lOMVlI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM ( 91) 536 endelig udg.- SYN 380 
Bruxelles, den 7 . april 1992 
Forslag t i I 
RAPET3 PIREKTIV 
om ændring af direktiv 79/112/EØF om Indbyrdes 
tS^nsmådirV/,med,emSStaternes lov9ivnlng om mærkning af og præsenta­tionsmåder for levnedsmidler samt om reklamer for sådanne levnedsmidler. 
(forelagt af Kommissionen) 

Begrundelse 
I . INDLEDNING 
Formålene med dette dlrektivforslag er følgende: 
udfylde en lakune for så vidt angår mærkning af levnedsmidler, der 
består af en enkelt ingrediens 
genoptage spørgsmålet omkrIng mærkning af alkoholholdige drikkevarer 
indføre obligatorisk angivelse af indholdsmængden af visse ingre­
dienser eller bestanddele og 
supplere bestememlserne for så vidt angår varebetegnelsen. 
Forslaget indeholder derfor de nødvendige ændr inger til artikel 3, 5, 6 og 
7, i Rådets direktiv 79/112/EØF1 ), af 18. december 1978 om indbyrdes til­
nærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentations­
måder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler, senest 
ændret ved direktiv 91/72/EØF2). 
Disse ændringer blev bebudet i Kommissionens meddelelse af 1989 om "fri 
bevægelighed for levnedsmidler Inden for Fællesskabet"3), pkt. 18, der 
lyder således: 
"Kommissionen fremsætter i nær fremtid et forslag med sigte på at gøre det 
obligatorisk at oplyse det kvantitative indhold af ingredienser, som er 
væsentlige for et levnedsmiddels karakteristika, at præcisere de tilfælde, 
hvor listen over ingredienser ikke er obligatorisk for de levnedsmidler, 
som består af en enkelt ingrediens, og at gøre det obligatorisk at oplyse 
ingredienserne i alkoholholdige drikkevarer med et indhold på over 1,2 
rumfangsprocent alkohol ..." 
2. Varebetegnelse 
I den nuværende udformning af artikel 5 i direktiv 79/112/EØF hedder det, 
at dersom der ikke ved EF-bestemmelser eller nationale bestemmelser er 
fastsat en varebetegnelse, anvendes det navn, der har vundet hævd i den 
medlemsstat, hvor salg til den endelige forbruger finder sted ..." 
Denne territoriale begrænsning af den hævdvundne betegnelse har i praksis 
skabt visse hindringer for den frie varebevægelighed. 
Med henblik på gennemførelsen af det indre marked forekommer det 
hensigtsmæssigt at tillade, at det hævdvundne navn i den producerende 
medlemsstat ligeledes kan anvendes for produkter bestemt til at 
markedsføres i en anden medlemsstat, på betingelse af at dette ikke vil 
kunne vildlede forbrugeren. 
1) EFT L 33 af 8. februar 1979. 
2) EFT L 42 af 15. februar 1991. 
3) EFT C 271 af 24. oktober 1989. 
- 3 -
3. Levnedsmidler, som består af en enkelt Ingrediens 
I artikel 6, stk. 2, litra c), I direktiv 79/112/EØF er det fastsat, 
at der Ikke kræves ingredlensanglvelse for: 
- "c) varer, der består af en enkelt ingrediens". 
Siden direktivets ikrafttræden har det I praksis vist sig, at det med 
denne bestemmelse ikke altid er muligt at sikre korrekt forbruger­
oplysning om arten af den ingrediens, varen består af. Det er navnlig 
tilfældet for levnedsmidler, der markedsføres under betegnelsen 
"pasta", der uden skelnen anvendes ti I at betegne varer af blød eller 
hård hvede. Disse varer var genstand for dommen af 14. juli 1988 i 
sag 90/86, og det bør understreges, at Domstolen i denne sag gik ind 
for, at ingredienser angives i henhold til bestemmelserne i Rådets 
direktiv om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler 
(præmis 17). 
Anvendelsesområdet for undtagelsen I artikel 6, stk. 2, litra c), bør 
således begrænses ti I udelukkende at gælde for de tilfælde, hvor angivelsen 
af den eneste ingrediens forekommer overflødig, enten fordi ingrediensen 
allerede Indgår i varebetegnelsen, eller fordi sidstnævnte giver forbru­
geren mulighed for at vælge på basis af ingrediensens beskaffenhed. 
4. Mærkning af alkoholholdige drikkevarer 
l det oprindelige direktiv 79/112/EØF er det i artikel 6, stk. 3, 
79/112/EØF fastsat, at: 
"Med hensyn til drikkevarer, der Indeholder mere end 1,2 volumenprocent 
alkohol, vedtager Rådet, på forslag af Kommissionen, inden udløbet af en 
frist på fire år fra dette direktivs meddelelse reglerne for angivelse af 
ingredienser og eventuelt af alkoholindhold." 
I overensstemmelse hermed foreslog Kommissionen i oktober 1982 en ændring 
af dette direktiv, hvorefter det ved mærkningen af alkoholholdige drikke­
varer var obligatorisk at anføre: 
alkohol indhold 
ingredlenslIsten. 
Dette forslag blev imidlertid kun delvis vedtaget ved direktiv 86/197/EØF 
om alkohol Indholdet1). Anden del af forslaget vedrørende obligatorisk 
angivelse af ingredienserne er stadig Ikke vedtaget; spørgsmålet bør derfor 
tages op igen, og der bør ligeledes ske en opfølgning af dommen af 
12.3.1987 om øls renhed i sag 178/84. Med obligatorisk angivelse 
af?ingredienslisten ville man undgå henvisning til en bestemt Ingrediens 
ved siden af varebetegnelsen, der måtte bringe varen I miskredit. 
1) EFT L 144 af 29. maj 1986 
5. Kvantitativ angivelse af Ingredienser eller bestanddele 
Angivelsen af Indholdet af visse Ingredienser skal give væsentlige 
oplysninger om levnedsmiddel sammensætningen. Forbrugeren kan hermed bedre 
vælge blandt det store udbud af varer på markedet og navnlig blandt de 
varer, der tilsyneladende ligner hinanden, men hvor der dog er større eller 
mindre forskel le. 
Denne yderligere oplysning bidrager tillige til gensidig anerkendelse af 
nationale regler og standarder for levnedsmidlers betegnelser og sammen­
sætning, samtidig med at der sikres producenterne bedre beskyttelse mod 
Illoyal konkurrence. 
Angivelse af indholdet af ingredienser eller bestanddele i henhold til 
artikel 3 i direktivet om mærkning bør derfor gøres obligatorisk, og 
artikel 7 br ændres med henblik på at fastlægge de tilfælde, hvor 
angivelsen er obligatorisk svel som de nærmere bestemmelser herfor. 
Kommissionen mener, at de foreslåede foranstaltninger bør vedtages, da de 
er baseret på følgende principper, som er fremhævet 
af De Europæiske Fællesskabers Domstol som ved adskillige lejligheder 
har udtalt sig herom. Det drejer sig bl.a. om dommen af 12.3.87 om 
øls renhed i sag 178/84 og dommen af 14.7.88 om pastaprodukter i sag 
90/86, hvori den går ind for obligatorisk angivelse af en 
hensigtsmæssig mærkning af et salgsprodukts art som det bedst egnede 
middel 11 I at sikre forbrugeroplysning om varernes sammensætning; det 
forekommer ligeledes Domstolen at være den metode, der medfører 
færrest handelshindringer ved import af varer, der er lovligt 
fremstillet og markedsført I andre medlemsstater. 
i Kommissionens to meddelelser, henholdsvis "gennemførelse af det 
indre marked: EF-lovglvnlng om levnedsmidler"1 ) og "fri bevægelighed 
for levnedsmidler inden for Fællesskabet2). 
1) K0M(85) 603 endelig udg. 
2) EFT C 271 af 24. oktober 1989 
- 5 -
Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 79/112/EØF om Indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsenta­
tionsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 100 A 
under henvisning til Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærknng af og 
præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne 
levnedsmidler^), senest ændret ved direktiv . 91/72/EØF(2>, særlig 
artikel 6, stk. 2, litra c), og stk. 3 samt artikel 7. 
under henvisning til forslag fra Kommissionen^3^, 
i samarbejde med Europa-Par Iamentet^4), 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalgt), og 
ud fra følgende betragtninger: 
Der bør indføres foranstaltninger med henblik på gradvis gennemførelse af 
det indre marked i perioden frem til den 31. december 1992; det indre 
marked medfører et område uden indre grænser med fri bevægelighed for 
varer, personer, tjenester og kapital; 
ud fra denne synsvinkel bør det tillades, at det hævdvundne navn i den 
producerende medlemsstat ligeledes kan anvendes for produkter bestemt til 
at sælges i en anden medlemsstat; 
(1) EFT L 33 af 8.2.1979, S. 1. 
(2) EFT L 42 af 18.2.1991. 
(3) 
(4) 
(5) 
med det dobbeltformål at sikre bedre forbrugeroplysning og opretholde loyal 
samhandel har De Europæiske Fællesskabers Domstol afsagt adskillige domme, 
hvori den går ind for detaljeret mærkning og navnlig "krav om en passende 
etikettering, der angiver arten af det solgte produkt''^1); denne 
fremgangsmåde, hvormed forbrugeren kan foretage sit valg med fuldt 
kendskab til produktet, er den bedst egnede, fordi den skaber færrest 
hindringer for den fri samhandel; 
EF's lovgivningsmyndighed har beføjelse til at vedtage foranstaltninger, 
der udløber af denne retspraksis -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I direktiv 79/112/EØF foretages følgende ændringer: 
1. I artikel 3, stk. 1, indsættes følgende: 
"2 a) mængden af visse ingredienser eller kategorier af ingredienser;" 
2. Artikel 5, stk. 1, affattes således: 
1. Et levnedsmiddels varebetegnelse er 
a) den betegnelse, der er anvendt i de administrativt eller ved lov 
fastsatte bestemmelser, som gælder for dette 
(1) Dom af 9.12.1981 i sag 193/80, dom af 12.3.1987 i sag 178/84, dom af 
14.7.1988 i sag 90/86. 
- 7 -
b) i mangel heraf en af følgende betegnelser: 
- det navn, der har vundet hævd i den medlemsstat, hvor enten 
produktionen eller salget til den endelige forbruger eller til 
etablissementer finder sted 
- en beskrivelse af levnedsmidlet og om nødvendigt af dets brug, der 
skal være så nøjagtig, at køberen oplyses om dets egentlige art og 
kan skelne det fra andre tilsvarende levnedsmidler. 
Den varebetegnelse, der vælges p basis heraf, må ikke kunne 
v i IdI ede forbrugeren. 
3. Artikel 6, stk. 2, litra c), affattes således: 
"c) varer, der består af en enkelt ingrediens 
- når varebetegnelsen og ingrediensens navn er Identiske 
- når varebetegnelsen gør det muligt tydeligt at identificere 
ingrediensens art." 
4. Artikel 6, stk. 3, affattes således: 
"3. De nærmere regler for mærkning af ingredienserne i drikkevarer, der 
indeholder mere end 1,2 volumenprocent alkohol fastsættes 
a) med hensyn t i I 
- mousserende vine 
- vin, herunder ugæret druemost 
- delvis gæret druemost 
- alkoholholdige drikkevarer 
- aromatiserede vine 
ved særlige EF-bestemmelser herfor, 
b) med hensyn til andre varer efter fremgangsmåden i artikel 17. 
For alle disse varer anføres foran ingredienslisten "Indeholder". 
Artikel 7 
5. Artikel 7 affattes således: 
1. Mængden af en ingrediens eller en kategori af ingredienser, der er 
anvendt til fremstilling eller tilvirkning af et levnedsmiddel, angives 
i overensstemmelse med denne artikel. 
2. Denne angivelse er obligatorisk, når ingrediensen eller kategorier af 
ingredienser : 
a) indgår i varebetegnelsen eller implicit fremgår heraf 
b) fremhæves i mærkningen 
c) er af væsentlig betydning for levnedsmidlets særpræg og for 
muligheden for at skelne det fra andre varer, som det måtte kunne 
forveksles med. 
3. Litra a) og b) I stk. 2 gælder ikke 
a) for en ingrediens: 
- 9 -
- der alene udgør et levnedsmiddel solgt som sådant 
- hvis drænede nettovægt er angivet I overensstemmelse med artikel 
8, stk. 4, 
- der udelukkende anvendes I ringe mængde som aroma; 
b) i de tilfælde, der er omfattet af artikel 6, stk. 5, litra a), 
fjerde og femte led; 
c) I alle andre tilfælde, der fastlægges efter fremgangsmåden i 
artikel 17. 
4. De nærmere regler for anvendelse af stk. 2, litra c), fastsættes 
efter fremgangsmåden i artikel 17. 
5. Ved bestemmelse af den mængde, der anføres, anvendes de i artikel 8, 
stk. 1, litra 1, fastsatte måleenheder. 
6. Efter fremgangsmåden i artikel 17 kan det for nogle levnedsmidler 
besluttes, at der obligatorisk skal anføres det indhold, 
grundbestanddelen udgør i de pågældende levnedsmidler. 
7. For bestemte levnedsmidler kan det i fællesskabsbestemmelser og, 
dersom sådanne ikke findes, i nationale bestemmelser fastsættes, at 
mængden af visse ingredienser obligatorisk skal angives i absolut 
værdi eller i procent, samt af det i givet fald skal anføres, at der 
eventuelt kan forekomme ændringer i mængden af disse ingredienser. 
Den i artikel 16 fastsatte fremgangsmåde finder anvendelse med hensyn 
til eventuelle nationale bestemmelser. 
De i dette stykke omhandlede fællesskabsbestemmelser vedtages efter 
fremgangsmåden i artikel 17. 
8. Denne artikel indskrænker Ikke anvendelsen af fællesskabsreglerne for 
mærkning af næringsindhold." 
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne ændrer i givet fald deres love og administrative 
bestemmelser på en sådan måde: 
- at handel med produkter, der er i overensstemmelse med dette direktiv, 
tillades senest fra den 30. Juni 1993 
- at handel med produkter, der ikke er I overensstemmelse med dette 
direktiv, forbydes fra den 30. juni 1994. 
De underretter straks Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en 
henvisning til dette direktiv eller ledsages af en sådan henvisning i den 
officielle offentliggørelse. Medlemsstaterne vedtager de nærmere regler 
for den pågældende henvisning. 
2. Handel med varer, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, og 
som er mærket før den I stk. 1, andet led, omhandlede dato, kan dog 
tillades, Indtil lagrene er opbrugt. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
-H-
Oversigt og vurdering af virkningerne 
Forslagets virkninger for virksomheder, 
navn 11g for SMV 
Forslagets titel : 
Udkast til forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 79/112/EØF om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præ­
sentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levneds­
midler. 
Dokumentets referencenummer: <• 
I I l/9081/Rev. 3 
Forslaget 
1. I betragtning af subsidiaritetsprincippet, hvorfor er fællesskabslov­
givning nødvendig på dette område, og hvad er hovedformålene hermed? 
Mærkning af levnedsmidler er allerede omfattet af en fællesskabsharmo-
nisering (direktiv 79/112/EØF). Dette udkast har til formål dels at for­
bedre forbrugeroplysningen og dels at fremme varers frie bevægelighed. Det 
drejer sig hovedsageligt om at Indføre princippet om mængdeanglvelse af 
nogle ingredienser. Derudover søger man med udkastet at gøre det obli­
gatorisk at angive Ingredienslisten for alkoholholdige drikkevarer og nøje 
anføre, at undtagelse for den regel er produkter, der udgøres af en enkelt 
ingrediens. 
Virkninger for virksomhederne 
2. Hvem berøres af forslaget? 
hvilke virksomhedssektorer 
hvilke størrelser virksomheder (små og mellemstore virksomheders 
ånde I ) 
befinder de pågældende virksomheder sig i bestemte geografiske 
områder i Fællesskabet? 
Bestemmelserne om mærkning af levnedsmidler vedrører alle levnedsmiddel­
virksomheder, både de multinationale og SMV. Disse virksomheder er fordelt 
over hele EØF. Dog er producenterne af alkoholholdige drikkevarer særlig 
berørt af forslaget. 
3. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at være i 
overensstemmelse med forslaget? 
Det drejer sig for virksomhederne om at ændre mærkningen af deres produkter 
ved at anføre de supplerende oplysninger, der er fastsat i dette nye direk-
t iv. 
-12-
4. Hvilke Økonomiske virkninger måtte forslaget få? 
for beskæftigelsen 
- for Investeringer og etablering af nye virksomheder 
for virksomhedernes konkurrencedygtighed? 
Et af hovedprincipperne for Indførelse af fællesskabsbestemmelser på mærk-
ningsområdet er loyale handelstransaktIoner. Vedtagelsen af disse nye 
regler skulle forbedre handelen Inden for Fællesskabet, hvilket igen kunne 
få positive virkninger for virksomhedernes konkurrencedygtighed. 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, der tager hensyn til de små og 
mellemstore virksomheders særlige situation (mindre strenge eller 
forskellige krav osv.)? 
Nej, hvor der skal sikres korrekt forbrugeroplysning, gælder det llgesåvel 
for produkter, der fremstilles af store virksomheder som af SMV. 
HørIng 
6. Fortegnelsen over de organisationer, der er blevet hørt om forslaget, 
og de væsentligste aspekter af deres holdning. 
Den Rådgivende Levnedsmiddelkomité, der omfatter handel, Industri, 
landbrug, forbrugere og fagforeninger, er blevet hørt om dette udkast. 
Komitéen var generelt positivt Indstillet over for udkastet, dog var der et 
vist forbehold hos vinindustrien og landbruget, for så vidt angår angivelse 
af Ingredienslisten for vin og andre alkoholholdige drikkevarer. 
ISSNÛ254-1459 
K0M(91) 536 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-91-589-DA-C 
ISBN 92-77-78842-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg