Udtalelse om ungdomsarbejdsløshed (96/C 18/11)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 23. februar 1995 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om ungdomsarbejdsløshed.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, der udpegede Bernd Rupp til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. juli 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 329. plenarforsamling af 25. og 26. oktober 1995, (mødet den 25. oktober 1995), følgende udtalelse med et flertal af stemmer for og 4 hverken for eller imod.

1. Ungdomsarbejdsløsheden i EU: Udfordringen

1.1. Arbejdsløshedsprocenten for unge (under 25 år) i EU er 21,2 % (), dvs. dobbelt så høj som for voksne. Ca. 32 % af samtlige arbejdsløse er unge mennesker. næsten alle medlemsstater ligger ungdomsarbejdsløsheden over 10 %, og det er for højt, når man betænker de psykosociale og ungdomspsykologiske konsekvenser.

1.2. Sammenlignet med kulminationen i 1985, da 43 % af alle arbejdsløse var under 25 år, er ungdomsarbejdsløshedsprocenten så godt som uændret i forhold til arbejdsløshedsprocenten for voksne. Ungdomsarbejdsløsheden rammer først og fremmest de unge kvinder og de unge i Sydeuropa og Finland, hvor henholdsvis 34-42 % og 34 % () af alle unge er uden arbejde. I 1992 havde en tredjedel af de unge arbejdsløse i EU over et års ledighed bag sig.

1.3. Ungdomsarbejdsløsheden er et segment af den samlede arbejdsløshed i EU; dens særlige betydning ligger i, at den er årsag til, at nye årgange af potentielle faglærte på mellemlang og lang sigt får deres erhvervsmæssige fremtidsperspektiver ødelagt. Det betyder som regel, at disse unge mennesker udelukkes fra kvalificerede job og fra deltagelse i samfundslivet. Netop unge mennesker behøver denne kontakt for at kunne identificere sig med samfundet og for at se sig i stand til at påtage sig risici og overvinde vanskeligheder. Forringede jobmuligheder hindrer disse unge mennesker i at udvikle sig og lægge faste planer for deres liv. Nu til dags giver ikke engang en faglig uddannelse eller en afgangseksamen fra en højere læreanstalt garanti for sikker beskæftigelse.

1.3.1. Der er stor forskel på lønniveauet og kvalifikationskravene på arbejdsmarkederne i EU. Den så nødvendige mobilitet er i mange tilfælde uopnåelig for unge mennesker, og på den anden side fører den ofte problemer med sig (migrationsfølger). Disse problemer rejser sig på såvel nationalt som internationalt plan og nødvendiggør handlingsstrategier på lokalt og regionalt plan.

1.3.2. Man må gå ud fra, at livslang uddannelse for fremtiden bliver af afgørende betydning for en lovende faglig karriere. I den forbindelse må erhvervsuddannelse betragtes som et vigtigt element, uden at man dog skal overvurdere den som et universalmiddel.

1.3.3. Krisetider kræver andre samarbejdsformer mellem erhvervslivet og det offentlige, og i den forbindelse kan også særlige forhold i de enkelte lande gøre det nødvendigt at finde nye metoder.

1.4. Det er et problem, at hver femte af de unge i disse år ikke kan finde arbejde på det europæiske arbejdsmarked. Desuden har mange unge dårligt betalte, atypiske og usikre job og ingen udsigt til at kunne forbedre deres situation. Arbejdsløshed og underbeskæftigelse blandt de unge er spild af menneskelige ressourcer og kan true den økonomiske og sociale samhørighed i Europa, ja sågar demokratiet. De unge arbejdsløse berøves muligheden for at yde deres bidrag til samfundet. Større og større dele af de nye årgange af potentielle faglærte går tabt og synes varigt fordømt til ikke at have noget job og dermed at være udelukket af samfundet. Denne udelukkelse (udstødelse) giver sig udslag i manglende indkomst, manglende anerkendelse fra samfundets side og manglende deltagelse i samfundslivet, tab af identitet, tiltagende isolering og svindende selvagtelse. Usikre arbejdspladser, marginalisering og udstødelse giver næring til ungdomskriminalitet, stofmisbrug, ekstrem nationalisme, intolerance, fremmedhad og racisme. Derfor angår ungdomsarbejdsløsheden os alle, og derfor må EU ikke ignorere den.

1.5. Der er for mange unge i EU, der forlader skolen uden et afgangsbevis, som sætter dem i stand til at benytte et videregående uddannelsestilbud eller skaffe sig et job. Dette rammer i forskellig grad og med forskellig styrke unge mennesker på alle kvalifikationsniveauer (fra ressourcesvage til studieegnede). Derfor er der brug for at udvide de uddannelsestilbud og -programmer, der er etableret med det formål at styrke erhvervsuddannelsen, såsom i handlingsprogrammerne LEONARDO og SOCRATES.

1.5.1. I de seneste år har ungdomsarbejdsløsheden antaget mange forskellige former; de ramte spænder fra de nederste 10 % af de unge, som ikke har noget afgangsbevis fra skolen, til kandidater fra de højere læreanstalter. Mangelen på job i alle medlemsstaterne har gjort, at det ikke bare er de mange generelt svage grupper på arbejdsmarkedet, men i tiltagende grad også uddannede unge, der trues og rammes af arbejdsløshed.

2. Initiativer og forslag fra EU

2.1. Den voksende uoverensstemmelse mellem uddannelsessystemet og arbejdsmarkedet og det forhold, at uddannelserne fortsat ikke altid svarer til behovene, er afgørende faktorer, der medvirker til at hindre unge mennesker i at finde et job og i for alvor at blive integreret i erhvervslivet. I den forbindelse understreges det i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse og i hvidbogen om europæisk social- og arbejdsmarkedspolitik, at der bør etableres systemer og ordninger, der kan sikre en solid grunduddannelse og skabe forbindelse mellem skole og arbejdsliv. Navnlig bør man søge at modvirke arbejdsløshedens, og specielt ungdomsarbejdsløshedens sociale konsekvenser i form af udstødelse og tab af engagement i samfundet. I hvidbøgerne foreslås bl.a. følgende:

- erhvervsuddannelsen bør udbygges kraftigt, eventuelt som alternativ til universitetsuddannelserne, med kortere og mere praktisk orienterede uddannelsesforløb for lærlinge og praktikanter i virksomheder,

- der bør udarbejdes bedre og tidligere prognoser over kvalifikationsbehovene,

- de uddannelsesmæssige ressourcer bør reorganiseres i samarbejde med beskæftigelsesmyndighederne,

- generelt bør den private sektor, arbejdsmarkedets parter og myndighederne involveres stærkere i udviklingen af »ægte« erhvervsuddannelsessystemer, og der bør eventuelt indføres skattemæssige og juridiske incitamenter,

- forebyggelsen og bekæmpelsen af social udstødelse bør forbedres.

2.2. I hvidbøgerne (hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, kapitel 8, punkt 8.8 e; hvidbogen om europæisk social- og arbejdsmarkedspolitik, kapitel 6 b, punkt 15) stilles der krav om en række foranstaltninger til forbedring af medlemsstaternes uddannelsessystemer og til forebyggelse af udstødelse (disse krav er senest blevet præciseret i Kommissionens meddelelse af 23. november 1994 »Turning Growth into Jobs: Brussels Action Plan«). Foranstaltningerne omfatter bl.a. følgende:

- Det bør i hele Fællesskabet garanteres, at intet ungt menneske under 18 år må være arbejdsløs; alle skal have ret til en plads i det almindelige uddannelsessystem, i en erhvervsuddannelse eller i en vekseluddannelse.

(Nedenstående kursiverede tekster indeholder bemærkninger til Kommissionens holdninger.)

Det bør undersøges, om eksemplet fra Holland (jf. også Danmark og Sverige), hvor en sådan garanti nu i flere år er blevet afprøvet i praksis, kan overføres til andre medlemsstater, og det samme gælder det i Tyskland praktiserede krav på en uddannelsesplads i det tosporede erhvervsuddannelsessystem. Desuden bør beskæftigelse som alternativ og/eller i tilslutning til en uddannelse inddrages i overvejelserne over en sådan garanti. At en EF-garanti er nødvendig støttes af mange videnskabelige undersøgelser, der alle bekræfter, at arbejdsløshed ved overgangen fra skolen til erhvervsuddannelse og -arbejde har indgribende konsekvenser for de pågældendes muligheder for at sikre sig fast beskæftigelse og gøre karriere. (Man går ud fra, at personer med nogen erhvervserfaring kan tåle arbejdsløshed i et halvt år, men alle undersøgelser viser, at unge mennesker - herunder de, der netop forlader skolen - overhovedet ikke bør udsættes for arbejdsløshed.)

- Afhjælpning af mangelen på elementære kundskaber og andre grundlæggende færdigheder hos unge, der forlader skolen.

På dette punkt er der gjort gode erfaringer med foranstaltninger, der ved overgangen fra skole til erhvervsliv dels søger at forøge de unges kundskaber, dels at give dem praktiske erfaringer ved ophold i virksomheder.

- Den erhvervsfaglige grunduddannelse bør have højere status, og de unge bør tilskyndes til at forbedre deres evner til at udnytte ny teknologi.

Som ovenfor nævnt bør der her tages hensyn til, at de forskellige grupper af unge arbejdsløse, lige fra dem med mangelfuld skoleuddannelse til studenter og kandidater, har brug for hver deres særlige tilpasningsforanstaltninger og for egnede tilgange til udnyttelse af ny teknologi på forskellige niveauer.

- De eksisterende lærlingeuddannelsesordninger bør udvides både med hensyn til omfang og antal fag.

Det bør navnlig undersøges, om og på hvilken måde lærlingeuddannelsesordningerne i de nordlige medlemsstater kan overføres til andre medlemsstater, og om de kan tilpasses skolesystemerne dér.

- Erhvervsvejledning og arbejdsformidling bør koordineres bedre.

I slutningen af skolegangen bør de unge orienteres om erhvervsmuligheder, jobindhold og uddannelsesforløb, så deres grundlag og motivation for valg af erhvervsuddannelse forbedres.

- Universiteter og andre højere læreanstalter bør tilskyndes til at samarbejde mere intensivt med industri og handel.

- Det bør overvejes at indføre skattemæssige begunstigelser for virksomheder og privatpersoner, der vil investere i efter- og videreuddannelse.

- Arbejdsmarkedets parter bør tilskyndes til at indgå kollektive aftaler, også på europæisk plan, som udvider adgangen til at deltage i efter- og videreuddannelse. Der henvises i den forbindelse til de muligheder, der ligger i mål nr. 4 under Den Europæiske Socialfond, hvor der lægges vægt på en fremadskuende uddannelsespolitik.

- Til forebyggelse og bekæmpelse af social udstødelse må alle kræfter mobiliseres og både økonomiske og sociale foranstaltninger kombineres.

2.3. I forståelse med kommissær Pádraig Flynn foreslår ØSU, at aldersgrænsen for den garanti, der skal indføres i hele EF som en politisk forpligtelse for medlemsstaterne, sættes op fra 18 til 20 år. Dermed vil også unge i de medlemsstater, som sætter ind med supplerende uddannelsesforanstaltninger efter det tolvte skoleår, få en garanti for, at de ikke derefter kommer ud i arbejdsløshed. Endvidere påpeges det, at de initiativer, staten og den private sektor tager på erhvervsuddannelsesområdet, må afstemmes godt efter hinanden. Dels må den private sektors initiativer styrkes, dels må det offentlige iværksætte ledsageforanstaltninger og fastsætte standarder for erhvervsuddannelserne.

2.3.1. Endelig må det undersøges, om det for fremtiden ikke bør anbefales medlemsstaterne at indføre en ordning med erhvervsfaglig grunduddannelse, hvor unge, der forlader skolen, tilbydes en plads, før de går videre med en praktisk uddannelse i virksomhederne. Dette ville give de unge mulighed for at erhverve nogle grundlæggende kvalifikationer inden for specifikke fagområder og således forbedre deres adgang til at få en erhvervsuddannelse og komme ind på arbejdsmarkedet.

3. Europæiske foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden

3.1. På Det Europæiske Råds seneste topmøder i Bruxelles, på Korfu og i Essen blev bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden tillagt topprioritet inden for Den Europæiske Union. I Rådets resolution af 5. december 1994 om erhvervsuddannelsens kvalitet og tiltrækningskraft (), der er inspireret af hvidbogens forslag, fastlægges nogle grundforudsætninger, der skal fungere som rettesnor for udviklingen af målrettede og effektive erhvervsuddannelsesstrategier, som kan bidrage til at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden. I mellemtiden er prioriteterne under mål nr. 3 og 4 mht. arbejdsmarkedsprognose, uddannelse og rådgivning blevet klart defineret. Desuden henvises der til LEONARDO-programmet, som skal bidrage til at forbedre adgangen til uddannelse og job og forhindre, at der bliver tale om for mange programmer.

3.2. Ud over at forbedre de unges kvalifikationer må det vigtigste mål for arbejdsmarkedspolitiske initiativer til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden være at finde eller fremme nye arbejdspladser for unge for dermed at yde et synligt bidrag til at afhjælpe mangelen på arbejdspladser i EU-landene.

3.3. ØSU har allerede udførligt kommenteret spørgsmål af denne art. I generelle udtalelser om vækst og beskæftigelse har det fastslået, at det nok er særdeles vigtigt med forbedringer på uddannelsesområdet, men at alt i sidste instans drejer sig om, hvor mange arbejdspladser der reelt skabes for unge. Disse vigtige punkter vil ikke på ny blive taget op i den foreliggende initiativudtalelse.

3.3.1. Den foreslåede EU-garanti for, at unge under 18 år ikke må være arbejdsløse, bør udvides til at gælde alle unge under 20 år, som således skal have tilbudt et reelt og aflønnet alternativ til arbejdsløshed og uvirksomhed. Dog forbliver en forbedring af valgmulighederne og en forøgelse af antallet af uddannelsespladser inden for handel og industri det vigtigste instrument til at forhindre arbejdsløshed blandt unge.

3.3.2. Yderligere forslag til andre EU-ordninger, -programmer og -aktioner må indgå i en omfattende EU-beskæftigelsespolitik og bygge på de hidtil gældende kriterier, f.eks.:

- foranstaltninger rettet mod erhvervelse af kvalifikationer (mindst 50 % af samtlige),

- »lavtærskel«-foranstaltninger for særligt udstødte grupper (f.eks. alfabetiseringskurser og mulighed for at tage en afsluttende skoleeksamen om),

- en så vidt mulig lige stor indsats til fremme af den erhvervsmæssige og den samfundsmæssige integration,

- foranstaltninger, der bidrager til øgede ansættelsesmuligheder via forbedrede kvalifikationer,

- foranstaltninger for kvinder og andre ugunstigt stillede grupper som handicappede og etniske minoriteter m.fl., der har særlig vanskeligt ved at få adgang til arbejdsmarkedet eller (erhvervs)uddannelsessystemet,

- disse mål omsættes i programmer som f.eks. »Uddannelse for alle« i Danmark, uddannelse kombineret med nye arbejdstilrettelæggelsesmetoder i den belgiske byggeindustris kollektive overenskomst og støtteforanstaltninger i forbindelse med uddannelse i Tyskland,

- Kommissionen indsamler information om medlemsstaternes hidtidige erfaringer med henblik på at drage de nødvendige konklusioner og sørge for, at disse bliver omsat i en konkret politik.

4. ØSU's forslag

ØSU drøfter og anbefaler endvidere andre foranstaltninger, som ikke udelukkende hører ind under arbejdsmarkedspolitiske initiativer, men som ikke desto mindre kan yde et bidrag til den europæiske beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitik og til bekæmpelsen af ungdomsarbejdsløsheden.

4.1. Løntilskudsprogram for unge

ØSU anbefaler, at der udarbejdes et løntilskudsprogram for unge, som søger arbejde. Programmet skal yde tidsbegrænset støtte til nye arbejdspladser for unge og således bidrage til at skabe og sikre nye arbejdspladser og indføre en beskæftigelsesgaranti for unge arbejdsløse.

4.1.1. Unge, der har været ledige i over et halvt år, og som ikke har påbegyndt nogen uddannelse, skal have en chance for via praktisk joberfaring at få adgang til erhvervslivet.

4.1.2. Støtten bør ydes i mindst et år og udgøre op til 50 % af den tarifmæssige løn. Som forudsætning bør der foreligge en tidsubegrænset arbejdskontrakt. Der bør i programmet lægges særlig vægt på tværnational beskæftigelse.

4.2. Program for frivilligt arbejde

4.2.1. ØSU foreslår at undersøge, om der ikke på europæisk plan kan indføres et program for frivilligt, almennyttigt arbejde, som alle unge under 25 kan deltage i. Det kunne suppleres med et praktikantprogram, som især skal give unge mulighed for at få erfaringer fra erhvervslivet. ØSU og Regionsudvalget må inddrages i udformningen af programmet for frivilligt arbejde. Her henvises der endnu en gang til Kommissionens forslag af 23. november 1994 »Turning Growth into Jobs: Brussels Action Plan« og Det Sociale Handlingsprogram på mellemlang sigt af 12. april 1995.

4.2.2. Også i forbindelse med dette program kunne der blive tale om offentlige/private partnerskaber, men inden for bredere europæiske rammer. Kommissionen opfordres til at inddrage Det Europæiske Ungdomsforum og andre relevante NGO'er på passende vis i gennemførelsen af programmet.

4.2.3. Udgangspunktet for et sådant program kunne være en slags »socialt partnerskab« (eller en social kontrakt) mellem myndighederne, den private sektor, arbejdsmarkedets parter og unge frivillige i regionerne for - som antydet i hvidbogen - at kombinere offentlige/private partnerskaber med deltidsbeskæftigelses- og indtægtsstøttemodeller. Sådanne partnerskaber for almennyttige aktiviteter, som fremmes via skattelettelser og socialsikringsydelser, kunne - ligesom andre programmer - stimuleres på europæisk plan gennem grænseoverskridende pilotprojekter. Det bør undersøges, om det eksisterende YOUTH-START-program med et budget på 300 millioner ECU, som støtter unge under 20 år i tværnationale modelprojekter, ikke fra 1996 - hvor der foretages en midtvejsvurdering af de igangværende programmer under Den Europæiske Socialfond - skal udvides til at omfatte et program som beskrevet ovenfor. Hermed ville man få opfyldt et af de mulige mål for YOUTH-START-programmet, der allerede var under overvejelse fra første færd.

4.2.4. Ved gennemførelsen af programmet for frivilligt arbejde er det vigtigt at få fastsat et retsgrundlag for anvendelse af unge til frivilligt arbejde og at få reglerne konsolideret gennem en koordinering med arbejdsmarkedets parter. Endvidere må mindsteydelsen til de unge mennesker være således, at de kan få et udkomme ved at udøve frivilligt arbejde.

4.3. Handlingsprogram »Arbejdsplads Europa«

4.3.1. Endvidere foreslår ØSU at udarbejde et handlingsprogram »Arbejdsplads Europa«. Formålet med dette nye europæiske arbejdsmarkedspolitiske initiativ skal være at give unge, som forbereder sig på et erhverv, gennemgår en erhvervsuddannelse, eller som har færdiggjort en uddannelse uden derpå at opnå beskæftigelse, en mulighed for et kvalificeret praktikophold på mindst 3 måneder i virksomheder i EU. Ved gennemførelsen af handlingsprogrammet »Arbejdsplads Europa« skal der etableres den nødvendige sammenkobling med LEONARDO-programmet, især mht. grænseoverskridende mobilitet, således at programmerne i praksis kan kombineres.

4.3.2. Handlingsprogrammet skal især støtte forberedelse, gennemførelse og opfølgning af praktikophold i virksomheder af mindst tre måneders varighed, samt forbedring af sproglige færdigheder (et initiativ, der supplerer praktikopholdet, og som lægger beslag på mindst 10 timer om ugen) og udveksling af ideer mellem unge mennesker. Praktikopholdene kan være både nationalt, tværnationalt og europæisk orienteret.

4.3.3. Når de unge har gennemført et praktikophold på mindst tre måneder og i den forbindelse har deltaget i sprogkursus, skal dette dokumenteres og bekræftes i et anerkendt certifikat. Som et supplerende element kunne de unge deltage i et eller to ugers praktikophold i en europæisk organisation for at sætte sig ind i dens arbejde og uddybe deres viden om europæisk tankegang.

4.3.4. Programmet skal være åbent for alle grupper af unge og finansieres over Den Europæiske Socialfonds budget. Det skal være baseret på de erfaringer, der er indhøstet med SESAM-programmet, eller inkorporere dette program.

4.4. Der bør anvendes en koordineret procedure til at indkredse, fremme og udvælge anbefalelsesværdige, almennyttige pilotprojekter og grænseoverskridende udvekslingsprogrammer, både i byerne og på landet, således at unge arbejdsløse kan engageres i et konkret, synligt og lønsomt fællesskabsprojekt for:

- miljøbeskyttelse,

- fornyelse i byerne og på landet,

- restaurering af kulturarven,

- sociale tjenesteydelser,

- omsorgs- og tjenesteydelser, som ikke udbydes tilstrækkeligt på det traditionelle arbejdsmarked.

4.4.1. Det foreslåede europæiske program for almennyttigt arbejde og aktionsprogrammet »Arbejdsplads Europa« vil desuden kræve et generelt og fleksibelt system af officielle eksamensbeviser, der anerkendes i hele EU.

5. Afsluttende bemærkning

I den foreliggende udtalelse om ungdomsarbejdsløshed gøres der opmærksom på de stadigt større problemer med at få integreret de unge i arbejdslivet. Man forsøger at skærpe blikket for det nødvendige i at sammenkoble de arbejdsmarkedspolitiske initiativer og programmer til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed. ØSU håber dermed at give startskuddet til en politisk offensiv til sikring af en bedre fremtid for de unge.

Bruxelles, den 25. oktober 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Eurostat »News Release«, Nr. 31/95, 12. 6. 1995.

() EFT nr. C 374 af 30. 12. 1994, s. 1-4.