Landbrugets stilling I Den Europæiske Union - Rapport 2000

(forelagt af Kommissionen)

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Den økonomiske situation og indkomsterne i landbruget

1.1. Generel oversigt

1.2. Produktionsniveauer

1.3. Udviklingen i produktions- og markedspriserne

1.4. Gennemsnitsproducentpriser

1.5. Udviklingen i landbrugsindkomsterne

1.6. Informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB)

1.6.1. Bedrifternes indkomster

1.6.2. Resultaterne for de enkelte driftsgrene

2. DEN POLITISKE UDVIKLING OG LOVGIVNINGSINITIATIVER I 2000

2.1. Kvalitetspolitik

2.2. Økologisk landbrug

2.3. Salgsfremmende foranstaltninger

2.4. Forenkling af landbrugslovgivningen

2.4.1. Indledning

2.4.2. Landbrugslovgivningens gennemskuelighed og tilgængelighed

2.4.2.1. Konsolidering

2.4.2.2. Konsolidering af ordningerne med import- og eksportlicenser

2.4.2.3. Koder for bestemmelsessteder ved eksport

2.4.2.4. Forslag fra betalingskontorerne

2.4.2.5. Nye rammebestemmelser for statsstøtte

2.4.3. Forenklingsforanstaltninger på de enkelte markeder

2.4.3.1. Hør og hamp

2.4.3.2. Kød

2.4.3.3. Mælk og mejeriprodukter

2.4.3.4. Frugt og grøntsager

2.4.3.5. Ris

2.4.4. Ordningen for mindre landbrugere

2.5. Statsstøtte

2.5.1. Nye rammebestemmelser

2.5.2. Oversigt over året

2.5.3. Usædvanlige begivenheder og naturkatastrofer

2.5.3.1. Dioxinkrisen - (B)

2.5.3.2. Genopretning af den franske skovbrugssektor - (F)

2.5.4. Privatisering og omstrukturering

2.5.4.1. Støtte til opkøb af jord - (D)

2.5.4.2. EPAC's og SILOPOR's omstrukturerings- og privatiseringsplaner - (P)

2.5.4.3. Centrale del latte di Roma - (I)

2.5.5. Skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger

2.5.5.1. Delvis fritagelse for CO2-afgiften i væksthussektoren - (NL)

2.5.5.2. Fritagelse for mineralafgifter - (NL)

2.5.6. Driftsstøtte til græske kooperativer - (EL)

2.5.7. RIBS - statslig indgriben i markedsvilkårene - (I)

2.5.8. Svinesektoren

2.5.8.1. Støtte til svineproduktion - Stabiporc - (F)

2.5.8.2. Svineopsamlingscentre - (NL)

2.5.9. Husdyrsektoren - generelle foranstaltninger

2.5.9.1. Kapacitetsnedlæggelser - nuværende ordning for intensive husdyrbrug - (NL)

2.5.9.2. Transport af levende dyr - Gaelic Ferries - (IRL)

2.5.9.3. Støtte til husdyrbrugere, der har været udsat for ugunstige vejrforhold - (IRL)

2.5.10. Sukkersektoren

2.5.11. Citrussektoren

2.5.11.1. Støtte til citrussektoren på Sicilien - (I)

2.5.11.2. National handlingsplan for citrussektoren - (I)

2.5.12. Vinsektoren

2.6. Støtte til de dårligst stillede personer

2.7. Regionerne i EU's yderste periferi

2.8. Oplysninger om foranstaltningerne under den fælles landbrugspolitik

2.9. Aktivitetsrapport for IKT-området (informations- og kommunikationsteknologi)

2.10. Rådgivende komiteer og forbindelser til faglige organisationer og interessegrupper

3. Landbrugsmarkeder

3.1. Prispakken for 2000/01

3.2. Vegetabilske produkter

3.2.1. Korn

3.2.1.1. Verdensmarkedet

3.2.1.2. EU-markedet

3.2.2. Oliefrø

3.2.3. Ærter, bønner, hestebønner og sødlupiner

3.2.4. Anden hør end spindhør

3.2.5. Bælgplanter (kikærter, vikker og linser)

3.2.6. Nonfood

3.2.7. Ris

3.2.7.1. Reform af rissektoren

3.2.8. Stivelse

3.2.9. Sukker

3.2.9.1. Verdensmarkedet

3.2.9.2. EU-markedet

3.2.9.3. De vigtigste lovgivningsmæssige og politiske begivenheder

3.2.10. Kartofler

3.2.11. Kunsttørret foder

3.2.12. Spindhør og hamp

3.2.12.1. Spindhør

3.2.12.2. Hamp

3.2.12.3. Reform af ordningen for spindhør og hamp

3.2.13. Bomuld

3.2.13.1. Reform af den fælles markedsordning for bomuld

3.2.14. Silkeorm

3.2.15. Olivenolie

3.2.16. Friske frugter og grøntsager

3.2.16.1. Situationen på verdensmarkedet

3.2.16.2. Den internationale samhandel

3.2.16.3. EU-markedet

3.2.16.4. Reformen af frugt- og grøntsagssektoren

3.2.17. Bananer

3.2.17.1. EU-produktionen

3.2.17.2. Import fra AVS-staterne

3.2.17.3. Reformen af den fælles markedsordning for bananer

3.2.18. Forarbejdede frugter og grøntsager

3.2.18.1. Verdensmarkedet og EU-markedet

3.2.18.2. De vigtigste lovgivningsmæssige og politiske begivenheder (se afsnit 3.2.16.4)

3.2.19. Vin

3.2.20. Tobak

3.2.20.1. Markedsudvikling

3.2.20.2. De vigtigste lovgivningsmæssige og politiske begivenheder

3.2.21. Frø

3.2.21.1. Markedsudvikling

3.2.21.2. De vigtigste lovgivningsmæssige og politiske begivenheder

3.2.22. Humle

3.2.22.1. Verdensmarkedet

3.2.22.2. EU-markedet

3.2.22.3. De vigtigste lovgivningsmæssige og politiske begivenheder

3.2.23. Levende planter og blomsterdyrkningsprodukter

3.3. Animalske produkter

3.4. Animalske produkter

3.4.1. Mælk og mejeriprodukter

3.4.1.1. Verdensmarkedet

3.4.1.2. EU-markedet

3.4.2. Okse- og kalvekød

3.4.2.1. Gennemførelse af reformen af okse- og kalvekødsektoren

3.4.2.2. Mærkning af oksekød

3.4.2.3. Verdensmarkedet i 1999

3.4.2.4. EU-markedet

3.4.3. Fåre- og gedekød

3.4.4. Svinekød

3.4.4.1. De vigtigste lovgivningsmæssige og politiske begivenheder (reguleringsfond for svinekød)

3.4.5. Fjerkrækød

3.4.6. Æg

3.4.7. Honning

4. AGROMONETÆR ORDNING

4.1. Udviklingen i 2000

5. Udvikling af landdistrikter i 2000

5.1. Belgien

5.1.1. Vedtagelse af nye programmer

5.1.1.1. Flandern

5.1.1.2. Vallonien

5.1.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.1.2.1. Belgien samlet

5.1.2.2. Hovedstadsregionen Bruxelles

5.1.2.3. Flandern

5.1.2.4. Vallonien

5.2. Danmark

5.2.1. Vedtagelse af nye programmer

5.3. Tyskland

5.3.1. Vedtagelse af nye programmer

5.3.1.1. Baggrund og programmeringsrammer

5.3.1.2. Programmer og prioriterede områder

5.3.1.2.1. Baden-Württemberg

5.3.1.2.2. Bayern

5.3.1.2.3. Brandenburg

5.3.1.2.4. Bremen

5.3.1.2.5. Hamburg

5.3.1.2.6. Hessen

5.3.1.2.7. Mecklenburg-Vorpommern

5.3.1.2.8. Niedersachsen

5.3.1.2.9. Nordrhein-Westfalen

5.3.1.2.10. Rheinland-Pfalz

5.3.1.2.11. Saarland

5.3.1.2.12. Sachsen

5.3.1.2.13. Sachsen-Anhalt

5.3.1.2.14. Schleswig-Holstein

5.3.1.2.15. Thüringen

5.3.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.3.2.1. Mål nr. 1

5.3.2.2. Mål nr. 5b

5.3.2.3. Leader II

5.4. Grækenland

5.4.1. Vedtagelse af nye programmer

5.4.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.5. Spanien

5.5.1. Vedtagelse af nye programmer

5.5.1.1. Aragonien

5.5.1.2. Catalonien

5.5.1.3. Balearerne

5.5.1.4. Rioja

5.5.1.5. Madrid

5.5.1.6. Navarra

5.5.1.7. Baskerlandet

5.5.2. Programmering EUGFL, Udviklingssektionen

5.5.3. Evaluering af de tidligere programmer

5.6. Frankrig

5.6.1. Vedtagelse af nye programmer

5.6.1.1. Programmerne for mål nr. 1 regionerne

5.6.1.2. Programmerne for mål nr. 2 regionerne

5.6.1.3. Leader+

5.6.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.7. Irland

5.7.1. Vedtagelse af nye programmer

5.7.1.1. Baggrund og programmeringsrammer

5.7.1.2. Programmer og prioriterede områder

5.7.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.8. Italien

5.8.1. Vedtagelse af nye programmer

5.8.1.1. Abruzzerne

5.8.1.2. Bolzano

5.8.1.3. Emilia-Romagna

5.8.1.4. Friuli-Venezia Guilia

5.8.1.5. Latium

5.8.1.6. Ligurien

5.8.1.7. Lombardiet

5.8.1.8. Marche

5.8.1.9. Umbrien

5.8.1.10. Piemonte

5.8.1.11. Toscana

5.8.1.12. Trentino

5.8.1.13. Valle d'Aosta

5.8.1.14. Veneto

5.8.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.9. Luxembourg

5.9.1. Vedtagelse af nye programmer

5.9.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.10. Nederlandene

5.10.1. Vedtagelse af nye programmer

5.10.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.11. Østrig

5.11.1. Vedtagelse af nye programmer

5.11.1.1. Mål nr. 1 programmet for Burgenland

5.11.1.1.1. Strategi

5.11.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.12. Portugal

5.12.1. Vedtagelse af nye programmer

5.12.1.1. Fællesskabsstøtteramme og andre instrumenter

5.12.1.2. Mål

5.12.1.3. Prioriterede områder og programmernes struktur

5.12.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.13. Finland

5.13.1. Vedtagelse af nye programmer

5.13.1.1. Det kontinentale Finland

5.13.1.2. Ålandsøerne

5.13.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.14. Sverige

5.14.1. Vedtagelse af nye programmer

5.14.1.1. Mål nr. 1

5.14.2. Evaluering af de tidligere programmer

5.15. Det Forenede Kongerige

5.15.1. Vedtagelse af nye programmer

5.15.1.1. England

5.15.1.2. Nordirland

5.15.1.3. Skotland

5.15.1.4. Wales

5.15.1.5. Mål nr. 1

6. Miljø og skove

6.1. Andre miljøforanstaltninger

6.2. Foranstaltninger inden for skovbruget

7. Finansiering af den fælles landbrugspolitik i 2000

7.1. Aftalen fra topmødet i Berlin og budgetdisciplin

7.2. EUGFL, Garantisektionen

7.2.1. Budgetbehandlingens gennemførelse

7.2.1.1. Den monetære reserve

7.2.2. Garantisektionens andel af det samlede budget

7.2.3. EUGFL og fondens finansielle indtægter

7.2.4. Arten af EUGFL, Garantisektionens udgifter

7.2.4.1. Offentlige lagre

7.2.5. Regnskabsafslutning

7.2.6. Udviklingen i udgifterne til landbrugsmarkederne i 2000

7.3. EUGFL, Udviklingssektionen

7.3.1. Finansiering

7.3.2. Gennemførelse af budgettet

7.4. Evaluering

7.4.1. Evaluering af markedsforanstaltninger

7.4.2. Evaluering af strukturforanstaltningerne og foranstaltningerne til udvikling af landdistrikterne

8. Forberedelse af udvidelsen

8.1. De vigtigste udviklingstendenser

8.1.1. Tiltrædelsesforhandlinger

8.1.2. Førtiltrædelsesstrategi

8.1.3. SAPARD

8.1.4. De central- og østeuropæiske lande, gradvis liberalisering af den bilaterale handel med landbrugsvarer

8.1.4.1. Liste 1:

8.1.4.2. Liste 2:

8.1.4.3. Liste 3:

8.1.5. Resultaterne af forhandlingerne

8.2. Bulgarien

8.3. Den Tjekkiske Republik

8.4. Estland

8.5. Ungarn

8.6. Letland

8.7. Litauen

8.8. Polen

8.9. Rumænien

8.10. Slovakiet

8.11. Slovenien

9. Internationale forbindelser

9.1. Internationale organisationer og aftaler

9.1.1. Verdenshandelsorganisationen (WTO)

9.1.1.1. WTO-konsultationer og bilæggelse af tvister

9.1.2. Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD)

9.1.3. Den generelle toldpræferenceordning (GSP)

9.1.4. De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO)

9.1.5. Den internationale kornoverenskomst

9.1.5.1. Konventionen om kornhandel

9.1.5.2. Konventionen om fødevarehjælp

9.1.6. Den Internationale Sukkerorganisation

9.2. Bilaterale og regionale handelsforbindelser

9.2.1. USA

9.2.2. Canada

9.2.3. Mexico

9.2.4. Mercosur og Chile

9.2.5. Sydafrika

9.2.6. Japan og Republikken Korea

9.2.7. New Zealand

9.2.8. Middelhavslandene

1. Den økonomiske situation og indkomsterne i landbruget

1.1. Generel oversigt

1. Landbruget var i 2000 især præget af tre faktorer: a) stigningen i priserne inden for såvel svineavl som fjerkræavl efter faldet det foregående år; b) eksplosionen i oliepriserne, der har medført en meget markant stigning i energipriserne og, skønt i mindre omfang, i priserne på kunstgødning; c) det kraftige fald i forbruget af og priserne på oksekød fra oktober som følge af den nye krise, som konstateringen nye tilfælde af BSE (bovin spongiform encephalitis) i flere medlemsstater medførte. Alt i alt var de klimatiske forhold gunstige, hvilket resulterede i en rekordhøst af kornprodukter og i et økonomisk klima både internt og på internationalt plan, der var favorabelt med hensyn til såvel økonomisk vækst som til landbrugseksportens konkurrenceevne.

2. Generelt viser de første skøn over indkomsterne i landbruget, der blev foretaget i slutningen af 2000, inden virkningerne af BSE-krisen for alvor var slået igennem, en stigning i indkomsterne på 1,3% i faste priser for Den Europæiske Union som helhed efter, at der allerede blev registreret en let stigning i 1999 (+0,7% i henhold til de seneste oplysninger). Det er dog sandsynligt, at dette første skøn for 2000 vil blive revideret i nedadgående retning som følge af det kraftige prisfald inden for oksekødssektoren i årets sidste kvartal. Samtidig med dette fald skete der dog en endnu kraftigere stigning i priserne på svinekød og fjerkræ, en stigning, der allerede var startet, da krisen satte ind.

3. Vejrmæssigt var forholdene generelt ret gunstige på tidspunktet for udsåningen af vintersæden (efteråret 1999). Dette medførte en stigning i arealer tilplantet med blød hvede i Frankrig, Benelux-landene og navnlig Tyskland efter det foregående års fald. Endvidere gjorde den rigelige nedbør i Sydeuropa lige efter udsåningen af vintersæden det muligt at fylde vandreserverne op efter en sommer, der var præget af ret høje temperaturer og en langvarig tørke i Spanien. Dermed var der mulighed for i vid udstrækning at udligne den manglende nedbør i disse regioner og temperaturer, der var højere end normalt, som blev målt i løbet af vinteren. Sidstnævnte fænomen berørte ligeledes størstedelen af de central- og nordeuropæiske regioner (hvor man registrerede 2 grader Celsius over normalen), men vejrforholdene i løbet af foråret var generelt ret favorable med relativt høje temperaturer, der fremskyndede afgrødernes udvikling. Til gengæld blev vejrforholdene noget dårligere hen på sommeren med meget store nedbørsmængder i Nordeuropa og temperaturer, der stadig lå over normalen, i Sydeuropa. Den rigelige nedbør i de nordlige regioner i juli og august forsinkede høsten af vintersæden ganske betydeligt og påvirkede høstens kvalitet. Disse forhold var dog ret gunstige for sommersæden, navnlig kartofler og roer, selv om udbyttet af roer generelt var mindre end det foregående års rekordhøst. Disse to afgrøder og navnlig roerne led under de store nedbørsmængder i løbet af efteråret i de nordlige regioner, og høsten var generelt forsinket.

4. Den interne efterspørgsel anslås at være steget med omkring 2,5% for kornets vedkommende efter afmatningen det foregående år, navnlig som følge af den stigende anvendelse af korn til dyrefoder på grund af kornets forbedrede konkurrencedygtighed i forhold til andre foderstoffer. Inden BSE-krisen blev forbruget af oksekød for 2000 anslået til at være uændret eller endog let stigende i forhold til det foregående år og dermed lidt over tendensen på lang sigt, der trods alt går i retning af et fald (over 23 kg pr. indbygger i 1986 mod omkring 20 kg i 1999). Forbrugernes manglende tillid, der spredte sig hurtigt efter opdagelsen af nye tilfælde af kogalskab, herunder også i medlemsstater, der hidtil havde troet sig fri for BSE, medførte et brat fald i forbruget af oksekød i størstedelen af medlemsstaterne, idet faldet i nogle medlemsstater var på helt op til 60-70%. Generelt set anslås denne krises indvirkning på forbruget af oksekød i 2000 at resultere i et fald i størrelsesordenen 5%, men indvirkningen vil også kunne være meget markant i 2001. Som tidligere medførte faldet i forbruget af oksekød en relativ stigning i forbruget af fjerkrækød og svinekød, der ellers blev anslået til at være let faldende, før BSE-krisen satte ind. Derfor skulle forbruget af disse kødtyper i 2000 generelt stort set være uændret i forhold til det foregående år eller endog lidt faldende for fjerkrækødets vedkommende. Mens forbruget af smør på ny faldt efter en mindre stigning i 1999, steg forbruget af ost fortsat med omkring 1,5% i 2000.

5. Den generelle økonomiske situation har været præget af en relativt stabil vækst både i Den Europæiske Union og på verdensplan, af euroens meget markante kursfald i forhold til dollaren, der forbedrede fællesskabseksportens konkurrenceevne på verdensmarkedet, og af en bemærkelsesværdig stigning i oliepriserne, der sammen med euroens svage stilling atter satte skub i inflationen i de fleste medlemsstater.

6. Situationen på landbrugsmarkederne på verdensplan har fortsat bedret sig noget i forhold til det foregående år, men den er dog relativt dårligere i forhold til de foregående år. Hvad angår især hvede er verdensmarkedspriserne blevet styrket i årets anden halvdel som følge af den forventede nedbringelse af lagrene i høståret 2000/01. De ligger dog endnu langt under rekordårene 1994-1996. Hvad angår majs var verdensmarkedspriserne i slutningen af 2000 stort set på samme niveau som ved årets begyndelse til trods for den stigning, der blev konstateret i andet halvår, idet verdensmarkedspriserne faldt med omkring 20% mellem maj og juli. Tilsvarende har verdensmarkedspriserne på soja i årets løb svinget omkring et niveau, der blot ligger lidt over niveauet det foregående år, selv om euroens kursfald i forhold til dollaren som allerede anført har gjort import af korn og foderkager/-skrå til Fællesskabet dyrere. Verdensmarkedspriserne på oksekød steg i løbet af 2000 på grund af stigningen i efterspørgslen, navnlig i Nordamerika. Til gengæld var verdensmarkedspriserne på fjerkrækød ret lave på grund af den samtidige stigning i udbuddet og stagnering af efterspørgslen. Hvad angår mejeriprodukterne steg verdensmarkedspriserne på ost og smør lidt, mens de for skummetmælkspulver steg betydeligt efter et kraftigt fald de senere år som følge af den økonomiske og finansielle krise, der ramte Asien, Latinamerika og Rusland.

7. Forbedringen af det økonomiske klima på internationalt plan og euroens kursfald, der styrkede fællesskabseksportens konkurrenceevne, forklarer for en stor del Den Europæiske Unions gode resultater på de internationale landbrugsmarkeder i 2000, dog ikke for nogle varer som f.eks. oksekød og frøolie. Fællesskabets eksport af landbrugsvarer steg således med 13,6% i løbet af de første ti måneder af 2000 i forhold til samme periode året før. Eksporten af korn er især steget med omkring 7% i volumen og 27% i værdi, mens Fællesskabets eksport af hvede og byg kunne foregå uden eksportrestitutioner i årets anden halvdel. Værdien af eksporten af mejeriprodukter steg ligeledes kraftigt (i alt +22,6%), navnlig for tørmælk (84,7% og ost (+19,8%). Det samme gælder sukker (22,7%), frugt (25,7%), grøntsager (7,2%), olivenolie (46,9%) og vin (7,2%). Eksporten af svinekød, der nåede op på et rekordniveau i 1999, forblev på et ret stabilt niveau i 2000 (kvantitativ stigning på +0,6% i løbet af de første ti måneder i forhold til det foregående år) og steg endog kraftigt i værdi (+24,3%). Eksporten af fjerkrækød steg lidt (+4,2% i værdi), mens eksporten af oksekød styrtdykkede med over 20% både kvantitativt og i værdi.

8. Som helhed blev situationen omkring de offentlige lagre af størstedelen af de landbrugsvarer, der er omfattet af en markedsinterventionsordning, betydeligt bedre i løbet af 2000. Det gælder navnlig korn, hvor de fysiske mængder i de offentlige lagre faldt fra 14,9 mio. t i slutningen af januar 2000 til 7,8 mio. t i slutningen af september. Mens man har kunnet afvikle en stor del af lagrene af hvede og byg, er situationen for rugs vedkommende fortsat meget bekymrende, da interventionslagrene er forblevet på over 3 mio. t hele året. Lagrene af tørmælk er stort set blevet afviklet i løbet af årets første otte måneder. Til gengæld voksede smørlagrene frem til maj måned, hvorefter de faldt lidt. Bemærkelsesværdig er også den kraftige stigning i lagrene af ris, der oversteg 700 mio. t i september 2000 som følge af den stigende import samt den interne produktion.

1.2. Produktionsniveauer

9. Kornproduktionen satte ny rekord i 2000 (over 211 mio. t) efter rekordåret 1998 som følge af det øgede dyrkningsareal og det stigende udbytte. Kornarealet er vokset med omkring 3% i 2000 samtidig med, at arealet for olieafgrøder, proteinafgrøder og oliehør faldt. Denne omlægning af olie- og proteinafgrødearealet til kornarealer skal ses i lyset af de relativt lave priser på disse varer i høståret 1999/2000, men den skyldes også, at udsåningen af vintersæden det foregående år var blevet forstyrret af dårlige jordbundsforhold i nogle regioner. Blandt kornafgrøderne er arealet med blød hvede vokset med 6%, arealet med majs med 4,5% og arealet med rug med 7%.

10. Udbyttet på kornarealerne er steget med 3% i forhold til 1999 og nåede i gennemsnit op på 5,7 t/ha, dvs. et niveau, der ligger omkring 1% over tendensen på lang sigt. Udviklingen er dog meget forskellig fra medlemsstat til medlemsstat. Mens udbyttet voksede med over 30% i Spanien og Finland efter de katastrofale resultater det foregående år, faldt det i Østrig, Tyskland, Belgien og Frankrig på grund af vejrforhold, der var mindre gunstige end det foregående år. Spaniens tilbagevenden til normalen forklares for en stor dels vedkommende af den kraftige stigning i det gennemsnitlige udbytte af hård hvede (+17% for Den Europæiske Union som helhed) og af byg (+7%). Udbyttet af blød hvede steg lidt, mens udbyttet af majs faldt lidt.

11. Generelt voksede kornproduktionen med over 11 mio. t i forhold til det foregående år (dvs. omkring 6%). Omkring halvdelen af denne stigning udgøres af blød hvede, mens den anden halvdel udgøres af foderkorn (navnlig byg).

12. Efter rekordhøsten i 1999 faldt den samlede produktion af olieafgrøder (raps, solsikke og soja) med 15% i 2000 på grund af faldet i både det dyrkede areal (-8%) og i udbyttet (-7%). Faldet i den samlede produktion af olieafgrøder skyldes hovedsageligt faldet i produktionen af raps (-24%) som følge af faldet i det dyrkede areal (-13%) og i udbyttet (-11%). Solsikkeproduktionen er til gengæld steget med 11% på grund af den markante forbedring af udbyttet i Spanien efter de katastrofale resultater det foregående år på grund af tørken. Dyrkningsarealet for solsikker er i øvrigt forblevet stort set uændret. Sojaproduktionen er faldet med 5% i forhold til det foregående år.

13. Produktionen af proteinafgrøder er ligeledes faldet i 2000 (-15%) på grund af faldet i både dyrkningsarealer og udbytte og har således nået det laveste niveau siden 1995. Endvidere er produktionen af oliehør næsten halveret i forhold til det foregående år på grund tilbagevenden til de normale dyrkningsarealer efter den bemærkelsesværdige stigning i Det Forenede Kongerige og Tyskland det foregående år.

14. Efter den kraftige stigning det foregående år er sukkerproduktionen faldet med over 5% i 2000 som følge af den mærkbare indskrænkning af dyrkningsarealet for sukkerroer (7,3% i forhold til 1999) i forventning om nedsættelsen af produktionskvoterne og som følge af mindre gunstige forhold for eksporten på verdensmarkedet. Til trods for denne indskrænkning af dyrkningsarealerne, nåede sukkerudbyttet i 2000 op på et relativt højt niveau takket være vejrforholdene, der generelt var gunstige for sukkerroeafgrøderne i det mindste i høstperioden. Høstperioden blev dog i flere regioner forstyrret af rigelig nedbør, der nedsatte sukkerroens indhold af sukker lidt.

15. Ifølge de første oplysninger, der forelå medio januar 2000, skulle olivenolieproduktionen ligge på omkring 1,9 mio. t, dvs. en stigning på omkring 12% i forhold til året før.

16. I henhold til de første skøn faldt frugtproduktionen (-2,5% i forhold til året før) og grøntsagsproduktionen (-2,9%) i 2000. Produktionen af kartofler er næsten uændret i forhold til året før.

17. Efter en usædvanlig god høst i 1999, hvor produktionen steg med omkring 20 mio. hektoliter i forhold til året før, faldt vinproduktionen igen i 2000 (omkring -8%), idet den lå på omkring 165 mio. hektoliter. Der blev navnlig registreret et kraftigt fald i Østrig og i Portugal (omkring -25% i disse to medlemsstater), i Tyskland (omkring -13%), i Frankrig (-9%) og i Italien (-8%). Vinproduktionen er derimod steget i Spanien (+7%) efter at være faldet det foregående år.

18. Selv om oksekødsproduktionen inden udbruddet af den nye BSE-krise var stigende og således var vokset lidt i forhold til året før, medførte sammenbruddet i forbruget i løbet af årets sidste måneder til trods for, at der blev vedtaget en række foranstaltninger, der sigtede mod at styrke de allerede eksisterende forbrugerbeskyttelsesordninger, et mærkbart fald i slagtningerne og dermed i produktionen, der anslås til omkring 5% for 2000. Mens forbruget af oksekød pr. indbygger så ud til helt at have genvundet det fald, der var observeret efter 1996 som følge af den første BSE-krise, oplevede det et nyt chok i slutningen af året, navnlig i de medlemsstater, der for første gang fik konstateret BSE i deres kvægbesætning.

19. Svinekødsproduktionen skønnes at være faldet med 2,5% efter den kraftige stigning de seneste år, og det prisfald, der blev observeret i 1998 og 1999. Men som følge af den stigning i forbruget af hvidt kød, som BSE-krisen medførte, mindskedes faldet i svinekødsproduktionen i slutningen af året (1,8% på årsbasis).

20. Den stigning i fjerkrækødproduktionen, der længe havde præget denne sektor, blev brudt i 1999 dels som følge af en mindre vækst i eksporten dels som følge af de negative virkninger på forbruget, som dioxin-krisen i Belgien i foråret 1999 medførte. I 2000 forventede man et nyt fald i produktionen efter faldet året før. Som det var tilfældet med svinekød blev produktionsnedgangen dog mere begrænset end oprindelig forventet (omkring -1,1% på årsbasis) takket være stigningen i forbruget af fjerkrækød som følge af BSE-krisen.

21. Efter den stigning, der blev observeret i 1998 i forhold til året før stabiliserede produktionen af fåre- og gedekød sig næsten i 1999 og 2000 på et niveau, der dog ligger mærkbart under niveauet i begyndelsen af 1990'erne.

22. Mens bestanden af malkekøer fortsat falder med omkring 1,5% om året, skulle mælkeproduktionen i 2000 ligge på omkring 122 mio. t, dvs. næsten på samme niveau som i 1999, hvor produktionen endog voksede med en mio. t i forhold til året før. Udbyttet vokser således fortsat og kompenserer generelt for nedgangen i bestanden. Leverancerne til mejerierne er ligeledes stabile eller endog let stigende i forhold til året før, selv om referencemængderne er blevet sat op for nogle medlemsstaters vedkommende i forbindelse med beslutningerne omkring Agenda 2000. Det er dog sandsynligt, at disse beslutningers virkninger allerede blev foregrebet i forbindelse med leverancerne i 1999.

23. Smørproduktionen faldt igen i 2000 (-1,2% i henhold til de første skøn) efter stigningen året før parallelt med faldet i forbruget i Unionen og til trods for stigningen i eksporten efter de problemer, der opstod på det russiske marked. Til gengæld er osteproduktionen steget med 2,3% på grund af stigningen i såvel det interne forbrug som i eksporten. Produktionen af skummetmælkspulver faldt kraftigt i 2000 (-5%) efter stigningen året før.

1.3. Udviklingen i produktions- og markedspriserne

24. I henhold de vurderinger, der forelå i slutningen af december 2000, skulle prisindekset for landbrugsproduktionen i 2000 være steget med gennemsnitligt 2,9% i faste priser i forhold til året før som følge af et fald på 1,5% i priserne på vegetabilske produkter og en stigning på 7,7% i priserne på animalske produkter efter faldet året før. Det skal dog bemærkes, at der i disse vurderinger sandsynligvis ikke er taget højde for det kraftige fald i priserne inden for oksekødsproduktionen som følge af den nye BSE-krise. Blandt de vegetabilske produkter er prisfaldet mest markant for kartofler (-19,5%), vin (-5,3%), ris (-4,3%) og frisk frugt (-2,0%). Priserne er ligeledes faldet for korn (-1,5%), sukkerroer (-1,7%) og tørrede grøntsager (-1,4%). Til gengæld er priserne på friske grøntsager steget lidt (+2,6%). For så vidt angår animalske produkter er prisen på svinekød steget kraftigt (+25,0%) efter faldet året før. Men der er ligeledes registreret betydelige stigninger for så vidt angår oksekød (+2,0%), fåre- og lammekød (5,1%), fjerkrækød (+7,0%) og mælk (+2,6%). Endelig er priserne på æg steget mærkbart (+20,0%).

25. Under hensyn til inflationen forventes producentprisindekset at stige med gennemsnitligt 0,6% for EU som helhed i forhold til året før. Der er registreret større stigninger i Belgien (+6,3%), Danmark (+7,2%), Tyskland (+7,6%) og Nederlandene (+7,2%), dvs. i de medlemsstater, hvor stigningen i svinekødspriserne efter faldet det foregående år har størst betydning. Produktionspriserne er også steget lidt i Grækenland (+1,0%), Irland (+1,3%) og Østrig, mens de i Frankrig er forblevet stort set uændrede i faste priser. Til gengæld er produktionspriserne faldet i faste priser i Spanien (-2,4%), Italien (-1,6%), Luxembourg (-3,5%), Portugal (-1,1%), Finland (-1,8%), Sverige (-2,9%) og Det Forenede Kongerige (-4,7%).

26. Efter at være nået ned på det laveste niveau i starten af høståret 1999/2000 steg markedsprisen på korn lidt frem til maj måned 2000 parallelt med nedbringelsen af interventionslagrene (reduceret fra 18 mio. t ved høstårets start til omkring 9 mio. t ved høstårets slutning), hvilket resulterede i en stigning i eksporten på verdensmarkedet samt i den interne efterspørgsel, navnlig til dyrefoder. Fra juni måned styrtdykkede fællesskabspriserne på korn dog, efterhånden som udsigterne til en rekordhøst begyndte at tage form. Hertil kommer, at det fald i interventionspriserne, der blev besluttet i forbindelse med Agenda 2000, trådte i kraft den 1. juli 2000, et fald, der til dels blev udlignet af en stigning i støtten (fra 54,34 EUR/t til 58,67 EUR/t).

27. Faldet i interventionspriserne blev væltet fuldstændigt over på markedspriserne. Men situationen er meget forskellig fra medlemsstat til medlemsstat og fra kornsort til kornsort. Mens prisen på blød hvede i Frankrig er forblevet relativt lav og tæt på interventionsprisen på grund af den dårlige kvalitet af hvede til brødbagning, er markedspriserne i Italien og Tyskland steget gradvist, og de nåede ved årets udgang op på et niveau, der lå mærkbart over interventionsprisen. Mens prisen på byg i Frankrig steg mærkbart efter høstårets start på grund af en relativt ringe høst af maltbyg, var prisstigningen i Spanien og Tyskland langt mere moderat. Endelig er priserne på majs forblevet mærkbart højere end interventionsprisen i størstedelen af producentlandene, selv om de var lavere end det foregående år.

28. Priserne på olivenolie var fortsat relativt lave i hele 2000, og for så vidt angår ekstra jomfruolivenolie faldt de endog under udløsningsprisen for privat oplagring i Spanien og Grækenland, da den nye høst, som var større end året før, kom på markedet. I Italien forblev priserne på ekstra jomfruolivenolie og lampeolie dog over dette niveau.

29. Priserne på vin faldt fortsat i forhold til året før. I forhold til samme periode året før var priserne på rødvin i begyndelsen af januar 2001 faldet med 4% i Italien, 10% i Frankrig og 37% i Spanien, mens priserne på hvidvin var faldet med 3% i Italien, 7% i Frankrig og 27% i Spanien.

30. Smørpriserne var fortsat ret lave (mellem 90 og 93% af interventionsprisen) i årets første halvdel. Fra juni måned begyndte de dog at stige, og ved årets udgang var de nået op på et niveau tæt på interventionsprisen efter, at de var nået over dette niveau i løbet af efteråret. Priserne på skummetmælkspulver steg mærkbart i løbet af det første kvartal parallelt med nedbringelsen af interventionslagrene og tømningen af disse i august 2000 på grund af en kraftig stigning i efterspørgslen, navnlig på verdensmarkedet. Derefter forblev de relativt stabile på et højt niveau. Ostepriserne var også højere end året før.

31. Før den nye BSE-krise opstod, var markedet for oksekød præget af relativt stabile markedspriser, der lå på et niveau mærkbart over niveauet de foregående år, og de var endog stigende for så vidt angik køer. Fra oktober brød markedet for oksekød dog hurtigt sammen som følge af faldet i det hjemlige forbrug på grund af konstateringen af nye tilfælde af BSE i navnlig Frankrig, Belgien, Tyskland og Italien. For eksempel faldt priserne på voksne okser med omkring 14% i november og december 2000, priserne på ungkvæg faldt med 14%, og priserne på køer faldt med over 20%, og ved årets udgang lå priserne i nogle medlemsstater tæt på "sikkerhedsnettet" (mellem 60 og 70% af interventionsprisen).

32. Markedet for fjerkræ voksede mærkbart i løbet af 2000 efter det kraftige fald året før som følge af faldet i forbruget på grund af dioxinforureningen af fjerkræfoder. BSE-krisen og den deraf følgende stigning i efterspørgslen efter lyst kød medførte en yderligere stigning i markedspriserne på fjerkræ. Især steg markedspriserne på kyllinger med over 8% i gennemsnit i løbet af årets sidste to måneder.

33. Som følge af et fald i produktionen og en stigning i efterspørgslen steg prisen på svinekød betydeligt i løbet af 2000 efter at være faldet året før. Ved udgangen af 2000 lå svinekødspriserne omkring 30% over priserne på samme tidspunkt året før.

34. I hele 2000 lå markedspriserne på fåre- og gedekød betydeligt over priserne året før, hvor de blev påvirket i negativ retning af produktionsstigningen i Det Forenede Kongerige og Irland. Stigningen var særlig markant efter sommeren, idet priserne steg med omkring 25% mellem august og december.

1.4. Gennemsnitsproducentpriser

35. Prisindekset for varer og tjenester, der anvendes i landbruget, steg i 2000 med gennemsnitligt 1,8% i nominelle priser i forhold til året før. De mest markante stigninger gjaldt energi (+25,4%) som følge af olieprisernes himmelflugt, dyreopdræt (13,5%), kunstgødning (6,5%) og dyrefoder (+3,4%).

36. Under hensyn til inflationen steg prisindekset for de varer og tjenester, der anvendes i landbruget, med 3,7% i faste priser i forhold til det foregående år for EU som helhed. Der blev konstateret en stigning over gennemsnittet i Belgien (+5,6%), Tyskland (+7,9%), Finland (+4,1%), Sverige (+4,1%) og Nederlandene (+3,9%). Prisindekset for input steg ligeledes i Grækenland (+3,2%), Spanien (+2,0%), Frankrig (+3,3%), Østrig (+2,6%), Portugal (+1,9%) og Det Forenede Kongerige (+2,2%), mens det forblev stort set uændret i Danmark og Italien.

1.5. Udviklingen i landbrugsindkomsterne [1]

[1] En mere detaljeret analyse af udviklingen i landbrugsindkomsterne i 2000 findes i Eurostats brochure Statistiques en bref, Thème - 22/2000.

37. Efter Eurostats første prognoser udarbejdet på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne fra midten af december 2000 som led i den nye metode for landbrugsregnskaberne er landbrugsindkomsterne [2] steget med gennemsnitligt 1,3% i EU som helhed. Landbrugsindkomsterne er navnlig steget i Belgien (+12,2%), Danmark (+24,1%), Tyskland (+6,9%), Spanien (+4,6%), Frankrig (+1,3%), Irland (+6,5%), Nederlandene (+3,7%), Finland (+22,0%) og Sverige (+4,9%). Der er til gengæld konstateret et fald i landbrugsindkomsterne i Italien (-4,3%), Østrig (-4,8%), Portugal (-7,5%) og Det Forenede Kongerige (-10,8%), mens landbrugsindkomsterne er forblevet stabile i Grækenland og Luxembourg.

[2] Målt ved hjælp af nettoværditilvæksten i faktorpriser pr. arbejdsenhed.

Ændringer i de nominelle producentpriser for landbrugsvarer i 2000* og 1999

(%)

>TABELPOSITION>

* prognoser 2000

Kilde: Eurostat

Ændringer i de nominelle priser på landbrugsproduktionsmidlerne i 2000* og 1999

(%)

>TABELPOSITION>

* prognoser 2000

Kilde: Eurostat

Deflateret produktionsindeks

(1990=100)

>TABELPOSITION>

* prognoser 2000

Kilde: Eurostat

Deflateret prisindeks for varer og tjenester, der anvendes i landbruget

(1990=100)

>TABELPOSITION>

* prognoser 2000

Kilde: Eurostat

1.6. Informationsnettet for landøkonomisk bogføring (INLB)

1.6.1. Bedrifternes indkomster

38. FADN anvendes til beregning af produktion, omkostninger og indkomster i erhvervslandbrugene i EU på grundlag af oplysninger, der indsamles som led i en undersøgelse af standardiserede bedriftsregnskaber (se kapitel VII, tabel 3.2.1). Undersøgelsen giver værdifulde oplysninger om, hvorledes bedriftsindkomsterne varierer afhængigt af driftsform og placering, da denne variation ikke fremgår af de globale gennemsnit i resultaterne for landbrugssektoren som helhed. Dette afsnit indeholder information opdelt på driftsform og på de enkelte lande. Nærmere oplysninger om de forskellige driftsformer findes i det statistiske bilag, tabel 3.2.2.

39. På tidspunktet for trykningen af denne rapport forelå nogle af resultaterne for 1998 endnu ikke, og de resultater, der forelå, var for nogle landes vedkommende foreløbige. Nærmere oplysninger om de forskellige driftstyper og forskellige økonomiske størrelser findes i det statistiske bilag, tabel 3.2.3 og 3.2.4.

1.6.2. Resultaterne for de enkelte driftsgrene

40. De store forskelle mellem gennemsnitsindkomsterne i EU's forskellige medlemsstater hænger sammen med selve landbrugsstrukturen i disse lande (Tabel 1, 2 og 3).

41. De medlemsstater, der tegner sig for de højeste gennemsnitsindkomster, er normalt dem, der har mange store bedrifter, som er stærkt specialiseret på et område som markafgrøder eller inden for de mest konkurrencedygtige produktionssektorer (svin og/eller fjerkræ, gartneri og malkekvægshold). De sydeuropæiske medlemsstater, der har mange mindre bedrifter med blandet jordbrug (afgrøder og husdyrhold) eller med "andre permanente beplantninger" (en blanding af forskellige former for jordbrug), har gennemsnitsindkomster, der ligger under EU-gennemsnittet.

42. Tabel 3 viser de store indkomstforskelle mellem de forskellige driftsgrene i de enkelte medlemsstater. Af særlig betydning er de negative indkomsttal for en række medlemsstater i 1998 inden for svine-/fjerkræavl og blandede former for landbrug. Dette afspejler hovedsageligt den alvorlige krise inden for svinesektoren dette år.

43. Tabel 4 viser bidraget fra balancen mellem subsidier og skatter til familiens indkomst fra bedriften. I 1997 udgjorde subsidier ekskl. skatter 47% af familiens indkomst fra bedriften i de 15 EU-lande, men der var betydelige forskelle mellem medlemsstaterne og mellem de forskellige driftstyper.

44. I Luxembourg, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige havde familien en gennemsnitlig indkomst fra bedriften, som var lavere end balancen mellem subsidier og skatter. Dette betyder, at indtægterne fra markedet ikke var tilstrækkelige til at dække produktionsomkostningerne. Subsidiernes andel af indkomsten var lavest i Nederlandene, Italien, Belgien, Grækenland og Spanien.

45. Der findes også betydelige forskelle mellem driftsgrenene. Nettosubsidierne inden for kødkvæg, blandet landbrug og markafgrøder var de højeste i forhold til indkomsten. Gartneri- og vindyrkningssektorerne var helt klart de sektorer, der modtog færrest subsidier.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2. DEN POLITISKE UDVIKLING OG LOVGIVNINGSINITIATIVER I 2000

2.1. Kvalitetspolitik

46. Forbrugerne stiller i stigende grad krav til fødevarekvalitet, som producenterne ikke kan ignorere. Men når det grundlæggende krav til fødevaresikkerhed er opfyldt, skal den kvalitet, som forbrugerne efterspørger, også komme til udtryk gennem et alsidigt udvalg af fødevarer med objektive og garanterede karakteristika. Så længe dette udvalg findes, er der endvidere sikkerhed for fortsatte muligheder for at gøre landbrugsproduktionen mere alsidig, hvilket navnlig er vigtigt for de mest ugunstigt stillede landdistrikter i Unionen. Det er ud fra disse forudsætninger, at en fællesskabspolitik baseret på kvalitetsgarantier til stadighed udvikles. Denne politiks mål er at garantere såvel produkternes oprindelse som fremstillingsmetoderne.

47. Kommissionen har inden for rammerne af Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 [3] udvidet listen over beskyttede oprindelsesbetegnelser (BOB) og beskyttede geografiske betegnelser (BGB), hvoraf der nu er 544.

[3] EFT L 208 af 24.7.1992 , s. 1.

48. Både med hensyn til berørte medlemsstater og produktionstyper bekræfter de nye betegnelser, at der er en stigende interesse for beskyttelse af produkter, som forbrugerne kan identificere via produktionsmetoden og den geografiske oprindelse.

49. Inden for rammerne af Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 [4] om specificitetsattesteringer med angivelsen "garanteret traditionel specialitet" (GTS) er der registreret to nye betegnelser. Men de i alt ni registrerede betegnelser vidner om den endnu beskedne anvendelse af forordningen, og som opfølgning på sin rapport til Rådet om gennemførelsesbestemmelserne for forordningen er Kommissionen da også i færd med at udarbejde endnu en forordning for at løse de opståede problemer. Der er navnlig brug for at få præciseret kravene til en berettiget indsigelse.

[4] EFT L 208 af 24.7.1992 , s. 9.

50. På det multilaterale plan arbejdes der på at få præciseret en række elementer i forordning (EØF) nr. 2081/92 i forhold til TRIPS-aftalen. Derudover forsøger Den Europæiske Union med forskellige forslag at fremskynde bestræbelserne på at oprette en ordning for anmeldelse af de registrerede geografiske betegnelser. Dette mål har høj prioritet, og et sådant system vil kunne bistå EU-producenter, som råder over geografiske betegnelser, med at skabe sig en position på det internationale marked og forsvare den.

Liste over BOB-, BGB- og GTS-registreringer, der er foretaget i 2000

>TABELPOSITION>

2.2. Økologisk landbrug

51. Kommissionen vedtog henholdsvis den 19. maj og den 25. september 2000 to forordninger, (EF) nr. 1073/2000 [5] og (EF) nr. 2020/2000 [6], som ajourfører de tekniske bilag II og VI til forordning (EØF) nr. 2092/91 [7].

[5] EFT L 119 af 20.5.2000, s. 27.

[6] EFT L 241 af 26.9.2000, s. 39.

[7] EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.

52. Efter vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1804/1999 [8] om indføjelse af bestemmelser om animalsk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91 om økologisk produktionsmetode iværksatte Kommissionen et arbejdsprogram for at klarlægge en række spørgsmål inden for økologisk animalsk produktion, som Rådet havde rejst i forbindelse med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1804/1999. Hovedopgaverne i dette arbejdsprogram er for nærværende:

[8] EFT L 222 af 24.8.1999, s. 1.

- ændring af bilag III om minimumsbetingelser for kontrolforanstaltninger og forholdsregler

- udarbejdelse af en forordning om krav til mærkning og kontrol af foderstoffer

- udfyldelse af del A og B i bilag VI om ingredienser, der ikke er af landbrugsoprindelse,

- undersøgelse af betingelserne for adgang til græsning og

- gennemførelsesbestemmelser til håndhævelse af forbuddet mod anvendelse af GMO'er og GMO-derivater.

53. Der foretages en løbende vurdering af mange tredjelandes ligestilling efter bestemmelserne i artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 2092/91, navnlig for så vidt angår udvidelsen af ligestilling til også at omfatte animalsk produktion. Den 24. juli og den 31. oktober 2000 vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1616/2000 [9] og nr. 2426/2000 [10], hvormed anerkendelsen som ligestillet blev udvidet til også at omfatte animalsk produktion fra Argentina og Schweiz, og et nyt kontrolorgan for Argentina blev tilføjet.

[9] EFT L 185 af 25.7.2000, s. 62.

[10] EFT L 279 af 1.11.2000, s. 19.

2.3. Salgsfremmende foranstaltninger

54. Rådet har i forbindelse med en omlægning af den salgsfremmende politik for landbrugsprodukter vedtaget en forordning om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande [11]. Forordningen hjemler mulighed for EU-støtte til salgsfremme og oplysning om landbrugsprodukter i alle tredjelande. I Kommissionens forordning nr. 2879/2000 [12] af 28. december 2000 er gennemførelsesbestemmelserne for salgsfremmeordningen i tredjelandene fastlagt.

[11] Rådets forordning (EF) nr. 2702/1999 (EFT L 327 af 14.12.1999, s. 7).

[12] EFT L 333 af 29.12.2000, s. 63.

55. I 1999 blev der under de salgsfremmende programmer, som forvaltes direkte af Kommissionen, udarbejdet en ny treårig kampagne for olivenolie, der tog udgangspunkt i evalueringen af resultaterne af den foregående kampagne. Ligeledes blev der indledt en ny toårig kampagne for spindhør i september. Under de programmer, der forvaltes indirekte, fortsatte de salgsfremmende kampagner for mælk og mejeriprodukter, kvalitetsoksekød, æbler, citrusfrugter og druesaft. Også i disse sektorer er evalueringsrapporterne opmuntrende læsning.

56. Desuden blev der udarbejdet oplysningskampagner til 7 mio. EUR om den nye ordning for mærkning af okse- og kalvekød.

57. Den sidste række af salgsfremmende programmer for blomster og levende planter til i alt 15 mio. EUR er iværksat i 14 medlemsstater.

58. Endelig blev oplysningskampagnen om de logoer, der bruges på kvalitetsprodukter fra landbruget i regionerne i EU's yderste periferi, afsluttet.

59. Af nedenstående tabel fremgår budgetfordelingen for de forskellige sektorer (mio. EUR):

>TABELPOSITION>

60. Herudover vedtog Kommissionen den 8. september 2000 [13] et forslag til Rådets forordning om en harmonisering af informationskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter på det indre marked. Den 19. december 2000 vedtog Rådet forordning (EF) nr. 2826/2000 [14].

[13] KOM(2000) 538 endelig udg.

[14] EFT L 328 af 23.12.2000, s. 2.

2.4. Forenkling af landbrugslovgivningen

2.4.1. Indledning

61. Gennem de seneste år har Kommissionen truffet en række vigtige og konkrete initiativer til forenkling af landbrugslovgivningen. Forenklingsbestræbelserne blev i 2000 koncentreret om en så klar, gennemskuelig og lettilgængelig landbrugslovgivning som muligt og en nedbringelse af den administrative arbejdsbyrde, som den fælles landbrugspolitik pålægger landmændene og myndighederne.

2.4.2. Landbrugslovgivningens gennemskuelighed og tilgængelighed

2.4.2.1. Konsolidering

62. I begyndelsen af 1999 iværksatte Kommissionen et projekt for at konsolidere landbrugslovgivningen på alle EU's officielle sprog og gøre den tilgængelig for offentligheden på internettet. Ændringer til lovgivningen om landbruget indarbejdes i basisretsakten, således at man kan nøjes med at slå op i et enkelt, ajourført dokument. Selv om den konsoliderede lovgivning ikke er juridisk bindende, bliver det væsentligt nemmere at søge efter de gældende regler.

63. Ultimo 2000 var der allerede lagt ca. 500 konsoliderede landbrugsretsakter ud på nettet på hjemmesiden EUR-Lex.

2.4.2.2. Konsolidering af ordningerne med import- og eksportlicenser

64. Den tværgående forordning om import- og eksportlicenser er ofte blevet ændret, i nogle tilfælde endog meget gennemgribende. Af hensyn til tekstens klarhed og en effektiv administration er bestemmelserne konsolideret i et enkelt dokument, nemlig Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 [15]. Den nye forordning er ensbetydende med en kraftig forenkling. Medlemsstaterne kan f.eks. indføre en forenklet procedure, hvorved man undgår fysisk overdragelse af licenser, og bagatelgrænsen for udstedelse af licenser er hævet fra 5 til 60 EUR. Disse forenklinger er en stor lettelse af den administrative byrde for såvel erhvervslivet som de pågældende nationale forvaltninger.

[15] EFT L 152 af 24.6.2000, s. 1.

2.4.2.3. Koder for bestemmelsessteder ved eksport

65. Siden september 2000 har man anvendt et forenklet system til angivelse af bestemmelsessted, når eksportrestitutionerne skal fastsættes. Dette nye, ensartede system, som er trådt i stedet for de forskellige og indviklede systemer, der tidligere har været anvendt i de forskellige sektorer, mindsker risikoen for fejl og misforståelser. Desuden vil det gøre det nemmere for Kommissionen og medlemsstaterne at udveksle elektroniske data og oplysninger.

2.4.2.4. Forslag fra betalingskontorerne

66. De udbetalende organer i medlemsstaterne har gennem de seneste år indgivet 246 forslag til forenkling af lovgivningen og/eller forvaltningen. Kommissionen har nu gennemgået disse forslag [16] og helt eller delvist vedtaget et anseligt antal. En del af forslagene er stadig til bedømmelse og kan måske føre til yderligere forenkling.

[16] SEK(2000) 1775.

2.4.2.5. Nye rammebestemmelser for statsstøtte

67. Fællesskabets nye rammebestemmelser for statsstøtte i landbrugssektoren fra februar 2000 erstatter og konsoliderer en bred vifte af rammer, retningslinjer, arbejdsdokumenter fra Kommissionen og fremgangsmåder. Disse nye bestemmelser har givet større gennemskuelighed og lettet opgaven for de berørte myndigheder.

2.4.3. Forenklingsforanstaltninger på de enkelte markeder

68. De i 2000 foreslåede eller vedtagne reformer medfører en forenkling af landbrugslovgivningen på en række markeder.

2.4.3.1. Hør og hamp

69. Med reformen af hør- og hampefibersektoren, som blev vedtaget i juli 2000, blev disse to afgrøder indarbejdet i ordningen for markafgrøder med hensyn til den direkte produktionsstøtte. Herudover har reformen nedbragt antallet af forordninger.

2.4.3.2. Kød

70. Der er i 2000 truffet en række forenklingsforanstaltninger i kødsektoren, bl.a. følgende:

- slagtepræmier i oksekødsektoren kan på visse betingelser udbetales automatisk til den pågældende producent

- medlemsstaterne kan give producenterne mulighed for at vælge en forenklet anvendelse af ekstensiveringspræmien

- nomenklaturen over eksportrestitutioner for forarbejdet oksekød er blevet kraftigt forenklet, da 47 meget tekniske og indviklede forarbejdningsprocesser er blevet reduceret til 8

- i lighed med, hvad man har gjort i andre sektorer i forbindelse med Agenda 2000, vil grundpriserne for svine- og fårekød ikke længere blive fastsat på årsbasis, men i de respektive grundforordninger uden specielle tidsbegrænsninger

- procedurerne for udstedelse af "øjeblikkelige" eksportlicenser for svinekød, æg og fjerkrækød er blevet forenklet og tilpasset licensordningen i oksekødssektoren.

2.4.3.3. Mælk og mejeriprodukter

71. På grund af vedtagelsen af en ny grundforordning for mælkesektoren var det nødvendigt at foretage en række ændringer i Kommissionens gennemførelsesforordninger. I stedet for at ændre de eksisterende forordninger benyttede man sig af denne lejlighed til at kodificere en stor del af lovgivningen inden for mælkesektoren, hvorved man har nedbragt antallet af forordninger, forenklet de administrative procedurer og harmoniseret administrations- og kontrolprocedurerne for de forskellige ordninger.

2.4.3.4. Frugt og grøntsager

72. Forslaget om ændring af den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, inkl. forarbejdede frugter og grøntsager, har til formål at rationalisere og forenkle ordningerne og tilpasse de relevante produktionstærskler. Forslaget vil føre til en enklere og mere stabil støtteordning for producentorganisationer og samtidig forbedre forvaltningen af eksportrestitutioner for friske frugter og grøntsager.

2.4.3.5. Ris

73. Ifølge Kommissionens forslag fra juni 2000 vil ris komme til at indgå i ordningen for markafgrøder. Der bør kunne opnås store fordele ved denne forenklingsændring.

2.4.4. Ordningen for mindre landbrugere

74. Kommissionen vedtog i december 2000 [17] et forslag til et forenklet system for udbetaling af små beløb i direkte støtte til landbrugere. Ifølge forslaget får landbrugere, der maksimalt er berettigede til 1 000 EUR i direkte støtte, ret til at indsende en enkelt ansøgning og modtage et samlet beløb pr. år i stedet for flere mindre udbetalinger.

[17] KOM(2000) 841.

2.5. Statsstøtte

2.5.1. Nye rammebestemmelser

75. Siden den 1. januar 2000 har Kommissionen anvendt "EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren" [18], der blev vedtaget den 24. november 1999, på nye statsstøtteforanstaltninger indført efter denne dato. Medlemsstaterne skal derfor inden udgangen af 2000 tilpasse de eksisterende støtteordninger, så de overholder de nye regler.

[18] EFT C 28 af 1.2.2000, s. 2. Ændret ved EFT C 232 af 12.8.2000, s. 19.

76. De nye rammebestemmelser kodificerer og forenkler de regler, som Kommissionen anvendte tidligere. Der er desuden foretaget en række vigtige ændringer for at sikre, at EU-reglerne for statsstøtte er i overensstemmelse med den nye politik for udvikling af landdistrikterne, der blev indført som en del af Agenda 2000-reformpakken.

77. Udgangspunktet for de nye rammebestemmelser er, at al statsstøtte til landbrugssektoren skal være forenelig med EU's fælles landbrugspolitik og med EU's internationale forpligtelser, navnlig WTO-aftalen om landbrug. Eftersom medlemsstaterne besluttede at udelukke muligheden for, at de hver for sig kan forrykke den hårfine balance i EU-støtten til produktpriser eller ordninger for udvikling af landdistrikterne, er enhver form for statsstøtte, som forstyrrer de fælles markedsordningers funktion, forbudt.

78. Ifølge de nye rammebestemmelser kan statsstøtte, som ydes af en medlemsstat, og som under en række forudsætninger kan accepteres af EU, sammenfattes som følger:

- Støtte til investeringer i landbrugsbedrifter kan normalt tillades med indtil 40% af de støtteberettigede udgifter eller 50% i ugunstigt stillede områder. Der kan tillades højere støttesatser for investeringer i forbindelse med bevaring af landskaber eller flytning af avlsbygninger i offentlighedens interesse eller i tilknytning til forbedring af miljøet, dyrevelfærd eller hygiejne.

- Støtte til investeringer i forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter kan sædvanligvis tillades med en sats på indtil 40% og i mål 1-områder indtil 50%, forudsat at det kan påvises, at der findes normale afsætningsmuligheder for de pågældende produkter.

- Støtte til forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug samt anden miljøstøtte.

- Støtte til udligning af ulemper i ugunstigt stillede områder.

- Støtte til unge landbrugeres etablering.

- Støtte til efterlønsordninger, ophør med landbrugsvirksomhed eller nedskæring af produktions-, forarbejdnings- og afsætningskapacitet.

- Støtte til etablering af producentsammenslutninger.

- Støtte til kompensation for skader på landbrugsproduktionen eller produktionsmidlerne som følge af naturkatastrofer eller usædvanlige begivenheder, ugunstige vejrforhold eller udbrud af dyre- og plantesygdomme og støtte til at fremme forsikring mod sådanne risici.

- Støtte til fremme af produktion og afsætning af kvalitetslandbrugsprodukter, teknisk bistand til producenter og forbedring af husdyrenes genetiske kvalitet.

- Særstøtte til randområderne og De Ægæiske Øer.

79. Ud over disse støttekategorier, som udtrykkeligt er omfattet af rammebestemmelserne, kan der tillige ydes støtte i henhold til andre fællesskabsbestemmelser for forskning og udvikling, kortfristede driftslån, redning og omstrukturering af kriseramte bedrifter samt til beskæftigelsesfremme.

80. Endvidere overvejer Kommissionen et sæt nye rammebestemmelser vedrørende salgsfremmende foranstaltninger og reklame for landbrugsprodukter. De nye rammebestemmelser henviser således blot til de eksisterende rammebestemmelser fra 1987.

2.5.2. Oversigt over året

81. I 2000 modtog Kommissionen 248 anmeldelser af planlagt statsstøtte inden for landbrugssektoren og den agroindustrielle sektor. Kommissionen indledte ligeledes en undersøgelse af 26 støtteforanstaltninger, der ikke var blevet anmeldt tidligere efter EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Der blev ikke indledt eller afsluttet undersøgelser af eksisterende støtteforanstaltninger efter EF-traktatens artikel 88, stk. 1. Kommissionen godkendte i alt 183 foranstaltninger. Adskillige af disse foranstaltninger blev godkendt, efter at den pågældende medlemsstat accepterede at ændre dem eller havde ændret dem for at bringe dem i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne om statsstøtte. Kommissionen har indledt den i artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten omhandlede procedure i 7 tilfælde, hvor de pågældende foranstaltninger rejste alvorlig tvivl om foreneligheden med fællesmarkedet. I 13 tilfælde traf Kommissionen en endelig negativ beslutning som afslutning på den i artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten omhandlede procedure. I alle de tilfælde, hvor der blev truffet en negativ beslutning, og den pågældende medlemsstat allerede havde udbetalt statsstøtten, krævede Kommissionen, at den udbetalte statsstøtte blev tilbagebetalt.

82. Nedenstående oversigt omfatter udvalgte sager, som rejser interessante spørgsmål til statsstøttepolitikken inden for landbrugssektoren og den agroindustrielle sektor. For at give et bedre overblik er sagerne opdelt efter emne og sektor.

2.5.3. Usædvanlige begivenheder og naturkatastrofer

2.5.3.1. Dioxinkrisen - (B)

83. For så vidt angår statsstøtte i forbindelse med "usædvanlige begivenheder" i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), tillod Kommissionen i 1999 og igen i 2000, at der blev ydet støtte til producenter og virksomheder, som var ramt af den krise, der udløstes af det dioxinforurenede dyrefoder. Kommissionen tillod således, at der blev ydet erstatning for de økonomiske tab, som landbrugsproducenterne led på grund af krisen [19]. Støtten omfatter alle animalske produktioner med undtagelse af værdien af destruerede dyr og produkter, som allerede er dækket af andre af Kommissionen godkendte nationale bestemmelser [20]. Støtten, som er et engangsbeløb, der udelukkende beregnes på basis af makroøkonomisk fastsatte beløb, udbetales kun pr. produktionsmiddel eller pr. afsat enhed for at undgå overlapning med tidligere godkendt støtte, f.eks. erstatning for bortskaffelse af dyr og produkter af animalsk oprindelse, som var uegnede til forbrug og salg. Kommissionen mente, at det kunne fastslås, at der var en sammenhæng mellem de påviste omsætningstab og den usædvanlige begivenhed, som dioxinkrisen udgjorde. Omsætningstabet skulle således bl.a. være forårsaget af tab af markedsandele, det bratte fald i forbruget som følge af befolkningens opskræmthed, den kaotiske håndtering af krisen og indførelsen af ekstraordinære foranstaltninger, som hindrede den normale handel med de pågældende produkter.

[19] Sag nr. N 770/1999. (Hvor der ikke i teksten henvises til offentliggørelsen i EFT af en beslutning om godkendelse af statsstøtte, betyder det, at denne endnu ikke er offentliggjort. Beslutningernes autentiske ordlyd kan sædvanligvis findes på hjemmesiden: http://europa.eu.int/comm/sg/sgb/state_aids.)

[20] Sag nr. NN 87/1999, NN 88/1999, NN 89/1999, N 380/1999 og N 386/1999.

2.5.3.2. Genopretning af den franske skovbrugssektor - (F)

84. For så vidt angår foranstaltningerne til erstatning for skader forårsaget af naturkatastrofer efter traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), tillod Kommissionen en støtteordning til genopretning af den franske skovbrugssektor, der havde lidt hårdt under stormene i slutningen af december 1999. Ordningens forskellige støttemuligheder var omfattet af et samlet budget på ca. 3 mia. EUR [21]. Støtteplanen indeholdt nødforanstaltninger såsom støtte til genåbning af skovveje og -stier, etablering af skovstier og fugtige opbevaringspladser for træ og indretning af brændedepoter, finansiering af udgifterne til bortkørsel af træ, oplagring af træ og risikofri fjernelse af vindfælder, genopretning af ødelagte skove samt ret til skattemæssigt fradrag i de berørte skovejeres faste skovbrugsindtægt af omkostninger forårsaget af stormene. Planen omfattede desuden incitamenter som støtte til tømmertransport, investeringsstøtte, navnlig til anskaffelse af skovdriftsmateriel og fremskyndet afskrivning heraf, støtte til beskæftigelsesfremme og uddannelse samt organisatorisk og teknisk bistand. Selv om planens foranstaltninger kunne se forskellige ud, mente Kommissionen, at de alle hørte ind under samme forholdsregel og havde samme formål, nemlig genopretning af en hel sektor som følge af en naturkatastrofe, og at de derfor burde opfattes som foranstaltninger til erstatning for skader forårsaget af naturkatastrofer i henhold til traktaten.

[21] Sag nr. N 92/2000.

85. I samme sektor, men uafhængigt af stormskaderne i december 1999 godkendte Kommissionen tillige en støtte til fordel for den franske skovstyrelse, Office national de forêts [22]. I dette tilfælde kunne der opstå risiko for krydssubsidiering af statslige midler til fordel for et offentligt organs konkurrenceaktiviteter, idet den franske skovstyrelse er et nationalt, offentligt organ med to formål, nemlig på den ene side at udøve et offentligt og eksklusivt hverv og på den anden side at være forretningsdrivende i konkurrence med de øvrige markedsaktører. Det offentlige hverv består i på ejernes vegne at forvalte de skove, der er omfattet af den franske skovlovgivning. Skovstyrelsen modtager statsmidler til dækning af administrationsomkostninger. I øvrigt finder der både en offentlig og privat finansiering sted af de af skovstyrelsens opgaver, som den udfører i statens almene interesse. Det kan f.eks. dreje sig om beskyttelse og overvågning af skovene, forebyggelse af skovbrande, bekæmpelse af erosion og laviner osv. Kommissionen fastslog, at disse aktiviteter udgør opgaver af almen interesse, og at overførslen af midler bør betragtes som en overførsel mellem to statslige organer. Desuden bør visse offentlige tjenesteydelser, fordi de udføres i statsligt regi, betragtes som foranstaltninger, der ikke favoriserer bestemte virksomheder eller produktioner, og som derfor ikke opfylder alle kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1. I forbindelse med sine handelsaktiviteter kan skovstyrelsen indgå aftaler med private personer og myndigheder med henblik på at få udført forvaltningsopgaver, forundersøgelser, undersøgelser og arbejder og på at beskytte, udbygge og udvikle skovressourcer. Inden for denne type aktiviteter har Kommissionen ikke fundet elementer af statsstøtte, som skyldes krydssubsidiering til fordel for disse konkurrenceaktiviteter. Skovstyrelsens priser er da heller ikke lavere end konkurrenternes, og under alle omstændigheder dækker de statslige tilskud end ikke alle skovstyrelsens "offentlige" udgifter, hvilket i praksis umuliggør krydssubsidiering af midler.

[22] Sag nr. NN 96/95.

2.5.4. Privatisering og omstrukturering

2.5.4.1. Støtte til opkøb af jord - (D)

86. I 1999 meddelte Kommissionen Tyskland den endelige negative beslutning om støtte, som den tyske regering havde ydet under loven "Entschädigungs- und Ausgleichsleistungsgesetz" [23] (i det følgende forkortet EALG). Loven indeholder en ordning for opkøb af jord til nedsatte priser i det tidligere Østtyskland, der for nogle støttemodtageres vedkommende antog form af statsstøtte.

[23] Indledning af proceduren i sag nr. C 17/98, EFT C 215 af 10.7.1998, s. 7. Endelig negativ beslutning af 20.1.1999, EFT L 107 af 24.4.1999, s. 21.

87. Støttesatsen til visse modtagere forekom for høj sammenlignet med de satser, som Kommissionen normalt kan acceptere ved køb af landbrugsjord. Derudover forekom den pågældende støtte at være diskriminerende og var derfor en overtrædelse af artikel 12, artikel 34, stk. 3, og artikel 43 i EF-traktaten.

88. I 1999 blev en ændret udgave af jordopkøbsprogrammet meddelt Kommissionen, som godkendte den nye udgave ved brev af 19. januar 2000 [24]. De problemer, som førte til den delvist negative beslutning, er blevet løst som følger:

[24] Sag nr. N 506/1999.

- I beslutningen af 20. januar 1999 om den gamle EALG fandt Kommissionen, at bosættelseskravet på et givet tidspunkt for at få adgang til programmet udgjorde en forskelsbehandling, idet kravet i praksis kun kunne opfyldes af (øst)tyskere. Alle sådanne datoer er fjernet i det nye program.

- Kommissionen gjorde endvidere indsigelse mod støtteintensiteten for køb af landbrugsjord uden for ugunstigt stillede områder. Støttesatsen ligger nu på linje med de satser, som Kommissionen sædvanligvis godkender. Enhver støtte, der ydes ud over den gamle EALG, vil blive inddrevet med renter som fastsat i Kommissionens beslutning af 20. januar 1999.

89. I betragtning af de tyske myndigheders forsikringer fastslog Kommissionen, at der var tilstrækkelig jord til, at man kunne undgå enhver forskelsbehandling, uden at de kontrakter, som blev indgået under den gamle EALG, skulle ophæves. I det omfang de resterende elementer i den nye ordning prioriterede østtyskere højere i de tilfælde, hvor de øvrige kriterier var ens, stemte en sådan præference ifølge Kommissionen overens med formålet med omstruktureringen af landbruget i de nye delstater, idet det samtidig blev sikret, at mulige købere, som selv eller hvis familie boede og arbejdede i DDR i mange årtier, kunne deltage. Dette formål blev godkendt i Kommissionens beslutning af 20. januar 1999 og er ikke blevet anfægtet.

90. Kommissionen fandt derfor, at den nye ordning, som den tyske regering har foreslået, vil lette udviklingen af sektorens erhvervsaktiviteter. Foranstaltningen falder derfor ind under EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

2.5.4.2. EPAC's og SILOPOR's omstrukturerings- og privatiseringsplaner [25] - (P)

[25] Sag nr. C 51/98 (tidl. N 852/97 og N 6/98).

91. I 1998 indledte Kommissionen den i traktatens artikel 88, stk. 2, omhandlede procedure med hensyn til omstrukturerings- og privatiseringsplanerne for to offentlige selskaber, kornfirmaet EPAC og havneomladningsvirksomheden SILOPOR [26]. I mellemtiden har Portugal besluttet at afvikle begge selskaber, men har endnu ikke meddelt Kommissionen sin officielle holdning hertil.

[26] EFT C 363 af 25.11.1998, s. 4.

92. Den 27. juni 2000 afsagde EF-Domstolen dom om Portugals manglende overholdelse af Kommissionens beslutning af 1997, hvori det fastslås, at statsgarantier til EPAC er ulovlige og uforenelige med reglerne for statsstøtte [27]. EF-Domstolen bekræftede på det foreliggende grundlag Kommissionens holdning om, at statsgarantien til EPAC havde karakter af støtte og var uforenelig med fællesmarkedet.

[27] Sag nr. C 404/97.

2.5.4.3. Centrale del latte di Roma [28] - (I)

[28] Sag nr. C 28/98 (tidl. NN 185/97).

93. Kommissionen vedtog endvidere at afslutte proceduren om støtte til Centrale del Latte di Roma ved en delvis negativ beslutning [29]. På den ene side mente Kommissionen, at det, at driftsunderskuddet konsekvent blev dækket af Roms kommune i 1992 og 1997, udgjorde en driftsstøtte, som ikke kunne falde ind under begrebet "offentlig tjeneste". På den anden side var Kommissionen af den opfattelse, at der ikke blev ydet statsstøtte til Lazios mælkeproducenter eller til køberen i privatiseringsprocessen. Eftersom overdragelsen af fabrikken kan betragtes som en handel med aktiver, gælder tilbagebetalingen af statsstøtten kun det tidligere Centrale del Latte (under likvidation).

[29] EFT L 265 af 19.10.2000, s. 15.

2.5.5. Skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger

2.5.5.1. Delvis fritagelse for CO2-afgiften i væksthussektoren [30] - (NL)

[30] Sag nr. N 589/B/98.

94. Den 5. januar 2000 godkendte Kommissionen den delvise fritagelse for CO2-afgiften, der er indrømmet væksthussektoren i Nederlandene.

95. Den oprindelige udgave af lov om miljøafgifter "Wet belastingen op milieugrondslag" blev godkendt af Kommissionen den 3. december 1992. Loven er ændret flere gange; bl.a. er der indført en obligatorisk energiafgift, som har til formål at nedbringe udledningen af CO2 og fremme energibesparelser. Den nederlandske regering forhøjede energiafgiftens satser og justerede skalaerne med virkning fra den 1. januar 1999. Provenuet af forhøjelsen vil blive returneret til husholdninger og virksomheder i form af en nedsættelse af løn- og indkomstskatten. Den nederlandske regering forventer, at denne kraftigere afgift på energiforbruget vil have en positiv indvirkning på CO2-udledningen.

96. Den obligatoriske energiafgift omfattede også en nulsats for naturgas, der anvendes til opvarmning af væksthuse. De nederlandske myndigheder anmodede om at kunne anvende denne nulsats for naturgas i væksthusgartnerier i endnu et år. Hvis der ikke er tilslutning til naturgasnettet, gælder der en nulsats for fyringsolie, dieselolie og petroleumsgas.

97. Efter forhandlinger med Kommissionen ændrede de nederlandske myndigheder foranstaltningen således, at nulsatsen kun skulle gælde i 1999. I 2000 og 2001 vil sektoren blive beskattet på et (gradvist stigende) grundlag i lighed med andre energikrævende sektorer. De nederlandske myndigheder forpligtede sig til at anmelde foranstaltningen igen i 2002.

98. Foranstaltningen falder ind under Fællesskabets rammebestemmelser om statsstøtte til miljøbeskyttelse, fordi formålet med loven er miljøbeskyttelse. Hensigten er at nedskære energiforbruget gennem en højere energiafgift. Afgiftsfritagelsen forekommer at være driftsstøtte, og rammebestemmelserne opstiller strenge kriterier for ydelse af driftsstøtte i forbindelse med miljøproblemer:

- Støtten skal være midlertidig og principielt aftagende: De nederlandske myndigheder har oplyst, hvornår nulafgiften ophører. Foranstaltningen er gradvis aftagende, da nulafgiften anvendes i 1999, hvorefter afgiften gradvis forhøjes.

- Støtten skal nødvendigvis opveje en konkurrencemæssig ulempe: Kommissionen har taget hensyn til det forhold, at væksthusgartnerier har arbejdskraftomkostninger under gennemsnittet, og at gartnerierne derfor kun vil opnå en meget begrænset fordel ved de tilsvarende nedsættelser af arbejdsafgifter. Det tidligere anvendte præferenceprissystem for naturgas til væksthusgartnerier ophørte ved udgangen af 1998.

- Modtagerne skal give en modydelse: Der er indgået en aftale, som sætter et mål for anvendelse af vedvarende energi, nemlig at 4% af energiforbruget i 2010 skal være vedvarende energi. Energieffektiviteten skal forbedres med 65% i forhold til 1980. Den stigende samlede skattebyrde udgør en anden modydelse. Den nye foranstaltning, der fastsætter en gradvis stigende beskatning af gas (og fuld beskatning af elektricitetsforbruget), giver en klar tilskyndelse til væksthusgartnerierne til at tilstræbe et rationelt energiforbrug og at begrænse udledningen af CO2.

99. Kommissionen kom derfor til den konklusion, at foranstaltningen opfylder kravene i miljøbestemmelserne.

2.5.5.2. Fritagelse for mineralafgifter [31] - (NL)

[31] Sag nr. C 14/2000, EFT C 190 af 8.7.2000, s. 4.

100. De nederlandske myndigheder påtænker at indrømme visse fritagelser for mineralafgifter efter gødningsloven. Ifølge ordningen i gødningsloven kræves der et obligatorisk bogføringssystem for mineraler på de enkelte bedrifter, og der fastsættes lofter over fosfat- og nitratudledninger i miljøet pr. bedrift. Hvis udledningerne overstiger disse maksimumsmængder, skal der betales afgifter for disse mængder. Landbrugeren kan vælge, hvordan han vil nedbringe mineraludledningerne til de tilladte maksimumsmængder. Afgifterne opkræves kun, hvis den samlede mængde fosfat og kvælstof, der tilføres en bedrift, minus den samlede mængde mineraler, der fjernes, i et kalenderår overstiger normerne for tilladt udvaskning af fosfat og kvælstof i miljøet (såkaldte "udvaskningsnormer"). Hvis en bedrift træffer effektive foranstaltninger, f.eks. fjerner gødning, som ikke må spredes på markerne, skal den ikke betale afgifter.

101. Ifølge den foreslåede foranstaltning er små bedrifter (såkaldte "hobbylandbrug") og havecentre helt fritaget for de mineralafgifter, der er fastsat i gødningslovens kapitel IV. Gartneribrug, der dyrker afgrøder i væksthuse eller på vækstmedium, er delvis fritaget.

102. Ifølge punkt 23 i Kommissionens meddelelse om anvendelse af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomheder [32] betyder den differentiering, der er forbundet med skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger, ikke nødvendigvis, at de må betragtes som statsstøtte. Dette er tilfældet ved foranstaltninger, hvis økonomiske begrundelse gør dem nødvendige for et velfungerende og effektivt skattesystem. Medlemsstaten skal imidlertid kunne give en sådan begrundelse.

[32] EFT C 384 af 10.12.1998, s. 3.

103. På dette stadium i proceduren mente Komissionen ikke, at de nederlandske myndigheder havde påvist, at de forskellige afgiftsfritagelser var begrundet i mineralafgiftssystemets karakter og økonomi.

104. Fritagelserne må af mangel på en sådan begrundelse betragtes som statsstøtte, idet de opfylder alle de i punkt 9-12 nævnte kriterier i Kommissionens meddelelse om anvendelse af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomheder og derfor skal betragtes som driftsstøtte. Kommissionen besluttede følgelig at indlede proceduren med hensyn til de foreslåede foranstaltninger.

105. Kommissionen nærede desuden tvivl om, hvilke følger de foreslåede fritagelser får for miljøet, og hvorvidt de er forenelige med nitratdirektivet. Den sendte de nederlandske myndigheder en åbningsskrivelse [33], som disse har besvaret, og som nu er ved at blive undersøgt yderligere.

[33] Brev af 29.9.1998.

2.5.6. Driftsstøtte til græske kooperativer - (EL)

106. I overensstemmelse med det generelle princip om, at medlemsstaterne ikke må yde driftsstøtte i landbrugssektoren, vedtog Kommissionen i 2000 en endelig negativ beslutning med hensyn til den græske stats to ulovlige støtteforanstaltninger, efter hvilke den græske stat yder gældssanering for et betragteligt antal landbrugskooperativer (116 under hver af de to foranstaltninger) [34]. Den største gældskilde er de pågældende bedrifters driftsunderskud forårsaget af den græske stats intervention i produktion og afsætning af de berørte produkter (prisfastsættelse, oplagring, intervention og eksport). Den øvrige gæld er oparbejdet i forbindelse med investeringer og naturkatastrofer. Foranstaltningerne er af samme art som dem, der i 1997-loven omfattede en gældsafskrivning for landbrugskooperativer i størrelsesordenen 450 mio. EUR, som blev godkendt af Rådet i december 1998.

[34] Sag nr. C 78/98 og C 82/97 (tidl. NN 33/96 og NN 168/97).

107. De nugældende foranstaltninger blev truffet i medfør af to love af hhv. 1992 og 1994. Kommissionen vedtog sin beslutning på foranledning af en klage over den ulovlige og uforenelige statsstøtte til mejerikooperativet AGNO. Kommissionen påbød desuden i den endelige negative beslutning Grækenland at fremsende alle relevante oplysninger med henblik på en statsstøtteundersøgelse af den græske landbrugsbanks aktiviteter.

2.5.7. RIBS - statslig indgriben i markedsvilkårene - (I)

108. I 1999 og 2000 anmeldte Italien tre projekter, der støttes af det offentlige finansieringsselskab Itainvest. Grundprincippet for dette selskabs operationer er at yde modtageren støtte i form af erhvervelse af kapitalinteresser i overensstemmelse med princippet om private investorers virksomhed på normale markedsøkonomiske vilkår som defineret i dokumentet "Anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 på offentlige myndigheders kapitalinteresser" [35]. Kapitalindskuddet tilbagebetales efter et antal år med tilskrivning af renter til en sats, der er højere end Kommissionens referencerentesats, og med garanti for, at finansieringsselskabet kan overtage kontrollen med det støttemodtagende selskab. Der er hidtil godkendt to projekter [36]. Det tredje undersøges endnu af Kommissionen. Samtidig har Italien anmeldt fem projekter, som var genstand for det offentlige investeringsselskab RIBS' investeringer. De fire er trukket tilbage som følge af Kommissionens tvivl med hensyn til, om interventionen skete på markedsvilkår. I 2000 blev selskaberne Itainvest og RIBS integreret i et nyt offentligt finansieringsselskab kaldet Sviluppo Italia. I lighed med ordningen for selskabet RIBS har Italien fremlagt en ordning for det nye finansieringsselskab, hvori dettes interventioner beskrives. Ordningen undersøges af Kommissionen.

[35] EF-Bull. 9-1984.

[36] Sag nr. N 652/1999 og N 164/2000.

2.5.8. Svinesektoren

2.5.8.1. Støtte til svineproduktion - Stabiporc - (F)

109. Kommissionen vedtog en endelig, delvis negativ beslutning om tre franske støtteforanstaltninger for svinekødsproduktion [37] efter at have indledt proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2 [38]. De franske myndigheder ønskede at genoptage systemet med tilbagebetalingspligtige lån fra Caisse professionnelle de régulation porcine (i det følgende benævnt "Stabiporc"). Dette system består i at yde fuldt tilbagebetalingspligtige lån til svineproducentsammenslutningerne, så de kan regulere de priser på slagtesvin, der betales til svineproducenter, som deltager i ordningen. Formålet er således at regulere svineproducenternes indtægter, som påvirkes af kriser i svineproduktionen. Kommissionen konkluderede, at genaktiveringen af Stabiporcsystemet ikke udgør statsstøtte, fordi den statslige intervention er begrænset til ydelse af lån til markedsrente. Desuden giver de offentlige organer, der deltager i foranstaltningen som långivere, ikke afkald på inddrivelse af de skyldige beløb forhøjet med morarenter hos sammenslutningerne i tilfælde af manglende eller forsinket tilbagebetaling, når lånene forfalder. Kommissionen fastslog imidlertid, at de to andre foranstaltninger i undersøgelsen ikke var forenelige med traktaten. Det drejede sig dels om en afdragsordning i forbindelse med personlige bidrag til sociale sikringsordninger til fordel for bedrifter i økonomiske vanskeligheder, dels en delvis rentelettelse på de første banklån, som svineproducenter optager til deres svineproduktion. Den negative beslutning er vedtaget på grundlag af, at foranstaltningerne ikke opfylder nogen af betingelserne i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Karakteren af "krisen" var således ikke tilstrækkelig påvist, og der fandtes ikke nogen omstruktureringsplan for de pågældende virksomheder, hvorfor der ikke var nogen garanti for, at princippet om støtte som en engangsforanstaltning var overholdt.

[37] Sag nr. C 74/98.

[38] Beslutning offentliggjort i EFT C 61 af 3.3.1999, s. 7.

2.5.8.2. Svineopsamlingscentre [39] - (NL)

[39] Sag nr. C 80/98, procedureindledningen offentliggjort i EFT C 108 af 17.4.1999, s. 5.

110. Alle svineopsamlingscentre i Nederlandene har været lukket siden udbruddet af klassisk svinepest. Alle driftstilladelser blev tilbagekaldt, og centrene skal for at kunne genåbne anmode om en ny tilladelse. Denne udstedes kun, hvis de opfylder de nye hygiejnekrav, der betragtes som en forudsætning for at hindre spredning af klassisk svinepest. Virksomheder, der er uvillige/ude af stand til at opfylde de nye krav til hygiejne og derfor forbliver lukket, tilbydes støtte til permanent at indstille driften. De virksomheder (herunder også deres aktionærer), der modtager denne form for støtte, må på ingen måde, hverken direkte eller indirekte, deltage i driften af et svineopsamlingscenter. Den støtte, der tilbydes, omfatter to komponenter, nemlig kompensation for indtægtstab og kompensation for tab af aktiver.

111. Da Kommissionen indledte proceduren, påpegede den, at virksomheder, der er ude af stand til eller uvillige til at opfylde de nye krav til hygiejne, vil blive betragtet som virksomheder, der træffer en almindelig beslutning om at indstille driften. Støtte til indstilling af driften under sådanne omstændigheder kan i princippet ikke accepteres, da de nye krav til hygiejne regnes for en normal virksomhedsrisiko.

112. Det viste sig imidlertid, at ophør med driften på grund af en stramning af hygiejnekravene skulle ses i lyset af en mere generel politik, der sigter mod at nedbringe de veterinære risici ved at begrænse antallet af opsamlingscentre og dermed bidrage til udvikling af sektoren.

113. Der gives støtte til investering i tilpasning af faciliteterne til de nye hygiejnekrav, men en sådan støtte ville bestemt ikke i sig selv være tilstrækkelig til at nå det ekstra mål, som er at nedbringe antallet af svineopsamlingscentre - et mål, der også bidrager til at nedbringe den veterinære risiko. Dette dyresundhedsmæssige aspekt berettiger støtten til permanent indstilling af driften.

114. Støtteforanstaltningen skal vurderes i henhold til et dobbelt politisk mål, ifølge hvilket der ydes støtte både til tilpasning af faciliteterne og til en permanent indstilling af driften. I denne forbindelse havde opsamlingscentrene valget mellem at tilpasse deres faciliteter og at lukke permanent på samme måde, som hvis de ikke var blevet lukket på grund af en regeringsforanstaltning. Støtten er helt klart et incitament for virksomhederne til at træffe en beslutning (lukning), som de ellers ikke ville have truffet. Støtten kan derfor betragtes som en foranstaltning med et incitament.

115. De andre betingelser, der ligger til grund for Kommissionens godkendelse af støtte til lukning af produktionskapacitet, ser ud til at være opfyldt i dette tilfælde.

116. Kommissionen mente således, at de støtteforanstaltninger, som den nederlandske regering har foreslået, fremmer sektorens økonomiske udvikling. Foranstaltningen henhører derfor under traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).

2.5.9. Husdyrsektoren - generelle foranstaltninger

2.5.9.1. Kapacitetsnedlæggelser - nuværende ordning for intensive husdyrbrug [40] - (NL)

[40] Sag nr. N 177/2000.

117. De nederlandske myndigheder har foreslået en integreret løsningsmodel for gødningsproblemet, som vil kræve en særlig indsats i landbrugssektoren.

118. I den forbindelse får landbrugerne lejlighed til helt at indstille driften eller nedlægge nogle af de intensive husdyrbrugsaktiviteter på deres bedrift. Ordningen bør medføre en permanent nedbringelse af produktionen af animalsk gødning. Den omhandler desuden genopretning af landskabet i områder med høj belægningsgrad. I sådanne områder kan husdyrbrugere, som indstiller (dele af) deres aktiviteter, modtage erstatning for nedrivning af overflødige bygninger.

119. De skal for at komme i betragtning sælge deres svine- eller gødningsproduktionsrettigheder tilbage til regeringen, og i de østlige og sydlige områder i Nederlandene, hvor der er en høj svinebelægningsgrad ("koncentrationsområder"), kan de få en godtgørelse for nedrivning af de avlsbygninger, der herefter er blevet overflødige.

120. Den støtte, der ydes i henhold til ordningen, består af to elementer. For det første et beløb for annullering af ikke arealrelaterede svine- eller gødningsproduktionsrettigheder. For det andet en godtgørelse for omkostningerne til nedrivning af overflødige avlsbygninger til husdyrbrugere, hvis bedrift ligger i koncentrationsområder. I visse tilfælde kan der i stedet for nogle af de nedrevne avlsbygninger tillades opførelse af beboelsesbygninger. I så fald ydes der ikke godtgørelse, og der spares derfor udbetaling af støtte, som i stedet kan anvendes til finansiering af nedrivningen af yderligere avlsbygninger.

121. I EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren henvises der i punkt 8 til støtte til tidlig pensionering og ophør med landbrugsvirksomhed og i punkt 9 til støtte til nedskæring af produktions-, forarbejdnings- og afsætningskapacitet. Punkt 8 kan tydeligvis ikke anvendes, eftersom en sådan støtte kræver permanent og endeligt ophør med alle landbrugsaktiviteter. Ordningen skulle derfor undersøges med hensyn til EF-rammebestemmelsernes punkt 9.

122. Kommissionen konkluderede, at ordningen opfylder de i punkt 9 opstillede betingelser:

- Støtten er i sektorens almene interesse: Ordningen er til gavn for hele sektoren, som er under et miljø- og dyrevelfærdsmæssigt pres. Ordningen er også til gavn for miljøet, idet den nedbringer produktionen af animalsk gødning. Andre virksomheder (som ikke falder ind under ordningen) vil kunne fortsætte deres landbrugsvirksomhed i et bedre erhvervsklima.

- Modtageren erlægger en modydelse: Modtagerne skal afhænde svine- eller gødningsproduktionsrettigheder og nedrive avlsbygninger. Stedet må i en periode på 10 år ikke anvendes til lignende husdyrbrug.

- Det er udelukket, at der kan ydes støtte til redning og omstrukturering: Selv om det må forventes, at ordningen navnlig vil blive anvendt af husdyrbrugere, som ikke kan se nogen fremtid i at fortsætte deres virksomhed, ydes støtten ikke på grundlag af tidligere eller nuværende forretningsmæssige problemer, men omfatter alle husdyrbrugere.

- Der vil ikke blive overkompenseret for tab af kapital og fremtidig indkomst.

123. For så vidt angår de øvrige betingelser under punkt 9 i EF-rammebestemmelserne, er støtteordningen af begrænset varighed. Støtten forekommer ikke at påvirke de forskellige fælles markedsordningers mekanismer. Alle erhvervsdrivende i den pågældende sektor har adgang til ordningen. Der kræves intet bidrag fra sektoren, idet kapaciteten nedlægges af miljømæssige årsager.

124. Med hensyn til ordningens miljømæssige fordele har de nederlandske myndigheder forklaret, at i Nederlandene er ikke-arealrelateret gødningsproduktion fuldt ud underlagt en kvoteordning. Den samlede mængde produktionsrettigheder kan derfor aldrig blive større, men kun mindre. Enhver virksomhed, som deltager i den nuværende ordning, skal helt eller delvis annullere sine produktionsrettigheder. På nationalt plan vil den nuværende ordning medføre en betydelig og permanent nedbringelse af gødningsproduktionen og antallet af husdyr i landbruget.

125. Kommissionen fastslog, at foranstaltningen opfylder betingelserne for en undtagelse efter traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), idet den fremmer udviklingen af den pågældende sektor uden at påvirke handelsforholdene på en måde, som strider mod den fælles interesse.

2.5.9.2. Transport af levende dyr - Gaelic Ferries [41] - (IRL)

[41] Sag nr. C 7/90 (tidl. NN 1/98).

126. Kommissionen vedtog en endelig negativ beslutning med hensyn til en irsk driftsstøtte, som omfattede støtte til såvel landbrug som transport. Der var primært tale om udbetaling af en statsstøtte på 1,58 mio. IEP til det irske færgeselskab Gaelic Ferries til driften af en færgeforbindelse, som fragtede levende dyr fra Irland til det europæiske fastland [42]. Den statslige intervention var udløst af et privat færgeselskabs beslutning om at indstille fragten af levende dyr af forretningsmæssige årsager i tilknytning til pres fra dyreværnslobbyen. Kommissionen mente, at støttemodtageren var hele den irske husdyrsektor, eftersom statsstøttens påståede formål og resultat var at tilvejebringe adgang til det kontinentale europæiske marked for de irske husdyrproducenter. Irland har nu pligt til at tilbagesøge støtten fra modtagerne.

[42] EFT L 263 af 18.10.2000, s. 17.

2.5.9.3. Støtte til husdyrbrugere, der har været udsat for ugunstige vejrforhold - (IRL)

127. Kommissionen vedtog at tillade det irske frasorteringsprogram under den supplerende foranstaltning for moderfår og tre af punkterne i støtteordningen vedrørende tab af vinterfoder [43]. Disse ordninger omfattede forskellige støtteforanstaltninger for at forbedre forholdene for husdyrbrugere, hvis produktion blev berørt af ugunstige vejrforhold i sommeren og efteråret 1998.

[43] Sag nr. N 44/1999.

128. På et tidligere tidspunkt havde Kommissionen udtrykt tvivl med hensyn til foreneligheden med traktatens artikel 87 og 88. Foranstaltningen forekom bl.a. at være driftsstøtte, idet den kunne hjælpe husdyravlerne til at komme af med deres (på det tidspunkt værdiløse) får.

129. Kommissionen accepterede imidlertid på baggrund af yderligere oplysninger fra de irske myndigheder, at foranstaltningens primære formål var at minimere miljøskaderne som følge af overgræsning og døde eller døende dyr på græsningsarealerne. Kommissionen kunne hermed sidestille foranstaltningen med en støtte til bortskaffelse af affald.

130. I overensstemmelse med punkt 3.4 i EF-rammebestemmelserne om statsstøtte til miljøbeskyttelse [44], som var gældende for landbrugssektoren på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, skal støtte til indsamling, nyttiggørelse og behandling af affald fra landbruget vurderes sag for sag. Eftersom godkendelse af en sådan form for støtte forudsætter, at man fraviger princippet om, at "forureneren betaler", kan den imidlertid kun tillades i ganske særlige og velbegrundede tilfælde.

[44] EFT L 72 af 10.3.1994, s. 3.

131. I den foreliggende sag ser det ud til, at støtten havde en klar ansporende virkning, og at der også var tale om en modydelse fra producenterne, som indvilligede i at slagte 30% af deres moderfår, hvoraf nogle ellers ville have overlevet vinteren. Set fra landbrugernes synspunkt bestod støtten udelukkende i gratis bortskaffelse af dyrene. Der blev ikke udbetalt støtte for besætningen i øvrigt. Disse faktorer tilskyndede landbrugerne til at skaffe sig af med den del af besætningen, der var af den ringeste kvalitet og havde de dårligste udsigter for overlevelse. Derved gav støtten varige fordele for både sektoren og - gennem forebyggelse af miljøproblemer - for samfundet som helhed. I betragtning af at støtten blev ydet som en engangsforanstaltning for at løse et specifikt miljøproblem, der skyldtes en meget usædvanlig kombination af begivenheder kombineret med det akutte problem omkring dyrenes velfærd, fandt Kommissionen det berettiget i denne sag at afvige fra princippet om, at "forureneren betaler".

2.5.10. Sukkersektoren

132. I 1999 vedtog Kommissionen en endelig negativ beslutning med hensyn til adskillige italienske støtteforanstaltninger inden for sukkersektoren, hvor støtten blev udbetalt gennem det statslige holdingselskab RIBS mellem 1988 og 1992 [45]. Denne støtte, der var knyttet til driften af to sukkerfabrikker i det centrale Italien (Abruzzo og Toscana), omfattede kommercielle garantier, kapitalinteresser til dækning af tab, kapitalinteresser til investeringer, udvidelse af kapitalinteresser, afkald på privilegerede kreditter, favorable vilkår i forbindelse med salg af offentlig ejendom og lån med rentesubsidier. Støttemodtager var SADAM-koncernen, og det samlede beløb, der skulle tilbagebetales (inklusive renter), blev vurderet til 45,548 mio. ITL. Efter denne beslutning fik Kommissionen anmeldelse af yderligere fem sager om statsstøtte gennem det offentligt ejede holdingselskab RIBS til virksomheder i sukkersektoren inden for samme tidsramme.

[45] EFT L 236 af 7.9.1999, s. 14.

133. På Italiens anmodning godkendte Rådet en samlet støttepakke til den italienske sukkersektor. Støttepakken omfattede godkendelse af de fem nyligt anmeldte sager, afslutning af en verserende støttesag vedrørende Ostellato-fabrikken og støtte til SADAM-koncernens tilbagebetaling af gælden som følge af Kommissionens beslutning fra 1999. Rådets afgørelse vedrørende sidstnævnte støtte er noget nyt, idet det er første gang, at Rådet har godkendt ny støtte med den økonomiske virkning, at den ophæver en endelig negativ kommissionsbeslutning om tilbagebetaling. Kommissionen vedtog imidlertid at undlade at anfægte rådsafgørelsen for ikke at udøve forskelsbehandling blandt de italienske sukkerproducenter.

134. Efter Rådets afgørelse godkendte Kommissionen en investeringsstøttepakke på 34 000 mio. ITL til fordel for sukkerfabrikken Villasor på Sardinien (ejet af SADAM-koncernen) [46]. Støtten blev bevilget i overensstemmelse med reglerne for det offentlige selskab RIBS (aktier og lån med rentesubsidier). Støtten blev godkendt på grundlag af de nationale støttebestemmelser i den fælles markedsordning for sukker, som hjemler mulighed for at undtage det sydlige Italien indtil 2001 fra det generelle forbud mod investeringer i forarbejdning og afsætning i sukkersektoren.

[46] Sag nr. N 157/99.

135. Desuden godkendte Kommissionen pakken, fordi de italienske myndigheder påtog sig at tilbagesøge allerede udbetalt driftsstøtte fra sukkerfabrikkens ejer.

2.5.11. Citrussektoren

2.5.11.1. Støtte til citrussektoren på Sicilien [47] - (I)

[47] Sag nr. C 1/98.

136. I januar 2000 meddelte Kommissionen Italien sin endelige negative beslutning vedrørende den støtte, der var omfattet af 1, 3, 5, 6 og 7 i regionen Siciliens lov nr. 68/95 om "oprettelse af en garantifond til konsolidering af industri- og handelsvirksomheders gældsforpligtelser og af en fond til konsolidering af håndværksvirksomheders gæld. Støtte til erhvervsdrivende" [48], for så vidt som denne støtte var indført til fremstilling, forarbejdning og markedsføring af de produkter, der er omhandlet i EF-traktatens bilag I.

[48] Sag nr. C 1/98 (tidl. N 750/B/95), Kommissionens beslutning af 22. december 1999 (EFT L 110 af 6.5.2000).

137. Regionallovens 6 omhandlede finansiering i perioden 1995-1997 af støtte til kampagnerne i 1993/94, 1994/95 og 1995/96. Den pågældende støtte havde form af bidrag til den rente, der skulle betales på de bevilgede lån, og blev ydet i maksimalt ét år til sicilianske forretningsdrivende, som havde en omsætning, hvoraf mindst 70% beroede på salget af citrusfrugter, friske frugter og grøntsager uden for regionen. 70% af de i 6 omhandlede midler var forbeholdt citrussektoren.

138. I overensstemmelse med Kommissionens praksis er kortfristede lån (driftslån) støtte, som ydes "til dækning for den erhvervsdrivendes forudbetaling af udgifterne i forbindelse med landbrugets produktionscyklus, mens vedkommende venter på indtægterne fra samme cyklus". Der må udelukkende være tale om "høstlån" til dækning af almindelige udgifter som køb af produktionsfaciliteter, betaling af arbejdskraft osv.

139. Før anvendelsen af Kommissionens meddelelse om subsidierede landbrugslån [49] betragtede Kommissionen normalt denne støtte som forenelig på følgende betingelser: Lånet må ikke kun vedrøre et enkelt produkt eller være forbundet med en enkelt handling, og lånets løbetid må ikke overstige 12 måneder. Eksportstøtte er forbudt som sådan (se Kommissionens meddelelse om anvendelsen af de minimis-reglen [50]).

[49] EFT C 44 af 16.2.1996, s. 2.

[50] EFT C 68 af 6.3.1996.

140. I overensstemmelse hermed mener Kommissionen, i) at et kortfristet lån (driftslån) ikke kan ydes med tilbagevirkende kraft, idet der så er tale om ren driftsstøtte, som er forbudt inden for landbruget (bilag I-produkter), og ii) at hvis støtte, som er anmeldt som driftslån, i praksis også er eksportstøtte (selv om den bl.a. opfylder betingelserne for sæsonudsving), kan den ikke betragtes som et driftslån, der er foreneligt med fællesmarkedet.

141. Efter indledning af proceduren i sag nr. C 1/98 fastholdt de nationale myndigheder, at foranstaltningen var en refinansiering af en støtteordning, som Kommissionen tidligere havde godkendt ( 48 i lov nr. 32/91), og at der var tale om et "subsidieret kortfristet lån", som skulle undersøges i lyset af de betingelser, der var gældende for denne type foranstaltning, inden Kommissionens meddelelse om subsidierede landbrugslån [51] trådte i kraft.

[51] EFT C 44 af 16.2.1996, s. 2.

142. I sin endelige negative beslutning fastslog Kommissionen, at foranstaltningen ikke kunne betragtes som refinansiering af en støtteordning, som den selv havde godkendt, fordi den pågældende godkendte foranstaltning ( 48 i lov nr. 32/91) vedrørte støtte, der var begrænset såvel med hensyn til beløbet (30 000 mio. ITL) som med hensyn til løbetiden (1991-1993).

143. Desuden forekom betingelserne for subsidierede kortfristede lån ikke at være opfyldt af følgende årsager:

- 1) Eftersom de nationale myndigheder påpegede, at støtten vedrørte tilbagebetaling ("ripianamento") af gæld som følge af kortfristede banklån til meget høje rentesatser, forekom støtten ikke at opfylde grundbetingelsen for "høstlån", nemlig at den ydes til dækning for den erhvervsdrivendes forudbetaling af udgifterne i forbindelse med landbrugets produktionscyklus, mens vedkommende venter på indtægterne fra samme cyklus.

- 2) 6 omfattede kun forretningsdrivende på Sicilien, hvis omsætning blev realiseret for 70 procents vedkommende ved salg af citrusfrugter, friske frugter og grøntsager uden for regionen (70% af midlerne var forbeholdt citrusfrugter). Støtten forekom derfor at være ydet udelukkende til to specifikke produktkategorier (og hovedsagelig til den ene af dem) og i hovedsagen at være forbundet med en enkelt handling (eksport fra Sicilien).

- 3) I betragtning af de nationale myndigheders uklare bemærkninger om beslutningen om en afdragsperiode for lånene på 36 måneder kan det ikke udelukkes, at de pågældende lån har en maksimal løbetid på mere end 12 måneder.

144. Med hensyn til foranstaltningens eksportorienterede karakter kunne de nationale myndigheder endvidere ikke bortvejre Kommissionens tvivl med hensyn til, om foranstaltningen kunne være eksportstøtte. Den foranstaltning, som de nationale myndigheder angav at være støtte til tilbagebetaling af gæld, forekom derfor at være driftsstøtte med tilbagevirkende kraft, som hovedsagelig omfattede "eksportorienterede" citrusfrugtforetagender, som ikke opfyldte nogen af betingelserne for statsstøtte i landbruget.

145. Regione Siciliana ankede i juli 2000 Kommissionens beslutning til Retten i Første Instans med påstand om annullation. Der er endnu ikke afsagt dom.

2.5.11.2. National handlingsplan for citrussektoren [52] - (I)

[52] Sag nr. 560/1999.

146. I maj 2000 vedtog Kommissionen en beslutning om at godkende en omfattende handlingsplan for citrussektoren i Italien. Ifølge planen skulle der ydes støtte til følgende områder: Markedsovervågning, et citrusklassificeringssystem, forskning og udvikling, formidling og salgsfremme, nye og flere opgaver for konsortier og sammenslutninger af producenter af kvalitetsprodukter samt faglig bistand og tilsyn.

147. Den først anmeldte plan omfattede støtte på i alt 110 000 mio. ITL (ca. 55 mio. EUR) over tre år og desuden en foranstaltning vedrørende "støtte til producentsammenslutningernes integrerede interventionsplaner for forbedret markedsføring og styrkelse af producentsammenslutninger", efter hvilken der skulle ydes støtte til kapitalisering af producentsammenslutningerne, til erhvervelse af likviditet, til erhvervelse af kapitalandele i markedsførings-, forarbejdnings- og transportvirksomheder i Italien og udlandet, til fusioner osv.

148. Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt sidstnævnte foranstaltning var forenelig med EU-lovgivningen om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager såvel som med statsstøttereglerne i landbrugssektoren.

149. På baggrund af behovet for at revurdere foranstaltningen og yderligere klarlægge og definere dens indhold har myndighederne givet tilsagn om på et senere tidspunkt ifølge EF-traktatens artikel 88, stk. 3, separat at anmelde støttens gennemførelsesforanstaltninger beskrevet under titlen "støtte til producentsammenslutningernes integrerede interventionsplaner for forbedret markedsføring og styrkelse af producentsammenslutninger" (60 200 mio. ITL). Disse gennemførelsesbestemmelser kan derfor ikke finde anvendelse, førend de er godkendt af Kommissionen.

2.5.12. Vinsektoren

150. Kommissionen vedtog en endelig negativ beslutning om en ordning, som Frankrig havde anmeldt og iværksat til fordel for vinproduktionen [53], og med hensyn til hvilken Kommissionen havde indledt en undersøgelsesprocedure i oktober 1999 [54].

[53] Støtte nr. C 70/99. Kommissionens beslutning af 20. september 2000, meddelt under nr. K(2000) 2754, endnu ikke offentliggjort.

[54] EFT C 359 af 11.12.1999.

151. Den påtænkte ordning sigter mod en omlægning af de vindyrkningsarealer i Charentes-regionen, der i øjeblikket anvendes til fremstilling af cognac, til produktion af andre vine - "landvine". Omlægningen sker gennem et tillæg til den nationale støtte til forbedring af vinstokbestanden og dermed til en kvalitativ forbedring af vindyrkningsarealerne. Foranstaltningen består derfor i at tilskynde cognacproducenterne til at omstille driften til fremstilling af "landvine", idet man fremmer anvendelsen af bestemte vinstoksorter. Ordningen er en følge af den krise, som sektoren oplever, og som medfører store lagre.

152. Kommissionen konkluderede, at et af Rådets formål med udarbejdelsen af forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin [55] var at hindre en forøgelse af vinproduktionen i EU. Kommissionen erkendte, at omlægningen til andre druetyper på vindyrkningsarealerne i Charentes-regionen ville have den fordel, at produktionen af uafsættelig vin blev nedbragt, men den mente endvidere, at den efterfølgende stigning i produktionen af "landvin" i Frankrig ikke ville være i overensstemmelse med principperne i den nye fælles markedsordning for vin og derfor ville kunne medføre en konkurrenceforvridning på et vinmarked, der ifølge tilgængelig statistik ikke udviste tegn på vækst. De vine, der ville blive fremstillet efter en sortsomstilling, ville nemlig skulle afsættes på det almindelige vinmarked, mens de nuværende vine pr. definition afsættes på andre markeder. Der var derfor en stor risiko for, at den generelle produktionsomlægning i regionen skubbede problemet over på andre markeder. Kommissionen mente i øvrigt, at den omhandlede omlægning burde have været ledsaget af en væsentlig nedbringelse af produktionsarea