KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 22.07.1997 
KOM(97) 384 endelig udg. 
ENDELIG RAPPORT 
OM FORCE-PROGRAMMET 
Handlingsprogram til udvikling af efter- og videreuddannelse 
Det Europæiske Fællesskab 
(forelagt af Kommissionen) 

INDHOLD 
1. Radsafgørelsen og baggrunden for programmet 
2. FORCE-programmets mål og indhold 
3. Institutionelle strukturer 
4. Tværnationale foranstaltninger 
5. Resultater og formidling 
6. Efter- og videreuddannelse i virksomhederne, fakta og tal 
7. Efter- og videreuddannelse kædet sammen med Fællesskabets politik 
8. Finansielle ressourcer 
9. Resultaterne af den eksterne evaluering 
10. Konklusion 
Bilag I: Nøgletal for FORCE-netværket 
Bilag II: Liste over FORCE-udgivelser 
i 
Endelig rapport 
om FORCE- program m et 
til udvikling af efter- og videreuddannelse 
i det Europæiske Fællesskab 
INDLEDNING 
Interimsrapporten udarbejdet af Kommissionen (dokument KOM(94)418 endelig udg. af 13. Oktober 
1994) gjorde rede for FORCE-programmets gennemførelse fra d. 1. januar 1991 til d. 31. december 1993. 
Foreliggende endelige rapport opsummerer den generelle gennemførelse af FORCE-programmet i 
tidsrummet fra 1. januar 1991 til 31. december 1994, idet den fokuserer mere specifikt på alt, hvad der 
vedrører resultater: Evaluering, udnyttelse, overvågning og formidling af resultaterne, samt de 
konklusioner, der skal drages med hensyn til udviklingen af Fællesskabets politik for erhvervsmæssig efter-
og videreuddannelse. 
1 RADSAFGØRELSEN OG BAGGRUNDEN FOR PROGRAMMET 
1. FORCE-programmet blev indledt den 1. januar 1991 for en fireårig periode på grundlag af Rådets 
afgørelse 90/267/EØF om fastlæggelse af et handlingsprogram til udvikling af efter- og 
videreuddannelse i Det Europæiske Fællesskab. 
2. FORCE-programmet udvikledes som led i den voksende erkendelse i hele Fællesskabet af efter- og 
videreuddannelses afgørende betydning for medlemsstaternes økonomiske og sociale strategier, 
denne holdning kom specielt til udtryk via Rådets resolution af 5. juni 1989 om efter- og 
videreuddannelse, hvori Rådet opfordrede Kommissionen til snarest muligt at fremsætte forslag til 
et handlingsprogram på efter- og videreuddannelsesområdet. 
3. I fortsættelse af disse tilkendegivelser blev Kommissionens forslag KOM(89) 567 endelig udg. af 8. 
december 1989 forelagt for Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg; og 
på grundlag af dette forslag blev FORCE-programmet vedtaget d. 29. maj 1990 (afgørelse 
90/267/EØF) med det formål at støtte og supplere den politik og de aktiviteter, der iværksættes af 
og i medlemsstaterne vedrørende efter- og videreuddannelse. 
2. FORCE-PROGRAMMETS MÅL OG INDHOLD 
2.1. FORCE-programmets mål var i henhold til afgørelsens artikel 2: 
a) at anspore til en øget og mere effektiv og rationel investeringsindsats på efter- og 
videreuddannelsesområdet, især ved udvikling af partnerskaber, der kan bidrage til at gøre de 
offentlige myndigheder, virksomhederne - især små og mellemstore virksomheder -
arbejdsmarkedets parter og de enkelte arbejdstagere mere bevidste om fordelene ved at investere i 
efter- og videreuddannelse; 
b) at støtte foranstaltninger til efter- og videreuddannelse, f.eks. ved at vise og udbrede eksempler på 
god praksis med hensyn til efter- og videreuddannelse til de erhvervssektorer og regioner i 
Fællesskabet, hvor den nuværende adgang til eller investering i efter- og videreuddannelse er 
utilstrækkelig; 
c) at anspore til nyskabelser med hensyn til forvaltningen af efter- og videreuddannelse, 
uddannelsesmetoder og -udstyr; 
d) at tage større hensyn til konsekvenserne af virkeliggørelsen af det indre marked, især gennem støtte 
til tværnationale og grænseoverskridende efter- og videreuddannelsesprojekter samt til udveksling 
af oplysninger og erfaringer; 
e) at bidrage til, at efter- og videreuddannelsesforanstaltninger bliver mere effektive og i højere grad 
tilpasses ændringerne på det europæiske arbejdsmarked ved på alle niveauer at øge bestræbelserne 
på bl.a. at følge og analysere udviklingen inden for efter- og videreuddannelse og finde bedre 
metoder til udarbejdelse af prognoser for kvalifikations- og erhvervsbehov. 
2.2. FORCE-programmet bestod af to dele, som er beskrevet i afgørelsens artikel 3 : 
For det første en række fælles retningslinjer, som tog sigte på at fremme fælles mål for 
medlemsstaterne, specielt med hensyn til incitamenter til at investere i efter- og videreuddannelse 
og bredere adgang til denne form for uddannelse (nærmere specificeret i artikel 5 i FORCE-
afgørelsen); i henhold til artikel 11 i FORCE-afgørelsen skulle medlemsstaterne hvert andet år 
sende Kommissionen en rapport om, hvilke foranstaltninger de havde iværksat for konkret at 
følge de fælles retningslinjer, og i den forbindelse oplyse om eksisterende ordninger til fremme og 
finansiering af efter- og videreuddannelse. 
- For det andet en række tværnationale foranstaltninger, der tog sigte på at støtte 
medlemsstaternes egne initiativer (nærmere specificeret i artikel 6 og bilaget til afgørelsen). 
3. INSTITUTIONELLE STRUKTURER 
3.1. Under programmets gennemførelse blev Kommissionen bistået af et rådgivende udvalg (efter 1. juli 
1992 opererede man på grundlag af Rådets afgørelse af 16. marts 1992 med et Fælles Rådgivende 
Udvalg for EUROTECNET og FORCE), bestående af to repræsentanter fra hver medlemsstat, 
almindeligvis fra henholdsvis Arbejds- og Undervisningsministeriet, og tolv observatører fra de 
europæiske arbejdsmarkedsorganisationer (UNICE/CEEP og EFS). Denne sammensætning var 
med til at sikre et effektivt samspil mellem fællesskabsindsatsen og medlemsstaternes politikker og 
praksis, og udvalget spillede en aktiv rolle som rådgiver for Kommissionen om konkrete 
retningslinjer for FORCE-programmets gennemførelse, fordelingen af budgetmæssige bevillinger og 
den samlede balance mellem forskellige foranstaltninger. 
3.2. For at sikre en effektiv gennemførelse af FORCE-programmet på nationalt plan pålagde 
Kommissionen FORCE-udvalgets medlemmer at oprette nationale koordinationsenheder i de 
enkelte medlemsstater. Disse enheder har varetaget omfattende informations- og 
rådgivningsopgaver i forbindelse med programmet: De har formidlet information om indkaldelser af 
ansøgninger, arbejdet nært sammen med projektinitiativtagerne om præsentationen og forvaltningen 
af projekter, ført tilsyn med projekterne i hele gennemførelsesperioden og videreformidlet 
p-Qgrammets resultater på nationalt plan; desuden har de spillet en central rolle for gennemførelsen 
af den del af FORCE-programmet, der vedrører undersøgelser og analyser, specielt for så vidt angår 
kontakter med arbejdsmarkedets parter og evaluering af resultaterne på nationalt plan. 
Koordinationsenhederne mødtes jævnligt efter indbydelse fra Kommissionen for at koordinere deres 
aktiviteter på fællesskabsplan. 
3.3. De fleste medlemsstater nedsatte også nogle nationale udvalg bestående af de nationale 
repræsentanter i FORCE-udvalget, repræsentanter for andre administrationsgrene, 
arbejdsmarkedets parter og normalt også den nationale koorclinationsenhed. Disse udvalgs opgaver 
varierede fra land til land, men hovedformålet var al bringe de vigtigste institutionelle aktører på 
eller- og videreuddannelsesområdet sammen med henblik på godkendelse eller validering af 
FORCE-aktiviteter og videreformidling af resultaterne. Vigtige forudsætninger herfor var en tovejs 
informationsstrøm mellem Kommissionen og medlemsstaterne og et forum for koordineringen af 
Fællesskabets og medlemsstaternes prioritering af opgaverne. 
3.4. FORCE-kontoret (FORCE Technical Assistance Office), der talte 18-20 medarbejdere, sørgede for 
teknisk bistand til Kommissionen på europæisk plan ved at stå for en lang række projektrelaterede 
opgaver og særlige ekspertaktiviteter og tekniske aktiviteter. 
4. TVÆRNATIONALE FORANSTALTNINGER 
4.1. Et hovedelement i de tværnationale foranstaltninger er princippet om overførsel af viden, 
nyskabelse, erfaring og knowhow i Fællesskabet på grundlag af aktive partnerskaber mellem 
virksomheder, arbejdsmarkedets parter og forsknings- og undervisningsinstitutioner. FORCE-
programmet var det første forsøgsområde for en samarbejdsløsningsmodel vedrørende udviklingen 
af Fællesskabets politik og praksis på elleruddannelsesområdet. 
4.2. De tværnationale foranstaltninger er beskrevet i artikel 6 og i bilaget til FORCE-afgørelsen og 
omfatter følgende aktioner: Aktion I - Støtte til nyskabelser på efter- og videreuddannelsesområdet 
- Aktion II - Analyse, tilsyn, evaluering og prognoser. 
4.3. I praksis kunne aktiviteterne deles op i "direkte projekter" og "forskningsprojekter". Efter høring af 
FORCE-udvalget blev der vedtaget to procedurer for afviklingen af disse to særskilte dele af 
programmet; disse procedurer er beskrevet i publikationen FORCE VADEMECUM. Type 1-
proceduren, der anvendtes i forbindelse med de "direkte" projekter, gik i al korthed ud på, at der 
offentliggjordes en åben indkaldelse af ansøgninger i De Europæiske Fællesskabers Tidende, 
efterfulgt af en treleddet evalueringsproces, hvorefter det rådgivende udvalg hørtes, og 
Kommissionen traf den endelige afgørelse. Type 2-proceduren for forskningsprojekter fungerede på 
grundlag af en begrænset udvælgelse. Medlemmerne af det rådgivende udvalg udpegede de 
ekspertorganisationer, der skulle udføre arbejdet, og vejledte om strategi, indhold og metoder; 
resultaterne blev forelagt de nationale FORCE-koordinationsenheder og det rådgivende udvalg, der 
evaluerede dem på hhv. nationalt og europæisk plan. 
4.4. "Direkte" projekter 
4.4.1. Denne betegnelse hentyder til, at ansøgningerne blev indsendt direkte til Kommissionen, efter at der 
i De Europæiske Fællesskabers Tidende var offentliggjort en indkaldelse af ansøgninger (se EFT. nr. 
C 111 af 26.4.91, C 1 af 4.1.92 og C 92 af 2.4.93). De direkte projekter omfattede følgende: 
1) pilotprojekter, der vedrørte udvikling og formidling af nyskabelser inden for 
uddannelsestilrettelæggelse, -metoder og -materialer; 
2) kvalifikationsprojekter, der var centreret omkring en analyse af kvalifikations- og 
erhvervsuddannelsesbehov; 
3) udvekslinger af personale- og administrationschefer, undervisere, arbejdstagerrepræsentanter og 
repræsentanter for faglige organisationer med det formål at fremme en hurtig udbredelse af 
nyskabelser på efter- og videreuddannelsesområdet. 
4.4.2. Der blev i forbindelse med FORCE-programmet offentliggjort tre indkaldelser af ansøgninger, som 
resulterede i udvælgelsen af 720 projekter (ud af i alt ca. 2400 projektansøgninger). Der blev 
foretaget visse justeringer i prioriteringen undervejs mellem de forskellige indkaldelser, men der blev 
hele tiden først og fremmest lagt vægt på projekternes kvalitet set i relation til deres potentielle 
bidrag til virksomhedernes investeringer i efter- og videreuddannelse og adgangen til denne for alle 
grupper af arbejdstagere; der blev også set på, i hvilket omfang virksomhederne, specielt de små og 
mellemstore virksomheder, og arbejdsmarkedets parter var direkte involveret i foranstaltningerne, 
og på udarbejdelsen, udviklingen og gennemførelsen af uddannelsesplaner som led i 
virksomhedernes forretningsstrategi samt på de tværnationale partnerskabers betydning. 
4.4.3. Den tredje og sidste indkaldelse af ansøgninger, som gennemførtes i 1993, omfattede som bekendt 
to separate afdelinger med særlige målsætninger af største betydning for udviklingen af efter- og 
videreuddannelse i Fællesskabet: Den første afdeling fokuserede på udviklingen af 
uddannelsesforanstaltninger og nye kvalifikationer i virksomhederne som reaktion på de omfattende 
industrielle ændringer samt udbredelse og overførsel af nyskabende løsninger i medlemsstaterne; den 
anden afdeling knyttede de "direkte" projekter sammen med den aktionsorienterede forskning, der 
var gennemført under FORCE-programmet, ved at fokusere på afprøvning, udbredelse og udvikling 
af resultaterne af sektorundersøgelserne af efter- og videreuddannelsesplaner (inden for 
detailhandelen, landbrugsfødevaresektoren og automobilreparationssektoren) og af analysen af 
overenskomstpolitikken på efter- og videreuddannelsesområdet. Dette initiativ havde store 
muligheder for multiplikatoreffekter. Resultaterne analyseres nedenfor. 
4.4.4. De 720 projekter, der blev udvalgt under de tre indkaldelser af ansøgninger, dannede et meget 
betydningsfuldt tværnationalt netværk af virksomheder, arbejdsmarkedsparter og 
uddannelsesinstitutioner (samt, efter 1993, offentlige myndigheder), som kan bidrage til overførslen 
af ekspertise og nyskabelse på efter- og videreuddannelsesområdet. Netværket omfatter over 7000 
medlemmer, hvoraf 50% er virksomheder, for størstedelens vedkommende små og mellemstore 
virksomheder eller grupper af sådanne, og ca. 15% repræsenterer arbejdsmarkedets parter. (Den 
direkte repræsentation af virksomheder og arbejdsmarkedets parter voksede for hver af de 3 
indkaldelser af ansøgninger). Nøgletallene for FORC E-netværket kan ses i rapportens bilag I. 
4.4 5. Nedenstående tabel viser FORCE-projekternes fordeling efter kontrahenternes oprindelsesland: 
ILand Antal projekter Tildelt heloh (ecu) 
B 58 5.063.000 
D 75 6.640.500 
DK 31 2.770.000 
E 82 6.602.600 
F 90 6.4X0.375 
GR 70 5.428.500 
I 77 6.777.000 
IRL 48 3.536.000 
L 12 1.026.500 
NL 34 2.730.000 
I" P 43 3.421.475 
UK 89 7.343.400 
709 57.819.350 4.5. "Forskningsprojekter" 
4.5.1. De tværnationale "forskningsprojekter" omfatter FORC E-sektorundersøgelserne af efter- og 
videreuddannelsesplaner, analyser af kollektive overenskomster i relation til efter- og 
videreuddannelse, den statistiske undersøgelse af efter- og videreuddannelsesforanstaltninger i 
virksomhederne, rapporteringssystemet - adgang til og kvalitet og omfang af efter- og 
videreuddannelse i Europa - og den europæiske efteruddannelsesrapport. Alle disse aktiviteter giver 
mulighed for at indsamle en stor mængde data om de nationale systemer og metoder og opbygge en 
betydelig databank til brug for arbejdsmarkedets parter, de enkelte virksomheder og politiske 
beslutningstagere på alle niveauer. 
4.5.2. En række nyskabelser med hensyn til metode og formidling af resultater indgik i 
sektorundersøgelserne, hvis mål og procedurer blev beskrevet i interimsrapporten om FORCE-
programmet: 
efter den foreløbige eksterne evaluering blev de metodologiske redskaber (generel 
undersøgelse af sektoren, case studies), der var blevet anvendt til de tre første undersøgelser 
(detailhandelen, landbrugsfødevaresektoren og automobilreparationssektoren) forbedret og 
forenklet og derefter afprøvet under den fjerde europæiske undersøgelse af vejtransportsektoren; 
resultaterne bekræftede modellens egnethed og metodens anvendelighed på andre områder; 
forslaget om at kæde resultaterne af sektorundersøgelserne sammen med indkaldelserne af 
ansøgninger vedrørende de "direkte" projekter blev afprøvet i praksis i 1993, da man 
udsendte en særlig indkaldelse af ansøgninger, som knyttede sig til resultaterne af de tre første 
sektorundersøgelser; den endelige eksterne evaluering viser, at modellen med den "særlige 
indkaldelse" ikke har nogen afgørende betydning, og at undersøgelserne kun giver en reel 
merværdi, hvis der foregår en struktureret europæisk debat med de involverede parter 
(virksomheder, offentlige myndigheder, arbejdsmarkedets parter) som led i en systematisk 
overvågnings-, evaluerings- og formidlingsproces vedrørende det arbejde (herunder også 
pilotprojekter og udvekslingsprogrammer), Kommissionen har iværksat i samarbejde med 
medlemslandene og hovedaktørerne på området; 
yderligere to eksperimenter gennemført i 1993-94 drejede sig om gennemførelsen af 
sektorundersøgelser via oprettelsen af netværk af "direkte" projekter, der blev godkendt 
lige efter indkaldelserne af ansøgninger inden for bilfabrikationssektoren og turistsektoren; 
den væsentligste fordel ved denne model er ikke så meget bestemmelsen af nyskabende, 
relevante metoder som etableringen af en fælles referenceramme for tværnationalt samarbejde 
mellem de forskellige, direkte involverede parter (f.eks. personer ansvarlige for intern 
uddannelse). 
4.5.3. Analysen af overenskomstpolitikken gav anledning til overvejelser med hensyn til mekanismer til 
udbredelse af "god praksis" og udviklingen af metoder og redskaber til overførsel af resultaterne; et 
af resultaterne har været den støttemekanisme, der blev oprettet på arbejdsmarkedets parters 
initiativ som led i disses dialog. 
4.5.4. Oversigtsrapporten om adgang til efter- og videreuddannelse og efter- og videreuddannelsens 
kvalitet og omfang i Europa, Fællesskabets statistik over efter- og videreuddannelse i virksomheder 
og den europæiske rapport om den aktuelle situation og fremtidsperspektiverne for 
efteruddannelse i Europa er tre vigtige, gensidigt supplerende instrumenter til forfølgelse af målene i 
EF-trdctatens artikel 127, nemlig at "fremme udvekslingen af oplysninger og erfaringer om 
spørgsmål, der er fælles for medlemsstaternes uddannelsessystemer". De konvergerende 
perspektiver, der følger af disse aktiviteter, kan sammenfattes således. 
* Udvidet adgang til efter- og videreuddannelse - Der er ingen tvivl om, at en bredere adgang til 
efter- og videreuddannelse for arbejdstagerne som befolkningsgruppe først og fremmest lægger 
et større ansvar på de enkeltpersoner, der kræver en sådan uddannelse med henblik på at bevare 
eller forbedre deres beskæftigelsessituation. En forbedret adgang er ikke så meget et spørgsmål 
om at bevilge orlov til uddannelse (en foranstaltning, hvis effektivitet ikke kan garanteres), men 
snarere om at give individuel vejledning, sikre gennemsigtighed på uddannelsesmarkedet, finde 
* 
* nye måder at erhverve nøglekvalifikationer på og skabe rammer, der kan fremme individuel 
uddannelse. 
Dette fjerner ikke behovet for, at offentlige myndigheder og virksomheder gør en indsats på en 
række fronter med henblik på at skabe en attraktiv, gennemsigtig og effektiv mekanisme, der kan 
fremme den individuelle bevidsthed og præcisere de finansielle ansvar. 
1 nogle lande har man også set, at adgangen til elleruddannelse i virksomheder forbedres, når 
deltagelsen af andre ansatte end ledere og mellemledere vokser. Den voksende betydning, der 
tillægges uddannelse på arbejdspladsen, afspejler denne udvikling, selv om der stadig er 
uafklarede spørgsmål med hensyn til valideringen af de kvalifikationer, der erhverves på denne 
måde. 
Decentralisering - På nationalt plan er dette ensbetydende med regionalisering, dvs. større 
ansvar på uddannelsesområdet til regionerne, samtidig med at der på virksomhedsplan (navnlig i 
de store virksomheder) sker en vis opløsning af de hierarkiske strukturer, dvs. der lægges større 
uddannelsesansvar ud til de forskellige produktionsenheder, afdelinger osv. i virksomheden. 
Finansiering - Her er der to tydelige tendenser. For det første er der en vis tendens både inden 
for virksomheder og hos de offentlige myndigheder i nogle lande i retning af udgiftskontrol 
(beviser for nytten af et efteruddannelseskursus opnår således større betydning), og for det andet 
sker der en udvikling af blandede finansieringsordninger. 
Det bør bemærkes, at den voksende udgiftskontrol i forskellige lande er et spørgsmål, der ikke 
kun optræder i sammenhæng med virksomhedsfinansieret efteruddannelse, men også i 
forbindelse med finansiering af individuelle arbejdstageres uddannelsesaktiviteter på 
arbejdsmarkedet, hvor det er absolut nødvendigt at omdefinere finansieringsbegreberne og 
fremgangsmåderne for tildeling af bevillinger. 
Hvad den anden "alvorlige" tendens angår, udvikling af samfinansierng, bør det bemærkes, at 
begrebet som sådan ikke er nyt (der har forholdsvis længe eksisteret systemer baseret på 
princippet "tid investeret af den ene part, penge investeret af den anden"), men formaliseringen 
heraf- og således også præciseringen af "hvem der betaler hvad" - er en strategisk udfordring for 
de pågældende lande. 
Kvalitetsgaranti - Debatten risikerer at ende i retorik, skønt der eksisterer et reelt behov for 
udarbejdelsen af "kvalitetschartre" eller passende standardmodeller for efteruddannelse i 
overensstemmelse med national praksis (ISO 9000 er blot et enkelt eksempel på en 
standardisering). 
Et andet, men ikke mindre vigtigt, krav er at præcisere eller eventuelt kodificere underviserens 
status, især når der er tale om arbejdstagere, der bruger en del af deres tid på at undervise andre, 
der skal ind på arbejdsmarkedet igen eller deltager i videregående erhvervsuddannelseskurser. 
Disse perspektiver stemmer overens med de generelle udfordringer, der er defineret og anerkendt for 
efteruddannelse: adgang til uddannelse, udvikling af kvalifikationer, højnelse af det generelle 
kvalifikationsniveau, risikogruppers erhvervelse af minimumskvalifikationer og almen efteruddannelse af 
høj kvalitet, med behørig hensyntagen til en effektiv forfølgelse af de forskellige mål. 
5. RESULTATER OG FORMIDLING 
5.1. I FORCE-programmets sidste år begyndte størstedelen af de "direkte" projekters og 
forskningsdelens resultater og produkter at foreligge, og opmærksomheden var især rettet mod 
udnyttelsen af disse resultater og produkter: mod evaluering og validering, mod de mest effektive 
redskaber til formidling og - hvor dette var relevant - kommercialisering, og mod deres betydning 
for den fremtidige udvikling af Fællesskabets erhvervsuddannelsespolitik. 
5.2. "Tværnationalt produkt"-mærke 
5.2.1. Initiativtagere til pilot- og kvalifikationsprojekter under FORCE var kontraktligt forpligtede til at 
udvikle et konkret "produkt", såsom en håndbog, software, et interaktivt computersystem eller en 
rapport, analyse eller metode. Ved slutningen af 1994 var omkring 620 sådanne produkter udviklet 
og frembragt af de projekter, der blev iværksat under de tre indkaldelser af ansøgninger. 
Kommissionen var derfor nødsaget til at indføre en procedure for evalueringen af disse produkter 
set i forhold til FORCE-programmets mål. 
5.2.2. Denne proces ledte frem til bestemmelsen af kvalitativt gode produkter og til en anerkendelse af 
deres kvalitet med et "mærke". Den medførte også en indledende analyse af de planer for 
kommercialisering af produktet, som initiativtagerne fremlagde, hvorved processen fungerede som 
en afprøvning af Kommissionens oprindelige strategi med hensyn til kommercialisering af 
efteruddannelsesprodukter. 
5.2.3. Der blev både foretaget en intern evaluering (af Kommissionen bistået af FORCE-kontoret) og en 
ekstern evaluering af uafhængige efter- og videreuddannelseseksperter udpeget af medlemmerne af 
FORCE/EUROTECNET-udvalget. For de produkters vedkommende, der var resultat af streng II 
af indkaldelsen af ansøgninger i 1993, som byggede på resultaterne af sektorundersøgelserne og 
analyserne af overenskomstpolitikken, rådførte Kommissionen sig også med eksperter på de 
pågælcende områder. 
5.2.4. Det centrale element i denne proces var Kommissionens vedtagelse - efter at have rådført sig med 
de uafhængige eksperter - at de relevante kriterier for evalueringen. Der var enighed om, at der var 
to overordnede prioriteter med henblik på FORCE-målene: a) kvalitet og nyskabelse og b) 
overførsels- og formidlingsinteresse. Den endelige evaluering indeholdt en generel analyse af 
projektstyring og projektkarakteristika med hensyn til emne og målgruppe, men fokuserede også 
mere specifikt på projektresultatets eller produktets art og kvalitet, de planlagte overførsels- og 
formidlingsmetoders effektivitet og kommercialiseringsplanens anvendelighed. 
5.2.5. En generelt positiv vurdering med hensyn til kvalitet/nyskabelse og formidling/overførsel udgjorde 
grundlaget for beslutningen, om produktet kunne tildeles "tværnationalt produkt"-mærket. 
Kommissionen lagde også stor vægt på to tekniske kriterier, nemlig hvor mange sprog produktet 
fandtes på, og dets tilgængelighed med hensyn til teknisk standard og brugervenlighed. 
5.2.6. Efter de interne og eksterne evalueringer blev medlemmerne af det tidligere 
FORCE/EUROTECNET-udvalg hørt, før den endelige liste blev udfærdiget som grundlag for 
tildelingen af "tværnationalt produkt"-mærket til omkring 56% af de produkter, der var blevet 
udvalgt til bedømmelse. 
5.3 Udgivelse 
5.3.1. En systematisk udgivelse af information om FORCE-programmets virkning har været et vigtigt 
første skridt henimod en effektiv formidling af FORCE-resultater på europæisk plan. 
5.3.2. Hvad de "direkte" projekter angår, er FORCE-produktkataloget en grundig og lettilgængelig 
håndbog i resultaterne, hvert enkelt projekt er registreret med beskrivelse af produktets mål, 
indhold, målgrupper og potentielle brugere, krav til udstyr, sprog og tilgængelighed. 
5.3.3. Resultaterne af FORCE-programmets undersøgelses- og analysedel blev underkastet en systematisk 
evaluering på nationalt plan og europæisk plan af de relevante myndigheder og herefter udgivet og 
distribueret. FORCE-VEJLEDNINGEN OM FORSKNING I EFTER- OG 
VIDEREUDDANNELSE I EUROPA sammenfatter indholdet af de gennemførte undersøgelser og 
analyser, angiver de enkelte rapportører og de forskerhold, der har været involveret i hver enkelt 
sag, samt hvor deres rapporter kan erhverves. Vejledningen refererer også resultaterne af de 
europæiske tema- og sektorkonferencer, som Kommissionen har afholdt, som regel i samarbejde 
med de nationale koordinationsenheder. 
5.3.4. Efter- og videreuddannelsesundersøgelsens data foreligger hos Eurostat og vil blive offentliggjort i 
den relevante serie af Eurostat-udgivelser. 
5.3.5. Bilag II til denne rapport indeholder en lister over FORCE-udgivelser. 
5.4. Videreformidling og kommercialisering 
5.4.1. Initiativtagere til pilot- og kvalifikationsprojekter under FORCE var kontraktligt forpligtede til at 
inddrage formidlingsforanstaltninger; disse omfattede eksisterende netværk (faglige 
sammenslutninger og brancheforeninger, handelskamre, regionale konsortier...), tema- og 
sektorseminarer, konferencer og møder, integration i undervisningsplaner, udgivelse af information i 
den almindelige presse og i faglige tidsskrifter. 
5.4.2. Kommercialisering var frivillig, men krævede Kommissionens tilladelse; dette rejste spørgsmålet om, 
hvilke krav der var rimelige at stille til en kommercialisering for at sikre, at kun projekter af høj 
1 1 
kvalitet lik Kommissionens biastempel og for al tage hensyn til både Fællesskabets interesse i at 
udnytte resultaterne og den enkelte initiativtagers legitime kommercielle rettigheder. 
5.4.3. Som følge heraf iværksattes et pilotforsøg under FORCE for at afprøve, hvilke betingelser for 
kommercialisering der var rimelige; blandt andet udarbejdelsen af en tillægskontrakt til den 
oprindelige kontrakt, undertegnet af initiativtageren og inspireret af bestemmelserne i Rådets 
afgørelse 94/762/EF om reglerne for formidling af forskningsresultaterne fra Det Europæiske 
Fællesskabs særprogrammer for forskning, teknologisk udvikling og demonstration. 
5.4.4.1 henhold til denne tillægskontrakt gav Kommissionen afkald på alle rettigheder til godtgørelse og 
gav - på betingelse af en tilfredsstillende evaluering af produktet (se afsnit 5.2) - sin tilladelse til 
kommercialisering til gengæld for 
- en tilfredsstillende kommercialiseringsplan, vedtaget af alle parter i projektet, 
- produktets tilgængelighed for alle parter og for tredjeparter på passende vilkår, 
- overdragelse af informations- og demonstrationsrettighederne til produktet til Kommissionen. 
5.4.5. Ca. en tredjedel af initiativtagerne fremlagde koinmercialiseringsplaner, og størsteparten af disse 
blev godkendt. Kommissionen forbeholdt sig ret til at anmode om en situationsrapport efter et år for 
at undersøge resultaterne af den pågældende strategi og høre om de praktiske spørgsmål, som 
initiativtagerne stødte på i denne forbindelse. 
5.4.6. Dette tiltag kunne give anledning til overvejelser om udformningen af et fællesskabsinstrument, som 
kunne udgøre en sammenhængende og samordnet ramme for formidlingen og udnyttelsen af 
uddannelsesprodukter som grundlag for en effektiv respons på det generelle europæiske behov for 
videreuddannelse og erhvervskvalifikationer. Et sådant instrument ville præcisere 
1 ) Fællesskabets interesser og ville specielt 
leve op til målene for Fællesskabets efteruddannelsespolitik i henhold til artikel 127 i EU-
traktaten, 
bidrage til styrkelsen af europæisk erhvervslivs konkurrenceevne, 
fremme den økonomiske og sociale samhørighed, 
imødekomme andre fællesskabspolitikkers behov; 
2) de enkelte initiativtageres juridiske, kommercielle og erhvervsmæssige rettigheder. 
5.5. Formidling på nationalt plan 
5.5.1. De nationale FORCE-koordinationsenheder havde et særligt ansvar for formidlingen af produkterne 
på nationalt plan og blev af Kommissionen anmodet om at udarbejde nationale formidlingsplaner 
med oplysninger om: 
nationale netværk, eksisterende eller under opbygning, for formidling af uddannelsesprodukter; 
12 
analyse af procedurer for og metoder til formidling og kommercialisering af produkter 
udarbejdet af de enkelte projekter; 
prioriterede projekter (som kunne danne grundlag for miilliplikalionseHekl-piojckler under 
LEONARDO); 
formidlingsaktiviteter, feks. tema- og sektorseminarer, produktudstillinger på nationalt plan. 
5.5.2. De fleste koordinationsenheder havde gode forbindelser til eksisterende regionale, branchemæssige 
og faglige netværk på efteruddannelsesområdet i de pågældende lande og oprettede mere eller 
mindre tætte netværk af FORCE-initiativtagere; en del havde udarbejdet nationale databaser, 
produktkataloger og nyhedsbreve; generelt var kendskabet til og kontakten med initiativtagerne 
god. Erfaringerne viste dog, at samarbejdet på dette område mellem projekterne og de nationale 
koordinationsenheder nødvendigvis må styrkes i fremtiden: det er vigtigt, at initiativtagerne 
planlægger formidlings- og kommercialiseringsaktiviteterne med hensyn til metoder og finansiering 
allerede fra projektets start, og at de har mulighed for at rådføre sig med koordinationsenhederne 
om de eksisterende muligheder og de forpligtelser, der følger med; Kommissionen bør opfordre 
koordinationsenhederne til at være mere fremsynede i arbejdet med at fremme produktformidlingen. 
5 6. Effektkonferencer 
5.6.1. FORCE-programmets effektkonferencer, som på Kommissionens opfordring blev afholdt af de 
nationale koordinationsenheder i de enkelte medlemsstater, gav mulighed for at vurdere 
virkningerne af FORCE på nationalt plan og deres betydning for Fællesskabets fremtidige 
erhvervsuddannelsespolitik. 
5.6.2. Effektkonferencerne samlede hovedaktørerne på efter- og videreuddannelsesområdet i de enkelte 
medlemsstater. Alle konferencer drejede sig om et emne af særlig betydning for det pågældende 
land - ofte med relation til industrielle ændringer i national sammenhæng - og behandlede både 
FORCE-programmets resultater og overgangen til fremtidige programmer. Konferencerne 
fokuserede på: 
fremlæggelse af projekternes og forskningens praktiske resultater og produkter, herunder en 
produktudstilling; 
drøftelse af programmets merværdi som fællesskabsprogram; 
analyse af dets effekt på nationalt og regionalt plan, på branche- og virksomhedsplan; i hvilket 
omfang havde FORCE opfyldt virksomhedernes, de nationale myndigheders og 
arbejdsmarkedets parters behov? 
- analyse af tværnationalt samarbejde inden for rammerne af FORCE, navnlig med hensyn til 
tværnationale partnerskaber, deres opbygning, udvikling og funktion; 
undersøgelse af formidlings- og kommercialiseringsspørgsmål; 
fremme af nye partnerskaber og netværk inden for LEONARDO og ADAPT 
5.6.3. Rapporterne om de enkelte effektkonferencer er udgivet. De viser et bredt spektrum af -
overvejende positive - erfaringer med FORCE-programmets effekt på efter- og videreuddannelsen 
på flere planer. Analysen af disse effekters omfang, deres betydning for forskellige lande og på 
13 
hvilke planer de kan spores, behandles af den eksterne evaluering af programmet (se afsnit 9). Det 
bør dog påpeges, at næsten alle programmets nationale repræsentanter har bemærket dets effekt på 
efter- og videreuddannelsespolitik, - mekanismer og -infrastruktur i medlemsstaterne. 
6. EFTER- OG VIDEREUDDANNELSE I VIRKSOMHEDERNE: FAKTA OG TAL 
6.1. Den uddannelse, der gives på virksomhederne, er en af de mange måder, hvorpå man kan tilegne sig 
ny viden hele livet igennem. Eurostat har for nylig gennemført en undersøgelse af efter- og 
videreuddannelse (EVU), der gives af virksomheder med 10 eller flere ansatte. Denne undersøgelse 
dækker 1993 og giver således et øjebliksbillede af situationen på dette tidspunkt. Den vedrører kun 
de daværende 12 medlemsstater. 
6 2 Næsten 60% af alle virksomheder tilbød EVU i 1993.... 
Inden for Den Europæiske Union (De Tolv) udførte næsten 60% af alle virksomheder med 10 eller 
flere ansatte forskellige former for EVU i 1993. 
% af virksomheder (1(H), der tilbød EVU 
H 
46 DK 
X7 I) 
K5 (IR 
ir, lv 
27 I-
M IKI, 
77 1 
IS 1, 
CO NI, 
•se, 1' 
n UK 
Kl 1 )c 12 
5K 
6 3 via forskellige former for EVU 
Af de virksomheder, der tilbød EVU i 1993, gjorde 67% dette via eksterne og 40% via interne 
kurser. EVU under arbejdet blev givet af 66% af virksomhederne, mens 59% benyttede 
konferencer. Endelig foregik EVU ved hjælp af jobrotation i 24% og ved selvstudier i 22% af de 
virksomheder, der tilbød EVU. Disse former for uddannelse udelukker ikke hinanden; nogle 
virksomheder anvendte alle former for EVU. 
% af virksomheder ( 10+), der tilbød EVU 
Kksterne 
kurser 
67 Interne 
kurser 
40 l'VU under 
arbejdet 
66 Konferencer 
59 .lobrotation 
24 Selvstudier 
22 
6 4 EVU-mulighederne varierede med virksomhedsstørrelsen.... 
Generelt syntes mulighederne for at deltage i EVU-undervisning at være større i store virksomheder 
end i små. I hele EU (De Tolv) i 1993 havde ansatte i virksomheder med færre end 100 
medarbejdere under halvt så mange muligheder for at deltage i EVU-kurser som medarbejdere i 
14 
virksomheder med 500 eller liere ansalle I'or personale i virksomheder med op lil 50 ansalle er 
chancen for at komme på et EVU-kursus mindre end I ud af 6, medens de (ilsvarende chancer for 
personalet i virksomheder med 500 eller liere ansatte er større end I ud af 3. 
deltagelse i EVU-kurser i % af samlede antal beskæftigede 
10-49 
n 50-99 
1K 100-249 
23 250-499 
31 500-999 
.14 10001 
43 Alle 
virksomheder 
2K 
6.5 i næsten alle medlemsstater 
deltagelse i EVU kurser i % af samlede antal beskæftigede 
Virksomheds-
storrelse 
De Tolv 
Belgien 
1 )anmark 
Tyskland 
(irækenland 
Spanien 
T'rankrig 
Irland 
Italien 
1 ,uxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbrit. 10-49 
ansatte 
13 
14 
17 
17 
4 
7 
1 1 
24 
2 
14 
13 
5 
20 50-59 
ansatte 
18 
• 15 
'32 
16 
12 
9 
24 
32 
5 
17 
19 
6 
28 100-249 
ansalle 
23 
16 
37 
16 
17 
15 
3 1 
46 
9 
23 
24 
11 
36 250-499 
ansalle 
31 
30 
34 
22 
19 
26 
43 
59 
15 
30 
30 
12 
43 500-599 
ansalle 
34 
46 
33 
22 
21 
31 
4 5 
47 
23 
14 
30 
23 
48 1000+ 
ansalte 
43 
42 
28 
34 
18 
IS 
54 
59 
3 1 
19 
38 
32 
52 
6 6 Den gennemsnitlige deltagelse 
medlemsstaterne. EVU-kurser var 28%, med store forskelle mellem 
Hvis man sammenholder de forskellige EVU-strategier i forskellige medlemsstater, vil man se, at 
ansatte i virksomheder, der tilbød EVU i 1993, udgjorde mellem 39% (Portugal) og 96% 
(Tyskland) af alle beskæftigede. De højeste tal for arbejdstagere ansat i virksomheder, der tilbyder 
uddannelse, skal findes i Tyskland, Danmark, Storbritannien, Frankrig, Irland, Luxembourg og 
Nederlandene, hvor 80% eller tiere af alle arbejdstagere arbejder for sådanne virksomheder. I den 
anden ende af skalaen udgjorde virksomheder, (1er tilbød uddannelse, mellem 39% og 07% af 
beskæftigede i Portugal, Italien, Grækenland, Spanien og Belgien 
I de virksomheder, der tilbyder EVU, deltog mellem 49% (Irland) og 24% (Grækenland) af 
arbejdstagerne i EVU-kurserne. Et flertal af de 12 lande har en deltagelse over 32%, mens 4 ligger 
på 41% eller højere (Irland 49%, Frankrig 42%, Belgien 41%, Storbritannien 41%). 
15 
I 1993 lå chancen for at arbejde for en virksomhed, der tilbød EVU, mellem næsten 100% i 
Tyskland, Danmark og Storbritannien til lidt over 50% for alle de øvrige 12 medlemsstater. 
Chancen for at være ansat i en EVU-tilbydende virksomhed og deltage i et EVU-kursus lå på 
mellem 24% og 49%. 
De Tolv 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Storbritannien Beskæftigede i liVU-
tilbydende virksomheder i 
% af alle beskæftigede 
S2 
67 
93 
96 
54 
57 
K7 
87 
53 
KO 
K2 
39 
93 Beskæftigede, iler deltog i 
l'VIJ-kursei\i %af 
beskæftigede i KVII-
lilbydende virksomheder 
3 5 
41 
37 
25 
24 
36 
42 
49 
27 
30 
32 
35 
41 Beskæftigede, der dellog i 
LVU-kurseri%afalle 
beskæftigede 
2X 
25 
34 
24 
13 
20 
36 
43 
14 
24 
26 
13 
39 
7. EFTER- OG VIDEREUDDANNELSE 
FÆLLESSKABSPOLITIKKER KÆDET SAMMEN MED 
7 1 EVU OG DE INDUSTRIELLE ÆNDRINGER 
7.1.1. På baggrund af den nye traktat om Den Europæiske Union, særlig artikel 127 EC, og hvidbogen om 
vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, tog FORCE-programmet sigte på et af hovedmålene 
heri: at tilpasse arbejdskraften til de industrielle ændringer. 
7.1.2.1 1993 iværksattes en særlig indkaldelse af ansøgninger i forbindelse med programmet. Her blev 
de industrielle ændringer defineret som en vedvarende ændringsproces inden for alle former for 
okonomisk aktivitet, forårsaget af den teknologiske udvikling og ændringer i produktionssystemer, 
arbejdets tilrettelæggelse og markeds- og informationsstratgier. Ansøgerne blev opfordret til at 
indsende nyskabende og tværnationale projektforslag med fokus på: 
* små og mellemstore virksomheders uddannelsesbehov; 
* forventninger til virksomhedernes kvalifikationsbehov på mellemlang sigt og reaktionen på disse 
behov med hensyn til nyskabende uddannelses- og kvalifikationsprodukter, -metoder og -
indhold; 
* udformning, udvikling og gennemførelse af uddannelsesplaner, der indgår i virksomhedernes 
udviklingsstrategier, 
* adgang til efter- og videreuddannelse for dårligt kvalificerede arbejdstagere. 
7.1.3. Foruden finansieringen af de projekter, der blev udvalgt i forbindelse med ovennævnte indkaldelse, 
samlede debatten om de industrielle ændringer sig om tre perspektiver: 
* det institutionelle perspektiv: Inden for rammerne af det fælles rådgivende udvalg for FORCE 
og EUROTECNET blev der nedsat en arbejdsgruppe, der fik til opgave at udarbejde en rapport 
med en kort analyse af hovedmålet med projekter vedrørende de industrielle ændringer i hver 
enkelt medlemsstat og en kort beskrivelse af de nationale strategier for de industrielle ændringer. 
Medlemsstaternes betragtninger suppleres af indlæg fra arbejdsmarkedets parter. Formålet med 
en sådan europæisk oversigt er at udarbejde en synopsis og trælle afgørelser om den fremtidige 
indsats. 
* projektinitiativtagerperspektivet: der foregik en debat med initiativtagere til efter- og 
videreuddannelsesprojekter vedrørende de industrielle ændringer. Denne debat førte til 
definitionen af seks hovedtemaer for indsatsområder, der er af særlig betydning i forbindelse med 
de industrielle ændringer: 
- Tilvejebringelse af nøglekvalifikationer eller multikvalificering og udvikling af 
selvstudiekompetence. Udvikling af metoder til uddannelse på arbejdspladsen for at sikre, at 
uddannelserne opfylder virksomhedernes behov. 
Analyse af den økonomiske udvikling og udviklingen på arbejdsmarkedet for at kunne 
forudsige kvalifikationsbehovene på regionalt plan og på virksomhedsplan samt kunne 
definere nye jobprofiler. 
Adgang til uddannelse for dårligt kvalificerede arbejdstagere, deriblandt arbejdstagere, som er 
direkte truet af arbejdsløshed, for at forbedre deres arbejdsmæssige stabilitet eller forberede 
dem til nye erhverv. Især virksomheder eller brancher med mange ufaglærte arbejdstagere har 
mange særlige tiltag inden for dette område under udvikling. 
Undervisningsplaner for hele personalet på en virksomhed eller for ansatte på ledelsesniveau 
inden for rammerne af strategien om udnyttelse af de menneskelige ressourcer. 
- Udformning af uddannelsesforanstaltninger, der kan imødegå de små og mellemstore 
virksomheders særlige behov og problemer, med vægt på samarbejdet mellem leverandører 
og kunder og med fælles efter- og videreuddannelsesstrategier. 
Intensiv overførsel af knowhow inden for fælles projektnetværker og udbredelse af resultater 
og produkter på regionalt, sektorielt og tværsektorielt niveau. 
17 
* "mod en strukturpolitik"-perspektivet: På baggrund af erfaringerne med styrkelsen af 
FORCE-programmet via EUROFORM-initiativet (jvf. interimsrapport KOM(94)418 endelige 
udg.) tog FORCE sigte på at tilskynde til en supplerende strategi for efter- og videreuddannelse 
og de industrielle ændringer. Denne sammenkædning med strukturpolitikken var vigtig for at 
sikre en sammenhængende strategi for tilpasningen til de industrielle ændringer og bidrog til en 
heldig gennemførelse af Den Europæiske Socialfonds mål 4 og EU-initiativet ADAPT. 
7.1.4. Der kan drages en række konklusioner af FORCE-debatten omkring erhvervsuddannelsen og de 
industrielle ændringer; følgende temaer fortjener en fremtidig analyse og udvikling med det formål 
at indarbejde nyskabelser i den almindelige politik på området: 
* uddannelsesplaner og en stadig forbedring af kompetencer og kvalifikationer under de 
industrielle ændringer; 
* udvikling og formidling af nøglekompetencer og disses implementering i erhvervsuddannelse og 
erhvervskvalifikationer (EUROTECNET-programmet har udarbejdet en vigtig publikation om 
dette emne, der supplerer arbejdet vedrørende de industrielle ændringer); 
* kvaliteten af erhvervsuddannelsestilbuddene vil være et emne, som vil have særlig stor betydning 
for fremtiden; 
* spørgsmålet om uddannelse og omskoling af dårligt kvalificerede arbejdere, som er de første ofre 
for industrielle ændringer, må være et fast punkt på dagsordenen, og der må findes nye veje til 
iværksættelse af uddannelsesforanstaltninger; 
* systematiske analyser af kvalifikationsbehov og nyskabende uddannelsesmetoder skal indarbejdes 
i den almindelige politik og programmerne på området, hvis de skal have nogen reel virkning; der 
er behov for en effektiv sammenkædning med strukturpolitikken; 
* uddannelse i forbindelse med de industrielle ændringer kræver, at der oprettes nationale systemer 
for erhvervskvalifikationer for hermed at forbedre alle arbejdstageres fleksibilitet både internt og 
eksternt. 
FORCE-programmet gav mulighed for at kaste et strategisk blik på disse spørgsmål og medvirkede 
således til udviklingen af en samlet fællesskabsstrategi på efter- og videreuddannelsesområdet set i 
lyset af de industrielle ændringer. 
7.2. EVU OG DEN INDUSTRIELLE KONKURRENCEEVNE I BILINDUSTRIEN 
7.2 1.1 sin meddelelse om bilindustrien af februar 1994 (KOM(94)49 endelige udg.) bekendtgjorde 
Kommissionen, at der ville blive oprettet et tværnationalt netværk på erhvervsuddannelsesområdet, 
som omfattede firmaer inden for bilindustrien. Målet med dette netværk var at anspore til 
samarbejde inden for branchen og sikre en høj dei'pgclse fra bilindustrien i Det Europæiske 
18 
Fællesskabs erhvervsuddannelsesprogrammcr. De første bestræbelser på at skabe dette netværk 
foregik inden for rammerne af FORCE-programmet. Med start i september 1994 blev der iværksat 
et projekt med to hovedmål: dels tog det sigte på at sikre en bredere og mere effektiv formidling og 
overførsel af eksisterende tiltag inden for bilindustrien med støtte fra Europa-Kommissionen. Dels 
var dets mål at forberede nye tværnationale projekter med deltagelse af virksomheder. Projektet 
blev afsluttet i sommeren 1995, og en endelig rapport forelå i september 1995. 
7.2.2. Netværkets emner kunne samles i tre klynger, hvori de Heste uddannelsesaktiviteter kan placeres. 
Uddannelse til nye arbejdsstrukturer vedrører de nye kvalifikationer, der kræves for at arbejde i 
te^ .i, både inden for produktion og produktudvikling. Uddannelse til samarbejde med 
medproducenter handler om overførsel af viden mellem bilproducenter og deres leverandører: 
uddannelse i kvalitetsstyring, ny logistik og simultankonstruktion. Den tredje klynge vedrører 
udviklingen af uddannelsesmetoder og -udstyr, som er egnet til uddannelse på jobbet. 
Nødvendigheden herafer voksende, da uddannelse i dag vedrører et langt større antal arbejdstagere 
end tidligere. 
7.2.3. De to vigtigste anbefalinger, som følger af netværket er: 
* I fremtiden bør der ydes støtte til et betydeligt antal tværnationale projekter med det formål at 
hjælpe branchen med at håndtere virkeliggørelsen af det indre marked inden for bilindustrien og 
dennes underleverandører. Der er stor interesse inden for sektoren for at deltage i sådanne 
projekter, og der er bred enighed om, at branchen vil drage fordel af samarbejde på dette 
område. 
* Der bør gøres en alvorlig indsats for at støtte etableringen af netværk mellem disse og andre 
uddannelsesprojekter med det formål at forbedre udvekslingen af information og erfaringer 
mellem virksomheder og i sidste instans fremme og udvikle fremtidige initiativer som reaktion på 
fælles identificerede behov i branchen. 
7.2.4. På grundlag af eksisterende erfaringer etablerede de største aktører inden for den europæiske 
bilindustri - både producenter og leverandører under ledelse af deres europæiske sammenslutninger 
ACEA (Foreningen af Europæiske Automobilfabrikanter) og CLEPA (Forbindelsesudvalget for 
Fabrikanter af Reservedele og Tilbehør til Biler) - forbedrede netværk under Leonardo da Vinci-
programmet. I sin seneste meddelelse om den europæiske bilindustri (KOM(96)327 endelige udg.) 
har Kommissionen allerede hilst dette arbejde velkomment, et arbejde som fører henimod en fælles 
uddannelsesmodel i den europæiske industri. 
7.3. UNDERSØGELSE AF EVU INDEN FOR VEJTRANSPORTSEKTOREN 
7.3.1. Den sidste sektorundersøgelse inden for FORCE-programmet giver en dybtgående analyse af, 
hvilke store forandringer der påvirker efter- og videreuddannelsen i en sektor, som Fællesskabet har 
et særligt ansvar for, sektorens uddannelsesbehov og eksempler på god praksis. Formålet er at 
undersøge, hvilke strategier virksomhederne benytter i forbindelse med især sikkerhedsspørgsmål og 
sikkerhedsregler, kvalitetsprogrammer, europæisk lovgivning, teknologisk udvikling, kundekrav og 
miljøhensyn. 
7.3.2. Den procedure, der blev anvendt ved gennemførelsen af denne undersøgelse -metodikken, valget af 
væsentlige temaer for analyser og case studies - blev nøje overvåget af arbejdsmarkedets parter 
inden for branchen (de europæiske sekretariater og medlemmer af de nationale forbund inden for 
"The International Road Transport Union" og "The Committee of Transport Unions' Workers in 
the EC"). 
"* 3.3 Undersøgelsen afslører en opsigtsvækkende mangel på investeringer i EVU, uanset hvilken 
medlemsstat eller hvilken størrelse virksomhed det drejer sig om. Især små virksomheder manglede 
af forskellige årsager avanceret og nyskabende efter- og videreuddannelse; der er en tendens til 
større effektivitet i større firmaer, fordi disse firmaer er nødt til at udarbejde formelle 
uddannelsesplaner for at sikre, at alle ansatte kan leve op til en fastsat standard. 
7.3.4. Det er almindeligt anerkendt, at der er behov for forbedringer i brugen og indførelsen af efter- og 
videreuddannelse især inden for følgende områder: 
* Anvendelse af ny teknologi: de ansatte bør uddannes inden for informationsteknologi, EDI 
(elektronisk dataudveksling) satellitsporing og logistiksystemer. 
* Kundeservice: kunderne har stor indflydelse på arten og niveauet af EVU i en virksomhed og 
stiller ofte krav om, at virksomheden indfører ISO 9000 og kvalitetsuddannelsesprogrammer. 
Dertil kommer, at skønt chaufførens grundlæggende opgaver stadig omfatter transport af varer 
fra oprindelsessted til bestemmelsessted, læsning og aflæsning, viden om transportgods og de 
bestemmelser, der gælder på området, fungerer han - eller hun - i stadig stigende grad som 
ambassadør for firmaet og behøver uddannelse i kundebetjening. 
* Sikkerhedsstandarder: chauffører skal lære at håndtere stress, farlige situationer i trafikken, 
moderne teknologi i motorkøretøjer mm.. 
* Fremmedsprog: behovet for undervisning i fremmedsprog forventes at vokse i takt med den 
stigende internationalisering på vejtransportområdet. 
7.3.5. Rapporten kommer med anbefalinger inden for tre hovedområder: 
* Overordnet strategi: hvis ansvaret for uddannelse overdrages til personer på et højt 
organisationstrin, vil det garantere, at uddannelsespolitikken indgår som en integreret del af 
udviklingen af en overordnet virksomhedsstrategi Procedurer for vurdering af de personlige 
uddannelsesbehov og feedback fra deltagere i EVU bør formaliseres som led i denne strategi; 
* Udvikling af EVU-planer og -evaluering: EVU-planer bør udformes inden for rammerne af 
strategiske målsætninger og relaterede mål, og de ansattes nuværende kvalifikationer 
sammenholdes med målet. Hvad angår udvælgelsen af EVU-temaer og erhvervelse eller 
udformning af efter- og videreuddannelsesprogrammer, bør der i forbindelse med disse opstilles 
specifikke mål for de forventede resultater af efter- og videreuddannelsen; disse mål bør omfatte 
for eksempel reduktion af antallet af ulykker i forbindelse med vejtransport, reduktion af antallet 
20 
af for sene vareleveringer, 100% udnyttelse af et nyt computersystem, et vist antal chauffører, 
der opnår et vist niveau af talefærdighed inden for et bestemt sprog. Uddannelsesresultaterne bør 
evalueres i forhold til de oprindeligt fastlagte målsætninger; 
* Uddannelses^ aterialer og -metoder: nyskabelser inden for materialer og uddannelsesmetoder 
bør undersøges, for eksempel bil simulatorer, interaktive videoer, rollespil, case studies, 
gruppediskussioner; det er vigtigt at undersøge betydningen af fjernundervisningsprogrammer, 
som giver chaufførerne mulighed for at modtage undervisning, uden at det medfører nogen 
væsentlige indgreb i deres tidsplaner. Dette vil give større viden om de muligheder og den 
kspertise, der ligger i de eksterne uddannelsesorganisationer, og forbedre gennemsigtigheden af 
deres aktiviteter. Af vigtige metoder kan nævnes: udvikling af innovative partnerskaber mellem 
uddannelsesinstanser og små virksomheder og tætte kundekontakter, så uddannelsernes indhold 
hele tiden kan tilpasses kundernes behov; 
* Uddannelseskultur: virksomhedskulturen bør tilføres temaer fra uddannelsesprogrammer, 
således at uddannelse bliver en løbende proces. For eksempel medfører kvalitetsprogrammer, at 
der indføres faste standarder; kurser i opfyldelse af kundebehov bliver mere effektive, hvis 
barriererne mellem den ansatte og kunden er så fa som muligt; sikkerhedskurser far mere 
mening, hvis der efterfølgende regelmæssigt udsendes papirer om sikkerhed. Endvidere vil der 
kunne etableres vederlagsordninger efter relevant efter- og videreuddannelse. Det er især vigtigt 
at opbygge et godt forhold til chaufførerne, da disse tilbringer en stor del af deres arbejdsdag 
alene og let risikerer at blive isoleret fra virksomhedskulturen. 
7.3.6. Resultaterne af undersøgelsen blev hilst velkommen af arbejdsmarkedets parter inden for branchen, 
som også har udtrykt ønske om at sikre udbredelsen af de eksempler på god praksis, som er 
fremkommet i rapporten. Herudover bliver en europæisk analyse af såvel virksomhedernes som 
de ansattes uddannelses- og kvalifikationsbehov inden for sektoren og en 
omkostningseflektivitetsanalyse af uddannelse på vejtransportområdet samfinansieret under 
LEONARDO da VINCI-programmet. Det forventes, at disse aktiviteter vil medvirke til, at 
beslutningstagerne sætter uddannelse øverst på dagsordenen for vejtransporten. 
8. FINANSIELLE RESSOURCER 
8.1. Den finansielle støtte til FORCE-programmet i firearsperioden 1991 - 1994 beløb sig til 83,4 mio 
ecu. Skønt de finansielle ressourcer er blevet forøget hvert år, hvilket i vidt omfang kan tilskrives 
den vedvarende støtte fra Europa-Parlamentet, har de dog ikke kunnet holde trit med antallet af 
ansøgninger. 
21 
.2. Fordelingen af de finansielle 
(afrundede tal): ressourcer til programmets forskellige aktiviteter er følgende 
Projekter 
Sektorundersngelser 
Overenskomstpolitik 
Statistik 
Skematisk oversigt 
Art. 11 rapporter 
Nationale koordinationsenheder 
Netværksaktiviteter 
(konferencer, seminarer m.m.) 
Evaluering 
Teknisk bistand 
Mini-budget 
TOTAL MIO ECU 
1991 
y,5' 
0,5 
0,5 
0,1 
0,3 
-
0,9 
0,2 
-
I,H 
0,2 
14,0 1992 
13,3 
1,2 
0,3 
0,5 
0,1 
0,2 
1,0 
0,5 
-
1,8 
0,5 
19,4 1993 
17/;2 
0,6 
0,4 
1,5 
-
0,6 
2,3 
0,4 
0,3 
s 
-
24,0 1994 
17,4' 
1,3 
0,4 
3,2 
0,3 
0,3 
2,3 
0,8 
-
(i 
-
26,0 
Inklusive en særlig budgetpost på 1 mio ecu til projekter i de fem 
nye tyske delstater. 
2 
Inklusive 8 mio ecu til videreførelsen det andet år af pilot- og 
kvalifikationsprojekter fra 1991 og 1992. 
3 9,9 mio ecu til videreførelsen af projekter fra 1992 og 7,5 mio ecu 
til projekter under streng II af indkaldelsen af ansøgninger i 1993. 
4 Tnkluderer ikke det beløb, der blev anvendt til den endelige eksterne 
evaluering (0,18 mio ecu), som blev betalt under budgetpost B3-1020 i 1995. 
5 1.080.960 mio ecu til teknisk bistand under "Personaleudgifter" 
(artikel A1178 i det almindelige budget) og 868 500 ecu under 
"Driftsudgifter" (artikel A0238). 
1.041.709 mio ecu til teknisk bistand under "Personaleudgifter" 
(artikel 01178) og 847.500 ecu under "Driftsudgifter" (artikel A02380). 
Administrative udgifter i fnrb i ndelsf-; med programmet ( f inans i or er­
under budgetpost BH). 
22 
8.3.3. Følgende er en sammenligning mellem forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger: 
1991 * 
1992' 
1993' 
1994' 
19959 
1°°69 l'orpliglelses-
bcvillinget 
13.846.000 
18.920.000 
24.000.000 
26.999.000 h'oipligtede bclob 
13.845.289 
18.918.195 
23.996.220 
25.997.556 Uel.ilings-
bcvillinget 
13.846.000 
18.920.000 
19.200.000 
25.044.000 Udbelalte belob 
13.768.026 
18.773.648 
19.199.999 
24.699.492 
4.707.779 
583.929 
8.4. Det revisionsarbejde, der er udført under FORCE-programmet, er blevet analyseret på to niveauer, 
for det første i en specifik finansiel sammenhæng, og for det andet med hensyn til, hvilken lære der 
kan drages i forbindelse med den operationelle forvaltning af et program som FORCE-programmet. 
8 4 1 Med hensyn til den finansielle gennemsigtighed er der et konkret behov for at indføre en række 
specifikke foranstaltninger, som her nævnes i prioriteret rækkefølge: 
strammere regler for, hvornår en udgill er berettiget (især for personaleudgifter); 
et revideret budget som del af aftalen på grundlag af den fastlagte fordeling; 
- udarbejdelse af en administrativ og finansiel vejledning til afklaring af regler for 
regnskabsaflæggelse og forbindelser til samarbejdspartnerne; 
- aftaleformular til opgaver i underentreprise. 
8.4.2. Hvad angår fremgangsmåder ved projektevaluering, foreslås en styrkelse af den foreløbige 
evaluering. Den bør være omfattende med fokus på fire faktorer: indholdsmæssig nyskabelse, 
regnskabsaflæggelse og budget for anden fase, partnerskabets tværnationalitet og kvaliteten af 
uddannelsesproduktet; den bør inddrage uafhængige eksperter og udføres med en procedure, der 
muliggør, at mangelfulde projekter kan justeres eller stoppes. Hvad angår den endelige evaluering, 
bør den være mere resultatorienteret, dvs. fokusere på evalueringen af uddannelsesprodukterne 
(indholdsmæssig innovation, uddannelseskvalitet, anvendelse af ny teknologi og multimedier) og 
regnskabet; den bør indeholde en forbedret procedure for mærkning af uddannelsesprodukter med 
henblik på en omfattende videreformidling. 
8.4.3. Med hensyn til projektopfølgning anbefales tre specifikke aktiviteter til støtte for 
proj ektinitiativtagerne : 
8Budgetpost B3-1023 (Udvikling af efter- og videreuddannelse - l'ORCI '-programmet). 
9BudgetpostB3-1021 (LEONARDO da VINCI-programmet). 
23 
Kommissionen sørger for udvikling af et uddannelsesredskab, som dækker de forskellige 
aspekter i forvaltningen af et tværnationalt uddannelsesprojekt, hvor et modul om de 
kontraktmæssige og finansielle aspekter prioriteres højt; 
uddannelse af eksperter i Kommissionens regnskabsmæssige og finansielle procedurer; de kan 
fungere som en "ressourcegruppe", som projektdeltagerne kan henvende sig til, når de har brug 
for det; 
en udvidelse af den eksterne evalueringsgruppes arbejdsopgaver, som bistår Kommissionen med 
evaluering af forslag og produkter; de kan besøge hvert enkelt projekt - efter en plan opstillet af 
Kommissionen - med det formål at gøre status over aktiviteterne og rådgive projektdeltagerne i 
spørgsmål omkring Kommissionens regnskabsmæssige og finansielle procedurer. 
9. RESULTATERNE AF DEN EKSTERNE EVALUERING 10 
9.1. Denne evaluering har belyst mange af de ubestrideligt stærke sider af FORCE-programmet. Specielt 
skal fremhæves: 
- Kontrahenterne og samarbejdspartnerne i projekterne var overordentligt positive med hensyn til 
de fordele, de havde af deres deltagelse i programmet. 
- Der blev skabt ny viden om EVU via projektbaserede behovsanalyser, netværk samt 
undersøgelser og forskning. 
- Der opstod nyskabelser via de måder, hvorpå uddannelse fandt sted inden for mange projekter, 
især med ny fokus på arbejdsbaseret uddannelse. 
Den tværnationale dimension af FORCE har været stærk, både med hensyn til tværnationale mål 
og tværnational bevidsthed og med hensyn til samarbejde mellem partnerne. 
Flertallet af projekterne meddelte, at de opnåede deres umiddelbare mål, og der var stor 
formidlingsaktivitet blandt projekternes samarbejdspartnere. 
Programmet var i stand til at inddrage adskillige små og mellemstore virksomheder, enten via 
formidlende organisationer eller som forsøgsområder - skønt de ikke særlig ofte var 
repræsenteret som aktive samarbejdspartnere. 
- Indholdet i artikel 11 og i EVU-undersøgelsen muliggjorde sammenligning på europæisk plan af 
nationale EVU-politikker og virksomhedernes EVU-praksis. 
1 OKndelig evaluering alT'ORCK-programmct, udarbejdet arevalueringskonsorliet The Tavistock Institute. 
24 
Det var en generel opfattelse, at FORCE havde støttet og styrket medlemsstaternes EVU-politik 
og været en af de vigtigste kilder til erfaring og inspiration for flere efterfølgende europæiske 
programmer, heriblandt LEONARDO og ADAPT. 
9.2. Det kunne ikke undgås, at FORCE-programmet havde mindre succes med opnåelsen af andre 
målsætninger, og dets potentielle resultater blev ikke altid virkeliggjort. Her gælder navnlig. 
Erfaringer fra FORCE-undersøgelser og -forskning blev generelt ikke udnyttet af FORCE-
samarbejdspartnerne. 
Indtil videre tyder intet på, at de, som skulle drage fordel af uddannelsesresultaternc og -
produkterne, har taget dem til sig - men dette kan til delt skyldes tidsmæssige problemer. 
Arbejdsmæssigt marginaliserede arbejdstagere var underrepræsenteret - der tænkes her på 
ufaglærte, kvinder mil., selv om det var blevet påpeget (se evalueringen i interimsrapporten), at 
dette er vanskeligt at opnå inden for et traditionelt virksomhedsbaseret program. 
- Der har ikke været en udbredt udnyttelse af EVU-produkter og -tjenesteydelser, selv om der har 
været enkelte tilfælde. Erfaringerne med FORCE synes at bekræfte, at det europæiske 
uddannelsesmarked endnu ikke er tilstrækkeligt udviklet. 
Prioriteterne fra den tredje indkaldelse af ansøgninger fik ikke så stor indflydelse, som man kunne 
have forventet: Aktørerne inden for brancherne var allerede involveret i FORCE inden den tredje 
indkaldelse af ansøgninger; og industrielle ændringer blev tolket meget bredt. 
9.3. Man må absolut erkende, at FORCE, som det relativt lille program, det var, har været effektivt, 
fordi det i de fleste tilfælde supplerede og støttede andre EVU-aktioner. Det viste sig, at en stor del 
af de samarbejdspartnere, der var involveret i projekterne, allerede var engageret inden for 
erhvervsuddannelse i det hele taget og specielt EVU Mange medlemsstater blev også 
opmærksomme på betydningen af EVU i løbet af programmet, og FORCE kunne forstærke, gøre 
opmærksom på og skabe større bevidsthed om EVU-muligheder og -behov. 
9.4. Endelig bekræfter denne evaluering, hvad andre undersøgelser også har vist: at tværnationalt 
samarbejde og en fælles indsats af projekt parterne er kloge tiltag. De, der havde tidligere 
tværnationale erfaringer, havde det tætteste samarbejde inden for FORCE. Mange nye 
virksomheder, undervisningsinstitutioner, brancheorganisationer og midlertidige organisationer kom 
for første gang med i et tværnationalt program med FORCE-programmet. De og deres netværk er 
højst sandsynligt blevet mere effektive deltagere i tværnationalt samarbejde som følge af deres 
FORCE-erfaringer. 
25 
10. KONKLUSION 
FORCE-programmet har opnået visse konkrete resultater set i forhold til de investeringer, der er 
gjort, og de ressourcer, der har været til rådighed. Især har virksomhederne spillet en fremtrædende 
rolle i projekterne, der er blevet dannet ægte partnerskaber inden for tværnational uddannelse, der er 
skabt en systematisk politik for sammenlignelig information om nationale efteruddannelsessystemer 
og -ordninger, og der er leveret et væsentligt bidrag til forøgelsen af den gældende viden om 
uddannelsesmetoder, især via sektorundersøgelserne og netværk. Dette skyldes især den 
kendsgerning, at programmet indgik i strategien for udvikling af efteruddannelse, herunder nationale 
politikker og fællesskabsaktiviteter (dialog mellem arbejdsmarkedets parter, adgang til 
efteruddannelse, mål 4 osv.). 
Vigtigste anbefalinger vedrørende bedre og mere effektiv programstyring: 
øget indsats fra Kommissionens side med hensyn til overvågning og evaluering af tværnationale 
projekter, hvor følgende fire elementer tages i betragtning: indholdsmæssig nyskabelse, 
regnskabsaflæggelse, tværnationalitet i partnerskaber og uddannelsesproduktets kvalitet; 
opbygning af en europæisk kapacitet for forskningsaktiviteter inden for erhvervsuddannelse og 
forbedring af de metodologiske redskaber til sektorundersøgelserne; 
en mere systematisk indsats for at formidle uddannelsesprodukterne, garanti for retslig sikkerhed 
(ejendomsrettigheder m.v), med bistand fra professionelle formidlingsmekanismer (fagmesser, 
netværk, forlag, ressourcecentre). 
Vigtigste anbefalinger vedrørende større effekt af programmet: 
systematisering af metoderne til at forudse kvalifikations- og færdighedsbehov, idet redskaberne 
gøres alment tilgængelige for de uddannelsesansvarlige i virksomhederne, for 
virksomhedsgrupper, uddannelsesorganisationer, faglige institutter osv.; 
- en samordnet indsats fra medlemsstaternes og ekspertinstansers side for at indføre 
kvalitetsstandarder for efteruddannelse; 
- udformning af nye erhvervsprofiler for efteruddannelséseksperter, især hvad angår lærere og 
tilsynsførende; 
udførelsen af en statistisk undersøgelse i fællesskabsregi af disponible uddannelsesfaciliteter for 
herved at danne et komplet billede a efteruddannelsesområdet samt supplere de sammenlignelige 
statistiske data, der allerede findes, hvad angår enkeltpersoner (Household Panel, Labour Force 
Survey) og virksomheder (CVTS). 
26 
Til sidst anbefalinger vedrørende større effekt af fællesskabsindsatsen på efter- og 
videreuddannelsesområdet, hvor der bør lægges særlig vægt på etableringen af en mere 
hensigtsmæssig forbindelse mellem de ansvarlige for et fællesskabsprogram som FORCE og 
tjenestemænd på nationalt og regionalt plan med ansvar for udvælgelsen af projekter under 
strukturfondenes mål 4 og fællesskabsinitiativet ADAPT - i forbindelse med deres ansvar for 
gennemførelsen af fællesskabsstøtterammerne og i overensstemmelse med de gældende 
bestemmelser for strukturfondenes virke. 
27 
BILAG 1-A: FORCE-PROGRAMMET: Neglctal for FORCE-netværket ANTAL PROJEKTKONTRAHENTER. -KOORDINATORER OG 
-SAMARBEJDSPARTNERE PR. INDKALDELSE PR LAND 
mm mm 1993A 1993B Total 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
UK 
X 12 
26 
15 
34 
44 
65 
45 
15 
3 
4 
28 
53 
0 39 
124 
41 
74 
129 
64 
77 
59 
8 
40 
42 
122 
1 44 
8 
34 
29 
25 
26 
9 
0 
11 
23 
20 
1 84 
194 
64 
142 
202 
154 
148 
83 
11 
55 
93 
195 32 
11 
49 
68 
7 
18 
29 
6 
14 
22 
54 
1 89 
123 
54 
141 
159 
106 
173 
68 
14 
98 
121 
235 
6 69 
81 
32 
127 
149 
117 
134 
58 
4 
38 
43 
84 
0 181 
236 
97 
317 
376 
230 
325 
155 
24 
150 
186 
373 
7 11 
1 
4 
12 
6 
4 
8 
10 
0 
11 
0 
6 
0 80 
143 
52 
153 
168 
49 
129 
77 
43 
204 
0 47 
94 
16 
81 
114 
47 
125 
20 
16 
29 
38 
46 
0 138 
238 
72 
246 
288 
100 
262 
107 
19 
78 
81 
256 
0 0 
2 
5 
17 
0 
14 
5 
0 
0 
0 
4 
0 53 
61 
30 
119 
83 
92 
72 
47 
2 
43 
67 
91 
0 67 
66 
47 
95 
94 
31 
62 
18 
10 
44 
33 
59 
0 123 
127 
79 
219 
194 
123 
148 
70 
12 
87 
100 
154 
0 49 
59 
32 
100 
135 
76 
85 
59 
9 
29 
50 
117 
1 261 
451 
177 
487 
539 
311 
451 
251 
27 
219 
273 
652 
7 216 
285 
103 
33 -
386 
220 
34" 
105 
30 
122 
13"7 
209 
1 526 
^95 
312 
924 
1060 
607 
883 
415 
66 
370 
460 
978 
8 
Total 34* «20 263 , \m. 334 i t» 93$ 1 2657 73 i m m m$ 50 760 m imi mi 4106 1 2498 im 
BILAG 1-B FORCE-Programmct Nmiletal for FORCE-netværket Indkaldelse 91, 92, 93A, 93B 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
UK 
A ... 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
9". 
93 A 
93 B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93A 
93B 
91 
92 
93 A 
93B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93A 
93B 
91 
92 
93 A 
93B 
91 
92 
93 A 
93B 
91 
92 
93 A 
93 B 
91 
92 
93A 
93 B 
91 
92 
93A 
93B 
mm&M 4CJËF 
0 
5 
1 
0 
6 
3 
0 
0 
1 
1 
0 
0 
7 
11 
3 
1 
1 
8 
4 
2 
1 
5 
0 
0 
3 
5 
1 
0 
2 
2 
3 
1 
0 
0 
0 
0 
1 
2 
0 
0 
6 
6 
2 
2 
2 
6 
3 
0 
0 
0 
( 
c 
m~ c 
0 
i 
i 
0 
12 
17 
23 
3 
1 
0 
1 
1 
1 
2 
3 
0 
6 
14 
7 
1 
0 
5 
0 
0 
0 
4 
4 
1 
0 
0 
0 
0 
1 
1 
4 
0 
0 
0 
1 
0 
1 
1 
1 
1 
1 
5 
2 
1 
0 
0 
c 
c 
r 12* £ 
8 
6 
1 
3 
12 
13 
2 
3 
9 
14 
1 
1 
11 
21 
3 
3 
29 
27 
0 
7 
19 
14 
4 
3 
22 
23 
10 
2 
6 
11 
1 
2 
0 
1 
0 
0 
7 
5 
0 
0 
9 
15 
5 
1 
13 
30 
1 
1 
1 
0 
C 
> c 
t m GE 
8 
18 
16 
5 
22 
26 
17 
16 
6 
2 
7 
5 
22 
26 
30 
26 
36 
31 
18 
27 
16 
14 
3 
6 
17 
22 
12 
7 
11 
3 
7 
0 
0 
0 
1 
6 
7 
6 
7 
3 
5 
3 
2 
23 
37 
29 
24 
0 
C 
f 
» c 
> «4; GRE 
1 
10 
14 
5 
6 
7 
10 
7 
3 
5 
3 
1 
21 
50 
33 
16 
7 
16 
20 
9 
14 
25 
21 
17 
19 
29 
15 
9 
2 
3 
3 
1 
2 
3 
0 
0 
1 
5 
5 
1 
7 
22 
4 
12 
11 
40 
32 
10 
0 
1 
C 
) ( 
t. 55ï 0 
12 
17 
11 
12 
22 
38 
18 
12 
8 
13 
3 
6 
17 
32 
18 
20 
16 
36 
24 
11 
11 
22 
8 
12 
II 
40 
25 
10 
7 
13 
10 
5 
0 
4 
2 
1 
7 
14 
9 
9 
7 
17 
1 
3 
19 
32 
18 
12 
C 
( 
f 
) ( 
*i 6?i OE 
5 
16 
9 
24 
1 
5 
3 
5 
4 
7 
4 
12 
14 
15 
14 
17 
11 
19 
19 
21 
4 
12 
3 
10 
13 
30 
17 
16 
3 
4 
1 
4 
0 
0 
0 
2 
0 
7 
3 
5 
9 
17 
8 
9 
2 
14 
8 
8 
( 
( 
) ( 
) ( 
i 434 OF 
21 
40 
24 
14 
48 
38 
40 
13 
17 
18 
24 
18 
22 
40 
22 
25 
64 
78 
54 
37 
28 
39 
II 
13 
28 
52 
35 
22 
23 
37 
26 
8 
3 
6 
3 
1 
13 
34 
21 
21 
28 
30 
15 
12 
52 
68 
53 
25 
( 
1 
( 
) ( 
[ U& OP 
2 
5 
2 
4 
0 
2 
0 
0 
0 
1 
2 
1 
0 
1 
1 
2 
16 
8 
12 
0 
2 
0 
1 
5 
2 
7 
0 
3 
4 
2 
0 
0 
0 
0 
0 
9 
5 
3 
3 
2 
0 
1 
1 
( 
2 
4 
( 
( 
) ( 
) C 
>! %2ï os 
6 
25 
9 
25 
4 
II 
3 
16 
6 
14 
5 
15 
7 
23 
15 
33 
6 
27 
8 
14 
8 
14 
8 
12 
16 
47 
24 
39 
5 
8 
9 
10 
0 
1 
2 
2 
0 
6 
4 
5 
6 
6 
4 
9 
7 
22 
24 
18 
( 
( 
) ( 
) ( 
5 $m PME 
15 
25 
34 
28 
44 
66 
106 
44 
8 
21 
20 
17 
15 
67 
75 
78 
32 
76 
94 
47 
38 
64 
20 
4.3 
24 
63 
82 
34 
19 
53 
41 
24 
5 
7 
7 
5 
8 
55 
21 
24 
13 
52 
32 
37 
39 
76 
59 
4( 
( 
( 
) C 
) ( 
1 1ST u 
6 
12 
8 
2 
15 
8 
15 
6 
0 
1 
1 
1 
4 
14 
7 
4 
1 
14 
8 
3 
3 
9 
2 
6 
0 
6 
3 
1 
6 
8 
6 
5 
0 
0 
0 
0 
3 
4 
2 
2 
1 
9 
3 
3 
21 
3( 
16 
7 
( 
( 
) f 
) C PP 
0 
0 
0 
1 
0 
0 
0 
2 
0 
0 
0 
0 
0 
6 
18 
3 
0 
0 
8 
6 
0 
2 
6 
0 
0 
2 
6 
0 
0 
0 
2 
0 
0 
0 
1 
0 
0 
0 
1 
1 
0 
0 
2 
3 
0 
1 
5 
1 
( 
( 
) C 
) C 
f 2U\ T CR 
0 
0 
1 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
2 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
2 
2 
0 
0 
5 
1 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
( 
( 
2 
1 
( 
( 
) c 
) c 
f li X 
0 
1 
7 
0 
2 
2 
1 
0 
1 
0 
1 
1 
1 
9 
2 
5 
0 
9 
3 
6 
1 
1 
1 
1 
1 
5 
6 
1 
0 
1 
1 
1 
0 
i 
0 
0 
9 
2 
0 
9 
0 
4 
1 
5 
4 
r 
2 
2 
1 
f 
( 
) ( Total 
84 
181 
138 
123 
194 
236 
238 
127 
64 
97 
72 
79 
142 
317 
246 
219 
202 
376 
288 
194 
154 
230 
100 
123 
148 
325 
262 
148 
83 
155 
107 
70 
11 
24 
19 
12 
55 
150 
78 
87 
93 
186 
81 
100 
195 
373 
256 
154 
2 
> 7 
) 0 
) 0 
>\ VZl\?M5 
BILAG 1-A: NØGLETAL FOR FORCE-NET VÆRK ET 
Forkortelser 
KODE ORGANISA TIONSIYPE 
AUEF Partnerskab mellem højere læreanstalt og virksomhed 
C Handelskammer 
E Virksomhed 
GE Stor virksomhed (over 500 ansatte) 
GRE Gruppe eller sammenslutning af virksomheder 
O Andre organisationer 
OE Arbejdsgiverorganisation 
OF Uddannelsesorganisation 
OP Fællesorgan 
OS Fagforbund 
PME Små og mellemstore virksomheder (under 500 ansatte) 
U Højere læreanstalt 
PP Offentlige myndigheder 
CR Regionalt konsortium 
X Andre 
Hl 
BILAG II: Liste over publikationer 
A. Analyse af europæiske systemer og indsamling af data 
Brandsma, J., Kessler, F., Munch, .1., Continuing Vocalional Training in Europe: Slate 
of (he art and perspectives, Uitgeverij LEMMA IW, Utrecht, 1995, (ISBN 90-5189-
553-4) (EN, FR, DE)(+) 
European Commission, Continuing Vocalional Training: Europe, Japan and the 
United Slates, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 
Luxembourg, 1996 (udkommer senere) 
EUROSTAT, Continuing Vocational Training Survey in Enterprises 1994 (CVTS): 
Methods and Definitions, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Publikationer, Luxembourg, 1996, (ISBN 92-827-8740-0) (EN, FR, DE) 
EUROSTAT, Continuing Vocational Training Survey in Enterprises 1994 (CVTS): 
Results, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 
Luxembourg (udkommer senere) (*) 
European Commission, Continuing Vocational Training Survey A report on the 
procedures adopted and the steps taken to implement the Survey, Arbejdsdokument, 
Bruxelles, 1996 (udkommer senere) (EN, \<R, DE) 
European Commission, h'ORi !•] - "Tableau de bord" om ( Continuing Vocational 
Training, Kontoret for De Europæiske fællesskabers Officielle Publikationer, 
Luxembourg, 1994 (ISBN 92-826-8712-0) (EN, FR, DE) 
Ant, M., Kintzelé, J., Van Haecht, A., Waltherm R, Reporting System on Access, 
Quality and Volume of Continuing Vocal ionel Training in Europe, Luctherhand 
Verlag, Neuwied, 1996, (ISBN 3-472-02699-5) (EN, FR, DE) 
B. Europæiske sektorrapporter 
Bertrand, O., Homs, O., Kruse W., Méndez-Vigo, M., Van den Tillaart, H., Training 
in the Retail Sector - European Report, Europa-Kommissionen, Bruxelle, 1993 (EN, 
FR, DE) (*) 
Burns, J. & King, R. (University ol Reading), Delay, F. (CREGE Manegement, Paris), 
Mallet, L. (CEJEE, Toulouse), Training in the Agrofood Sector European Report, 
Europa-Kommissionen, Bruxelles, 1993 (EN, FR, DE) (*) 
IV 
King, R D. and Burns, J. A., Quality Manegement Systems and Training Policy in the 
Pood and Beverage Industry in Europe, Food Technology Centre, University of 
Reading, 1994, (ISBN 0-7049-0536-1 ) 
Rauner, F. & Spôttl, G. (ITB), Olesen, K. & Clematilde, B. (DTI), Employment, Work 
and 'Training in the European Automobile Repair and Distribution Sector European 
Report, Europa-Kommissionen, Bruxelles, 1993 (EN, FR, DE) (*) 
Spôttl, G., Rauner, F. & Moritz, EF., Vom Kfz-Handwerk zum Qua/ilalsservice Der 
US-amerikanische Kfz-Seklor nach der Trendwende, Donat Verlag, Bremen, 1996, 
(ISBN 3-93 1737-22-5) (Foreligger også som ITB-arbejdsdokument på EN og FR) 
Moritz, E.F., Rauner, F. & Spôttl, G., Austauschen stall reparieren Der lùfo/g des 
japanischen Kfz-Service, Donat Verlag, Bremen, 1996, (ISBN 3-931737-09-8) 
(Foreligger også som ITB-arbejdsdokument på EN og FR) 
Dankbaar, B., Teaming to Meet the (jlobal ( 'hallenge A Contribution to the Debate 
on CVTin the Automobile Industry, Maastricht Economic Research Institute on 
Innovation and Technology (MERIT), Maastricht, 1995 
European Commission, Continuous Vocational Training in the Road Preight and 
Passenger Transport Sector, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Publikationer, Luxembourg, 1996 (udkommer senere) (EN, FR, DE) (*) 
C. Overenskomstpolitik på erhvervsuddannelsesområdet 
Blanpain, R, Engels, C, Pellegrini, C, (Editors), Contractual Policies Concerning 
Continued Vocalional Training in the European ( \mmmnity Member Stales, Peters Press, 
Leuven, 1994, (ISBN 90-683 I-582-X) (F.N, FR, DE, IT) (*') 
Ehrenberg, H, Felger, S., Heidemann, W., Kruse, W, Paul-Kohlhoff, A., Continuous 
Vocational Training in Europe Documentation on the Social Dialogue, Edition Sigma, 
Berlin, 1995, (ISBN 3-89404-410-1) (EN, FR, DE, IT, ES) 
Luttringer, J.-M-, Development of Resources Allocation Techniques for Continuous 
Training in Europe - Joint Investments & Branch Punds - Implication of the Social 
Parttiers, arbejdsdokument, CIRCE, Put eaux (France), 1995 (EN, FR) 
D. Tematiske områder 
European Commission, Industrial ( "hange in the PORCE Programme a Contribution to 
the Discussion on the Role of (Continuing Vocalional Training in adapting to Industrial 
Change, arbejdsdokument, Bruxelles, 1995 (EN, FR, DE) 
European Commission, Continuing Vocational Training in Small and Medium-sized 
Enterprises, Results of the PORCE Programme, LEONARDO DA VINCI Document, 
' Bruxelles, 1995 (EN, FR, DE) 
European Commission, Anticipation of Training and Skill/Qualification Need A 
synthesis of the results gained in the PORCE and EUROTEi'NET programmes, 
LEONARDO DA VINCI Document, Bruxelles, 1995 (EN, FR, DE) 
Severing, E., Stahl, T., Quality Assurance in In-house Continuing Training- Case Studies 
from Europe Joint PORCE and TAJROTECHNE1' report, Kontoret for De Europæiske 
Fællesskabers Officielle Publikationer, Luxembourg, 1996, 
(ISBN 92-827-7131-8), (EN, FR, DE, IT, D.\ NL, ES, PT, EL) 
European Commission, The Human Resource at the Heart of Company Strategies -
Conference Report (Rom, Italien, 23-24 juni 1994), LEONARDO DA VINCI Document, 
Bruxelles, 1996 (udkommer senere) 
E. CEDEFOP-publikationer 
CEDEFOP var nært knyttet til gennemførelsen af FORCE-sektorundersøgelserne. 
Training in the Retail Sector /European Report, CEDEFOP, Thessaloniki, 1994, (Kat.nr. 
HX-80-93-727-EN-C) (DA, DE, EN, ES, FR, IT, NL, PT) (*) 
Guide to Training in the Retail Trade, CEDEFOP, Thessaloniki, 1995, (Kat. nr. HX-85-
94-858-EN-C) (EN, ES) 
Training in the Motor Vehicle and Sales Sector - European Report, CEDEFOP, 
Thessaloniki, 1995, (Kat. nr. HX-85-94-866-EN-C) (DE, EN, ES, FR, IT, NL, PT)(*) 
Di hor mat i on dans les Industries Alimentaires et des Boissons Rapport Européen, 
CEDEFOP, Thessaloniki, 1994, (Kat.nr HX-85-94-648-FR-C) (DE, ES, FR) n 
F. Vejviser/Katalog/Evaluering 
European Commission, Directory of Action-Oriented Research on Comtinuing Vocational 
Training in Europe, LEONARDO DA VINCI Document, Bruxelles, 1995. 
European Commission, Catalogue of PORCE Training Products 1991-94, Volumes I-III, 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, Luxembourg, 1996, 
(ISBN 92-826-8051-7) (flersproget, EN, FR, DE) 
European Commission, Final Evaluation of the FORCE Programme, prepared in 1996 by 
the Evaluation Consortium The Tavistock Institute, Bernard Brunhes Consultants, & 
Danish Technological Institute, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle 
Publikationer, Luxembourg (udkommer senere) 
(*> Desuden foreligger rapporter loi livet enkelt id de daværende 12 medlemsstater. 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 384 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 16 04 
Katalognummer : CB-CO-97-387-DA-C 
ISBN 92-78-23002-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg