I luftfartssektoren findes der allerede en lignende rådsafgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne vedrørende underretning af ICAO om afvigelser (Rådets afgørelse (EU) 2021/1092), men den udløber den 30. november 2022. Dette forslag har derfor også til formål at sikre kontinuitet i forhold til nævnte rådsafgørelse og revidere betingelserne for dens anvendelsesområde for at sikre, at emner af relevans for Chicagokonventionen behandles på en sammenhængende måde på EU-plan.

Denne tilgang anvendes i øjeblikket i forbindelse med andre internationale organisationer, bl.a. for transportsektorens vedkommende i Komitéen for Havnestatskontrol under Parisaftalememorandummet om havnestatskontrol.

Det foreslås, at den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på ICAO-Rådets samlinger, fastlægges efter en totrinstilgang. Indledningsvis fastlægges de vejledende principper og retningslinjer for Unionens holdning i bilag 1 på flerårig basis ved denne rådsafgørelse. Dernæst forelægger Kommissionen en detaljeret holdning på hver samling i ICAO-Rådet for Rådet i form af et dokument med henblik på drøftelse og godkendelse. Kommissionen vil foreslå den detaljerede holdning i dokumentet på grundlag af de vejledende principper og retningslinjer i bilag 1 og proceduren i bilag 2.

Ifølge Chicagokonventionens artikel 54, litra l), vedtager ICAO-Rådet internationale normer og anbefalede fremgangsmåder, udpeger disse som bilag til Chicagokonventionen og underretter samtlige kontraherende stater om de foretagne skridt. ICAO-Rådet behandler endvidere Luftfartskommissionens forslag om ændring af bilagene i henhold til artikel 54, litra m). I henhold til Chicagokonventionens artikel 90 kræver Rådets vedtagelse af bilag eller ændring af et bilag, at to tredjedele af ICAO-Rådet stemmer for denne.

ICAO-Rådet udstikker som det ene af ICAO's to styrende organer løbende retningslinjer for ICAO's arbejde. Det træder sammen flere gange om året.

ICAO vedtager internationale normer for den civile luftfart, navnlig på områderne flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring, miljø, sikring af luftfarten, økonomisk udvikling af lufttransportsektoren samt passagerers rettigheder og facilitering. Disse områder er omfattet af bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og henhører i vid udstrækning under Den Europæiske Unions kompetence. Unionen bestræber sig på i videst muligt omfang at sikre overensstemmelse med de internationale normer inden for civil luftfart.

ICAO blev oprettet ved Chicagokonventionen, som blev undertegnet i 1944 i Chicago, og som trådte i kraft den 4. april 1947. Alle EU-medlemsstaterne er kontraherende parter i nævnte konvention og er således medlemmer af ICAO. Unionen har observatørstatus i ICAO og har indgået et samarbejdsmemorandum med ICAO, hvori der fastlægges en ramme for et styrket samarbejde inden for flyvesikkerhed, luftfartssikkerhed, lufttrafikstyring og miljøbeskyttelse.

–underretningen om afvigelser fra de vedtagne retsakter, der har retsvirkninger på de områder, der er omfattet af ovennævnte bilag til Chicagokonventionen, som opfølgning på ICAO's skrivelser, hvori dens kontraherende stater opfordres til enten at meddele, at de ikke er indforstået hermed, eller underrette om eventuelle afvigelser fra de vedtagne foranstaltninger

–vedtagelsen i Rådet for Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) af retsakter inden for civil flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring, dvs. i bilag 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18 og 19 til konventionen angående international civil luftfart ("Chicagokonventionen")

De retsakter, som ICAO skal vedtage, er retsakter, der har retsvirkninger. Dette skyldes, at de normer og anbefalede fremgangsmåder, som ICAO vedtager, finder anvendelse i henhold til Chicagokonventionen — medmindre en kontraherende stat underretter ICAO om en afvigelse (Chicagokonventionens artikel 38) — og, når den er vedtaget og trådt i kraft, er bindende for alle ICAO's kontraherende stater i overensstemmelse med og inden for de grænser, der er fastsat i Chicagokonventionen. I overensstemmelse med Chicagokonventionens artikel 37 påtager hver kontraherende stat sig at samarbejde om at sikre den størst mulige ensartethed i sådanne normer og anbefalede fremgangsmåder. Desuden afspejles disse så vidt muligt i EU-retten, og disse normer og anbefalede fremgangsmåder vil derfor kunne få afgørende indflydelse på indholdet af EU-lovgivningen på området civil luftfart.

I henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen".

(b)når der som svar på ICAO's skrivelse er behov for at registrere manglende indforståelse eller meddele afvigelser fra de vedtagne foranstaltninger

Det foreslås derfor at vedtage en rådsafgørelse på grundlag af artikel 218, stk. 9, i TEUF om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne med henblik på vedtagelse af internationale normer, ændringer eller meddelelser om afvigelser, for så vidt angår:

For at sikre sammenhæng i Unionens holdning gennem hele ICAO-vedtagelsesprocessen bør den foreslåede totrinsproces også finde anvendelse på meddelelse af manglende indforståelse i henhold til artikel 90 hhv. afvigelser i henhold til artikel 38 i Chicagokonventionen.

ICAO's interne regler tillader navnlig, at dokumenter forelægges mellem ti dage og 24 timer før ICAO-Rådets samling (alt efter dokumenternes art). Først på dette tidspunkt foreligger alle dokumenter, således at Kommissionen kan analysere dem med henblik på at forberede Unionens holdning til de emner, som ligger inden for Unionens kompetence, og som skal drøftes og vedtages i ICAO-Rådet. Det korte tidsrum, fra dokumenterne foreligger, til ICAO-Rådets samling indledes, kan bringe den rettidige forberedelse og vedtagelse af den retligt påkrævede rådsafgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF i fare.

(b)efter meddelelsen om vedtagelse af nye retsakter i form af en skrivelse, hvori de kontraherende stater opfordres til enten at meddele, at de ikke er indforstået hermed, eller meddele eventuelle afvigelser og datoen for overholdelse af de vedtagne foranstaltninger og

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte retsakt har et dobbelt formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer kan bestemmes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, have et enkelt materielt retsgrundlag, nemlig det, der kræves af det primære eller fremherskende formål eller element.

(3)I henhold til artikel 54, litra l), i Chicagokonventionen kan ICAO-Rådet vedtage internationale normer og anbefalede fremgangsmåder for civil luftfart og føje dem som bilag til Chicagokonventionen ("ICAO-bilagene").

(4)Da ICAO's normer og anbefalede fremgangsmåder kan få afgørende indflydelse på indholdet af EU-retten på området civil luftfart, i de omfang de afspejles i den lovgivning, der er nævnt i betragtning 9 og 10, bør der fastlægges en holdning på Unionens vegne, som skal indtages i ICAO-Rådet.

(5)I henhold til artikel 90 i Chicagokonventionen træder ethvert ICAO-bilag eller enhver ændring af et ICAO-bilag i kraft tre måneder efter, at bilaget eller ændringen er forelagt de kontraherende ICAO-stater, eller ved udløbet af en sådan længere periode, som ICAO-Rådet måtte fastsætte, medmindre et flertal af ICAO's kontraherende stater i mellemtiden giver meddelelse om, at de ikke er indforstået hermed. Når normerne er vedtaget og er trådt i kraft, er de bindende for alle ICAO's kontraherende stater, herunder alle EU-medlemsstaterne, i overensstemmelse med og inden for de grænser, der er fastsat i Chicagokonventionen, særlig artikel 37 og 38.

(6)I henhold til artikel 38 i Chicagokonventionen skal enhver kontraherende stat i ICAO, der ikke anser det for muligt i enhver henseende at antage nogen international norm eller at bringe sine egne forskrifter eller metoder i fuld overensstemmelse med en international norm, efter at denne er blevet ændret, eller som anser det for nødvendigt at indføre forskrifter eller metoder, der i en bestemt henseende afviger fra dem, der er fastsat ifølge en norm, straks give ICAO underretning om afvigelserne mellem dens egne forskrifter eller praksis og de ifølge internationale normer fastsatte. I tilfælde af ændringer i normer skal enhver stat, der ikke foretager de fornødne ændringer i sine egne forskrifter eller metoder, underrette ICAO-Rådet herom inden 60 dage efter antagelsen af ændringen i normen, eller meddele, hvilke skridt den agter at foretage sig.

(7)ICAO's interne regler, navnlig den sene tilgængelighed af dokumenter som grundlag for afgørelser om nye normer eller ændringer af normer i ICAO-Rådet, eller de frister, som ICAO har fastsat for de kontraherende ICAO-stater til at underrette om afvigelser fra normer, samt antallet af afvigelser på områderne flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring, der hvert år skal underrettes om, gør det vanskeligt rettidigt at fastlægge den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i en rådsafgørelse baseret på artikel 218, stk. 9, i TEUF.

(8)Desuden vedrører de normer, som ICAO-Rådet har vedtaget på områderne flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring, i vid udstrækning spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence. Det er derfor effektivt og hensigtsmæssigt at fastlægge en ramme for vedtagelse af nye normer eller ændringer af normer og underretning om afvigelser med hensyn til normer på områderne flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring, der henhører under Unionens enekompetence, uden at dette berører medlemsstaternes rettigheder og forpligtelser i henhold til Chicagokonventionen. På ICAO-niveau er normerne for flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring hovedsagelig indeholdt i ICAO's bilag 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 18, 14, 15 og 19.

(9)På EU-niveau afspejles og omhandles kravene i disse normer med hensyn til flyvesikkerhed hovedsageligt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010, (EF) nr. 2111/2005 og (EU) nr. 376/2014 og (EU) 2018/1139 og i de gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter, der vedtages på grundlag heraf, navnlig i Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011, Kommissionens forordning (EU) nr. 748/2012, Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012, Kommissionens forordning (EU) nr. 139/2014, Kommissionens forordning (EU) nr. 452/2014, Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014, Kommissionens forordning (EU) 2015/640, Kommissionens forordning (EU) 2019/947, Kommissionens forordning (EU) 2019/945 og Kommissionens forordning (EU) 2021/664.

(10)På EU-niveau afspejles og omhandles kravene i disse normer med hensyn til flynavigation og lufttrafikstyring hovedsageligt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004, (EF) nr. 550/2004 og (EF) nr. 551/2004 og i de gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter, der vedtages på grundlag heraf, navnlig Kommissionens forordning (EU) nr. 923/2012, Kommissionens forordning (EU) nr. 1332/2011 Kommissionens forordning (EU) 2018/1048 og Kommissionens forordning (EU) 2015/340.

(11)I betragtning af de særlige forhold, der gør sig gældende for civil flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring sammenlignet med andre sektorer, der varetages af ICAO — navnlig det betydelige antal normer, ICAO-Rådet har vedtaget inden for disse sektorer, og andre relaterede beslutninger samt antallet af afvigelser, der skal underrettes om hvert år — er det hensigtsmæssigt at fastlægge en sådan holdning på et flerårigt grundlag i form af vejledende principper og retningslinjer. De fleste af de emner, som drøftes i ICAO, vedrører anliggender, der er omfattet af ICAO's arbejdsprogram, som fastlægges på ICAO-Forsamlingen, der afholdes hvert tredje år. Der kan derfor fastlægges en generel holdning, som skal indtages på Unionens vegne i ICAO-Rådet.

(12)Unionens detaljerede holdning bør fastlægges på grundlag af de vejledende principper og retningslinjer, der er fastlagt i bilag 1, på grundlag af den procedure, der er fastlagt i bilag 2, og i overensstemmelse med de mål, som Unionen forfølger inden for rammerne af den fælles transportpolitik på luftfartsområdet med henblik på at fremme et sikkert, effektivt, ydedygtigt, åbent, økonomisk rentabelt og miljømæssigt forsvarligt lufttransportsystem.

(13)De afvigelser, der skal meddeles til ICAO, bør navnlig baseres på oplysninger fra Den Europæiske Unions Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) i overensstemmelse med artikel 90, stk. 4, i forordning (EU) 2018/1139, hvis det er relevant. Afvigelserne bør følge det format, som ICAO har fastlagt i systemet "Electronic Filing of Differences", hvis ICAO kræver det. Hvis den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i henhold til denne afgørelse, fastlægges i et skriftligt dokument, som Kommissionen forelægger Rådet til drøftelse og godkendelse, bør det i et sådant dokument angives, hvis det er relevant og fra sag til sag, om medlemsstaterne bør indrømmes fleksibilitet med hensyn til, hvordan der gives underretning om de pågældende afvigelser. Desuden bør Kommissionen bestræbe sig på at påbegynde udarbejdelsen af et sådant dokument hurtigst muligt, så der er tilstrækkelig tid til en sådan forberedelse, herunder gennemførelse af eventuelle relevante høringer på ekspertniveau.

(14)Afvigelser fra normer, som ICAO-Rådet har vedtaget på områderne flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring kan også hidrøre fra nationale foranstaltninger, der er truffet i henhold til artikel 71 i forordning (EU) 2018/1139 i tilfælde af hastende uforudseelige omstændigheder, hvor disse foranstaltninger afviger fra normer, og som derfor gør det påkrævet, at ICAO underrettes om afvigelser i henhold til Chicagokonventionens artikel 38. Det er derfor også passende at fastlægge i denne afgørelse, hvilken fremgangsmåde der skal følges ved definitionen af sådanne afvigelser. Denne fremgangsmåde bør afhænge af de nationale foranstaltningers omfang og varighed og bør gøre det muligt for medlemsstaterne straks at opfylde deres internationale forpligtelser i henhold til Chicagokonventionens artikel 38. Denne procedure bør ikke berøre betingelserne og proceduren i artikel 71 i forordning (EU) 2018/1139.

(15)Unionens holdning skal udtrykkes af de EU-medlemsstater, der er medlemmer af ICAO, idet de handler i fællesskab i Unionens interesse og bistås af Kommissionen i overensstemmelse med Unionens observatørstatus.

(16)Gennemførelsen af denne afgørelse bør give medlemsstaterne mulighed for at opfylde deres forpligtelser i henhold til Chicagokonventionen.

(17)Denne afgørelse bør finde anvendelse i en begrænset periode, dvs. indtil efter ICAO-Rådets møde, der følger den 42. ICAO-Forsamling —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Rådet for Organisationen for International Civil Luftfart, når dette organ skal vedtage afgørelser på områderne civil flyvesikkerhed, flynavigation og lufttrafikstyring vedrørende bilag 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18, og 19, er fastlagt i bilag 1.

Artikel 2

Den nærmere holdning, som Unionen skal indtage på hver samling i ICAO-Rådet, præciseres i overensstemmelse med bilag 2.