A4-0353/96

Beslutning om finansieringen af udvidelsen af Den Europaeiske Union

Europa-Parlamentet,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moeder i Koebenhavn (den 21.-22. juni 1993), Korfu (den 24.-25. juni 1994), Essen (den 9.-10. december 1994), Cannes (den 26.-27. juni 1995) og Madrid (den 15.-16. december 1995),

- der henviser til sin beslutning af 17. april 1996 ((EFT C 141 af 13.05.1996, s. 135.)) om Kommissionens hvidbog om forberedelse af de associerede central- og oesteuropaeiske landes integration i Unionens indre marked (KOM(95)0163 - C4-0166/95),

- der henviser til Budgetudvalgets hoering den 7. maj 1996,

- der henviser til de ansoegninger om tiltraedelse, som allerede er indgivet,

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til interimsbetaenkning fra Budgetudvalget og udtalelser fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender, Udvalget om Eksterne OEkonomiske Forbindelser, Udvalget om Regionalpolitik, Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier, Budgetkontroludvalget og Udvalget om Institutionelle Spoergsmaal (A4-0353/96),

A. der henviser til, at udvidelsen af Den Europaeiske Union er en politisk forpligtelse, der i traktatens artikel A fastlaegges som »en proces hen imod en stadig snaevrere Union mellem de europaeiske folk«, og at det i artikel O i de afsluttende bestemmelser hedder, at »enhver europaeisk stat kan ansoege om at blive medlem af Unionen«,

B. der henviser til, at udvidelsen af Unionen vil faa vidtraekkende finansielle og oekonomiske foelger paa saavel kort som mellemlang sigt, og at disse endnu ikke er vurderet tilstraekkeligt,

C. der henviser til, at der inden for rammerne af tiltraedelsesforhandlingerne med ansoegerlandene boer tages hensyn til de betingelser, som blev fastsat paa Det Europaeiske Raads topmoeder, samt til den politiske og socio-oekonomiske udvikling i hvert land,

D. der henviser til, at en af de vigtigste betingelser er, at ansoegerlandenes oekonomier bliver tilpasset den sociale markedsoekonomi, og at der derfor er behov for, at der sker fremskridt inden for baade alle oekonomiske, finansielle og sociale aktiviteter og med hensyn til loesningen af miljoe- og energipolitiske problemer,

E. der henviser til, at en vellykket udvidelse i hoejere grad er afhaengig af strukturelle reformer, som frigivelse af priserne, privatisering eller modernisering af statsapparatet, kontrol med inflationen, det sociale sikringsniveau, de nationale myndigheders evne til at gennemfoere national og EU-lovgivning og evnen til at gennemfoere de generelle principper for en social markedsoekonomi, end af faktorer som f.eks. stoerrelsen af BNP,

F. der henviser til, at den oekonomiske reform maa ske samtidig med udviklingen af det civile samfund,

G. der henviser til, at Cyperns og Maltas tiltraedelse ikke vil have negativ indflydelse paa Unionens makrooekonomiske parametre og derfor ikke vil skabe oekonomiske eller finansielle problemer baade paa grund af deres oekonomiske udvikling, og fordi de opfylder de noedvendige betingelser, hvorfor denne beslutning ikke vil behandle foelgerne af udvidelsen med disse lande,

H. der henviser til, at udviklingen i de 10 lande i Central- og OEsteuropa har givet de foerste resultater, men at situationen er en anden, fordi de relativt sent paabegyndte overgangsproceduren til fri markedsoekonomi, fordi deres oekonomiske udviklingsniveau er lavt i forhold til Unionens, og fordi den makrooekonomiske stabilisering maa konsolideres yderligere,

I. der henviser til, at den nuvaerende fordeling af bevillingerne til de politikker, som finansieres eller medfinansieres over faellesskabsbudgettet ifoelge oplysninger om regnskabsaaret 1996 og alt efter den oekonomiske struktur i ansoegerlandene synes at begunstige et kvantitativt tiltag fremfor en kvalitativ tilnaermelse, der tager sigte paa reform og opfyldelse af tiltraedelsesbetingelserne,

J. der henviser til, at hvis tilpasningen af de paagaeldende landes oekonomier fortsaetter, vil deres produktionskapacitet oeges, navnlig i landbrugssektoren, som i de fleste af disse lande spiller en vigtig rolle for saavel produktion som beskaeftigelse,

K. der henviser til, at foelgerne vil vaere saerdeles alvorlige for den faelles landbrugspolitik, og at der vil opstaa alvorlige finansielle byrder, hvis der ikke rettidigt foretages de noedvendige tilpasninger af den faelles landbrugspolitik eller indroemmes lange overgangsperioder,

L. der henviser til, at det gennemsnitlige BNP per capita i de 10 central- og oesteuropaeiske lande er meget lavere end det gennemsnitlige BNP per capita i Unionens 15, idet der er store forskelle mellem ansoegerlandene indbyrdes, og at denne situation i hvert fald ikke paa mellemlang sigt forventes at aendre sig; der henviser til, at disse lande har behov for strukturstoette, og at de i hvert fald under de i oejeblikket gaeldende bestemmelser vil vaere berettigede til at modtage stoette fra strukturfondene og Samhoerighedsfonden,

M. der henviser til, at Unionens finansielle bestraebelser paa at bidrage til en oekonomisk genopbygning af ansoegerlandene skal supplere bestraebelserne paa at udligne de regionale og strukturelle forskelle mellem de nuvaerende medlemsstater, og at dette vil medfoere betydelige oekonomiske belastninger for Unionen og kun kan finansieres, hvis der enten tilvejebringes supplerende egne indtaegter, eller der sker en reform af den hidtidige politik rettet mod en udligning af de regionale og strukturelle forskelle mellem regionerne i de nuvaerende medlemsstater,

N. der henviser til, at foer-tiltraedelsesfasen faktisk allerede er begyndt, med Unionens politiske erklaeringer fra Koebenhavn, Korfu, Essen, Cannes og Madrid og Parlamentets beslutninger, bl.a. ovennaevnte beslutning af 17. april 1996,

O. der henviser til, at de 10 central- og oesteuropaeiske landes forberedelse til fuldstaendig deltagelse i de af Den Europaeiske Union finansierede hhv. ikke-finansierede politikker forudsaetter, at der fastlaegges en foer- tiltraedelsesperiode, som baseres paa de samme generelle principper, men som skal vaere tilpasset til de paagaeldende landes behov, baade hvad angaar dens laengde og saerlige bestemmelser, som skal ledsages af supplerende finansielle udgifter og med sikkerhed resultere i tiltraedelse,

P. der henviser til, at der boer tages hensyn til, at der findes mange finansieringskilder og -instrumenter, og at man for at sikre et optimalt output og transparens i de til raadighed staaende midler boer understrege, at ansoegerlandene paa trods af deres vilje til at deltage har begraenset mulighed for medfinansiering, og fremme koordineringen af finansieringskilderne (EU, medlemsstaterne, andre internationale organisationer og finansinstitutioner) samt behovet for konkrete ledsageforanstaltninger til forebyggelse og bekaempelse af svig,

Q. der henviser til, at Unionens udvidelse boer gaa haand i haand med dens fortsatte uddybelse med henblik paa at sikre, at EU's effektive funktion ikke bliver svaekket af en eventuel tiltraedelse af nye medlemsstater,

R. der henviser til, at der endnu ikke kan vaere tale om en udvidelse, der omfatter SNG-landene, men at forbindelserne til disse lande boer bevares og om muligt forbedres og nydefineres,

S. der paapeger betydningen af den allerede eksisterende sammenkaedning af INTERREG og PHARE i det tvaernationale samarbejde, som ikke blot fremmer knowhow-overfoerslen, men ogsaa hjaelper med til i praksis at bygge bro til fremtidige medlemsstater,

1. mener, at udvidelsen af Den Europaeiske Union med landene i Central- og OEsteuropa giver Den Europaeiske Union en storslaaet lejlighed til at bidrage til fred, sikkerhed og velstand i hele Europa; mener samtidig, at denne udvidelse er en stor oekonomisk og finansiel udfordring, og at der ikke kan traeffes afgoerelse om resultatet af udvidelsesproceduren, foer man kender de fuldstaendige finansielle virkninger af en fremtidig tiltraedelse;

2. erindrer om, at traktaten samt de politiske afgoerelser, Det Europaeiske Raad har truffet, og som stoettes af Parlamentet, forpligter Unionen til at tilvejebringe de noedvendige midler til at optage ansoegerlandene og opretholde tempoet i den europaeiske integration, dvs. alle faellesskabspolitikkerne;

3. understreger derfor behovet for kohaerens mellem de politiske maal og de oekonomiske midler og foelgelig behovet for at give de bedst mulige tiltraedelsesbetingelser med henblik paa selv inden for EU at begraense de negative foelger i de enkelte sektorer til et minimum;

4. henviser til, at tiltraedelsesbetingelserne, ud over grundlaeggende krav om demokrati og en fungerende retsstat, maa omfatte en levedygtig social markedsoekonomi og evne til at overleve en konkurrencesituation, hvilket betyder, at ansoegerlandene maa vaere i stand til at opfylde en medlemsstats forpligtelser og navnlig opfylde maalsaetningerne for en oekonomisk og monetaer union;

5. konstaterer, at ansoegerlandene, hvad angaar overgangen til markedsoekonomi, har gjort fremskridt takket vaere den gradvise vedtagelse af bestemmelser, der fremmer fri konkurrence, liberalisering af handelen og valutabestemmelserne;

6. understreger dog behovet for at viderefoere strukturreformen baade med hensyn til privatisering af store virksomheder, sikring af fair markedsvilkaar, nyordning af den offentlige sektor og navnlig reform af finans- og laanesystemet; paapeger, at disse aendringer i de fleste lande vil kraeve megen tid, lovmaessige foranstaltninger og mobilisering af betydelige kapitalmaengder;

7. opfordrer derfor ansoegerlandene til at udfolde flere bestraebelser og sikre de noedvendige forudsaetninger for at fremme det private initiativ, saaledes at dette kan bidrage effektivt til oekonomiske forbedringer;

8. mener, at denne udvidelse vil vaere en udfordring for den faelles landbrugspolitik, da der er vaesentlige forskelle mellem landbruget i de fleste af landene i Central- og OEsteuropa, samtidig med at det er en vaesentlig oekonomisk sektor;

9. bemaerker, at de gaeldende priser for landbrugsprodukter i de 10 lande i Central- og OEsteuropa er lavere end i de 15 EU-lande, og at indkoeb af levnedsmidler i mange af disse lande tegner sig for en betydelig andel af en husstands budget; mener, at en drastisk stigning i priserne paa kort sigt kunne mindske opsparingen, forstyrre den oekonomiske udvikling og foraarsage alvorlige sociale problemer;

10. understreger, at den landbrugsstoette, der i oejeblikket ydes i disse lande, er mindre end de tilsvarende subventioner fra den faelles landbrugspolitik; mener derfor, at en eventuel anvendelse i disse lande af den faelles landbrugspolitiks gaeldende bestemmelser, som vil foere til en stigning i landbrugsproduktionen, vil medvirke til at skabe store overskud af landbrugsprodukter;

11. konstaterer, at der er store forskelle mellem resultaterne af de forskellige analyser af de med udvidelsen forbundne omkostninger inden for landbrugssektoren; henviser til, at dette skyldes de forskellige hypoteser for produktionsudviklingen i ansoegerlandene og den tidsmaessige maalsaetning, der tages som udgangspunkt;

12. understreger, at en yderligere dybtgaaende reform af den faelles landbrugspolitik er absolut noedvendig for at sikre viderefoerelsen af en reel europaeisk politik for landdistrikterne og for de mennesker, der arbejder inden for denne sektor, samt for at forberede EU paa de central- og oesteuropaeiske landes tiltraedelse;

13. mener, at inden for de naeste aar vil en raekke udviklinger uafhaengigt af EU-udvidelsen paavirke landbrugsomraadet betydeligt, og at der inden for den faelles landbrugspolitik maa tages hensyn hertil; dertil hoerer den forventede koebedygtige stigning i efterspoergslen efter landbrugsprodukter paa verdensmarkedet, det moderne industrisamfunds krav til landbruget med hensyn til produkternes kvalitet og miljoevenlig landbrugsdrift, starten paa den naeste handelsrunde inden for WTO og de nye finansrammer for EU's budget, som skal fastsaettes fra 1999;

14. understreger, at forskellen i BNP per capita i Unionen er meget stor, og at en begraensning af denne forskel vil tage mange aar og kraeve en hoej udviklingskoefficient;

15. konstaterer, at rammeforordningen om strukturfondene og forordningen om oprettelsen af Samhoerighedsfonden vil blive taget op til fornyet behandling i Raadet inden udgangen af 1999 efter forslag fra Kommissionen, og understreger, at trods de store forskelle mellem de 10 central- og oesteuropaeiske lande indbyrdes vil de, hvis de gaeldende bestemmelser om stoetteberettigelse opretholdes, vaere stoetteberettigede til begge fondene;

16. understreger, at en simpel statistisk fremskrivning af de oplysninger og ordninger, der gaelder for de nuvaerende medlemsstater, viser, at der vil kraeves yderligere udgifter; finder derfor, at der ved tildelingen af bevillinger fra de eventuelt reformerede strukturfonde bl.a. maa tages hoejde for disse landes absorptionsevne;

17. der henviser til, at ifoelge Kommissionens oplysninger vil et saadant tiltag (under hensyntagen til at bevillingerne til struktursektoren i 1999 vil udgoere 0,46% af EU's BNP, at graensen paa 1,27% af BNI frem til aar 2006, dvs. ud over graenserne for de kommende finansielle overslag, ikke overskrides, og paa grundlag af en fortsat stabil oekonomisk vaekst paa 2,5%) muliggoere, at der kan foeres en global strukturpolitik for alle medlemsstaterne (saavel gamle som nye), der aarligt vil raade over gennemsnitligt 37 mia ecu, dvs. en foroegelse paa 9 mia ecu i sammenligning med de 28 mia ecu, der var opfoert for perioden 1994-1999; henviser til, at dette beloeb ikke daekker udgifter til en mere intensiv foer-tiltraedelsespolitik for de ansoegerlande, den omfatter; goer det imidlertid klart, at disse beregninger forudsaetter konstant vaekst i medlemsstaterne, da der eller vil vaere klart faerre supplerende midler til raadighed;

18. goer tillige opmaerksom paa, at en samlet tiltraedelse af de 10 central- og oesteuropaeiske lande til Unionen synes at vaere en urealistisk mulighed, og at dette, hvis det skulle ske, ville foere til en aendring af raekkefoelgen i de nuvaerende 15 EU-medlemsstater, hvad angaar BNP per capita; henviser til, at visse omraader af Unionen ikke opfylder stoetteberettigelseskriterierne paa grundlag af de nuvaerende faellesskabsbestemmelser; understreger, at denne forskydning af de makrooekonomiske indikatorer i saa tilfaelde ikke noedvendigvis genspejler en virkelig forbedring af situationen i de paagaeldende lande, og mener, at man boer fortsaette bestraebelserne paa at fremme den oekonomiske og sociale samhoerighed i den nuvaerende Union; mener imidlertid ogsaa, at finansieringen af de 10 central- og oesteuropaeiske landes integration i strukturfondene ikke ville kunne lade sig goere uden at nedskaere ydelserne inden for den nuvaerende Union, medmindre der stilles tilsvarende supplerende indtaegter til raadighed for EU;

19. mener derfor, at fortsaettelsen af strukturpolitikken er en vaesentlig forudsaetning for udvidelsen, men er af den anskuelse, at der boer findes maader, hvorpaa den kan goeres mere effektiv og langt mere virkningsfuld, navnlig ved at anspore den private sektor til i hoejere grad at bidrage til finansieringen af infrastrukturprojekter samt gennem udnyttelse af kreditfinansieringsinstrumentet og den dermed forbundne rentestoette;

20. mener generelt, hvad angaar det indre marked, at harmoniseringen af lovgivningen i ansoegerlandene i de enkelte sektorer er en vaesentlig og uomgaengelig forudsaetning i overensstemmelse med kravene og retningslinjerne i Kommissionens hvidbog;

21. henviser til, at en stor del af denne foer-tiltraedelsesstrategi finansieres gennem PHARE-programmet; understreger dog, at det store antal lande, der nyder gavn af dette program, og det brede spektrum, det daekker, dels begraenser dets effektivitet som et foer- tiltraedelsesstrategisk instrument og dels goer det vanskeligt at vurdere dets resultater, og anser det saaledes for noedvendigt at goere det mere maalrettet gennem nye definitioner af dets prioriteter; mener derfor, at en koncentrering af programmets midler navnlig til finansiering af infrastrukturprojekter og strukturaendringer i ansoegerlandenes oekonomier er noedvendig og vil muliggoere en mere maalrettet anvendelse af de tildelte bevillinger; mener, at i mangel heraf vil suppleringen af dette program med et nyt faellesskabsinstrument, der ene og alene har strukturel karakter, uden at de finansielle forpligtelser i andre omraader under udgiftsomraade 4 dog reduceres, medvirke til en yderligere styrkelse af foranstaltningerne inden for rammerne af Faellesskabets foer- tiltraedelsesstrategi;

22. understreger noedvendigheden af at knytte tiltraedelsesstrategien for de 10 central- og oesteuropaeiske lande sammen med en uddybning af samarbejdet med de tilgraensende SNG-stater og til dette formaal drage fordel af de saerlige instrumenter under det graenseoverskridende samarbejde;

23. understreger, at tiltraedelsen af de 10 central- og oesteuropaeiske lande paa grundlag af de gaeldende finansielle overslag vil skabe yderligere behov, som vil give problemer, der vil forvaerres, hvis tiltraedelsen fremskyndes; henviser til, at en fremskyndet tiltraedelsesprocedure, ledsaget af betragtelige og varige undtagelser fra Unionens grundlaeggende politikker - helt bort set fra kortfristede specifikke overgangsordninger -, som har finansielle foelger, vil hindre det indre markeds funktion og en ubegraenset anvendelse af faellesskabslovgivningen og ikke maa vaere i strid med Unionens grundlaeggende funktionsprincipper; er derfor af den opfattelse, at en omhyggelig forberedelse og en effektiv foer-tiltraedelsesstrategi er en vaesentlig forudsaetning for en heldig udvidelse;

24. understreger, at det er af betydning for stabiliteten, sikkerheden og demokratiet i Europa, at udvidelsesprocessen gennemfoeres med held; understreger derfor, at Unionens afgoerelser boer vaere kohaerente, og at det boer sikres, at landbrugs- og strukturpolitikken paa den ene side reformeres rettidigt, og at de noedvendige finansielle midler er til stede; gentager det krav, det fremsatte i sin beslutning af 13. marts 1996 ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 77.)) om (i) indkaldelse af regeringskonferencen og (ii) evaluering af Refleksionsgruppens arbejde og praecisering af Europa-Parlamentets politiske prioriteringer i forbindelse med regeringskonferencen om at foretage en reform af ordningen med egne indtaegter, som senest boer vaere tilendebragt, naar de aendrede finansielle overslag i den interinstutionelle aftale udloeber i 1999;

25. henviser til, at den nuvaerende beslutningsprocedure vedroerende ordningen med egne indtaegter er tidroevende og ufleksibel; understreger, at den kan virke haemmende for finansieringen af en vellykket udvidelse og giver udtryk for sin frygt for, at eventuelt utilstraekkelige midler de facto kunne laegge hindringer i vejen for udvidelsen;

26. understreger, at ud fra et oekonomisk synspunkt vil en vellykket udvidelse vaere gavnlig for alle de beroerte parter, i takt med at de 10 central- og oesteuropaeiske landes oekonomiske udvikling faar deres bidrag til Unionens egne indtaegter til at vokse, og de nuvaerende medlemsstater ogsaa faar oekonomisk fordel af den tiltagende handel med de paagaeldende lande;

27. henviser i denne forbindelse til, at ansoegerlandene rettidigt boer traeffe de noedvendige foranstaltninger, herunder en nyordning af skattesystemets struktur, og mener, at en paalidelig vurdering af beregningsgrundlaget vil sikre, at de statistiske oplysninger og oplysningerne fra de oevrige af Unionens medlemsstater er sammenlignelige, og vil muliggoere en paalidelig beregning af deres bidrag til ordningen med egne indtaegter;

28. understreger med hensyn til de administrative udgifter, at der boer sondres mellem udgifter til infrastruktur og udgifter til menneskelige ressourcer; mener, hvad angaar de sidstnaevnte, at der boer skelnes mellem udgifter til medlemmer af EU's institutioner og organer (medlemmer af Europa-Parlamentet, medlemmer af Kommissionen, De Europaeiske Faellesskabers Domstol, Revisionsretten, OESU og Regionsudvalget) og udgifter til personale; understreger, at erfaringen fra den sidste udvidelse har vist, at bestemte kategorier af personaleudgifter kan have en decentraliserende karakter; mener, at dette forsoeg paa at decentralisere Faellesskabets administrative udgifter kan bidrage til en begraensning af den geografiske centralisering af udgifterne til bygninger og dermed forbundne udgifter; mener, at de oevrige administrative foer-tiltraedelsesudgifter i foerste raekke boer oeremaerkes til oversaettelse af faellesskabslovgivningen, og understreger endvidere, at den foroegelse af sprog, som en udvidelse af Unionen vil medfoere, vil skabe tekniske vanskeligheder, som skal overvindes; anmoder om, at der opstilles alternativer i den i punkt 34 naevnte undersoegelse;

29. understreger, at der boer sikres ligebehandling af alle ansoegerlandene; mener, hvad angaar de oekonomiske kriterier, at der boer tages hensyn til den dynamiske karakter i de fremskridt og aendringer, der har fundet sted, med henblik paa at sikre en fleksibel og trovaerdig strategi, som er baseret paa, at hvert enkelt land vurderes og tiltraeder enkeltvis, og ikke at ansoegerlandene tiltraeder Unionen samlet eller gruppevis;

30. understreger desuden, at der i tidsrummet mellem optagelsen og afslutningen af forhandlingerne og mellem den endelige ratifikation og det tidspunkt, herunder i overgangsperioder, hvor de nye medlemsstater er fuldt integreret i den faelles politik, vil vaere sket vaesentlige aendringer i den generelle oekonomiske situation i saavel Unionen som i de central- og oesteuropaeiske lande; men at det ikke kan forudsiges, hvor langt den oekonomiske udvikling vil vaere fremme, hvorfor ethvert finansielt skoen paa nuvaerende tidspunkt hoejst kan vaere gaetteri;

31. opfordrer Kommissionen til at forelaegge egnede forslag, saaledes at varigheden af foer-tiltraedelsesfasen kan planlaegges noejagtigt forud for tiltraedelsesforhandlingerne og kan tilpasses hvert enkelt ansoegerlands saeregenheder, forslag som under alle omstaendigheder giver vished for, at det paagaeldende land entydigt og retligt bindende faar fuldt medlemskab, naar det opfylder betingelserne herfor; understreger, at eventuelle undtagelser og overgangsbestemmelser efter tiltraedelsen ikke maa have en raekkevidde og varighed, der hindrer det indre marked i at fungere effektivt, og at de derfor ikke boer vaere generelle, men boer begraenses mest muligt og boer vaere konkrete og, saa vidt muligt, kortvarige;

32. opfordrer alle sine relevante udvalg til at tage kontakt med de tilsvarende udvalg i de central- og oesteuropaeiske ansoegerlande med henblik paa at samarbejde om at forberede en effektiv gennemfoerelse af faellesskabsbudgettet efter disse landes kommende tiltraedelse; opfordrer ligeledes de blandede parlamentariske udvalg til at prioritere dette omraade i deres arbejde;

33. opfordrer samtidig Kommissionen til rettidigt at udarbejde forslag vedroerende de noedvendige reformer af de gaeldende unionspolitikker; understreger, at disse boer tage hensyn til udviklingen i Unionens internationale forbindelser, og at pludselige aendringer i de oekonomiske og sociale parametre saa vidt muligt skal hindres og begraenses;

34. opfordrer endelig Kommissionen til at foretage en dybtgaaende og dynamisk undersoegelse baseret paa saa realistiske hypoteser som muligt, navnlig vedroerende den fremtidige reform af den faelles landbrugspolitik og af strukturfondene med henblik paa at forelaegge oplysninger, der er saa uangribelige som muligt og derfor kan danne et trovaerdigt grundlag for beslutningstagning; opfordrer indtraengende Kommissionen til saa hurtigt som muligt at forelaegge sine udtalelser om de central- og oesteuropaeiske landes tiltraedelse, herunder spoergsmaalet om sproglig mangfoldighed, saa disse dokumenter kan forelaegges umiddelbart efter regeringskonferencens afslutning og goere det muligt at indlede tiltraedelsesforhandlinger seks maaneder efter regeringskonferencens afslutning;

35. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes parlamenter og regeringer og parlamenterne i de lande, der har indgivet ansoegning om tiltraedelse.