KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(90) 544 endelig udg. 
Bruxelles, den 27. november 1990 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
"EUROPA AR 2000: FREMTIDSUDSIGTERNE FOR UDVIKLINGEN 
AF FÆLLESSKABETS OMRÅDE" 
En foreløbig oversigt 

"EUROPA AR 2000: FREMTIDSUDSIGTERNE FOR UDVIKLINGEN 
AF FÆLLESSKABETS OMRADE" 
En foreløbig oversigt 
i. indledning 
I dette papir redegøres der for hovedpunkterne I et dokument, som er under 
udarbejdelse, og som behandler de tendenser og faktorer, der sandsynligvis 
vil være bestemmende for jordudnyttelsen og den fysiske planlægning i 
Fællesskabet i begyndelsen af det kommende århundrede. Det er hensigten, at 
dokumentet skal tjene som referenceramme for de nationale, regionale og 
lokale offentlige myndigheder og for erhvervslivet i forbindelse med deres 
planlægning og beslutningstagning på længere sigt. 
Formålet med denne foreløbige oversigt er at stimulere debatten om nogle af 
de vigtige faktorer, der nu er bestemmende for jordudnyttelsen og den 
fysiske planlægning, med henblik på at afslutte dokumentet om Europa år 
2000 ved udgangen af 1991. Det vil navnlig danne grundlag for drøftelsen af 
forskellige aspekter af den fysiske planlægning på et rådsmøde (ministrene 
med ansvar for regionalpolitik og planlægning) den 23.-24. november I 
Tur i no. 
Fremtidsudsigterne for udviklingen af Fællesskabets område: behovet for en 
sammenhængende fælleskabsstrateal 
Med den tiltagende globalisering af den økonomiske aktivitet og libera­
liseringen af planøkonomierne er de europæiske lande på vej mod større og 
større økonomisk integration. I Det Europæiske Fællesskab har denne 
integrer ingsproces været ventet og er blevet fremskyndet med beslutningen 
om at indføre et stort enhedsmarked uden grænser. 
Såvel inden for som uden for dette store marked er handelsstrømmene, 
kap i ta I strømmene og vandringerne på tværs af de traditionelle nationale 
grænser nu i hastig udvikling, og deres mønster i de enkelte lande er ved 
at forme sig efter udviklingen i den internationale tiInærmeIsesproces. 
Denne accelererende integration vil uundgåeligt få store konsekvenser for 
jordudnyttelsen og den fysiske planlægning i Fællesskabet. Øgede aktivi­
teter på transport- og telekommunikationsområdet og teknologisk udvikling 
på disse områder og på energiområdet vil yderligere belaste infrastruktur­
nettene på regionalt, nationalt og europæisk plan. Vandringer mellem 
- 3 -
regioner og mellem lande og aldringen af Fællesskabets befolkning vi i 
berøre storbyer, mindre byer og landdistrikter og vil få konsekvenser hvad 
angår boligbyggeri og offentlige tjenesteydelser. Erhvervslivets beslut­
ninger om investeringer og etableringssted får ikke blot direkte Indfly­
delse på Jordens udnyttelse, men får også konsekvenser for udviklingen af 
fysiske Infrastrukturer såsom lufthavne, veje og skoler. 
Politikker, der er udformet og vedtaget pa fællesskabsplan, har også 
tiltagende indflydelse på jordens udnyttelse og den fysiske planlægning på 
medlemsstaternes område: 
Den fælles landbrugs- og fiskeripolitik har f.eks. afgørende 
indflydelse pa landdistrikternes og kystområdernes karakter og 
struktur. 
Handels- og industripolitikken, som i forvejen har umiddelbar 
indflydelse på den økonomiske aktivitet og beskæftigelsen i regio­
nerne, medfører uundgåeligt, at der må udvikles nye industrizoner 
eller nedlægges og/eller genetableres gamle. 
Fællesskabets politik over for tredjelande, der bl.a. omfatter 
handelsaftaler og samarbejde med tredjelande om økonomi og udvikling 
har indflydelse pa Fællesskabets egne regioner såvel hvad industrien 
som vandr ingerne. 
Fællesskabets miljøpolitik for bekæmpelse af forureningen af land, 
vand og luft har også væsentlige konsekvenser for planlægningen og 
udnyttelsen af Fællesskabets omrade. Forholdet mellem miljøbeskyt­
telse og økonomisk udvikling er særlig prækært, især fordi livskva­
liteten er ved at blive en vigtig faktor i regionernes og byernes 
muligheder for at tiltrække nye Investeringer. Det fremgår med stadig 
større tydelighed, at den rette balance mellem beskyttelsen af et 
skrøbeligt miljø og økonomisk vækst vanskeligt vil kunne opnås, 
medmindre der er en klar opfattelse af, hvordan det fysiske miljø I 
Fællesskabet bør udvikle sig. 
Fællesskabets politik for udviklingen af de menneskelige ressourcer, 
især hvad angår erhvervsuddannelse, Influerer på placeringen af den 
økonomiske aktivitet og har således indflydelse pa jordens 
udnyttelse. 
Fællesskabets regionalpolitik som udbygget ved Den Europæiske Fælles 
Akt indebærer et direkte engagement i beslutninger om fysisk 
planlægning i hele Fællesskabet på baggrund af traktatens målsætning, 
nemlig at fremme en harmonisk udvikling. 
- 4 
Den manifesterer sig naturligvis mest direkte, når det gælder 
afhjælpningen af strukturproblemerne i de svagere og ugunstigt 
stillede regioner, med regionaludviklingsprogrammer, der dækker mere 
end halvdelen af Fællesskabets område. Navnlig I de tilbagestående 
regioner tager disse programmer først og fremmest sigte på 
udviklingen af fysiske Infrastrukturer. 
Fællesskabets bistand til regionaludviklingen er nødvendigvis 
koncentreret om de regioner, der har de største problemer med 
underudvikling eller omstrukturering. Regioner over hele Fællesskabet 
er imidlertid ofte stærkt afhængige af store projekter for investe­
ringer i infrastruktur eller industri, der gennemføres i andre dele 
af Fællesskabet. På det store 1992-marked har perifert beliggende 
regioner f.eks. også umiddelbar interesse i gennemførelsen af 
foranstaltninger i mere centralt beliggende regioner, som forbinder 
alle regionerne I et EF-omspændende transportnet. 
Fællesskabets regionalpolitik bør ikke blot tage sigte på at skaffe 
finansiel bistand til et begrænset antal regioner. Den må også tage 
højde for spørgsmål vedrørende udnyttelsen og udviklingen af 
Fællesskabets område som helhed. 
Udviklingen af Fællesskabets omrade inden for det store marked må også ses 
på baggrund af en større økonomisk, social og kulturel integrering med 
nabolandene. 
For eksempel må man i forbindelse med tættere tilknytning mellem Fælles­
skabet og EFTA-1 andene I et europæisk frihandelsområde beskæftige sig med 
udviklingen af Infrastrukturnet, herunder forbindelser via alpine regioner 
mod syd og med Skandinavien mod nord. Samtidig vil båndene til mellem- og 
østeuropæiske lande og med landene i Middelhavsområdet utvivlsomt få 
konsekvenser for udviklingen af de fysiske infrastrukturer i Fællesskabet. 
Alle de ovenfor omtalte faktorer og ændringer kan skabe såvel risici, som 
muligheder for en afbalanceret udvikling af Fællesskabets område. Blandt 
risiciene er den eventuelle marginalisering af visse områder eller den 
øgede isolering af perifert beliggende områder med deraf følgende van­
dringer, miljøskader og transportproblemer og med konkurrence, som er spild 
af penge, hvor komplementaritet ville have været på sin plads. På den anden 
side skaber gennemførelsen af det Indre marked og Indførelsen af nye 
teknologier muligheder for en bedre udnyttelse af Fællesskabets område. 
- 5 -
Fællesskabets jordareal er begrænset. Dets potentielle udnyttelse er til en 
vis grad afhængig af geografiske forhold og af sociale og kulturelle 
forskelle. Syv ud af tolv medlemsstater ligger på øer eller halvøer. Der er 
meget store forskelle i befolkningstæthed med et gennemsnit på 139 
indbyggere/km2 sammenlignet med 26 indbyggere/km2 i USA, men visse 
områder har over 700 indbyggere/km2. 
Strategiske investeringsbeslutninger har vedvarende og ofte irreversible 
konsekvenser for landskabet. Det er derfor af afgørende betydning, at de 
træffes på grundlag af de mest holdbare foreliggende oplysninger. 
Fællesskabets indsats hvad angår jordudnyttelse og fysisk planlægning tager 
udgangspunkt her i. 
Medlemsstaterne har sammen med deres regionale og lokale myndigheder 
ansvaret for beslutninger om Jordudnyttelse. Disse offentlige myndigheder 
udarbejder planer for det næste tiår: for basisstrukturer inden for 
transport, energi, vand og telekommunikation, for Investeringer l skoler, 
hospitaler og socialforsorg. Disse beslutninger er blevet mere og mere 
decentraliseret, et godt eksempel på anvendelsen af subsidiaritets­
princippet. De offentlige myndigheder er Imidlertid konfronteret med 
tiltagende problemer, når de skal vurdere det sandsynlige pres på 
jordressourcer og andre ressourcer fra udefra kommende påvirkninger af 
deres område. Udviklingen i Fællesskabet som sådant spiller en stigende 
rolle i deres beslutningsproces. De har brug for oplysninger om, hvad der 
sker på Fællesskabets område som helhed for at træffe de bedste beslut­
ninger om deres egne Investeringer. 
Også i den private sektor har ledere, som udformer forretningsstrategier, 
brug for en bredere referenceramme fra offentlige myndigheder, som 
skitserer tendenserne på længere sigt og faktorerne, der er bestemmende for 
udviklingen på de europæiske markeder. 
Når særlige udviklingsforløb berører mere end én medlemsstat, er der 
forholdsvis få muligheder for konsultation medlemsstaterne imellem for at 
undgå overlapninger af investeringslndsatsen eller misforhold. Hvis der 
forelå en mere sammenhængende strategi for udnyttelsen af Fællesskabets 
område på tværs af grænserne, ville det også være muligt at udnytte de 
potentielle fordele ved det indre marked maksimalt. 
Fællesskabet kan medvirke til at mindske problemerne for beslutningstagerne 
i den offentlige og den private sektor ved at fremskaffe oplysninger om 
udviklingen i hele Fællesskabet. Det er formålet med dokumentet om Europa 
år 2000, som vil være klar ved udgangen af næste år. 
Det vil kunne tjene som referenceramme for de offentlige myndigheder og for 
erhvervslivet i deres mere langsigtede planlægning og beslutningstagning. 
Det er ikke tanken, at det skal være en form for dispositionsplan for, 
hvordan Fællesskabet bør udvikle sig. 
- 6 -
Nødvendigheden af en fast fællesskabsramme var allerede forudset i 
forordningerne om Fællesskabets strukturfonde, som det traf beslutning om I 
1988 (jf. artikel 10 i EFRU-forordnIngen). Med udgangspunkt heri blev det 
på et første møde mellem ministrene for regionalpolitik og planlægning I 
Nantes i november 1989 vedtaget at Indlede en mere systematisk og kollektiv 
drøftelse af fysisk planlægning på fællesskabsplan. 
I en resolution, der blev vedtaget under mødeperioden i oktober 1990, 
udtrykte Europa-Parlamentet også et konkret ønske om en samordnet strategi 
for fysisk planlægning på fællesskabsbasis. 
Endvidere understreger arbejdet på de transeuropælske net, som Kommissionen 
er I færd med at foretage for Rådet (ministrene med ansvar for det Indre 
marked), nødvendigheden af, at der udvikles fysiske Infrastrukturer på 
fællesskabsbasis og tillige på europæisk basis. Kommissionen vil forelægge 
en situationsrapport herom Inden længe^1^. 
Blandt de forskellige faktorer, der påvirker udnyttelsen af Fællesskabets 
område i det næste tiår og fremefter, er nogle mere egnede til kvantitativ 
analyse end andre. I dette papir behandles faktorer af særlig betydning -
befolkIngsudvlkIIng, nye faktorer, der er bestemmende for industriens og 
servicefagenes beliggende, udviklingen i byområder, landdistrikter og 
grænseområder, transport, energi, telekommunikation, forskning og udvikling 
og miljøet - og det fastslås, hvor der kræves en yderligere indsats, men 
det skal tjene som grundlag for en drøftelse mellem ministrene for regional 
politik og planlægning på deres møde i Tur i no den 23. og 24. november. 
I I. Hovedtendenser 
1. Befolkning og vandring 
Befolkning: Befolkningstilvæksten i Fællesskabet som helhed vil være 
af vartende omfang - nogle af de nordlige medlemsstater (Tyskland, 
Luxembourg, Belglen og Danmark) får sandsynligvis negativ vækst, 
medens perifert beliggende regioner (Sydspanien, Syditalien, Irland 
og Nordirland) får tiltagende vækst. Den samlede befolkning på 
Fællesskabets nuværende område vil imidlertid sandsynligvis forblive 
uændret, nemlig ca. 340 millioner. I denne samlede befolkning bliver 
der Imidlertid tale om en gradvis aldring som følge af en nedgang i 
(1) Se også dokument KOM(89) 643, KOM(90) 310, konklusionerne fra 
formandskabet for Det Europæiske Råd den 9. december 1989 og Rådets 
resolution af 22. Januar 1990 (EFT C 27, s. 8). 
- 7 -
fødselstallet i 1960'erne og 1970'erne. Stabiliseringen af nedgangen 
af fødselstallet i den nordlige del af Fællesskabet kombineret med en 
nedadgående tendens i fødselstallet i den sydlige del er ensbetydende 
med, at denne aldring må forventes at brede sig over alle Fælles­
skabets regioner. Tabel 1 giver et billede for Fællesskabet som 
helhed af udviklingen i aldersstrukturen frem til år 2015, og kort 1 
viser de ældres fordeling på regionerne I år- 2010. Som det fremgår af 
kortet er der stor forskel regionerne Imellem på andelen af ældre. 
Udbuddet af arbejdskraft følger befolkningsudviklingen med en 
tidsforskydning på omkring 15 år, nemlig den tid det varer, før de 
nyfødte kan indgå i den erhvervsaktive befolkning. I Fællesskabet som 
helhed forudses en beskeden vækst I arbejdsstyrken på ca. 1,5 
millioner ved år 2000 (se tabel 2). Det aftagende antal unge 
mennesker og den dermed forbundne aldring af arbejdsstyrken kræver 
faciliteter til vedvarende voksenuddannelse samt mere målrettede 
muligheder for omskoling. 
VandrIng: Udviklingen I vandringen hænger ofte sammen med internati­
onale og interregionale forskelle I beskæftigelsesmuligheder og 
lønniveau. Andre faktorer såsom sproglige og kulturelle forskelle og 
det offentliges holdning til vandringer forhindrer imidlertid en 
direkte reaktion på økonomiske impulser. 
Der er i alt væsentligt to typer vandringer, som må tages i 
betragtning på fællesskabsplan: vandringer inden for Fællesskabet 
(både Inden for og mellem medlemsstaterne) og vandringer til og fra 
tredjelande. VandrIngsstrømmene Inden for Fællesskabet er aftaget I 
de seneste år som følge af mindre gode beskæftigelsesmuligheder i 
Fællesskabets og medlemsstaternes kerneregioner. Om arbejdsstyrkens 
relativt manglende geografiske mobilitet vil vedvare, eller om der 
vil ske en vending, afhænger i vid udstrækning af de relative 
økonomiske resultater i de perifert beliggende regioner sammenlignet 
med kerneregionerne. 
Vandringen fra tredjelande er mindre let at forudsige, men den vil 
næsten med sikkerhed fortsat have stor Indflydelse på arbejds­
markederne i Fællesksabet og i særdeleshed i store konurbationer. Det 
indre marked kan principielt ved at skabe større mobilitet på tværs 
af de nationale grænser øge denne påvirkning, selv om samarbejde med 
og udviklingspolitik I fællesskab med de pågældende lande og national 
politik for indvandring kan få en dæmpende virkning. 
- 8 -
På grundlag af disse tendenser I befolkningsudvikling og vandringer 
kan man bl.a. spørge sig, hvordan planlægningen i de enkelte 
medlemsstater på nuværende tidspunkt er påvirket af disse tendenser 
hen Imod en aldrende befolkning og en potentielt betydelig indvan­
dring. I hvor høj grad tages der hensyn til disse tendenser, når der 
f.eks. etableres infrastrukturer inden for uddannelse og social­
forsorg (færre skoler, ændrede boligbehov, flere hospitaler, 
alderdomshjem, omskolIngsfaclIIteter osv.). Er det allerede muligt at 
ane specifikke udviklinger, der følger af ændringer af befolkningens 
aldersstruktur, f.eks. vandring af pensionister til visse områder? 
Hvilke konsekvenser har det for de store konurbationer, at der sker 
en endnu større koncentration af emmI grantsamfund i disse områder? 
2. Erhvervslivets mobilitet 
etabler ingen nye faktorer, der er bestemmende for 
Kommissionens syn på industrielle spørgsmål i almindelighed fremgår 
af dens papir om Industripolitikken I et åbent miljø med konkurrence. 
Hvad angår faktorer, der er bestemmende for etableringen, har nogle 
af de ældre industriers tilbagegang reduceret betydningen af 
traditionelle faktorer, der er bestemmende for beliggenheden, såsom 
nem adgang til råstoffer og energi. Samtidig har fremskridtene Inden 
for transport- og kommunikationsteknologi og nye metoder for 
tilrettelæggelse af produktionen skabt langt større mobilitet I en 
stor del af industri- og servicesektoren. Denne tendens vil blive 
underbygget ved gennemførelsen af det indre marked. Dette har ført 
til nogle undersøgelser, hvoraf det fremgår, at den andel af den 
samlede befolkning i Fællesskabet, der kan betragtes som potentielt 
"geografisk mobil", er steget fra ca. 30% i 1950'erne til over 50%. 
For Fællesskabet som helhed har disse faktorer hidtil ikke vist nogen 
vedholdende tendens til at mindske regionale skævheder, selv om 
efterslæbet ti I en vis grad er blevet indhentet, især i Spanien. 
Kommissionen har bestræbt sig på at igangsætte en dialog med 
erhvervslivet om de faktorer, der påvirker beslutningerne om etable­
ring. Der er blevet foretaget et omfattende rundspørge blandt ca. 
9 000 firmaer i regioner over hele Fællesskabet Komm i ss i onen 
"An Empirical Assessment of Factors Shaping Regional Competitiveness 
In Problem Regions" - Ifo - Institut flir Wirtschaftsforschung, 1990. 
- 9 -
tilrettelagde også en konference på Dublin Castle i Juni 1989, som 
over 100 ledere I erhvervslivet deltog i. Konklusionerne af de to 
Initiativer tyder på, at følgende faktorer, når man ser bort fra 
andre elementer, der direkte påvirker lønsomheden såsom finansie­
ringsomkostninger, er blandt de vigtigste bestemmende faktorer for 
beslutninger om etableringssted: 
- hurtige og effektive transport- og kommunikationssystemer 
- højt kvalificeret arbejdskraft 
- adgang til lokale uddannelsesinstitutioner og forskningsinsti­
tutter 
- udbuddet af serviceydelser af høj kvalitet til virksomhederne, da 
virksomhederne lægger en stigende del af de ydelser, som de 
tidligere selv tog sig af, ud ti I eksterne leverandører 
- det sociale og kulturelle miljøs kvalitet, herunder sports- og 
fritldsfaciIiteter. 
Da industrien og servicesektoren har fået langt større geografisk 
mobilitet, kan de regionale beslutningstagere på det økonomiske 
område blive konfronteret med konkurrence i de enkelte regioner og 
byer om at bevare eller tiltrække Investeringer. Fællesskabets 
politik må derfor både omfatte en helhedsstrategi til fremme af 
Fællesskabets internationale konkurrenceevne og tiltrækningskraft, 
når det gælder indgående Investeringer, og foranstaltninger, der 
skaber regional konkurrencevne, gennem pakkeløsninger, som omfatter 
undervisning og uddannelse, miljøforbedring, tilslutning af regionale 
firmaer til fællesskabsomspændende F&U-net og modernisering af 
transport- og kommunikationssystemer. Kommissionen har Iværksat en 
række initiativer med henblik herpå såsom PRISMA, TELEMATIQUE og 
EUROFORM, der tager sigte på at skabe tjenesteydelser for SMV, net 
for dataoverførsel og nye kvalifikationer og færdigheder. 
På baggrund af disse tendenser er det blevet mere og mere vigtigt for 
regionerne at skabe et bredere "spektrum" af lokale goder, herunder 
uddannelses- og fritidsfaciliteter, specialiserede serviceydelser til 
erhvervslivet og et miljø af høj kvalitet, og at dække de basale 
behov for fysisk infrastruktur og kvalificeret arbejdskraft. I hvor 
høj grad bør regionalpolitikken støtte denne type invester ingspakke? 
10 
Bymæssige problemer 
Siden afslutningen af anden verdenskrig er befolkningen i Det 
Europæiske Fællesskab blevet mere og mere urbaniseret. Statistikker 
fra begyndelsen af 1980'erne viser, at Fællesskabet* dengang havde 
omkring 229 større storstadsområder med befolkninger på over 330 000. 
Heraf havde 122 kernebefolkninger på over 200 000. Fordelingen af de 
122 kernebyområder fremgår af tabel 3. 
EF-samfundet er derfor stort set blevet et bysamfund (tabel 4 og kort 
2). 
Byområderne omfatter en række forskellige typer.- fra hovedstæder, der 
er store selv i verdensmå Iestok og har udstrakte forstadsområder, til 
mindre byer, der stadig har karakter af provinsbyer. Byområdernes 
problemer er forskelligartede, ikke blot hvad angår størrelse og 
geografisk beliggenhed, selv om disse faktorer har stor betydning. 
Nogle er konfronteret med vækstproblemer, nogle problemer med 
tilbagegang og forfald og andre begge problemtyper. 
Vækst skaber specifikke problemer. Byområdet bliver samlingspunktet 
for væksten i regionen. Befolkningstallet stiger, ejendomspriserne 
stiger, trafikproblemerne vokser og livskvaliteten, som ofte er en 
katalysator for en bys vækst, falder. Problemerne med byernes 
tilbagegang er karakteriseret ved en nedgang i befolkningstallet og 
består ofte af en sammenhobning af problemer, der resulterer i, at 
bydeles fysiske struktur går I forfald, og i social isolation og 
fattigdom. Man kan finde kvarterer i forfald i praktisk talt alle 
byer, selv dem, der vokser og er velstående. "Bykerneproblemer" er 
typiske i ældre britiske byer. I Frankrig findes tilsvarende 
problemer hovedsagelig I byernes periferi eller i ældre og mindre 
industrizoner i omegnen. Endelig har forstæderne til de store 
konurbationer specielle problemer, især hvad angår transport. 
fraregnet det tidlIIgere Østtyskland 
- 11 -
Når man ser på jordudnyttelsen, er det klart, at de tiltagende 
begrænsninger for byernes udvikling og beskyttelsen af grønne områder 
får konsekvenser I de kommende tiår for de eksisterende byområder. 
Affolkningen af landdistrikterne forventes imidlertid at fortsætte 
til trods for, at der er indført politikker for at dæmpe den. 
Bekymring for faktorer, der påvirker livskvaliteten, såsom støj, 
pendingsbesvær, renovation osv., kan gøre bylivet mindre tiltræk­
kende, men vil næppe resultere i, at urbaniser ingstendensen vender. 
Der er imidlertid noget, der tyder på, at alle disse faktorer vil 
resultere i større vækst i mellemstore byer og storbyer i forhold til 
de største konurbationer. 
Det er værd at lægge mærke til, at Fællesskabet ikke har noget ansvar 
for byplanlægningen som sådan. Der står intet herom i Traktaten. Men 
Fællesskabets ansvar på miljøområdet og dets indsats gennem struktur­
fondene for at skabe økonomisk og social samhørighed medfører, at det 
spiller en vigtig rolle, når det gælder byernes udvikling. Fælles­
skabet kan spille en vis rolle i forbindelse med byfornyelse, selv 
om dets interventioner for øjeblikket er begrænset til visse 
investeringstyper, og mange områder, f.eks. boligmassen, er udeluk­
ket. 
Kommissionen har for nylig udarbejdet en grønbog om bymiljøet, som 
for øjeblikket drøftes I medlemsstaterne. 
Ligesom regionerne er ved at udvikle deres egen identitet på det 
indre marked, søger byerne også at fastslå deres rolle og identitet. 
I den nye økonomiske sammenhæng vil man opleve ændringer i byernes 
funktion og ofte øget konkurrence mellem dem. Samtidig er byerne ved 
at udvikle komplementære forbindelser for at give deres egne 
specialer større betydning. Dette manifesterer sig ved, at der 
oprettes net og grupper, hvorved byerne søger sammen om fælles 
problemer, forener deres kræfter for at realisere stordriftsøkonomi 
og fremmer teknologisk samarbejde. For eksempel er Polis-nettet, 
medfinansieret af Fællesskabet, blevet etableret af 32 byer, for at 
finde nye løsninger inden for trafikplanlægningen og skabe konvergens 
i den nye tekno I g i, der er under udvikling. Bynet giver europæiske 
byer mulighed for at konkurrere mere effektivt på verdensmarkederne. 
Disse tendenser kræver, at der på fællesskabsplan lægges større vægt 
på problemet med udvikling af byområderne og de potentielle fordele 
ved kontakt og samarbejde mellem byerne i Fællesskabet. Medlems­
staterne vil måske udtale sig om muligheden for at iværksætte 
aktioner for byfornyelse og for øget samarbejde mellem byerne. 
- 12 
4. Udviklingen I landdistrikterne 
Selv om der har været en fortsat stigning i landbrugsproduktionen I 
Fællesskabet, er dens andel af det samlede BNP faldet. Ca. 7,7% af 
Fællesskabets erhvervsaktive befolkning er beskæftiget i landbrugs­
sektoren (herunder skovbrug og fiskeri), men dette tal er fortsat 
faldende. Andelen kan være faldet til det halve heraf I år 2010 for 
Fællesskabet som helhed. 
Landbruget vil imidlertid stadig spille en væsentlig rolle I den 
fremtidige udvikling af landdistrikterne, ikke blot økonomisk, men 
også socialpolitisk. Det sidstnævnte gælder navnlig for middelhavs-
regionerne, hvor det anslås, at 75% af Fællesskabets landbrugs­
befolkning vil befinde sig I år 2000. 
Der er også tydelige regionale forskelle mellem de typer problemer, 
der gør sig gældende i landdistrikter, som fastslået i Kommissionens 
meddelelse om "Landdistrikternes Fremtid" I 1988: 
I landdistrikter I regioner med stor befolkningstæthed som f.eks. 
Nordtyskland og Benelux kan tilbagegangen i landbrugsaktiviteten 
ofte opvejes ved, at der oprettes arbejdspladser Inden for 
industri og servicefag, og mønstret for Jordudnyttelsen ændrer sig 
i overensstemmelse hermed. 
I landdistrikter, hvor landbruget er I tilbagegang, men hvor det 
stadig tegner sig for størstedelen af den erhvervsaktive befolk­
ning som f.eks. i Nordspanien, peger aldringen af landbrugsbe-
folknignen og mangien på alternativt arbejde hen imod affolkning 
og begrænsede udviklingsmuligheder i fremtiden. 
I landdistrikter, hvor befolkningen allerede er I tilbagegang, 
f.eks. bjergområderne i Frankrig, dele af Irland og den vestlige 
del af Skotland, er befolkningstætheden meget ringe (mindre end 25 
pr. km2) og muligheden for diversificeringen af den Økonomiske 
aktivitet begrænset. 
Tilbagegangen i Fællesskabets landbrugsbefolkninger naturligvis ikke 
noget nyt fænomen. Affolkningen er heller Ikke ophørt. Dette frem­
byder en række problemer for udnyttelsen af Fællesskabets jord. Der 
drives landbrug og skovbrug på over 80% af Fællesskabets område, men 
kun 10-20% af Fællesskabets befolkning er involveret. Landdistrik­
ternes evne til at klare deres egne problemer svækkes, fordi 
- 13 -
Indkomsten pr. indbygger er lavere end i de tilstødende industri­
områder og den erhvervsaktive befolkning i landbruget er relativt 
gammel. Mere end 50% af landbrugerne er over 55 (se tabel 5). Andelen 
af landbrugere på over 65 vil sandsynligvis stadig vokse i de næste 
10 år. 
Den fremtidige økonomiske udvikling af landdistrikterne vil i højere 
og højere grad komme ti I at afhænge af andre sektorer end landbruget: 
turisme, skovbrug, Industri. I nogle landdistrikter vil disse 
alternative aktiviteter erstatte landbruget, medens de i andre bliver 
et supplement. Omkring 37% af Fællesskabets landbrugere beskæftiger 
sig allerede med sekundære aktiviteter. Ifølge prognoserne bliver 
tal let 50% I år 2000. 
Hvis de nuværende GATT-forhandlInger munder ud i opfyldelsen af det 
fastsatte mål, nemlig at nedsætte subsidierne til landbruget, vil 
dette - sammen med den stadige tilpasning af den fælles landbrugs­
politik - sandsynligvis medføre yderligere ændringer i Fællesskabets 
landbrug med deraf følgende konsekvenser for landdistrikternes 
økonomi. Disse tilpasninger vil sandsynligvis give miljøvenlige 
landbrugsforanstaltninger øget vægt. 
Når man ser på udviklingen af landdistrikterne, er det derfor 
nødvendigt at se forholdene i en bredere sammenhæng i stedet for kun 
at beskæftige sig med det landbrugsmæssige aspekt. Økonomiske 
udviklingsstrategier, herunder på landbrugs- og miljøområdet, må 
integreres i en helhedsstrategi, der fokuserer på at udnytte 
potentiellet i alle typer landdistrikter i Fællesskabet som helhed. 
En undervisnings- og erhvervsuddanneIsesstruktur I landdistrikterne 
er en forudsætning for, at der kan lægges en dæmper på affolkningen 
af landdistrikterne. Her kunne man udnytte muligheden for multimedie-
og fjernundervisning samt åben undervisning. 
Reformen af Fællesskabets strukturfonde afspejler allerede denne nye 
strategi. Størstedelen af Fællesskabets område under mål nr. 1 består 
af landdistrikter. Mål nr. 5b-områder er landdistrikter pr. 
definition. Ud over den bistand, der ydes gennem fællesskabsstøtte­
rammerne, har Fællesskabet iværksat LEADER-initi at i vet, der tager 
sigte på at Integrere landdistrikterne i økonomien som helhed 
(udnyttelse af regionens eget potentiel, anvendelse af moderne 
teknolgoi), selv om Fællesskabets midler til udvikling af landdi­
strikterne for øjeblikket er begrænsede. 
Disse tendenser kræver tilpasning af både Fællesskabets og medlems­
staternes politik for landdistrikterne. Hvordan kan diversificerings-
strategier fjerne problemerne med ringe befolkningstæthed og lave 
indkomster? Hvilken rolle kan nye kommunikationsteknologier spille, 
når det gælder om at skabe incitament til etablering af nye 
aktiviteter i landdistrikter, især hvad angår udviklingen af byerne I 
landdlstrIktene. 
- 14 -
Grænseområder 
Som defineret i fællesskabssammenhæng (se kort 3) omfatter grænse­
regionerne ca. 15% af det samlede område og tegner sig for ca. 10% af 
Fællesskabets befolkning. Fjernelsen af Fællesskabets indre grænser 
vil sandsynligvis få størst betydning for grænseområderne. De må 
tilpasse sig til nye roller I det udvidede EF-rum sammenlignet med 
deres stilling i medlemsstaternes periferi med nedarvede nationale og 
lokale admlnstrative fremgangsmåder, der stadig hæmmer samarbejdet på 
tværs af grænserne. Det er I disse områder, at den fysiske plan­
lægning kræver mest rådgivning og størst fælles indsats. 
Grænseområderne har særlige ulemper hvad angår fysisk og økonomisk 
planlægning, som er en direkte følge af deres beliggenhed: 
i yderkanten af transport- og kommunikationssystemer, der 
traditionelt er blevet planlagt på national basis, har de ofte 
relativt dårlige infrastrukturer samtidig med, at der er 
tilfredsstillende forbindelser på tværs af grænserne 
- kommercielle centre er ofte kunstigt adskilt fra deres naturlige 
bagland, og dermed skabes der forvridninger i handelsmønstrene 
- der er ikke tilstrækkeligt grundlag for offentlige serviceydelser 
(sundhed, undervisning, erhvervsuddannelse) i national sammenhæng, 
og der vil heller ikke være tilbøjelighed til at kopiere 
tjenesteydelser, der forefindes på den anden side af grænsen 
- der er forskelle hvad angår beskatning og socialforsorg, sprog og 
beskæftigelsesforhold, alt sammen noget, der kan hindre arbejds­
kraften I at krydse de nationale grænser. 
Men fjernelsen af administrative hindringer skaber ikke i sig selv 
sikkerhed for, at der kan etableres normale økonomiske forhold på 
tværs af grænserne. Der kræves en vedholdende og målrettet indsats 
for at opnå et samarbejde på tværs af grænserne. Vedtagelsen af 
Fællesskabets INTERREG-lnltiativ er et vigtigt skridt på vejen. 
Fællesskabet vil I nøje samarbejde med medlemsstaterne undersøge de 
retlige og administrative bestemmelser for aktiviteten på tværs af 
grænserne og vil på baggrund heraf vurdere, om der er behov for 
yderligere foranstaltninger for at styrke planlægning og samarbejde. 
- 15 -
Hvad er medlemsstaternes syn på foranstaltninger, der kan medvirke 
til at indføre samordnet planlægning I grænseområder. 
6. Transportnet 
Den stadigt stigende trafik forventes at uddistancere udvidelsen og 
forbedringen af transportsystemet og derved forværre overbelast­
ningen, især i de centrale regioner og centrene med stor befolknings­
tæthed andre steder. Udviklingen af højhastighedsnet vil kun få 
positiv indflydelse i visse regioner i Fællesskabet. Bedre forbin­
delser mellem center og periferi kan medvirke til at mindske overbe­
lastningen og ti I at skabe en mere afbalanceret udvikling. Hvad angår 
vejtrafikken forventes en vedvarende hastig vækst i persontrafikken, 
da antallet og brugen af personvogne er stærkt stigende. Kort 4 viser 
trafikstrømmene på hovedfærdselsårerne i Fællesskabet. Væksten i vej­
trafikken har medført øget overbelastning i områder med stor trafik­
tæthed som f.eks. Benelux og nogle stærkt belastede nord-sydgående 
ruter som f.eks. Rhône-dalen, nogle alpine dale og London-Dover­
korridoren. Der vil uundgåeligt opstå flere og flere flaskehalse i 
transportinfrastrukturen, medmindre den årlige vækst i vejtrafikken 
falder til under 1,3%. Navnlig i de tilfælde, hvor det disponible 
areal er begrænset på grund af terrænets karakter, kan løsningen af 
disse overbelastningsproblemer komme I konflikt med nødvendigheden af 
at beskytte mi Ijøet. 
Hvad angår lufttrafikken vil de årlige vækstrater sandsynligvis 
overstige 6% i adskillige år. Stigninger i den regionale trafik på 
lufthavnene har vejet tungt I den samlede vækst (med meget kraftig 
vækst i 1989, f.eks. 19,3% I Birmingham, 19,5% i Porto, 20,4% I 
Montpellier). Trafik og overbelastning har imidlertid også været 
tiltagende i de vigtigste internationale lufthavne. Flyforsinkelserne 
i spidsbelastningsperioder tredobledes i per loden 1986-1987 og blev 
derpå igen næsten tredoblet i perioden 1987-1988. Kort 5 giver et 
helhedsindtryk af person- og godstransporten i Fællesskabets 
vigtigste lufthavne I 1989. 
Problemerne i jernbanetransporten har ikke så meget at gøre med 
vækst, men med jernbanernes evne til at følge med udviklingen I 
efterspørgslen. Efter at være sakket agterud i det sidste tiår i 
forhold til andre sektorer skulle jernbanetrafikken nu stige frem til 
århundredeskiftet som følge af TGV-net (de franske højhastighedstog) 
og metoder til kombineret transport. 
- 16 -
Indre vandveje til handelsskibe forefindes kun I større omfang I 
Tyskland, Benelux og Østfrankrig. Der har været en stigning i de 
internationale fragter, som nu udgør 60% af de samlede fragter, og 
selv om nettets samlede længde formindskes, er dets effektivitet 
stigende takket være en række tekniske innovationer. 
Selv om det klart fremgår, at det europæiske transportnet snart når 
mætningspunktet, er der en række faktorer, der modvirker etableringen 
af nye infrastrukturer: 
- financielt: investeringerne i transportsektoren faldt fra 1,5% af 
Fællesskabets BNP i 1975 til 0,9% I 1985 
- miljømæssigt: nye infrastrukturer skaber øget trafik, som skaber 
mere forurening og øget modstand mod en sådan udvikling i de 
lokale samfund 
- udnyttelse af luftrummet: der er knaphed på jord, navnlig til 
lufthavne i nærheden af store konurbationer. 
Den vedvarende stigning i efterspørgslen på transportområdet 
konfronterer Europa med problemer, hvori der indgår et afgørende 
geografisk element. Der kan kun opnås fuld fordel af det store 
marked, hvis de fornødne Infrastrukturer er etableret. Det er et 
kardinalpunkt i Fællesskabets transportpolitik. Forhandlingen med 
EFTA om det fælles økonomiske frihandelsområde og åbningen af 
Østeuropa (med samarbejdet med Schweiz, Østrig og Jugoslavien, som er 
af afgørende betydning for transittrafikken) understreger altsammen 
dette spørgsmåls større europæiske dimension. Disse emner behandles 
af gruppen "Transport år 2000". 
De regionalpolitiske Initiativer hvad angår transportinfrastruktur er 
for øjeblikket koncentreret om at åbne de perifert beliggende 
regioner (EFRU afsatte ca. 8 400 mio. ecu til finansiering af 
transportinfrastrukturer i 1975-1988, og der vil blive brugt ca. 
5 900 mio. ecu i 1989-1993). Denne strategi kunne effektiviseres I 
forbinde i se med en samlet plan for europæisk fysisk planlægning. 
Uden en overordnet strategi er der risiko for, at nye regionale 
skævheder føjes til de bestående. Udviklingen af højhastigheds­
banenet, vej- og luftnet er en fundamental forbedring. Men det kan 
opdele Fællesskabet i ulige stillede zoner. Der vil sandsynligvis 
stadig være forskelle mellem systemets hovedforbindelser, og nogle 
perifert beliggende områder kan komme til at stå udenfor, medmindre 
der gøres en yderligere indsats. 
- 17 -
En nøje vurdering af trafiktendenserne og deres indvirkninger medvir­
ker til at skabe balance mellem de forskellige former for transport 
med særligt hensyn til miljøet. Etableringen af net for kombineret 
transport (som er indført i Schweiz og er under overvejelse I 
Frankrig) kombineret med moderne telemat iktekno I og I kan føre til mere 
effektiv jordudnyttelse og bedre beskyttelse af miljøet. 
Transportinfrastrukturens produktivitet kan forbedres ved hjælp af 
optimalt placerede forbindelser mellem højhastIghedstransportnet. For 
eksempel er gode TGV/lufthavsforblndelser af afgørende betydning for 
en effektiv kommunikation mellem Fællesskabets mere udviklede centre, 
hvor TGV-servicen er konkurrencedygtig, og de perifert beliggende 
regioner, hvor lufttransport fortsat vil have større betydning. 
Transportnettenes produktivitet kan blive påvirket af dårlige 
forbindelser med andre Infrastrukturer. Lufthavne eller TGV-statIoner 
betjenes ofte af bymæssige transportsystemer, som er gamle eller 
upålidelige, hvilket reducerer den økonomiske effekt af højhastig­
hedsnettet. Investeringerne i lokale net bør foregå parallelt med 
etableringen af nye høj hast Ighedssysterner. 
Udviklingen af kommunikationsnettene har som led I Fællesskabets 
regionalpolitik understreget fordelene ved at forbinde per i fer len med 
centret. Dette må fortsat være en prioriteret opgave, men er det nu 
Ikke også på tide, at der lægges vægt på at etablere forbindelser 
mellem de perifert beliggende områder Indbyrdes? Hvordan kan det 
ellers undgås, at der opstår nye skævheder på grund af højhastigheds­
net? 
Energi infrastruktur 
Den fortsatte vækst i efterspørgslen efter energi viser, at det er 
nødvendigt at styrke samarbejdet på EF-plan om investering og om 
planlægning og styring af Infrastrukturer. 
Når vi når frem til 1995, vil elproduktionen i Fællesskabet som 
helhed ikke længere have overkapacitet. Det vil være en prioriteret 
opgave for Fællesskabet at Integrere energioverførslerne bedre for at 
nedsætte behovet for nye kraftværker og deres potentielle Indvirk­
ninger på miljøet. Udviklingen af teknologier, der muliggør økonomisk 
udnyttelse af kul uden forurening og sikker udnyttelse af atomkraft 
vil også være en prioriteret opgave. De nuværende stigninger i ener­
gipriserne understreger nødvendigheden af yderligere fællesskabsfor-
anstaltnigner til fremme af effektiv udnyttelse af alle energikilder. 
- 18 -
Energikilderne har stadig stor Indflydelse på visse industrisektorers 
mobilitet. Et ufuldstændigt energinet kan øge skævhederne i regional­
udviklingen. En samlet plan for udnyttelsen af Fællesskabets område 
kombineret med hensigtsmæssige bestræbelser på at styrke nettenes 
drift kan danne grundlag for mere effektive investeringer i energiin­
frastruktur. Etableringen af EF-omspændende net (som REGEN-lnltla-
ti vet vil yde et væsentligt bidrag til, Især hvad angår gas) vil være 
af særlig betydning i de perifert beliggende regioner. 
Fornyelige energikilder såsom hydroelektricitet og biomasse kan især 
være relevant for energibehovet I landdistrikterne. Bidraget fra 
disse kilder til den samlede primærenergiforsyning kan få stor 
betydning i visse områder gennem bedre koordination inden for 
regionerne. 
Ved valget af hensigtsmæssige steder til anlæg af kraftværker, 
oplagring af flydende gas og placering af energitransportnet må der 
tages hensyn til beskyttelsen af miljøet. Placeringen af energiin­
frastrukturer kan skabe særlige problemer medlemsstaterne imellem, 
især i grænseområder. 
I byområder vil en bedre koordination af fysisk planlægning og 
energi programmer ing have visse fordele. Den vil gøre det muligt at 
nedsætte energiforbruget og derved frigøre finansielle ressoucer til 
andre aktiviteter og medvirke ti I at formindske luftforureningen. 
Medlemsstaterne kunne overveje, hvordan der kan foretages en yder­
ligere integrering af EF-energinettene, så der garanteres effektive 
og sikre forsyninger på hele Fællesskabets område, og også, hvordan 
de bedre kan knyttes til andre forsyningskilder i den øvrige del af 
Europa og I Nordafrika. 
Te Iekommun i kat i on 
Telekommunikation spiller en afgørende rolle i erhvervslivets udvik­
ling og konkurrenceevne I Det Europæiske Fællesskab. Det anslås, at 
den samlede værdi på verdensmarkedet af informationsstyring og 
-overførsel overtiger 500 mla. ecu, og at over 60 mio. Job vil være 
stærkt afhængige af informationsservice og telekommunikation ved 
udgangen af dette århundrede. 
- 19 -
Den internationale telekommunikation er steget ca. 20% om året siden 
1980 og nåede op på 30 mla. minutter i 1990 (især på grund af den 
hastige stigning i faxningerne). 
Den fænomenale vækst i produktion, udbud og anvendelse af telekom­
munikation har geografiske konsekvenser. Den største del af telekom­
munikationsaktiviteten er koncentreret I store konurbationer, især i 
de mere avancerede regioner i Fællesskabet. I modsætning hertil er 
tilbagestående regioner i Fællesskabet ofte karakteriseret ved 
mangelfuld telekommunikationsinfrastruktur og manglende bevidsthed om 
avanceret telekommunikationsservice og avancerede telekommunikations­
produkter. 
Endvidere foregår indførelsen af ny telekommunikationsteknologi lang­
sommere i landdistrikterne som helhed, især fordi det er dyrere at 
levere og opretholde serviceydelser til disse regioner end til 
bycentre. 
Den frie strøm af Information gennem Fællesskabets telekommuni­
kationsnet vil gøre det lettere at gennemføre det Indre marked. 
Handelen, servicefagene, herunder de finansielle, transportsektoren, 
sundhedssektoren og de centrale og regionale myndigheder er alle mere 
og mere afhængige af telekommunikation. Fællesskabet er ved at skabe 
grundlaget for teknologlen og normerne for et fremtidigt rentabelt 
bredbåndsnet. Fællesskabet bidrager til at etablere net for elek­
tronisk udveksling af handelsdata (TEDIS) og sætte de offentlige 
administrationer i stand til at kommunikere (INSIS og CADDIA). 
Fællesskabet indfører også de dermed forbundne retsforskrifter for at 
sikre effektiv og åben adgang for alle brugere, uanset hvor de måtte 
befinde sig i Fællesskabet (tiIrådlghedssti Ilelse af åbne net - ONP). 
Det er Indlysende, at der må foretages en evaluering og planlægning 
af den geografiske fordeling af telekommunikationsfaciliteterne på 
mellemlang sigt for at opnå den nødvendige konvergens mellem 
Fællesskabets regioner, som kræver en afbalanceret udvikling hvad 
angår : 
- de eksisterende faciliteter i de tilbagestående regioner for at 
bringe dem op på et niveau, der kan sammenlignes med den øvrige 
del af Fællesskabet 
indførelsen af nye og avancerede kommunikationsfaciliteter i alle 
Fællesskabets områder, herunder landdistrikterne og de perifert 
beliggende områder, med nem adgang for SMV og andre brugere I 
disse områder 
- etableringen af eventuelt manglende led i hovedkommunikationsnet-
tene. 
- 20 -
Det er målsætningen i fællesskabsprogrammerne STAR og TELEMATIQUE. 
Medlemsstaterne har mulighed for at udtale sig om, hvordan der I 
deres egne strategier er taget højde for disse geografiske elementer, 
og hvordan Fællesskabets aktioner kan udvikles yderligere. Hvilke 
mekanismer kan medvirke til at fjerne ulemperne ved investeringerens 
manglende rentabilitet I mere afsides liggende, tyndt befolkede 
områder? 
9. Forskning og innovation 
Forholdet mellem investering (offentlig og privat) I forskning og 
udvikling, innovative produkter og processer og regional økonomisk 
vækst er velkendt. Det er Ikke noget tilfælde, at de regioner, der 
har en relativt høj økonomisk vækst, også er dem, der tegner sig for 
de største investeringer i forskning og udvikling samt innovation. 
Investeringer på disse områder er en absolut forudsætning for 
vedvarende regional økonomisk udvikling. 
Men ligesom der er forskelle I den økonomiske vækst mellem Fælles­
skabets regioner, er der også forskelle hvad angår regionernes 
forskningskapacitet og forskningspotentiel . Undersøgelser, som 
Kommissionen har foretaget, viser da også, at skævhederne hvad angår 
F&U er langt større end de socioøkonomiske skævheder mellem regio­
nerne. For at undgå at sakke agterud må en region have gode 
forsknings- og udviklingslnfrastrukturer, kvalificeret personale, og 
kapacitet til teknologioverførsel. 
I Fællesskabet er tre fjerdedele af de samlede (dvs. offentlige og 
private) udgifter til F&U koncentreret i Tyskland, Frankrig og Det 
Forenede Kongerige. Fordelingen er meget forskellig inden for 
medlemsstaterne. Og den teknologiske kløft inden for medlemsstaterne 
er dybere end mellem medlemsstaterne. 
Virksomhederne I elektronik- og informatiksektoren vælger ofte samme 
etableringssted. Dette skyldes undertiden, at der forefindes veleta­
blerede og velrenommerede centre eller forskningsafdelinger på 
universiteter. De højere læreanstalters bidrag i form af kvalificeret 
personale til forskning og innovation og innovative projekter til 
Industrien kan Influere på, hvor der Investeres. Koncentrering bliver 
en selvforstærkende proces, fordi gode forskningsresultater 
tilskynder til yderligere investeringer. 
- 21 -
Denne tendens til koncentration er et vigtigt politisk anliggende. 
Selv om det er klart, at alle regioner Ikke kan have forsknings-
infrastruktur på samme niveau, bør hver enkelt region i hvert fald 
have de strukturer til teknologioverførsel, som giver den mulighed 
for at udnytte resultaterne af forskningen andre steder. Det Euro­
pæiske Fællesskab har en opgave, når det gælder videnskab, forskning, 
udvikling og teknologioverførsel. Gennem forskningsprojekterne under 
F&U-rammeprogrammet og strukturfondene, herunder Stri de-in iti at i vet, 
medvirker Kommissionen til at skabe en bedre regional balance. Dette 
sker også gennem Fælleskabets uddannelsesprogram COMETT, som bidrager 
med hurtig spredning af forskningsresultater. Kommissionen har også 
iværksat programmet Sprint, som tager sigte på at styrke innovation-
serviceinfrastrukturen ved etablering af net Inden for Fællesskabet 
og også omfatter specifikke aktioner for de tilbagestående regioner. 
Medlemsstaterne ønsker måske at udtale sig om, hvordan der kan opnås 
en bredere regional fordeling af forskningspotentiellet, og om, 
hvordan forskningen i regionerne kan afpasses bedre efter de lokale 
behov. 
10. Ml IJøets kvalitet 
Der er større og større enighed om, at der ved beslutninger om økono­
misk udvikling må tages større hensyn til, hvad det på lang sigt 
koster I form af ressourcer og miljøskader. 
En fællesskabsstrategi for miljøproblemer er også nødvendig for at 
sikre lige betingelser på det indre marked og en samlet indsats for 
at bekæmpe fælles miljøproblemer (se kort 6). Blandt de miljømæssige 
udfordringer, Fællesskabet er konfronteret med, er: 
- alvorlig luftforurening i industrielle konurbationer : 
koncentrationer af S02 og NOx i Fællesskabets største 
agglomérat Ioner (se kort 7) 
- problemer med vandforsyning og vandressourcer og med vandfor­
urening. Det første problem berører mange områder I den sydlige 
del af Europa. Eksempler på det andet er vedvarende stor foru­
rening af floder og grundvand 
- jorderosion, især i Middelhavsregionerne, og jordforurening i 
områder I industriel tilbagegang 
- risici for naturen, levesteder og arter, der forsvinder 
- 22 -
- modstridende faktorer, der indvirker på jordudnyttelsen i 
kystområder, hvor manglende kontrol medfører store miljøskader 
- miljøforhold, der bliver en mere og mere betydningsfuld 
bestemmende faktor I beslutninger om etableringssted og I 
udviklingen af turisme 
- de meget store omkostninger ved genopbygningen af miljøet, f.eks. 
i de nye tyske delstater. 
Fællesskabets område er karakteriseret ved et meget forskelligartet 
miljø. Den sydlige del har et rigere økosystem end den nordlige. 
F.eks. er der lige så mange plantearter i Alpes Maritimes, som der er 
I hele Storbritannien. 60% af Fællesskabets blomsterarter og 70% af 
dets arter af pattedyr og amfibier findes i Italien. 
Foruren ingsformerne og -niveauerne er også meget forskellige afhængig 
af de økonomiske omstændigheder og af lovgivningen og dens hånd­
hævelse. 
Reformen af strukturfondene understreger nødvendigheden af at 
integrere den miljømæssige dimension i Fællesskabets regionalpolitik. 
Udgifterne til miljøprogrammer stiger hastigere i faste priser, end 
de gjorde før. Fællesskabsinitiativet ENVIREG vil medvirke til bedre 
koordination mellem økonomisk udvikling og miljøbeskyttelse, især i 
kystområderne ved Middelhavet. 
Medlemsstaterne har mulighed for at udtale sig om, hvordan 
investeringer i miljøet skal prioriteres i regionaludviklingen. 
11. Kystområder, der er afhængige af fiskeriet 
Når man ser bort fra de 300 000 fiskere, skaber aktiviteterne inden 
for fiskeri og landbrug også en række tilknyttede aktiviteter (båd-
bygning, forarbejdningsindustri, handelsakti viteter osv.). I 1986 var 
1,15% af den erhvervsaktive befolkning i Fællesskabet beskæftiget med 
sådanne aktiviteter. 
Når man ser på Fællesskabets kystområder som helhed, er der en klar 
koncentration af fiskeriaktiviteter i visse regioner, hvor deres 
rolle i den regionale økonomi er af særlige betydning. Det drejer sig 
både om regioner på det europæiske fastland (Middelhavet, Gal le la, 
Andalucia, Bretagne, det vestlige Skotland, Irland, Jylland) og ø-
regioner (De Kanariske Øer, de græske øer, Sicilien, de skotske øer, 
Bornholm). 
- 23 -
De aftagende ressourcer og nedsættelsen af visse traditionelle 
fiskeriaktiviteter har medført en tilbagegang I visse regioner. 
Nødvendigheden af at omstrukturere denne sektor for at opnå bedre 
balance mellem ressourcer og fiskerikapacitet vil øge de regionale 
skævheder. 
Akvakultur er både en traditionel og moderne aktivitet, som er stærkt 
afhængig af det omgivende miljø. Dets udvikling og potentiel er både 
betinget af eksogene (forurening, turisme, industriudvikling) og 
endogene (yngel, koncentration) faktorer. 
Det kan skabe alternativer for udviklingen af de regioner, der er 
stærkt afhængige af fiskeriet, på betingelse af at det sker i en 
bredere sammenhæng, hvor der også tages hensyn til andre aktiviteter. 
Omstruktureringen og udviklingen af fiskeri og akvakultur bør 
tilrettelægges på en sådan måde, at der bliver mulighed for at 
samarbejde på regionalt plan med de forskellige offentlige og private 
beslutningstagere inden for fysisk planlægning, industriudvikling, 
turisme og urbanisering. 
Til trods for problemerne med at forvalte fiskeriet, som ikke er 
noget rent regionalt anliggende, er det da ikke også nødvendigt at 
skabe en regional strategi for at løse fiskerierhvervets økonomiske 
og sociale problemer? Forvaltningen af fangstressourcerne er et 
fællesskabsanliggende, men er det Ikke også nødvendigt at skabe øget 
samarbejde mellem de lokale myndigheder, der er berørt af disse 
problemer? 
m. pe, ngste s Kridt 
Som tidligere nævnt er dette papir blevet udarbejdet for at medvirke ti I at 
stimulere en debat om de ovenfor omtalte spørgsmål. Kommissionen vil 
forelægge dokumentet om EUROPA AR 2000 ved udgangen af 1991. Dette dokument 
vil vise nuværende og opstående generelle tendenser i 
oversigt over, hvordan disse forskellige faktorer 
nyt te I sen og den deraf følgende socioøkonomiske udvik 
indbyrdes afhængighed mellem regionerne og opstille Fællesskabet, give en 
indvirker på jordud-
ing, redegøre for den 
de mulige scenarier. 
Med henblik herpå er Kommissionen ved at iværksætte nogle undersøgelser. 
Den første række undersøgelser tager sigte på Fællesskabet som helhed og 
indeholder en analyse af de udviklingsforløb, der vil danne grundlag for 
jordudnyttelsen I det næste tiår, herunder nogle af de ovenfor nævnte: 
Befolkningsudvikling og -vandringer, nye faktorer, der er bestemmende for 
etableringen af industri- og servicefag, udviklingen inden for transport, 
24 -
energi, telekommunikation, turisme og fritidsaktiviteter, urbanisering og 
byernes fremtidige funktioner, ressourceforvaltning og forurening og 
konsekvenserne af udviklingen I de områder, der støder op til den sydlige 
og østlige del af Middelhavsområdet, i Mellem- og Østeuropa og i Skandi­
navien. 
Den anden række undersøgelser har til formål at fastslå, hvordan regioner i 
samme geografiske område, uanset landegrænser, selv ser på problematikken 
omkring jord- og ressourceudnyttelsen. Atlanterhavsreglonerne, de vestlige 
Middelhavsregioner, Alperegionerne, de centrale Middelhavsregioner og 
Nordsøregionerne er blandt de områder, der vil blive undersøgt. 
Der vil blive Indført et system for styring og ajourføring af de oplysnin­
ger, der resulterer af undersøgelserne. 
Ved udarbejdelsen af dette dokument, der skal tjene som referenceramme, vil 
Kommissionen blive bistået af medlemsstaterne og vil rådføre sig med 
Europa-Parlamentet. Den mener også, at de emner, der bringes op I dette 
papir, er blandt dem, der på længere sigt gør det berettiget yderligere at 
inddrage regionale og lokale myndigheder i drøftelser på fællesskabsplan af 
de retningslinjer, som den for nylig har fremsat forslag om i sin udtalelse 
om en politisk union af 21. oktober 1990 (KOM(90)800). I første omgang vil 
den rådføre sig med regionale og lokale myndigheder gennem det nuværende 
Rådgivende Råd, der vejleder den, og gennem seminarer og ekspertgrupper. 
- 25 -
BILAG 
KORT OG TABELLER(*> 
KQBI 
1 Projiceret aldersstruktur: Procentdel af befolkningen over 65 i år 
2010. 
Kilde. KEF/Nether lands Economic Institute 
2 BefoiKnlngststhed og bymæssig bebyggelse 
Kilde: KEF Eurostat Regio database, GD XI CORINE database 
3 Grænseregioner 
Kl Ide: KEF 
4 MotoryeisnetvaerK og trafIKstrømme, 1985 
Kilde: De Forenede Nationer, Census (prof. IBF Kormoss) 
5 Lufttransport: vigtigste lufthavne. flyfrevsgelser, passagertal oa 
fragtmængder 
Kilde: ADP, Aéroports de Paris 1990 
6 Luftbåren forurening: Svovlnedfald efter kl Ide 
Kilde: Environmental Resource Ltd. 
7 Luftforurening: SOo-emlsstoner 
Kilde: KEF GD XI Corinalr database 
TABELLER 
1. Den europæiske befolknings aldring 
2 Arbejdskraftens aldring 1990-2015 
3 Fordelingen af de største storstadsområder efter medlemsstat 
4 Urbanisering og byvækst i medlemsstaterne 
5 Landbrugere i EF efter aldersgruppe 
(*) Forskning, databehandling og kartografi ved GD XI (CORINE database) 
og professor IBF Kormoss. De fleste kort og tabeller indeholder ikke 
de relevante data for de nye tyske delstater, da de blev udarbejdet 
før Tysklands forening. 
Table 1 
Popul.lt ion pyr.imifK, .îttvil nt •* (• 111(H)) .ind -.hu r»-. i7.) 
(projrctrel fertility) Table 1 
Popul.lt i «in pyr.imifK, .îttvil nt •* (• 111(H)) .ind -.hu r»-. i'/.) 
(projrctrel fertility) 
absolute numbers share (7o) 
Source : ØewoøftpMc Evolution through time In European Regions, 
Netherlands economic Institute, August 1990 
Table 2 
Aqeing ol thi» I ,il mur forc*» 1990-?0,1r» (V. in .lq" qroup) 
(projfctrd frrlility ,md projrr. tr»l -lrlivily r.it#",) 
Country 
Belgium 
Denmark 
France 
Germany 
Greece 
Ireland 
Italy 
Luxembourg 
Netherlands 
Portugal 
Spain 
United Kingdom 
EC-12 .IRC IS-?'. 
1900 2000 20lrj 
14.6 12.2 II. n 
20.4 15.9 16.0 
16.1 13.2 13.1 
18.3 12.5 13.0 
U.2 12.4 9.2 
21.7 22.4 15.3 
18.7 13.9 12.5 
16.5 13.9 14.1 
. 18.0 13.0 14.5 
22.3 18.8 13.5 
21.4 18.0 13.0 
21.5 17.0 18.4 
18.9 14.7 14.3 .IRC 'jOf 
1990 2000 2015 
14.1 14.3 19.2 
19.1 24.1 27.5 
17.4 18.7 22.3 
21.8 22.3 30.0 
25.5 23.1 26.4 
18.3 18.0 20.3 
19.6 19.4' 24.2 
17.1 18.8 24.3 
14.2 17.7 22.6 
21.0 19.5 25.2 
18.7 16.5 21.7 
20.2 22.2 25.9 
19.5 20.0 24.9 
Source : Demogrephlc Evolution through time in European Regions. 
Nethertands Cconoaic Institute, August 1990. 
Table 3 
Distribution of major metropolitan areas by Member State 
Country Number of major % of National 
metropolitan Areas population living In 
major metropolitan areas 
(1981) 
Belgium/Luxembourg 4 69 
Denmark 2 46 
France 22 48 
Germany 28 63 
Greece 2 45 
I re I and 1 40 
Italy 17 46 
Nether I ands 4 44 
United Kingdom 24 54 
Spain 16 57 
Portugal 2 60 
EEC 12 Ï22 53 
Source: "Urban Problems and Regional Policy In the European 
Community", CEC/Readlng University, 1988, p10. 
Table A Urbanisation decree and urban growth 
Urban population Average annual growth 
as a percentage of rate (in percent) 
total population 
Countries 1965 1988 1965-80 1980-88 
Belgium 93 
Denmark 77 
France 67 
Germany (F.R.) 79 
Germany (D.R.) 73 
Greece 4 8 
Ireland 49 
Italy 52 
Luxembourg 
Netherlands £6 
Portugal 24 
Spain 61 
United Kingdom ' £7 97 
86 
74 
86 
77 
62 
se 
68 0,4 
1.1 
1.3 
0.7 0,2 
0,3 
0,5 
0,1 
(ne figur«» avadlaJsla) 
2,0 ' 1,3 
2,1 
1.0 
(no fi curas availafela) 
es i,2 
22 1,7 
77 2,2 
?: 0,5 l.i 
0,5 
0,5 
1,9 
1.3 
0,4 
Austria 
Switzerland 51 57 
61 0,8 
1,0 0,6 
1.3 
Kotaa.- Tha Growth Rata» ara calculatad free tha Hor 14 lank'a 
aatiaataa. Baeauaa of Aiffarant national definition« of wnat 
ia urban, creac-country eoapvriaona ahould a« intarpratad 
wit» caution. 
Sourca: World Davalopoant *apert 1M0. pp. 291-239 
and 244-243 
Table 5 
FARMERS IN THE EC RT AXE GftCUP IN PERCENTAGE 
Age t>tøiuo Deraaark Genaany Greece Spoin Fronce Irclimd Italy Lux. Mdlt. Portugal UX EC12 
under 45 33.4 29,4 33,4 21.0 20,6 25.3 24.7 IB,9 28,4 31.7 25.0 26.5 22,7 
45 - 55 30,6 24,4 35,0 25,7 27.7 26,3 24,7 25,4 26,7 28.2 25.6 25,0 26,9 
55 - 65 27,2 26.4 25.6 26,6 28,1 33.1 20.3 30,3 25,6 27,7 24.8 27,4 28.7 
over 65 8.8 19,7 6,2 26.6 23.5 15,2 22,3 25,4 19.3 12.4 24.6 21.0 21,7 
Source : Eurostat and 1989, Agricultural Report of the Federal Government, Bonn. 


f.tets etc o.iJrvi DOCUMENT EUROPE 2000 
Border regions as d«fln«d In 
Com C(VO)1562/3 INTERREG 
Les regions frontalières définies 
dans COM C(90)1562/3 INTERREG 
Objective 1 areas 
Objective 2 areas 
Objective 5b areas 
Objective 2 and 5b areas 
c>:.tacnr»\ -te ri ti'ii in ,•(••».•« ia *• 
I1L-
6 
<3l hjjj/l^ 

DOCUMENT EUROPE 2000 
Map 5 1 Motor Traffic an 
Main International 
Traffic Arteries (1115) 
Carie SI Voluae it Trafic Notarise 
sur les Cran4s toutes it 
Circulation Internationale (HIS) 
ooooOOO(^)(^)(^) 



ISSN 0254-1459 
KOM(90) 544 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer : CB-CO-90-579-DA-C 
ISBN 92-77-66040-6 
SALGSPRIS til og med 30 sider: 3,50 ECU for hver 10 sider derudover: 1,25 ECU 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
1^2985 Luxembourg . i*