DA Den Europæiske Unions Tidende C 432/27

Rådets begrundelse: Rådets førstebehandlingsholdning (EU) nr. 16/2015 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (omarbejdning)

(2015/C 432/02)

I. INDLEDNING

Kommissionen forelagde ovennævnte forslag for Rådet og Europa-Parlamentet den 2. april 2013 (1).

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog sin udtalelse den 11. juli 2013.

Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse afgav udtalelse den 11. juli 2013.

Europa-Parlamentet fastlagde sin førstebehandlingsholdning den 25. februar 2014 (2).

Den 23. juli 2014 pålagde De Faste Repræsentanters Komité (1. afdeling) formandskabet sammen med Europa-Parlamentet at undersøge muligheden for at nå frem til en tidlig aftale ved andenbehandlingen på grundlag af den tekst, der findes i 11827/14.

Efter en række uformelle triloger blev der opnået enighed med Europa-Parlamentet om teksten til direktivet. Enigheden blev bekræftet på mødet i De Faste Repræsentanters Komité den 10. juni.

Den 16. juni 2015 sendte formanden for Retsudvalget en skrivelse til formanden for De Faste Repræsentanters Komité (1. afdeling), hvori det oplyses, at hvis Rådet formelt sender Europa-Parlamentet sin førstebehandlingsholdning i overensstemmelse med ovennævnte enighed med forbehold af den juridisk-sproglige gennemgang, vil han henstille til Europa-Parlamentets plenarforsamling, at den accepterer Rådets holdning uden ændringer ved andenbehandlingen.

Efterfølgende godkendte Rådet den aftalte tekst ved at vedtage en politisk enighed den 13. juli 2015 (3).

II. FORMÅL

Det vigtigste mål med dette kommissionsforslag og med det parallelle forslag om ændring af forordningen om EF-varemærker (4) er at fremme innovation og økonomisk vækst ved at gøre ordningerne for varemærkeregistrering i hele EU mere effektive og lettere tilgængelige for virksomheder i form af lavere omkostninger og mindre kompleksitet, øget hastighed, større forudsigelighed og retssikkerhed. Disse revisioner går hånd i hånd med indsatsen for at sikre sameksistens og komplementaritet mellem EU's og medlemsstaternes varemærkesystemer.

Specifikt har forslaget om at omarbejde direktivet følgende mål:

— at modernisere og forbedre de gældende bestemmelser i direktivet ved at ændre forældede bestemmelser, øge retssikkerheden og præcisere varemærkerettighederne med hensyn til anvendelsesområde og begrænsninger

— at opnå en større indbyrdes tilnærmelse af nationale varemærkelove og -procedurer med det formål at bringe dem mere på linje med EF-varemærkesystemet ved a) at tilføje yderligere materielle regler og b) at indføre principielle procedureregler i direktivet i overensstemmelse med bestemmelserne i forordningen

— at lette samarbejdet mellem medlemsstaternes kontorer og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter benævnt OHIM) for at fremme konvergensen mellem praksis og udviklingen af fælles værktøjer ved at etablere et retligt grundlag for dette samarbejde.

III. ANALYSE AF RÅDETS FØRSTEBEHANDLINGSHOLDNING

Et meget stort antal af Europa-Parlamentets ændringsforslag ved førstebehandlingen er blevet indarbejdet enten uden ændringer eller med en let ændret ordlyd. Kun meget få af Europa-Parlamentets ændringsforslag har ikke vundet Rådets tilslutning.

De vigtigste punkter i enigheden mellem Rådet og Europa-Parlamentet:

— den komplementære karakter af national og EU-varemærkebeskyttelse understreges

— kravet om, at mærket skal kunne »gengives grafisk«, for at et tegn kan registreres som et varemærke, afskaffes

— intet krav om, at de nationale kontorer skal undersøge absolutte hindringer for registrering i alle nationale jurisdiktioner og på alle sprog i Unionen

— medlemsstaterne bevarer retten til at afgøre, om der skal foretages ex officio-kontrol af relative hindringer for registrering

— der indsættes en udtrykkelig bestemmelse, der sikrer, at EU-varemærkerettigheder ikke kan påberåbes over for ældre rettigheder til mærket

— EU-varemærkebeskyttelsen udvides til at omfatte brugen af mærket i handels- eller firmanavne

— det præciseres, at varemærkeindehaveren kan forhindre brugen af sit varemærke i sammenlignende reklame, hvor sådan sammenlignende reklame ikke opfylder kravene i artikel 4 i direktiv 2006/114/EF

— indehavere af EU-varemærker vil kunne forhindre distribution og salg af etiketter og emballage og lignende genstande, som efterfølgende kan anvendes i forbindelse med varer eller tjenesteydelser, der betegner en krænkelse

— de absolutte hindringer for registrering udvides til at omfatte oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser, traditionelle udtryk for vin, garanterede traditionelle specialiteter og sortsbeskyttelse

— de relative hindringer for registrering udvides til at omfatte oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser

— national ret om beskyttelse af velkendte varemærker harmoniseres

— national ret om varemærker som genstand for ejendomsret såsom overdragelse eller licens harmoniseres

— national ret om garanti- eller certificeringsmærker og kollektivmærker harmoniseres

— national ret om angivelse og klassificering af varer og tjenesteydelser, der er omfattet af et varemærke, harmoniseres i overensstemmelse med Domstolens retspraksis

— der etableres ved hvert nationalt kontor en effektiv og hurtig administrativ procedure til at gøre indsigelse mod registreringen af en varemærkeansøgning på grundlag af relative grunde

— national ret om »manglende brug« som forsvar i indsigelsessager og i sager om ugyldighed harmoniseres

— der etableres ved hvert nationalt kontor en effektiv og hurtig administrativ procedure for fortabelse eller ugyldighed med hensyn til varemærker.

De vigtigste punkter, hvor Rådets førstebehandlingsholdning ikke følger Europa-Parlamentets holdning:

— der indsættes en bestemmelse, der forhindrer indførsel af forfalskede varer, navnlig i forbindelse med salg over internettet leveret i små forsendelser, hvis det kun er afsenderen af de forfalskede varer, som handler i erhvervsmæssigt øjemed

— Rådet er ganske vist enigt i, at indehaveren af et varemærke bør have ret til at forhindre, at tredjemand fra tredjelande fører varer, der uden tilladelse er forsynet med et varemærke, som i det væsentlige er identisk med det varemærke, der er registreret for disse varer, ind i den medlemsstat, hvor varemærket er registreret, uanset om de er overgået til fri omsætning, men bestemmer, at denne ret bortfalder, hvis klarereren eller ihændehaveren af de pågældende varer beviser, at indehaveren af varemærket ikke har ret til at forbyde markedsføringen af varerne på markedet i det endelige bestemmelsesland

— det gøres obligatorisk at indføre systemet med »en vareklasse pr. gebyr«

— der indsættes en generel undtagelse for varemærkerettigheder, når tredjemand anvender varemærket i ikkekommercielt øjemed, samt andre undtagelser for varemærkerettigheder, f.eks. når varemærket anvendes af tredjemand for at henlede forbrugerens opmærksomhed på videresalg af ægte varer, der oprindelig er solgt af eller med samtykke fra indehaveren af varemærket, eller for at give et legitimt alternativ til indehaveren af varemærkets varer eller tjenesteydelser eller med henblik på parodi, kunstneriske udtryk, kritik eller kommentarer.

IV. KONKLUSION

Rådets førstebehandlingsholdning afspejler til fulde den enighed, der blev opnået mellem de to medlovgivere, og som blev bekræftet ved ovennævnte skrivelse af 16. juni 2015 fra formanden for Retsudvalget til formanden for De Faste Repræsentanters Komité (1. afdeling).

(1) 8066/13.

(2) 6743/14.

(3) 9957/15 + ADD 1 + ADD 2.

(4) 8065/13.