KOMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 261 endelig udg. 
Bruxelles, den 2. juli 1993 
ANDEN STATUSRAPPORT 
GM 
GENNEMFØRELSE AF 
DET INDRE ENERGIMARKED 
(forelagt af Kommissionen) 
-A -
INDHOLDSFORTEGNELSE 
side 
Resume 3 
Indledning 3-4 
Kapitel I: Status 4 
1. Energiens plads i gennemførelse af hvidbogen 4-7 
2. Ny lovgivning i energisektoren 8 
2.1 Overførsel af el og gas 8-9 
2.2 Prisgennemsigtighed 9-10 
3. Gennemførelse af gældende retsakter 10 
3.1 Statsstøtte 10-11 
3.2 Overtrædelsesprocedurer 11-12 
Kapitel II: Det fremtidige arbejde 12 
4. Forslag til lovgivning om el og gas - fase 2 12 
4.1 Arbejdet i de rådgivende udvalg 12 
4.2 Forslag om anden fase af gennemførelsen af det 
indre marked for elektricitet og gas 13-14 
4.3 Hidtidigt arbejde i Rådet, Europa-Parlamentet 
og Det Økonomiske og Sociale Udvalg 15 
5. Efterforskning og fremstilling af gas og olie 15 
5.1 Under forberedelse 15 
5.2 Forslagene 16 
5.3 Hidt idig indsats 16 
6. Standarder - fremtidige aktioner 16-17 
7. Fortsat anvendelse af fællesskabsret 17 
8. OffentIige indkøb 17 
Kapitel III: Ledsageforanstaltninger i og 
uden for Fællesskabet 17 
-2-
9. Forholdene indadtil 18 
9.1 Energi og samhørighed 18-19 
9.2 Europæiske net 19-20 
10. Forholdene udadtil 20 
10.1 Den fælles handelspolitik 20-21 
10.2 Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde 21-22 
-3-
UDKAST 
ANDEN STATUSRAPPORT OM 
GENNEMFØRELSE AF DET INDRE ENERGIMARKED 
Resume 
Kommissionen har nu fremlagt sine vigtigste forslag til retsakter om 
gennemførelse af det indre energimarked. Forslagene sigter mod øget 
konkurrence i flere sektorer. Ønsket om større konkurrence for meddelelse 
af tilladelser til efterforskning og -udvinding af kulbrinter er nedfældet 
i et udkast til direktiv, som nu er fremlagt for de andre institutioner. 
Der er endvidere fremlagt forslag om anden fase i liberaliseringen af gas-
og elsektoren. Også disse forslag er på bordet og bør vedtages i 
betragtning af behovet for gennemførelse af det indre marked, herunder 
energisektoren med dens store betydning for andre dele af økonomien. En 
tredje fase af liberaliseringen af gas- og elsektoren afventer, hvilke 20 
erfaringer der indhøstes med de operationelle foranstaltninger i anden 
fase. Det har den fordel, at ændringerne sker gradvist og pragmatisk, og 
giver alle berørte parter mulighed for at tilpasse sig markederne. 
Det betyder ikke, at aktioner til liberalisering af det indre energimarked 
nedtrappes. Mange aktioner, som kontrol med støtte til kulindustrien, 
eller indgreb mod misbrug af dominerende stilling, bygger på beføjelser i 
medfør af traktaten eller længe gældende lovgivning. På andre områder, som 
standardisering, har man allerede indhøstet erfaringer, som giver et 
fingerpeg om, hvor der bedst kan sættes ind i fremtiden. 
Parallelt med Iiberal iseringsarbejdet arbejdes der fortsat med 
ledsagepolitik, som dels støtter aktionerne, dels lægger rammen for den 
samfundsøkonomiske samhørighed, hvormed I iberaI i ser ingsgevinsterne kan 
spredes til hele Fællesskabet. På alle disse områder agter Kommissionen 
fortsat at sikre, at andre fællesskabsinteresser - især på miljøområdet -
imødekommes, samtidigt med liberaliseringen af det indre energimarked 
gradvist gennemføres. 
ndledning 
I. Den første statusrapport (KOM(90) 124 endelig udg.) om det indre 
energimarked blev i overensstemmelse med afsnit 36 i Kommissionens 
arbejdspapir (hvidbog) om det indre energimarked, dateret tn 2. maj 
1988 (KOM(88) 238 endelig udg.) fremlagt af Kommissioner: for Rådet 
den 18 maj 1990. Kommissionen har nu udarbejdet den an Jer rapport om 
den udvikling, som har fundet sted, siden første report blev 
udsendt. 
Arbejdet med gennemførelse af hvidbogen er ført videre på områder som 
standardisering på udbuds- og efterspørgselssiden, tilbudsgivning og 
beskatning. Gældende fællesskabsret bruges fortsat til at fjerne 
hindringer for gennemførelsen af det indre energimarked. De forslag 
til nye retsakter, som blev omtalt i den første rapport, er, med 
undtagelse af forslaget om oplysninger om investeringer, som Rådet 
anmodede Kommissionen om at tage op ti I fornyet behandling, vedtaget 
i form af fællesskabsdirektiver. Også inden for 
-4-
ledsageforanstaltninger i forbindelse med de eksterne aspekter af 
Fællesskabets energimarked er der sket fremskridt. Der står dog 
stadig meget tilbage at gøre. 
Siden første rapport fremkom, har Kommissionen til imødekommelse af 
problemerne omkring de globale klimaændringer vedtaget en strategi 
for begrænsning af emissionerne af CO2 og for forbedring af 
energieffektiviteten. Kommissionen har underskrevet rammekonventionen 
om klimaændringer og aftalt, at konventionen skal ratificeres inden 
udgangen af 1993. Den har desuden vedtaget et handlingsprogram på 
miljøområdet, "Mod en bæredygtig udvikling", hvori det understreges, 
at miljøhensynene skal integreres i udviklingen af en politik på 
energiområdet. Et af programmets hovedpunkter består i, at de 
eksterne miljøomkostninger skal internaliseres. Kommissionens forslag 
til C02/energiafgift, som indgår i pakken af foranstaltninger inden 
for C02~strategien, er en del af denne strategi. Aktioner til 
gennemførelse af det indre energimarked vil være af afgørende 
betydning for gennemførelsen af programmets målsætninger. 
Ved udarbejdelsen af denne anden statusrapport har Kommissionen været 
klar over, at det indre energimarked nødvendigvis skal gennemføres, 
og at de resultater, der hidtil er opnået, blot er et skridt på 
vejen. 
Kapitel I : Status 
1. Energiens plads i gennemførelse af hvidbogen 
De vigtigste resultater, som er opnået siden den første 
statusrapport, er følgende: 
a) Tilbudsgivning i energisektoren: et vigtigt skridt fremad blev 
taget med vedtagelsen af Direktiv 90/531/EØF af 17.9.1990(1) om 
fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for hidtil udelukkede 
sektorer: for vand- og energiforsyning samt transport og 
telekommunikation. Direktivet, som trådte i kraft den 1.1.1993 for 
alle medlemsstater undtagen Spanien (1.1.1996) og Grækenland og 
Portugal (1.1.1998), fastsætter fællesskabsregler om offentligt 
udbud til virksomheder, som nyder særlige enerettigheder på de 
pågældende områder. Forsynings- og anlægskontrakter, som andrager 
en værdi på 400 000 ECU (forsyning) og 5 000 000 (anlæg) skal 
udbydes i licitation i overensstemmelse med de fastlagte 
procedurer, herunder offentliggørelse i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. Formålet er at sikre, at virksomheder i 
andre EF-lande også kan afgive tilbud. Ved specifikationen af krav 
skal der om muligt henvises til europæiske standarder. Direktivet 
gælder ikke for selve forsyningen af energi, som skal ses i lyset 
af udviklingen på det indre energimarked. 
(1) EFT L 297 af 29.10.1990 
-5-
I henhold til direktivets artikel 3 kan medlemsstaterne anmode om 
at måtte benytte andre ordninger, og der er allerede indløbet flere 
sådanne anmodninger. Kommissionen har bestemt, at Frankrig fra den 
1. januar 1993 kan anvende en mindre stram ordning for offentlige 
tilbud. Artikel 3 anfører sombetingeise for tilladelsen, at 
medlemsstaten sørger for gennemsigtighed og for, at der ikke sker 
forskelsbehandling, ikke alene i tiIbudssager, men også under 
tildeling af olie-, gas og ku I koncessioner. Et direktiv om 
håndhævelse af direktivet om "udelukkede sektorer", 92/13/EØF, blev 
vedtaget i februar 1992. 
b) Med hensyn til beskatning opnåede Rådet den 24. juni 1992 enighed 
om satser og metoder for moms og punktafgifter, blandt andet for 
energiprodukter, som betyder, at punktafgifter for mineralolie fra 
den 1. januar 1993 skal betales i bestemmelseslandet. Der foreslås 
ikke længere målsatser for punktafgifter. Der er truffet aftale om 
mindstesatserne for olieafgifter, fra 337 ECU/1000 liter for 
blyholdig superbenzin til 13 ECU/ton for tung fuelolie. For gas og 
el opkræves moms'en fra 1.1.1993 med en standardsats på 15%, med 
mindre Kommissionen er enig om, at en nedsat afgiftssats på ned 
til 5% ikke giver anledning til konkurrenceforvridning, moms 
opkræves fra 1.1.1993 i bestemmelseslandet og fra og med 1.1.1997 
i oprindelseslandet. Ifølge en aftale fra 11.11.1991 skal såvel 
moms som punktafgifter i overgangsperioden opkræves, når varen 
leveres fra frilager i bestemmelseslandet, og ikke ved 
grænseovergangen. Denne bestemmelse gælder fortsat for 
punktafgifter, også efter overgangsperioden. 
c) Arbejdet med energi standard i ser ing skrider jævnt frem. 
I juni 1992 vedtog Kommissionen en meddelelse (SEK(92) 724 endelig 
udg.) om resultater opnået inden for teknisk harmonisering og 
standardisering på energiområdet. Heri fremlagdes forslag om 
yderligere aktioner med henblik på: 
- over for Rådet at gøre rede for, hvordan Kommissionen griber 
standardiseringsarbejdet på energiområdet an, 
at informere Rådet om, hvor I angt man er nået med 
standardiseringsarbejdet vedrørende energiprodukter og 
produktionsudstyr og transport og distribution af disse 
produkter, 
- at underrette Rådet om Kommissionen-, retni nn; • inier for 
arbejdet fremover med sigte på etableringen af dat indre 
marked. 
Meddele i sen beskrev de fremskr i dt. der er sket inden for de 
forskellige områder: 
- med hensyn til olie gav Kommissionen i 1984 CEN et mandat, der 
førte til vedtagelse i 1987 af en europæisk standard EN 228 for 
blyfri benzin. I 1988 gav Kommissionen igen CEN et mandat, der 
bestod i udarbejdelse af fem nye europæiske standarder for 
-6-
blyfri benzin (Euro-super 85/95), der skal supplere EN 228, 
erstatningsbrændstoffer (to standarder), LPG til biler og 
dieselolie. Disse fem nye europæiske standarder skal 
færdiggøres i løbet af 1993. 
Der er dog fortsat problemer, dels fordi manglende 
specifikationer på fællesskabsplan for en række produkter har 
ført til, at visse medlemsstater har indført national 
lovgivning, dels fordi de nye miljødirektiver opstiller krav, 
der indebærer ændringer både i motorer og brændstof. 
Kommissionen foreslår derfor en helhedsløsning, hvori der tages 
hensyn til forholdet mellem brændstofkval itet, motorteknologi 
og foruren ingsemissioner, så de nye krav opfyldes med lavest 
mulige omkostninger, enten ved fællesskabslovgivning eller 
frivillig standardisering. 
For så vidt angår andre olieprodukter, som olie til 
boligopvarmning, har Kommissionen ladet gennemføre en 
undersøgelse, som viser, at der i øjeblikket ikke er behov for 
yderligere standardisering. 
Materiel til efterforskning og fremstilling af olie og gas er 
omfattet af forskellige direktiver, herunder direktivet om 
tilbudsgivning, ifølge hvilket der er pligt til at henvise til 
europæiske standarder i udbudsmaterialet eller, hvis der ikke 
foreligger europæiske standarder, til de standarder, der 
anvendes i Fællesskabet. I den rapport, CEN udarbejdede i 1989, 
bemærkedes anvendelsen af speci fikat ioner fastlagt af American 
Petroleum Institute (API), og det anbefaledes, at disse blev 
omsat til europæiske standarder. Kommissionen drøfter i 
øjeblikket med CEN, hvorledes omsætningen bedst kan gennemføres 
under hensyntagen til, at for vidtgående udvikling af den 
europæisk standardisering i denne sektor vil blive kunstig. 
på elområdet er CENELEC på opfordring fra Kommissionen ved at 
udarbejde en ny europæisk standard om harmonisering af de 
fysiske egenskaber for lavspænding og sekundær højspænding. Den 
ny standard forventes at blive færdig i 1993. Materiel til 
elproduktion er i Øjeblikket genstand for aktion i en fælles 
CEN/CENELEC taks force, der skal opstille en fortegnelse over 
eksisterende standarder, fastlægge yderligere behov og foreslå 
prioriterede områder. Kommissionen skal yde økonomisk støtte 
til gennemførelse og senere anvendelse af programmet. 
på området materiale til eitransport og -distribution er det et 
særligt CENELEC-udvaIg - Public Procurement Coordination 
Committee - der varetager arbejdsprogrammet inden for de ca. 
100 områder, hvor der skal supplerende eller nye standarder 
til. Selv om de budgetmæssige rammer er begrænsede, agter 
Kommissionen at støtte og fremskynde gennemførelsen af 
programmet, som skal bidrage til det indre marked i denne 
sektor. 
-7-
gas: Kommissionen har givet CEN mandat til at standardisere 
gasapparater. Opgaven består i at udarbejde 54 europæiske 
standarder, blandt andet om typer og kvalitet af prøvegasser. 
Den nye EN 437 forventes vedtaget af CEN i løbet af 1993. 
Med hensyn t i I materiel til transport og distribution af gas 
har CEN nedsat fire specialudvalg, der skal påbegynde arbejdet 
på dette område. Ni udkast til standarder for 
gasforsyningsmateriel er under udarbejdelse. 
fast brændstof: kvaliteten af fast brændstof standardiseres af 
Den Internationale Standardiseringsorganisation ISO. På kort 
sigt er særlig fællesskabsaktion ikke nødvendig. Materiel til 
fremstilling af fast brændstof er reguleret i 
sikkerhedsstandarder, som udarbejdes af CEN. Kommissionen 
finder ikke, at der er behov for yderligere aktion i denne 
sektor. 
energieffekt i vi tet: i henhold til SAVE-programmet om 
energieffektivitet (1991-1995) arbejdes der allerede med 
standardisering på efterspørgselssiden (varmtvandsbeholdere, 
mærkning af effektivitet), og indsatsen i fremtiden vil blive 
koncentreret om husholdningsapparater. Der udarbejdes i 
øjeblikket standarder for effektiviteten af køleskabe og 
dybfrysere, som der allerede findes europæiske målestandarder 
for. Efterhånden som CEN/CENELEC færdiggør 
standardiseringsarbejdet omkring andre apparater, vil 
Kommissionen udvikle passende standarder for energiudnyttelse. 
de europæiske standardiseringsorganer har praktisk taget ikke 
udarbejdet europæiske standarder for vedvarende energikilder. 
Kommissionen undersøger behovet for at harmonisere vindmøller 
med hensyn til ydelse, miljø og sikkerhed, og for at indføre et 
certificeringssystem. Kommissionen overvejer desuden behovet 
for standarder for solvarme. ALTENER-programmet vil være en 
passende ramme for arbejdet med standardisering på dette 
område. 
kernekraft er omfattet af det vejledende kerneenergiprogram 
PINC, som omfatter et afsnit om standardisering af kernekraft 
og et afsnit om sikkerhed.I Kommissionen arbejder man i 
øjeblikket med sikkerhedsaspekterne af kernekraft. Den fælles 
CEN/CENELEC task force, der skal udarbejde en rappe t om behov 
for standardisering inden for elproduktion (se ovenfor), mener, 
at arbejdet med standardisering af kerneøen i kern^kraftværker 
skal prioriteres lavere end de andre sektorer. Korrøisslonen vil 
dog fortsætte undersøgelsen af denne sektor. 
Med hensyn til mi I iøbeskvttelse understreger Kommissionen 
behovet for at inddrage miljøhensynene i de tekniske 
specifikationer og standarder, således at målsætningen i 
Fællesakten om et højt beskyttelsesniveau kan nås. Hvis det 
skulle vise sig nødvendigt, vil Kommissionen fremsætte forslag 
med sigte på et passende beskyttelsesniveau i overensstemmelse 
med disse målsætninger. 
-8-
2. Nv lovgivning i energisektoren 
De forslag, der som nævnt i første statusrapport er vedtaget af 
Kommissionen - forslag om prisgennemsigtighed og gas- og el udveksling 
- er nu blevet til fællesskabsret. De repræsenterer det første skridt 
på vejen mod liberalisering af gas- og elmarkederne, som skal 
efterfølges af en næste fase, hvis forslag kort er beskrevet i denne 
rapport, og senere af en tredje fase, som skal bygge på hidtidige 
erfaringer. Lovgivningen i forbindelse med første fase er gennemført, 
således som det er beskrevet i det følgende. 
2.1 Overførsel af el oa gas 
a) Elektricitet 
Direktiv 90/547/EØF om transit af elektr ici tet gennem de 
overordnede net blev vedtaget 29.10.1990 og trådte i kraft den 
1.7.1991. Ifølge direktivet skal el transmissionsselskaber straks: 
- give Kommissionen og de berørte nationale myndigheder 
meddelelse om enhver anmodning om transit svarende til 
kontrakter om salg af elektricitet af en varighed på mindst et 
år, 
- indlede forhandlinger om betingelserne for den transit af 
elektricitet, der en anmodet om, 
- underrette Kommissionen og de kompetente nationale myndigheder 
om indgåelsen af en transitkontrakt, 
- underrette Kommissionen og de berørte nationale myndigheder om 
grundene til, at forhandlingerne efter udløbet af en frist på 
tolv måneder at regne fra indsendelsen af anmodningen ikke har 
ført til indgåelse af en kontrakt. 
Indtil nu er direktivet omsat til national lovgivning i ti 
medlemsstater, og de resterende to har fremsat forslag om 
passende gennemførelsesforanstaltninger, som dog endnu ikke er 
vedtaget af deres regeringer. Tyskland skal for de nye 
delstaters vedkommende foreslå, hvilke selskaber der skal indgå 
i et nyt (revideret) bilag til direktivet. 
På nuværende tidspunkt har Kommissionen fået meddelelse én 
kontrakt, som er indgået mellem to medlemsstater og et ikke-
medlemsland om transit af elektricitet op til 300 MW i en toårs 
per iode. 
Der er for nyligt nedsat et ekspertudvalg om transit af 
elektricitet mellem de overordnede net, i henhold til 
Kommissionens afgørelse 92/167/EØF af 4.3.1992. Udvalget, som 
kaldes OSTE - Organisme de Suivi pour le Transit d'Electricité 
er oprettet i medfør af artikel 3, stk. 4 i 
transitdirektivet, og skal rådgive Kommissionen om fastlæggelse 
af regler om drift af transit og om fornødent mægle mellem de 
-9-
parter, som forhandler om transit. De 17 medlemmer af udvalget 
er udpeget af Kommissionen, og har afholdt deres første møde 
den 26.10.1992. 
b) Gas 
Direktiv 91/296/EØF om transit af naturgas gennem de overordnede 
net blev vedtaget den 31.5.1991. Ifølge direktivet skal 
medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger for at 
sikre, at de selskaber, der henhører under deres kompetenceområde, 
straks: 
giver Kommissionen og de berørte nationale 
meddelelse om enhver anmodning om transit, myndigheder 
indleder forhandlinger om betingelserne for 
naturgas, der er anmodet om, den transit af 
- underretter Kommissionen og de berørte nationale myndigheder om 
indgåelsen af en kontrakt om transit, 
- hvis forhandlingerne tolv måneder efter indsendelsen af 
anmodningen ikke har ført til indgåelse af en kontrakt, 
underretter Kommissionen og de berørte nationale myndigheder om 
grundene hert i I. 
Indtil videre er direktivet omsat til national lovgivning af 
fire medlemsstater. Regeringerne i fire andre medlemsstater har 
givet Kommissionen meddelelse om gennemføre Isesprocedurer, som 
snart vil træde i kraft. 
Der er indtil nu hverken givet meddelelse om anmodninger om 
transit eller om kontrakter om transit. 
Kommissionen har indledt de administrative procedurer, der skal 
føre til nedsættelse af et ekspertudvalg om transit af naturgas 
(CETG) i medfør af direktivets artikel 4, stk. 4. Udvalget skal 
mægle i tilfælde af uenighed mellem de berørte selskaber om 
betingelserne for transit. 
Kommissionen er blevet anmodet om at ajourføre den Mste over 
selskaber, som er opført i direktivets bilag, og sos*, kan blive 
ansvarlige for transit. Kommissionen er i gang med at udarbejde 
en beslutning herom. 
2.2 Pr isqennemsigt ighed 
I Rådets Direktiv 90/377/EØF af 29.6.1990 er fastlagt en 
fællesskabsprocedure med hensyn til gennemsigtigheden af prisen på 
gas og elektricitet til den endelige forbruger i industrien. 
Indtil nu har ti medlemsstater truffet de nødvendige foranstaltninger 
til gennemførelse af direktivet, og de resterende to har indledt 
passende nationale procedurer, som dog endnu ikke er sat i kraft. 
10-
Tyskland har givet oplysning om de selskaber i de nye delstater, for 
hvem der skal gives oplysninger om elpriser til Eurostat. 
Fristerne for meddelelser om prisdata ti I De Europæiske Fællesskabers 
Statistiske Kontor og for kontorets offentliggørelse af disse data er 
overholdt. I øjeblikket er udsendt fire publikationer i henhold til 
direktivet, en om data fremlagt pr. 1.7.1991, og yderligere 
publikationer om data pr. 1.1.1992, pr 1.7.1992 samt pr.1.1.1993. 
Det er værd at bemærke, at meddelelserne indløb, allerede inden 
direktivet var omsat til national lovgivning. 
Der er stadig vanskeligheder i forbindelse med meddelelser til Det 
Statistiske Kontor om opdeling i forbrugerkategorier og tilsvarende 
forbrugte mængder, som skal sikre, at forbrugerne er repræsenteret på 
nationalt plan. 
Direktivets målsætning - at sikre gennemsigtigheden af priser til den 
endelige forbruger i industrien - som er det første skridt hen mod 
skabelsen af den indre energimarked, er således nået, samtidigt med 
at fortroligheden omkring kontrakter ikke er brudt. 
De fremlagte data viser tydeligt behovet for øget konkurrence til 
sikring af et effektivt indre marked, hvor priserne nøje afspejler 
omkostningerne og således gør det muligt at øge systemernes 
effektivitet og foretage de nødvendige prisjusteringer. 
Direktivet om prisgennemsigtighed og direktiverne om transit skal 
efter planerne udvides til at omfatte EFTA-landene, når aftalen om 
Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er ratificeret. EFTA-
landene har indført regler om lignende mekanismer og procedurer til 
opfølgning af transitdirektiverne på deres områder. 
3. Gennemførelse af gældende retsakter 
3.1 Statsstøtte 
Kommissionen har sat kraftigt ind for at sikre, at bestemmelserne i 
beslutning 2064/86/EKSF<1 ) om statsstøtte til kulindustr i en nøje 
overholdes. Planer om økonomiske foranstaltninger i medlemsstaterne 
er kun godkendt, hvis de er i overensstemmelse med beslutningens 
målsætning og opfylder kriterierne for tildeling af støtte. Da 
beslutningen gælder for en begrænset periode, har Kommissionen ladet 
sine tilladelser betinge af, at Fællesskabets støtte til 
kulindustrien skal være tilstrækkelig degressiv og følges op af 
planer om omstrukturering, rationalisering og modernisering. De tyske 
myndigheder og ku I producenterne er ikke enige i denne strategi, og 
Domstolen har i øjeblikket en sag herom til behandling. 
(1) EFT L 177 af 1.7.1986, 
-11-
Som det fremgår af artikel 16 i beslutning 2064/86/EKSF, har 
Kommissionen fremlagt en rapport for Rådet om de indhøstede 
erfaringer og konstaterede problemer i forbindelse med gennemførelsen 
af beslutningen i perioden 1986-1990. Kommissionen fremlagde derefter 
for Rådet en forslag om en ny ramme for statsstøtte, som skal 
erstatte beslutning 2064, når den ophører i slutningen af 1993. 
Forslaget ti I ny ordning indebærer vejledende omkostninger baseret på 
de vægtede gennemsnitlige omkostninger for Fællesskabets produktionen 
i 1992. Det foreslås, at de vejledende omkostninger skal fastsættes 
for en fireårs periode, og at Kommissionens godkendelse af økonomisk 
støtte fra medlemsstaterne skal være betinget af, at der arbejdes mod 
dette mål. Forslaget blev drøftet på energiministrenes rådsmøde den 
30. november, hvor et stort flertal opfordrede udvalget af faste 
repræsentanter til at undersøge spørgsmålet med henblik på, at det 
kan drøftes på ministerniveau det følgende år. 
Inden for andre dele af energisektoren mener Kommissionen, at støtte 
til fællesskabsmåIsætninger som mi I iøbeskyttelse. beskæft i gel se og 
energi bespare I ser kan være forenelig med det fælles marked, hvis 
fordelene opvejer de handelsforvridende virkninger. 
I forbindelse med kontrollen med beskyttelsesforanstaltninger 
vedrørende elproduktion har Kommissionen søgt at begrænse 
beskyttelsen og dæmpe dens virkning på handlen med elektricitet. 
Herved kan man på tilfredsstillende måde sikre forsyningerne. Der 
peges på denne fremgangsmåde i Kommissionens dokument om 
forsyningssikkerhed fra 1990, og den genfindes i artikel 13, stk. 15, 
i udkast til direktiv om liberalisering af elmarkedet, som til en vis 
grad favoriserer produktion af el med indenlandsk brændsel. 
Princippet om begrænsning af beskyttelsen af indenlandsk brændsel har 
med passende fleksibilitet inden for rammerne af EØF-Traktaten været 
anvendt på en række konkrete sager om støtte til en medlemsstats 
indenlandske brændsler og godkendelse af leveringskontrakter i 
henhold til art i kel 85. 
3.2 Overtrædelse s p rocedurer 
Inden for gas- og elsektorerne har Kommissionen fra begyndelsen været 
klar over, at der i flere medlemsstater er lovgivning om 
enekoncession på import og eksport af gas og elektr i c 4 et. Det er 
klart i strid med artikel 30, 34, og 37 i EøF-Traktato ! august 
1991 indledte Kommissionen traktatovertrædel sproce^ure i henhold 
til EØF-Traktatens artikel 169 mod mecHemssts* r som har 
enekoncession til import og eksport af el >Q natury - Frankrig, 
Danmark, Spanien, Italien og Irland. Nederland' ~ Belgien, 
Grækenland og Det forenede Kongerige fik lejlighed ti i .. me med 
deres bemærkninger. Det fremgik, at belgisk og græsk lovgi , > *g ikke 
hjemler enekoncession for import og eksport af el og gas, og 
overtrædelsesproceduren mod disse to lande er derfor standset. Det 
Forenede Kongerige forpligtede sig til at fjerne gældende 
enekoncessioner for el import og -eksport i Nordirland, og 
krænkelsesproceduren mod UK er derfor udsat. I November 1992 
fremsendte Kommissionen begrundede udtalelser til de Øvrige seks 
medlemsstater (Frankrig, Danmark, Spanien, Italien, Irland og 
Nederlandene), hvis lovgivning klart hjemler enekoncessionen for 
-12-
import og/eller eksport af gas og/eller el, idet Kommissionen 
fremfører, at enekoncessionerne er i strid med Traktatens artikel 30, 
34 og 37. Kommissionen har opfordret medlemsstaterne til at efterleve 
den begrundede udtalelse inden for to måneder. Kommissionens næste 
skridt vil være at beslutte, om sagen skal indbringes for Domstolen. 
Et andet eksempel på udviklingen på dette område er sagen om 
IJsselcentrale. hvor Kommissionen vedtog en formel beslutning i 
henhold til Traktatens artikel 85 om konkurrence i elsektoren, samt 
sagen GranoevleiI le. hvor Kommissionen har indledt 
overtrædelsesprocedure mod EDF og ENEL på grundlag af Traktatens 
artikel 85. Her blev den påståede forskelsbehandling i 
prisfastsættelsen fjernet, og Kommissionen gik ikke videre med 
krænke Isesproceduren. 
Kapitel II: Det fremtidige arbeide 
4. Forslag til lovgivning om el og gas - fase 2 
Den vellykkede indførelse af lovgivning om transit og 
prisgennemsigtighed i fase 1 var, som det fremgik af første 
statusrapport, blot en begyndelse. Hvis integreringen af gas- og 
elmarkedet skal videreføres, skal der fremlægges forslag om de 
grundlæggende forhold mellem leverandører, transmissionsselskaber, 
distributører og forbrugere af energi fra overordnede net. 
4.1 Arbejdet i <te rådgivende udvaLg 
I sin meddelelse til Rådet, K0M(89) 334 endelig udg. - SYN 206, 
dateret 6.9.1989 fremførte Kommissionen, at den ville rådføre sig med 
alle interesserede parter for nøje at undersøge behovet for at 
indføre tredjemands adgang til de europæiske el- og naturgassystemer, 
og hvorledes forsyningssikkerheden og service over for forbrugerne i 
så fald kunne bevares. Kommissionen nedsatte derfor to rådgivende 
udvalg for gas og to for elektricitet. De første to bestod af 
repræsentanter for gas- og el industr i en, så som 
forsyningsselskaberne. For el: elproducenterne, og for gas: 
producenter, distributører, transmissionsselskaber, store 
industrielle brugere, den private boligsektor og andre forbrugere. 
Udvalgene kaldes henholdsvis Professional Consultative Committee on 
Electricity (PCCE) og Professional Consultative Committee on GAS 
(PCCG). De to andre udvalg bestod af repræsentanter for 
medlemsstaterne og deres stedfortrædere, og fik navnene Comité 
Consultatif Etats Membres Electricité (CCEME) og Comité Consultatif 
Etats Membres Gaz (CCEMG). 
De fire udvalg mødtes en gang om måneden i hele 1990 og i begyndelsen 
af 1991. Kommissionen var formand for møderne, og udsendte i maj 1991 
fire rapporter, som var et vigtigt element i Kommissionens 
forberedelse af nye forslag. 
-13-
4.2 Forslag om anden fase a f gennemførelsen af de ti ndr e marked lor 
elektr ici tet og gas 
Forslagene fra Kommissionen betyder, at arbejdet omkring fire 
generelle principper hviler på en ansvarlig holdning. Første princip 
er behovet for gradvis indsats, hvor integreringen af gas- og 
elmarkederne kan ske over en tilstrækkelig lang periode til, at 
industrien kan tilpasse sig de nye forhold på en smidig og fornuftig 
måde. Andet princip drejer sig om subsidiaritet, idet medlemsstaterne 
kan vælge det system, som passer bedst til deres egne 
naturressourcer, til de industrielle vilkår og til energipolitikken 
inden for en ramme, som fastlægges af Kommissionen. Tredje princip 
betyder, at der ikke skal indføres unødvendige regler, og at 
Kommissionen skal begrænse sig til forhold, som er nødvendige for at 
fremme liberaliseringen. Det fjerde princip - de institutionelle 
rammer - er beskrevet i Kommissionens forslag i form af dokument 
K0M(91) 548, vedtaget af Kommissionen den 22. januar 1991, og udkast 
til direktiver i medfør af Traktatens artikel 57, stk. 2, artikel 66 
og 100A. Forslagene betyder, at der under samarbejdsproceduren skal 
ske en dialog med Rådet og Europa-Parlamentet, samtidigt med at 
samrådene med andre interesserede også finder sted. 
Kommissionens forslag er karakteriseret af tre hovedtræk: 
For det første skabelse af et gennemsigtigt ikke-diskriminerende 
system til meddelelse af tilladelser til elproduktion og oprettelse 
af el- og gasledninger, med det formål at åbne op for investeringer 
inden for produktion og transport for uafhængige operatører. 
For det andet begrebet "unbundling", dvs. adskillelse af ledelse og 
regnskabsførelse for produktion, transmission og distribution, som 
skal praktiseres i vertikalt integrerede selskaber, med henblik på at 
sikre gennemsigtighed. Forslagene har ingen indflydelse for 
ejerforholdene. 
For det tredje begrænset indførelse af tredjemands adgang til 
nettene, hvilket betyder, at transmissions- og distributionsselskaber 
inden for den til rådighed værende transmissions- og 
distributionskapacitet skal give dertil berettigede selskaber adgang 
til deres net til rimelige priser. 
Efter forslagene kan følgende virksomheder hi.ve beretti- t til at 
komme ind under denne ordning: 
- store industrielle brugere med et elforbrug i produktionsanlægget 
på over 100 GWh eller et gasforbrug på over 2s JM I ioner 
kubikmeter. Der vil i alt være ca. 500 elforbrugende virksomheder i 
Fællesskabet, som kan komme ind under ordningen, hovedsageligt i 
aluminium- og metalindustrien, den kemiske industri, 
byggemateriale- og glasindustrien. På gasområdet vil der være et 
lignende antal forbrugere, hovedsageligt gødnings- og el­
producenter , 
-14-
distributionsselskaber af en vis størrelse i hver af 
medlemsstaterne, som leverer henholdsvis mindst 3% af den 
elektricitet eller mindst 1% af den gas, der forbruges i de enkelte 
medlemsstater. Distributionsselskaber, der ikke opfylder dette 
krav, kan slutte sig sammen. Alt i alt vil ca. 100 
eI distributionsselskaber enten enkeltvis eller sammen kunne komme 
ind under tredjemandsordningen for el, og et tilsvarende antal for 
gas. Herved kan forbrugerne, især de mindste, indirekte nyde godt 
af de fordele, der følger af øget konkurrence. 
I anden fase vil Kommissionen undgå for detaljeret regulering og 
give plads for nærhedsprincippet. Medlemsstaterne skal fortsat 
kunne regulere gas- og elpriserne for alle endelige forbrugere, som 
ikke køber produkterne på konkurrencebasis. De skal frit kunne 
beslutte, hvordan og hvor omfattende distributionsselskabernes og 
deres offentlige serviceforpligtelser skal være, navnlig på 
forsyningssiden. De kan endvidere fastlægge detaljerede kriterier 
for meddelelse af licenser til elproduktion og transport af el og 
gas, især under hensyntagen til energi-, miljø- og 
planlægningsbestemmelser. 
Kommissionen er ved fremlæggelsen af sine forslag klar over behovet 
for, at målsætningerne for åbning af markederne udvides til også at 
omfatte forsyningssikkerheden, miljøbeskyttelse, og beskyttelse af 
den almindelige forbruger. Ud fra princippet om subsidiaritet giver 
forslagene tilstrækkelig frihed til, at nationale politikker på 
energi- og miljøområdet kan gennemføres under hensyntagen til disse 
målsætninger. 
Under fremlæggelsen af forslagene understregede Kommissionen i 
begrundelsen, at forsyningssikkerhed er afgørende i 
energipolitikken, og at gradvis åbning af gas- og elmarkederne 
sandsynligvis vil medføre smidigere og mere bredt baseret forsyning 
og dermed øget forsyningssikkerhed. 
Med hensyn til forbedring af konkurrenceevnen ønsker man, at 
ressourcerne skal bruges så effektivt som muligt, og at alle 
forbrugere, store som små, skal høste fordelene af større 
effektivitet - af særlig betydning for energiintensiv industri, som 
konkurrerer på verdensmarkederne. 
Gennemførelsen af det indre energimarked kan også være til gavn for 
politikken på andre områder, som miljøbeskyttelse, blandt andet 
gennem fremme af effektiviteten og hurtigere indførelse af renere 
teknologi. 
-15-
4.3 Hidtidigt arbe ide i Rådet. Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg 
Direktiverne bliver for nærværende drøftet i Rådet og i Europa-
Par lamentet. 
En arbejdsgruppe i Det Økonomiske og Sociale Udvalg har den 20. maj 
1992 afholdt en offentlig høring. Udvalget fremlagde sin udtalelse 
den 27. januar 1993 (dok. ENE/202), og tilsluttede sig princippet om 
liberalisering af gas- og elsektoren, åbning af kraftværker og 
opførelse af el- og gasledninger, unbundling, samt el- og 
gasværkernes uafhængighed. Udvalget gav udtryk for tvivl om 
tredjemands adgang til nettene, og mente spørgsmålet skulle overvejes 
senere i lyset af medlemsstaternes og tredjelandes erfaringer. 
Den 1.-2. oktober afholdt Europa-Parlamentet en høring, hvor 
referenten, som også er formand for udvalget for energi, forskning og 
teknologi, ved mødets afslutning konkluderede, at Kommissionens 
forslag hverken kunne vedtages umiddelbart eller afvises, men at der 
skulle fremlægges ændringsforslag om en eventuel overgangsperiode. 
Under energi rådsmødet den 30. november 1992 blev det erkendt, at 
resultaterne indtil nu var utilstrækkelige, og at der var behov for 
nye foranstaltninger for at overvinde de resterende hindringer. 
Kommissionen blev opfordret til at overveje ændringer til sine 
forslag i lyset af Rådets drøftelser og af Europa-Parlamentets 
udtalelse, med henblik på at øge konkurrencen i de indtil nu mere 
eller mindre lukkede energiforsyningssystemer. 
5. Efterforskning oo fremstilling af gas og olie 
5.1 Under forberedelse 
Som anført i Kommissionens arbejdspapir om integrering af det indre 
energimarked, er efterforsknings- og produktionssektoren for 
kulbrinter (olie og naturgas) stadig underlagt en række 
restriktioner, således at der ikke er lige adgang til disse 
aktiviteter eller frihed til udveksling af produkterne. 
Med henblik på gennemførelsen af det indre energimarked i denne 
sektor omfatter Kommissionens arbejdsprogram tillige forberedelse og 
vedtagelse af et direktivforslag om fælles regler om licens. I den 
forbindelse blev der i 1991 og 1992 gennemført uformelle høringer af 
industrien og eksperter fra de nationale regeringer. 
Forslaget blev i form af dokument K0M(92) 110 vedtaget af 
Kommissionen den 25.3.1992, som et udkast til direktiv på grundlag af 
artikel 57, stk. 2, og artikel 66, 100A og 113. 
-16-
5.2 Forslagene 
Ifølge forslagene skal medlemsstaterne meddele tilladelser til 
prospektering, efterforskning og udvinding af kulbrinter på grundlag 
af ikke-diskriminerende og gennemsigtige procedurer. Herved skulle 
alle interesserede selskaber kunne ansøge om godkendelse. Kriterierne 
for de kompetente myndigheders afgørelse skal vedtages på forhånd på 
et objektivt grundlag og offentliggøres, og alle vilkår og krav i 
forbindelse med godkendelsen på forhånd stilles til rådighed for 
eventuelle ansøgere. Derudover skal vilkår og krav være begrundet 
udelukkende af almene interesser (national sikkerhed, miljø, 
sikkerhed osv.), af betaling af et økonomisk bidrag eller bidrag i 
form af olie/gasprodukter, eller af nødvendigheden af at sikre, at 
aktiviteterne i det pågældende område gennemføres på hensigtsmæssig 
måde. 
Forslaget anfægter på ingen måde medlemsstaternes suveræne 
rettigheder over deres olie- og gasressourcer. Medlemsstaterne 
bevarer rettigheder og forpligtelser omkring styringen af disse 
ressourcer, herunder provenu fra aktiviteterne, men skal udøve dem i 
overensstemmelse med målsætningen om det indre marked. Ud fra 
nærhedsprincippet kan medlemsstaterne fortsat bevare eller vælge, 
hvilke regler der passer bedst til driftsvilkårene og til deres 
langsigtede politik for ressourcestyring. Forslaget sigter således 
ikke mod detaljeret regulering, men mod at tilvejebringe en ramme af 
generelle principper, som reglerne skal leve op til. 
Forslagene indebærer en klar sammenhæng og samspil med direktiv 
90/531/EØF om offentlig tilbudsgivning (se ovenfor punkt l(1)(a)). 
5.3 Hidtidig indsats 
Forslaget har været drøftet i Rådet, Europa-Parlamentet og Det 
økonomiske og Sociale Udvalg. Både Europa-Parlamentet og Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg har udtalt sig positivt på deres møder i 
1992. 
På energi rådsmødet den 30. november 1992 blev de faste 
repræsentanters udvalg efter en debat, som afslørede visse 
divergerende holdninger i medlemsstaterne, anmodet om at fortsætte 
arbejdet med forslaget, navnlig dets indflydelse på gældende 
t i I ladeiser. 
6. Standarder - fremtidige aktioner 
Kommissionens konk I us i oner. således som de fremgår af meddelelsen fra 
Kommissionen, er følgende: 
- standardisering på energiområdet har den allerstørste betydning i 
forbindelse med det indre marked samt for begrænsningen af de 
miljømæssige virkninger, for sikkerheden og energieffektiviteten og 
udviklingen og udbredelsen af avanceret energiteknik, 
17-
- en forudsætning for at etablere det indre energimarked er, at 
standardiseringen udbygges betydeligt, især med hensyn til 
olieraffinerings- og distributionsmateriel , materiel til 
elproduktion, -transport og -distribution, materiel til transport 
og distribution af gas, vedvarende energikilder, samt 
mi Ijøbeskyttelse, 
-udarbejdelse af europæiske standarder, uden at det udtrykkeligt 
kræves i fællesskabslovgivningen, kan om nødvendigt kombineres med 
fællesskabslovgivning, hvori der skal henvises til standarder, 
- Kommissionen kan om fornødent foreslå fællesskabslovgivning baseret 
på den ny metode (væsentlige krav), 
- energ i programmer, der tager sigte på et særligt mål, så som 
energieffektivitet eller udvikling af vedvarende energikilder, skal 
indeholde et afsnit om standardisering. 
Energirådsmådet den 30. november vedtog en række konklusioner om 
støtte til arbejdet efter de retningslinier, Kommissionen foreslår. 
Kommissionen foreslår, at målsætningerne skal nås gennem øget høring 
af alle niveauer inden for produktion, transport, distribution og 
forbrug af energiprodukter, for således at få parterne til at deltage 
mere aktivt, og at der sammen med CEN og CENELEC skal afholdes 
konferencer med deltagelse af de ansvarlige for de forskellige 
energisektorer, hvor de kan drøfte de mange fælles interesser i 
standardiser ingsarbejdet. 
7. Fortsat anvendelse af fællesskabsret 
Kommissionen agter at tage de beføjelser i brug, som den har ifølge 
Traktaten. Det kan ske både ved hjælp af særlovgivning, som 
beslutning 2064/86/EKSF om statsstøtte til kulindustrien, og ved 
overtrædelsesprocedurer i henhold til relevante artikler i Traktaten. 
Kommissionen agter at fortsætte håndhævelsen af fællesskabsretten, 
således som den finder det formålstjenligt. 
8. OffentIioe indkøb 
På området offentlige indkøb generelt, herunder også energi, foreslås 
det at ændre direktiv 90/531/EØF så reglerne om offentlige indkøb 
også omfatter kontrakter om tjenesteydelser. En fælles holdning blev 
nået den 21. december, 1992, og Rådet kan forhåbentlig vedtage 
Kommissionens forslag i løbet af det nuværende formandskab. 
Kapitel III: Ledsageforanstaltninger i og uden for Fællesskabet 
Der arbejdes fortsat dels med udformning af politik til støtte for 
liberalisering af det indre energimarked i Fællesskabet, dels med at 
styrke det ved hjælp af øget sikkerhed for energiforsyninger fra lande 
uden for Fællesskabet. 
^ACS 
Q. Forholdene indadtil 
9.1 Energi og samhørighed 
Inden for Fællesskabet finder vi betragtelige forskelle mellem 
forholdene i medlemsstaterne, for så vidt angår adgang til energi, 
afhængighed af energi, energistruktur, samt forsyningssikkerhed. 
Disse forskelle kan udgøre et alvorligt handicap for udviklingen af 
de mindre gunstigt stillede regioner og integreringen af det indre 
energimarked. 
Region- oo byplanlægning på energiområdet: Kommissionen har 
analyseret aktiviteterne inden for region- og byplanlægning om 
energispørgsmål og har prioriteret indsatsen i perioden 1991-1993. 
Der er fremlagt en meddelelse for Rådet (K0M(91) 53 endelig udg.). 
Inden for rammerne af denne planlægning fastlægger Kommissionen 
følgende prioritering: 
- regioner, som ligger op til en grænse, i isolerede områder eller 
yderste periferi, samt landområder eller områder i industriel 
ti I bagegang, 
- byområder med alvorlige miljøproblemer i forbindelse med energi. 
Kommissionen vil særligt støtte følgende typer af aktioner: 
- feasibiI i ty-undersøgelser af investeringsprojekter, 
- aktioner til styrkelse af lokale myndigheders rolle, 
- samarbejde på tværs af landegrænser. 
På sit møde den 22.5.1991 godkendte Rådet Kommissionens 
retningslinier og prioriteringer for arbejdet, og bemærkede sig, at 
Kommissionen agtede at vurdere aktionen og give Rådet meddelelse om 
resultaterne af en sådan vurdering senest ved udgangen af 1993. 
Særlige aktioner på visse øer: Kommissionen godkendte i juli 1992, at 
den første del af støtten til Azorerne og Madeira skulle udbetales, i 
overensstemmelse med energiforanstaItningerne i afgørelsen om POSEIMA 
(91/315/EØF), med det formål at kompenserer for de ekstraomkostninger 
ved energiforsyningen, som påløb i perioden 1991-1993. Efter udløbet 
af denne treårsperiode foretager Kommissionen en evaluering af 
foranstaltningen og tager situationen op til fornyet vurdering. 
Kommissionen vil måske overveje at give Øget støtte til visse 
energi investeringsprojekter på de græske øer i Det Ægæiske Hav, i 
overensstemmelse med konklusionerne i sin endelige beretning om den 
specifikke situation på disse øer af 23. december 1992 
(K0M(92)569endel ig). 
19-
Strukturfondene: Fællesskabet første reaktion har været støtte til 
udvikling og styrkelse af nettene i de fjerntliggende regioner, som 
er berettiget til støtte fra strukturfondene. Mellem 1989 og 1993 vil 
der blive ydet ca. 1,7 mia. ecu fra Den Europæiske Regionalfond til 
energi infrastrukturprojekter i regioner i målgruppe 1. Desuden ydes 
der 300 mio. ecu via REGEN-initiati vet til grundlæggende projekter, 
som har til formål at diversifiere energikilderne og at styrke 
forsyningssikkerheden på energiområdet. 
Kommissionen har indledt en undersøgelse af elementerne i en politik 
for "Energi oo Samhørighed", med henblik på at øge energisektorens 
bidrag til integrationsprocessen og til styrkelsen af den økonomiske 
og sociale samhørighed i Fællesskabet. På en konference herom, som 
afholdtes den 4.-5. juni 1992 i Lissabon, blev der opnået en vis grad 
af konsensus om følgende elementer: 
- målsætningen, som skal følges: mindre gunstigt stillede regioners 
adgang til energi af mange forskellige typer, af god kvalitet og 
til r imelige pr iser, 
- strategien, som skal udvikles: bør hovedsageligt bygge på 
forbedring af adgangen til store energinet, fremme af 
energieffektiviteten, og udnyttelse af de indenlandske 
energiki I der, 
- gennemførelsesakt ioner : herunder samordnet angrebsmetode omkring 
grænsefladerne mellem "energi - regionaludvikling" på alle niveauer 
(fællesskabsplan, nationalt plan og regionalt plan). 
Der er i øjeblikket ved at blive udarbejdet en meddelelse om disse 
spørgsmål. 
9.2 Europæiske net 
Den 27. marts 1992 fremlagte Kommissionen for Rådet en meddelelse om 
infrastruktur i forbindelse med elektricitet og naturgastransmission 
i Fællesskabet (SEK(92) 553 endelig udg.). 
I dette dokument gives en beskrivelse af den aktuelle situation 
omkring transmission af el og gas. Sigtelinierne for fremtiden 
anføres under hensyntagen til transmissionsnettenes *«lles og 
undertiden kontinentale dimension, og der opstilles en liste over 
igangværende, planlagte eller påtænkte projekter til færdiggørelse og 
styrkelse af transmissionsnet. 
I sine konklusioner fra den 31. marts 1992 opfordrede Rådet generelt 
Kommissionen til "at forelægge Rådet retninglinjer for 
transeuropæiske net, der kan benyttes som grundlag for forberedelsen 
af en hurtig gennemførelse af afsnit XII i Traktaten om Den 
Europæiske Union"; mere præcist, på energiområdet bekræftede Rådet 
(energiministre) den 21. maj 1992 atter, at det er målsætningen for 
-20-
udviklingen af transeuropæiske energinet at øge forsyningssikkerheden 
i Fællesskabet, med deraf følgende balance i det indre markeds 
funktion og styrkelse af den sociale og økonomiske samhørighed. Man 
opfordrede Kommissionen til at fortsætte arbejdet i tæt samarbejde 
med medlemsstaterne. Senere, på rådsmødet i december, understregede 
energiministrene de transeuropæiske energinets centrale rolle for 
Fællesskabets målsætninger på en række politiske nøgleområder og 
opfordrede Den Europæiske Investeringsbank til at oprette en ny 
midlertidig lånefacilitet på 5 billioner ECU til fremme af 
transeuropæiske net, herunder net i energisektoren. Herudover kan 
projekter vedrørende transeuropæiske energinet ansøge om støtte fra 
den nye Europæiske Investeringsfond, som skal oprettes med en 
startkapital på 2 billioner ECU. 
Kommissionen er nu i gang med at udarbejde retningslinier for 
transeuropæiske energinet. I overensstemmelse med Del XII i Traktaten 
om Den Europæiske Union skal retningslinierne: 
- fastlægge målsætninger for og prioritering af fællesskabsaktioner 
for energinet, 
- fastlægge projekter af fælles interesse, som imødekommer disse 
målsætninger og prioriteringer, samt 
- angive, hvilke foranstaltninger, der kan fremme gennemførelsen af 
disse projekter. 
Retningslinierne udarbejdes på grundlag af omfattende høring af 
eksperter fra medlemsstaterne og faglige og forbrugerorienterede 
organer, en proces, som indledtes i juni 1992, og som nu er 
afsluttet. 
10. Forholdene udadt i 
10.1 Den fælles handelspolitik 
Gennemførelsen af den fælles handelspolitik udgør en vigtig del af 
det indre energimarked. For så vidt angår energisektoren, har 
forhandlinger med øst- og centraleuropæiske lande ført til fjernelse 
eller midlertidigt ophør af alle stadigt gældende nationale 
begrænsninger. Dog udestår stadig de generelle nationale 
restriktioner for republikkerne fra det tidligere USSR. Kommissionen 
overvejer nu, hvorledes disse kvantitative begrænsninger kan fjernes. 
Resterende hindringer for olie, naturgas og elektricitet skal fjernes 
i forbindelse med en harmoniseringsforanstaltning, dvs. inden 
udgangen af 1992. Tilbage står stadig harmonisering af 
præferenceregler for olieprodukter. 
For så vidt angår ku I . er der nu ingen foranstaltninger i medfør af 
EKSF-Traktatens artikel 71, stk. 3 og artikel 74, om begrænsning af 
fri handel med kul fra tredjelande. Det er Kommissionens politik ikke 
at tillade sådanne foranstaltninger i medfør af ovennævnte artikler. 
-21 
Med hensyn til eksportbegrænsninger er der sket fremskridt i arbejdet 
med at tilpasse dem, på fællesskabsplan eller nationalt, til det 
indre marked. De resterende nationale eksportbegrænsinger for olie-
og gasprodukter skal fjernes i forbindelse med den nye forordning 
3918/91. 
Direktiv 90/531/EØF om offentlig tilbudsgivning, artikel 29, giver 
mulighed for, at kontraherende selskaber kan afvise bud, hvis varer, 
der har oprindelse i tredjelande, udgør mere end 50% af den samlede 
værdi, og kan give prispræference på 3% til tilbudsgivere fra 
Fællesskabet. 
Denne bestemmelse sigter mod alle tredjelande, som Fællesskabet ikke 
har multilaterale eller bilaterale aftaler med. Rådet har bedt om en 
særlig bemyndigelse til at forhandle aftaler med enkelte tredjelande, 
uafhængigt af de forhandlinger om offentlig tilbudsgivning, som føres 
parallelt med Uruguay-drøftelserne. 
Kommissionens forslag til direktiv om offentlig tilbudsgivning for 
tjenesteydelser indeholder en tredjelandeklausul, hvorefter 
Kommissionen kan foreslå Rådet at træffe særlige 
beskyttelsesforanstaltninger, hvis forsøg på at løse problemer med 
adgang fra de pågældende tredjelande ikke er vellykkede. 
10.2 Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde 
I juni 1990 indledte Fællesskabet og EFTA-landene forhandlinger om 
skabelse af et Europæisk Økonomisk Samarbejdsområde. Det var EF's 
målsætning, at den indgåede aftale blandt andet skulle omfatte fri 
bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer i Det 
Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde på grundlag af optagelse af de 
relevante EF-bestemmelser. 
Aftalen, som skulle være trådt i kraft den 1.1.1993, er blevet 
forsinket på grund af det negative resultat af afstemningen i 
Schweiz. På en diplomatisk konference den 17. februar 1993 enedes de 
kontraherende parter om en protokol om tilpasning af aftalen i lyset 
af Schweiz's stilling. Protokollen og selve aftalen er nu ved at 
blive ratificeret af signatarerne. Aftalen indeholder bestemmelser 
svarende til EØF-Traktaten. Energisektoren er blandt de sektorer, 
hvor der er opnået størst tilslutning til FT-regler. S:sedes vil 
EFTA-landene håndhæve bestemmelsen om anmeldelse, information og 
rådføring om energianvendelse - især i forbindelse med ?iie - med 
henblik på større rationalisering og effektivitet i ferlauget af 
energi. Herudover skal tilslutningen til reglerne orn offentlig 
tilbudsgivning i de udelukkede sektorer, herunder energi, gælde i 
hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, dog for to EFTA-
I åndes vedkommende (Lichtenstein og Norge) efter en toårig 
overgangsper iode. 
-22-
For så vidt angår kul, indebærer aftalen om Det Europæiske Økonomiske 
Samarbejdsområde, at de enkelte frihandelsaftaler ikke skal berøres, 
at alle toldafgifter og kvantitative begrænsninger for handelen med 
kul (i praksis af ringe omfang) skal afvikles, og at virksomheder i 
EFTA skal overholde Fællesskabets regler om begrænsning af 
statsstøtte og om udveksling af oplysninger om situationen på 
markedet og om investeringer. I forbindelse med statsstøtte skal 
EFTA-landene ved meddelelse af statsstøtte underlægges samme kontrol 
fra EFTA-kontroiorganets side, på grundlag af samme materielle regler 
og efter samme procedure som Fællesskabets medlemsstater. 
Hvis problemerne ikke kan løses efter fælles overenskomst, er de 
berørte kontraherende parter (f.eks. EF) berettiget til at træffe 
afhjælpende foranstaltninger. 
Iâ-
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 261 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 1210 
Katalognummer : GB-CO-93-293-DA-C 
ISBN 92-77-56528-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers OfSdelle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg