RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

INDLEDNING

10.1. Dette kapitel har fokus på performance. Det indledes med et kort afsnit om Kommissionens første evalueringsrapport (1). Resten af kapitlet indeholder Rettens bemærkninger til Kommissionens vurdering af sin egen performance, som beskrevet i del 1 i de årlige aktivitetsrapporter fra Kommissionens generaldirektører (2), og en gennemgang af nogle af de vigtigste temaer i Rettens særberetninger fra 2011 om performance (3).

10.2. Performance vurderes på grundlag af principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning (sparsommelighed, produktivitet og effektivitet) (4). Det er en central opgave at måle performance gennem hele processen i de offentlige interventioner og dække input (de finansielle, menneskelige, materielle og organisatoriske ressourcer og reguleringstiltag, som kræves til gennemførelsen af programmet), output (programmets produkter), resultater (programmets umiddelbare indvirkning på de direkte adressater eller modtagere) og effekt (de langsigtede ændringer i samfundet, som i det mindste delvis kan tilskrives EU-foranstaltningen).

RAPPORT OM EVALUERINGEN AF UNIONENS FINANSER PÅ GRUNDLAG AF DE RESULTATER, DER ER OPNÅET

10.3. I februar 2012 offentliggjorde Kommissionen en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om evalueringen af Unionens finanser på grundlag af de resultater, der er opnået (evalueringsrapporten) (5). Ifølge traktaten skal Kommissionen udarbejde en sådan rapport, og rapporten skal være en del af den dokumentation, som danner grundlaget for den decharge, som Parlamentet hvert år meddeler Kommissionen for gennemførelsen af budgettet (6).

10.4. På Parlamentets anmodning afgav Retten i juni 2012 udtalelse nr. 4/2012 om evalueringsrapporten (7). I denne udtalelse anfører Retten, at evalueringsrapporten er vag og mangler substans, og at dens nytteværdi derfor er begrænset, samt at Parlamentet, Rådet og Kommissionen bør benytte lejligheden til at drøfte og blive enige om, hvordan evalueringsrapporten kan blive til nytte for dechargemyndigheden. 10.4. Rapporten om evaluering fra 2010 var genstand for drøftelser med dechargemyndigheden i begyndelsen af 2012. På baggrund af disse drøftelser har Kommissionen genovervejet den fremgangsmåde, som blev anvendt i den første evalueringsrapport, og med udgangspunkt i det eksisterende rapportmateriale rapporteret mere omfattende om resultaterne af de aktiviteter, der finansieres over budgettet. Kommissionen arbejder i lyset af dechargemyndighedens reaktioner imidlertid fortsat på evalueringsrapporten, der udgør et centralt bidrag til dechargeproceduren.

KOMMISSIONENS LEDELSESRAPPORTERING OM ÅRETS RESULTATER

Indledning

10.5. Kommissionens generaldirektører opstiller resultatmål for deres generaldirektorater (GD'er) i de årlige forvaltningsplaner og rapporterer om de opnåede resultater i de årlige aktivitetsrapporter. Retten vurderede rapporteringen fra tre GD'er: GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (GD AGRI), GD for Regionalpolitik (GD REGIO) og GD for Udvikling og Samarbejde — EuropeAid (EuropeAid) (8). Tilsammen var disse tre GD'er ansvarlige for ca. tre fjerdedele af betalingerne fra EU-budgettet i 2011 (9).

10.6. Retten undersøgte de ændringer, som Kommissionen havde foretaget i sine ordninger for intern rapportering i forhold til året før, og i de nævnte tre GD'er analyserede Retten, om de angivne målsætninger og resultatindikatorer var: a) relevante — om indikatorerne var afstemt med de politiske målsætninger og forvaltningsmåden, og om de var knyttet til kvantificerede mål b) sammenlignelige — om de indikatorer, der blev valgt under planlægningen, også blev brugt senere i forbindelse med rapporteringen, og om eventuelle ændringer blev forklaret c) pålidelige — om læseren får rimelig sikkerhed for, at de rapporterede oplysninger er rigtige (10).

En række positive ændringer i forhold til året før

10.7. Med henblik på udarbejdelsen af de årlige aktivitetsrapporter for 2011 udsendte Kommissionen i november 2011 en revideret udgave af retningslinjerne til sine generaldirektører. Retningslinjerne blev bl.a. revideret for at imødekomme bemærkningerne i Rettens årsberetning for 2010 (11). For eksempel var instrukserne vedrørende rapporteringen af politiske resultater i første del af den årlige aktivitetsrapport blevet præciseret, så det var et krav, at generaldirektørerne skulle sætte mere fokus på fremskridt med hensyn til målopfyldelse i form af resultater og effekt, og at de skulle beskrive de opnåede output.

Der er stadig problemer med relevans i nogle tilfælde

10.8. På det strategiske plan skal GD'erne opstille et begrænset antal generelle målsætninger og fastlægge et sæt effektindikatorer, som gør det muligt at måle de fremskridt, der gøres med hensyn til at opfylde de generelle målsætninger. De generelle målsætninger og effektindikatorerne udgør tilsammen et redskab, der sætter Kommissionens ledelse — og dermed også læserne af de årlige aktivitetsrapporter såsom dechargemyndigheden — i stand til at vurdere, i hvor høj grad GD'erne opfylder deres overordnede mål. Som beskrevet i de følgende punkter konstaterede Retten, at der er en række problemer med disse målsætninger og indikatorer, som begrænser deres nytteværdi.

10.9. I nogle tilfælde er sammenhængen mellem målsætninger og indikatorer mangelfuld (jf. eksempel 10.1). 10.9.

GD AGRI: En effektindikator, der ikke vedrører hele målsætningen En af de generelle målsætninger består ifølge den årlige aktivitetsrapport i: — at fremme et levedygtigt og konkurrencedygtigt landbrug — der følger med miljø- og produktionsudviklingen — samtidig med at landbrugsbefolkningen sikres en rimelig levestandard. Den eneste effektindikator i forbindelse med denne målsætning er »farmers' income standards« (landbrugernes indkomststandard). Den vedrører kun den tredje af de nævnte målsætninger, og der er således ingen indikatorer vedrørende de to første målsætninger. EuropeAid: En effektindikator formuleret som en målsætning Effektindikatoren »EU coordinated approach« (EU-koordineret tilgang) vedrører den generelle målsætning nr. 4 om at fremme en international udviklingsramme på grundlag af bedre multilateralt samarbejde og global styring, og målet er, at nye kontrakter om EU-budgetstøtte skal indgås i overensstemmelse med principperne i dokumentet COM 638, men effektindikatoren er formuleret som en målsætning snarere end som en indikator. Den interne kontrolstandard nr. 5 har som mindstekrav, at der i forvaltningsplaner for at muliggøre overvågning og rapportering af resultater skal anføres mindst én indikator pr. mål, både på politikområdeniveau og på aktivitetsniveau. Dette krav gentages i Generalsekretariatets stående instrukser, og GD AGRI lever op til det. Kommissionen har gjort en betydelig indsats for at definere målene og indikatorerne på en kohærent og fyldestgørende måde. På visse politikområder er dette særdeles vanskeligt, og det bør tages med i overvejelserne, at indikatorerne i den årlige aktivitetsrapport ikke bør læses isoleret. Kommissionen finder, at indikatoren »landbrugernes indkomstudvikling« dækker hele den generelle målsætning nr. 1, da den ikke blot lever op til målet om at sikre en rimelig levestandard for landbrugsbefolkningen, men også landdistrikternes levedygtighed. Da landmænd for at kunne modtage enkeltbetalinger desuden skal holde jorden i god landbrugs- og miljømæssig stand, overholdes også det generelle mål nr. 1 om at holde »høje miljø- og produktionsstandarder«. Kommissionen vil med udgangspunkt i SMART-mål undersøge alternative måder at definere indikatorerne på.

10.10. Mange af de tre reviderede GD'ers overordnede målsætninger og indikatorer er ikke velegnede til de årlige målinger, der skal foretages i forbindelse med udarbejdelsen af den årlige aktivitetsrapport. Det skyldes, at nogle politikker er udformet med henblik på at skabe en effekt på længere sigt, og at der derfor går meget lang tid fra investering til udbytte. De fleste indikatorer og mål vedrørte hele perioden 2007-2013, og der var ikke opstillet foreløbige indikatorer eller delmål. 10.10. Kommissionen kan bekræfte, at flerårige programmer i sagens natur investerer langsigtet, så det først er muligt at evaluere deres virkning efter et længere tidsrum. For så vidt angår perioden 2014-2020, har Kommissionen foreslået milepæle for output-indikatorer, der er mere direkte knyttet til politikområdet.

10.11. Der bør fastsættes kvantificerede mål for effektindikatorer. Retten konstaterede imidlertid: 10.11. Det er ikke altid muligt, endsige tilstrækkeligt eller blot hensigtsmæssigt, at opstille kvantificerede mål, navnlig fordi en række eksterne faktorer spiller ind på virkningsindikatorerne. I sådanne tilfælde er en tendens tilstrækkelig som benchmark til at måle resultatet.

a) at der ikke var fastsat kvantificerede mål — eller tidsfrister — for 11 af de 29 effektindikatorer i de tre årlige aktivitetsrapporter, som den undersøgte (12) a) Kommissionen stræber efter at opstille kvantificerede mål, hvor det er muligt. Imidlertid giver det i nogle tilfælde, f.eks. med hensyn til menneskerettigheder i tredjelande, ikke altid mening og er uhensigtsmæssigt at opstille kvantitative mål.

b) at GD REGIO ganske vist har fastsat frister for alle sine mål på nær ét, men at disse frister ofte ligger et stykke ude i fremtiden. Det betyder, at GD'et i sin årlige aktivitetsrapport for 2011 ofte rapporterer om opnåelse af resultater, der har relation til den foregående programmeringsperiode, 2000-2006. b) I den årlige aktivitetsrapports afsnit 1.2 anvendes der virkningsindikatorer, som tager udgangspunkt i makroøkonomiske modeller og statistisk materiale for at skabe et sammenligningsgrundlag for politikområdets overordnede målsætninger, med 2006 som referenceår i de fleste tilfælde. Udviklingen i virkningsindikatorerne afspejler ændringer i mange faktorer, hvoraf samhørighedspolitikken blot er den ene.

10.12. Retten bemærkede i sin årsberetning for 2010, at GD'erne ikke opstillede og rapporterede om målsætninger vedrørende de operationelle aktiviteter med henblik på at vurdere sparsommelighed (inputomkostninger) og produktivitet (forholdet mellem input, output og resultater). Som en særskilt bemærkning rapporterede Retten også sidste år, at beskrivelsen af de politiske resultater i del 1 i de årlige aktivitetsrapporter kun giver begrænsede oplysninger om resultater og effekt, da der generelt er mere fokus på input og output end på foranstaltningernes udfald. Ved dette års undersøgelse af forvaltningsplaner og årlige aktivitetsrapporter kunne Retten ikke konstatere væsentlige fremskridt i denne henseende. 10.12. Kommissionens tjenestegrene overholdt forpligtelserne i finansforordningen og i vejledningen til udarbejdelse af de årlige aktivitetsrapporter. Kommissionen forbedrede de stående instrukser for de årlige aktivitetsrapporter for 2011, hvad angår økonomi, resultater og effektivitet, og anmodede generaldirektoraterne om på eget initiativ at tilføje indikatorer vedrørende forsvarlig økonomisk forvaltning i del 3. Kommissionen har tillid til, at de årlige aktivitetsrapporter samlet set giver tilstrækkelig information om resultater og virkninger.

Sammenligneligheden begrænses af, at der mangler forklaringer

10.13. Principielt indebærer god praksis både, at der rapporteres om de opstillede målsætninger/mål, og at oplysningerne om performance er ensartede fra periode til periode, eller at eventuelle ændringer er forklaret, så brugerne kan sammenligne oplysningerne og vurdere eventuelle tendenser. 10.13. Kommissionen finder, at oplysninger om performance, hvor det måtte være nødvendigt, bør tage udgangspunkt i en kontinuerlig udviklingsproces, snarere end i et krav om ensartethed. Kommissionen er enig i, at eventuelle ændringer bør forklares. Imidlertid mener Kommissionen, at oplysningerne har været tilstrækkelige i denne henseende.

Ensartethed i målsætninger, indikatorer og mål

10.14. Den årlige aktivitetsrapport bør rapportere om de målsætninger, indikatorer og mål, der er opstillet i forvaltningsplanen. Dette princip er generelt overholdt i rapporten fra GD AGRI, der har omklassificeret nogle af sine effektindikatorer på den måde, som Retten anbefalede i forbindelse med de årlige aktivitetsrapporter for 2010. Betydningen af to andre ændringer er imidlertid hverken forklaret i forvaltningsplanen eller i den årlige aktivitetsrapport. Og eftersom medlemsstaterne frit kunne ændre de kvantificerede mål, har ajourføringen af deres udviklingsplaner for landdistrikterne medført, at tre af de fire kvantificerede mål i den årlige aktivitetsrapport for 2011 er ændret i forhold til forvaltningsplanen for 2011 (jf. eksempel 10.2). 10.14. Kommissionen finder, at indikatorerne og målene er stabile gennem årene. Som Revisionsretten anfører, udgør ændringen i indikatorer og mål en undtagelse, og den følger Rettens anbefaling om at omklassificere to virkningsindikatorer som resultatindikatorer. Dette fremgår tydeligt af ajourføringen af forvaltningsplanen for 2011. Det er korrekt, at medlemsstaterne kan ændre deres mål for at forbedre udviklingsplanen for landdistrikterne (se svar til eksempel 10.2).

Eksempel 10.2 Mål Forvaltningsplanen for 2011 Den årlige aktivitetsrapport for 2011 Stigning i produktionen af vedvarende energi 20 500 ktoe (38) 12 300 ktoe Jobskabelse 346 000 344 000 Udnyttet landbrugsareal med høj landskabsværdi 3 400 000 ha 3 620 000 ha Eksempel 10.2 Medlemsstaterne kan ændre deres mål og gør det, når de finder det nødvendigt, og midtvejsevalueringer var en relevant lejlighed til at finpudse oplysninger og metoder. Det betydelige fald i målet »Stigning i produktionen af vedvarende energi« skyldes en nu udbedret fejl i en udviklingsplan for landdistrikterne. Det har i kraft af midtvejsevalueringerne været muligt at udføre yderligere kvalitetskontroller og således rette op på denne fejl.

10.15. Ud over de generelle målsætninger opstiller GD REGIO også flerårige prioriteter. Antallet af flerårige prioriteter er steget fra fire i forvaltningsplanen for 2011 til fem i planen for 2012, og nogle af de andre prioriteter er omformuleret. I forvaltningsplanen for 2012 er antallet af de specifikke operationelle prioriteter desuden steget fra 28 til 39. Planen indeholder ingen forklaringer på nogen af disse ændringer. 10.15. Titlen og antallet af flerårige prioriteter såvel som antallet af specifikke årlige operationelle prioriteter fastsættes af GD REGIO på baggrund af en analyse af, hvordan det bedst kan gennemføre sine opgaver på den retligt set bedste og den mest effektive måde. De ændringer, som Retten har bemærket, afspejler de udfordringer, som EU står over for netop nu i og med den finansielle og økonomiske krise og de deraf følgende justeringer i regionalpolitikkens og GD REGIO's prioriteter.

Forklaringer på de opnåede resultater

10.16. Formålet med resultatrapportering er at give oplysninger til interessenterne. Men selv i de tilfælde, hvor der kunne være givet en tilfredsstillende forklaring på, hvorfor de opnåede resultater ikke opfyldte den relevante målsætning eller det fastsatte mål, giver de årlige aktivitetsrapporter ingen forklaringer. Dette gør sig gældende i GD AGRI's rapport, selv når resultaterne ligger langt under målet: Med hensyn til fire indikatorer var målene ikke engang halvt opfyldt. I GD REGIO's årlige aktivitetsrapport analyseres resultaterne detaljeret punkt for punkt i forhold til de flerårige prioriteter (jf. punkt 10.15), men der foretages ikke en tilsvarende analyse af resultaterne i forhold til de generelle målsætninger og effektindikatorerne. 10.16. Kommissionen finder, at den har givet tilstrækkelige forklaringer. Indikatorerne i den årlige aktivitetsrapport bør ikke læses isoleret. Det er forvaltningsplanens samlede system af indikatorer, der gør det muligt at drage konklusioner om politikkens virkning og resultater, idet indikatorerne er baseret på makroøkonomiske modeller og statistikker med tilknytning til politikudviklingens generelle målsætninger.

Det er en udfordring at sikre pålideligheden af oplysninger modtaget udefra

10.17. Det lå uden for omfanget af Rettens revision at undersøge pålideligheden af samtlige oplysninger i de tre årlige aktivitetsrapporter. På grundlag af sin begrænsede vurdering konstaterede Retten, at oplysningerne vedrørende EuropeAid generelt er pålidelige, eftersom indikatorerne for de flestes vedkommende er internationalt anerkendte og kan verificeres uafhængigt. Til gengæld fandt Retten en række problemer i de årlige aktivitetsrapporter fra GD AGRI og GD REGIO, som begge i høj grad forlader sig på data fra medlemsstaterne, jf. eksempel 10.3. 10.17.

GD AGRI: Resultatrapportering baseret på ufuldstændige data 88 udviklingsplaner for landdistrikterne er i kraft i Den Europæiske Union. Men rapporteringen af resultaterne på EU-niveau med hensyn til tre forskellige indikatorer bygger på data fra henholdsvis 6, 9 og 32 af disse 88 planer. Og med hensyn til en anden indikator rapporteres resultaterne på EU-niveau på grundlag af data fra kun 8 af de 27 medlemsstater. GD AGRI: Resultatrapportering baseret på ufuldstændige data Den kumulerede EU-nettoeffekt på virkningsindikatorerne af politikken om udvikling af landdistrikterne er foretaget med de tilgængelige kvantificerede oplysninger, som er indgivet af medlemsstaterne. I størstedelen af midtvejsevalueringerne blev der ikke givet oplysninger om kvantificeret virkning, idet der blev henvist til, at evalueringerne blev udført for tidligt i programmeringsperioden til, at der kunne registreres målbare virkninger og konsekvenser. Virkningerne har at gøre med langsigtede processer.

GD REGIO: Uoverensstemmelser i den årlige aktivitetsrapport Antallet af skabte arbejdspladser angives ét sted at være 200 000 i 25 medlemsstater (side 34), og et andet sted at være 165 000 i 21 medlemsstater (bilag 6, side 169) — mens fodnoten til den sidste oplysning kun nævner 19 medlemsstater (fodnote 126). Antallet af indbyggere, der har fået adgang til bredbånd, angives ét sted at være 900 000 (side 34) og et andet sted at være 806 826 (bilag 6, side 172). Med hensyn til nyanlagte veje oplyses det ét sted, at der er anlagt 920 km i 12 medlemsstater (side 34), og et andet sted, at der er anlagt 805 km i 10 medlemsstater (bilag 6, side 171). GD REGIO: Uoverensstemmelser i den årlige aktivitetsrapport Kommissionen ønsker at understrege, at der er to tilgange til præsentationen af oplysninger med hensyn til mål og de senest kendte resultater. Alle uoverensstemmelser forklares udtømmende i teksten. — I den årlige aktivitetsrapports hovedafsnit gives der oplysninger om samhørighedspolitikkens resultater på et overordnet niveau, og der anvendes tal fra samtlige medlemsstater, hvad enten disse har mål eller ej (det er ikke et krav at have mål). — I bilag 6 sammenlignes mål og resultater direkte. Der medtages kun tal for de medlemsstater, der indberetter både mål og resultater (dvs., at medlemsstater, der indberetter resultater uden at indberette mål, holdes ude). Denne tilgang har været anvendt gennem en årrække og er beregnet til at muliggøre en vurdering af relevante fremskridt set i forhold til målet.

10.18. GD AGRI's og GD REGIO's mulighed for at sikre kvaliteten af dataene fra medlemsstaterne er begrænset. GD REGIO har anbefalet, at medlemsstaterne fokuserer på kerneindikatorer, og udsendt retningslinjer vedrørende datainput. GD'et har desuden indført en årlig verificeringsprocedure, som afslørede nogle fejl i de indsendte data. Den »resultatreserve«, der i den kommende programmeringsperiode indføres for fondene i den fælles strategiske ramme (13), kan gøre det muligt at give medlemsstaterne et incitament til at indsende relevante, sammenlignelige og pålidelige resultatdata. Det vil dog fortsat være en udfordring at sikre, at de indsendte data er aktuelle. F.eks. er den nuværende frist for medlemsstaternes indsendelse af data til GD REGIO juni måned det følgende år, hvilket betyder, at de data, der rapporteres i den årlige aktivitetsrapport for 2011, som offentliggøres i 2012, vedrører 2010. 10.18. Kommissionen vil fortsætte og intensivere sine kvalitetskontroller af medlemsstaternes oplysninger om den nuværende programmeringsperiode. I henhold til Kommissionens forslag til lovgivning for den nye periode skal 5 % af midlerne ikke være tildelt i starten af den nye programmeringsperiode for at kunne give yderligere midler til de medlemsstater, der har nået deres milepæle. Det skal virke som en tilskyndelse for medlemsstaterne (se KOM(2011) 615 endelig). Kommissionen betragter det ikke som en udfordring at sikre oplysningernes aktualitet. GD REGIO benytter altid de nyeste tilgængelige oplysninger, men erkender, at oplysningerne for det foregående år ikke vil være tilgængelige før det følgende års april måned under indberetningsordningerne i de nuværende og de foreslåede fremtidige forordninger.

RESULTATERNE AF RETTENS REVISION VEDRØRENDE PERFORMANCE

Indledning

10.19. I sine særberetninger undersøger Retten, om principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning (punkt 10.2) overholdes i forbindelse med Den Europæiske Unions budget. Retten vælger særberetningernes emner — specifikke budgetområder eller forvaltningstemaer — med henblik på maksimal effekt og ud fra en række kriterier, f.eks. omfanget af de pågældende indtægter eller udgifter (væsentlighed), karakteren af de risici, der kan indvirke negativt på en forsvarlig økonomisk forvaltning, og graden af de berørte aktørers interesse.

10.20. I 2011 vedtog (14) Retten 16 særberetninger, jf. tekstboks 10.1:

Særberetninger vedtaget af Revisionsretten i 2011 (15) — Nr. 1/2011 »Har dekoncentreringen af Kommissionens forvaltning af bistand til tredjelande fra hovedsædet til delegationerne ført til bedre bistandslevering?« — Nr. 2/2011 »Opfølgning af særberetning nr. 1/2005 om forvaltningen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig« — Nr. 3/2011 »Produktiviteten og effektiviteten af EU-bidrag, der kanaliseres gennem De Forenede Nationers organisationer i konfliktramte lande« — Nr. 4/2011 »Revision af SMV-garantifaciliteten« — Nr. 5/2011 »Enkeltbetalingsordningen (SPS): emner, der bør tages op til behandling, for at den økonomiske forvaltning kan blive mere forsvarlig« — Nr. 6/2011 »Var de turismeprojekter, der blev samfinansieret af EFRU, effektive?« — Nr. 7/2011 »Er støtten til miljøvenligt landbrug udformet og forvaltet godt?« — Nr. 8/2011 »Inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb under den fælles landbrugspolitik« — Nr. 9/2011 »Har de EFRU-støttede e-forvaltningsprojekter været effektive?« — Nr. 10/2011 »Er ordningerne for skolemælk og skolefrugt effektive?« — Nr. 11/2011 »Er ordningen for geografiske betegnelser udformet, og forvaltes den på en måde, som sikrer, at ordningen er effektiv?« — Nr. 12/2011 »Har EU's foranstaltninger bidraget til at tilpasse fiskerflådernes kapacitet til de disponible fiskerimuligheder?« — Nr. 13/2011 »Forebygges og afsløres momsunddragelse ved kontrollen af toldprocedure 42?« — Nr. 14/2011 »Har EU's bistand forbedret Kroatiens kapacitet til at forvalte eftertiltrædelsesstøtte?« — Nr. 15/2011 »Sikrer Kommissionens procedurer en effektiv forvaltning af statsstøttekontrollen?« — Nr. 16/2011 »EU's finansielle bistand til nedlæggelse af kernekraftværker i Bulgarien, Litauen og Slovakiet: resultater og fremtidige udfordringer«.

10.21. I sin seneste årsberetning viste Retten, hvordan revisionsresultaterne i dens særberetninger fra 2010 dækkede hele den typiske forvaltningscyklus fra strategisk planlægning og identifikation af behov til rapportering af resultater. I 2011 dækkede Rettens særberetninger lige så bredt. Unionen står imidlertid på tærsklen til den nye programmeringsperiode 2014-2020, og Retten beskriver derfor i det følgende, hvilken lære der kan uddrages af dens særberetninger fra 2011 med hensyn til udarbejdelse af nye programmer og projekter. Fokus ligger på tre temaer: behovsanalyse, udformning og EU-merværdi. Disse tre temaer afspejles også i forskellig grad i Rettens seneste udtalelser om den fælles strategiske ramme og om den fælles landbrugspolitik (16).

Behovsanalyse: Ingen robuste beviser

10.22. I sin årsberetning for 2010 bemærkede Retten, at en klar identificering af de behov, som et program skal dække, er vigtig, hvis der skal opnås gode resultater (17). Et eksempel, hvor Kommissionen generelt har sikret identificering af de centrale behov, er programmet vedrørende den bistand, der ydes til Kroatien for at sætte landet i stand til at forvalte EU-midler efter tiltrædelsen (18). 10.22. Kommissionen er enig i, at en forsvarlig behovsanalyse udgør en vigtig del af programcyklussen og analyserer grundigt de sager, hvor Retten har fundet, at der ikke var blevet udført en tilstrækkeligt grundig behovsanalyse.

10.23. I 2011 kunne Retten fortsat konstatere og rapportere om tilfælde, hvor der ikke var foretaget hensigtsmæssige behovsanalyser. F.eks. blev de tidlige strategier for e-forvaltning — hvor projekter kunne støttes af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) — primært udformet på grundlag af politiske erklæringer snarere end stringente behovsvurderinger, og projekterne tog derfor ikke fat på de vigtigste forhold (19). Og i forbindelse med to af de tre programmer for nedlæggelse af kernekraftværker, som Retten reviderede, var der ikke foretaget nogen behovsvurdering med relation til programmernes mål om at afbøde virkningen af at lukke kernekraftværker tidligere end oprindelig planlagt (20). 10.23. Der er meget høje omkostninger forbundet med overgangen til e-forvaltning. Det er nødvendigt at fastsætte prioriteter, og det er fornuftigt, at det gøres gennem politiske udtalelser og erklæringer, hvilket har betydet øget opmærksomhed om prioriteterne og givet strategier på et tidligt stadie. Imidlertid er fastsættelsen af prioriteter blevet væsentligt forbedret i den mellemliggende periode, og i dag har alle medlemsstater udviklet mere sofistikerede strategier for e-forvaltning. I tiltrædelsestraktaterne og de efterfølgende forordninger blev det fastslået, at der var et behov for afhjælpende foranstaltninger. EU-støtteordningen er udformet, så medlemsstaternes forslag til foranstaltninger er i overensstemmelse med og baseres på deres nationale energistrategier, der ikke kan undgå at tage virkningen af atomkraftværkernes lukning i betragtning.

10.24. En mangelfuld behovsanalyse har bl.a. som konsekvens, at det bliver sværere at afgøre, hvilket af de konkurrerende projekter der vil give mest værdi for pengene. Dette konstaterede Retten både ved sin revision af e-forvaltningsprojekter (21) og ved sin revision af EU-støtten til miljøvenligt landbrug. I forbindelse med den sidstnævnte revision bemærkede Retten, at målretning af midler til de områder, hvor behovene er størst, er afgørende for at øge miljøvirkningerne af støtten til fremme af miljøvenligt landbrug. Medlemsstaterne havde imidlertid ikke overvejet målretning på basis af en analyse af omkostninger og fordele (22). 10.24. Kommissionen er enig i, at behovsanalyser kan hjælpe til at identificere prioritetsprojekterne. For så vidt angår støtte til miljøvenligt landbrug, har nogle medlemsstater på baggrund af en cost-benefit-analyse imidlertid overvejet, hvilken grad af målretning der er ønskelig. Rumænien målretter f.eks. støtte til miljøvenligt landbrug med høj natur- og landskabsværdi med udgangspunkt i geografiske forhold, og de støtteberettigede områder findes ved brug af oplysninger på makroniveau. Alle medlemsstater har i dag med udgangspunkt i handlingsplanen for e-forvaltning for perioden 2011-2015 udviklet mere avancerede e-forvaltningsstrategier med henblik på e-forvaltningsprojekter og i forlængelse af politiske initiativer på EU-plan.

Udformning: Det er ikke tilstrækkelig klart, hvad der skal opnås

10.25. Identificeringen af behovene er kun begyndelsen på processen. Både programmerne og de enkelte projekter under dem skal være godt udformet for at sikre forsvarlig økonomisk forvaltning, så der opnås maksimal effekt med minimale omkostninger. I udformningen af programmerne og de enkelte projekter skal der etableres en forbindelse mellem de aktiviteter, der finansieres af budgettet, og de forventede output, resultater og virkninger.

10.26. I ét tilfælde tog Kommissionen på baggrund af udformningsproblemerne i én ordning skridt til, i hvert fald delvis, at forbedre udformningen af en tilsvarende ordning. Det har medført, at foranstaltningerne til at fremme forbruget af frugt i skolen ikke er uattraktive for støttemodtagerne og derfor ikke har samme dødvægtseffekt (23) som den tilsvarende skolemælksordning (24). Som beskrevet i de følgende punkter kunne Retten dog fortsat konstatere en række svagheder i udformningen af de finansieringsstrømme, som den reviderede i 2011. 10.26. Kommission finder, at den seneste revision af skolemælksordningen, der havde en forbedring af systemets overordnede effektivitet som mål, i høj grad udgør svar på Rettens bemærkninger.

10.27. Kommissionen kanaliserer en del af støtten til konfliktramte lande gennem De Forenede Nationers organisationer. Næsten alle de bidragsaftaler, som Retten reviderede (18 ud af 19), havde imidlertid en eller flere svagheder i udformningen, f.eks. at der ikke var nogen referencekriterier, at målene var uspecifikke, eller at der manglede indikatorer. Som følge heraf fremstod det ikke klart, hvad der skulle opnås, eller hvordan det kunne vurderes, om resultatet var tilfredsstillende (25). 10.27. Kommissionen erkender vigtigheden af projekters udformning men finder, at kun to ud af de 18 citerede sager havde svagheder, som kunne påvirke projektresultaterne direkte. Kommissionen har i 2011 indført ny uddannelse og vejledning for at forbedre projektudformningen, hvilket Kommissionen finder i rigelig grad udgør svar på Rettens bemærkninger. Desuden erkendte Retten i sin særberetning, at der selv under ekstremt vanskelige forhold opnås gode og rimeligt stabile resultater gennem projekter, der gennemføres med FN i konfliktramte lande.

10.28. Den fælles landbrugspolitiks enkeltbetalingsordning skulle tilskynde landbrugere til at dække efterspørgslen på markedet og fremme mere miljøvenlige landbrugspraksis. Der ligger imidlertid en selvmodsigelse i udformningen af ordningen: Den er ment som en støtte til den individuelle landbrugers indkomst, men i praksis tages der ved fordelingen af støtten kun i ringe grad hensyn til modtagerens særlige omstændigheder, hvilket medfører, at fordelingen af subsidierne til de enkelte landbrugere hovedsagelig forbliver baseret på arealet af den udnyttede jord, og at en stor del af støtten under enkeltbetalingsordningen således stadig går til store landbrug, som det var tilfældet under den tidligere ordning (26). 10.28. Enkeltbetalingsordningen har vist sig at være et effektivt redskab til at give grundlæggende indkomststøtte og samtidig gøre det muligt for landbrugeren at træffe produktionsbeslutninger på baggrund af markedssignaler. Det skyldes, at betalingerne er uafhængige af produktionen og ikke har indflydelse på produktionsbeslutninger. For at være støtteberettigede skal modtagerne, jordlodderne og aktiviteterne leve op til præcise betingelser, der er fastlagt i Rådets forordning, og som er forenelige med Verdenshandelsorganisationens regler, dvs., at de ikke må være knyttet til produktionsfaktorer. Behovet for grundlæggende indkomstsikring til »store landbrug« bør ikke systematisk betragtes som værende lavere end andre landbrugs, da indkomst generelt er stærkt afhængig af produktionsformer, input- og outputomkostninger, arbejdet på bedriften osv. Betalingsrettighedernes værdi og antal blev beregnet ved hjælp af historiske referenceværdier for produktion og arealer for at sikre en gnidningsløs overgang til afkoblingen af støtte og produktion. Den nuværende fordeling af direkte betalinger mellem landbrugsbedrifterne afspejler derfor blot, at landbrugsarealerne og landbrugsproduktionen ikke er ligeligt fordelt mellem landbrugsbedrifterne i EU. Spørgsmålet om omfordeling af støtten mellem landbrugerne og medlemsstaterne overvejes ikke desto mindre i forslagene til lovgivning om den fælles landbrugspolitik efter 2013 og bør også føre til, at støtte udbetalt gennem enkeltbetalingsordningen bliver mere målrettet. For at tilføre udgifterne værdi og kvalitet har Kommissionen foreslået at forbedre og tilføje andre elementer, der dækker nogle af de spørgsmål, som Retten har nævnt i sin særberetning, nemlig ordningens udformning og bedre målretning af støtten.

10.29. Ordningen for geografiske betegnelser er en ordning, der tilsigter at beskytte betegnelser, der identificerer landbrugsprodukter, hvis kvalitet, omdømme eller andre egenskaber navnlig kan tilskrives deres geografiske oprindelse (f.eks. prosciutto di Parma, Bayerisches Bier osv.). Ordningens succes afhænger blandt andet af producenternes anvendelse af den. Der er mulighed for at tilskynde yderligere producenter til at tilslutte sig ordningen, navnlig i medlemsstater, hvor tilslutningen er ringe. De foreliggende foranstaltninger og anvendte procedurer er imidlertid ikke nok til at tilskynde disse producenter til at deltage (27). 10.29. Ordningen er hovedsagelig et system til beskyttelse af intellektuel ejendomsret. Der er etableret egnede instrumenter og retlige foranstaltninger, og producenterne opfordres til at deltage i ordningen på frivillig basis. Det bekræftes også af producenternes åbenlyse interesse i ordningen: Der er blevet registreret et betydeligt antal produktnavne (over 1 000), svarende til en markedsværdi på over 14,5 mia. euro (i 2008). De medlemsstater, der er blevet medlem efter 2004, er stadig i færd med at indhente de øvrige medlemsstater med hensyn til ordningen. Der er iværksat en række initiativer, herunder oplysningskampagner, handelsmesser, og internationale tematiske udstillinger og der er blevet udarbejdet vejledninger til ansøgere om geografiske betegnelser (BOB eller BGB) for yderligere at tiltrække potentielle ansøgere.

10.30. Som led i den fælles fiskeripolitik yder Kommissionen støtte til medlemsstaterne, for at de kan reducere fiskerflådernes kapacitet med det endelige formål at bevare fiskebestandene. Effektiviteten af denne støtte begrænses af problemer med udformningen. F.eks. konstaterede Retten, at støtteberettigelses- og udvælgelseskriterierne i oplægningsordningerne for fiskerfartøjer ikke var særlig målrettede, hvilket betød, at nogle fiskerfartøjer blev ophugget, selv om dette kun havde ringe, hvis overhovedet nogen, indvirkning på de fiskebestande, som ordningerne var rettet mod (28). 10.30. De sager, som Retten har analyseret, er blevet revideret og drøftet med medlemsstaterne. Medlemsstaterne foretager ændrende indgreb, herunder inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, hvor det måtte være nødvendigt.

EU-merværdi: Den værdi, der berettiger en EU-intervention

10.31. Kommissionen har defineret EU-merværdi som den værdi, der følger af et EU-tiltag og forøger den værdi, der ellers ville være opnået ved en enkelt medlemsstats handling (29). Retten har tidligere fremført, at en definition af dette begreb bør baseres på de principper, der er gengivet i tekstboks 10.2, og anbefalet, at det defineres i en passende politisk erklæring eller EU-retsakt som en vejledning, EU's politiske myndigheder kan bruge, når de fastlægger udgiftsprioriteter (30). 10.31. Kommissionen ønsker at understrege, at begrebet EU-merværdi kan anvendes i mange forskellige sammenhænge såsom i akademiske overvejelser om EU-budgettet, til definition af mål og/eller kriterier for udvælgelse af projekter i specifikke EU-programmer, i finansforordningens bestemmelser og i evalueringen af eksisterende programmer. Men Kommissionen finder også, at et politisk projekts merværdi overskrider, hvad man kan vise alene ved brug af tal. Et af formålene med det omtalte arbejdsdokument var at forklare merværdien af at have et EU-budget og at give mange eksempler på, hvordan det fungerer i praksis i medlemsstaterne, således at EU's beslutningstagende organer kan referere sig til det grundlag, der er nødvendigt for at prioritere udgifterne. Desuden udgør Kommissionens konsekvensanalyseproces dokumentationsmateriale for politiske beslutningstagere, hvad angår fordelene og ulemperne ved mulige politiske valg, ved at vurdere disses potentielle konsekvenser. Dermed drejer processen sig også om merværdien af Kommissionens forslag.

De principper, Retten foreslår som basis for begrebet EU-merværdi: — Udgifter, som afholdes i Den Europæiske Union over Unionens budget, skal give EU og unionsborgerne klare og synlige fordele, som ikke kunne være opnået ved hjælp af udgifter på nationalt, regionalt eller lokalt plan, men på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan opnås på EU-plan — Udgifter, der har grænseoverskridende virkninger eller vedrører fælles interesser, er ved en umiddelbar betragtning en »stærkere kandidat« til EU-foranstaltninger end udgifter med begrænsede geografiske virkninger — En rimelig koncentration af udgifterne vil umiddelbart kunne støtte målet om at tilføre merværdi — Også med hensyn til udgifter uden for Unionen, f.eks. udviklingsbistand, er det sandsynligt, at merværdien kan øges ved en selektiv tilgang, f.eks. ved at fokusere på koordinering af udviklingsbistand i områder, hvor der er global donortilslutning, og ved at fokusere på aktiviteter, hvor EU's ekspertise har særlig værdi (31). Kommissionen finder, at merværdien af et politisk projekt bør udgøre et vigtigt kriterium for, om det er berettiget at give penge ud på EU-plan. Kommissionen har allerede vurderet merværdien af de foreslåede udgifter på alle politikområder, da den fremsatte forslag til EU's budget for perioden 2007-2013, og anvendte følgende kriterier: — effekt: hvor en indsats på EU-plan er den eneste mulighed for at nå resultater — effektivitet: hvor EU giver mere for pengene — synergi: hvor en indsats fra EU's side er nødvendig for at supplere, stimulere og forstærke foranstaltninger. Kommissionen udformede både de nye flerårige finansielle rammer og sektorspecifikke instrumenter og programmer på en måde, der sikrer, at: — målsætningerne bedre kan opnås gennem EU-støtte — der skabes synlighed om EU-støtten — EU-merværdien er iøjnefaldende — samling af ressourcerne på EU-plan giver stordriftsfordele og bedre resultater.

I Kommissionens meddelelse om dagsordenen for forandring fra oktober 2011 og de efterfølgende konklusioner fra Rådet af 14. maj 2012 anbefales det i højere grad at målrette støtten til de lande, som har mest brug for hjælp, og et begrænset antal sektorer, hvor virkningen er størst, og EU-merværdien fremgår klart.

10.32. Retten har udtalt, at udgiftsprogrammer, som ikke tilfører EU-merværdi, pr. definition ikke kan formodes at være en produktiv og effektiv måde at anvende EU-skatteborgernes penge på (32). I sine særberetninger fra 2011 beskriver Retten tilfælde, hvor det i bedste fald var tvivlsomt, om der var tilført EU-merværdi: 10.32. Kommissionen er af den mening, at evalueringen af udgiftsprogrammernes merværdi skal udføres med hensyntagen til de fastsatte mål og de kriterier, der blev anvendt, da Kommissionens forslag oprindelig blev undersøgt (se tekstboks 10.2).

— Der var ingen dokumentation for, at garantifaciliteten for små og mellemstore virksomheder (SMV-garantifaciliteten) tilførte EU-merværdi, for facilitetens resultater kunne også være opnået med finansiering fra nationale ordninger (33). — Kommissionen tager allerede hensyn til bemærkningen i drøftelserne og tilrettelæggelsen af den næste generation af finansielle instrumenter i den flerårige finansielle ramme for perioden efter 2013, i forbindelse med hvilket sikring af EU-merværdi er et af de centrale principper, der skal tages højde for ved alle forslag om instrumenter.

— I forbindelse med de turismeprojekter, der blev samfinansieret af EFRU, var det vanskeligt at vurdere omfanget af EU-merværdien, fordi der manglede et hensigtsmæssigt system til opstilling af målsætninger og overvågning af resultater (34). — Kommissionen noterer sig, at Rettens forvaltningsrevision konstaterede en høj beskæftigelseseffekt af de undersøgte turismeprojekter.

— Med hensyn til EU's støtte til nedlæggelse af kernekraftværker i tre medlemsstater konkluderede Retten, at politikrammerne var relativt løse, og den anbefalede at basere en eventuel beslutning om at yde yderligere finansiel bistand på en evaluering af en sådan interventions EU-merværdi (35). — Kommissionen finder, at programmernes EU-merværdi fremgik tydeligt. Uden disse programmer ville det have været ekstremt vanskeligt at nå det overordnede mål om væsentligt at forbedre den nukleare sikkerhed i EU og at hjælpe medlemsstaterne til at afhjælpe konsekvenserne af tidlig lukning. Den 24. november 2011 stillede Kommissionen forslag om Rådets forordning om EU-støtte til programmerne for bistand til nuklear nedlukning i Bulgarien, Litauen og Slovakiet (KOM(2011) 783) i perioden 2014-2020. Med forslaget fulgte en omfattende konsekvensanalyse, herunder en vurdering af EU-merværdien.

10.33. I sine seneste udtalelser har Retten gjort opmærksom på svagheder med hensyn til Kommissionens fastlæggelse af politiske mål i form af resultater, der tilsigtes opfyldt ved hjælp af EU-midlerne (36). Uden klare mål for de forventede resultater vil det fortsat være svært for Kommissionen at dokumentere, at dens udgifter tilfører EU-merværdi — og dermed svært at give sikkerhed for, at udgifterne anvendes produktivt og effektivt. 10.33. Det er et af Kommissionens hovedmål med forslagene »Et budget for EU 2020« til fastlæggelse af Unionens langsigtede strategiske mål, der indeholder budgettet for de kommende syv år, at øge fokus på performance og resultater. Således er alle programmerne og instrumenterne i forslaget om den flerårige finansielle ramme blevet udformet, så de sikrer, at deres resultater og virkninger bidrager væsentligt til at nå EU's centrale strategiske mål. Med andre ord fremhæves de forventede resultater og den forventede performance.

KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER

Konklusioner

10.34. Den proces, hvorved Kommissionens GD'er udarbejder deres årlige aktivitetsrapporter, er under udvikling. Retten konstaterede, at der er tegn på forbedringer sammenlignet med det foregående år (punkt 10.7). 10.34. Kommissionen stræber efter til stadighed at forbedre ansvarlighedsrapporternes kvalitet og tydelighed.

10.35. Der er stadig problemer med relevans, især når det gælder sammenhængen mellem målsætninger og indikatorer, fastsættelsen af meningsfulde kvantificerede mål og den årlige måling af fremskridt. Retten konstaterede ligesom sidste år, at de tre undersøgte GD'er ikke rapporterer om sparsommelighed og produktivitet i del 1 i de årlige aktivitetsrapporter (jf. punkt 10.8-10.12). 10.35. Kommissionen forbedrede de stående instrukser for de årlige aktivitetsrapporter for 2011, hvad angår virkning og effektivitet, og anmodede generaldirektoraterne om på eget initiativ at tilføje indikatorer vedrørende forsvarlig økonomisk forvaltning i del 3. Flere generaldirektorater rapporterede tilbage herom i 2011.

10.36. GD AGRI og GD REGIO anvender generelt målsætningerne, indikatorerne og målene fra deres forvaltningsplaner til rapporteringen i de årlige aktivitetsrapporter, og de er generelt de samme som året før. Der er dog tilfælde, hvor der er foretaget ændringer, og de er ikke altid forklaret (jf. punkt 10.13-10.16). 10.36. Kommissionen er enig i, at ændringer i forrige års årlige aktivitetsrapport kræver en forklaring. Kommissionen finder imidlertid, at den har givet tilstrækkelige forklaringer i den henseende.

10.37. Lovgivningsmæssige og praktiske begrænsninger forringede pålideligheden af de oplysninger, som GD'erne indhentede fra medlemsstaterne vedrørende programmer under delt forvaltning. Der træffes i øjeblikket foranstaltninger, som skal give medlemsstaterne incitamenter til at indsende relevante, sammenlignelige og pålidelige resultatdata vedrørende fondene i den fælles strategiske ramme i den kommende programmeringsperiode, og erfaringerne med disse kan måske være nyttige fremover. Der er desuden et tidsmæssigt problem (jf. punkt 10.17 og 10.18). 10.37. Kommissionen vil fortsætte og intensivere sine kvalitetskontroller af medlemsstaternes indberetninger om den nuværende programmeringsperiode. Kommissionen betragter det imidlertid ikke som en udfordring at sikre oplysningernes aktualitet. Den syvårige programmeringsperiode taget i betragtning er oplysninger, der er tilgængelige 16 måneder efter årets udløb, stadig brugbare i forbindelse med tilpasning af programmer, der måtte vise tegn på utilstrækkelig performance (se svar til afsnit 10.18).

10.38. Med hensyn til de tre analyseområder, der er omhandlet i dette kapitel, konstaterede Retten følgende i sine særberetninger fra 2011: 10.38.

a) Ofte foreligger der ingen behovsvurderinger af høj kvalitet, selv om sådanne vurderinger er væsentlige for at sikre, at EU-udgifterne målrettes mod de (geografiske eller emnemæssige) områder, hvor behovene er størst (punkt 10.22-10.24). a) Kommissionen er enig i, at en forsvarlig behovsanalyse udgør en vigtig del af programcyklussen, og analyserer grundigt de sager, hvor Retten har fundet, at der ikke var blevet udført en tilstrækkeligt grundig behovsanalyse.

b) Nogle programmer har udformningssvagheder, som indvirker negativt på Kommissionens evne til at konstatere og rapportere om resultaterne og effekten af EU-udgifterne (punkt 10.25-10.30). b) Kommissionen erkender vigtigheden af projekters udformning, men er ikke enig i alle Rettens vurderinger med hensyn til de sager, der nævnes i afsnit 10.25-10.30. Kommissionen analyserer imidlertid grundigt Rettens vurderinger i denne henseende og tilpasser sin praksis, hvor det måtte være hensigtsmæssigt, for at forbedre projekters udformning yderligere.

c) Det er en udfordring for Kommissionen at dokumentere, at EU-udgifterne tilfører EU-merværdi (punkt 10.31-10.33). c) Kommissionen har indarbejdet de principper, der blev opstillet i revisionen af budgettet for 2010, i udformningen af den næste flerårige finansielle ramme, herunder navnlig øget fokus på EU-budgettets merværdi.

Anbefalinger

10.39. På grundlag af denne gennemgang og resultaterne og konklusionerne for 2011 anbefaler Retten, at: 10.39.

— Anbefaling 1: Kommissionen ved udformningen af nye udgiftsprogrammer forsøger at fokusere sine aktiviteter på de resultater og den effekt, som den ønsker at opnå. Hvis det ikke umiddelbart er muligt at måle resultaterne og effekten, bør Kommissionen opstille indikatorer og delmål baseret på »SMART-målsætninger« (37), der kan dokumentere, at aktiviteterne støtter opfyldelsen af de ønskede mål. Kommissionen er enig med Rettens anbefaling og har som beskrevet allerede taget forholdsregler i den henseende. Kommissionen har indarbejdet de principper, der blev opstillet i revisionen af budgettet for 2010, i udformningen af den næste flerårige finansielle ramme: — fokus på at virkeliggøre de centrale politiske mål — fokus på EU-merværdi — fokus på virkninger og resultater — opnå gensidige fordele på tværs af EU.

— Anbefaling 2: Kommissionen samarbejder med medlemsstaterne om at forbedre kvaliteten af de indsendte data og sikre, at de er aktuelle. Navnlig bør den trække på erfaringerne med de foranstaltninger, der træffes med hensyn til fondene i den fælles strategiske ramme for at give medlemsstaterne incitamenter til at indsende resultatdata af høj kvalitet. Kommissionen er enig i, at samarbejde med medlemsstaterne er vigtigt for at forbedre oplysningernes kvalitet og rettidige indberetning. Kommissionen har i forlængelse af en kontroløvelse foretaget i samarbejde med medlemsstaterne, der skulle bekræfte, at de elektronisk indberettede indikatorer var korrekte, tillid til, at der fortsat vil ske forbedringer i oplysningernes kvalitet. Under indberetningsordningerne i de nuværende og de foreslåede fremtidige forordninger vil oplysningerne for det foregående år imidlertid ikke være tilgængelige før det følgende års april måned.