Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Meddelelse fra Kommissionen om tilpasning til ændringerne i arbejdslivet og i samfundet: en ny fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2002-2006"

(KOM(2002) 118 endelig)

(2002/C 241/19)

Kommissionen besluttede den 11. marts 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Thomas Etty til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 20. juni 2002.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 392. plenarforsamling af 17.-18. juli 2002, mødet den 17. juli, med 123 stemmer for, ingen imod og 5 hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens meddelelse kommer efter en periode på adskillige år uden større strategiske overvejelser om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. I denne periode har arbejdsmarkedet ændret sig betydeligt, og der er i EU opstået nye problemer, som der straks må tages fat på.

1.2. Hertil kommer, at den forestående udvidelse af EU frembyder en række udfordringer hvad angår sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, som må tages op på en systematisk og fremadskuende måde.

1.3. Kommissionen har udarbejdet denne meddelelse i tæt samråd med samtlige berørte parter. Det Økonomiske og Sociale Udvalg har ydet sit bidrag ved at afgive en sonderende udtalelse i juli 2001 efter at være blevet anmodet herom af kommissær Diamantopoulou i december 2000(1).

1.4. ØSU vil ikke i nærværende udtalelse gentage elementer fra ovennævnte sonderende udtalelse, som Kommissionen allerede har taget hensyn til.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Meddelelsen er et yderst interessant og lovende dokument, som viser en positiv holdning over for mange af de bemærkninger og forslag, der er fremsat i udvalgets sonderende udtalelse. Generelt set udgør den analytiske del grundlaget for de strategiske forslag for perioden 2002-2006. Der tages fat på de vigtigste problemer i forbindelse med sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det fremgår ikke klart, hvordan Kommissionen vil tackle hvert enkelt af de spørgsmål, den rejser, men meddelelsen giver et tilstrækkeligt fingerpeg om, hvilken type aktion der vil blive iværksat.

2.2. Når dette er sagt, skal det dog tilføjes, at der klart mangler en handlingsplan i dette strategiudkast.

2.3. Denne udeladelse må give anledning til bekymring. Der er her en direkte sammenhæng med de betænkeligheder, som udvalget gentagne gange har givet udtryk for i en række udtalelser det sidste par år. Betænkelighederne går på, at der mangler ressourcer (både hvad angår personale og finansielle midler i de pågældende tjenestegrene i Kommissionen). Udvalget konstaterer med beklagelse, at disse bekymringer endnu en gang er blevet ignoreret fuldstændig. Det frygter, at den tavshed, Kommissionen har opretholdt omkring dette spørgsmål, kan udhule troværdigheden i meddelelsens operationelle del.

2.4. For ti år siden havde Direktoratet for Folkesundhed og Sikkerhed på Arbejdspladsen fire enheder, der arbejdede med sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, og én enhed, der beskæftigede sig med folkesundhed. Som led i et rationaliseringsforsøg i 1993-1994 blev balancen i dette direktorat ændret til tre enheder for folkesundhed og kun to for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. I 1998 blev der foretaget en yderligere nedskæring, som gik ud over ressourcerne til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, idet der skete en officiel opdeling af de aktiviteter, der havde at gøre med på den ene side folkesundhed og på den anden side sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen: fire enheder blev flyttet til Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse og kun én enhed for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen blev bevaret i Generaldirektoratet for Beskæftigelse og Sociale Anliggender.

I 1992 arbejdede 150 EF-tjenestemænd i Direktoratet for Folkesundhed og Sundhed og Sikkerhed på Arbejdspladsen. Langt størstedelen af dem (130) beskæftigede sig med sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. I dag er der kun 24 medarbejdere i enhederne for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i GD for Beskæftigelse og Sociale Anliggender: 12 A-tjenestemænd, 3 B-tjenestemænd, 6 sekretærer og 3 nationale eksperter.

Udvalget mener ikke, det er nødvendigt at kommentere disse tal og kendsgerninger, som giver belæg for de betænkeligheder, det gentagne gange har givet udtryk for. Kommissionen bør i lyset af sit eget strategidokument og på baggrund af ØSU's sonderende udtalelse fra juli 2001 alvorligt overveje denne situation, drage konklusioner og lave strategiudkast, som lever op til målsætningerne for perioden 2002-2006.

2.5. Udvalget opfordrer Kommissionen til snarest muligt at udarbejde en handlingsplan for gennemførelse af strategien, som den bør forelægge for Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen. En sådan handlingsplan bør indeholde præcise angivelser af, hvilke finansielle midler der tildeles hver enkelt aktivitet, som nævnes i meddelelsen. Parlamentet opfordres til at være særlig opmærksom på dette aspekt.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Udvalget bemærker med stor interesse afsnittene om køn og alder i meddelelsens analytiske del. Med et par mindre undtagelser afspejles disse nøgleelementer i analysen imidlertid ikke i meddelelsens handlingsorienterede afsnit. Det er muligvis ikke let at lovgive om alle de spørgsmål, der rejses, men Kommissionen kunne iværksætte initiativer, f.eks. bevidstgørelseskampagner eller kortlægning af god praksis (i samarbejde med Bilbao-agenturet). Kommissionen kunne også undersøge kønsrelaterede ergonomiske spørgsmål og tage initiativer på dette område.

3.2. De tal, der ligger til grund for analysen af kønsrelaterede spørgsmål, er ikke overbevisende. I nogle tilfælde forekommer de påpegede problemer at være funktionsspecifikke frem for kønsspecifikke, hvilket bør have følger for de foranstaltninger, der igangsættes.

3.3. En anden kritisk kommentar til den analytiske del gælder følgerne af manglende arbejdskvalitet ("non-quality") (som omtalt i indledningen til meddelelsen). De tal, Kommissionen anfører vedrørende konsekvenser i form af tab i produktionskapacitet og udgifter til erstatninger og ydelser, forekommer alt for lave.

3.4. Vigtige elementer i meddelelsens operationelle del omhandler den planlagte lovgivning om ergonomiske aspekter, herunder navnlig RSI, og arbejdstagernes og arbejdsgivernes deltagelse i tacklingen af stressproblemer.

3.4.1. Direktivet om arbejde ved skærmterminaler (90/270/EØF) slår ikke til, hvis der skal indføres yderligere RSI-foranstaltninger, eftersom der er adskillige risikofaktorer, der intet har med skærmarbejde at gøre. Udvalget mener, at hovedproblemet med direktivet om skærmarbejde ligger i dets praktiske gennemførelse, navnlig hvad angår artikel 3 om analyse af arbejdspladser og artikel 7 om afbrydelse og/eller reduktion af skærmarbejde. Udvalget understreger imidlertid behovet for at ændre direktivet om manuel håndtering af byrder (90/269/EØF), navnlig hvad angår gentagen håndtering af små byrder. Generelt gentager udvalget sine bemærkninger fra sin tidligere udtalelse fra juli 2001 om, hvilken procedure der bør følges, inden der træffes beslutning om ændringer af eksisterende lovgivning (nationale rapporter, herunder arbejdsgiverforeningernes og fagforeningernes synspunkter, en sammenfattende rapport udarbejdet af Kommission på basis af disse rapporter samt forelæggelse af Kommissionens rapport for Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen).

3.5. Forslaget vedrørende stress er hensigtsmæssigt. Der må fastsættes en klar frist for afslutning af den høring af arbejdsmarkedsparterne, der indledes senere på året. Udvalget henviser i øvrigt til de bemærkninger om psykologiske risikofaktorer, som det fremsatte i sin udtalelse fra 2001.

3.6. Udvalget noterer med interesse Kommissionens strategi til fremme af velvære på arbejdspladsen. En samlet tilgang er helt sikkert nødvendig. Det samme gælder chikane og intimidering på arbejdspladsen, hvor indsatsen ikke bør begrænses til sundhed og sikkerhed, men også omfatte beskæftigelsespolitikken og bekæmpelsen af forskelsbehandling. Der bør også tages fat på de forskellige former for vold, som i stigende grad rammer ansatte både i den private og offentlige sektor. Denne vold udøves bl.a. af patienter, klienter og kunder.

3.7. Kommissionen bør øge indsatsen for at tilpasse arbejdsmiljøet med henblik på at fremme (fysisk og mentalt) handicappedes (re)integrering på arbejdsmarkedet. Virksomhederne bør i overensstemmelse med direktivet fra 2000 om lige muligheder tilskyndes til og have hjælp til at foretage "rimelige tilpasninger" af arbejdspladser og udstyr. I den forbindelse må man ikke glemme personer med indlæringsvanskeligheder. EU kunne yde et bidrag til handicapåret 2003 ved at uddanne specialister fra ngo'er, der repræsenterer handicapinteresser. I samarbejde med arbejdsgivere og fagforeninger kunne disse eksperter yde et vigtigt bidrag til udvekslingen af god praksis inden for EU.

3.8. Et kerneelement i udvalgets sonderende udtalelse var dets forslag om åben koordination som led i en ny strategi til konkret forbedring af sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen(2). Det hilses velkommen, at Kommissionen anerkender vigtigheden af den foreslåede innovative strategi, selv om mere konkret støtte havde været bedre. Det burde ikke være nødvendigt at opfordre medlemsstaterne til at opnå fælles præcise mål for reduktion af arbejdsrelaterede ulykker og sygdomme. Det må kunne forventes af dem. Ud over udvalgets tidligere forslag opfordres Kommissionen til at undersøge den indsats, der er gjort for at opstille sektorspecifikke mål (f.eks. i Holland og Storbritannien) og regionale mål (f.eks. i Italien og Spanien). Hvad angår sidstnævnte kunne det være interessant at indhente Regionsudvalgets synspunkter.

3.9. Udvalget er noget skuffet over den relativt ringe opmærksomhed, Kommissionen skænker små og mellemstore virksomheder. I den forbindelse gentager udvalget det forslag, det fremsatte i sin sonderende udtalelse under overskriften "blød lovgivning og andre ikke-lovgivningsmæssige foranstaltninger"(3). I denne sammenhæng bør spørgsmålet om gennemførelsen af bestemmelser om arbejdstagernes ansvar for gode sundheds- og sikkerhedsvilkår i SMV tages op igen. Endvidere bør Kommissionen endnu en gang studere det svenske og finske eksempel med ikke-stedbundne og/eller regionale sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter.

3.10. Meddelelsen kommer ikke ind på anerkendelsen af arbejdsrelaterede sygdomme. Der er behov for betydelige forbedringer på dette område. Udvalget henviser til debatten på Den Internationale Arbejdskonference i juni 2002 om registrering og indberetning af erhvervsulykker og -sygdomme, og håber, at samarbejdet med ILO vil tilskynde Kommissionen til at tage nye initiativer vedrørende meldinger om og anerkendelse af arbejdsrelaterede sygdomme i EU.

3.11. I forlængelse af de bemærkninger, det fremsatte om Eurostat i sin udtalelse fra juli 2001, vil udvalget gerne understrege betydningen af harmoniserede statistikker om arbejdsrelaterede ulykker og sygdomme. De eksisterende skævheder resulterer i et helt forvrænget billede af situationen i de enkelte medlemsstater.

3.12. Hvad angår Bilbao-agenturet vil udvalget gerne støtte Kommissionens idé om oprettelse af et "observatorium for risikoovervågning". I forbindelse med agenturets varetagelse af denne nye funktion er det imidlertid vigtigt at lægge særlig vægt på vurderingen af nye risici. Kommissionen bliver nødt til at præcisere, hvad der helt præcist ligger i begrebet "observatorium for risikoovervågning". Uden yderligere bevillinger vil agenturet måske få vanskeligt ved at yde en seriøs indsats hvad angår nye risici og vurdering af disse risici.

3.13. Det må beklages, at meddelelsen ikke har mere at sige om Dublin-instituttet. I forlængelse af det, der allerede er sagt om det vigtige i at være opmærksom på nye risici (f.eks. med henblik på at stimulere en forebyggelseskultur), vil udvalget gerne understrege betydningen af de undersøgelser af arbejdsvilkår, som instituttet har foretaget siden 1990. Udvalget forventer, at aftalememorandummet og de regelmæssige kontakter mellem Bilbao-agenturet og Dublin-instituttet vil bidrage til at undgå dobbeltarbejde og fremme en frugtbar udveksling af idéer.

3.14. Et sidste meget vigtigt element, som ikke nævnes i udvalgets sonderende udtalelse, er offentlige indkøb. Kommissionen opfordres kraftigt til at sikre, at dens egen indkøbspolitik indeholder en bestemmelse om sundhed og sikkerhed. Dette bør gøres uden at pålægge SMV unødvendige byrder. Som udgangspunkt antages det, at der ikke er nogen grund til at undtage SMV fra sundheds- og sikkerhedslovgivningen. De skal imidlertid ydes den nødvendige bistand til at overholde lovgivningen og fremme dens bestemmelser(4). Der bør kun indgås kontrakter med leverandører, som også i praksis har en forsvarlig sundheds- og sikkerhedspolitik.

Bruxelles, den 17. juli 2002.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Anmodning fra Kommissionen til ØSU om at udarbejde en sonderende udtalelse, der foregriber Kommissionens meddelelse om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, EFT C 260 af 17.9.2001.

(2) EFT C 260 af 17.9.2001, op.cit. pkt. 3.3.2.

(3) EFT C 260 af 17.9.2001, op.cit. pkt. 3.2.

(4) EFT C 260 af 17.9.2001, op.cit. pkt. 3.2.2.