ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.1

Fællesskabets medfinansiering af udgifter til udryddelse, bekæmpelse og overvågning af smitsomme husdyrsygdomme og zoonoser har til stadighed været genstand for betydelig interesse som følge af sygdommenes kompleksitet og konsekvenser samt de betydelige omkostninger til udryddelse, bekæmpelse og overvågning. Det er imidlertid afgørende for bekæmpelsen af alvorlige smitsomme husdyrsygdomme, at procedurerne for finansiering er klare, og at der på forhånd og i alle tilfælde er sikkerhed for fuld erstatning i forbindelse med nedslagning af dyr og destruktion af produkter etc. I modsat fald opstår risiko for, at der i tilfælde af udbrud eller mistanke om alvorlige smitsomme husdyrsygdomme ikke gribes tilstrækkeligt effektivt ind i starten, og at konsekvenserne derfor bliver mere omfattende end nødvendigt. Dette gælder ikke mindst den nationale politiske beslutningsproces. Der er desuden ofte stor offentlig opmærksomhed omkring udbrud af alvorlige smitsomme husdyrsygdomme med betydelige forbrugerreaktioner til følge, selv om der ikke umiddelbart er nogen entydig sammenhæng for så vidt angår aspekterne omkring fødevaresikkerhed.
3.2

Der hersker ingen tvivl om, at medlemsstaterne selv er ansvarlige for at sikre en vellykket indførelse af euroen. Det bør dog understreges, at det er nødvendigt at inddrage alle civilsamfundsorganisationer, eftersom de repræsenterer specifikke samfundsgrupper og deres aktiviteter i denne proces i samtlige de medlemsstater, som skal indføre euroen. Den aktuelle udvidelse af euroområdet vil foregå særskilt i de enkelte medlemsstater og ikke samtidig i de tolv medlemsstater, hvilket var tilfældet med indførelsen af euroen i 2002. EØSU konstaterede i 2001, at der ikke alene var blevet afsat mange midler til denne proces, men at de berørte parter også havde deltaget aktivt i processen, og at befolkningen havde været velforberedt og fuldt ud inddraget (3). Det er meget vigtigt og i særdeleshed nødvendigt at sikre de samme betingelser i Slovenien, nu hvor landet er blot tre måneder fra at skulle indføre euroen.
2.4

Som ofte påpeget af EØSU er det uacceptabelt, at institutionerne og medlemsstaterne fastsætter tidsfrister, som de ikke selv er i stand til at overholde. Det mindsker respekten og tilliden til EU's regelsæt og bevirker, at andre involverede heller ikke finder det påkrævet at tager fristerne for pålydende.
1.3

EØSU bemærker imidlertid, at af omkostningshensyn beregner Kommissionen (Eurostat) i dag KKP for lande, men ikke for regioner (1). Beregningerne benyttes ellers bl.a. til at vurdere regionernes økonomiske resultater. De foreliggende oplysninger viser klart, at der inden for medlemsstaterne optræder undertiden betydelige regionale forskelle i priserne på varer og tjenester. Selv om de statistiske institutioner, der indsamler basisoplysningerne, opererer med geografiske omregningsfaktorer, er det vigtigt, at disse faktor tilpasses for at undgå forvridninger i KKP-beregningen. Det henstilles derfor, at medlemsstaterne gør alt, hvad der står i deres magt, økonomisk og teknisk, så de geografiske omregningsfaktorer giver et så retvisende billede som muligt af de geografiske prisforskelle.
4.6.1

En af hovedkonklusionerne af nylige undersøgelser af indlandsskibsfart i EFIN-rapporten (European Framework for Inland Navigation) under titlen »En ny institutionel ramme for indlandsskibsfarten i Europa« og i PINE-rapporten (Prospects of Inland Navigation in an Enlarged Europe), som Kommissionen havde bestilt, har vist, at den betydning, som transport ad indre vandveje tillægges på politisk plan, er relativt begrænset og at håndteringen af dens strategiske politik-styring er utilstrækkelig. Derfor udarbejdede EØSU for nylig en initiativudtalelse om »Den institutionelle ramme for indlandsskibsfart i Europa«. For kortheds skyld henvises der her til denne udtalelse.
2.1

Kommissionen gør opmærksom på, at målet om digitalisering også ville kunne være opnået ved at etablere et centraliseret toldsystem i stedet for interoperable systemer, men bemærker, at en sådan løsning af forskellige grunde ikke er mulig, blandt andet fordi det ville være vanskeligt at overføre ansvaret for driften fra medlemsstaterne til Kommissionen, idet det ville være i strid med proportionalitets- og subsidiaritetsprincippet. Den egentlige grund til, at dette er umuligt, er imidlertid nok, at medlemsstaterne ikke vil afstå deres beføjelser, selv om de ved, at en del af toldindtægterne falder direkte ind under EU's budget. EØSU finder dog, at fælles toldadministration bør være et af Unionens langsigtede mål. Fælles administration vil indebære fordele i form af forenkling, pålidelighed og færre omkostninger for ikke at tale om muligheden for sammenkobling med andre systemer i EU og tredjelandene. På baggrund af de eventuelle forsinkelser i gennemførelsen af de grundlæggende systemer, som udvikles separat i de 25 medlemsstater, bør man overveje om det ikke var bedre at gennemføre fuldt automatiserede systemer, som f.eks. det automatiserede importsystem og det automatiserede eksportsystem, som er forbundet via ét enkelt europæisk kontaktpunkt.
2.2

Et tilsvarende forbud, baseret på EU's foranstaltninger, er påbudt på verdensplan af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) via den nye regel 13G og 13H i bilag I til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (MARPOL 73/78). I henhold til stk. 7 i regel 13G og stk. 5, 6 og 7 i regel 13H i den nævnte MARPOL-konvention kan administrationerne imidlertid på visse betingelser fritage tankskibe fra forbuddet. Dette var et nødvendigt kompromis for at opnå opbakning til en verdensomspændende ordning. Det italienske EU-formandskab afgav, efter de forudgående gængse og indbyrdes bindende koordineringsdrøftelser, på alle medlemsstaters og Kommissionens vegne umiddelbart derefter en erklæring om, at ingen af dem ville gøre brug af disse undtagelsesmuligheder. Efter ikrafttrædelsen den 5. april 2005 lod én medlemsstat imidlertid allerede den 18. april 2005 vide, at den ville benytte sig af den undtagelse, som er genstand for det foreliggende kommissionsforslag. I månederne derefter har mange medlemsstater i overensstemmelse med koordinationsaftalen meddelt IMO, at de ikke vil gøre brug af undtagelsesmulighederne. Fire medlemsstater har endnu ikke officielt meddelt dette, men har allerede oplyst Coreper og dermed Kommissionen og de øvrige medlemsstater om, at de meget snart vil følge de øvrige 19 medlemsstaters eksempel.
3.5

Indsamlingen af statistikker, defineret efter anvendelsesområde (artikel 2) er organiseret i moduler, som det fremgår af forordningsforslagets artikel 1. — et generelt modul for årlige statistikker over erhvervsstrukturer; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende industrien; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende handel; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende bygge- og anlægssektoren; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende forsikring; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende kreditinstitutter; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende pensionskasser; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende forretningsservice; — et detaljeret modul for statistikker over erhvervsstrukturer vedrørende erhvervsdemografi; — et fleksibelt modul vedrørende gennemførelse af en mindre ad hoc-indsamling af virksomhedsvariabler.
2.6

Haag-arrangementet vedrørende international registrering af industrielle design er et system, administreret af Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO), der gør det muligt at opnå en række ophavsrettigheder i de kontraherende stater ved at indgive blot én ansøgning og ved at betale blot én afgift. Haag-ordningen kan anvendes af enhver person, der er statsborger eller har bopæl i en stat, der er tiltrådt Haag-arrangementet, og af enhver virksomhed, som har hjemsted i en sådan stat. På nuværende tidspunkt modtager WIPO ikke ansøgninger, der er indgivet til de nationale myndigheder. Ved at ansøge direkte til WIPO undgås misforståelser og dobbeltarbejde og risiko for overbetaling til Harmoniseringskontoret.
4.5.3

EØSU mener, at bestemmelsen i artikel 9 om tilbageholdelse af oplysninger til andre formål end sikkerhedsundersøgelsen er væsentlig. Bestemmelsen om, at en retlig myndighed kan beslutte at videregive oplysninger er bekymrende. EØSU mener derfor, at de personer, der tilvejebringer beviser i forbindelse med disse tekniske undersøgelser af søulykker skal kunne opnå immunitet eller anonymitet. For i fremtiden at kunne sikre en bedre forebyggelse af søulykker og en øget gennemsigtighed vil det være nyttigt, at repræsentanter for søfartssektoren og det organiserede civilsamfund i lighed med praksis inden for luftfartsindustrien tager del i undersøgelsesproceduren på de omtalte områder. Kommissionen sørger endvidere passende for feedback for at udnytte erfaringerne.
5.3.3

EØSU, der er klar over, at et sådant foretagende kræver en effektiv styring, spørger, om det er muligt at indføre borgerkontrol med det integrerede system og håber, at der vil blive gjort alt for at undgå, at man havner i en situation, hvor netværket styres af superteknikere og bliver for uklart til, at borgerne og deres repræsentanter kan føre blot et minimum af »kontrol« hermed. EØSU finder, at en opsplitning af toldopgaverne til fordel for uafhængige eller private organer som f.eks. agenturer eller underleverandører vil medføre en yderligere risiko.
3.4.2.1

Som en foranstaltning til at formindske den globale skovrydning kunne man vedtage en europæisk lovgivning om beskyttelse af urskove, der bl.a. fastsætter de juridiske betingelser for import i EU af træ fra tropiske skove og urskove og dets forarbejdning og anvendelse her. Kommissionen bør undersøge passende lovgivningsinitiativer og senest i 2012 have vedtaget en europæisk lovgivning om beskyttelse af urskove. EØSU understreger, at den igangværende europæiske FLEGT-proces (Forest Law Enforcement, Governance and Trade) kan være et middel til bekæmpelse af global skovrydning og forringelse af urskovene. FLEGT-lovgivningen bør fungere som et system, der skal forhindre import af illegalt træ på EU's markeder og i forarbejdningsindustrien.
3.5

For så vidt angår risikoen for intern konkurrenceforvridning i EU vil en harmonisering af bestemmelserne med forbud mod mere vidtgående nationale normer være ulogisk og uacceptabelt for offentligheden i flere medlemsstater. Hvis imidlertid mere saglige kriterier baseret på forskning og videnskabelige undersøgelser på EU-niveau i højere grad lægges til grund for de fremtidige minimumskrav, må det forventes at medføre større forståelse og accept, således at der vil være færre incitamenter til mere vidtgående nationale reguleringer. Det er derfor en helt central forudsætning for en hensigtsmæssig regulering, at nye tiltag baseres på videnskabelige data kombineret med rimelige socioøkonomiske vurderinger. Der bør samtidig skabes sikkerhed for, at forskningsresultater evalueres og anvendes på kompetent vis som led i fastsættelsen af de foreslåede indikatorer. Medlemsstaterne bør samtidig have mulighed for en vis fleksibilitet under hensyn til f.eks. miljøforhold og klimatiske betingelser.
3.12

Det foreslås, at der i stedet for den planlagte individuelle vurdering foretages én test-risikovurdering for hver økoregion eller medlemsstat. Denne test-risikovurdering skal foretages af en kvalificeret videnskabelig institution. Hvis risikoen i denne test-risikovurdering anslås til at være lav, kan fremtidige ansøgninger om rutineflytninger i denne økoregion nøjes med at indeholde oplysninger om lokalitet, personale og datoer. Dette forslag ville medføre en bedre kvalitet af risikovurderingerne og samtidig spare akvakulturopdrætterne og myndighederne for en masse bureaukrati og udgifter, såfremt det blev gennemført. Udgifterne til test-risikovurderingerne foretaget af et videnskabeligt institut skulle afholdes af Den Europæiske Fiskerifond.
2.5

Et stort antal litterære, filosofiske og andre værker udgives kun én gang på originalsproget og genudgives ikke, hverken medens forfatteren eller arvingerne lever. Selv om de ikke i deres tid var »bestsellers«, havde en række af disse en vis værdi, og de bliver hurtigt utilgængelige for enhver potentiel læser. Forlængelsen af ophavsretten i det uendelige er i realiteten kun til fordel for et relativt ringe antal skabere, hvorimod beskyttelsessystemet med sin varighed fastfryser et langt mere betydeligt antal værker, som læserne, de studerende, ikke vil kunne finde, når førsteudgaven er udsolgt.
1.1

I forbindelse med borgernes Europa er det vigtigt at gøre EU-lovgivningen klarere og lettere tilgængelig. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen har derfor understreget det nødvendige i at kodificere retsakter, som ofte ændres, og har i en interinstitutionel aftale fastsat, at der kan anvendes en hasteprocedure. Selve indholdet i de retsakter, som kodificeres, må ikke ændres.
1.5

Kontrol, eftersyn og inspektion bør medlemslandene koordinere. For at sikre et gnidningsløst rejseforløb bør det som et minimum sikres, at resultaterne af disse foranstaltninger udveksles, så det undgås, at hvert land gennemfører en ny inspektion eller kontrol. Med RIS bør det ikke være noget problem, når det gælder de indre vandveje.
2.4

EØSU er dog stadig bekymret over en række forhold vedrørende gennemførelsen. Særligt er det bekymrende, at det synes sandsynligt, at et antal medlemsstater vil få betydelige vanskeligheder med at sikre, at alle deres anlæg opfylder betingelserne i kontrolordningen for den integrerede forebyggelse og bekæmpelse af forurening inden udgangen af 2007 som forudsat i direktivet. (De fleste EU-lande har haft 10 år til at sikre den fulde gennemførelse, og selv de nye medlemsstater har haft ca. 3 år til som et minimum at sikre, at anlæggene opfylder de grundlæggende kontrolkrav.) Udvalget er også fortsat bekymret over den manglende gennemsigtighed i det grundlag, hvorpå visse kompetente myndigheder har udstedt tilladelser til virksomheder, der er langt fra at have opnået de emissionsgrænseværdier, som er fastlagt i BREF-dokumenterne. Den grundlæggende model med integrerede vurderinger, hvorefter det er muligt at bytte emissioner til forskellige medier, hvor dette er hensigtsmæssigt, bliver ikke altid gennemført effektivt. Forskellig praksis med hensyn til, hvor hyppigt og grundigt besigtigelser foretages, giver også anledning til bekymring.
Udfordringen i at skabe vækst og arbejdspladser. Punkt 1 i Kommissionens meddelelse knytter den nye europæiske turismepolitik til behovet for at føre den fornyede Lissabon-strategi ud i livet. Således anerkendes turismens nuværende vigtige rolle i forbindelse med at bevare og skabe arbejdspladser, og der er med rette tillid til, at turismen som en økonomisk aktivitet er i stand til at fortsætte og endog øge sit bidrag til fuld beskæftigelse. Kommissionens meddelelse analyserer sektorens opbygning og fremhæver mangfoldigheden i tjenester og erhverv, der er involveret i sektorens udvikling, samt mikrovirksomhedernes og de små og mellemstore virksomheders store bidrag til turismesektoren. Meddelelsen bemærker, at sektorens karakteristika gør den egnet til jobmæssig fleksibilitet, men glemmer ej behovet for kompenserende foranstaltninger til sikring af stabilitet og kvalitet i beskæftigelsen i turismesektoren.

Som Kommissionen bemærker, spiller turismen en afgørende rolle for den regionale udvikling i Europa, og kravet om bæredygtighed har en positiv indvirkning på flere økonomiske og sociale områder. I den forbindelse vil en europæisk Agenda 21 for turismen, som er et Kommissionsinitiativ under udarbejdelse, uden tvivl være en guide og et brugbart instrument til at sikre en bæredygtig udvikling i turismen.

En anden faktor, der skal tages hensyn til, når det gælder turismens bidrag til Lissabon-strategien, er udvidelsen af Den Europæiske Union og den positive indvirkning heraf på udviklingen og jobskabelsen.

Men for at alt dette kan opfyldes, er der brug for deltagelse og medvirken fra alle private og offentlige aktører på alle niveauer, hvilket er grundlaget for den nye europæiske turismepolitik, som Kommissionen foreslår.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 325/1

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. xxx/2006 om lægemidler til pædiatrisk brug og om ændring af forordning (EØF) nr. 1768/92, direktiv 2001/20/EF, direktiv 2001/83/EF og forordning (EF) nr. 726/2004«

KOM(2006) 640 endelig — 2006/0207 (COD)

(2006/C 325/01)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 9. november 2006 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

EØSU's præsidium henviste det forberedende arbejde til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug.

På grund af sagens hastende karakter udpegede Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg på sin 431. plenarforsamling den 13.-14. december 2006 (mødet den 13. december 2006) Renate Heinisch til hovedordfører og vedtog følgende udtalelse med 125 stemmer for og 1 hverken for eller imod.

1. Konklusion

1.1 Rådets afgørelse 2006/512/EF af 17. juli 2006, der ændrer Rådets afgørelse 1999/468/EF, baserer sig på artikel 202 i EF-traktaten. Ved Rådets afgørelse 2006/512/EF er der blevet indført en ny procedure for udøvelsen af gennemførelsesbeføjelserne, nemlig forskriftsproceduren med kontrol.

1.2 Alle verserende retsakter, som efter komitologiafgørelsens ikrafttræden (2006/512/EF) henviser til forskriftsproceduren i en basisretsakt, der er vedtaget men endnu ikke trådt i kraft, ifølge den fælles beslutningsprocedure i traktatens artikel 251, skal derfor ændres. Forordning xxx/2006 om lægemidler til pædiatrisk brug blev ganske vist formelt vedtaget den 23. oktober 2006, men har endnu ikke været offentliggjort i EUT og er derfor endnu ikke trådt i kraft.

1.3 Kommissionens forslag ændrer forordning xxx/2006 om lægemidler til pædiatrisk brug, så de to gennemførelsesforanstaltninger i henholdsvis artikel 20, stk. 2 og artikel 49, stk. 3 kan vedtages efter den nye forskriftsprocedure med kontrol, eftersom disse har til formål at supplere forordningen med nye ikke-væsentlige bestemmelser. — i artikel 20, stk. 2, hvad angår uddybelse af de forhold, hvormed udsættelser begrundes, — i artikel 49, stk. 3, hvad angår de økonomiske sanktioners maksimale størrelse samt betingelserne og de nærmere regler for inkassering heraf.

2. Henstilling

2.1 Kommissionens forslag følger fuldt ud proceduren for overdragelse af gennemførelsesbeføjelser til Kommissionen og gældende regler. EØSU har ikke noget at indvende mod Kommissionens forslag.
2.4

Handlingsplanen er koncentreret om fem overordnede mål for e-forvaltning, med specifikke mål for 2010: — E-forvaltning skal være med til at fremme integrationen i informationssamfundet, så alle borgere i 2010 har nem adgang til pålidelige, innovative serviceydelser. Dette kræver, at it-kløften udjævnes, og at der føres en ikt-støttet integrationspolitik, således at alle borgere, også socialt dårligt stillede grupper, kan få fuldt udbytte af e-forvaltning. — Velfungerende og effektive offentlige serviceydelser: der skal gøres en væsentlig indsats frem til 2010 for at øge tilfredsheden blandt brugerne og skabe større åbenhed og ansvarlighed i den offentlige forvaltning samt lette den administrative byrde og øge effektiviteten. Til dette formål skal der på den ene side etableres en fælles effekt-/udbytteorienteret måleramme, der omfatter benchmarking ved hjælp af fælles indikatorer samt sagsbaseret læring ved hjælp af målelige indikatorer. På den anden side skal der ske en mere omfattende udveksling af erfaringer for at sikre videreførelsen på langt sigt. — Indførelse af nøgletjenester med stor effekt for borgere og virksomheder: fra 2010 skal alle offentlige administrationer have mulighed for at foretage alle deres indkøb elektronisk, og i praksis skal 50 % af alle offentlige indkøb foregå elektronisk. Desuden skal der indgås aftale om samarbejde om yderligere elektroniske serviceydelser for borgerne med stor effekt. Det kan være tjenester, der øger borgernes mobilitet (f.eks. jobsøgningstjenester, der dækker hele Europa, og tjenester inden for sundhedssektoren såsom elektroniske patientjournaler og elektroniske recepter), eller momsrefusion for virksomheder. — Indførelse af udviklingsfremmende nøglevilkår som grundlag for, at borgere og virksomheder i 2010 kan drage fordel af nem, sikker og interoperabel autentificeret adgang til offentlige serviceydelser i hele EU. Eksempelvis harmoniserede nationale id-kort eller fastlæggelse af lovforanstaltninger for at støtte udviklingen af elektronisk identifikation og autentifikation i forbindelse med offentlige serviceydelser. — Inden 2010 skal der demonstreres redskaber, der sikrer en effektiv offentlig debat og borgernes deltagelse i demokratiske beslutningsprocesser. Der er mange spørgsmål og problemer, der må tages op, fra borgerinddragelse til beslutningsprocessernes kvalitet.
5.7

Forudsat at antagelsen i punkt 3.7 holder, ser udvalget det absolut som en fordel, at de enkelte medlemsstater tildeler en enkelt instans beføjelser til at samordne, gennemføre og overvåge sikringen af forsyningskæden, såfremt en sådan instans ud over ansvaret også tildeles tilstrækkelige beføjelser til at intervenere. Det sidstnævnte omtales ikke eksplicit i forslaget til forordning. EØSU henstiller, at man benytter lejligheden netop nu i forbindelse med så vægtigt et instrument som en forordning til at nedfælde nærmere retningslinjer herom med henblik på at sikre en ensartet tilgang i medlemsstaterne.
3.4.1

ELFUL-forordningen fastslår i artikel 70, at ELFUL-midler kun gives som tilskud, og dermed er en national medfinansiering (af varierende størrelse) nødvendig. Den finansielle aftale fra december 2005 tildeler imidlertid Portugal et beløb på 320 mio. EUR indenfor rammerne af støtte til udvikling af landdistrikterne, der ikke skal medfinansieres nationalt (punkt 63). Denne aftale skal ifølge Kommissionens forslag indarbejdes i den nuværende artikel 70 i ELFUL-forordningen. Der er i stk. 4 en undtagelsesbestemmelse for regionerne i den yderste periferi og de mindre øer i Det Ægæiske Hav, ifølge hvilken ELFUL's andel kan øges til 85 %. I det samme stk. skal der nu indarbejdes en undtagelsesbestemmelse, hvorefter Portugal ikke behøver at opfylde medfinansieringskravet for ELFUL-midler for et beløb svarende til 320 mio. EUR.