Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Økonomisk reform: Rapport om Fællesskabets produkt- og kapitalmarkeder"

(1999/C 209/09)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 25. februar 1999 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 2, at afgive udtalelse om "Okonomisk reform: Rapport om Fællesskabets produkt- og kapitalmarkeder".

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Vasco Cal til ordfører og John Simpson til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 18. maj 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 364. plenarforsamling af 26. og 27. maj 1999, mødet den 26. maj 1999, med 77 stemmer for og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

NB:

Under udarbejdelsen af denne udtalelse besluttede Observationscentret for Det Indre Marked også at udtale sig om følgende to dokumenter fra Kommissionen:

"Vurdering af handlingsplanen for det indre marked, juni 1997-december 1998"

og

"Økonomiske og strukturelle reformer i EU (Cardiff II)".

Indledning

ØSU glæder sig over at få lejlighed til at udtale sig om samtlige forelagte dokumenter vedrørende det indre marked: vurderingen af handlingsplanen for det indre marked, rapporten om EU's produkt- og kapitalmarkeder (Cardiff I) og beretningen om de økonomiske og strukturelle reformer i EU (Cardiff II). Som ØSU altid har understreget, bør vurderingen af handlingsplanen for det indre marked ske samtidig på henholdsvis juridisk og økonomisk plan og ikke blot begrænse sig til en angivelse af gennemførelsen af direktiverne.

1. Vurdering af handlingsplanen for det indre marked, juni 1997-december 1998

1.1. Efter mødet i Det Europæiske Råd i Amsterdam i juni 1997 offentliggjorde Kommissionen sin handlingsplan for det indre marked (CSE(97) 1). Handlingsplanen omfattede en række meget vigtige initiativer, der havde til formål at afstedkomme væsentlige forbedringer af det indre markeds funktion inden den 1. januar 1999. Den seneste vurdering af handlingsplanen (KOM(1999) 74 endelig udg.), som blev udarbejdet i slutningen af 1998, bygger på tidligere resultattavlevurderinger af det indre marked, hvoraf en tredjedel blev offentliggjort i oktober 1998(1). ØSU har endvidere udtalt sig om hver enkelt resultattavle. Udtalelsen om tredje resultattavle blev vedtaget den 24. februar 1999(2).

1.2. I det forløbne 11/2 år har der i udviklingen af det indre marked været fokuseret en hel del på større makroøkonomiske spørgsmål som f.eks. forberedelsen og lanceringen af Den Europæiske Monetære Union, medlemsstaternes bestræbelser på at opfylde konvergenskriterierne, oprettelsen af en vækst- og stabilitetspagt og de nationale forpligtelser i den forbindelse.

1.3. Som det fremgår af denne vurdering af handlingsplanen for det indre marked, er der samtidig foregået en stadig udvikling af en lang række andre aspekter ved det indre marked.

1.4. Vurderingen kommer ind på aktioner inden for hver af handlingsplanens fire strategiske mål:

- at gøre reglerne mere effektive,

- at afhjælpe alvorlige markedsforvridninger,

- at fjerne sektormæssige hindringer for markedsintegrationen, og

- at nå frem til et indre marked, der er til gavn for alle borgere.

1.5. En lang række af handlingsplanens tilsagn gennemgås kort. Der er tale om forskellige lovgivningsinitiativer og politikevalueringer samt et antal særlige initiativer til forfølgelse af de strategiske mål. ØSU har i sine tidligere udtalelser anerkendt både værdien af denne strategi og mangfoldigheden af de emner, der undersøges. I denne udtalelse ønsker ØSU at give udtryk for sin anerkendelse af det værdifulde arbejde, der refereres til i vurderingen, og at kortlægge et begrænset antal emner, hvortil der bør knyttes yderligere bemærkninger.

1.6. Præsentationsformen i Kommissionens handlingsplansvurdering har lettet ØSU's gennemgang af handlingsplanen. ØSU bifalder navnlig den analytiske fremstilling i Bilag II af de opnåede resultater inden for hvert af de identificerede områder, hvor det eksplicit anerkendes, at der inden for bestemte områder ikke er sket tilfredsstillende fremskridt.

1.7. I sine bemærkninger anerkender ØSU en række af de betydningsfulde resultater, der er opnået i handlingsplansperioden, men peger samtidig på nogle vigtige mangler. ØSU fremsætter endvidere forslag om en række relevante spørgsmål, som handlingsplanen har sat fokus på, og anbefaler, at Kommissionen styrker indsatsen på de pågældende områder.

Vurdering af de opnåede resultater

1.8. Kommissionen mener, at handlingsplanen har været en succes. Af indledningen fremgår det, at "i de fleste, skønt ikke alle, tilfælde er de tilstræbte resultater opnået". ØSU kan bekræfte dette og anerkender, at den disciplin, handlingsplanen har skabt, har været konstruktiv og nyttig. ØSU henleder dog opmærksomheden på, at en ekstern vurdering måske ville have været mere kritisk, eftersom der er tale om, at Kommissionen vurderer egne resultater.

1.9. Mange af handlingsplanens resultater er nødvendigvis bidrag til politikudvikling snarere end konkrete, afsluttede foranstaltninger. Det er derfor ikke hensigtsmæssigt at forsøge at vurdere handlingsplanens virkning på længere sigt, da mange af de tilsagn, der er givet, indgår i en større sammenhæng af aktioner, der vil udvikle sig over en meget længere periode.

1.10. Der er altid undtagelser i en generel oversigt, men Kommissionen har i forbindelse med handlingsplanen gjort gode fremskridt i sine bestræbelser på at opfylde målene for udarbejdelse og offentliggørelse af konklusionerne vedrørende den nye og ændrede EU-lovgivning. Medlemsstaterne synes også at have forbedret indsatsen, når det gælder opfyldelse af deres lovgivningsmæssige forpligtelser. Med hensyn til at få de nuværende regler til at fungere mere effektivt er der også gjort fremskridt, skønt i mindre udstrakt grad.

1.11. Direktiver: Det hilses velkommen, at der nu langt om længe er gjort noget ved de mange direktiver, der har ventet på at blive omsat til national lovgivning. Der er imidlertid stadig en ophobning af ikke-omsatte direktiver, hvilket må give anledning til bekymring. ØSU er enig med Kommissionen i, at der også efter handlingsplansperioden vil være behov for et tidsplans- og overvågningssystem.

1.12. Offentlige indkøb: At sikring af et mere åbent marked for offentlige indkøb er et komplekst spørgsmål belyses ved to kontrasterende forhold. Kommissionen betoner, at det er gået særlig langsomt med gennemførelsen af direktiver om offentlige indkøb. Denne negative bemærkning står i modsætning til, at det er lykkedes Kommissionen selv at offentliggøre en grønbog om opfølgning af direktiver om offentlige indkøb. Det er betænkeligt, at EU's politikker og beslutninger ikke i tilstrækkelig grad udmøntes i lovgivning og handling i medlemsstaterne.

1.13. Andre vigtige resultater af handlingsplanen er:

a) interventionsmekanismen for alvorlige hindringer for den frie bevægelighed af varer,

b) specifikke forslag til forenkling af nationale regler og EU-regler, der berører det indre marked,

c) problemløsningsmekanismer via oprettelse af kontakt- og koordinationscentre,

d) adfærdskodeks vedrørende skadelig konkurrence på skatte- og afgiftsområdet,

e) færdigudarbejdede retningslinjer for statsstøtte,

f) regler for liberalisering af gasforsyning,

g) direktiv om forbedring af arbejdstidsdirektivet,

h) nedsættelse af et testpanel af virksomheder (Business Test Panel) for at forbedre kvaliteten af foreslåede forordninger,

i) forslag til modernisering og rationalisering af reglerne for pålæggelse af moms.

1.14. Interventionsmekanismen for alvorlige hindringer for den frie bevægelighed af varer er imidlertid et kompromis fremsat af Rådet, og det er endnu ikke bevist, at den fungerer i praksis.

1.14.1. SLIM kan imidlertid kun betragtes som en delvis succes. Der må en yderligere evaluering og vurdering til for at finde ud af, om SLIM er et effektivt instrument til forenkling af retlige foranstaltninger. Mange af de foreslåede direktiver er ikke vedtaget af Rådet, og meget få er blevet godkendt og gennemført. ØSU foreslår, at Kommissionen overvåger og kritisk gennemgår initiativets metodemæssige aspekter for at sikre størst mulig succes.

1.14.2. Forslagene om at modernisere og harmonisere momsreglerne hilses velkommen, da de vil kunne lette virksomhedernes arbejdsbyrde. De bør imidlertid kun være et første skridt mod det planlagte momssystem baseret på oprindelsesland.

Mangler

1.15. Kommissionen erkender, at fremskridtet på nogle områder har været skuffende. Dette fremgår f.eks. af Bilag II. ØSU er enig heri og opfordrer Kommissionen til at fortsætte sine bestræbelser på at afhjælpe disse mangler.

1.16. Slots i lufthavne: Et problem, der navnlig ligger ØSU på hjerte, er, at der stadig ikke er fremsat forslag til nye bestemmelser for tildeling af slots i lufthavne.

1.17. Hvad angår en række foreslåede aktioner, mener ØSU ikke, at der er grundlag for den tilfredshed, som Kommissionen synes at udvise. ØSU påpeger især de beskedne resultater inden for følgende områder:

(i) initiativer vedrørende gensidig anerkendelse,

(ii) planer om at fjerne tekniske problemer, som sinker standardiseringen af byggeprodukter,

(iii) fjernelse af konkurrenceforvridning forårsaget af forskelle i indirekte beskatning,

(iv) forslag til en fællesskabsramme for energibeskatning,

(v) et tiende selskabsdirektiv om grænseoverskridende virksomhedssammenslutninger,

(vi) forordninger om statutter for kooperativer, sammenslutninger og gensidige foreninger, og

(vii) foranstaltninger til fjernelse af personkontrol ved EU's interne grænser.

1.18. Handlingsplanen bekræfter klart, at der inden for ovennævnte og mange andre nøgleområder stadig er lang vej, før målene er opfyldt. Der må bl.a. ydes en indsats inden for følgende områder: EF-patent, statutten for SE-selskabet, regler for virksomhedssammenslutninger, afskaffelse af dobbeltbeskatning på EU-plan, et definitivt momssystem og forhindring af nye nationale hindringer i det indre marked.

Opfølgning af handlingsplanen

1.19. Handlingsplanen for perioden indtil udgangen af 1998 har vist sig nyttig til fastsættelse af mål for Kommissionens indsats til fremme af det indre marked. Fastsættelsen af mål har gjort det lettere at overvåge og vurdere effektiviteten af Kommissionens indsats og af andre institutioners og nationalregeringernes beslægtede aktiviteter.

1.20. ØSU er overbevist om, at de nyttige erfaringer, der kan drages af handlingsplanen, vil føre til en ny form for vurdering af det indre markeds udvikling og af de indbyrdes forbundne forhold, der tegner et bredere billede af EU's fremskridt.

1.21. Kommissionen har i den seneste tid hovedsagelig sat fokus på instrumenter til opbygning af det indre marked, ledsageforanstaltninger og andre beslægtede initiativer. Dette vil ændre sig således, at der i fremtiden vil blive lagt større vægt på at sikre et fortsat velfungerende indre marked. Der vil fortsat være behov for Kommissionens overvågning og for feedback til Kommissionen inden for mange områder, og det anerkendes i stigende grad, at der er behov for en tovejsdialog mellem på den ene side EU (og dets institutioner) og på den anden side borgere og virksomheder, der indtager nøgleroller i den givne sammenhæng.

1.22. ØSU anbefaler, at Kommissionen indfører begrebet periodisk revision, overvågning, dialog og analyse. Med udgangspunkt i denne regelmæssigt gentagne proces kan Kommissionen opstille en række strategiske mål for den videre udvikling af det indre marked og de forudsætninger, der ligger til grund for begrebet.

1.23. Værdien af handlingsplanen og de dermed forbundne Cardiff I- og II-rapporter har ligget i, at der er foretaget en struktureret gennemgang af samtlige relevante fællesskabspolitikkers og -initiativers succes med henblik på at få kortlagt både stærke og svage sider. Som følge heraf har det været muligt at udvikle disse processer yderligere som (hvad der har været beskrevet som) et værktøj for opnåelse af nye mål. Et positivt resultat heraf kan være erklæringen af en klarere overordnet vejledende filosofi, der skal ligge til grund for fastsættelsen af Kommissionens mål.

1.24. ØSU kan støtte forslaget fra kommissionsmedlem Mario Monti, som fremsatte følgende bemærkninger til Det Europæiske Råd i februar 1999: "... vi har ikke brug for endnu en handlingsplan 'for at fuldføre det indre marked', men hvad vi har brug for, er klart definerede mål - ligesom virksomhederne har, så de kan føre en politik, der er orienteret mod investorerne. Målene fastlægges for eksempel for en treårsperiode og revideres ved udgangen af hvert år for at sikre, at vi imødekommer dem og i påkommende tilfælde indfører nødvendige ændringer...".

ØSU bemærker imidlertid, at Kommissionen har fremsat en handlingsplan specifikt for den finansielle sektor, og erklærer sig enig i, at dette nøgleområde må behandles på en særlig måde.

1.25. Den periodiske fastlæggelse af strategiske mål må foregå i samråd med de relevante partnere, herunder ØSU, og må have direkte relevans for borgerne, virksomhederne, beskæftigelsen og den samfundsmæssige og økonomiske udvikling. På basis heraf bør der udformes en række mere funktionelle operationelle mål, som lægges til grund for fastlæggelsen af præstationsindikatorer med henblik på den videre resultatovervågning og kortlæggelse af risici, mangler og utilstrækkeligt samarbejde.

1.26. Målfastlæggelsen og dialogen med de relevante partnere kunne føre til en treårig cyklus af strategiske mål. Disse mål kunne danne basis for identificeringen af kortsigtede følgevirkninger, som kunne indgå i yderligere årlige rapporter af Cardiff-typen og disses præstationsindikatorer samt i den halvårlige resultattavle.

1.27. Det må sikres, at disses rapporters konklusioner følges op af passende handling fra Kommissionens side. ØSU er derfor enig med kommissionsmedlem Mario Montis forslag om, at Rådet (det indre marked) på sit første møde hvert år gennemgår konklusionerne og fastlægger prioriteter for, hvor der først bør skrides ind.

1.28. ØSU ser med interesse frem til den erklæring, som Kommissionen forventes at fremsætte som led i forberedelserne til mødet i Rådet (indre anliggender) i juni 1999, og håber at Rådet på dette møde vil fremsætte en erklæring om målene for det indre marked i de næste tre år.

2. EU's produkt- og kapitalmarkeder (Cardiff I) (KOM(1999) 10 endelig udg.) og Økonomiske og strukturelle reformer i EU (Cardiff II) (KOM(1999) 61 endelig udg.)

2.1. Indledning

2.1.1. Det Europæiske Råd i Cardiff den 15. og 16. juni 1998 fandt (punkt 11 i konklusionerne), at den økonomiske politik bør koncentreres om at fremme vækst og beskæftigelse og om at sikre, at der er makroøkonomisk stabilitet og at arbejds-, produkt- (varer og tjenesteydelser) og kapitalmarkederne fungerer effektivt. Det Europæiske Råd glædede sig over beslutningen om at indføre en procedure, ifølge hvilken medlemsstaterne og Kommissionen vil udarbejde korte årsrapporter inden for deres kompetenceområder om produkt- og kapitalmarkederne (...), hvilket vil gøre det muligt at supplere den information, der allerede er til rådighed i de nationale beskæftigelsesplaner. Det Europæiske Råd glædede sig ligeledes over Kommissionens forslag om at udarbejde en rapport om strukturspørgsmål og -politikker, der støtter sig på dette materiale, og som skal forelægges for ØKOFIN-Rådet og andre sammensætninger af Rådet.

2.1.2. Disse konklusioner blev meget kendetegnende indføjet i afsnittet om de overordnede økonomiske retningslinjer (traktatens artikel 99, stk. 2, tidligere artikel 103) og udgør således et klart signal med henblik på at udvide retningslinjernes anvendelsesområde. Det Europæiske Råd understregede ligeledes betydningen af strukturelle og økonomiske reformer i kampen mod ledigheden.

2.1.3. Kommissionen offentliggjorde den 20. januar 1999 den første rapport som svar på konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Cardiff, den såkaldte Cardiff I-rapport, og den 17. februar 1999 offentliggjorde Kommissionen den anden rapport, den såkaldte Cardiff II-beretning. Kommissionen vedtog den 30. marts henstillingen om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik (KOM(1999) 143 endelig udg.), som for første gang indeholder retningslinjer for hver medlemsstat, ikke bare på det budgetmæssige område, men også på områder som produkt- og tjenesteydelsesmarkedet og arbejdsmarkedet.

2.1.4. I Cardiff I analyserede Kommissionen situationen på det indre marked og foreslog 16 prioriteter for de retlige rammer for det indre marked. Det erklærede formål med disse foranstaltninger er at forbedre den europæiske økonomis effektivitet ved at gøre markederne mere fleksible og forbedre den måde, de fungerer på. Som Kommissionen formulerer det "er formålet ikke at afvikle de nationale lovgivninger, men at forbedre disse rammebetingelsers økonomiske effektivitet".

2.1.5. I Cardiff II tager Kommissionen nogle af aspekterne fra Cardiff I op til fornyet behandling. Det drejer sig om produkt-(varer og tjenesteydelser) og finansmarkederne, og arbejdsmarkedet (med udgangspunkt i medlemsstaternes egne rapporter inden for rammerne af Luxembourg-processen), de offentlige finanser, herunder navnlig udgifter til socialsikring, samt beskatning behandles indgående.

2.1.6. Alle disse aspekter er medtaget i Kommissionens henstilling om retningslinjerne for den økonomiske politik (artikel 99 i traktaten, tidligere artikel 103), således at forskellige indbyrdes forbundne spørgsmål kan behandles samlet. Dette gør koordineringen af den økonomiske politik i EU(3) betydeligt lettere.

2.2. Generelle bemærkninger

2.2.1. Spørgsmålet vedrørende forbedringen af den økonomiske situation, styrkelsen af den økonomiske og sociale samhørighed samt beskæftigelsen i EU, som skal ses i tilknytning til de trufne foranstaltninger inden for rammerne af oprettelsen af det indre marked, forekommer ikke tilstrækkeligt behandlet eller bevist i Cardiff I og II. De analyserede indikatorer for økonomisk integration går ikke videre end til EU-intern varesamhandel, grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser, kapitalbevægelser og direkte udenlandske investeringer samt arbejdstagernes frie bevægelighed. I mange tilfælde kan det være virkningerne af globaliseringen inden for økonomiske og navnlig finansielle forhold, der ligger bag omstruktureringen i sektorer og virksomheder, der nævnes som eksempel på virkningerne af det indre marked.

2.2.2. Udbygningen af det indre marked synes at have været til gunst for den europæiske konkurrenceevne, i og med at de direkte udenlandske investeringer mellem EU-medlemsstaterne er steget mærkbart. Den interne samhandel mellem EU-landene steg også, men langsommere mellem 1995 og 1997 end i perioden mellem 1993 og 1995.

2.2.3. Det forekommer ligeledes overdrevent at nævne priskonvergens og faldende priser i Cardiff I som bevis på de hidtil opnåede resultater på det indre marked, eller som bevis på, at der stadig er forsinkelser i integrationsprocessen i visse sektorer. Som det fremgår af Cardiff II, viser det sig ved en sammenligning mellem EU og USA, at forbrugerpriserne er højere i EU end i USA, men at forskellen for størstepartens vedkommende i højere grad skyldes forskelle i den indirekte beskatning end et mindre effektivt grossist- og detaildestributionsnet eller højere avancer i EU.

2.2.3.1. Argumentet om, at spredningen i prisniveauet for tjenesteydelser er dobbelt så stort som for varer synes at se bort fra, at lønandelen generelt er større, når der er tale om tjenesteydelser, og at løn- og produktivitetsspredningen, som går fra 1 til 5 mellem medlemsstaterne, er meget større end de af Kommissionen påviste forskelle i prisniveau. Dette punkt er meget vigtigt, men er ikke desto mindre udeladt i Cardiff I og II.

2.2.4. Spørgsmålet om konkurrenceforvridninger som følge af statsstøtte er ikke behandlet fyldestgørende i Cardiff I og II, selv om Kommissionen hvert andet år offentliggør statistikker om statsstøtte og karakteriserer den som værende meget høj. Hvis man ser bort fra landbrugssektoren, beløber den årlige statsstøtte sig nemlig til mere end det samlede EU-budget (1995-1997-gennemsnittet), nemlig ca. 95 mia. euro, dvs. 1,2 % af EU's BNP. Et konkret og positivt forslag fra Kommissionen på dette område er, ud over at den selv skal være "årvågen", at medlemsstaterne fastsætter en tidsplan for begrænsningen af det budget, der går til statsstøtte, samt at de ændrer den nuværende interventionsstruktur, som lægger vægten på ad hoc- og sektorstøtte. Kommissionen opstiller i henstillingen til størsteparten af EU-medlemsstaterne konkrete og præcise retningslinjer med henblik på nedskæring af statsstøtte.

2.2.5. Forsyningspligt er et emne, der har rejst nogle af de mest ømtålelige problemer i processen hen imod liberalisering af netværksbaserede markeder. Ud over adskillelsen af reguleringsmæssige aktiviteter fra de konkurrencemæssige aktiviteter, hvilket allerede foregår i samtlige medlemsstater, findes der ikke i Kommissionens dokumenter andre forslag til at tackle nogle af de problemer, som i større eller mindre grad berører medlemsstaterne: tab af arbejdspladser, rådighed over tjenester til "rimelige" priser med et garanteret kvalitetsniveau, definitionen af forsyningspligt inden for forskellige serviceområder og finansieringen heraf samt udvælgelse af de virksomheder, der skal udføre disse opgaver. Kommissionen erkender, at "der vil blive større accept af liberaliseringen, hvis det står helt klart, hvori dens positive virkninger på priserne, valgmulighederne, kvaliteten og forsyningspligten består (...) og medlemsstaterne bør derfor sikre, at fordelene ved liberaliseringen hurtigst muligt videregives til de industrielle brugere og forbrugerne" (side 14 i Cardiff II). ØSU er enig heri, men understreger nødvendigheden af at overholde subsidiaritetsprincippet på dette område.

I øvrigt mener ØSU, at liberalisering kun er acceptabel, hvis der ud over de punkter, Kommissionen nævner, tages hensyn til arbejdstagernes situation, der kan blive påvirket i negativ retning af denne proces.

2.2.6. Arbejdskraftens frie bevægelighed, som skulle være en af det indre markeds fire grundpiller, er det område, hvor efterslæbet er størst både på det retlige område og i den konkrete økonomiske og sociale virkelighed. Som Kommissionen indrømmer, er de grænseoverskridende strømme af arbejdskraft begrænsede, selv om de er stigende, og indførelsen af euroen kan sætte nyt skub i disse strømme. Men dette spørgsmål behandles hverken i de 16 forslag i Cardiff I eller i afsnittet om arbejdsmarkederne i Cardiff II eller i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.

2.2.7. De små og mellemstore virksomheders overlevelse i et mere åbent og konkurrencepræget miljø er et nøglespørgsmål for beskæftigelsesniveauet i EU. På trods af, at det er i den type virksomheder, der skabes arbejdspladser, er det også inden for denne type virksomheder, at der er mange virksomhedslukninger (under halvdelen af de nye SMV'er klarer sig længere end 5 år), og SMV tegner sig for et større antal mistede arbejdspladser. Der har været en lang række initiativer og rapporter på EU-niveau, og der er truffet foranstaltninger på medlemsstatsplan, men Cardiff I og II skaber ingen sammenhæng mellem disse foranstaltninger og deres indvirkning på beskæftigelsesudviklingen. De europæiske virksomheder vokser mindre end i USA og når ikke op på en sådan størrelse, at de for alvor kan gøre sig gældende i den internationale konkurrence, herunder i sektorer med en høj innovationsrate. Problemet med SMV'ernes størrelsesmæssige vækst må imødegås i det indre marked gennem en forbedring af de lovgivningsmæssige rammer med særligt henblik på beskatnings- og arbejdskraftforhold og forbedret effektivitet på de finansielle markeder. Skal væksten fremmes, må skattesystemet især sigte på at begunstige virksomhedernes finansiering med egenkapital og på en mere gunstig beskatning af kapitalgevinster. En forbedring af de finansielle markeder må omfatte en øget tilstedeværelse af finansielle formidlere af passende størrelse, en orientering mod vækst i skattesystemet og fjernelse af den valutariske og lovgivningsmæssige opsplitning af markederne. SMV i Europa har stadig problemer med mangel på egenkapital, adgang til gunstigere finansieringsordninger, til forsknings- og udviklingsprogrammer og til offentlige udbud. Desuden tages der i lovgivningen, herunder konkurrencereglerne, ikke hensyn til deres særlige vilkår. I alt væsentligt er støtteforanstaltningerne til SMV overladt til medlemsstaterne.

2.2.8. Skattesystemerne har "stor indvirkning på vækst og beskæftigelse" og de tager sigte på at "afbalancere økonomisk effektivitet og social samhørighed" (punkt 4.2 i Cardiff II). Kommissionen siger på den ene side, at det er hensigtsmæssigt med et vist omfang af skattekonkurrence og på den anden side, at den er betænkelig ved skadelig skattekonkurrence, men uden at definere hverken det ene eller det andet forhold. Kommissionen finder det nødvendigt at harmonisere de indirekte skatter og indføre lovbestemmelser om, hvor momsen opkræves, men fremsætter stadigvæk ingen forslag om, hvordan man skal sikre den tilsvarende budgetmæssige kompensation til de medlemsstater, som vil blive berørt negativt af det endelige momssystems ikrafttræden.

2.2.9. Kommissionen mener, for så vidt angår selskabsbeskatning og beskatning af renter på opsparing, at det er "vigtigt og ønskeligt med en vis grad af samordning". Der er allerede fremlagt et forslag vedrørende beskatning af renter på opsparing, som ØSU allerede har afgivet udtalelse om. Kommissionen erkender imidlertid for så vidt angår selskabsbeskatning, at den typiske situation består i en lang række fritagelser og fradrag, som direkte påvirker skattegrundlaget, og at forskellene i den effektive beskatning af virksomhedsindtægterne i de forskellige medlemsstater derfor er større end forskellene mellem de lovfæstede satser. Den undersøgelse af forskellene i selskabsbeskatning og de deraf følgende politiske problemer, som Kommissionen har bebudet, bør foreligge hurtigst muligt.

2.2.10. Skattebyrden i EU i 1998 lå på 43 % af BNP i forhold til 32 % i USA og 29 % i Japan (se tabel 4.2 i Cardiff II). Dette samlede tal skjuler imidlertid betydelige forskelle i sammensætningen af skattetrykket. I forhold til de respektive BNP'er er socialsikringsbidragene større i EU, fordi en stor del af social- og sundhedsudgifterne i USA er private (se nedenfor punkt 2.2.12), de direkte skatter er lavere i EU end i USA og de indirekte skatter i EU er langt højere end i USA og Japan (14 i stedet for 7 eller 8 % af BNP).

2.2.11. For så vidt angår skattebyrdens udvikling i de seneste år erkender Kommissionen også, at der for EU i gennemsnit kan konstateres et højt og stigende skattetryk på arbejdskraft, mens der er en stabilisering af forbrugsskatterne og et fald i beskatningen af kapital(4). Kommissionen anfører bl.a. (Cardiff I, side 24), "at ved fjernelsen af valutarisiciene vil den uensartede skattebehandling af kapital- og finanstransaktioner i stadig større omfang vise sig som en markant forvridning af ressourcefordelingen", men også her vil det være nødvendigt at diskutere nærmere, om der kan findes alternative måder, hvorpå man kan kompensere for et evt. tab af skatteprovenu fra arbejdskraften, herunder den mindst kvalificerede arbejdskraft, eller hvorledes socialsikringssystemerne kan effektiviseres.

2.2.12. Analysen af skattesystemerne kan under ingen omstændigheder begrænses til blot at gennemgå metoderne til at nedbringe skatteprovenuet, den må også beskæftige sig med udgiftssiden, hvilket Kommissionen også erkender, idet den bl.a. anfører (Cardiff II, kapitel 4), at "de offentlige investeringer bar en uforholdsmæssig stor andel af de offentlige besparelser", men den drager ingen konklusioner heraf for så vidt angår den økonomiske politik i medlemsstater, som har et økonomisk efterslæb.

2.2.13. Kommissionen nævner for så vidt angår socialsikring ligeledes de igangværende reformer og de mange foranstaltninger, som er truffet med henblik på udgiftsstyring, samt ændringer i visse landes måde at finansiere socialsikringen på. De offentlige udgifter til socialsikring i EU betragtes som høje i forhold til BNP, selv om der er markante forskelle mellem medlemsstaterne. Samhørighedslandene har sammen med Storbritannien de forholdsmæssigt laveste udgifter. Som det imidlertid fremgår af beretningen, er forskellene i forhold til USA meget mindre, hvis offentlige og private udgifter betragtes samlet. En af de tendenser, reformerne af socialsikringssystemerne i EU er i færd med at konkretisere, er en stigning i de selvfinansierede pensioner, uden at dette går ud over den solidaritet med de ringest stillede, som karakteriserer det nuværende system. Dermed kan der skabes større personlig ansvarlighed i fremtiden.

2.2.14. Ud over styringen af udgifter, herunder navnlig til folkepensioner, mener Kommissionen, at der er sket fremskridt inden for styringen af de (offentlige) sundhedsudgifter, selv om det er svært at se, hvordan denne udvikling fortsat gør det muligt at bibeholde principperne om almen og lige adgang til kvalitetstjenester. Det er beklageligt, at ingen af disse to dokumenter, som henviser til en lang række andre kommissionsdokumenter, indeholder henvisninger til en vigtige statistik, som viser sammenhængen mellem sociale overførsler og indkomst i medlemsstaterne (den første samhørighedsrapport viser f.eks., at uden de sociale overførsler ville antallet af familier i EU, der befinder sig under fattigdomsgrænsen, ligge på næsten 40 % i stedet for de 18 %, der for tiden befinder sig i en sådan situation.

2.2.14.1. Den relativt høje levestandard i EU, den dynamiske økonomiske vækst og det indre markeds størrelse skylder socialsikringssystemerne meget, og det er beklageligt, at Cardiff I og II ikke behandler problemet, således at man kunne drage samtlige konsekvenser af de igangværende reformer(5). Hvis ikke Kommissionen fremlægger en mere afbalanceret og fuldstændig analyse af samtlige konsekvenser af dette emne, og hvis ikke den fremlægger forslag, der går hinsides den blotte kontrol med og nedskæring af udgifter, vil processen for reformen af socialsikringssystemerne fortsat blive konfronteret med vanskeligheder på politisk og socialt plan.

2.2.15. Hvad arbejdsmarkedet angår erkender Kommissionen, at udfordringerne her består i (Cardiff II, punkt 3.3) "at finde den rette balance mellem fleksibilitet og sikkerhed", at fremme "aftaler mellem arbejdsmarkedets parter (...) for at hindre, at reduktioner i de ikke-lønrelaterede arbejdsomkostninger blot opvejes af stigninger i virksomhedernes indtjening eller de direkte lønninger, således som det så ofte er set tidligere" og at anspore til "kollektive overenskomster, som er ved at vinde terræn som et instrument til at finde en balance mellem de forskellige interesser i arbejdslivet, og selv om systemet med overenskomstforhandlinger står midt i en omorganisering, er det yderst tilpasningsdygtigt". ØSU beklager, at Kommissionen ikke har uddybet denne analyse.

2.2.16. Hverken Cardiff I eller II behandler forholdet mellem på den ene side beskæftigelse og ledighed og på den anden side det indre marked og de økonomiske og strukturelle reformer, hvilket er så meget desto mere beklageligt, som Kommissionen selv har støttet Cecchini-rapporten, som forudså oprettelsen af 5 mio. arbejdspladser i forbindelse med etableringen af det indre marked. Året, hvor det indre marked blev oprettet, "faldt sammen med" en alvorlig økonomisk afmatning i EU og førte til øget ledighed, som siden da næsten ikke er faldet. Kommissionen nøjes med i Cardiff II (punkt 3.3) i afsnittet vedrørende arbejdsmarkedet at nævne Luxembourg-processen og de nationale beskæftigelsesplaner samt at gentage retningslinjerne for beskæftigelsen i forbindelse med opfordringen til, at arbejdsmarkedets parter "på alle passende niveauer forhandler aftaler om modernisering af arbejdets organisering, herunder fleksible arbejdsordninger med det formål at gøre virksomhederne produktive og konkurrencedygtige". Kommissionen kritiserer i forbifarten den nedsættelse af den ugentlige arbejdstid, som finder sted i forskellige medlemsstater, og finder, at de arbejdstidsnedsættelser, som ikke er aftalt med arbejdsmarkedets parter, "sandsynligvis vil virke mod hensigten". Kommissionen kritiserer jobsikringslovgivningen, selv om den erkender, at "en streng jobsikringslovgivning ikke bør udpeges som årsagen til den høje europæiske arbejdsløshed".

2.2.17. Manglen på henvisninger til de regionale politikker og samhørighedspolitikkerne er ligeledes beklagelig, også selv om Kommissionen (sidst i punkt 3.1 i Cardiff II) "sætter fokus på betydningen af regional- og samhørighedspolitikken". Meget af debatten før og under etableringen af det indre marked og indførelsen af euroen gik på de regionale virkninger af disse beslutninger og behovet for at klare disse asymmetriske kriser. De to Delors-pakker om EU's finansielle perspektiver var for en stor dels vedkommende baseret på dette forhold. Nogle af de bestilte undersøgelser, som der henvises til i punkt 1 i dette forslag til udtalelse, behandlede de regionale aspekter af den økonomiske og sociale samhørighed. I Cardiff I og II, som behandler disse økonomiske og strukturelle reformer, findes der intet om disse emner, hverken om Struktur- eller Samhørighedsfondens bidrag til foranstaltninger vedrørende etablering af det indre marked eller om, hvorvidt de regionale skævheder er forværret eller svækket som følge af oprettelsen af det indre marked og indførelsen af euroen.

2.2.18. Indførelsen af tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union samt euroen vil markant fremskynde processen for realiseringen af det indre marked. På finansmarkederne noteres samtlige statsobligationer og samtlige aktiebørser i eurozonen allerede nu i euro. Der er skabt en ny dynamik via omstruktureringer af virksomheder, virksomhedssammenlægninger og opkøb, som når op på uhyre høje værdier. De største virksomheder er godt forberedte og råder derudover over ressourcer til at klare den nye situation, men mange eksisterende hindringer vanskeliggør udvidelsen af de små og mellemstore virksomheders aktiviteter udover deres regioners grænser. Konklusionen er, at arbejdet med henblik på at konsolidere det indre marked bør intensiveres de næste år og gøres til et instrument for den økonomiske reform. Det er nødvendigt at koordinere foranstaltningerne for at undgå forvridninger på det indre marked.

3. Slutbemærkninger

3.1. Kommissionen finder det ikke nødvendigt med en ny handlingsplan, da man allerede befinder sig i en ny konsolideringsfase på det indre marked. Nu er det centrale spørgsmål ikke så meget vedtagelsen af nye regler som at sikre, at de eksisterende regler anvendes til gavn for virksomheder og borgere og at processens endelige målsætninger forstås og støttes - styrkelse af den økonomiske integration, forbedring af den globale konkurrenceevne og bidrag til oprettelse af arbejdspladser.

3.2. Kommissionen mener, at de instrumenter, den allerede råder over, er tilstrækkelige til at ledsage denne fase - og den henviser til de resultattavler for det indre marked, der udsendes to gange om året, Cardiff-processen, feedback som led i dialogen med borgerne og virksomhederne, øget indsamling af relevante data og statistikker (se afsnittet om overvågning i konklusionerne i Cardiff I).

3.3. Kommissionen henviser med rette til den permanente trussel mod markedsintegrationen, der følger af nationale bestemmelser, som i antal, rækkevidde og kompleksitet langt overstiger EU-lovgivningen.

ØSU støtter derfor opfordringen til medlemsstaterne om at udforme mekanismer til evaluering af den nationale lovgivnings indvirkning på det indre marked. Medlemsstaterne bør forpligte sig til - forud for udarbejdelsen af ny lovgivning - rutinemæssigt at vurdere, hvilke konsekvenser den kan få for det indre marked (jf. forslag 4 i Cardiff I).

3.4. Kommissionen agter på juni-mødet i Rådet for det indre marked at fremlægge et dokument, som fastlægger de politiske målsætninger for det indre marked de næste tre år, centreret omkring forbedring af effektiviteten og integration af markederne, reaktionerne på teknologiske forandringer, borgernes behov og globaliseringsudfordringen. Kommissionen ønsker i fremtiden, at de andre sektorers politikker, f.eks. politikkerne for offentlige aftaler, finansielle tjenesteydelser og beskatning, afpasser deres indfaldsvinkler efter målsætningerne for det indre marked.

3.5. ØSU har med støtte fra Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet oprettet Observationscentret for Det Indre Marked, hvis grundlæggende målsætning er at sikre en konstant overvågning af processen for realiseringen af det indre marked. Observationscentrets potentiale begynder nu at blive udnyttet og ØSU bør med Kommissionens støtte undersøge, hvorledes dette arbejde kan inkorporeres i den mere omfattende overvågningsproces, som Kommissionen er i færd med at gennemføre.

Bruxelles, den 26. maj 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) SEK(1998) 1889.

(2) EFT C 101 af 12.4.1999.

(3) Jf. udtalelse om den økonomiske årsberetning 1999 - ØSU's bidrag til retningslinjerne for den økonomiske politik 1999. CES 133/99 fin.

(4) Udviklingen kan dog være forskellig i nogle medlemslande.

(5) Jf. ØSU's initiativudtalelse om fattigdom i Europa, EFT C 284 af 14.9.1998.