Nr. C 298/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 89 
domshjem i landdistrikterne. Dermed vil ældre menne­
sker, der har brug for hjælp, kunne blive i deres vante 
omgivelser. Det samme gælder handicappede. 
3.9. Reform af strukturfondene og finansiel interven­
tion til fordel for landdistrikterne 
3.9.1. Rådet vedtog den 11./12. februar 1988 inden 
1993 at fordoble forpligtelsesbevillingerne til struktur­
fondene. Det hilser ØSU velkommen. Men støttekriteri­
erne er udformet sådan, at landbruget i store dele 
af Fællesskabet falder udenfor. ØSU opfordrer derfor 
Rådet og Kommissionen til at sørge for tilstrækkelige 
finansielle midler til støtte for landbruget og landdi­
strikterne i henhold til målene 1, 5 a og 5 b. For tiden 
er navnlig midlerne til støtte for landbruget i de såkaldte 
Bryssel, den 27. september. 
Der er en tydelig forbindelse mellem Kommissionens to 
meddelelser om henholdsvis »Landdistrikternes frem­
tid « og » Miljø og landbrug «. Det økonomiske og socia­
le udvalg har taget hensyn til denne naturlige forbindel­
se ved samtidig at fremsætte to forskellige udtalelser, 
som er udarbejdet af et og samme underudvalg. 
ØSU noterer sig med interesse og tilfredshed det arbej­
de, der er udført i forbindelse med den europæiske 
kampagne for landdistrikterne, som blev tilrettelagt af 
Europarådet i 1987 og 1988. På talrige punkter ligger 
resultaterne af dette arbejde på linje med de synspunkt­
er, ØSU giver udtryk for i denne udtalelse. 5 b-regioner helt utilstrækkelige. Fællesskabets mar­
kedsmæssige besparelser bør stilles til rådighed for 
landbrugsstrukturpolitikken. 
4. Konklusioner 
4.1. Denne udtalelse belyser nogle af de foran­
staltninger, der er nødvendige for landdistrikternes 
fremtid. ØSU erkender, at mange af dem vil koste 
skatteborgerne mange penge, og at de derfor ikke alle 
kan gennemføres samtidig. 
ØSU anmoder derfor Kommissionen om at udføre cost 
benefit-analyser omfattende bortskaffelsesomkostning-
er og samfundsmæssige omkostninger på længere sigt 
for at finde frem til den optimale prioritering. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
1. Indledende bemærkninger 
1.1. Det sker af og til, at naturkatastrofer skader 
miljøet alvorligt. Det er nødvendigt at forebygge dem, 
kontrollere dem og mindske deres virkninger. 
Det er menneskene, som med deres tankeløshed og 
ufornuftige holdninger og handlinger forstyrrer miljøets 
harmoni og dermed selv skader deres egen livskvalitet. 
Direkte impliceret er: 
— alle menneskets aktiviteter: produktion, forbrug 
osv., Udtalelse om miljø og landbrug 
(89/C 298/11) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 13. december 1988 i henhold til forretning­
sordenens artikel 20, stk. 4, og artikel 17, at fremsætte udtalelse om miljø og landbrug. 
Det forberedende arbejde henvistes til underudvalget »Landdistrikternes fremtid/Miljø og 
landbrug«, som udpegede Roger Burnel til ordfører. Underudvalget vedtog sit forsalg til 
udtalelse den 26. juli 1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 269. plenarforsamling, den 27. september 
1989, følgende udtalelse. 
27. 11. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 298/41 
— visse afgørelser om lovgivning, administration og 
budget, 
— visse valg, der træffes inden for industri, landbrug, 
byplanlægning og fysisk planlægning, og 
— visse måder at leve på, som ikke tager hensyn til 
menneskets plads og store ansvar i økonomien og 
dagliglivet. 
I denne udtalelse om forholdet mellem miljø og land­
brug minder ØSU lige fra starten om, at spørgsmålet 
om miljøbeskyttelse skal behandles i sin helhed. ØSU 
konstaterer, at landbrugerne ikke på forhånd bør be­
tragtes som de første og slet ikke som de eneste ansvarli­
ge for svækkelsen og nedbrydningen af det naturlige 
miljø. 
Et så væsentligt spørgsmål som beskyttelsen af miljøet 
kræver kollektivt såvel som individuelt ansvar og soli­
daritet. 
1.2. Meddelelsen fra Kommissionen om »Miljø og 
landbrug « indledes med et afsnit om »landbrugets udvi­
kling og reform af den fælles landbrugspolitik«. 
1.2.1. Kommissionen minder om, at landbrugerne i 
meget lang tid » stort set har levet og arbejdet i harmoni 
med naturen, hvorved en stabil økologisk balance har 
kunnet opretholdes «. Menneskene » afhang af naturen « 
for deres levebrød. 
Af denne konstatering drager Kommissionen den kon­
klusion, at landbrugerne har spillet en nøglerolle for at 
bevare muldjorden og naturen. 
1.2.2. Kommissionen erkender, at det stadig er tilfæl­
det. Den bekræfter, at »i områder, hvor affolkning 
og opgivelse af jorden truer med skadelige økologiske 
følger, er det ofte landbruget, som holder disse følger 
nede «. 
1.2.3. Kommissionen tilføjer, at landbruget, selv om 
det gennemgår en rivende teknologisk udvikling, lige 
som al anden virksomhed er udsat for økonomisk pres. 
Det ville derfor være urealistisk og nytteløst at isolere 
landbruget fra de øvrige aktiviteter og omvendt. 
1.2.4. Behovet for at finde en løsning på problemerne 
med overskudsproduktion har fået Fællesskabet til at 
tænke grundigt over landbrugets rolle i økonomien og 
i samfundet. 
Hensynet til effektivitet og objektivitet har fået EF til 
samtidig at tage følgende fire kendsgerninger i betragt­
ning: — de økonomiske kendsgerninger: landbrugspriserne, 
landbrugernes indkomster, 
— de sociale kendsgerninger: social og sundhedsmæs­
sig sikring, uddannelse, beskæftigelse, 
— de sociologiske, kulturelle, psykologiske og menne­
skelige kendsgerninger: demografi, personlig og fa­
miliemæssig levevis og -vilkår, bolig, kommunika­
tion, beskyttelse af traditionelle værdier, 
— de økologiske kendsgerninger: beskyttelse af natu­
rarven og miljøet i forbindelse med livskvalitet og 
bevarelse af menneskets sundhed. 
1.2.5. Kommissionen præciserer som et resumé af 
sine ideer, at »de foranstaltninger, som nu må træffes 
for at sikre en bedre kontrol med produktionen, skal 
være således, at de kan garantere, at al fremtidig frem­
gang i sektoren opnås i harmoni med miljøkravene, og 
at den miljømæssige balance genoprettes«. 
1.2.5.1. Kommissionen konkluderer optimistisk, at 
der i dag er en mere » gunstig baggrund for at inddrage 
miljømæssige problemer ved produktionspotentiellets 
tilpasning til markedsbehovene«. 
1.2.5.2. Det er en filosofi og en holdning, som ØSU 
tilslutter sig. Den er udtryk for sund fornuft, og den er 
fremtidsorienteret. ØSU beklager dog stærkt, at for 
mange forslag fra Kommissionen hidtil har været delløs­
ninger. Det er for det meste medlemsstaterne, der må 
tage initiativet. 
1.2.6. Det er derfor tvingende nødvendigt uden tøven 
og vaklen at træffe alle de fornødne gennemførelsesfor­
anstaltninger. ØSU har adskillige gange udtalt sig om 
dette. Det har ofte påpeget visse bestemmelsers vaghed 
eller de utilstrækkelige midler, der afsættes til deres 
gennemførelse, hvad enten det er Kommissionens eller 
medlemsstaterne, der har ansvaret. 
På dette som på andre områder kræves en større politisk 
vilje, i betragtning af det der står på spil. 
1.2.6.1. Der er behov for: 
— at vurdere, om de forslag, Kommissionen fremsæt­
ter i dag, rent faktisk er udtryk for den filosofi, den 
hylder, 
— at vurdere, om disse foranstaltninger kan bidrage 
til at tage de udfordringer op, som man står overfor 
både i og uden for landbruget. Det er livskvalitet 
og sundhedsniveau, sagen drejer sig om, og dermed 
befolkningernes fremtid og lykke. 
1.2.6.2. Da problemet er universelt, melder det sig 
som et spørgsmål om individuelt og kollektivt ansvar, 
respekt for andre, retfærdighed og solidaritet. 
Nr. C 298/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 89 
1.3. Det er hensigtsmæssigt først kort at opridse de 
mest markante synspunkter, som ØSU tidligere har 
givet udtryk for. 
1.3.1. ØSU har konstant inddraget miljøaspekterne 
i sine udtalelser. ØSU's overvejelser i forbindelse med 
de nye retningslinjer for den fælles landbrugspolitik har 
givet anledning til diskussion af forholdet mellem miljø 
og landbrug. 
1.3.2. ØSU har afgivet adskillige udtalelser, som 
indeholder mange bemærkninger og holdninger: udta­
lelse om perspektiverne for den fælles landbrugspolitik 
(1985), udtalelse om ændring af forordning om land­
brugsstrukturer, initiativudtalelse om Kommissionens 
forslag til gennemførelse af Fællesakten på landbrug­
sområdet (1987), udtalelse om Rådets forslag om fore­
byggelse af miljøskader gennem foranstaltninger på 
undervisnings- og uddannelsesområdet (1988), udtalelse 
om forslag til direktiv om udsætning i miljøet af gen­
etisk modificerede organismer (1988). 
1.3.3. ØSU's holdninger kan resumeres således: 
1.3.3.1. Det lægger stor vægt på en offensiv miljøpo­
litik. »ØSU går ind for vedtagelse af frivillige og kon­
struktive foranstaltninger, der sigter på at forbedre 
miljøet.« 
1.3.3.2. ØSU støtter inddragelsen af miljøpolitikken 
i de nye retningslinjer for den fælles landbrugspolitik: 
— ved at fremhæve landbrugets rolle i bevarelsen af 
landmiljøet, 
— ved at understrege, at det er nødvendigt at begræn­
se de landbrugsmetoder, der skader landmiljøet. 
1.3.3.3. ØSU har fremhævet den store betydning af 
en politik, der sikrer produkternes kvalitet fremfor at 
satse på en forøgelse af produktionen: 
» En højere produktivitet kan dog ikke længere nås 
gennem en øget produktion, men ved at anvende 
produktionsfaktorerne mere effektivt. Man må bl.a. 
fremstille produkter af en bedre kvalitet, forbedre 
arbejdsvilkårene samt gøre dyrknings- og op-
drætningsmetoderne mere miljøvenlige.« 
På denne baggrund har ØSU udtalt, at man bør opmun­
tre indførelsen af alternative systemer for landbrugspro­
duktionen. 1.3.3.4. ØSU har efterlyst en større indsats på forsk­
nings-, folkeoplysnings- og uddannelsesområdet: 
»Miljøbelastninger inden for landbruget kan und­
gås ved hjælp af en målrettet informations- og ud­
dannelsesindsats over for dem, der fremstiller miljø­
belastede produkter.« 
1.3.3.5. ØSU har udtalt sig positivt om nødven­
digheden af at indføre en særlig betaling for landbruger­
nes miljømæssige tjenesteydelser og om fordelen ved at 
» beskytte miljøet ved at holde befolkningstallet i mange 
af Fællesskabets smukkeste egne på et vist minimumsni­
veau. « 
1.3.3.6. ØSU erkender, at det er nødvendigt at fast­
lægge » fælles regler (tilnærmelse af lovgivningerne om 
anvendelse af plantebehandlingsmidler, gødning, hor­
moner m.v.) « og at » importerede produkter skal under­
kastes samme regler som produkter med oprindelse i 
Fællesskabet.« 
1.4. Miljøbeskyttelse er vigtig, fordi den er udtryk 
for den respekt, mennesket har krav på. Den er afgøren­
de for livskvaliteten. 
1.4.1. Menneskene opfører sig ofte ufornuftigt og 
ødelæggende over for miljøet, hvor de burde se klart 
og positivt. De skader eller beskytter naturværdierne 
og landskabet. Herigennem tjener eller skader de hele 
samfundet. 
1.4.2. Overbefolkning af visse områder øger risici­
ene, men den drastiske affolkning af landdistrikterne, 
navnlig landbrugernes forsvinden, er også uheldig, da 
den hindrer en permanent vedligeholdelse af naturen. 
Det er ofte nok påvist, at selv om menneskene er med 
til at forurene og ødelægge miljøet, er det kun dem, der 
kan vedligeholde og beskytte det (jf. pkt. 1.3.3.5). 
1.4.3. Blandt de løsninger, som spørgsmålet om be­
skyttelse af land- og bymiljøet kræver, har undervisning 
og oplysning en afgørende plads. 
Det er et aspekt, ØSU allerede har fremhævet, vel 
vidende at undervisning og oplysning ud over det tekni­
ske indhold, hvor vigtigt det end er, må have en sam­
fundsmæssig og moralsk dimension. 
1.4.4. Mere præcist om forholdet mellem miljø og 
landbrug kan der fremsættes fem bemærkninger: 
— Landbruget er et dynamisk led i den økonomiske 
aktivitet og i samfundslivet og er derfor underkastet 
markedslovene. 
27. 11. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 298/43 
— Landbrugerne og deres familie har, som alle der 
arbejder, ret til at leve af frugten af deres arbejde, 
der påskønnes for dets økonomiske og sociale 
værdi. 
— Deres bidrag til miljøets vedligeholdelse er en af 
følgerne af deres virksomhed og af deres erhvervsan-
svar. Hvor landbrugsvirksomheden forsvinder eller 
mindskes væsentligt bliver man nødt til at finde 
egnede midler til at vedligeholde naturen og bevare 
dyrelivet. 
— Erhvervsmæssig anvendelse af visse stoffer er ube­
strideligt farlig for mennesker. De første ofre herfor 
er ofte brugerne selv. Det er derfor nødvendigt at 
udbygge oplysnings- og uddannelsesarbejdet samt 
at indføre passende regler med effektiviteten for øje 
i alle tilfælde. 
Det gælder også for forbrugerne og for beboerne i 
risikoområder, især hvad angår uddannelse og oplys­
ning, som bør være objektiv og tilgængelig for alle. 
1.5. I betragtning af de værdier, der står på spil, løses 
de problemer, som forholdet mellem miljø og landbrug 
rejser, ikke blot gennem specifikke foranstaltninger, 
men også gennem en overordnet politisk strategi. Visse 
miljøskader forårsaget af landbrugsvirksomhed har rod 
længere oppe i systemet, f.eks. på det niveau, hvor 
teknologier, produktionsmidler og produktionsmål de­
fineres. 
Der må rejses tre spørgsmål, som er relevante for alle 
overvejelser om beskyttelse af miljøet: 
1.5.1.. Økonomiens mål, dvs. hvilken plads der tilfal­
der menneskene som producenter og forbrugere (rolle, 
autonomi, reelt ansvar osv.). 
1.5.2. Livsværdi (andres og ens egen) og følgelig 
» hvilken pris man er parat til at betale « for at beskytte 
den og for at forbedre den solidarisk (dels gennem 
finansielle bidrag, dels gennem accept af regler, der kan 
være generende, men uundværlige, når det drejer sig 
om hensynet til det fælles bedste). 
1.5.3. Frihedens betydning, som er begrænset af 
næstens ret og den pligt, de ansvarlige for en skade har 
til at udbedre den. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Landbrugsvirksomhed kan være årsag til en for­
ringelse af miljøet, men kan også være med til at beskyt­
te det. 
De foranstaltninger, der foreslås, bør derfor tilpasses 
de forskelligartede situationer. 2.2. Kontrol med følgerne af landbrugsvirksomhed 
2.2.1. ØSU ser positivt på de retningslinjer, der op-
munter til at ændre eller begrænse produktionsmetoder, 
der er farlige for miljøet og befolkningen. 
2.2.2. Med visse igangværende foranstaltninger og 
andre foreslået af Kommissionen er man inde på et 
interessant spor, som kan føre til en reelt sammenhæng­
ende politik, hvis de suppleres. I denne forbindelse 
henvises også til virkningerne af et umådeligt stort 
vandforbrug af landbrugsvirksomhederne og andre bru­
gere. Dette overdrevne forbrug kan i visse tilfælde lokalt 
indebære en risiko for balancen i vandforsyningen. 
2.3. Vurdering af forskellige projekters indvirkning på 
miljøet 
2.3.1. De projekter for anvendelse af jord, som Kom­
missionen anbefaler, er konstruktive. 
2.3.2. Kommissionens forslag er en nødvendig forud­
sætning for alle jordforbedringsprojekter: sammenlæg­
ning, dræning, overrisling, skovrydning osv. Gennemfø­
relsen af sådanne foranstaltninger skulle gøre det muligt 
at begrænse disse projekters skadelige eller negative 
indvirkning på miljøet. 
2.4. Begrænsning af de uønskede følger af brugen af 
plantebeskyttelsesmidler 
2.4.1. Kommissionen foreslår følgende: 
— revision af tilladelser til at anvende visse produkter 
eller præparater, 
— indførelse af strengere normer for deres anvendelse, 
fremstilling og salg, 
— kontrol med mærkningen. 
2.4.2. Disse foranstaltninger er et skridt i den rigtige 
retning. ØSU ønsker, at landbrugerne informeres bedre. 
Oplysning og ansvar hænger tæt sammen for brugerne 
af et produkt. 
ØSU finder det ligeledes positivt, at Kommissionen skal 
se nærmere på, hvorvidt farlige sorter af plantebeskyt­
telsesmidler fremover fortsat må distribueres og anven­
des af personer, som ikke er i besiddelse af de fornødne 
faglige kvalifikationer, udstyr eller faciliteter. 
2.4.3. De ovennævnte foranstaltninger bør suppleres 
med følgende tre aktioner: 
— en øget forskningsindsats, der resulterer i en reel 
beskyttelse af miljøet, dvs. forskning i nye aktive 
præparater, et integreret bekæmpelsesprogram osv., 
Nr. C 298/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 89 
— planlægning af oplysnings- og udviklingsaktioner, 
der støttes af landbrugerne, som frivilligt slutter sig 
sammen om at begrænse den overdrevne brug af 
plantebeskyttelsesmidler og om at tage hensyn til 
miljøets bevarelse, 
— styrkelse af landbrugernes uddannelse. 
2.5. Mindskelse af den overdrevne brug af handelsgød­
ning 
2.5.1. Nitratforureningen i visse sårbare områder er 
hovedsagelig en følge af landbrugsvirksomhed. Uanset 
oprindelse skader denne forurening altid miljøet og 
befolkningen. 
2.5.2. Det er nødvendigt, at landbrugerne udviser 
omhu ved kvælstoftilførslen, og at der rettes op på de 
hyppigst forekommende fejl. Landbrugerne bør derfor 
informeres grundigt om kvælstofafgivelse fra luften. 
2.5.3. ØSU støtter Kommissionens forslag, som an­
befaler, at man baserer sig på en aktiv og frivillig 
deltagelse fra landbrugernes side for at få nedsat nitra­
tudsivningen. Der henvises til de forslag, som ØSU 
fremsatte vedrørende »Miljøpolitikkens økonomiske 
instrumenter« i udtalelsen om Fællesskabets fjerde mil­
jøhandlingsprogram. Især bør man styrke forskningen 
i spredningsmetoder, gødskningens hyppighed og kvæl­
stofkredsløbets indvirkning. 
2.6. Kontrol med koncentrationen af industrielle hus­
dyrbrug 
2.6.1. Koncentrationen af store industrielle husdyr­
brug kan være en kilde til forurening, bl.a. af grundvan­
det, og til andre gener, f.eks. lugtgener. 
2.6.2. Hvis der er et misforhold mellem antallet af 
dyr og mængden af den gødning, der maksimalt kan 
tilføres bedriftens jorder, vil det være nødvendigt at 
behandle gødningen og/eller køre den bort til anvendel­
se i andre bedrifter. 
2.6.3. ØSU mener da også, at de foranstaltninger, 
Kommissionen foreslår, er hensigtsmæssige: 
— oprettelsen af nye produktionsenheder eller større 
udvidelse af eksisterende enheder bør være underka­
stet en vurdering af den miljømæssige indvirkning 
og en forudgående tilladelse, 
— tilførslen af husdyrgødning bør ligge inden for af­
grødernes optagelselsevne, — i tilfælde af overskud af husdyrgødning må det 
godtgøres, at den er blevet behandlet og/eller kørt 
bort til anvendelse i andre bedrifter, eller også bør 
husdyrbestanden indskrænkes. 
2.6.4. Som for plantebeskyttelsesmidlers og gødnings 
vedkommende bør disse foranstaltninger ledsages af 
forskning, udvikling og uddannelse. Endvidere bør for­
ureneren-betaler-princippet anvendes i tilfælde af miljø­
skader. 
2.6.5. ØSU konstaterer, at det skæve forhold mellem 
mængden af husdyrgødning og det disponible landbrug­
sareal i de områder, hvor de industrielle husdyrbrug 
findes, er et meget alvorligt problem. Dette misforhold 
er en følge af fodringsmetoderne, der er baseret på 
koncentreret foder, hvis bestanddele hovedsageligt er 
importeret. ØSU opfordrer da også indtrængende Kom­
missionen til at træffe de fornødne foranstaltninger 
til massivt at begrænse og kontrollere anvendelse af 
sådanne fodertyper (jf. 1.3.3.6). 
2.7. Bekæmpelse af ørkendannelsen: fremme af pas­
sende økonomiske aktiviteter i de ugunstigt stille­
de landdistrikter 
2.7'.1. Det er nødvendigt at bevare landbruget for at 
sikre den miljømæssige ligevægt i adskillige ugunstigt 
stillede regioner. De mange brande og standardiseringen 
af landskaber gennem monokultur i skovbruget eller 
gennem øget braklægning er nogle af de helt reelle risici 
(jf. 1.4.2). 
2.7.2. Landbrugsvirksomheden bevares gennem: 
2.7.2.1. En overordnet politik for ekstensivering af 
landbrugsproduktionen, som indebærer, at man fjerner 
de forhindringer, der bl.a. ligger i stive skatteregler og 
administrative bestemmelser. Kommissionen hentyder 
i sin meddelelse til en sådan politik. ØSU ønsker, at 
Kommissionen fremsætter mere præcise forslag. Denne 
politik bør omfatte foranstaltninger, der begrænser den 
naturlige tendens til opgivelse af landbrugsvirksomhed 
i ugunstigt stillede områder. 
2.7.2.2. Tilskyndelse til alsidig drift og til at supplere 
landbrugsaktiviteter med andre økonomiske aktiviteter 
(bl.a. turisme og skovbrug) i de vanskeligt stillede om­
råder. 
2.7.2.3. Tilskyndelse til kvalitetsproduktion, der ga­
ranteres for via mærker og oprindelsesbetegnelser. I 
de vanskeligt stillede områder har landbrugerne ofte 
kunnet fastholde en tradition for fremstilling af kvali­
tetsprodukter, samtidig med at de tager hensyn til miljø-
27. 11. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 298/45 
et. Med indførelsen af kvalitets- og oprindelsesmærker 
i disse områder samt en nøje angivelse af fremstilling-
småden ville man nå endnu videre og bidrage til at 
bevare aktiviteter med høj værditilvækst. 
ØSU ønsker, at der udvikles en sådan kvalitetspolitik 
for at forbedre produkter fra ugunstigt stillede landdi­
strikter. 
2.7.2.4. ØSU støtter tilskyndelsen til at drive » biolo­
gisk « landbrug. Det anmoder om, at Kommissionen 
udarbejder forslag til regler, som gør rede for denne 
landbrugsmetodes særtræk, angiver dens krav til be­
handlingen af miljøet, garanterer produkternes kvalitet 
og beskytter forbrugerne mod bedrageri. 
2.7.2.5. Opretholdelse af landbrugsvirksomhed i de 
ugunstigt stillede områder forudsætter, at der tages 
hensyn til de naturlige, menneskelige og sociologiske 
faktorer, der kan hvile tungt på produktionsom­
kostningerne. 
2.8. Landbrugernes inddragelse i miljøbeskyttelsespo-
litikken 
2.8.1. Da landbrugerne bør spille en nøglerolle ved 
bevarelsen af landmiljøet, må der indføres en ordning, 
så de får betaling for dette arbejde, som er i offentlighe­
dens interesse (jf. 1.3.3.5) 
2.9. Beskyttelse af sårbare områder 
2.9.1. Kommissionen understreger risikoen for, at 
visse habitater forringes, og at visse arter i sårbare 
Bryssel, den 27. september 1989. områder, bl.a. i vådområder, udslettes. Der findes alle­
rede EF-bestemmelser om ydelse af en godtgørelse pr. 
hektar til landbrugere, som påtager sig at udvikle drifts­
metoder, der er forenelige med miljøet i disse områder. 
Desværre anvendes disse bestemmelser kun i meget 
begrænset omfang. De må tages op til revision med 
henblik på en udvidelse. 
2.9.2. Med henvisning til sine tidligere udtalelser (jf. 
pkt. 1.3.3.5) understreger ØSU, hvor meget det vil bety­
de for de sårbare områder, at der ydes en godtgørelse 
til de landbrugere, som prioriterer beskyttelsen og 
forbedringen af miljøet til gavn for alle, f.eks. ved at 
undgå at forurene luften, ved at vedligeholde landskabet 
og ved at lette offentlighedens adgang til deres marker. 
2.10. Udvidelse af idéen om en kontrakt mellem land­
bruget og det øvrige samfund om miljøbevarelse 
2.10.1. Disse kontrakter mellem landbrugere og de 
forskellige lokalsamfund bør forbinde retten til at drive 
landbrug med krav om fremstilling af kvalitetsproduk­
ter og bevarelse af naturen. 
2.10.2. Sådanne kontrakter kunne omfatte konkrete 
opgaver, der fastsættes på lokalt, regionalt eller natio­
nalt plan, såsom vedligeholdelse af veje, hegn, skiløjper, 
bevarelse af udryddelsestruede husdyr, udnyttelse af 
undervegetationen, kratrydning. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg