Den Europæiske Centralbanks udtalelse

af 30. oktober 2019

om et forslag til en forordning om en forvaltningsramme for budgetinstrumentet for konvergens og konkurrenceevne for euroområdet

(CON/2019/37)

(2019/C 408/03)

Indledning og retsgrundlag

Den Europæiske Centralbank (ECB) modtog henholdsvis den 9. og 18. september 2019 en anmodning fra Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet om en udtalelse om et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en forvaltningsramme for budgetinstrumentet for konvergens og konkurrenceevne for euroområdet (1) (herefter »forordningsforslaget«).

ECB's kompetence til at afgive udtalelse fremgår af artikel 127, stk. 4, og artikel 282, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, idet forordningsforslaget berører Det Europæiske System af Centralbankers hovedmål om at bevare prisstabilitet, og, uden at målsætningen om at bevare prisstabilitet berøres, at støtte de generelle økonomiske politikker i EU, som omhandlet i traktatens artikel 127, stk. 1, og artikel 282, stk. 2, samt artikel 2 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker.

I overensstemmelse med artikel 17.5, første punktum, i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank er denne udtalelse vedtaget af ECB's Styrelsesråd.

1. Generelle bemærkninger

1.1. De overordnede mål med BICC

De fem formænds rapport af 22. juni 2015 understregede behovet for at færdiggøre Den Økonomiske og Monetære Unions (ØMU'ens) økonomiske og institutionelle arkitektur. I rapporten blev særligt vigtigheden af at korrigere den divergens, der blev set under krisen, og at påbegynde en ny konvergensproces fremhævet. Det blev hævdet i rapporten, at »[e]n holdbar konvergens [også] kræver […] et bredere sæt politikker, der falder ind under overskriften »strukturreformer«, dvs. reformer, der er gearet til at modernisere økonomier for at sikre større vækst og beskæftigelse« (2).

Budgetinstrumentet for konvergens og konkurrenceevne (budgetary instrument for competitiveness and convergence, herefter »BICC«) har ikke kun til formål at støtte strukturpolitikker, men også offentlige investeringer i medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, ved at udbetale projektspecifikke midler. De medlemsstater, der deltager i valutakursmekanismen (exchange rate mechanism, ERM II), kan også frivilligt deltage i BICC (herefter sammen med de medlemsstater, der har euroen som valuta, de »deltagende medlemsstater«).

På baggrund heraf forventes BICC, hvis det anvendes med succes, at forbedre økonomiens funktion og føre til en mere vækstfremmende sammensætning af de offentlige udgifter med en positiv indvirkning på økonomierne i euroområdets potentielle vækst og modstandsdygtighed over for negative stød. Som følge heraf vil BICC bidrage til EMU’ens smidige funktion og effektiviteten af ECB's pengepolitik. BICC skal tilføres tilstrækkelige ressourcer med henblik på at opfylde sine tilsigtede mål.

1.2. Forvaltning af BICC

Der fastsættes i forordningsforslaget en forvaltningsramme for BICC i to trin. For det første forudses vedtagelsen af strategiske retningslinjer vedrørende reform- og investeringsprioriteter for euroområdet som helhed. I et andet efterfølgende trin forudses »landespecifikke retningslinjer« for individuelle medlemsstater i euroområdet, som skal være i overensstemmelse med de strategiske retningslinjer og Rådets landespecifikke henstillinger. På baggrund af de landespecifikke retningslinjer kan medlemsstaterne så identificere potentielle reform- og investeringspakker til at forelægge Kommissionen til vurdering. Rådet træffer herefter afgørelse om de politiske og strategiske retningslinjer efter drøftelse i Eurogruppen og på baggrund af Kommissionens initiativ.

I det omfang, det er muligt, bør forvaltningen af BICC gå hånd i hånd med det europæiske semester og alle andre eksisterende mekanismer for samordning af de økonomiske politikker. Dette vil sikre den nødvendige ensartethed på tværs af processerne og procedurerne. Det tilsigtes med forordningsforslaget, at der opnås en sådan ensartethed i den strategiske retningslinje, Rådet fastsatte under eurotopmødet og, efter drøftelse med eurogruppen, i henstillingerne for euroområdet. Behovet for overensstemmelse mellem landespecifikke retningslinjer og landespecifikke henstillinger understreges også i forordningen, idet landespecifikke henstillinger er en hjørnesten i det europæiske semester. På linje med deres traktatfæstede rolle i samordningsprocessen for de økonomiske politikker, vil Kommissionen vurdere de reform- og investeringspakker, som medlemsstaterne forelægger, overvåge fremskridtene for så vidt angår deres gennemførelse og tage initiativet til at udvikle strategiske retningslinjer og vejledning.

Derudover er det, som forudset, essentielt, at de reform- og investeringspakker, som medlemsstaterne forelægger, vurderes op imod de almindeligt anerkendte landespecifikke politiske behov, idet reform- og investeringspakkerne varierer væsentligt på tværs af medlemsstaterne. Af denne årsag bør de landespecifikke henstillinger — som allerede afgives årligt af Kommissionen og godkendes af Rådet som en del af proceduren for det europæiske semester — forblive det væsentligste referencepunkt for medlemsstaterne, og de bør eksplicit henvise til de eksisterende landespecifikke henstillinger, når de forelægger deres reform- og investeringspakker. Da Kommissionens landerapporter, som udgives i forbindelse med Rådets landespecifikke henstillinger, fra 2019 identificerer væsentlige behov for strukturelle politikker og nøgleområder for offentlige investeringer på medlemsstatsplan, giver de det passende benchmark for udformningen af nationale reform- og investeringspakker. De landespecifikke retningslinjer kan præcisere de pågældende landespecifikke henstillinger yderligere, hvor dette er hensigtsmæssigt.

I praksis, og afhængigt af, hvornår reform- og investeringspakkerne vedrørende BICC forelægges Kommissionen, bør de landespecifikke henstillinger fra det forudgående år anvendes som benchmark for BICC. Kommissionen bør i forbindelse med vurderingen af de reform- og investeringspakker, som medlemsstaterne forelægger, også tage hensyn til de landespecifikke henstillinger fra det indeværende år i det omfang, de offentliggøres tids nok.

Samlet set bør den ovennævnte fremgangsmåde bidrage til at opretholde de landespecifikke henstillinger som det væsentligste referencepunkt og sikre overensstemmelse hvad angår substansen på tværs af de eksisterende koordineringsprocedurer, navnlig det europæiske semester, og til tiden. I denne forbindelse kan BICC's potentiale komme til fuld udfoldelse og fastholde fokus på at adressere de mest presserende udfordringer for den fiskale og økonomiske politik, som medlemsstaterne har.

1.3. Yderligere hensyn

I betragtning af BICC's formål om at støtte strukturpolitikker og offentlige investeringer med henblik på at forbedre konkurrenceevnen og konvergens, er yderligere drøftelser uden for BICC om, hvordan en makroøkonomisk stabiliseringsfunktion, som stadig ikke eksisterer i euroområdet, kan oprettes, nødvendige. En sådan funktion findes i alle monetære unioner for bedre at kunne imødegå økonomiske stød, som ikke kan forvaltes på nationalt plan (3). Som ECB tidligere har fremhævet (4), vil en fælles makroøkonomisk stabiliseringsfunktion, hvis den udformes hensigtsmæssigt, øge den økonomiske modstandskraft i de deltagende medlemsstater og i euroområdet som helhed og derved også støtte den fælles pengepolitik. Derfor bør en finanspolitisk stabiliseringsfunktion være af en tilstrækkelig størrelse.

Udtalelsen vil blive offentliggjort på ECB's websted.

Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 30. oktober 2019. Formand for ECB Mario DRAGHI

(1) COM (2019) 354 final.

(2) Jf. »Gennemførelse af Europas Økonomiske og Monetære Union«, rapport aflagt af Jean-Claude Juncker i tæt samarbejde med Donald Tusk, Jeroen Dijsselbloem, Mario Draghi og Martin Schulz, 22. juni 2015, s. 7, som findes på Kommissionens websted www.ec.europa.eu.

(3) Jf. de generelle bemærkninger i udtalelse CON/2018/51. Alle ECB's udtalelser findes på ECB's websted www.ecb.europa.eu.

(4) Jf. de generelle bemærkninger i udtalelse CON/2018/51.