12. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om indførelse af et fælleseuropæisk 
alarmnummer (J) 
(90/C 62/01) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 18. oktober 1989 under henvisning til EØF-
Traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag 
til Rådets beslutning om indførelse af et fælleseuropæisk alarmnummer. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgsmål, 
som udpegede Bo Green til ordfører og Giovanni Mantovani til medordfører. Sektionen vedtog sin 
udtalelse den 28. november 1989. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 272. plenarforsamling, den 19. december 1989, 
følgende udtalelse: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Formålet med forslaget er at indføre nr. 112 som et 
fælleseuropæisk alarmnummer for opkald til de nationale 
alarmtjenester. 
1.2. Samtidig foreslås, at der træffes foranstaltninger 
med henblik på en gradvis forøgelse af specielt sprogfær­
dighederne hos det betjeningspersonale, der besvarer 
opkaldet til det fælles europæiske alarmnummer. 
1.3. ØSU støtter forslaget, særlig fordi der i de senere år 
er sket en betydelig stigning af såvel private rejser som 
forretningsrejser inden for EF. 
1.4. Stadig flere EF-borgere vil derfor alt andet lige 
komme i en nødsituation i et andet EF-land. 
1.5. ØSU tillægger det stor betydning, at det fælleseuro­
pæiske alarmnummer indføres ved siden af de eksisterende 
nationale alarmnumre. 
1.6. Baggrunden for dette er, at de nationale alarmnum­
re i mange EF-lande er blevet utroligt rodfæstede gennem 
mange års brug. 
1.7. ØSU finder det endvidere vigtigt, at tidsplanen for 
indførelsen af det fælleseuropæiske alarmnummer er gjort 
(!) EFT nr. C 269 af 21. 10. 1989, s. 8. rimelig smidig for de medlemsstater, der endnu ikke har 
planlagt tekniske ændringer eller må fremskynde ændrin­
ger i deres nummereringsplaner. Den frist, der er fastlagt i 
artikel 2, nemlig den 31. december 1992, må ikke 
overskrides med mere end 12 måneder, hvilket indebærer, 
at den yderligere frist på tre år indtil den 31. december 1995 
må nedsættes. 
1.8. Der indføres for øjeblikket nye teknologier inden 
for telekommunikation. Tidspunktet nu er derfor en god 
lejlighed til at indføre et europæisk alarmnummer. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. ØSU skal påpege, at oversigt nr. 1 indeholder en 
fejl. Danmark har således ikke på indeværende tidspunkt 
indført 112 som nationalt alarmnummer som anført, men 
alene reserveret nummeret som alarmnummer. 
Det bemærkes ligeledes, at samme oversigt (nr. 1) for 
Italiens vedkommende fejlagtigt angiver, at cifrene 112 
anvendes af militærpolitiet. Nummeret anvendes af 
gendarmeriet (carabinieri). 
2.2. Da det har vist sig, at oplysningerne om to 
medlemsstater — Danmark og Italien — ikke er korrekte, 
bør Kommissionen kontrollere oplysningerne om de øvrige 
10 medlemsstater. 
Nr. C 62/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
Bruxelles, den 19. december 1989. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
afskærmningsanordninger til visse motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil 0) 
(90/C 62/02) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. september 1989 under henvisning til EØF-
Traktatens artikel 100 A at anmode om det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Francois Perrin-Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 29. november 1989. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 272. plenarforsamling den 19. december 1989 
med stort flertal, idet 1 stemte imod, mens 4 stemte hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
1. Indledning 
1.1. De foreliggende direktivforslag udspringer af, at 
Kommissionen i forbindelse med færdselssikkerhedsåret 
1986 gav tilsagn om at træffe særlige foranstaltninger inden 
for dette område. repræsentanter fra erhvervslivet, selv om ØSU allerede i 
forbindelse med det første forslag beklagede denne mangel 
på kontakt. 
Man kan naturligvis kun stille sig positivt over for ethvert 
initiativ, som Kommissionen tager med det formål at 
indføre nye foranstaltninger for at nedbringe antallet af 
ulykker og mindske deres omfang og derigennem øge 
sikkerheden for alle trafikanter. 
1.2. I august 1987 forelagde Kommissionen sit første 
direktivforslag; hovedformålet var at øge færdselssikker­
heden ved hjælp af afskærmningsanordninger, som skulle 
begrænse de byger af vand, snavs eller grus, som slynges op 
af køretøjer under kørslen. Forslagets tekniske indhold 
byggede på de gældende regler i visse medlemsstater samt 
på forslag fra en række eksperter. 
1.3. Dette første direktivforslag blev drøftet i Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg (2) samt i Parlamentet; da 
disse drøftelser resulterede i omfattende ændringsforslag, 
er det første forslag nu erstattet af et nyt, som er emnet for 
denne udtalelse. Det må dog beklages, at man ikke på 
forhånd har drøftet forslaget tilstrækkeligt grundigt med 
(!) EFT nr. C 263 af 16. 10. 1989, s. 19. 
(2) EFT nr. C 80 af 28. 3. 1988, s. 17. 2. Generelle bemærkninger 
2.1. De problemer, som Kommissionen tager op i det 
foreliggende direktivforslag, giver bestemt såvel trafikan­
terne som myndighederne anledning til bekymring. 
2.2. De byger af pulveriseret vand (»stænk«), som 
slynges op af dækkene på tunge erhvervskøretøjer, der 
kører relativt hurtigt på våde veje, udgør en potentiel fare 
for andre bilister, især i forbindelse med overhalinger. 
2.3. Stænkdannelsen afhænger først og fremmest af tre 
faktorer: kørebanens og især vejbelægningens egenskaber; 
dækkenes slidbanemønster; de aerodynamiske forhold 
omkring køretøjet og kørselshastigheden. 
Ru vejbelægninger og bredrillede dæk vil således normalt 
forårsage mindre stænkdannelse end glatte vejbelægninger 
og fintrillede slidbaner. Stænk dannes af det vand, der 
kastes op fra kontaktfladen mellem vejbanen og dækkets 
slidbane, og problemet forværres af den aerodynamiske 
virkning, som køretøjernes bevægelse og vinden skaber,