BESLUTNING

om De Europæiske Fællesskabers regnskaber for regnskabsåret 1996

EUROPA-PARLAMENTET,

- der henviser til EKSF-traktaten, særlig artikel 78 g,

- der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,

- der henviser til Euratom-traktaten, særlig artikel 180 b,

- der henviser til bugettet for regnskabsåret 1996,

- der henviser til Den Europæiske Unions driftsregnskab og balance med forklaring for regnskabsåret 1996 (C4-0196/97),

- der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1996 (C4-0599/97)(1) og særberetninger samt institutionernes svar,

- der henviser til Rådets henstilling af 9. marts 1998 (C4-0168/98),

- der henviser til sin beslutning af 31. marts 1998 til orientering af Kommissionen om årsagerne til udsættelsen af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1996(2),

- der henviser til sin afgørelse af 17. december 1998 om ikke at meddele Kommissionen decharge for regnskabsåret 1996(3),

- der henviser til sin beslutning af 14. januar 1999 om forbedring af Europa-Kommissionens økonomiske forvaltning(4) i forlængelse af nægtelsen af decharge for regnskabsåret 1996,

- der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A4-0196/99),

1. henviser til den endelige afgørelse om ikke at meddele Kommissionen decharge for regnskabsåret 1996 og de årsager hertil, som Parlamentet vedtog den 17. december 1998, og som er vedføjet;

2. er af den opfattelse, at Parlamentet nu bør tage EF's regnskaber for regnskabsåret 1996 til efterretning, således at arbejdet med senere års regnskaber kan fortsætte;

3. tager nedenstående oplysninger, som Kommissionen har forelagt med henblik på afslutning af regnskaberne for regnskabsåret 1996, til efterretning:

>TABELPOSITION>

4. pålægger sin formand at sende denne afgørelse til Kommisionen, Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europæiske Investeringsbank og sørge for, at den offentliggøres i EF-Tidende (L-udgaven).

(1) EFT C 348 af 18.11.1997, s. 1.

(2) EFT C 138 af 4.5.1998, s. 43.

(3) Protokollen af denne dato, del I, punkt 7.

(4) Protokollen af denne dato, del II, punkt 1.

BILAG

Årsager til afgørelsen om ikke at meddele decharge, som Parlamentet vedtog den 17. december 1998 (tekst vedtaget af Europa-Parlamentet den 17. december 1998)(1)

EUROPA-PARLAMENTET,

1. minder om, at Revisionsretten for tredje år i træk nægtede at afgive en positiv erklæring om, at de transaktioner, der ligger til grund for regnskabsårets betalinger, som helhed er lovlige og formelt rigtige(2);

2. minder om, at Europa-Parlamentet den 31. marts 1998 gav udtryk for stor bekymring over de mange problemer inden for næsten alle dele af budgettet og det uacceptabelt store antal tilfælde, hvor gennemførelsen havde været utilfredsstillende, og vedtog at udsætte afgørelsen om decharge for regnskabsåret 1996, hovedsagelig af følgende grunde:

a) den manglende gennemførelse af henstillingerne fra Det Midlertidige Undersøgelsesudvalg om Ordningen for Fællesskabsforsendelse, særlig hvad angår det datamatiserede kontrolsystem

b) den manglende demokratiske kontrol i forbindelse med bedrageribekæmpelsen inden for EU-institutionerne

c) den manglende konsekvens og forsvarlige økonomiske forvaltning, der medførte en lav gennemførelsesgrad for alle større progammer til fordel for tredjelande, f.eks. i Bosnien-Hercegovina, Phare, Tacis og MED

d) forsinkelserne inden for landbrugssektoren i forbindelse med gennemførelsen af det integrerede kontrolsystem og det store antal henstillinger fra BSE-Udvalget

e) manglende præcise oplysninger om resultaterne af de foreslåede foranstaltninger til fremme af jobskabelsen i SMV via strukturfondene;

påpeger endvidere nødvendigheden af, at Kommissionen udarbejder en ny personalepolitik og tager forvaltningen af de menneskelige ressourcer op til fornyet overvejelse på baggrund af de politiske prioriteringer, særlig sin praksis med at uddelegere offentlige forvaltningsbeføjelser til tredjemand;

3. understreger kraftigt, at de få forbedringer, der hidtil er sket inden for bekæmpelsen af bedrageri med EU-budgettet og opstramning af forvaltningsprocedurerne, skyldes Europa-Parlamentets henstillinger;

4. konstaterer, at Kommissionen har opfyldt følgende betingelser i beslutningen af 31. marts 1998:

a) Kommissionen har gjort fremskridt med gennemførelsen af henstillingerne fra Det Midlertidige Undersøgelsesudvalg om Ordningen for Fællesskabsforsendelse

b) Kommissionen har truffet foranstaltninger til en effektiv gennemførelse af genopbygningsprogrammet i det tidligere Jugoslavien efter fiaskoen de to foregående år

c) Kommissionen har påbegyndt den udvidelse af personalet i den enhed i Kommissionen, der er ansvarlig for EUGFL-regnskabsafslutningen, som Parlamentet har krævet, og har således opfyldt betingelserne for godkendelsen af regnskabsafslutningen for 1992

d) Kommissionen har forelagt en oversigt over alle foranstaltninger til støtte for SMV under strukturfondene

e) Kommissionen har garanteret, at det integrerede kontrolsystem vil blive ført ud i livet i medlemsstaterne, og har endvidere gjort rede for de finansielle korrektioner, der vil blive foretaget i forbindelse med forsinkelserne;

5. konkluderer imidlertid, at Kommissionen på nogle vigtige punkter slet ikke eller ikke på tilfredsstillende vis har imødekommet Parlamentets krav, men at der stadig er tre vigtige punkter, der skal opfyldes, hvilket er fremgået klart af den seneste tids begivenheder;

Manglende demokratisk kontrol

6. minder om sin beslutning af 31. marts 1998 om udsættelse af afgørelsen om decharge, hvori det anmoder om:

a) at der regelmæssigt forelægges tilfredsstillende lister over alle igangværende interne undersøgelser vedrørende påstået bedrageri og korruption, der involverer tjenestemænd ved fællesskabsinstitutionerne

b) at der træffes foranstaltninger med henblik på at sikre, at de kompetente nationale domstole hurtigt og uden undtagelse underrettes om ethvert tilfælde af påstået bedrageri, korruption eller enhver anden forseelse, hvor der er mistanke om, at EU-tjenestemænd kan være involveret;

7. minder om, at det i sin beslutning af 31. marts 1998 og allerede tidligere i sin beslutning af 17. februar 1998 om Kommissionens adfærd i forbindelse med påstande om svig og uregelmæssigheder inden for turisme(3) har erklæret, at det først vil meddele decharge, når de i punkt 6 nævnte betingelser er opfyldt;

8. konstaterer

a) at den statistik, Kommissionen i mellemtiden har fremsendt om tilfælde af bedrageri og korruption blandt EU-tjenestemænd, ganske vist viser, at der hidtil ikke i et eneste tilfælde er fældet dom over en tjenestemand, men ikke indeholder oplysninger om art og omfang af de undersøgte tilfælde

b) at der stadig ikke findes nogen garanti for, at de kompetente nationale domstole hurtigt og uden undtagelse underrettes om ethvert tilfælde af påstået bedrageri, korruption eller anden forseelse, således som det senest viste sig i forbindelse med ECHO-sagen, hvor Kommissionen på trods af advarsler fra UCLAF-folkene ventede over seks måneder, før den tjenestemand, som mistanken var koncentreret om, blev suspenderet fra tjenesten og sagen overdraget til domstolsmyndighederne

c) at Kommissionen ikke har imødekommet Europa-Parlamentets krav om et forslag til en fælles beslutning fra EU-institutionerne om oprettelse af et kontor til bekæmpelse af svig (Office de lutte anti-fraude - OLAF), men i stedet har fremsat et forslag til en forordning på grundlag af artikel 235, som konkret er ensbetydende med et tilbageskridt, fordi det medfører en opsplitning af beføjelserne i forbindelse med bedrageribekæmpelse og sætter retten til at foretage undersøgelser på eget initiativ som led i intern kontrol ud af kraft;

9. konstaterer, at Kommissionen ikke har imødekommet Parlamentets gentagne krav om, at den overdrager hele MED-sagen til myndighederne i Belgien, Frankrig og Italien, selv om der i beretningerne fra Revisionsretten og Kommissionens interne finanskontrol er tydelige indicier for forhold (interessesammenblanding, ulovlig pression over for tjenestemænd, manipulation af offentlige udbudsprocedurer), der bør undersøges af strafferetlige myndigheder;

10. finder det uforståeligt og rystende, at nogle af de kontorer for faglig bistand, der er involveret i MED-sagen, eller deres ejere direkte eller indirekte har fået tildelt nye kontrakter med Kommissionen, også efter at sagen er blevet kendt;

11. konstaterer, at den fremgangsmåde, Kommissionen har valgt, gør det umuligt hurtigt at foretage effektive forbedringer i forbindelse med bedrageribekæmpelsen, og at Kommissionen på den måde ikke kun skader sin egen, men alle EU-institutioners troværdighed;

Manglende konsekvens og forsvarlig økonomisk forvaltning i forbindelse med de eksterne politikker

12. konstaterer, at de alvorlige ledelsesfejl og uregelmæssigheder, der er blevet opdaget fra regnskabsåret 1996 og fremefter, ikke blot har ført til alvorlige økonomiske tab, men også i høj grad har skadet Den Europæiske Unions anseelse og troværdighed;

13. konstaterer, at Kommissionen trods enkelte fremskridt alt i alt stadig ikke er i stand til at omsætte Fællesskabets eksterne politikker effektivt, således som det fremgår af den nylige beretning fra Revisionsretten om forvaltningen af programmerne for nuklear sikkerhed inden for rammerne af Phare og Tacis;

14. minder om, at det allerede i sin beslutning af 10. april 1997 om decharge for 1995(4) krævede, at Kommissionen skulle træffe aktive foranstaltninger til at afhjælpe de graverende problemer i forbindelse med gennemførelsen af programmerne for nuklear sikkerhed i Central- og Østeuropa; konstaterer, at Kommissionen ikke har efterkommet kravet om straks at nedsætte en task force;

Manglende effektive foranstaltninger til forbedring af den administrative og budgetmæssige forvaltning

15. konstaterer, at Kommissionen endnu ikke på tilfredsstillende vis og i fuldt omfang har imødekommet Parlamentets anmodning om, at den skulle udarbejde en ny personalepolitik, navnlig ved at forelægge budgetmyndigheden realistiske beregninger af sine behov og tage forvaltningen af de menneskelige ressourcer op til fornyet overvejelse i lyset af de politiske prioriteringer og navnlig af udvidelsen og de krav med hensyn til dekoncentration, som denne vil indebære; minder om, at Parlamentet allerede i forbindelse med sin beslutning af 5. april 1995 om retningslinjerne for 1996-budgettet(5) anmodede om regelmæssige screening-rapporter;

16. konstaterer, at de manglende foranstaltninger har betydet, at der fortsat har været mulighed for uhindret at misbruge procedurerne i forbindelse med ansættelse af tjenestemænd, hvorfor Kommissionen er ude af stand til at sikre, at alle ansøgere behandles ens under ansættelsesprocedurerne; konstaterer endvidere, at dette problem synes at være fælles for alle institutioner;

17. konstaterer også, at de seneste sager på højt plan i forbindelse med ansættelse af personale, hvor nogle af Kommissionens medlemmer er involveret, i høj grad skader Kommissionens troværdighed;

18. minder om, at uddelegeringen af offentlige forvaltningsbeføjelser til tredjemand ifølge Revisionsretten har antaget et farligt og forkasteligt omfang og medfører adskillige uregelmæssigheder, især sammenblanding af interesser, og går ud over Kommissionens kontrol med udgifternes formelle rigtighed og effektivitet;

19. mener, at der på baggrund af disse bemærkninger kan drages følgende konklusioner, der udspringer af den hovedtanke, at mangler ved forvaltningens tilrettelæggelse nødvendigvis har ført til skævheder i gennemførelsespolitikken (f.eks. "mini-budgetter")

Parlamentets adgang til information

20. mener, at retten til oplysninger, der, hvad angår decharge, er tilkendt Parlamentet i traktatens artikel 206, stk. 2, må indebære, at Kommissionen er forpligtet til at forelægge Parlamentet alle de dokumenter, som Parlamentet måtte anse for nødvendige for at varetage sine opgaver;

21. mener, at Kommissionen har taget et skridt tilbage sammenlignet med tidligere praksis ved at nægte at stille visse basisdokumenter til rådighed for Parlamentet; beklager stærkt fremsendelsen af en rapport om ECHO, der var censureret i en grad, der gjorde den ulæselig, hvilket var en handling, der efter manges mening var udtryk for foragt for Parlamentet;

22. konstaterer, at det stadig ikke er i stand til at kontrollere det reelle omfang af uregelmæssigheder omkring ECHO eller at vurdere, hvem der har ansvaret, eller hvilke foranstaltninger der er blevet truffet for at forbedre forvaltningen, fordi Kommissionen fortsat nægter at fremsende visse dokumenter;

23. konstaterer, at Kommissionen ikke har underrettet Det Midlertidige Undersøgelsesudvalg om Ordningen for Fællesskabsforsendelser om det virkelige omfang af problemer i forbindelse med indførelsen af et datamatiseret system for ordningen med fællesskabsforsendelser, og at dette derfor er blevet forledt til at udarbejde en forkert analyse af årsagerne til den forsinkede indførelse af systemet;

Kommissionsmedlemmers personlige ansvar

24. mener, at eksemplerne fra dechargeproceduren har vist, at der er grund til bekymring for, at der forekommer uregelmæssigheder, uden at de enkelte medlemmer af Kommissionen føler sig foranlediget til personligt at påtage sig ansvaret for dem;

Svagheder ved Kommissionens struktur

25. mener, at dechargeproceduren i mange tilfælde har afsløret manglende fleksibilitet i personaleforvaltningen, som har ført til uacceptabelt misbrug; mener, at det haster med en indsats til modernisering af strukturerne som led i forberedelsen til den Kommission, der tiltræder den 1. januar 2000

(1) Protokollen af denne dato, del I, punkt 7.

(2) Bind II af årsberetningen, s. 8.

(3) EFT C 80 af 16.3.1998, s. 36.

(4) EFT C 132 af 28.4.1997, s. 140.

(5) EFT C 109 af 1.5.1995, s. 46.