*w A 
*ù* ir 
if KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 15.05.19% 
KOM(%) 210 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET 
Underentreprisens konkurrenceevne i tekstil- og beklædningsindustrien 
i Den Europæiske Union 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. INDLEDNING 2 
2. DE EUROPÆISKE UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDERS 
SITUATION EsfDEN FOR TEKSTIL- OG BEKLÆDNINGSINDUSTRIEN 3 
3. FAKTORER, DER BIDRAGER TIL UDVIKLINGEN AF 
KONKURRENCEEVNEN 6 
4. FREMME AF DE EUROPÆISKE 
UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDERS KONKURRENCEEVNE 7 
4.1. PROGRAMMER OG INSTRUMENTER FOR FLERE SEKTORER 7 
4.2 EF-FORANSTALTNINGER TIL FORDEL FOR 
UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDER 9 
4.3. FORBEDRING AF KONKURRENCEEVNEN FOR 
UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDER I TEKSTIL- OG 
BEKLÆDNINGSINDUSTRIEN 10 
5. KONKLUSIONER 13 
J-
1. INDLEDNING 
I Den Europæiske Union er tekstil- og beklædningsindustrien stærkt præget af små og 
mellemstore underleverandører, som arbejder for lokale eller fjerne ordregivere. Alt efter 
hvilken medlemsstat der er tale om, udgør de mellem 10 og 60% af branchen. 
Underleveranceaktiviteterne er spredt i tusinder af små og mellemstore virksomheder, som er 
vigtige kilder til beskæftigelse og indkomst, især i bestemte regioner. 
Ifølge de seneste skøn omfatter beskæftigelsen i underleverandørvirksomhederne 650 000 
personer, hvoraf omkring 200 000 arbejder håndværksmæssigt. Derudover skulle der være ca. 
150 000 beskæftiget med sort arbejde i denne branche. Disse mennesker udgør en meget stor 
del (omkring 1/3) af de beskæftigede i tekstil- og beklædningsindustrien i EU. 
Underleverandørvirksomhederne er stærkt arbejdskraftintensive og en meget vigtig kilde til 
beskæftigelse. De lider dog under en række strukturelle svagheder. Ordregiverne (industri- og 
distributionsvirksomheder), som de ofte er afhængige af, stiller dem over for dybtgående 
ændringer og strategiske tilpasninger, og konkurrencen fra lavtlønslandene gør dem sårbare. 
Desuden er der kulturelle og psykologiske barrierer, som gør, at de ikke er tilstrækkeligt 
tilbøjelige til at investere i uddannelse og innovation, og som gør det problematisk for dem at 
fastlægge strategier, der svarer til forandringerne og kan give adgang til markederne. Navnlig 
har de små underleverandørvirksomheder en meget svag ledelsesfunktion, som er lidet 
tilbøjelig til at kaste sig ud i noget, der ikke direkte berører virksomhedsdriften. 
I en situation med store industrielle omvæltninger og skærpet international konkurrence bliver 
det nødvendigt at styrke underleverandørvirksomhedernes konkurrenceevne, hvis Europa skal 
bevare nogen væsentlig industriel aktivitet på dette område i betragtning af de tætte 
forbindelser inden for produktionskæden i tekstil- og beklædningsbranchen. 
Det må understreges, at selve tilpasningsindsatsen skal gøres af virksomhederne selv, men 
myndighedernes rolle skal være at skabe et gunstigt miljø for udvikling af virksomhedernes 
konkurrenceevne og for udnyttelse af fordelene ved det store enhedsmarked. 
Formålet med denne meddelelse er at stille forslag om et sæt foranstaltninger og en 
støttestruktur, som skal hjælpe underleverandørsektoren inden for tekstil- og 
beklædningsindustrien i den indsats, de selv gør for at forbedre deres konkurrenceevne. 
Bistået af en Arbeidsgruppe, der repræsenterer denne industrigren, kan Kommissionen 
spille en rolle som igangsætter og inspirator ved at sikre komplementaritet og synergi 
mellem de forskellige niveauer og partnere. 
Hovedindsatsen bør finde sted på to punkter: formidling af oplysninger om bedste praksis 
inden for rammerne af denne industrigrens konkurrencefordele og udvikling af industrielt 
samarbejde. De påtænkte foranstaltninger falder navnlig inden for området immaterielle 
investeringer og er en konkretisering af et arbejdsprogram, som er lanceret i samarbejde med 
arbejdsmarkedets parter. 
I december 1992 blev der således afholdt et første forum for underleverandørvirksomheder i 
Madrid, og derefter fulgte flere sektorkonferencer. I 1994 færdiggjorde man en undersøgelse 
af underleverandøraktiviteten inden for beklædningsindustrien, hvor følgende blev analyseret: 
hvor stor underleverandørbranchen er, og hvilken struktur den har; hvilke vanskeligheder 
forarbejdningsvirksomhederne og ordregiverne kæmper med; hvilke strategier der følges med 
henblik på at skaffe virksomhederne nye positioner på markedet; hvilke forholdsregler der 
træffes af myndigheder og virksomheder. 
I marts 1994 organiserede Europa-Kommissionen i Bruxelles et europæisk forum for 
underleverandørvirksomheder i beklædningsindustrien. Der deltog over 200 repræsentanter 
for sektoren. Under dette forum blev der udvekslet oplysninger om eksisterende programmer 
og programmer under forberedelse og om, hvilke foranstaltninger der vil være bedst egnede i 
forhold til de behovene hos netop denne underleverancekæde (bearbejdningsvirksomheder, 
industrielle ordregivere, distributionsvirksomheder). 
Som opfølgning af disse initiativer blev der sat en række pilotprojekter i gang for at afprøve 
de påtænkte foranstaltningers bæredygtighed. Sideløbende hermed blev der organiseret fem 
rundbordssamtaler med deltagelse af flere medlemsstater (Belgien, Frankrig, Italien, 
Grækenland og Portugal) med det formål at undersøge, om programmet levede op til 
forventningerne. 
Hele dette forehavende har været gennemført i snævert samarbejde med arbejdsmarkedets 
parter. Til den ende er der nedsat en styringskomite med deltagelse fra Kommissionens 
tjenestegrene, repræsentanter for erhvervssammenslutningerne, herunder små og mellemstore 
virksomheder/håndværksvirksomheder og fra fagforeningerne. Alt efter hvilke emner der har 
været på dagsordenen, har man desuden opfordret uafhængige eksperter til at komme med 
indlæg. 
Rådet (industriministrene) opfordrede den 28. marts 1996 Kommissionen til at fremlægge en 
meddelelse om underleverandørindustriens situation inden for tekstil- og 
beklædningsbranchen i EU. 
2. DE EUROPÆISKE UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDERS SITUATION 
INDEN FOR TEKSTIL- OG BEKLÆDNINGSINDUSTRIEN 
Underleverandørvirksomhed forekommer i alle grene af tekstil- og beklædningsindustrien, 
men er mest udbredt inden for færdigbehandling og konfektion (strikvarer/beklædning). 
Denne realitet omfatter en mangfoldighed af små og mellemstore virksomheder, og heriblandt 
overordentlig mange småvirksomheder, som ofte ligger i landområder, hvor de tilbyder lokal 
beskæftigelse, overvejende til kvinder, og således i høj grad bidrager til den lokale velstand. 
Underleverandørvirksomhederne er meget uensartede med hensyn til størrelse, aktivitet, 
udvikling og forbindelser i produktionskæden. Statistisk set er det en endnu forholdsvis 
ukendt verden. Derfor har Kommissionen i samarbejde med de berørte virksomheder sat et 
statistikprogram i gang for at udfylde i hvert fald nogle af hullerne. 
Underleverandørvirksomhederne presses i øjeblikket af en række overordnede strukturelle og 
konjunkturelle forhold, som også berører resten af tekstil- og beklædningssektoren. Markedet 
påvirkes stadig stærkere af konkurrence udefra, efterspørgslen i Europa stagnerer, og 
forbrugernes præferencer skifter kraftigt. Hvis underleverandøraktiviteten skal udvikles og 
opretholdes på et rentabelt niveau, må virksomhederne repositionere sig efter nye 
komparative fordele inden for disse aktiviteter. Til den ende må de først og fremmest 
benyttelse sig af fleksibilitets- og reaktivitetssystemer og sørge for at beherske den 
nødvendige knowhow. 
Nærmere beskrevet står underleverandørvirksomhederne i tekstil- og beklædningsbranchen 
over for følgende problemer: 
a) Internationalisering af produktionen og især udflytning til lavtlønslande, hvorfra 
konkurrencen med underleverandørvirksomhederne kommer. Overførslen af 
konfektionsaktiviteter til disse lande øges yderligere, fordi de store ordregivere 
placerer deres ordrer dér. En række tredjelande er nået ganske langt med sofistikerede 
produkter og høj kvalitet, og transportomkostningerne og -tiderne er faldet. Fleksibel 
udflytning bliver mere og mere nærliggende for de store distributionsvirksomheder, 
som træffer deres beslutninger på grundlag af en grundig analyse af alle relevante 
økonomiske faktorer, positive som negative. De har kapacitet til at beherske de 
nødvendige komplekse systemer for logistik, information og forvaltning i forhold til 
fjerntliggende fabrikker. 
b) Distributionsvirksomhederne står stærkere (specialiserede kæder, stormagasiner 
osv.). I første omfang var det en fordel for underleverandørvirksomhederne. Men 
strukturrationaliseringen i de store distributionsvirksomheder i Europa og ikke mindst 
udviklingen af massedistribution har øget presset på priserne. Den mindre 
forudsigelige efterspørgsel får desuden distributionsvirksomhederne til at mindske 
deres indkøb ved sæsonens begyndelse og i stedet øge genbestillinger til 
komplettering af varelageret og nybestillinger som reaktion på efterspørgslen i 
sæsonens løb. Derfor må underleverandørerne i konfektionsindustrien påtage sig 
risikoen ved hurtige reaktioner på den skiftende efterspørgsel ved at indrette 
varesortimentet og fornyelsen af kollektionerne herefter til en pris, der kan konkurrere 
på internationalt plan. 
c) Denne realitet afspejler sig i den nye forordning om passiv forædling0, som 
indeholder bestemmelser med henblik på at holde udflytningen af produktionen inden 
for visse grænser og tilvejebringe acceptable betingelser med det formål at give EU's 
virksomheder udviklingsmuligheder og begunstige industrielt samarbejde. Også 
underleverandørvirksomheder kan benytte sig af disse fordele for at bevare deres 
konkurrenceevne ved en lettelse af deres udgifter. 
d) Omkostningerne ved at beherske efterspørgslens kompleksitet er faldet i kraft af edb-
teknikken og indførelsen af nye organisationsmetoder og sofistikerede 
administrationsmetoder. Men lønudgifterne er stadig høje (75-80%), især i betragtning 
af arbejdsbyrdens sæsonbetonethed og uregelmæssighed, hvad der kræver større 
fleksibilitet i udnyttelsen af arbejdstiden. 
Visse arbejdsgivere har benyttet sig af sort arbejde for at mindske omkostningerne. 
Dette sorte arbejde er anslået til 150 000 personer (20% af det regulære arbejde). 
Ifølge ovennævnte undersøgelse svarer det tabte skatteprovenu herfra til det årlige 
støttebeløb til tekstil- og beklædningsindustrien i EU. Med det pres priserne er udsat 
for, udgør denne praksis hverken nogen holdbar beskyttelse af beskæftigelsesniveauet 
l) Rådets forordning 3036/94, EFT nr. L 322 af 15.12.1994. 
eller af virksomhedernes konkurrenceevne. Fagbevægelsen bekæmper den, og 
myndighederne kan ikke affinde sig med den. 
Ideerne om hvordan underleverandørernes driftsstrategier bør tilrettelægges kan for tiden 
sammenfattes i fire punkter: 
a) omkostningsstrategien, som bygger på lave lønomkostninger og direkte konkurrence 
med lavtlønslandene. 
b) reaktivitets- og fleksibilitetsstrategien, hvor man søger sin fordel i at være 
konkurrencedygtig med hensyn til den tid det tager for at reagere på efterspørgslen. 
Denne strategi passer med efterspørgslens diversificering og flygtighed og med 
udviklingen i distributionsleddet. 
c) ekspertise- og knowhow-strategien, som satser på markedsnicher, hvor store 
konkurrencefordele skyldes særlig viden, erfaring, oplæring eller specialisering. 
d) servicestrategien, hvor forarbejdningsvirksomheden tilbyder ordregiveren ydelser 
som f.eks. samarbejde om design, samordning af underleverandørnet, logistik, 
stofindkøb osv. 
I nogle områder, og det er først og fremmest i de nordeuropæiske lande, er det reaktivitets-, 
fleksibilitets- og servicestrategierne der dominerer på grund af det pristryk, der udgår fra 
distributionsleddet. Andre steder er situationen mindre ensartet, idet omkostningsstrategien 
dog er fremherskende. Denne strategi følges af omkring 1/3 af 
underleverandørvirksomhederne ixEuropa, samme andel som den, der følger reaktivitets- og 
fleksibilitetsstrategien. Ekspertisestrategien og servicestrategien tegner sig for lige store dele 
af den sidste tredjedel. 
De underleverandører, der udelukkende følger omkostningsstrategien, står over for de største 
udfordringer, og det vil blive ved med at være tilfældet. Omkostningsforskellen mellem 
Europa og visse handelspartnere er nemlig for store til at gøre det muligt at beholde 
komparative fordele på dette område, især når det drejer sig om billige varer. Derimod har 
Europa stadig konkurrencefordele, som gør det muligt at udvikle virksomhedernes 
produktivitet. Nærmere betegnet er der tale om fordele med hensyn til kvalifikationer, 
service, bedre udnyttelse af smidig logistik, design og produktkvalitet. 
En anden stor udfordring vedrører specielt de små og mellemstore 
underleverandørvirksomheder og i særlig grad de helt små virksomheder. Disse virksomheder 
er en vigtig kilde til beskæftigelse, men de er ofte lukket inde på regionale markeder og har 
svært ved at udnytte de muligheder, som byder sig til i kraft af åbningen af markederne, 
udviklingen i efterspørgslen og teknologien og omdannelserne i branchen. 
3. FAKTORER, DER BIDRAGER TIL UDVIKLING AF 
KONKURRENCEEVNEN 
Det gradvise tab af komparative lønfordele i forhold til lavtlønslandene har ført til 
tilpasninger i europæiske underleverandørvirksomheder for at finde frem til andre 
konkurrencefordele inden for disse aktiviteter. 
Vellykkede erfaringer på dette område har man navnlig haft med immaterielle investeringer 
og industrielt samarbejde. 
På de immaterielle investeringers område er udviklingen foregået sideløbende med af 
markeds- og efterspørgselsudviklingen. Produktionstilrettelæggelse med henblik på 
fleksibilitet og reaktivitet bygger på "just in time"-teknikker og hurtige reaktioner og 
på alsidighed i erhvervsuddannelsen. Derudover har virksomhederne i deres strategi lagt 
større vægt på kvalitet og innovation, knowhow og service. Anvendelsen af 
informationsteknologi fremtræder som et meget vigtigt middel til styrke virksomhedernes 
konkurrenceevne i denne branche, herunder også underleverandørernes konkurrenceevne. 
Disse teknologier modsvarer nemlig de behov, der opstår i virksomhederne som følge af 
produktionomlægningerne, forbrugernes ændrede adfærd og mere generelt 
markedsudviklingen og internationaliseringen. Specielt for de små og mellemstore 
underleverandørvirksomheder giver teknologierne mulighed for at knytte de fornødne 
kontakter hurtigere og billigere, for at mindske en del af de ulemper, der skyldes afsides 
beliggenhed, for at deltage lettere i forskellige aktivitets- og markedsføringsnet og i branchens 
omstrukturering. 
Der skal imidlertid gøres en yderligere indsats for at udvikle og styrke disse 
konkurrenceparametre gennem oplysning og uddannelse. I første omgang bliver der tale om at 
overvinde de psykologiske og kulturelle barrierer for at kunne påvise fordelene ved reformer i 
virksomhederne og udvikle appetit på uddannelse, både hos lønmodtagerne og hos 
virksomhedslederne. De moderne kommunikationsmidler kunne herefter, når der ydes 
passende bistand, give mulighed for konkrete indsatser i den takt som passer 
forarbejdningsvirksomhederne. 
Underleverandørvirksomhederne burde desuden kunne drage fuld nytte af det europæiske 
enhedsmarked, altså opnå en international dimension. Ved at etablere et samarbejde mellem 
virksomhederne burde det være muligt at finde ud af, hvordan de kan supplere hinanden og 
på den måde styrke underleverandørernes konkurrenceposition inden for tekstil- og 
beklædningsbranchen. Dette kunne ske ved at etablere og konsolidere "clusters" og 
netværkssamarbejde om aktiviteter og information, ved at tilrettelægge midler til at 
udnytte knowhow og samarbejde om markedsføring og adgang til tredjelande. 
De vellykkede eksempler på samarbejde mellem ordregivere og forarbejdningsvirksomheder 
viser, at der også på dette område er store muligheder for at styrke konkurrencefordelene og 
stabiliteten, ikke kun for underleverandørvirksomhederne, men for hele branchen. 
EU's aktiviteter inden for den generelle konkurrenceevnepolitik samt med hensyn til 
ledsageforanstaltninger ved industriel omstilling og en mere offensiv handelspolitik burde 
fremme det nødvendige samspil og sikre, at decentrale initiativer og projekter kommer til at 
spille en katalyserende rolle på nationalt og europæisk niveau. 
4. FREMME AF DE EUROPÆISKE 
UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDERS KONKURRENCEEVNE 
4.1. PROGRAMMER OG INSTRUMENTER FOR FLERE SEKTORER 
Inden for rammerne af den eksisterende politik findes der flere EU-programmer og -
instrumenter, som underleverandørvirksomhederne kan udnytte til støtte for den indsats, den 
private sektor gør for at forbedre sin konkurrenceevne. 
Til de foranstaltninger, der gennemføres med støtte fra strukturfondene er der afsat et 
budget på 141 mia. ECU i 1992-priser (hvortil kommer 4,724 mia. ECU i 1995 års priser til 
de nye medlemsstater) i perioden 1994-1999. På underleverandørområdet kan både ydes 
støtte inden for rammerne af de handlingsprogrammer på industriområdet, der er opstillet i 
medlemsstaternes fællesskabsstøtterammer og enhedsprogrammeringsdokumenter, og inden 
for rammerne af EU's initiativprogrammer. 
I mål nr. 1-regioner, hvor der findes en stor koncentration af tekstil- og 
beklædningsvirksomheder, rummer de eksisterende industriprogrammer store muligheder 
både med hensyn til ressourcer og med hensyn til de påtænkte foranstaltninger med henblik 
på at forbedre industriens konkurrenceevne. På dette område er der mulighed for i forbindelse 
med programforvaltningen at øge effektiviteten af den indsats, der gøres over for 
underleverandørvirksomheder i overensstemmelse med konklusionerne på denne meddelelse. 
For så vidt angår mål nr. 2-regionerne skal medlemsstaterne inden længe forelægge nye 
programmer for perioden 1997-1999 for Kommissionen med henblik på godkendelse. Det 
giver mål nr. 2-regionerne mulighed for under forberedelsen af programindholdet (der 
påtænkes en EU-støtte på 8 mia. ECU i 1992 års priser) at tage hensyn til foranstaltninger, der 
skal styrke underleverandørvirksomhedernes konkurrenceevne. 
EF-initiativerne omfatter især følgende: 
SMV, som sigter mod at stimulere små og mellemstore virksomheders tilpasning til 
enhedsmarkedets og den internationale konkurrences krav. Til dette initiativ er det 
afsat et budget på 1 mia. ECU for perioden 1994-1999. 
RETEX, som er et moderniserings- og omstillingsprogram for egne, der er afhængige 
af tekstil- og beklædningsindustrien. Dette program har en budgetramme på 522 mio. 
ECU for perioden 1994-1997. Det påtænkes at forlænge det frem til 1999. 
ADAPT, hvis formål er at fremme tilpasninger af arbejdskraften til de industrielle 
omlægninger gennem tværnationale fornyelsesprojekter. Dette initiativ har fået et 
budget på 1,4 mia. ECU i 1994 års priser for perioden 1994-1999. Dertil kommer en 
tillægsbevilling på 170 mio. ECU til finansiering af foranstaltninger vedrørende 
informationssamfundet. Disse foranstaltninger har særlig interesse for udviklingen af 
forbindelserne mellem ordregivere og underleverandører. 
Hertil kommer LEONARDO-programmet, som med en bevilling på 620 mio. ECU sigter 
mod at fremme kvaliteten og innovationsevnen inden for tværnational faglig uddannelse ved 
støtte til pilotprojekter, udvekslingsprogrammer, rundspørgeundersøgelser og analyser. 
Der er også bevillingerne fra Den Europæiske Socialfond, hvor der tages særlige hensyn til 
små og mellemstore virksomheder med henblik på forbedring af arbejdskraftens 
kvalifikationer og i det hele taget virksomhedsintern uddannelse. På uddannelsesområdet har 
man også tilskyndet til kvalitetsforbedring af den eksterne uddannelse og til udvikling af 
fjernundervisningsteknikker for at øge effektiviteten og fleksibiliteten i uddannelsessystemet. 
Med en mere systematisk indsats på uddannelsesområdet kunne der her bruges 6 mia. ECU 
over perioden 1994-1999 ud af de samlede støttemidler fra Socialfonden. 
Den planlagte indsats inden for rammerne af det nye mål nr. 4 svarer bedre til 
virksomhedernes uddannelsesbehov på underleverandørområdet. Med mål nr. 4 tilskyndes der 
nemlig til klarlægning af virksomhedernes behov for uddannelse og omkvalificering på deres 
særlige område, så der kan lægges en uddannelsesstrategi og gennemføres konkrete kurser. På 
denne måde begunstiges også foranstaltninger, der skal tjene til at overføre teknologi og 
faglig erfaring fra de store virksomheder til deres små og mellemstore underleverandører. 
I del 4. rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling er der gjort en ekstra 
indsats for at lette små og mellemstore virksomheders deltagelse i EF's 
forskningsprogrammer og deres adgang til resultaterne af disse programmer. Eksempelvis er 
der på området industriel teknologi og materialer (Brite Euram III) over 60 
forskningsprojekter i gang, hvoraf de fleste har deltagelse fra små og mellemstore 
virksomheder i sektoren. Desuden er der et "målrettet forskningsprojekt""' i gang i form af 
netværk mellem ETU-projekterne i tekstil- og beklædningsbranehen. 
Dertil kommer forskellige finansieringsinstrumenter, som kan stølte de små og mellemstore 
virksomheders foranstaltninger på flere områder (globallan fra HIB, en 
rentegodtgørelsesordning, der kendes under betegnelsen SMV-fociliteten, Den Europæiske 
Investeringsfond). 
Endelig er der taget initiativer med henblik på at fremme samarbejdet mellem små og 
mellemstore virksomheder, som f.eks. partnersøgningsnettene, BIC-net og BRE og 
programmerne for direkte kontaktskabelse Europa-partnerskab og INTERPRISE samt lokale 
og interregionale initiativer af typen "europæiske udviklingspoler". 
Dertil kommer Rådets godkendelse i 1995 af en særlig budgetpost på 400 mio. ECU til støtte 
for modernisering og omstrukturering af den portugisiske tekstil- og beklædningsindustri. 
Gennemførelsesprogrammet for denne vedtagelse dækker perioden 1995-1999 og omfatter en 
række foranstaltninger, som underleverandørvirksomhederne har adgang til med det formål at 
fremme disse virksomheders konkurrenceevne inden for sektoren. 
2) Det målrettede forskningsprojekt ("Total Quality Textiles") omfatter projekter i fire clusters: "Advanced 
Processing Machinery", "Innovation in Processing Techniques", "Modelling. Management and Planning" og 
"Monitoring and Control". 
4.2 EF-FORANSTALTNINGER TIL FORDEL FOR 
UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDER 
De foranstaltninger, der træffes til fordel for underleverandørvirksomheder, har hovedsagelig 
vedrørt tilvejebringelse af gunstige rammevilkår for underleverandørvirksomhederne på 
det indre marked og forbedring af informations- og kommunikationsforholdene mellem 
ordregivere og underleverandører. 
4.2.1. Tilvejebringelse af gunstige rammevilkår for underleverandørvirksomheder 
a) Tilvejebringelse af statistiske oplysninger om underleverandørvirksomheder 
Formålet er at levere regelmæssige oplysninger om aktiviteten i 
underleverandørsektoren. Foranstaltningen koordineres af Eurostat i samarbejde med 
de nationale statistiske institutter og brancheorganisationer. 
b) Praktisk vejledning om juridiske forhold i forbindelse med underleverandøraktivitet 
For at forbedre kontraktforholdene mellem ordregivere og underleverandører har 
Kommissionen udarbejdet denne praktiske vejledning, som på den ene side sigter mod 
at præsentere de vigtigste juridiske spørgsmål på området og på den anden side mod at 
undersøge de gældende juridiske ordninger i medlemsstaterne med hensyn til 
underleverandøraktivitet. Vejledningen tænkes ajourført for at tage hensyn til 
udviklingen inden for medlemsstaternes lovgivning og medtage Østrig, Finland og 
Sverige i den sammenlignende analyse. 
c) Etisk regelsæt 
I samarbejde med UNICE (Sammenslutningen af Industri- og 
Arbejdsgiverorganisationer i Det Europæiske Fællesskab) og en række 
brancheorganisationer og for at forbedre partnerskabet mellem ordregivere og 
forarbejdningsvirksomhederne har Kommissionen sat gang i udarbejdelsen af et sæt 
etiske regler med henblik på bedre overholdelse af god praksis på områderne kvalitet, 
certificering og betalingsfrister. 
4.2.2. Bedre information og kommunikation mellem ordregivere og underleverandører 
a) Flersprogede fagterm inologier 
For at overvinde sprogproblemerne ved tværnationale aktiviteter i 
underleverandørsektoren har man udarbejdet et første sæt flersprogede 
fagterminologier. På baggrund af den tekniske udvikling i sektoren og etableringen af 
det indre marked er man ved at tilpasse og ajourføre dem i samarbejde med 
arbejdsmarkedets parter. 
b) Etablering net mellem databaser om underleverandøraktivitet 
I 1994 iværksatte Kommissionen projektet SCAN (Subcontracting Assistance 
Network) for at gøre informationerne om underleverancemarkederne mere 
tilgængelige og regelmæssige og øge deres kvalitet ved at koble databaser om 
underleveranceaktivitet i Europa sammen i net og gøre dem driftskompatible. 
c) Fortegnelse over formidlingsvirksomheder på underleverandørområdet 
En sådan fortegnelse blev for første gang udgivet i 1992, og den blev ajourført i 1994 
for at få en oversigt over alle de organisationer på EF-plan, som repræsenterer 
virksomheder, der har med underleverancer at gøre. 
4.3. FORBEDRING AF KONKURRENCEEVNEN FOR 
UNDERLEVERANDØRVIRKSOMHEDER I TEKSTIL- OG 
BEKLÆDNINGSINDUSTRIEN 
Som opfølgning af konklusionerne fra forummet for underleverandørvirksomheder i 
beklædningsindustrien, der fandt sted i Bruxelles i marts 1994, har Kommissionen i 
samarbejde med arbejdsmarkedets parter og med teknisk bistand fra uafhængige eksperter 
ladet en række undersøgelser gennemføre for at vurdere, om der var interesse i og om det vat-
muligt at gennemføre en række ledsageforanstaltninger, der skulle styrke sektorens 
konkurrenceevne. 
De undersøgte muligheder er blevet testet under fem rundbordssamtaler i Belgien, Frankrig, 
Grækenland, Italien og Portugal. De vedrører fire områder: 
a) Information 
De påtænkte foranstaltninger udgør hovedsagelig en del af det tværgående 
handlingsprogram, som Kommissionen har sat i værk. Desuden er der for nylig udgivet 
en vejledning i brugen af EU's finansieringsprogrammer, som særlig er henvendt til 
små og mellemstore virksomheder i denne branche. 
b) Samarbejde mellem ordregivere og underleverandørvirksomheder 
Der er bred enighed om, at forbedring af kommunikationsmidlerne mellem ordregivere 
og underleverandørvirksomheder er et afgørende indsatsområde til fremme af 
konkurrenceevnen og forbedring af situationen i underleverandørsektoren. På denne 
måde modvirkes sektorens isolering i små enklaver. 
Man har arbejdet med de tekniske forbindelser, og her særlig med tre 
kommunikationsværktøjer: 
- det tekniske fremstillingsdossier, som skulle gøre det muligt at fastlægge 
egenskaberne ved det produkt, der skal fremstilles, på en klar og forståelig måde. 
10 
- En teknisk ordliste, som skulle samle de rigtige betegnelser for en given genstand på 
forskellige sprog. 
- Elektronisk dataudveksling (EDI), som vedrører mere omfattende behov i 
forbindelse med virksomhedernes aktiviteter. 
De hørte virksomheder og sektorrepræsentanter anså nytten af disse instrumenter for 
utvivlsom og fremhævede, at de ville yde et væsentligt bidrag til tilvejebringelsen af 
gunstige rammebetingelser for virksomhedernes deltagelse på EF-markedet. 
c) Uddannelse 
På beklædningsområdet har man peget på og undersøgt flere uddannelsesområder i 
forbindelse med de kvalificeringsbehov, der er knyttet til udviklingen i de internationale 
vilkår, på markederne og i industrigrenen3 
Opmærksomheden rettes navnlig mod følgende: Kvalifikationer med hensyn til 
ledelsesstrategier for de små virksomheder, kvalifikationer inden for logistik og 
forvaltning af varestrømme, kvalifikationer på områderne internationale relationer og 
menneskelige relationer (motivering, kommunikation osv.), fleksibilitet og alsidighed i 
arbejdsstyrken. 
Generelt set er underlevcrandørvirksomhedernes kvalifikationsbehov ikke forskellige fra 
hele sektorens. Der kan dog konstateres en række særlige vanskeligheder, som har at gøre 
med begrænset rådighed over menneskelige ressourcer og manglende tid, manglende 
oplysning, manglende forbindelser til omverdenen og andre vanskeligheder for 
virksomhedslederne med at følge eller få deres personale til at følge kurser. 
Som et første skridt på dette område kunne man iværksætte oplysningskampagner, som 
skulle gøre det muligt at påvise, hvilket udbytte virksomhederne kan få af uddannelse og 
i det hele taget af smidighed i forbindelse med mulighederne for at finde frem til 
konkurrencefordele, som er vigtige for deres fremtid. 
Derefter må der nødvendigvis kunne tilbydes kurser, som er rettet mod 
underleverandørsektorens særlige problemer, tilpasset til virksomhedernes 
driftsvilkår (fjernundervisning, undervisning internt i virksomheden) og til en 
overkommelig pris. 
EF's og de enkelte landes kursusprogrammer rummer muligheder for at komme videre på 
disse områder. Ikke desto mindre viser det sig, at der må tilvejebringes et bedre samspil 
mellem Kommissionen, de nationale myndigheder, repræsentanterne for 
arbejdsmarkedets parter og virksomhederne, før de n^vendige skridt kan tages. 
3 Study on Employment and Qualification Needs in the European Clothing Industry, udført af IFM (Institut 
Français de la Mode) efter anmodning fra Kommissionen. 
11 
d) Markedsføring 
Parternes overvejelser om, hvad der bør gøres for at gøre 
underleverandørvirksomhederne synlige, koncentrerede sig hovedsagelig om afholdelse 
af messer og lignende. Den forundersøgelse, som Kommissionen har støttet og ladet 
gennemføre i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, viste, at det var vigtigt at udvikle 
effektive markedsføringsredskaber, men også, at der var en mangfoldighed af 
forskellige behov og opfattelser, især af spørgsmålet om, hvorvidt der bør 
organiseres en europæisk messe for underleverandørvirksomheder inden for 
tekstil- og beklædningsindustrien. 
Virksomhedernes interesse for denne type af markedsføring afhænger naturligvis af, 
hvilke markeder deres hovedstrategier er rettet mod (nationale, EU eller internationale 
markeder). 
I Frankrig og Italien findes der allerede særlige messer for underleverandørvirksomheder, 
og for nylig er der også kommet sådanne messer til i Grækenland. Desuden er der 
annonceret et lignende initiativ i Spanien. Etableringen og udviklingen af denne type 
arrangementer er naturligvis noget, som den private sektor må tage sig af. 
Kommissionen støtter imidlertid den indsats for øget samspil, som sektoren har 
udviklet på dette område, især etableringen af et edb-net for samarbejde mellem 
europæiske messer for underleverandørvirksomheder. 
Kommissionen overvejer også at støtte arrangementer af typen "leverandørmesser", som 
forhåndsorganiserede mødesteder mellem ordregivere og underleverandører. Derudover 
bør der gøres en indsats med henblik på at øge disse virksomheders deltagelse i messer, 
der organiseres inden for rammerne af tekstil- og beklædningsindustriens forskellige 
aktiviteter. 
Det må dog understreges, at kun få deltager i messerne set i forhold til det samlede antal 
underleverandørvirksomheder. Derfor må man fortsætte overvejelserne om andre 
markedsføringsmidler for underleverandørvirksomhederne - midler, der har mere 
permanent karakter, er åbne for et stort antal virksomheder og egner sig til at udnytte 
fordelene ved den europæiske dimension. 
12 
5. KONKLUSIONER 
- De europæiske underleverandørvirksomheder udgør et vigtigt led i tekstil- og 
beklædningsindustriens produktionskæde. De står i øjeblikket over for store 
udfordringer, og det har stor betydning for hele sektorens fremtid, hvordan de 
udvikler sig, og hvordan det går med deres konkurrenceevne. 
- Erfaringen viser, at de tilpasningsbestræbelser, som erhvervslivet har sat i værk, gør 
det muligt for underleverandørvirksomhederne at bevare en konkurrencedygtig 
position i den europæiske tekstil- og beklædningsindustri, især hvis man fortsat 
udvikler midler til at byde på højere kvalitet og mere innovation, pålidelighed og 
fleksibilitet. 
- Både på nationalt plan og i EF står der flere tværsektorielle programmer og 
instrumenter til rådighed for underleverandørvirksomhederne. Særlig stor betydning 
har det at sikre en øget deltagelse fra små og mellemstore virksomheder i de 
programmer og foranstaltninger, som sigter mod at støtte bestræbelserne på at 
forbedre konkurrenceevnen gennem immaterielle investeringer (kvalitet, 
innovation, uddannelse osv.). Men på grund af en række særlige forhold i 
underleverandørsektoren (meget uensartede og opsplittede aktiviteter, kulturelle og 
psykologiske barrierer) må branchesammenslutningerne og det offentlige gøre en 
yderligere indsats for at øge oplysningsniveauet. 
- Erhvervet bør stærkt overveje, om ikke det bør udvikle industrisamarbejde mellem 
underleverandørvirksomhederne, så de kan udnytte eventuelle muligheder for at 
supplere hinanden med sigte på både EF-markedet og eksportmarkederne. De 
offentlige myndigheder bør på deres side opmuntre og støtte sådanne initiativer. 
Desuden bør der tilskyndes til partnerskabsaftaler mellem forskellige aktører i 
tekstil- og beklædningsbranchen, især mellem ordregivere og underleverandører. 
- Man må tilstræbe yderligere konvergens og synergi mellem foranstaltningerne på 
regionalt, nationalt og europæisk plan. Kommissionen kan her spille en oplysende og 
koordinerende rolle. Men effektiviteten af denne proces, afhænger helt af, i hvor høj 
grad underleverandørvirksomhederne deltager i den, og her har det somme tider 
knebet, fordi aktiviteterne i denne sektor er meget uensartede og opsplittede. Derfor 
tænker Kommissionen sig at organisere en permanent Arbeidsgruppe for 
underleverandørvirksomheder i tekstil- og beklædningsindustrien med deltagelse 
af europæiske og nationale repræsentanter for denne erhvervsgren og for 
fagforeningerne. I denne Arbeidsgruppe skal man undersøge, hvordan sektoren 
udvikler sig, og hvad de vigtigste problemer er, herunder især den økonomiske 
situation, konkurrenceevnen og beskæftigelsen, hvordan foranstaltningerne, 
programmerne og de tværsektorielle instrumenter virker, og hvor effektive de er, 
hvordan især de små og mellemstore virksomheders deltagelse og udnyttelse heraf 
kan øges, samt hvor nødvendigt det er at iværksætte supplerende 
ledsageforanstaltninger, der er målrettet mod de specifikke behov i 
underleverandørsektoren inden for tekstil- og beklædningsindustrien. 
13 
Tabel 1 
Beskæftigelse i underleverandørsektoren i Europa (1992) Størrelsesordener 
Antal 
arbejdspladser 
Tekstil1» 
Beklædning 
heraf 
underieve 
rance Belgien 
46 000 
35 000 
5000 Tyskland 
188 000 
230 000 
40 000 Irland 
7000 
15000 
5000 Græken 
land 
14000 
60 000 
35 000 Italien 
304 000 
370 000 
195 000 Spanien 
139 000 
180 000 
90 000 Neder 
landene 
18000 
15 000 
6000 Franrkig 
116000 
180 000 
90 000 Portugal 
98 000 
130 000 
60 000 UK 
141 000 
230 000 
120 000 Danmark 
8000 
10000 
3000 lait 
1 080 0002 
1455 0002 
650 0002 
Analyse: Mercer Management Consulting 
Noter: 1) Strikvarer og trikotage er medtaget under beklædning. 
2) Sort arbejde ikke medregnet 
Tabel 2 
Sort beskæftigelse i beklædningsindustrien0 (1992) Størrelsesordener 
Antal 
arbejdsplad 
ser Belgien 
7000 Tyskland 
6000 Irland 
2000 Græken 
land 
12000 Italien 
39 000 Spanien 
20 000 Neder 
landene 
10 000 Frankrig 
20 000 Portugal 
20 000 UK 
14 000 Danmark lait 
150 000 
Analyse: Mercer Management Consulting 
Noter: J) Disse tal repræsenterer skøn, der erforetaget af Mercer Management Consulting, og forpligter ikke Europa-Kommissionen 
Tabel 3 
Fordeling af beskæftigelsen af underleverancevirksomheder i Europa 
Samlet beskæftigelse: 650 000 personer*) 
Italien 30% 
Det Forenede Kongerige 18% 
Frankrig 14% 
Spanien 14% 
Portugal 9% 
Tyskland 6% 
Grækenland 5% 
Nederlandene 1% 
Belgien 1% 
Irland 1% 
Danmark 1% 
Analyse Mercer Management Consulting 
Note / Omfatter ikke sort beskæftigelse 
•li" 
JafreU 
Fordeling af antal virksomheder og beskæftigede i underleverandørsektoren på virksomhedsstørrelser* 
(1992) 
500+ 
200-500 
100-200 
50-100 
20-50 
10-20 
0-10 
lait Frankrig 
Antal virksom 
heder 
10 
50 
150 
300 
800 
800 
5 500 
7 600 Antal be­
skæftigede 
5000 
10 000 
15 000 
15 000 
16000 
8 000 
20 000 
90 000 Portugal 
Antal 
virksom­
heder 
5 
35 
70 
210 
320 
3 500 
4 140 Antal be 
skæftigede 
2000 
8000 
9000 
13 000 
10000 
18000 
60 000 Tyskland 
Antal virksom­
heder 
6 
15 
150 
550 
1500 
2 168 Antal be­
skæftigede 
2000 
2000 
10000 
16 000 
10 000 
40 000 
Analyse: Mercer Management Consulting 
Note ' Omfatter ikke sort beskæftigelse 
Tabel 5 
Størrelsesordener 
Dominerende strategier i de europæiske underleverancevirksomheder u 
(% af antal beskæftigede) 
Omkostningstrategi 
Reaktivitets- og 
fleksibilitetsstrategi 
Marginalt arbejde 
Servicestrategi2' 
Ekspertise og knowhow Portu­
gal 
65% 
15% 
-
. 
20% Græken 
-land 
60% 
30% 
5% 
-
5% Belgien 
40% 
30% 
5% 
15% 
10% Irland 
40% 
20% 
5% 
25% 
10% Neder­
landene 
40% 
40% 
-
20% 
-Fran­
krig 
30% 
30% 
10% 
20% 
10% Dan­
mark 
-
80% 
-
20% 
-Tysk­
land 
5% 
55% 
5% 
25% 
10% Spanie 
n 
30% 
40% 
10% 
10% 
10% Italien 
30% 
30% 
10% 
10% 
20% UK 
20% 
25% 
-
50% 
5% Gennem 
-snit 
Eur. 
32% 
33% 
6% 
16% 
13% 
100% 100% 100% 100% 100% 100% 100% 100% 100% 100% 100% 100% 
Note " Herunder sort arbejde fordelt mellem omkostningsstrategi og reaktivitets- og fleksibilitetsstrategi 
s> En stor del af beskæftigelsen i den del af arbejdet, der ligger efter tjenesteydelsesarbejdet, er omfattet af omkostningsstrategien 
Analyse: Mercer Management Consulting 
1C 
Tabel 6 
Hovedproblemer, som påpeget af underleverandørvirksomhedeme 
Frister/betalingsrisiko 
Upræcise ordrer 
Udvikling af 
kundekreds 
Manglende besk>ttelse 
under 
aktivitetsnedgang 
Manglende kontrakt 
Manglende støtte til 
modernisering 
Arbejdsmarkedslovgiv 
ning 
Sprogproblemer Tyskland 
* Belgien 
• 
• Danmark Spanien 
• Frankrig 
• 
' UK 
' 
' Græken­
land 
• Irland 
* Italien 
• Nederl 
* Portugal 
• 
• 
• 
Hyppigt anførte problemer ved sporgeskeinaundersogelscme. 
Kilde: Spørgeskemaundersøgelse fra \4ercer Management Consulting 
1 ) 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
Budgetpast B5-4110 politik vedrørende industriens kanlajrrenceevne i Den Europæiske 
Union 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE: FREMME AF 
UNDERLEVERANDØRERNES KONKURRENCEEVNE INDEN FOR TEKSTIL-
OG BEKUEDNINGSINDUSTRIEN 
BUDGETPOST. B5-4Ï10 
3. RETSGRUNDLAG Kommissionens meddelse til Rådet om en politik til tbtbedring 
af industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union 
KOM(9< 319 
4 BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Foranstaltningens generelle formål: støtte underleverandørernes indsats for at 
forbedre konkurrenceevnen i tekstil- og beklædningsindustrien inden for områderne 
oplysning, uddannelse, samarbejde og markedsføring- Foranstaltningen indgår i 
handlingsprogrammet om en politik til forbedring af industriens konkurrenceevne i 
Den Europæiske Union. 
4.2 Forar^taltningens varighed: 3 år, nemlig 1996, 1997, 1998, 
5 laASSIFIKATlQN AF UlXaFIERNE^NDTÆGmEKNE 
Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2 Opdelte bevillinger/ikke-opdelte bevillinger 
5.3 Indtægtstype 
ikke relevant 
6 UIX3FrØlNES/INDT^EGrERNES ART 
Tilskud til samfinansiering med andre offentlige og/eller private tilskudsydere: 
samfinansiering af de initiativer, der tages afsåvel den private sektor som af 
tøanchesammenslulningerne. 
Andet: Kornmissionen påtænker at bestille nogle praktiske redskaber (f.eks. et 
teknisk fremstillingsdossier), som stilles til de erhvervsdrivendes rådigfred 
•/* 
7 FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Beregningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen for 
regnskabsåret 1996 (germenisnitsornkostninger pr. enhed) 
4 pilotprojekter i tillmytning til de 4 områder, der er nævnt ovenfor, (4.1) 
7.2 Omkostningernes fordeling på foranstaltningens elementer 
Bevillinger Lil forpligtij 
Fordeling 
Teknisk 
fremstillingsdossier 
Fremme af særlige 
roesser 
Analyse af 
bearbejdnings' 
virksomhederne 
Projekter for 
ledelsesudvikling 
Talt gelser i mio. ECU 
Budget 96 
0,075 
0,075 
0,15 Foreløbigt budgetforslag 
97 
0,13 
0,12 
0,25 Forskel i % 
66,7 
FTJRHOLDSREGLER MDD SVfG (OG FORVENTEDE RESULTATER HERAI) 
Kontrakt 
9 OITA^PaNGaiCMCXKIÆEFlI^nVi2SESS 
9.1 Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
- Specifikke mål: Kommissionen vil finansiere 4 pilotprojekter for gennem bedre betingelser for 
underleverandørerne i tekstil- og beklædningsmdustriezi at. øge de immatérielle investeringer i 
sektorens små og mellernstore virksomheder. Uhxkrlcveraiidømriæorahederne, som er isoleret fra 
deres økonomiske miljø, har hverken kapacitet eller den nødvendige tid til at deltage i 
foranstaltninger på tværs af sektorerne. Foranstaltningerne skal forbedre a) underleverandørernes 
forhold til ordregiverne, b) oplysningerne til de erhvervsdrivende om deres virksomhedernes 
soliditet og perspektiver, c) fremme af mulighederne for deltagelse i messer og lignende, d) 
uddannelsesniveauet for bearbejdnrngsvirksoinhedfirne ved hjælp af software, der er tilpasset deies 
særlige situation. 
Målgruppe: 
UnderleverandøTvirksomhedeme i Den Europæiske Union 
9-2 Begrundelse for foranstaltningen 
- Behovet for EF-støtte 
På grund af kulturelle og økonomiske skel har underleverandørvirksomhederne svært ved atsastte 
sådanne foranstaltninger i gang og anvende Ef-midler 
- Valg af støtteform 
19 
9.3 * fordele i forhold til autre forwstcitninger (sammenlignelige fordele) 
Sænke omkostningerne ved iværksættelse af de planlagte foranstaltninger. 
*anafyse af lignende fortnstdtninger, der måle være tværksot på fællesskabsniveau eller på 
nationalt niveau 
Man har konstateret, at en række EF-foranstaltninger ikke har vakt den store interesse hos de små 
og mellemstore virksomheder og især ikke hos underleverandørvirksomliederne. 1 de fleste 
tilfælde har foranstaltningerne været dyre og har ikke været tilpasset 
underleverano^rvirksornhedernes specifikke behov (deres størrelse, mangelfulde ledelsesstruktur, 
uddannelse af personale osv.). 
Vigtigste usikkerhedsmomenter, som vil kunne få indflydelse på de konkrete residlUer qf 
foranstaltningen 
Manglende motivation hos de små og mellemstore underleverandørvirksomheder til at bruge 
værktøjerne. 
Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
- Resultatindikatorer 
*oitiputindikatorer (vurdering af de tværsatte aktiviteter). 
*resviat i forhold til de tilstræbte mil 
De små og mellemstore virksomheders øgede brug af foranstaltningerne i fællesskabsprogrammerne. 
Hvordan og hvor hyppigt foregår evalueringen? 
Kontor OT/E/4 vil gøre status over situationen i 1998. 
Vurdering af resultaterne 
Ovennævnte statusopgørelse vil blive fulgt op af an skriftlig rapport og en ny vurdering af 
situationen. 
10. 
10. UDGIFTER HL ADMINISTRATION (del A i afsnit ED i det almindelige budget). 
Den faktiske mobilisering af de administrative ressourcer, der er nødvendige, afhænger af den 
beslutning, Kommissionen træffer artigt om ressourceallokermgen under særlig hensyntagen til det 
personale og de yderligere bevillinger, der måtte være tildelt af budgetmyndigheden. 
Indebærer forans^tningen en forøgelse af Kommissionens personale? NEJ 
Stillingstyper Personale til 
administration 
af foranstalt­
ningene Heraf Varighed 
Faste stillinger Midlertidige 
stillinger brug af de 
eksisterende 
ressourcer i 
OD brug af 
supplerende 
ressourcer 3 år 
Tjenestmænd 
eller 
midlertidigt 
ansatte I A 
1 B 1 A J* nej 
Andre 
ressourcer nej nej ja nej 
lait 2 personer 1 person J* nej 3år 
Det bedes angives, i hvilket tempo, de supplerende ressourcer skal stilles til rådighed. 
0.2 Hvor store drills- og personaleudgifter medfører foranstaltiiingeu? INGEN 
2 
beløb beregningsmetode 
tjenestemænd 
Midlertidigt ansatte 
Andre ressourcer 
lait 
Beløbene er udiryk for de samlede omkostninger ved de supplerende stillinger i foranstaltningens løbetid, 
hvis denne er c/grwnset, og i 12 måneder, hvis den er ubegrænset. 
10.3 Forøgelse af andre driftsudgifter i forbindelse med foranstaltningen. 
BUDGETPOST 
AO-2500 
Mødeudgifter BELØB 
32.000 ECU* BEREGNINGSMETODE 
Tb årlige møder i gruppen, der er 
sammensat af medlemsstaternes 
branchesammenslutninger. 
(2x16.000 ECU) 
*Beløbene svarer til udgifterne for 12 måneder 
Zn 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 210 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 08 
Katalognummer : CB-CO-96-223-DA-C 
ISBN 92-78-04019-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
*Z