KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.03.1995 
KOM(95) 71 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TfL RÅDET OG El JROP A-PARLAMENTET 
INDUSTRIELT SAMARBEJDE MED LANDENE 
I CENTRAL- OG ØSTEUROPA 
INDUSTRIELT SAMARBEJDE MED LANDENE I CENTRAL- OG ØSTEUROPA 
Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet 
Resumé IV 
1. Industrielt samarbejde som led i Unionens strategi for perioden 
forud for til trædeisen: Den Europæiske Unions rolle og hovedmål 1 
De prioriterede målsætninger (1) - Den Europæiske Unions rolle li det 
industrielle samarbejde (2) 
2. Den industrielle situation i Central- og Østeuropa: en kort gennemgang 4 
Privatisering og omstrukturering af industrien (5) - direkte udenlandske 
investeringer (5) - Rammevilkår for industriel udvikling og investering 6) 
3. Den Europæiske Unions aktioner før og nu 7 
4. Den Europæiske Unions initiativer til fremtidigt samarbejde 8 
A. Europa-Aftalerne og Den Europæiske Unions bistandspolitik 8 
Udnyttelse af de institutionelle aspekter i Europa-Aftalerne (8) 
Udvikling af lovmæssige rammer og tilnærmelse af lovgivningen (9) 
Kvalitetsstyring: standarder/certificering (9 - Rammer for investeringer (10) 
Privatisering, omstrukturering og modernisering af industrien (10) 
Erhvervsforbindelser og investeringsfremmende foranstaltninger (11) 
Grænseoverskridende samarbejde (13) - Konkurrence (13) - Samhandel (14) 
Miljø (15) -Energi (16) - Uddannelse (16) 
B. Videnskabeligt og teknologisk samarbejde 17 
Forskning og udvikling (17) - Informationsinfrastruktur og 
informationssamfund (17) 
C. Mobilisering af den europæiske industri 18 
Dialog med den europæiske industri (19) - Interindustriel dialog (20) 
i 
Bilag 
I. - Industriproduktion og arbejdsløshed t Central- og Østeuropa 
- Direkte udenlandske investeringer i Central- og Østeuropa 
- Stålindustrien: et eksempel på vellykket samarbejde 
- Informationssamfundet: et eksempel på mulighed for udvikling af samarbejdet 
- Selektiv undersøgelse af EU-bistand og F&TU-samarbejde 
II. - Finansieringsoversigt 
RESUME 
Det Europæiske Råd i København (juni 1993) vedtog, at de associerede lande, som ønsker 
det, kan blive medlemmer af Unionen, lige så snart de kan påtage sig forpligtelserne ved 
medlemskabet. I april 1994 indgav Ungarn og Polen deres ansøgning om medlemsskab. 
Andre lande i Central- og Østeuropa har erklæret, at de har til hensigt at gøre det samme. 
Udsigten til, at de associerede central- og østeuropæiske lande tiltræder Unionen, er udtryk 
for et kvalitativt skift i forbindelserne til dette område. De principbeslutninger, der blev 
taget af det Europæiske Råd i Essen (december 1994), illustrerer omfanget af den opgave, 
der ligger forude. Man vedtog her strategien for perioden forud for tiltrædelsen, der skal 
forberede de associerede lande på medlemsskab. 
Et hovedelement i denne strategi er at forberede disse lande til integration i Unionens indre 
marked, og Kommissionen vil til den næste samling i Det Europæiske Råd forelægge en 
hvidbog om dette emne. Strategien omfatter også investeringsfremmende foranstaltninger, 
hvor der lægges vægt på behovet for øgede udenlandske investeringer. Programmet betyder 
fortsat støtte til investeringsfremmende organer, etablering af et "Business Advisory 
Council" og fortsat støtte via PHARE-programmet til initiativer som omstrukturering og 
modernisering af produktionsudstyr og udvikling af mindre virksomheder såvel som bidrag 
til finansiering af investeringer i infrastrukturer. I denne sammenhæng spiller 
industrisamarbejdet en central rolle, når det drejer sig om fremme af private investeringer. 
I april 1994 opfordrede Ministerrådet (industriministrene) Kommissionen til at udarbejde 
meddelelser om industrielt samarbejde med visse tredjelande og noterede, at Kommissionen 
havde til hensigt at afgive en meddelelse om industrielt samarbejde med Central- og 
Østeuropa i første halvdel af 1995 (yderligere meddelelser om industrielt samarbejde med 
andre tredjelande følger senere). Ved to foregående lejligheder har Kommissionen 
udarbejdet meddelelser om emnet0, og Rådet vedtog en resolution0, der støtter 
Kommissionens generelle indstilling og retningslinier. 
Udsigten til tiltrædelse har grundlæggende ændret den overordnede sammenhæng. Derfor er 
formålet med denne meddelelse at overveje, hvordan det vil påvirke industrien, at Central-
og Østeuropa integreres gradvist i den globale europæiske økonomi, og især hvordan 
industrisamarbejdet kan bidrage til at fremme denne proces. 
Derfor fokuseres der i dette dokument på de central- og østeuropæiske lande, som allerede 
har undertegnet Europa-Aftaler med Unionen, eller som forventes at gøre dette inden for 
den nærmeste fremtid, nemlig Polen, Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, 
Rumænien, Bulgarien, de tre baltiske stater og Slovenien. Selvom udviklingsniveauet, 
f.eks. hvad angår privatisering/modernisering af industrien, er meget forskelligt fra land til 
land, har den central- og østeuropæiske industri generelt fortsat et meget stort behov for 
omstrukturering/modernisering, som næppe vil kunne tilfredsstilles uden udenlandske 
1) SEK (90) 1213 endelig udg. af .13.7.1990 og SEK (92) 363 endelig udg. af 13.3.1992 
2) EFT C 178 af 15.7.1992 
L, 
investeringer og overførsel af teknologi og know how i samarbejde med den europæiske 
industri med det formål at skabe en miljømæssigt bæredygtig industriel sektor. 
Den Europæiske Union har allerede bidraget væsentligt til omstillingsprocessen gennem: 
• Europa-aftaler med central- og østeuropæiske lande, som bl.a. tager sigte på frihandel 
og tilbyder et solidt grundlag for samarbejde inden for praktisk talt alle områder, der 
påvirker økonomien. 
• beslutninger fra det Europæiske Råd i Essen, som navnlig tager sigte på at fremme 
regionalt samarbejde mellem de associerede lande for at stimulere deres økonomiske 
fremskridt; der er således vedtaget et program for at stimulere samarbejde f.eks. 
inden for samhandel. 
• bistand fra Den Europæiske Union og samarbejde i forbindelse med industri og F&U, 
som er iværksat for at fremme udnyttelsen og udviklingen af potentialet inden for 
industri og F&U i de central- og østeuropæiske lande. 
Den fremtidige strategi skal fortsat forfølge tre hovedmålsætninger: 
• forbedring af rammevilkårene for industriel udvikling 
• privatisering, omstrukturering og modernisering af industrien 
• fremme af investeringer (f.eks. gennem synergi med andre operatører som EBRD og 
EIB). 
Der tages med de foreslåede retningslinier udgangspunkt i eksisterende instrumenter, og de 
omfatter hensigtsmæssige tilpasninger og yderligere aktioner. 
Der skal først og fremmest anvendes tre instrumenttyper for at opnå disse målsætninger: 
1. Europa-Aftalerne udgør de grundlæggende retningslinier for Unionens bistandspolitik, 
og inden for disse retningslinier vil teknisk og økonomisk bistand under PHARE-
programmet i større og større grad blive et vigtigt redskab, som kan bane vejen for 
samarbejde og fuldstændig integration. Hovedaktionsområderne vil omfatte: 
• udnyttelse af de institutionelle aspekter i Europa-Aftalerne (f.eks. de blandede 
udvalg). 
• hvidbogen om forberedelse af de associerede central- og østeuropæiske landes på 
integration i det indre marked. 
• infrastrukturer for kvalitetsstyring (standarder/certificering) 
• lovgivningsmæssige/administrative rammer for investeringer 
• støtte til privatisering, omstrukturering og modernisering af industrien 
• fremme af erhvervsforbindelser. investeringer og grænseoverskridende/ 
interregionalt samarbejde 
• konkurrencepolitik, samhandel, mitøø og uddannelse. 
2. Videnskabeligt og teknologisk samarbejde skal yderligere fremskyndes, og central-
og østeuropæiske lande skal anspores til at deltage i overgangen til det globale 
informationssamfund, 
3. En stærkere mobilisering af den europæiske industri betragtes som et andet element, 
der er væsentligt for at opnå en modernisering af industrien i Central- og Østeuropa. 
1. INDUSTRIELT SAMARBEJDE SOM LED I UNIONENS STRATEGI 
FOR PERIODEN FORUD FOR TILTRÆDELSEN: 
UNIONENS ROLLE OG HOVEDMÅL 
Det Europæiske Råd i København (juni 1993) vedtog, at de associerede lande, som ønsker 
det, kan blive medlemmer af Unionen, lige så snart de kan påtage sig forpligtelserne ved 
medlemskabet. I april 1994 indgav Ungarn og Polen deres ansøgning om medlemsskab. 
Andre lande i Central- og Østeuropa har erklæret, at de har til hensigt at gøre det samme. 
Udsigten til, at de associerede central- og østeuropæiske lande tiltræder Unionen, er udtryk 
for et kvalitativt skift i forbindelserne til dette område. De principbeslutninger, der blev 
taget af Det Europæiske Råd i Essen (december 1994), illustrerer omfanget af den opgave, 
der ligger forude. Man vedtog her strategien for perioden forud for tiltrædelsen, der skal 
forberede de associerede lande på medlemsskab. 
DE PRIORITEREDE MÅLSÆTNINGER 
Som et resultat af dette kvalitative skift er formålet med denne meddelelse at overveje, 
hvordan det vil påvirke industrien i Central- og Østeuropa, at den i højere grad integreres i 
den globale europæiske økonomi, og især hvordan det industrielle samarbejde kan bidrage 
til at fremme denne proces. 
En kort gennemgang af den industrielle situation vil vise, at den central- og østeuropæiske 
industri stadig har betydelige behov for omstrukturering og modernisering. En yderligere 
udfordring er at fremme en bæredygtig udvikling, som er et vigtigt element i både det femte 
handlingsprogram vedrørende bæredygtighed og i hvidbogen "Vækst, konkurrenceevne, 
beskæftigelse", bl.a., ved at integrere miljømæssige målsætninger og kriterier i industrielle 
samarbejdsaktiviteter. Desuden må en udvikling af en konkurrencedygtig industriel sektor 
nødvendigvis også omfatte en høj grad af forbrugerbeskyttelse gennem hensigtsmæssige 
kvalitets- og sikkerhedsstandarder. 
Derfor skal nedenstående tre prioriterede målsætninger søges gennemført: 
• Rammevilkårene for industriel udvikling skal forbedres 
• Omstrukturering og modernisering af selve industrien 
• Investeringsfremmende foranstaltninger 
1 
Industrielt samarbejde skal spille en hovedrolle på alle områder. Naturligvis skal en stor 
del af de ressourcer, der er nødvendigefor at kunne gennemføre en moderniseringsproces 
af industrien, tilvejebringes af de lande, der selv undergår omstillingsprocessen. Hertil 
kommer, at de vestlige lande støtter omstillingen med offentlige finansielle 
støtteordninger. Man skal imidlertid være klar over, at privatisering, omstrukturering og 
modernisering af industrien ikke lykkes uden en bred mobilisering af europæisk industri 
vedrørende investering og overførsel af teknologi og know how. Den rolle, EU's industri 
spiller i omstillingsprocessen, vil blive vigtigere, sammenlignet med andre elementer, 
efterhånden som processen skrider frem. 
DEN EUROPÆISKE UNIONS ROLLE I DET INDUSTRIELLE SAMARBEJDE 
I september 1994 vedtog Kommissionen en meddelelse om en politik til forbedring af 
industriens konkurrenceevne0, der omfatter en videreudvikling af hovedpunkterne i 
Kommissionens industripolitik. Udviklingen af industrielt samarbejde - både inden for 
Unionen og med tredjelande - betragtes som et af de prioriterede aktionsområder inden for 
Unionens industripolitik. Når det drejer sig om Central- og Østeuropa, skal udviklingen af 
det industrielle samarbejde tjene to formål. Den skal dels styrke de central- og 
østeuropæiske landes økonomi med henblik på integration i Unionen, dels styrke europæisk 
industris tilstedeværelse på ekspanderende markeder og dermed forøge industriens 
konkurrenceevne over hele Europa. 
Det er klart, at de økonomiske operatører selv skal definere og gennemføre det industrielle 
samarbejde i alle de former, det kan antage, lige fra distribution og aftaler om produktion 
under licens til underentrepriser, delokalisering, joint ventures og aktieinteresser. 
Den offentlige administrations hovedopgave er at skabe gunstige vilkår og at lette 
europæiske virksomheders aktive deltagelse i udviklingen af det industrielle samarbejde, 
f.eks. gennem 
• etablering af hensigtsmæssige strukturer, der kan støtte erhvervsaktiviteter horisontalt 
• etablering af kontaktfora, der kan skabe kontakt mellem industri og administration og 
• konkrete samarbejdsprojekter (eksempelvis projektet med Japan om komponenter til 
forbrugerelektronik). 
Industrielt samarbejde skal også omfatte arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med 
målsætningen om at fremme den sociale dialog. 
Kommissionens og medlemsstaternes aktioner skal supplere hinanden. Derudover skal der 
opnås øget synergieffekt med andre institutioners aktiviteter, såsom EBRD og 
Verdensbanken. Derfor er gensidig information og - i det omfang, at det er muligt -
koordination en væsentlig faktor. 
1 ) KOM (94) 319 endelig udg. 
Det er en særdeles væsentlig opgave for Kommissionen at sikre, at EU's overordnede 
forhold til tredjelande fortsat skal baseres på det respektives lands industrielle situation og 
nationale prioriterer og være kohærent med de målsætninger, EU har sat for industrielt 
samarbejde og industripolitik. Dette gælder navnlig for de kommercielle relationer (f.eks. 
kumulative oprindelsesregler), aktioner for teknisk bistand og økonomiske støtteordninger, 
også gennem EIB og EBRD, som Unionen deltager i. For eksempel i tilfælde hvor 
privatisering, etablering, modernisering og omlægning af produktionskapacitet i Central- og 
Østeuropa påvirker sektorer, hvor EU's egen industri også befinder sig i en 
omstruktureringsproces, må Unionens behov nødvendigvis tages med i betragtning f.eks. 
ved, at parterne indgår i en dialog og udveksler synspunkter. 
Dette eksempel henviser til et bredere emne: Integrationsprocessen og den industrielle 
omstilling i Central- og Østeuropa vil afgjort føre til, at der dannes nye mønstre for 
arbejdsfordeling mellem Central- og Østeuropa og EU. Denne proces er allerede i gang, 
f.eks. inden for tekstilsektoren, hvor Central- og Østeuropa spiller en vigtig rolle, både som 
marked og som samarbejdspartner (delokaliseringshandel). Europæisk industri skal være til 
stede på vækstmarkederne. Det er en af hovedmålsætningerne for EU's industripolitik. 
Samarbejdet inden for delokaliseringshandel, som begyndte allerede for nogen tid siden 
mellem de central- og østeuropæiske lande og visse medlemsstater, skal nu udvides og 
forstærkes af næsten alle Unionens medlemsstater. Central- og østeuropæiske lande er 
blevet de vigtigste partnere for Unionens beklædningsindustriproduktion og er væsentlige 
for Unionens konkurrenceevne. Ved at give adgang for toldfri indførsel af 
delokaliseringshandel fra de central- og østeuropæiske lande fra januar 1994 og øge de 
nødvendige kvoter, har Unionen yderligere fremmet et sådant samarbejde. 
For visse industrisektorer inddrager denne proces ømfindtlige emner som beskæftigelse og 
fortsat omstrukturering i Vesteuropa. Hvor støtteforanstaltninger skal baseres på 
partnerlandenes prioriteringer og behov, skal disse emner også inddrages i udformningen af 
bistandsordninger for at sikre en overordnet sammenhæng med Unionens andre politikker 
(f.eks. på konkurrenceområdet). Følgerne for den industrielle konkurrenceevne skal være et 
hovedkriterium. 
Integrationsprocessen og den industrielle omstilling i Central- og Østeuropa skal føre til, at 
der udvikles nye økonomiske aktiviteter baseret på konkurrencefordele. For at sikre at disse 
aktiviteter er fordelagtige for begge parter, hvor det overhovedet er muligt, vil det være 
nødvendigt at identificere de områder, hvor det er muligt at tilbageføre aktiviteter, som helt 
eller delvist gennemføres i udlandet, til Europa. Integration via omorganisering af 
produktionskæder giver den ekstra fordel, at de central- og østeuropæiske lande både får 
teknologi og en mulighed for at tjene hård valuta, hvormed de kan indkøbe de 
investeringsgoder, der er betingelsen for deres udvikling. Det bør også undersøges, om der 
er muligheder for at kombinere de fordele, som Central- og Østeuropa besidder i kraft af 
højt kvalificeret arbejdskraft og lave driftsomkostninger, med EU's teknologi, kapital og 
ledermæssige dygtighed for at etablere konkurrencedygtige virksomheder i de nye 
vækstmarkeder, hvor europæiske firmaer i øjeblikket er utilstrækkeligt repræsenteret. 
Industrielt samarbejde er udtryk for en effektiv måde at gennemføre en sådan 
fremgangsmåde, da den tager sigte på et langsigtet strategisk partnerskab mellem 
økonomiske operatører og er baseret på en fælles interesse fra begge sider. Ved aktivt at 
identificere nye muligheder og sikre, at mulige partnere kender disse muligheder, men ved 
at overlade den faktiske gennemførelse og en stor del af finansieringen af samarbejdet til de 
interesserede parter, kan de offentlige myndigheder spille en aktiv rolle uden at gribe ind i 
markedets effektive fordeling af ressourcerne. 
2. DEN INDUSTRIELLE SITUATION I CENTRAL- OG ØSTEUROPA: 
EN KORT GENNEMGANG 
Efter årtier karakteriseret af statsejede produktionsmidler og central styring arvede de lande 
i Central- og Østeuropa, som nu undergår en økonomisk omstillingsproces, et økonomisk 
og industrielt grundlag, som generelt er karakteriseret af alvorlige svagheder. Der tænkes 
her først og fremmest på dårligt vedligeholdte og forældede produktionsmidler og ligeledes 
forældede produktionsmetoder, der betyder lav produktivitet, højt energiforbrug og dårlig 
miljøbeskyttelse. Misforståede incitamenter resulterede i en skæv fordeling af ressourcerne 
mellem produktion og investering, hvilket f.eks. forårsagede, at sværindustrien blev 
tilgodeset i for høj grad. Mens ledelsen ofte var ineffektiv, var de støtteforanstaltninger, der 
blev tilbudt erhvervslivet, for svage, og de obligatoriske procedurer for standardisering og 
vurderingskriterier for produktstandarder var utilstrækkelige. 
L begyndelsen af reformprocessen faldt industriproduktionen generelt kraftigt i de 
økonomier, som befandt sig i en omstillingsproces. Den faldt med 30% i løbet af perioden 
1990-1993. BNP indskrænkedes med cirka en fjerdedel (1989-1993, vægtet gennemsnit for 
Central- og Østeuropa.). Nedgangen i produktionen havde uvilkårligt negative konsekvenser 
for befolkningen i kraft af et fald i realindkomsterne. Inflationen gjorde opsparingerne 
mindre værd, og arbejdsløsheden, som var et næsten ukendt fænomen under det tidligere 
planøkonomiske styre, steg i de fleste af landene (se tabel i bilag). Fra 1993 indtrådte en vis 
stabilisering eller endda en lille vækst i nogle af landene, mens andre endnu ikke viser tegn 
på bæredygtige opsving. 
Industrien i Central- og Østeuropa kan trække på nogle ressourcer, som endnu ikke er 
udnyttet fuldt ud, hovedsagelig et højt teknisk niveau i mange sektorer og relativt lave 
arbejdsomkostninger. Disse ressourcer får større betydning, i jo højere grad regeringerne 
gennemfører deres hensigter om at fuldende privatiseringen, omstrukturere industrien og 
give virksomhederne et bedre økonomisk grundlag. 
Privatisering, intens omstrukturering, investeringer (både inden- og udenlandske), 
skærpelse af konkurrencen og uddannelse vil derfor være nødvendigt for at afhjælpe de 
nedarvede svagheder, som findes inden for industrien, og for at skaffe adgang til de meget 
konkurrencedygtige vestlige markeder. 
/U> 
5 
PRIVATISERING OG OMSTRUKTURERING AF INDUSTRIEN 
I lyset af den store økonomiske, sociale og politiske betydning af den statsejede 
erhvervssektor i de fleste central- og østeuropæiske lande, har myndighederne prioriteret 
privatisering og omstrukturering for at sikre en varig omstilling fra planøkonomi til 
markedsøkonomi. 
Der er opnået meget fine resultater inden for privatisering, hvor den private sektor har nået 
et niveau på 55% til 65% af BNP i de mest udviklede af de lande, der undergår en 
omstillingsproces (kilde: EBRD). Disse generelt gode resultater skal dog ikke tilsløre det 
forhold, at der stadig er problemer. Mens privatiseringen og omstruktureringen af de store, 
statsejede virksomheder (primært inden for sektorer som energi, mekanik, metal, 
landbrugsfødevarer og kemiske produkter) undertiden er blevet forsinket, er omstillingen i 
de mindre virksomheder (detailhandel, landbrug, serviceydelser til virksomheder, turisme, 
osv.) kommet langt. 
Der er i høj grad forskelle mellem de central- og østeuropæiske lande i forbindelse med, i 
hvor høj grad de har skabt et grundlag for markedsøkonomi, og specielt i hvilken 
rækkefølge privatisering og økonomisk omstrukturering foregår. Der findes to brede, 
alternative politiske fremgangsmåder til omstrukturering og privatisering: hurtig 
privatisering, hvor det meste af omstruktureringen overlades til den private sektor, og for 
det andet omfattende økonomisk omstrukturering, førend privatiseringen iværksættes. 
Formålet med den anden strategi er at finde egnede ejere til virksomheder gennem en 
omfattende økonomisk omstrukturering, før et salg kan finde sted. Fordelen ved den første 
fremgangsmåde ligger i, at den er hurtigere at gennemføre end den anden. Begge 
fremgangsmåder kan dog ikke altid sikre en høj virksomhedsledelseskvalitet og den 
nødvendige modernisering. 
Bortset fra i hvor høj grad der er gennemført privatisering og omstrukturering, findes der 
yderligere store uoverensstemmelser vedrørende etablering af basisinstitutioner, som er 
nødvendige for, at markedsøkonomien kan fungere, indførelse af konkurrence og fjernelse 
af subsidier, liberalisering af priserne og udvikling af en effektiv bank- og finanssektor. 
Dette medfører, at de instrumenter, som skal bruges til at fremme overgangen, skal 
tilpasses den specifikke situation i det pågældende land. 
DIREKTE UDENLANDSKE INVESTERINGER 
Hvorvidt det vil lykkes at skabe et aktivitetsopsving i Central- og Østeuropa, afhænger først 
og fremmest af de fremskridt, som landene gør med de makroøkonomiske reformer, men 
skal også suppleres med en vedvarende høj investeringsrate (og, som en nødvendig følge, 
"immaterielle investeringer" - overførsel af teknologi, know how og moderne 
ledelsesprincipper). Den vigtigste investeringskilde må nødvendigvis være den indenlandske 
opsparing, men den befinder sig i øjeblikket på et niveau, som ikke tillader en hurtig 
tilnærmelse til niveauet i EU. Direkte udenlandske investeringer har derfor stor betydning 
for den igangværende reformproces. 
Investeringsstrømmen fra udlandet har stort set været skuffende i området (se tabel i bilag), 
til trods for at man i de økonomier, der undergår en omstillingsproces, har lagt stor vægt på 
at etablere gunstige betingelser, som kan tiltrække investeringer. De lovgivningsmæssige 
rammer er dog blevet bedre i nogle lande, mens de i andre slet ikke er i overensstemmelse 
med de politiske principudtalelser, der er afgivet til støtte for liberaliseringen af økonomien. 
I alle lande er de væsentligste utilstrækkeligheder ved det juridiske og institutionelle system 
imidlertid, at administrationerne har vanskeligheder ved at gennemføre lovgivningen. 
Erfaringer fra de senere år har vist, at beslutninger om investeringernes placering ofte 
følger og forstærker de fremherskende tendenser. Dette forklarer i høj grad de gode 
resultater i Ungarn, Polen og Den tjekkiske Republik (dvs. de lande, der som de første 
iværksatte omstillingsprocessen), som fortsat tiltrækker størstedelen af alle udenlandske 
investeringer i området. 
RAMMEVILKÅR FOR INDUSTRIEL UDVIKLING OG INVESTERING 
En vellykket industriel udvikling er i høj grad afhængig af de makroøkonomiske 
fremskridt, der gøres for at opnå fuldstændig markedsøkonomi. I denne henseende er de 
central- og østeuropæiske landes reformer i retning af at nå frem til markedsbaserede 
prissystemer og valutakurser af stor betydning for den industrielle udvikling. 
Blandt de vigtigste investeringsfaktorer er rammevilkår såsom hensigtsmæssige 
infrastrukturer (telekommunikation, transport og energi) og tjenesteydelser til erhvervslivet 
(forsikring, bankvirksomhed, rådgivning, revision, handelskamre, industri­
sammenslutninger). Tilgængeligheden af og omkostningerne ved disse infrastrukturer 
påvirker i høj grad den industrielle aktivitet i horisontal retning. Inden for energisektoren er 
Det Europæiske Energicharter for eksempel et vigtigt fællesskabsinitiativ, som kan skabe et 
gunstigt investeringsklima inden for sektoren, og underskriverne af Charteraftalen omfatter 
de central- og østeuropæiske lande. 
Sunde handelsforbindelser er også en forudsætning for industriel udvikling, både hvad 
angår indkøb af produktionsudstyr og råvarer og eksportindtægter. Endvidere er potentialet 
for samhandel et af hovedkriterierne, når der skal træffes beslutninger om investering. 
Traditionelle handelsforbindelser inden for Central- og Østeuropa og det tidligere 
Sovjetunionen er reelt gået i opløsning, og produktionskæderne er brudt sammen. Faktisk 
blev markedsreformer og økonomisk omstilling i Central- og Østeuropa hjulpet på vej af en 
hidtil uset stigning i samhandelen mellem Unionen og de central- og østeuropæiske lande. 
Samtidig med at importen til EU fra de central- og østeuropæiske lande er steget kraftigt, 
har EU indført en radikal handelsliberalisering over for disse lande. Denne liberalisering 
blev formaliseret ved underskrivningen af Europa-Aftalerne. Et af de forhold, der har været 
mest interessant ved samhandelen mellem Unionen og de associerede lande, er den høje 
grad af samhandel mellem industrierne, som har været voldsomt stigende i de senere år, 
hvilket tyder på større overensstemmelse mellem de industrielle strukturer i Unionen og 
regionen. De associerede lande er ved at blive modne til at indgå i et industrielt samarbejde. 
"I 
Konkluderende kan det anføres, at den samlede investering i regionen stadig er for lav 
trods en positiv udvikling i den makroøkonomiske reformproces og væksten i 
privatiseringer og investeringer (fra lavt niveau). Den kan ikke opfylde de eksisterende 
behov for omstrukturering og modernisering, og den tillader ikke den hurtige vækst, der 
er nødvendig for, at disse lande kan indhente EU, i hvert fald delvist. Denne situation 
kan ikke forbedres uden en yderligere forøgelse af samhandelen, udenlandske 
investeringer og industrielt og teknologisk samarbejde med Den Europæiske Union. 
Unionen spiller derfor en central rolle, når det drejer sig om privatisering, modernisering 
og integration af det central- og østeuropæiske erhvervsliv. 
3. DEN EUROPÆISKE UNIONS AKTIONER FØR OG NU 
Unionen har i stadig højere grad forbedret de kontraktmæssige forbindelser med de central-
og østeuropæiske lande og udviklet omfattende tekniske og økonomiske 
bistandsprogrammer og videnskabeligt og teknologisk samarbejde med regionen (en mere 
detaljeret beskrivelse af bistand og videnskabeligt og teknologisk samarbejde kan findes i 
bilag). 
Unionens konsekvente politik, der består i at give adgang for import fra de central- og 
østeuropæiske lande, har været en væsentlig bidragyder til etableringen af gunstige rammer 
for industrielt samarbejde. Hvad angår industriprodukter, er liberaliseringsprocessen, som 
EU påbegyndte med undertegningen af Europa-Aftalerne i 1991/92, næsten tilendebragt. 
Afviklingen af EU's toldafgifter og kvantitative restriktioner blev fremskyndet ved Det 
Europæiske Råd i København i juni 1993, og betingelserne for Europa-Aftalerne med 
Rumænien og Bulgarien blev tilpasset aftalerne med de andre central- og østeuropæiske 
lande, som blev indgået ved Det Europæiske Råd i Essen i december 1994. Som en 
konsekvens heraf findes der for industriprodukter nu kun nogle toldafgifter på stålprodukter 
indtil 1. januar 1996 og på tekstilprodukter indtil 1. januar 1997. De sidste kvoter for 
tekstilprodukter vil forsvinde pr. januar 1998. Hvad angår de baltiske stater, som er dækket 
ind under gældende frihandelsaftaler, er al industriel import til EU, bortset fra tekstiler, 
allerede fuldstændig liberaliseret fra 1. januar 1995. 
Unionens bistand er først og fremmest knyttet til udviklingen af rammevilkår, såsom 
lovgivningsmæssige og administrative rammer for f.eks. investeringer og konkurrence, 
gennem tilnærmelse af lovgivningen. Dette omfatter også kvalitetsstyring. Et 
normaliserings-/certificeringssystem kan enten bestå af nye handelsbarrierer eller lette 
udvekslingen. Uden et hensigtsmæssigt normaliserings-/certificeringssystem vil den central-
og østeuropæiske industri ikke være i stand til at sikre tilstrækkelig produktkvalitet, udvikle 
sine eksportmuligheder og indlede et samarbejde med den europæiske industri. Det vil også 
være vanskeligere at opnå målsætningen for gensidig anerkendelse af vurderingskriterier for 
produktstandarder. 
Desuden er der blevet givet bistand til privatiserings- og omstruktureringsprocessen i 
virksomheder, til udviklingen af erhvervsforbindelser, investeringsfremmende 
foranstaltninger og uddannelse. Udover denne bistand er der blevet iværksat aktioner for at 
"J 
8 
bringe repræsentanter fra industrien i direkte kontakt for at udforske samarbejdsmuligheder 
(Rundbordskonferencen i Riga i 1994 med højtstående repræsentanter fra industri og 
administration i EU og de tre baltiske stater). 
Videnskabeligt og teknologisk samarbejde er blevet udviklet med Central- og Østeuropa for 
at fastholde disse landes F&TU-potentiale som en kilde til industrimodernisering. 
Aktiviteterne er nu blevet integreret i det fjerde rammeprogram. 
4. DEN EUROPÆISKE UNIONS INITIATIVER TIL FREMTIDIGT 
SAMARBEJDE 
Aktioner før og nu har allerede betydet et væsentlig bidrag til omstillingsprocessen. De 
foreslåede retningslinier for fremtiden tager udgangspunkt i eksisterende instrumenter og 
tager hensyn til hensigtsmæssige tilpasninger og yderligere aktion for at inddrage 
strategien for forberedelse på tiltrædelse. Ved en generel horisontal fremgangsmåde skal 
der for hver enkelt sag tages hensyn til den specifikke situation i det pågældende land og 
dets berørte industrielle sektorer fra sag til sag. Det er vigtigt med en regional 
fremgangsmåde inden for mange af de følgende aktionsområder (f.eks. handel, 
grænseoverskridende samarbejde, gennemgang af den sektoriale industri) for at stimulere 
samarbejdet mellem de Central- og Østeuropæiske lande. 
A. Europa-Aftalerne og Den Europæiske Unions bistandspolitik: at bane vejen for 
samarbejde og integration 
I Europa-Aftalerne findes de overordnede rammer for et meget tæt samarbejde, der dækker 
praktisk talt alle områder inden for økonomisk aktivitet, inklusive industrielt samarbejde, 
og de indeholder specifikke bestemmelser, som tager sigte på at forbedre erhvervsmiljøet. 
Derfor kan man i disse aftaler finde de grundlæggende retningslinier for PHARE og andre 
instrumenter. Med udsigten til tiltagende omstilling og fremtidigt medlemsskab i 
overensstemmelse med Det Europæiske Råds samling i Essen vil PHARE-programmets 
tekniske og økonomisk bistand og andre hjælpeforanstaltninger i stigende grad overtage 
rollen som det vigtigste redskab for forberedelse af de associerede central- og 
østeuropæiske lande på tiltrædelse. 
UDNYTTELSE AF DE INSTITUTIONELLE ASPEKTER I EUROPA-AFTALERNE 
Europa-aftalerne udgør det institutionelle grundlag (ud over et generelt fællesudvalg, f.eks. 
kontaktgrupper for stål, minedrift, råmaterialer og underudvalg for økonomisk samarbejde), 
som kan tjene som en drivkraft for samarbejdet. 
•^ 
9 
INDLEDNINGEN TIL EN INDUSTRIEL POLITISK DIALOG 
Der bør indledes en industriel politisk dialog med Central- og Østeuropa med udgangspunkt 
i det institutionelle grundlag. Dette tjener to formål: 
• administrationer på begge sider skal sammen overveje, hvilke initiativer der skal 
tages, for at man bedre kan udnytte potentialet for industrielt samarbejdet, og hvilke 
løsninger man kan anvende for at fjerne de hindringer, som industrien har mødt i 
samarbejdsprojekter. 
• den Europæiske Union har videreudviklet sin industripolitik med henblik på at styrke 
konkurrenceevnen i europæiske industri og har i hvidbogen om vækst og 
konkurrenceevne vedtaget en fremgangsmåde, i hvilken der findes anvisninger på, 
hvordan man kan fremme ændringer i økonomien for at kunne møde fremtidens 
udfordringer, såsom en bæredygtig udvikling og informationssamfundet. Central- og 
Østeuropa vil i høj grad blive konfronteret med de samme udfordringer. Derfor skal 
dialogen også bestå af en udveksling af synspunkter om denne tilpasningsproces. 
UDVIKLING AF LOVGIVNINGSMÆSSIGE RAMMER OG TILNÆRMELSE AF 
LOVGIVNINGEN 
Hvidbogen om forberedelsen af de central- og østeuropæiske lande på integration i det indre 
marked er et kerneelement i den strategi for perioden forud for tiltrædelse, der blev 
godkendt af Det Europæiske Råd i Essen. Hvidbogen skal kortlægge de områder i acquis 
communautaire, som er væsentlige for bevarelsen af det indre markeds integritet til fremme 
af integrationen. I hvidbogen kan der findes forslag til en logisk rækkefølge for tilpasningen 
af det indre markeds lovgivning, men uden noget forsøg på at opstille et tidsskema for 
aktionerne. 
I hvidbogen identificeres ikke blot den centrale, lovgivningsmæssige acquis communautaire 
for det indre marked, men ligeledes de organisatoriske og institutionelle strukturer og 
infrastrukturer, som er nødvendige for at muliggøre en effektiv anvendelse af EU-
lovgivningen. Teknisk bistand vil så kunne ydes under PHARE efter hvert enkelt lands 
specifikke behov. 
Hvidbogen vil på baggrund af ovenstående lette det industrielle samarbejde i fremtiden. 
Den vil blive forelagt Det Europæiske Råd i Cannes. 
KVALITETSSTYRING: STANDARDER/CERTIFICERING 
Principielt kunne Unionen ved fremtidige aktioner følge det mønster, som allerede er lagt 
for bistand til nogle central- og østeuropæiske lande, dvs. en bilateral fremgangsmåde som 
opfylder det enkeltes lands behov, suppleret med en regional fremgangsmåde, der 
kombinerer en række lande for at skabe en "regional kvalitetsstyrings-infrastruktur", som 
vil kunne styrke samhandelen på regionalt plan. 
/"S" 
10 
Teknisk bistand skal baseres på to principper: 
• Den skal sammenkædes med modtagerlandenes politiske forpligtelse til at indføre 
normer, tekniske regelsæt og certificeringssystemer, som er baseret på europæiske og 
internationale modeller. 
• At disse lande deltager i europæiske norm-, certificerings- og kvalitetsorganisationer 
(CEN, CENELEC, osv.) bør indebære, at de er underlagt de samme rettigheder og 
forpligtelser, som deres europæiske partnere. Dette vil i høj grad lette afslutningen af 
de fælles anerkendelsesaftaler. 
I denne sammenhæng skal der lægges vægt på at styrke samarbejdet, især i sektorer hvor 
aftaler om gensidig anerkendelse er hensigtsmæssige. 
RAMMER FOR INVESTERINGER (LOVGIVNINGSMÆSSIGT OG 
ADMINISTRATIVT SYSTEM) 
Som en naturlig konsekvens af investeringsfremmende projekter er der behov for at 
forbedre rammerne for investeringer. Dette hænger i første omgang sammen med de retlige 
og lovgivningsmæssige rammer, som de central- og østeuropæiske lande selv skal udvikle. 
Selvom de har gjort store fremskridt, er der store forskelle fra land til land, især hvad 
angår den mere eller mindre effektive gennemførelse og håndhævelse af love og 
bestemmelser. Andre fælles problemer hænger sammen med behovet for at konsolidere den 
retlige beslutningstagning og den eksisterende lovgivning samt den eksisterende 
inkonsekvens (f.eks. definition af det administrative ansvar - fra nationalt til lokalt niveau -, 
der er forbundet med udenlandske investeringer og samarbejdet mellem dem samt 
komplicerede administrationsprocedurer). Der skal også gøres en stor indsats for at øge 
gennemsigtigheden og stabiliteten i de lovgivningsmæssige rammer, f.eks. potentielle 
investorers adgang til information. 
I diskussionen om rammer for investeringer bør der ikke inddrages for mange parallelle 
bestræbelser. For at opnå en vis ensartethed bør rammeprincipperne udarbejdes sammen 
med de central- og østeuropæiske lande med udgangspunkt i Europa-Aftalerne. Derudover 
skal andre fora fortsat spille en rolle i denne sammenhæng (såsom OECD/"Investment 
Advisory Group" og Den Internationale Handelsorganisation WTO). Kommissionen har 
vedtaget en meddelelse0 om vigtigheden af at etablere ensartede regler på globalt plan for 
direkte udenlandske investeringer for at øge gennemsigtighedsgraden for regler og 
liberaliseringen og beskyttelsen af investeringsstrømme. Det vil øge de vestlige investorers 
tillid, at de central- og østeuropæiske lande accepterer multilaterale regler. 
PRIVATISERING, OMSTRUKTURERING, MODERNISERING AF INDUSTRIEN 
Vedrørende yderligere bistand til industrisektorer skal nedenstående prioriteres: 
Gennemsigtighed i de central- og østeuropæiske industrier: Der skal foretages en 
gennemgang af den sektoriale industri, hvor vigtige sektorer endnu ikke er blevet dækket, 
og hvor den operationelle værdi af en sådan gennemgang er sikret. For at undgå 
overlapning er Kommissionens tjenestegrene begyndt at efterprøve, hvilke data der allerede 
1) KOM (95) 42 
Æ 
11 
er til rådighed hos industrisektorer, medlemsstater og andre organisationer (OECD, FN 
osv.). Det er ligeledes vigtigt at sikre, i den udstrækning det overhovedet er muligt, og det 
mere nu end før, at eksisterende undersøgelser stilles til rådighed for de berørte industrier, 
således at de kan basere fremtidige aktioner på disse data. 
Feasibility studies af konkrete sektoriale projekter. PHARE skal inden for sin 
privatiserings- og omstruktureringsgren anspore central- og østeuropæiske lande til at 
forfølge projekter, som er udformet til at undersøge konsekvenserne for og værdien af 
omstrukturering og modernisering af central- og østeuropæiske virksomheder, og som har 
en øjeblikkelig operationel værdi, der kan styrke investeringer og samarbejde med 
europæiske virksomheder (eksempel: etablering af erhvervsplaner, søgning efter 
hensigtsmæssige investorer osv.). Positive eksempler på sådanne projekter er en 
undersøgelse (finansieret af PHARE-COOPME-faciliteten), hvori situationen for fødevare-, 
drikkevare- og tobaksindustrier i seks associerede lande analyseres med en gennemgang af 
potentielle samarbejdsmuligheder med EU's industri, samt en oversigt over cirka 15-20 
østeuropæiske stålvirksomheders levedygtighed; den er udarbejdet i henhold til de nationale 
omstruktureringsprogrammer. Som et eksempel på en EKSF-lånefacilitet til central- og 
østeuropæiske lande viser, kan en sådan teknisk bistand i nogle tilfælde kombineres med 
særlige låneinstrumenter med henblik på at støtte omstruktureringen af bestemte sektorer. 
Omlægning til civil produktion er ikke kun et vigtigt politisk mål, men i nogle sektorer 
(såsom rumfart) også et værdifuldt samarbejdsredskab. Sektoren for informationsteknologi 
tilbyder et betydeligt (F&U- og industrielt) omlægningspotentiale, som burde udnyttes i 
stigende grad (f.eks. inden for mikroelektronik, optoelektronik og mikrosystemer). 
Socio-regionale ledsageforanstaltninger, der svarer til RESIDER, RETEX, RECHAR, 
osv., bør overvejes for de industrier, der er karakteriseret ved en overforsyning af 
arbejdskraft og en høj regional koncentration, for så hurtigt som muligt at skabe alternative 
beskæftigelsesmuligheder. Faktisk er regionale omlægnings- og udviklingsprogrammer ved 
at blive gennemført i visse lande (især Polen, Tjekkiet og Slovakiet). For eksempel er det 
polske STRUDER-program helt klart baseret på fællesskabsprogrammer og -erfaringer, 
herunder en tilskudsordning for investeringer og et firma for risikovillig kapital. Unionen 
har stor erfaring med strukturelle programmer. De central- og østeuropæiske lande bør 
trække på Unionens erfaring ved udformningen af de programmer, der skal støtte 
opbygningen af en konkurrencedygtig industri. 
ERHVERVSFORBINDELSER OG 
INVESTERINGSFREMMENDE FORANSTALTNINGER 
Fremtidig aktion bør betænke områderne "partnerskabsbegivenheder" og underentrepriser. 
Vedrørende "partnerskabsbegivenheder" er spørgsmålet, om flere sådanne arrangementer 
skal afholdes i de central- og østeuropæiske lande i betragtning af den interesse, som de 
central- og østeuropæiske lande har udvist for at udvide deltagelsen af deres firmaer i 
"partnerskabsbegivenheder" sammen med europæiske firmaer. Blot at udvide eksisterende 
ordninger til Central- og Østeuropa synes ikke at være en hensigtsmæssig reaktion på de 
specielle behov for industrielt samarbejde, der er i den pågældende region. 
12 
En mere produktiv fremgangsmåde kunne være at udvikle særlige samarbejdsinstrumenter 
med de central- og østeuropæiske lande, baseret på eksisterende formler. Der eksisterer 
allerede et fortilfælde med Med-Invest- og Al-Invest-ordningerne, hvis facilitet 1 omfatter 
afholdelse af PARTENARIAT- og INTERPRISE-arrangementer i de central- og 
østeuropæiske lande. I lyset af de erfaringer, der blev gjort med pilotaktionen "Doing 
business with Central and Eastern Europe" og med eksisterende EUROPARTENARIAT-
begivenheder, som bliver større og større, kan der udvikles en nyskabende fremgangsmåde. 
For eksempel kan der udformes et nyt "CEEC PARTENARIAT'-arrangement. Sådanne 
arrangementer kunne fremme specifikke modeller for regional integration mellem de 
europæiske regioner. De kunne dække grupper af indbyrdes relaterede industrier, både 
inden for fremstilling og serviceydelser, i stedet for mange forskellige industrier, som 
tilfældet er med EUROPARTENARIAT-arrangementerne, eller stramt definerede grupper, 
som det er tilfældet med regelmæssige INTERPRISE-arrangementer. 
Inden for underentrepriser med henblik på deltagelse i arrangementer, som EU arrangerer, 
er princippet med "Salons Inversés", hvor deltagerne møder potentielle leverandører, 
velegnet for firmaer fra de central- og østeuropæiske lande. 
Ud over at deltage i eksisterende aktioner ville en særaktion til udvikling af 
underentrepriser mellem central- og østeuropæiske lande og med deltagelse fra EU være 
ønskværdig. Den kunne omfatte fire typer af foranstaltninger: 
1. indbyrdes forbundne databaser/udvekslinger, som er etableret i de central- og 
østeuropæiske lande med henblik på indgåelse af underentrepriser med EU-lande, 
2. vurdering af den nuværende situation for underentrepriser i Central- og Østeuropa; 
3. pilotaktioner inden for specifikke sektorer; 
4. uddannelse af teknikere og virksomheder i principper som total kvalitetsstyring og 
gennemførelse af certificeringsprocedurer og anerkendte laboratorier. 
Som ved udviklingen af en "partnerskabsbegivenhed" er tilstrækkelige ressourcer 
nødvendige for at køre et sådant særprogram. 
Det Europæiske Råd i Essen har erkendt den stedse mere betydningsfulde rolle, som 
PHARE har inden for investeringsstøtte til både infrastrukturer og udvikling af SMV. 
JOPP-programmet spiller en vigtig rolle, især i projekter med små investeringer, som er 
mindre tilbøjelige til at blive betænkt af institutioner som EBRD. En ekstern evaluering af 
JOPP er undervejs i øjeblikket. Resultaterne herfra vil blive taget i betragtning i forbindelse 
med eventuelle ændringer af programmet. Evalueringen vil f.eks. se på anvendelsen af 
facilitet tre (støtte til produktiv investering), opfyldelsen af investeringsbehov og den 
hensigtsmæssige størrelse af de virksomheder, der modtager støtte. 
Yderligere synergieffekt skal søges nået med de organisationer, der er involveret i 
investering, især EBRD og EIB, som det er tilfældet i eksisterende PHARE-aktioner, hvor 
EBRD- og PHARE-midler kombineres for at skaffe teknisk bistand, uddannelse og kapital 
til industriel omstrukturering. Et eksempel vedrører "the Project Preparation Committee", 
som er blevet etableret for at forbedre koordineringen mellem internationale og finansielle 
/*< 
13 
institutioner og bidragydere inden for miljø-investeringer i Central- og Østeuropa (efter 
Ministerkonferencen "Miljøet for Europa" i 1993). 
På grundlag af de erfaringer, der er gjort med EKSF-lånefaciliteten, der blev vedtaget til 
fordel for de central- og østeuropæiske lande i 1990, bør de muligheder for 
låneinstrumenter, som er kædet sammen med en eller anden form for industrielt samarbejde 
mellem EU og central- og østeuropæiske virksomheder, undersøges nærmere. 
GRÆNSEOVERSKRIDENDE SAMARBEJDE 
Som Det Europæiske Råd i Essen har bekræftet, er det vigtigt at følge en regional 
fremgangsmåde for at tilskynde til grænseoverskridende, interregionale aktioner, både 
mellem de central- og østeuropæiske lande og mellem dem og Unionen. Dette vil også 
hjælpe til at undgå overlapninger og misbrug af knappe økonomiske ressourcer ved 
fremtidige investeringer. Selvom de nuværende aktioner (PHARE INTERREG og 
INTERREG) allerede udgør et væsentligt bidrag, bør en yderligere forstærkning overvejes. 
Der er gode muligheder for at udvikle industrielt samarbejde mellem 
håndværksvirksomheder og små firmaer i grænseområderne. Kombinationen af INTERREG 
og PHARE-programmerne betyder, at de muligheder, der er i disse programmer, bliver 
udnyttet til grænseoverskridende samarbejde. Efter den sidste udvidelse af EU har alle 
central- og østeuropæiske lande med undtagelse af Rumænien fælles grænser med EU, og 
mulighederne for denne lokale integration kan derfor fremhæves som grundlaget for en 
mere omfattende internationalisering af firmaer og bredere former for samarbejde. Det vil 
være nødvendigt at sikre, at sådanne grænseoverskridende organer grupperes i et netværk 
med andre lignende eksisterende eller planlagte organer inden for EU for at sikre, at den 
bedste praksis overføres, og for at fremme yderligere erhvervsmuligheder. 
Lukningen af de manglende huller i infrastrukturerne vil fremme det grænseoverskridende 
samarbejde betydeligt. Som Det Europæiske Råd i Essen erkendte, er integrationen af de 
central- og østeuropæiske lande i det transeuropæiske net et nøgleelement i styrkelsen af 
forbindelserne med Unionen. Inden for rammerne af EU-arbejdet med det transeuropæiske 
net er begreber som interoperabilitet blevet videreudviklet, og deres påvirkning på 
transportindustrien er blevet vurderet. I sammenhæng med den stadig større integration af 
de central-og østeuropæiske lande vil indledningen af en dialog med disse lande for at 
udforske mulighederne for industrielt samarbejde inden for transportsektoren navnlig være 
med til at sikre, at deres transportsystemer er kompatible med udviklinger inden for Den 
Europæiske Union. 
KONKURRENCE 
Etableringen af en levedygtig konkurrence og et statsstøttet kontrolsystem er en væsentlig 
betingelse for udviklingen af en markedsøkonomi og en sund industriel sektor i de lande, 
der undergår en økonomisk omstillingsproces. Indførelsen af konkurrenceregler, der 
omfatter bestemmelser vedrørende monopoler og virksomheder med specielle eller 
eksklusive rettigheder, er nødvendige for at undgå, at offentlige monopoler erstattes af 
private monopoler, og for at sikre, at markedsstrukturerne bliver konkurrencedygtige, 
hvorimod indlysende grunde til offentlig finansiering taler for streng statsstøttet kontrol. 
'*1 
14 
Hvad der er endnu vigtigere er, at gennemsigtigheden inden for statsstøtteområdet og 
kontrollen af samme er væsentlige elementer i omstillingsprocessen til en markedsøkonomi, 
som er åben for international konkurrence. Selvom statsejede virksomheder ikke automatisk 
skal betragtes som uacceptable, skal de undersøges grundigt, f.eks. vedrørende deres måde 
at finansiere investeringer, for at sikre, at de normale kriterier for investeringer, som også 
gælder for den private sektor, finder anvendelse. Skjulte subsidier kan føre til alvorlige 
konkurrencefordrejninger. 
De bestræbelser, der foreløbig er gjort for at harmonisere lovgivningen i henhold til 
Europa-Af taler ne, skal videreføres for at sikre, at konkurrenter kan arbejde under samme 
betingelser i et konkurrencedygtigt miljø, uden at nogle får unødige fordele. Hvidbogen vil 
også omfatte en analyse af Unionens konkurrenceregler, som udgør et væsentligt element i 
den grundlæggende struktur for det indre marked. Kommissionen vil etablere et 
uddannelsesprogram for konkurrencepolitik, som skal trække på erfaringer og ekspertise fra 
Kommissionen og medlemsstaternes konkurrencemyndigheder. 
Hertil kommer, at de central- og østeuropæiske lande skal tilskyndes til at indordne sig 
under relevante internationale retningslinier, som tager sigte på at opnå normale 
konkurrencevilkår (såsom OECD-aftalen vedrørende skibsbygning). 
SAMHANDEL 
Som et supplement til, og ikke som en erstatning for, at der er skabt adgang til Unionen, 
bør der gøres en større indsats for at sprede regionens samhandel. Denne indsats bør 
koncentreres om to hovedområder: 
Fremme af samhandelen mellem regionerne: De indenlandske markeder i de central- og 
østeuropæiske lande er ofte underforsynede, fordi den lokale produktion eksporteres til 
mere tilgængelige (infrastrukturer, netværk) og bedre betalende (hård valuta) udenlandske 
markeder, normalt til Unionen, til trods for at der er indgået aftaler regionerne imellem 
såsom CEFTA0. Den tættere økonomiske integration af markederne i regionen bør derfor 
fremmes, for at man både kan styrke og sprede handelsforbindelserne og arbejdsfordelingen 
mellem landene. 
Fremme af et konvertibelt samhandelsmiljø ("Aid for Trade"): Der bør fortsat gives 
bistand, når det skønnes nødvendigt, til udvikling af pålidelige og effektive bank- og 
betalingssystemer i Central- og Østeuropa. Især bør støtten rettes mod etableringen af et 
clearingsystem for betalinger og eksportkreditmekanismer for at tilskynde til øget 
samhandel og støtte målsætningen om tættere økonomisk integration, som tidligere nævnt. 
Eksportkreditmekanismer skal opfylde de samme normer som dem, der er fastlagt i de 
internationale bestemmelser (dvs. .OECD) og dem, der gælder i de medlemsstater, som er 
en del af EU's regler for statsstøtte og derfor er gældende ifølge Europa-Aftalerne. 
1) CEFTA: Det centraleuropæiske frihandelsområde, aftale indgået mellem Visegrad-landene i december 1992 
«& 
15 
Oprindelsesregler spiller en betydelig rolle for handelsstrømmes vækst og retning. I 
overensstemmelse med de beslutninger, der blev taget på Det Europæiske Råd i Essen, vil 
virkningen af de foreslåede bestemmelser for oprindelsesstrategi0 blive undersøgt grundigt 
fra et industrielt/handelsmæssigt synspunkt. 
Ligeledes kan aftaler om en fælles anerkendelse af vurderingskriterier for 
produktstandarder stimulere handelen. Der må derfor gøres en indsats for at identificere 
områder, hvor fælles anerkendelsesaftaler inden for særlige sektorer kan indgås med enkelte 
central- og østeuropæiske lande i løbet af perioden forud for tiltrædelsen. 
Et initiativ til fremme af handelen mellem regionerne er blevet iværksat under PHARE som 
et resultat af Det Europæiske Råd i Essen. Det omfatter støtte til indførelse af moderne 
handelslovgivning, overførsel af know how til eksportfremme og til udvikling af 
eksportforsikringer og garantiordninger. 
MILJØ 
De central- og østeuropæiske landes forventede tiltrædelse af internationale 
standardiseringsorganer (CEN, CENELEC) giver mulighed for en tilpasning af de 
miljømæssige krav i denne region. Etablering af et handels- og miljøudvalg inden for Den 
Internationale Handelsorganisation WTO giver et grundlag for drøftelse af spørgsmål om 
miljømæssige - tekniske eller ikke-tekniske - standarder i forbindelse med samhandel. 
Der er behov for at vurdere infrastrukturerne for de miljømæssige serviceydelser 
(affaldsbehandling og spildevandsrensning samt kontrol med luftforureningen). Ifølge 
OECD kan de central- og østeuropæiske lande måske nå en vækstrate på op til 25 % inden 
år 2000. Industrielt samarbejde vil derfor være et vigtigt instrument til at sikre, at der 
indføres stramme krav i denne region både for at skabe et bedre miljø og jævnbyrdige 
partnere i industrien. 
Aktioner skal også omfatte praktiske foranstaltninger, som skal bidrage til en bæredygtig 
udvikling. Industrien har et hovedansvar for at sikre et højt niveau inden for 
miljøbeskyttelse, og den central- og østeuropæiske industri skal leve op til de miljømæssige 
regler, som er baseret på retningslinier for beslutninger angående miljø, industri og 
investering i Central- og Østeuropa (Budapest 1991). Ud over den tekniske bistand, der 
ydes under PHARE-miljøprogrammet til oprensningsoperatoner, skal der også lægges stor 
vægt på en renere industriproduktion både i den private og offentlige sektor. Der er navnlig 
behov for flere oplysninger til dem, der kan gennemføre renere produktionsløsninger, både 
om den relevante teknologi og de miljømæssige værktøjer, som industrien skal anvende til 
at foretage en nøjagtig bedømmelse af aktiviteter og produkter. Den forbedrede adgang til 
information kan suppleres med teknisk bistand, demonstrationsprojekter og uddannelse. 
1) SEK (94) 1897 endelig udg. Ifølge denne strategi foreslås det (i) at udvide den diagonale kumulation mellem 
Unionen og alle central- og østeuropæiske lande, (ii) at integrere EFTA-landene i denne kumulation og (iii) at 
indføre fuldstændig kumulation i alle aftaler. 
16 
I ENERGI I 
Indførelsen af SYNERGY, programmet om energisamarbejde med tredjelande, herunder 
Central- og Østeuropa, koordineret med anden teknisk bistand, er af meget stor betydning. 
Det tager sigte på f.eks. gennemførelsen af Det Europæiske Energicharter og projekter på 
tværs af grænserne. Under THERMIE-programmet om overførsel af innovativ 
energiteknologi er der oprettet energicentre, som spiller en væsentlig rolle som 
forbindelsesled mellem EU og de central- og østeuropæiske industrier. 
UDDANNELSE 
Det vil kun være muligt at opfylde målsætningerne for investering og teknologioverførsel, 
hvis der samtidig gøres en massiv indsats for at forbedre den ledermæssige know how hos 
personalet i central- og østeuropæiske virksomheder indenfor alle erhvervsområder, der 
er i færd med at omstille sig til markedsøkonomi (såsom organisation, 
omkostningsplanlægning og -styring, optimering af produktionsprocesser, 
marketing/distribution og kvalitetskontrol). Dette bør også omfatte uddannelse af 
undervisere for at skabe bedre vilkår for spredning. Uddannelse bør endvidere omfatte 
miljømæssige aspekter, der er væsentlige for etableringen af en bæredygtig 
markedsøkonomi (f.eks. renere produktion og miljølovgivning). 
Inden for voksenuddannelse og navnlig lederuddannelse overvejes det i det nyligt etablerede 
fond, Den Europæiske Uddannelsesfond, at indføre særlige foranstaltninger for at fremme 
samarbejdet mellem organisationer og institutioner, der er ansvarlige for uddannelse i 
Central- og Østeuropa og de tilsvarende instanser i Unionen. Målet er yderligere at styrke 
udviklingen af lokale strukturer, at forbedre forbindelserne med industrien og at orientere 
undervisningsplaner mod professioner og arbejdsstrukturer, der er relevante for de nye 
markedsbetingelser. De aktiviteter, der skal udvikles af fondet, vil trække på erfaringer fra 
Fællesskabets aktionsprogram FORCE og fremover fra LEONARDO. 
Dialogen med fælleskabsindustrien skal bruges både til at udforske muligheder og til at 
mobilisere en lang række europæiske værtsfirmaer til uddannelsesophold, som skal tilbydes 
central- og østeuropæiske ledere (f.eks. "Industrial Training Attachments Programme"). 
Der bør tages hensyn til de uddannelsesinitiativer, der er iværksat uafhængigt af 
individuelle industrier (eksempler: skibsbygning, beklædning, kemiske produkter, stål og 
energi). Desuden bør der gøre en større indsats for at uddanne central- og østeuropæiske 
embedsmænd, især dem, der arbejder med lovgivningsmæssige rammevilkår og 
omstruktureringsprogrammer i deres eget land (f.eks. uddannelsesophold i administrationer 
og virksomheder i EU). Dette kunne hjælpe til at fremme den retlige sikkerhed og de 
stabile rammer, som er af stor betydning for at tiltrække investeringer. 
Endelig kan de erfaringer, som Unionen har indhøstet i forbindelse med den industrielle 
omstrukturering og udstationering af arbejdskraft også gavne de central- og østeuropæiske 
lande. Unionen har etableret netværk med det formål at indsamle nyttige erfaringer på disse 
områder og sprede dem til andre organisationer i medlemsstaterne. Forskning og evaluering 
har ført til anbefalinger, som er blevet offentliggjort vidt og bredt via disse netværk til 
interesserede parter på lokalt og regionalt niveau. 
'It 
17 
B. VIDENSKABELIGT OG TEKNOLOGISK SAMARBEJDE 
Den fremtidige aktion bør tilstræbe at opfylde følgende prioriteter: 
FORSKNING OG UDVIKLING 
Modernisering af industrien afhænger bl.a. af en effektiv gennemførelse af F&U-resultater. 
Derfor skal det industrielle samarbejde bygge på og valorisere videnskabeligt og 
teknologisk samarbejde med Unionen, og hvor det er hensigtsmæssigt, også støttet af 
Unionen. Samarbejde mellem forskere og industrivirksomheder bør styrkes ved 
hensigtsmæssig brug af alle til rådighed værende instrumenter, herunder det fjerde 
rammeprogram og aftalerne med Central- og Østeuropa, idet der dog bør tages hensyn til, 
at målsætningen i sidste instans er at styrke det videnskabelige og teknologiske grundlag for 
Unionens industri, og at man har forpligtet sig til at styrke Unionens internationale 
konkurrenceevne. I denne sammenhæng tager Unionens indsats for at fremme F&TU-
samarbejdet sigte på at etablere en stærkere forbindelse mellem EU og central- og 
østeuropæiske forskningssamfund til gensidig fordel. Central- og østeuropæiske forskere 
bør tilskyndes til i højere grad at deltage i fællesskabsinitiativer og -programmer for 
F&TU, især inden for områder, hvor deres ekspertise og know how vil være af værdi for 
resultaterne af det fælles arbejde, og de skal støttes i at vedligeholde kontakten med deres 
EU-partnere efter at have deltaget i fælles projekter. Man bør også styrke udbredelse og 
valorisering af resultaterne fra F&TU, selvom de ikke er dækket af "aktivitet 2" i det fjerde 
rammeprogram. 
INFORMATIONSINFRASTRUKTUR OG INFORMATIONSSAMFUND 
Europa og andre hovedaktører bevæger sig hen imod det globale informationssamfund. 
Dette indebærer en modernisering af den fysiske telekom-infrastruktur, udvikling og 
spredning af nye informationstjenester for erhvervslivet og privatpersoner, fremme af 
informationsteknologi og brugerviden og udvidet brug af elektronisk dataudveksling (EDI). 
Unionen vil sikre, at denne proces bliver global og vil gradvist udvide alle sine relevante 
programmer til at omfatte Central- og Østeuropa for at føre det ind i 
informationssamfundet. Dette kan også bidrage til at vurdere det globale 
informationssamfunds mulige betydning for den central- og østeuropæiske industri. G-7-
ministerkonferencen (Bruxelles februar 1995) har understreget informationssamfundets 
revolutionerende virkning på erhvervslivet og privatpersoner, anerkendt nødvendigheden af 
et globalt samarbejde for at opnå samme og identificeret 11 pilotprojekter, som kan bidrage 
til at støtte målsætningen for en international konsensus om fælles principper for 
informationssamfundet. Pilotprojekterne vil være åbne for tredjelande. 
I 1995 planlægger Kommissionen at organisere et uformelt forum om 
informationssamfundet på ministerniveau med deltagelse af 10 central- og østeuropæiske 
lande. 
11 
18 
C. MOBILISERING AF DEN EUROPÆISKE INDUSTRI 
For at stimulere den private sektor til i højere grad at involvere sig i omstillingsprocessen i 
Central- og Østeuropa bør Kommissionen overveje at indgå i partnerskab med den private 
sektor som et supplement til hjælpeprogrammerne. Formålet er at skabe en højere grad af 
komplementaritet og synergi inden for f.eks. markedsudviklingsstrategier gennem en 
udveksling af informationer og erfaringer. 
DIALOG MED DEN EUROPÆISKE INDUSTRI 
For at udforske mulighederne i og hindringerne for industrielt samarbejde har europæisk 
industri behov for i højere grad at medvirke i en konstant informations- og høringsproces 
med Kommissionen. Det væsentlige er, at Kommissionen fortsat diskuterer med 
Fællesskabets industrisektorer på et konkret lands- og sektorspecifikt plan, hvilke problemer 
industrien er stødt på i forbindelse med iværksættelse af samarbejdsprojekter, og hvad 
grundene er til det langsomme investeringstempo i mange central- og østeuropæiske lande. 
Det såkaldte skibsfartforum er et eksempel på et instrument til den permanente dialog, som 
kan bruges i andre sektorer. 
Dialogen med industrien skal også undersøge nytteværdien af forskellige former for 
investeringsfremme. For eksempel bør det overvejes at forbedre eksisterende instrumenter 
og at søge løsninger, som delvist kan garantere investeringer for at stimulere specielle 
projekter, som der er efterspørgsel efter i partnerlandene (i Central- og Østeuropa) og som 
erhvervslivet i Den Europæiske Union har kapacitet til at deltage i (energibesparelse, 
vandrensning, telekommunikation, transportordninger, osv.). Sådan et initiativ kan baseres 
på analyse af eksisterende garantiordninger (f.eks. medlemsstater og andre ordninger såsom 
Verdensbankens "Multilateral Investment Guarantee Agency") for at sikre, at aktioner, der 
gennemføres af Unionen, reelt medfører værditilvækst. 
INTERINDUSTRIEL DIALOG 
Kontakten mellem industrier i Central- og Østeuropa og EU skal fremmes på forskellige 
måder og niveauer. 
ADVISORY BUSINESS COUNCIL 
Strategien for perioden forud for tiltrædelsen, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i 
Essen i december 1994, omfatter etablering af et Advisory Business Council, som skal yde 
rådgivning til Kommissionen og myndighederne i de associerede central- og østeuropæiske 
lande vedrørende støtte til økonomisk vækst og navnlig fremme af udenlandske 
investeringer. 
RUNDBORDSKONFERENCER FOR INDUSTRIEN 
Bortset fra de generelle makro- og mikroøkonomiske hindringer for investering og andet 
samarbejde dukker der specielle hindringer op i enkelte industrisektorer (f.eks. beskyttelse 
af den intellektuelle ejendomsret, der er særlig vigtig inden for medicinalindustrien). Disse 
konferencer er et effektivt instrument til at identificere og diskutere disse hindringer, og de 
7'h 
19 
kan være et nyttigt, uformelt supplement til de officielle kontaktfora mellem 
administrationer, der er oprettet under Europa-Aftalerne. 
Kommissionen bør sætte andre rundbordskonferencer i gang, som omfatter industrier fra 
EU og Central- og Østeuropa samt hensigtsmæssige partnere fra de central- og 
østeuropæiske administrationer, og som følger modellen for den rundbordskonference, der 
blev organiseret i Riga med de baltiske stater i 1994. For at undgå overlapning med andre 
bilaterale eller internationale fora, som allerede er i gang (f.eks. OECD*s "Investment 
Advisory Group"), bør det med disse konferencer undgås, at deltagelsen bliver for stor og 
uensartet, og dagsordenen bør sikre en øjeblikkelig operationel værdi. De bør ikke betragtes 
som permanente institutioner. De afholdes på ad hoc-basis, når begge parter finder det 
formålstjenligt, og de kan bidrage til at sætte en samarbejdsproces i gang, som de 
økonomiske operatører derefter selv bør kunne fortsætte. 
SÆRLIGE AKTIVITETER I INDUSTRISEKTOREN 
Da sektorspecifikke, interindustrielle kontakter er afhængige af specielle muligheder og af, 
hvorvidt fælles viden/samarbejde allerede er opnået, bør de antage den mest 
hensigtsmæssige form. Eksempler herpå er den messe for landbrugsfødevareindustrien, som 
er planlagt for 1995 og en rundbordskonference om forbrugerelektronikindustrien. 
Når det er hensigtsmæssigt, kunne EU-virksomheder indgå sponsoraftaler med central- og 
østeuropæiske virksomheder, f.eks. med henblik på uddannelse, eller længerevarende 
samarbejde såsom distributionsaftaler. 
Et andet område kan være aktioner til interindustriel opfølgning af teknisk bistand. For at 
øge virkningen af især omstruktureringsbistanden kan etablering af interindustrielle 
kontakter sikre en operationel opfølgning. Sådanne kontakter kan tage form af f.eks. 
seminarer, hvor man diskuterer de hensigtsmæssige konsekvenser af 
hjælpeaktioner/omstruktureringsundersøgelser med industrier i Central- og Østeuropa og 
EU, heri indbefattet udformning af samarbejdsprojekter. 
Endelig bør der udvikles konkrete samarbejdsprojekter, hvis de lever op til de krav, der 
stilles fra industrierne på begge sider. Et eksempel er pilotprogrammet til forbedring af 
konkurrencedygtige underentrepriser for den europæiske forbrugerelektronikindustri. Dette 
projekt har i de seneste tre år gjort det muligt for europæiske komponentleverandører at 
besøge fabrikker i Japan og derefter udforme og gennemføre programmer til forbedring af 
produkterne i deres egne firmaer. Programdeltagerne går ind for at udvide deltagelsen til 
leverandører fra Central- og Østeuropa, som i stigende grad anses for en vigtig markeds- og 
produktionsplacering. Man bør også lægge mærke til projekter, der viser, at 
"forureningsforebyggelse betaler sig", dvs. at foranstaltninger med ingen eller få 
omkostninger kan reducere brugen af ressourcer og forureningen og samtidig være 
økonomisk fordelagtige. 
•?* 
20 
"OPBYGNING AFINSTIWTIØNER": PARTNERE TIL INDUSTRIEN 
Etablering og udvikling af industrisammenslutninger i Central- og Østeuropa bør fortsat 
støttes. Dette voksende netværk vil - ud over andre tjenesteydelser for erhvervslivet, der er 
støttet af PHARE - råde over den kompetente rådgivning, som industrien i EU behøver for 
at udvikle samarbejdet. Industrisamnjenslutninger i EU kan bidrage til at udvide processen. 
Finansieringen af planlagte aktioner afhænger først og fremmest af PHARE, hvad angår 
bistand, af det fjerde rammeprogram, navnlig hvad internationalt samarbejde angår, og 
af budgetposten for informationssamfundet. Især vil igangværende aktioner under 
PHAHE-programmet blive udviklet ydertigere og nye initiativer iværksat for at fremme det 
industrielle samarbejde med PfJARE-finansiering på baggrund af de central- og 
østeuropæiske landes egne prioriteter og krav. Initiativer til interindustriel dialog vil blive 
finansieret, så vidt det ør muligt, af både PHARE COOPME-faciliteten og over 
industriens budget til industrielt samarbejde. Til det formål forventes begrænsede 
ressourcer over industriens budgetpost for at udvide både dialogen med industrien i EU 
og den interindustrielle dialog (især gennem organiseringen af rundbordskonferencer og 
andre interindustrielle ad-hoç kontaktfora), og for at fremme konkrete interindustrielle 
projekter såsom udvidelsen af forbrugerelektronik-programmet, som er beskrevet ovenfor. 
Mens man skal forsøge at undgå overlapning med PHARE og sikre supplering mellem 
disse finansieringskilder, vil værditilvæksten bestå i at lette ledsageaktioner, som direkte 
involverer industrier på begge sider. 
?(-
BILAG 
Tabel : Ilndustriproduktion og arbejdsløshed i Central- og Østeuropa 
Bulgarien 
Estland 
Ungarn 
Letland 
Litauen 
Polen 
Rumænien 
Den Tjekkiske 
Republik 
Den Slovakiske 
Republik 
Slovenien Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 
Industriproduktion (a) 
Arbejdsløshedsprocent % (b) 1992 
-7,0 
15,6 
-38,7 
1,5 
-9,8 
12,2 
-35,1 
2,3 
-51,6 
1,0 
4,2 
13,6 
-21,8 
8,4 
- 11 
3 
- 13 
1 
- 13,2 
13,3 1993 
-8,5 
15,9 
-28,4 
1,7 
4,0 
12,1 
-39,6 
5,3 
-46,0 
1,6 
7,9 
16,1 
1,3 
10,2 
-5 
3 
- 14 
14 
-2,8 
15,4 1994 
-4,8 (jan.-maj) 
13,4 (juni) 
2,1 (juni) 
7,8 
11,0 (juni) 
32,4 (jan. -juni) 
3,2 (juni) 
9,9 (jan. -juni) 
16,6 (juni) 
- 1,8 (jan. -maj) 
10,8 (juni) 
4,6 (juni) 
3,0 (juni) 
3 (feb.) 
13,9 (maj) 
5,8 (jan. - maj) 
14,6 (apr.) 
(a) ændring i procent sammenlignet med foregående år 
(b) slutning på perioden 
Kilde: European Economy 
Nr. 8/9 august/september 1994 
n 
11 
Tabel: Direkte udenlandske investeringer i Central- og Østeuropa 
Direkte udenlandske investeringer i de lande, der undergår en økonomisk 
omstillingsproces, 1990-1994 : kumulativ total 
(Transacciones de caja efectivas) 
Bulgarien 
Den Tjekkiske Republik 
Ungarn 
Polen (kontant) 
Polen (betalingsbalancen) 
Rumænien 
Slovakiet 
Slovenien 
Estland 
Letland 
Lituaen Niveau (millioner US$) 
1990 
4 
436 
512 
93 
218 
0 
28 
n.d. 
0 
0 
0 1991 
60 
947 
1971 
210 
509 
40 
110 
41 
0 
0 
0 1992 
101 
1951 
3442 
494 
1187 
120 
210 
152 
58 
43 
10 1993 
157 
2519 
5781 
1074 
n.d. 
207 
354 
263 
218 
82 
50 Juni 1994 
182 
2820 
6316 
1365 
n.d. 
323 
390 
292 
337 
112 
70 Direkte 
udenlandske 
investiger 
per capita 
17 
242 
558 
28 
0 
9 
83 
130 
139 
30 
13 
Direkte udenlandske investerings-reserver (officielt skøn) 
Den Tjekkiske Republik 
Ungarn 
Slovenien 72 
569 
n.d. 595 
2107 
n.d. 1556 
- 3424 
n.d. 2053 
5576 
762 2490 
6383 
792 n.d. 
n.d. 
Kilde: FN's økonomiske kommission for Europa; tallene i kursiv er skøn foretaget af 
FN's økonomiske kommission for Europa; "0" betyder intet eller et ubetydeligt 
investeringsbeløb; tallene pr. capita er angivet i US$. 
cc% 
Ill 
STÅLINDUSTRIEN: ET EKSEMPEL PA VELLYKKET SAMARBEJDE 
I mange central- og østeuropæiske lande repræsenterer stålindustrien en betydningsfuld 
industrisektor, som kræver enorm teknisk og ledelsesmæssig omstrukturering, hvis den skal 
overleve. I lyset af den igangværende strukturelle tilpasning af denne sektor i Europa som helhed 
skaber stålindustrien samtidig visse spændinger, som bedst kan løses gennem samarbejde og bedre 
fælles forståelse. 
På grund af de traditionelle kontakter med landene i Central- og Østeuropa i stålsektoren og på 
grund af interne omstruktureringserfaringer i EU var Kommissionens tjenestegrene i stand til at 
bidrage til hurtigt at etablere en strategi og et samarbejde med støtte fra PHARE. Denne 
fremgangsmåde blev udarbejdet i tæt samarbejde med repræsentanter fra både regeringer og 
industrien i de pågældende lande og derefter gennemført af erfarne rådgivere med hjælp fra 
eksperter fra EU's stålindustri. Bistanden bliver sædvanligvis indledt med en 
omstruktureringsundersøgelse af stålsektoren for at tilvejebringe et overblik over fremtiden for 
stålindustrien i det pågældende land. Sideløbende hermed gennemføres uddannelsesprogrammer for 
at overføre specifikke erfaringer på områder som marketing, kalkulation, personale, osv. fra 
stålindustrien i EU (for eksempel uddannelsesprogrammer for central- og østeuropæiske ledere i 
stålfirmaer i EU). Endelig blev der iværksat udvekslingsprogrammer, som skulle samle erfaringer 
fra ledere i stålfirmaer i begge regioner. Derudover har central- og østeuropæiske stålfirmaer 
mulighed for at ansøge om lån under EKSF's lånefacilitet, artikel 95, der blev vedtaget i 1990, 
forudsat at projektet involverer samarbejde med en EU-partner og ikke har en forvridende virkning 
på markedet for det pågældende produkt. 
Disse programtyper skrider frem med succes i syv lande i Central- og Østeuropa og vil blive 
påbegyndt i Rusland og i Ukraine, hvor man dog har ændret fremgangsmåden en anelse, da både 
industriens størrelse og den historiske baggrund er anderledes. I Central- og Østeuropa må der i 
samarbejdet tages hensyn til den fremtidige tiltrædelse, og landene her har brug for hjælp til at 
tilpasse sig Den Europæiske Unions og EKSF's bestemmelser og normer og brug for 
erfaringsudvekslinger med deres kolleger i Den Europæiske Union. 
Projektet "Global Study Steel" blev iværksat i 1992. Det består af alle stålproducerende lande i 
Central- og Østeuropa under vejledning af et styringsudvalg, der er sammensat af Den Europæiske 
Kommission, EBRD, Verdensbanken, FN og IISI. Denne regionale fremgangsmåde sikrer, at 
omstruktureringen ikke udføres på rent nationalt grundlag uden at tage hensyn til central- og 
østeuropæiske og SNG-regionale følger og den globale stålsituation, og bidrager til at fremme 
udenlandske investeringer og mulige joint ventures. Regelmæssige møder sikrer en åben udveksling 
af erfaringer og bringer folk, der er ansvarlige for stål i Europa, sammen. Den første undersøgelse i 
denne sammenhæng omhandler efterspørgsel og kapacitet i år 2000 og kan dermed være nyttig i 
individuelle omstruktureringer. En anden undersøgelse er netop blevet iværksat, som omhandler 
muligheder, fordele ved og krav til regionalt samarbejde, synergier og muligheder i denne sektor. 
Efter fem års industrielt samarbejde inden for stålsektoren er de første resultater ikke blot bedre 
viden om den sektoriale situation i denne region, men også en fornuftig omstruktureringsindsats. 
For det andet foregår der udveksling af erfaringer med direkte samarbejde mellem ledere og 
regeringsrepræsentanter fra alle lande i Europa, som fører til de første joint ventures eller andre 
former for partnerskaber og bedre gensidig forståelse. Dette er blevet muliggjort på grund af EU-
stålproducenternes engagement. I fremtiden vil det som en del af programmet for teknisk bistand 
være muligt at udvide samarbejdet yderligere. Af denne årsag - og fordi vi oplever en periode med 
stigende stålhandel - er handelsspændingerne blevet mindsket, således at næsten alle 
handelsbarrierer mod import af stål fra Central- og Østeuropa er blevet fjernet. 
IV 
INFORMATIONSSAMFUNDET: ET EKSEMPEL PA MULIGHED FOR 
UDVIKLING AF SAMARBEIDET 
Informations- og kommunikationsteknologier skaber en ny industriel revolution, som kan blive 
kritisk for det europæiske samfunds fremtid. For Central- og Østeuropa er informationssamfundets 
opståen en af nøglerne til industriel, økonomisk og social fornyelse. Disse lande råder over højt 
kvalificerede menneskelige ressourcer og betydeligt industrielt udstyr på de berørte områder. 
Emnets globale natur kræver hensigtsmæssige koordineringsmekanismer på internationalt niveau og 
samarbejde i hele Europa. 
At inddrage Central- og Østeuropa i opbygningen af det europæiske informationssamfund er 
afgørende for at styrke den sociale, økonomiske og politiske sammenhæng i hele Europa og for at 
nå det kritiske punkt, som vil gøre det muligt for Unionen at konkurrere mere effektivt med USA og 
Japan. Samarbejde er også væsentligt for at kunne finde frem til nøgleelementer i udviklingen af 
avancerede informations- og kommunikationsinfrastrukturer, især hvad angår standardisering, 
beskyttelse af intellektuel ejendomsret, sammenkobling af netværk og interoperabilitet af tjenester og 
applikationer. Samarbejdet kan spille en grundlæggende rolle for et hurtigt gennembrud for 
informations- og kommunikationsteknologier og spredning af know how i Central- og Østeuropa og 
åbner på samme tid muligheden for investeringer i dette marked foretaget af EU-virksomheder 
inden for industri og tjenesteydelser. Dette indebærer, at hindringer i forbindelse med en række 
lovgivningsmæssige aspekter fjernes. 
Den Europæiske Kommission er i færd med at planlægge et forum vedrørende 
informationssamfundet med de central- og østeuropæiske lande i 1995 for i fællesskab at overveje 
og iværksætte udvalgte samarbejdsprojekter. Initiativer som det transeuropæiske net for offentlige 
administrationer, telematiktjenester for SMV osv. kan i høj grad lette integrationen af disse lande i 
det indre marked og i de overordnede EU-strukturer. 
Med et sideblik til Rusland omfatter artikel 77 i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem De 
Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater og Den Russiske Føderation forskellige aspekter 
vedrørende muligt samarbejde inden for kommunikation, informatik og informationsinfrastruktur. 
Kommissionen og Den Russiske Føderations øverste udvalg for informatisationspolitik påtænker at 
indlede en dialog for at udveksle synspunkter om udviklingen af det globale informationssamfund. 
Der skal gøres en væsentlig indsats inden for fælles forskning og udvikling for at dele fremskridt og 
ekspertise, fremme interoperabiliteten af netværk, tjenester, systemer og applikationer, fastholde 
forskningsfordele og menneskelige ressourcer i Central- og Østeuropa, og bidrage til at skabe små 
vidensintensive virksomheder og endelig genoplive større virksomheder. Adskillige fælles projekter 
er allerede blevet indledt under EU-programmer som COPERNICUS. Flere vil bestemt blive indledt 
under det fjerde rammeprogram, siden særprogrammerne "Information Technologies", "Telematics 
applications of common interest", Technologies for Advanced Communications Services" og 
"International Cooperation" nu er åbne for deltagelse af central- og østeuropæiske organisationer. 
På grund af den kraftige reduktion i de midler, der er til rådighed for de central- og østeuropæiske 
lande under det fjerde rammeprogram, og på grund af, at nogle bekostelige informationssamfunds-
relaterede aktiviteter ikke er forskningsorienterede, bør mobilisering af andre af Kommissionens 
programmer og fonde, bestemt for dette område, overvejes. 
Selektiv undersøgelse af EU-bistand og F&TU-samarbejde 
I henhold til Europa-Aftalerne er der nedsat særlige arbejdsgrupper, som skal arbejde med 
tilnærmelse af lovgivningen, og som regelmæssigt skal arbejde med de prioriterede 
områder. Den generelle tekniske bistandsfacilitet under PHARE omfatter også støtte til 
tilnærmelse af lovgivningen, især de lovgivningsmæssige rammer for investeringer. Andre 
særprogrammer dækker andre områder, der har betydning for udvikling af erhvervslivet, 
såsom toldvæsen og statistik. 
Det er væsentligt at opnå en hensigtsmæssig og effektiv beskyttelse af den intellektuelle 
ejendomsret for at fremme F&U og stimulere direkte udenlandske investeringer. For at 
gøre det lettere at leve op til bestemmelserne i Europa-Aftalerne (en juridisk forpligtelse, 
som de central- og østeuropæiske stater har påtaget sig om, at de i løbet af en fem års 
periode skal være nået op på et beskyttelsesniveau, der svarer til Unionens) er der iværksat 
to regionale særprogrammer inden for rammerne af PHARE. RIPP (Regional Industrial 
Property Programme) blev påbegyndt i 1993 og forsætter indtil slutningen af 1996. Det 
vedrører specielt patenter, varemærker og industrielt design. Det andet program, der hedder 
intellektuel ejendomsret blev iværksat i 1994 og vedrører copyright og lignende rettigheder. 
Kvalitetsstyring omfatter certificering og normalisering, som er af stor betydning for 
industriel udvikling. Eksempler herpå er medicinalindustrien (f.eks. registrering, 
anerkendelse af forsøg osv.), rumfart og motorkøretøjer (harmonisering af teknisk 
lovgivning til vestlige standarder). 
De europæiske standardiseringsorganer (CEN, CENELEC og ETSI) har givet nationale 
standardiseringsorganer i visse central- og østeuropæiske lande status af tilsluttet eller 
korresponderende medlem, uden at de er forpligtiget til at trække deres divergerende 
nationale normer tilbage, når de indfører de europæiske standarder. 
Unionen har udviklet hjælpeprogrammer under PHARE (hjælpeprogram til kvalitetssikring) 
for at kunne bistå med at indføre infrastrukturer af høj kvalitet i det nye markedsmiljø inden 
for tilnærmelse af lovgivning og standardisering. Visse partnerlande indfører fortsat regler 
og standarder, som ikke er kompatible med fællesskabsstandarder/-forordninger, og som 
derfor skaber nye handelshindringer. Der er blevet etableret ad hoc-grupper under Europa-
Aftalerne, som skal se på certificering, for at bistå de central- og østeuropæiske 
myndigheder med at tilpasse deres certificeringssystemer til Unionens og for at undgå at 
skabe nye handelsbarrierer i fremtiden. 
Under PHARE-programmet ydes der omfattende bistand til privatisering og 
omstrukturering af virksomheder (250 millioner ECU i 1990-93). I den første 
omstillingsfase, som var karakteriseret af makroøkonomisk stabilisering og etablering af 
lovgivningsmæssige og institutionelle rammer, koncentreredes bistanden om at støtte 
oprettelsen af (hovedsageligt offentlige) institutioner og om traditionelle instrumenter som 
studier, uddannelse og tilvejebringelse af ekspertbistand. Store privatiserings- og 
omstruktureringsprogrammer har modtaget bistand i næsten alle landene, tilpasset de 
forskellige regeringers aktioner og landets behov. Der er givet hjælp horisontalt (til 
privatiseringsministerier/organer), sektorer og individuelle firmaer, som var i gang med en 
privatiseringsproces. 
VI 
Udover disse aktioner er der iværksat projekter med betydelige samarbejdskomponenter 
inden for en række industrisektorer, såsom stål (se separat tekst i bilag). Desuden er der 
allerede nu ydet bistand til at lette en omstilling til civil produktion i firmaer, der tidligere 
havde militær produktion. 
Hvad angår tilvejebringelse af information om mulighederne for at udvikle 
erhvervsforbindelser, vil Kommissionen i slutningen af 1995 have afsluttet udvidelsen af 
centre til Euro-info-centernettet til at omfatte de central- og østeuropæiske lande. Dette 
netværk kan fungere som første kontaktsted for et firma fra EU, som er interesseret i 
Central- og Østeuropa, og for fîrmaer fra Central- og Østeuropa, der ønsker kontakt med 
Unionen ved direkte udveksling mellem medlemmer af netværket, uden at det er nødvendigt 
at gå via Bruxelles. 
Kommissionen er også i færd med at udvide sit netværk for industrielt samarbejde med 
Central- og Østeuropa. Bureau de Rapprochement des Entreprises (BRE), der ikke opererer 
med fortrolige oplysninger, er allerede etableret i det meste af Central- og Østeuropa, 
hvorimod det mere dybdegående og brugerbetalte BC-Net er blevet udvidet til fem lande. 
Erfaringer fra disse lande, hvor BRE allerede er taget i brug, viser, at dette netværk til 
ikke-fortrolig søgning af partnere passer godt til mange central-, og østeuropæiske lande. 
Firmaer i Central- og Østeuropa deltager også i forskellige "partnerskabsbegivenheder", der 
afholdes af Kommissionen. Blandt disse er det store EUROPARTERARIAT-arrangement, 
som afholdes på regional basis to gange om året og det mindre INTERPRISE-arrangement, 
som bringer to eller tre regioner sammen på sektorial basis. 
Regionalt samarbejde bliver tilskyndet af PHARE-CBC (cross-border cooperation), af 
aktioner der bliver gennemført langs Unionens eksterne grænser under INTERREG såvel 
som af PHARE-INTERREG og af OUVERTURE/ECOS-programmet, som tager sigte på at 
støtte det interregionale samarbejde mellem Unionen og de central- og østeuropæiske lande. 
Hvad angår investeringsfremmende foranstaltninger, har PHARE støttet etableringen af 
investeringsfremmende organer i Central- og Østeuropa. Desuden er der blevet ydet 
økonomisk støtte gennem JOPP (JOint ventures Phare Programme) til oprettelse af joint 
ventures mellem firmaer fra EU og Central- og Østeuropa (primært små og mellemstore 
virksomheder) lige fra gennemførelse af feasibility studies til de operationelle stadier. 
Betydelige PHARE-midler er blevet brugt til at iværksætte økonomiske ordninger 
(herunder regionale investeringsfirmaer, bevillinger, garantifonde og privatiseringsfonde) 
og til sam-finansiering med EBRD. 
Med henblik på at fremme den regionale samhandel har Kommissionen allerede iværksat 
foranstaltninger for at støtte etableringen af et privat betalings- og afregningssystem i disse 
lande. I april 1994 blev et nyt clearing- og afregningssystem for betalinger i hårde valutaer 
mellem central- og østeuropæiske kommercielle banker (ABC ECU-linked Clearing and 
Settlement System) operationelt på et indledende trin. 
Den miljømæssige belastning er alvorlig i mange central- og østeuropæiske regioner. I 
Europa-Aftalerne erkendes behovet for miljøsamarbejde, og inden for rammerne af PHARE 
har man iværksat miljøprogrammer; formålet med den såkaldte "Environmental sector 
-v 
Vil 
strategy for Central Europe" (vedtaget i 1991) er endvidere overførsel af information og 
teknologi som en politisk målsætning og prioritet. Desuden er "Miljø og industri", som er 
en del af "Miljø for Europa"-processen, på dagsordenen på Ministerkonferencen i Sofia i 
oktober 1995. 
Via Europa-Aftalerne og PHARE bliver der udvekslet synspunkter om 
miljøbeskyttelsesemner. 
Der bliver givet støtte til uddannelsesaktiviteter under PHARE-programmet og andre 
programmer. Bortset fra hjælp til uddannelsessystemer i modtagerlandene indeholder mange 
horisontale og sektoriale privatiserings- og omstruktureringsprojekter allerede 
uddannelseselementer. 
"Industrial Training Attachments Programme" er et eksempel på kooperative 
uddannelsesordninger. Det støtter faglige uddannelsesophold for central- og østeuropæiske 
ledere i europæiske firmaer for at skaffe dem indsigt i produktions- og arbejdsmetoder i 
firmaer i et markedsøkonomisk miljø. Under TEMPUS-programmet (samarbejde om højere 
uddannelse) vil der fortsat kunne ydes støtte til central- og østeuropæiske universiteter for at 
styrke deres forbindelser med virksomheder, udvikle uddannelser og kurser, som er afstemt 
efter industriens behov, og forøge deres kapacitet vedrørende efteruddannelse. Det forhold, 
at de associerede central- og østeuropæiske lande nu har adgang til programmerne 
LEONARDO og SOCRATES kan måske også give betydelige nye muligheder for at 
videreføre et konstruktivt samarbejde på disse områder mellem de pågældende lande og 
Unionen. 
Videnskabeligt og teknologisk samarbejde med Central- og Østeuropa har hovedsageligt til 
formål: 
• at hjælpe med at beskytte det videnskabelige og teknologiske potentiale i disse lande 
for at omdirigere forskningen mod sociale behov, genoprette produktionssystemer og 
forbedre livskvaliteten 
• at hjælpe med at løse de tunge sociale, økonomiske og miljømæssige problemer, der 
er specielle for de central- og østeuropæiske lande, ved hjælp af målrettet teknisk, 
videnskabeligt og socio-økonomisk F&TU. 
Allerede ordningen for de central- og østeuropæiske lande og COPERNICUS-ordningen tog 
sigte på industrielt samarbejde med Central- og Østeuropa inden for visse områder. Denne 
fremgangsmåde er nu blevet integreret i det fjerde rammeprogram (1994-98), som omfatter 
et nyt internationalt samarbejdsprogram. 43% af budgettet for dette internationale 
samarbejdsprogram er helliget finansiering af samarbejdsprojekter med Central- og 
Østeuropa (og de nye uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen), hvilket repræsenterer 
mindre end 2% af det fjerde rammeprograms samlede budget. 
Inden for det internationale samarbejdsprogram er der lagt særlig vægt på anvendt forskning 
rettet mod industrien, især inden for informationsteknologier, avanceret kommunikation og 
telematik, materialeteknologi og bioteknologi. Budgettet for dette program er væsentligt 
lavere end det tilsvarende programs under den tidligere ordning. Selvom om partnere fra 
11 
VIII 
alle de europæiske lande nu kan deltage i alle programmer under det fjerde rammeprogram, 
er det forhold, at Den Europæiske Union kun kan yde begrænset økonomisk støtte, en 
hæmsko for denne samarbejdspolitik. 
Der er blevet indledt en aktion for at fremme den direkte kontakt mellem EU og industrier 
fra Central- og Østeuropa, f.eks. gennem rundbordkonferencer. Det første 
rundbordskonference blev afholdt i Riga i maj 1994. I konferencen deltog højtstående 
repræsentanter fra europæiske virksomheder og deres baltiske kolleger fra fire sektorer 
(telekommunikation, fødevarebearbejdning, træ/papir, søfartsindustrien), repræsentanter på 
højt niveau fra Kommissionen og regeringerne for de tre baltiske stater, med henblik på at 
drøfte betingelserne for direkte udenlandske investeringer og industrielt samarbejde. 
Potentielle samarbejdsmuligheder blev fastlagt, og der blev vedtaget en dagsorden for 
opfølgning. Man benyttede også lejligheden til at påbegynde det baltiske "Information 
Infrastructure Pilot Project", hvis formål var at afskaffe nogle af de flaskehalse, der findes i 
den nuværende informationsinfrastruktur, og for at bidrage til at udvikle nogle 
informationstjenester til erhvervslivet. Etablering og udvikling af industrisammenslutninger, 
handelskamre, SMV-erhvervscentre og lignende institutioner i Central- og Østeuropa har 
været et område, der har modtaget betydelig støtte under de relevante PHARE-programmer. 
><7 
IX 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN VEDRØRENDE INDUSTRISAMARBEJDET 
MED LANDENE I CENTRAL-OG ØSTEUROPA 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Industrisamarbejde med landene i Central- og Østeuropa 
2. BUDGETPOST 
Jvf. nedenstående pkt. 7 
3. RETSGRUNDLAG 
• Traktaten om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab og dennes 
protokol nr. 2 til associationsaftalerne med landene i Central- og Østeuropa 
• Traktaten om oprettelse af et Europæiske Fællesskab og navnlig artikel 3 og 130, 
afsnit XIII (industri), XV (forskning og teknologisk udvikling - 130 F, ff) og XII 
(tværeuropæiske net - 129 C) 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Foranstaltningens generelle formål 
Inden for rammerne af den for perioden forud for tiltrædelsen valgte strategi at 
udvikle industrisamarbejdet mellem virksomheder i Den Europæiske Union og 
landene i Central- og Østeuropa med sigte på at fremme disse landes integration 
i det indre marked og dermed: 
• forbedre rammebetingelserne for den industrielle udvikling i landene i 
Central- og Østeuropa, 
• tilskynde til omstrukturering og modernisering af industrien; 
• fremme investeringer 
4.2 Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser for dens fornyelse 
De af nærværende meddelelse omfattede forslag er for størstedelens 
vedkommende en del af de aktiviteter, der gennemføres løbende. 
5. KLASSIFIKATION AF UDGIFTERNE 
Ikke-obligatoriske udgifter; opdelte bevillinger 
S 
• X 
6. UDGIFTERNES/INDTÆGTERNES ART 
Udgifterne består hovedsageligt af nedenstående: 
• finansiering af aktioner, der sigter mod at fremme oprettelsen af partnerskaber 
med forskellige partnere (koordinering med industriministerier, udvikling af 
støttetjenester for industrien i landene i Central- og Østeuropa osv.) 
finansiering af operationelle aktioner rettet mod en indsamling af data, der er en 
forudsætning for at få et dybtgående kendskab til virksomhederne og 
industrisektorerne (punktanalyser, der er rettet mod en konkret aktion 
vedrørende industrisamarbejde, f.eks. messer og udstillinger) 
finansiering af møder mellem repræsentanter fra industrien eller mellem faglige 
sammenslutninger i de to regioner (industrielle rundbordskonferencer, sektoriale 
informationsdage osv.) 
økonomiske bidrag til aktiviteter inden for videnskabeligt og teknologisk 
samarbejde • 
• 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Iværksættelse af konkrete samarbejdsaktioner inden for industrien (B5-4110 
"Industri") 
Overslag for 1996 
Aktionens betegnelse ECU 
a) Informatiônsseminarer, f.eks. om agenturernes aktiviteter for at fremme 
investeringer i landene i Central- og Østeuropa, der skal anvendes til 
støttetjenester for Fællesskabets industri (konklusionerne på 
ESSEN-topmødet) 150.000 
b) Rundbordskonferencer/møder i forbindelse med messer og udstillinger 
med deltagelse af repræsentanter fra industrien i Fællesskabet og 
landene i Central-og Østeuropa: aktioner for flere sektorer eller 
en sektor 350.000 
I ALT 500.000 
Disse konkrete aktioner vedrørende industrielt samarbejde udvikles i tæt forbindelse, 
eventuelt i form af partnerskaber, med aktioner, der finansieres inden for rammerne 
af andre til rådighed værende økonomiske midler og navnlig midler fra PHARE-
programmet (budgetpost B7-6000), sektorer, der er omfattet af det fjerde 
rammeprogram for forskning og udvikling (B6) og aktiviteter på området 
Informationssamfundet (B5-722). 
\c 
XI 
7.2 PHARE (post B7-6000) 
Der er i budgettet for Den Europæiske Union for året 1995 afsat i alt 930 mio. ECU 
til post B7-600. I bemærkningerne til budgettet åbnes der mulighed for at udvikle 
industrisamarbejdsaktioner som foreslået i meddelelsen og navnlig på nedenstående 
områder: 
• omstrukturering og privatisering 
• støtte til den private sektor, navnlig små og mellemstore virksomheder (f.eks. 
JOPP) 
• fremme af private investeringer 
• reformer i forbindelse med udbedring af de grundlæggende infrastrukturer og 
navnlig inden for følgende sektorer: transport, miljø, energi og menneskelige 
ressourcer 
• uddannelse, undervisning og forskning, navnlig for aktioner forbundet med 
industriudvikling. 
7.3 Aktiviteter inden for forskning og teknologisk udvikling under det fjerde 
rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (B6-) 
Der iværksættes aktiviteter inden for forskning og udvikling i tæt forbindelse med 
aktionerne vedrørende industrielt samarbejde under samtlige særprogrammer til 
gennemførelse af det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling, der er 
tilgængelige for europæiske tredjelande. 
Aktivitet 2 under det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling, der specifikt 
vedrører internationalt samarbejde, omfatter navnlig et samlet beløb på 208,98 mio. 
ECU til samarbejde mellem landene i Central- og Østeuropa og de nye uafhængige 
stater (NIS), heraf 14,64 mio. ECU i 1995 og 59,25 i 1996. De tre hovedområder og 
-formål for denne region er "stabilisering af FTU-potentialet" (50 mio. ECU), "miljø 
og sundhed" (79,49 mio ECU) og "FTU til industrien" (79,49 mio. ECU). De 
industrisamarbejdsaktioner, der stilles forslag om i meddelelsen, omfatter navnlig 
udvikling af tætte forbindelser mellem forskernet og industri, hvilket helt klart kan 
falde urder rammerne for området "FTU til industrien". 
~(i 
XII 
7.4 Aktiviteter forbundet med Informationssamfundet (B5-722) 
Den samlede bevilling til denne budgetpost beløber sig for 1995 til 10 mio. ECU. 
Konkrete projekter inden for udvikling af Informationssamfundet anført i meddelelsen 
falder inden for nedenstående områder: 
• udvikling af net til dataudveksling mellem administrationer 
• telematiktjensteydelser til SMV 
• udvikling af informations- og kommunikationsinfrastrukturer vedrørende 
standardisering, beskyttelse af intellektuel ejendomsret osv. 
8. FORHOLDSREGLER MOD SVIG (OG FORVENTEDE RESULTATER 
HERAF) 
Kontrol med støtte eller modtagelse af ydelser og indledende undersøgelser, 
gennemførlighedsundersøgelser eller evalueringer varetages af Kommissionens 
tjenestegrene før betaling, idet der tages hensyn til kontraktlige forpligtelser og 
principperne for økonomi og god, økonomisk eller overordnet forvaltning. 
Forholdsregler mod svig (kontrol, udarbejdning af rapporter osv.) er omfattet af alle 
aftaler eller kontrakter, der er indgået mellem Kommissionen og betalingsmodtagerne. 
9. OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENESS 
9.1 Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
a) Specifikke mål: 
- Udvikle støttetjenester for industrien i • landene i Central- og Østeuropa 
(faglige sammenslutninger, handelskamre osv.) 
- Fremme investeringer (afholdelse af møder, messer, sektoriale 
rundbordskonferencer og informationsdage for agenturerne i landene i 
Central- og Østeuropa med henblik på at fremme investeringer, for 
støttetjenesterne for Fællesskabets industri) _ 
- Fremme udveksling af viden om virkningerne for industrien af forskning og 
teknologisk udvikling (informationsseminarer, brug af forskernet osv.) 
- Tage hensigtsmæssige initiativer for at fremme koordineringen mellem de 
ansvarlige administrationer i industrien (navnlig møder med generaldirektører 
inden for industrien) 
b) Målgruppe 
Industrien, faglige sammenslutninger, ansvarlige offentlige administrationer, 
Fællesskabets internationale parterne på industriområdet osv. 
•rt 
XIII 
9.2 Begrundelse for foranstaltningen 
a) Omkostninger 
De ansøgte bevillinger vil i tæt samarbejde med GD I/PHARE blive anvendt til at 
gennemføre konklusionerne fra Essen-topmødet, der navnlig omfatter: 
- Indførelse mellem de associerede lande og Den Europæiske Unions institutioner af 
"strukturerede forbindelser" til fremme af den gensidige tillid og indførelse af 
rammer med henblik på at undersøge spørgsmål af fælles interesse 
- Iværksættelse af et program, der sigter mod at fremme investeringer (udnyttelse af 
agenturernes tjenestegrene med henblik på fremme af investeringer, nedsættelse af 
et såkaldt "Business Advisory Council" osv.) 
- Udvikling af initiativer såsom modernisering af produktionskapaciteten. 
Medlemsstaterne vil blive informeret om de iværksatte aktioner, enten inden for 
rammerne af PIIARE's forvaltningskomiteer eller under møder mellem 
generaldirektørerne i industrien. 
b) Der kan forventes nedenstående afledte virkninger af et sådant samarbejde: 
- Bidrag til udviklingen af en levedygtig industristruktur med henblik på de central-
og østeuropæiske landes tiltrædelse af Den Europæiske Union 
- Bedre synergi mellem industriens partnere 
- Udvikling af konkurrenceevne og investeringer 
9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Der vil blive gennemført en regelmæssig evaluering i overensstemmelse med 
bestemmelserne for det enkelte konkrete projekt vedrørende industrisamarbejde. 
Desuden forpligter Kommissionen sig til at tilstille Rådet en årlig rapport om 
europæisk industris konkurrenceevne; industrisamarbejdet med Østeuropa er en del af 
en sådan rapport. 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 71 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 10 
Katalognummer : CB-CO-95-102-DA-C 
ISBN 92-77-86855-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-29S55 Luxembourg