fritagelse for guld, med undtagelse 
af guld til industrielt brug; 
da Rådet i attende direktiv (89/465/EØF) af 18. juli 19893), ophævede en række 
af de øvrige undtagelser i samme artikel 28, 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 376 af 31.12.1991, s. 1. 
3) EFT nr. L 226 af 3.-8.1989, s. 21. 
-\f-
bibeholdt det undtagelsen vedrørende guld med undtagelse af guld til 
industrielt brug; i artikel 3 i samme direktiv forpligtede Rådet sig til at 
tage situationen vedrørende de øvrige undtagelser op til fornyet overvejelse og 
på forslag af Kommissionen træffe afgørelse om ophævelse af disse undtagelser 
under hensyntagen til de konkurrencefordrejninger, der er opstået som følge af 
deres anvendelse, eller som vil kunne opstå i forbindelse med gennemførelsen af 
det indre marked; selv om ophævelsen af hovedparten af de resterende 
undtagelser indgår i det nye forslag til direktiv af 22. juli 1992, har 
Kommissionen foretrukket at fremsætte et særligt forslag vedrørende guld; 
visse medlemsstaters anvendelse af overgangsbestemmelsen vedrørende guld med 
undtagelse af guld til industrielt brug, er årsag til visse 
konkurrencefordrejninger; disse fordrejninger forekommer ligeledes i 
forbindelse med guld til industrielt brug i betragtning af forskellene mellem 
de forskellige medlemsstaters afgiftsordninger; 
som led i fuldførelsen af det indre marked fra 1. januar 1993 bør der indføres 
en særlig ordning, der kan forene afgiftens formål med nødvendigheden af at 
bekæmpe svig og undgå parallelle markeder; der bør inden for samme ordning 
gælde særlige regler for transaktioner af finansiel karakter med det formål at 
fremme investeringer; 
i betragtning af gulds beskaffenhed og høje pris bør der indføres en mekanisme, 
der består i at minimere belastningen af den afgift, der indregnes, når den har 
kunnet fradrages af sælgeren, således at dobbeltbeskatning undgås -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
-rf-
Artikel 1 
Følgende artikel 26a indsættes i direktiv 77/388/EØF. 
"AFtlkel Z6a 
Særlig ordning for guld 
A. ANVENDELSESOMRÅDE 
Medlemsstaterne anvender merværdiafgiften på følgende transaktioner i 
overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel: 
- leveringer af guld og hermed forbundne tjenesteydelser udført af 
mellemmænd; 
udstedelse, afgivelse og overdragelse af værdipapirer, som repræsenterer en 
ejendomsret til eller et tilgodehavende i guld; 
transaktioner i guld i form af terminskontrakter eller kontrakter med købs-
eller salgsoption samt hermed forbundne tjenesteydelser udført af 
mellemmænd. 
B. DEFINITIONER 
Med henblik på anvendelsen af denne artikel defineres guld som: 
a) guld, guld af en finhed på 900 °/oo eller derover, samt guldmønter af en 
finhed på 900 °/oo eller derover og noteret på et af markederne i 
Fællesskabet. Guldgenstande, som disse er defineret af medlemsstaterne, 
berøres ikke af denne defintion; 
b) investeringsguld, guld som defineret i litra a), repræsenteret eller ej ved 
værdipapirer, på betingelse af at transaktionen ikke giver anledning til en 
fysisk udlevering af godet, og at 
-\ î-
den udføres af personer med erhvervsgodkendelse. Medlemsstaterne fastsætter 
godernes karakteristika, blandt andet med hensyn til form og certifikat for 
renhedsgrad, betingelserne for erhvervsgodkendelse, samt de betingelser, 
hvorunder den fysiske udlevering anses for at finde sted. Under alle 
omstændigheder anses en fysisk udlevering for at have fundet sted, såfremt 
guldet i købers navn eller på dennes vegne deponeres hos en tredjemand 
eller hos sælgeren i det tilfælde, hvor denne sidstnævnte ikke længere 
hæfter for dette guld; 
c) guld, med undtagelse af investeringsguld, guld som defineret i litra a), og 
som ikke opfylder de betingelser og karakteristika, som er omhandlet i 
litra b). 
C. ORDNING FOR INVESTERINGSGULD 
1. Medlemsstaterne fritager de under litra A omhandlede transaktioner, som 
vedrører investeringsguld. 
2. Medlemsstaterne indrømmer enhver afgiftspligtig person fradrag eller 
godtgørelse for den i artikel 17, stk. 2, omhandlede merværdiafgift, for så 
vidt goder og tjenesteydelser anvendes i forbindelse med de i stk. 1 
omhandlede transaktioner. 
D. ORDNING FOR GULD, MED UNDTAGELSE AF INVESTERINGSGULD 
1. Med forbehold af følgende bestemmelser gælder den normale ordning for de i 
litra A omhandlede transaktioner, som vedrører guld, med undtagelse af 
investeringsguld. 
For lerveringer af guld i henhold til det foregående afsnit, skal den 
afgiftspliglige erhverver for at opnå fradragsret besidde en faktura, som 
udover de nødvendige oplysninger der er påkrævet i henhold til artikel 22, 
stk 3, litra b, angiver hans momsidentifikations nummer. 
2. Den fysiske udlevering af guld betragtes som en levering, når den seneste 
transaktion vedrørende dette guld er blevet 
-Il-
fritaget for afgift i henhold til bestemmelserne i litra c) ovenfor. 
Afgiftsgrundlaget udgøres af guldets pris i henhold til salgskursen, som på 
det eller de mest repræsentative markeder i den berørte medlemsstat 
registreres på det tidspunkt, hvor afgiften forfalder eller i henhold til 
en kurs, som er fastsat med reference til dette eller de markeder i 
overensstemmelse med de af denne medlemsstat fastsatte regler. Denne 
levering anses for at være blevet udført af den afgiftspligtige person, der 
foretager den fysiske udlevering. 
3. Med henblik på beregning af den i artikel 17 fastsatte fradragssats tages 
der kun hensyn til den i stk. 2 omhandlede og med udleveringen forbundne 
omsætning for så vidt angår forskellen mellem afgiftsgrundlagene for de to 
transaktioner, som er omhandlet i første sætning i samme stykke. 
4. Medlemsstaterne indrømmer enhver ikke-afgiftspligtig eller afgifts­
pligtig person uden fradragsret godtgørelse af den merværdiafgift, der er 
blevet pålagt dennes guldsalg, for så vidt dette guld gøres til genstand 
for en levering af den samme person til en afgiftspligtig person med 
fradragsret, der er etableret inden for Fællesskabet, herefter benævnt 
afgiftspligtig erhverver. 
I overensstemmelse med forgående afsnit betragtes overførslen af retten til 
at disponere over guldet som indehaver, udført mod betaling, som en 
levering. 
5. Den i stk. 4 omhandlede godtgørelse foretages af den afgiftspligtige 
erhverver på følgende betingelser: 
a) den afgiftspligtige erhverver skal på vegne af den person, der udfører 
leveringen, udfærdige en faktura eller et dokument desangående, i 
overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 22, stk. 3; 
b) den afgiftspligtige erhverver skal opbevare den originale faktura eller 
det originale dokument desangående, som er udfærdiget i henhold til 
artikel 22, stk. 3, og hvori den 
-I§-
afgift, der godtgøres, er angivet. Medlemsstaterne fastsætter den 
frist, inden for hvilken der kan ske godtgørelse. 
6. I det tilfælde, som er omhandlet i stk. 5, gives den afgiftspligtige 
erhverver i henhold til bestemmelserne i artikel 17 og de nærmere regler, 
som er fastsat af medlemsstaterne, tilladelse til af den skyldige 
merværdiafgift at fradrage det beløb, han har godtgjort. 
7. I tilfælde, hvor der ikke er foretaget godtgørelse, udgøres afgifts­
grundlaget for de følgende leveringer, der udføres af den afgiftspligtige 
erhverver, af forskellen mellem salgsprisen eksklusive merværdiafgift og 
købsprisen inklusive afgift. 
For at forenkle opkrævningen af afgiften og med forbehold af det i 
artikel 29 fastsatte samråd kan medlemsstaterne dog som afgiftsgrundlag 
anvende den forskel, som registreres inden for hver omhandlet periode, 
mellem det samlede beløb for leveringer eksklusive afgifer og det samlede 
beløb for køb inklusive afgifter. Anvendelsen af denne bestemmelse må ikke 
medføre konkurrencefordrej ninger. 
Den med leveringerne forbundne afgift, som er omhandlet i de foregående 
afsnit, kan ikke særskilt figurere på fakturaen eller dokumenter 
desangående. Under alle omstændigheder kan denne afgift ikke fradrages i 
det følgende stadium. 
Den i dette stykke omhandlede afgiftspligtige erhverver kan for hver af 
sine leveringer, som er foretaget til afgiftspligtige personer uden 
fradragsret, vælge den normale merværdiafgiftsordning. 
8. Når den normale ordning og den særlige ordning begge finder anvendelse, 
skal den afgiftspligtige erhverver i henhold til de nærmere regler, som er 
fastsat af hver medlemsstat, føre sit regnskab, således at de 
transaktioner, som er underlagt hver af disse ordninger, kan følges 
særskilt." 
-»>-
ArtiJfcei 2 
Følgende afsnit XVI b og artikel 28 o indsættes i direktiv 77/388/EØF. 
"AFSNIT XVI b 
Overgangsordning for guld 
Artikel 28 o 
Med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser anvendes følgende bestemmelser 
inden for den i artikel 28 1 omhandlede overgangsperiode: 
1. Som undtagelse fra artikel 21, nr. 1, litra a), som ændret ved artikel 28 
g, har medlemsstaterne i tilfælde af en levering udført af en 
afgiftspligtig person med fradragsret mulighed for i henhold til regler og 
betingelser, de selv fastsætter, at udpege erhververen som den person, der 
hæfter for betalingen af merværdiafgiften. Når de benytter sig af denne 
mulighed, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at 
sikre, at den betalingspligtige person opfylder forpligtelserne med hensyn 
til erklæring og betaling af afgiften i henhold til artikel 22. 
2. Som undtagelse fra artikel 26a (D), stk. 5, foretages den i ovennævnte 
paragraf omhandlede godtgørelse af de offentlige myndigheder. Denne 
godtgørelse samt beslutninger desangående effektueres i henhold til 
bestemmelserne i artikel 7, stk. 4, i direktiv 79/1072/EØF. For at kunne 
modtage godtgørelse skal den ikke-afgiftspligtige eller afgiftspligtige 
person uden fradragsret indgive anmodning vedlagt: 
den originale faktura, som skal udfærdiges i henhold til artikel 22, 
stk. 3, og hvori den afgift, der skal godtgøres, angives. 
Medlemsstaterne fastsætter den frist, inden for hvilken godtgørelsen 
kan finde sted; 
-î\-
en erklæring udstedt af den afgiftspligtige erhverver som bevis for 
erhvervelsen. 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre 
tilbagebetaling af den godtgjorte afgift, enten i tilfælde, hvor denne er 
blevet godtgjort på et uretmæssigt grundlag, eller i tilfælde af 
annullering af leveringen. 
Med hensyn til den ordning, der gælder for den følgende levering foretaget 
af den afgiftspligtige erhverver, anses godtgørelsen for at være foretaget, 
i det øjeblik den afgiftspligtige erhverver har indgivet den i første 
afsnit, andet led, omhandlede erklæring." 
ArtiJeel 3 
Punkt 26 i bilag F til direktiv 77/388/EØF udgår. 
Artikel 4 
1. Medlemsstaterne tilpasser deres nuværende merværdiafgiftsordning til 
bestemmelserne i dette direktiv. 
De vedtager de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for, 
at den således tilpassede ordning træder i kraft 1. januar 1993. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de love og administrative 
bestemmelser, de vedtager med henblik på anvendelsen af dette direktiv. 
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale rets­
forskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
4. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, 
skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved 
offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for 
denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
- ÎL-
Artikel 5 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
n 
Finansieringsoversigt 
I henhold til dette forslag gælder der for investeringsguld uden videre 
fritagelse med fradrag af indgående afgifter. Visse medlemsstater 
beskatter i dag dette guld, mens andre fritager det på grundlag af en 
undtagelsesbestemmelse i sjette momsdirektiv, der giver mulighed for 
fritagelse i en overgangsperiode for "guld med undtagelse af guld til 
industrielt brug". Eftersom denne overgangsbestemmelse medfarer en 
økonomisk udligning til fordel for Fællesskabet fra de medlemsstater, 
der er omfattet heraf, vil en generel fritagelse betyde en reduktion af 
egenindtægterne, i og med at udligningen forsvinder. 
Det guld, der ikke falder ind under kategorien investeringsguld, 
underlægges ifølge dette forslag i almindelighed beskatning. For denne 
type guld bør der ske en vis udvidelse af beskatningsgrundlaget 
(hvilket vil fà en positiv indvirkning på egenindtægterne), eftersom 
visse transaktioner, som i øjeblikket i visse medlemsstater fritages -
guld som værdianbringeise - i den nye ordning vil blive beskattet 
(f.eks. salg af rent stangguld med fysisk udlevering af metallet). 
2¥ 
Konsekvenser for SMV og beskæftigelsen 
Formålet med dette direktiv er: 
dels at ophæve overgangsbestemmelsen i momsdirektiv 77/388/EØF, der 
giver visse medlemsstater mulighed for fortsat at fritage guld med 
undtagelse af guld til industrielt brug; 
dels at fastsætte fællesskabsregler vedrørende en særlig 
momsordning både for investeringsguld og guld med undtagelse af 
invester ingsguld. 
I. Virksomhedernes administrative forpligtelser i forbindelse med 
anvendelsen af dette direktiv 
Forpligtelsen til at fremlægge en skatteerklæring, også i det 
tilfælde, hvor en medlemsstat har benyttet sig af muligheden i 
artikel 22, stk. 9, i sjette direktiv for at give dispensation 
fra enhver forpligtelse for virksomheder, der udelukkende 
foretager operationer, for hvilke der gælder fritagelse. 
II. Hvilke fordele er der for virksomhederne? 
- Ordningen for investeringsguld: den virksomhed, der sælger, 
ska i ikke fakturere momsen og kan fradrage den moms, der er 
blevet pålagt dennes indkøb; den virksomhed, der køber, skal 
ikke forudf inansiere momsen-, 
- ordningen for guld med undtagelse af investeringsguld: 
beskatningen af samtlige operationer vedrørende dette guld 
giver virksomhederne mulighed for at fradrage den moms, der 
er blevet pålagt deres indkøb. Derudover kan de 
virksomheder, der køber, fra medlemsstaten opnå fritagelse 
for at skulle forudfinansiere afgiften. 
Afgiftsresterne afskaffes i kraft af beskatningen, og med 
hensyn til guld, der på ny indgår i det økonomiske kredsløb 
efter at være blevet beskattet uden fradragsret, vil 
afgiftsresterne blive væsentligt reduceret. 
III. Er der ulemper for virksomhederne I form af ekstra omkostninger? 
Nej 
IV. Beskæftigelseseffekt 
Ingen 
V. Arbejdsmarkedets parter er ikke blevet hørt 
VI. Dette forslag er nødvendigt for at bekæmpe svig og undgå de konkur­
rencefordrejninger, der kan opstå på grund af forskelle mellem med­
lemsstaternes lovgivninger. 

îï 
ISSN 0254-1459 
KOM(92) 441 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 
Katalognummer : CB-CO-92-458-DA-C 
ISBN 92-77-48363-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskaber« Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg