EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 28.11.2016 COM(2016) 856 final 2016/0365(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om et regelsæt for genopretning og afvikling af centrale modparter og om ændring af forordning (EU) nr. 1095/2010, (EU) nr. 648/2012 og (EU) 2015/2365 (EØS-relevant tekst) {SWD(2016) 368 final}

{SWD(2016) 369 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET 1.1.Forslagets begrundelse og formål En central modpart (CCP) intervenerer mellem deltagere på finansielle markeder for at fungere som køber over for enhver sælger og sælger over for enhver køber for et specifikt sæt aftaler. CCP'er handler med finansielle transaktioner i forskellige aktivklasser, såsom aktier, derivater og genkøbsforretninger (repoer). Deres tjenesteydelser ydes almindeligvis til deres clearingmedlemmer (normalt banker), der har et direkte kontraktforhold med CCP'er og clearingmedlemmernes kunder (f.eks. pensionskasser). Koncentrationen af transaktioner og deraf følgende positioner i CCP'er giver mulighed for, at positionerne kan nedjusteres, således at CCP'ens, samt dens clearingmedlemmer og disses kunder, samlede engagementer bliver mærkbart reduceret. Til gengæld for at påtage sig og modregne deres positioner samler CCP'en sikkerhed (i form af "margin" og bidrag til misligholdelsesfonde) fra clearingmedlemmer og deres kunder for at dække sine forpligtelser, såfremt et af medlemmerne misligholder sine forpligtelser over for CCP'en. De forvalter således de risici, der er knyttet til de finansielle markeder (f.eks. modpartsrisiko, likviditetsrisiko og markedsrisiko), og kan derfor forbedre de finansielle markeders overordnede stabilitet og modstandsdygtighed. I denne proces bliver CCP'erne centrale knudepunkter i det finansielle system, eftersom de samler flere forskellige finansielle aktører og koncentrerer en betydelig del af deres risikoengagementer. En CCP's effektive risikostyring og robuste tilsyn er derfor centrale elementer for at sikre, at sådanne engagementer er tilstrækkeligt afdækket. Omfanget og betydningen af CCP'er i og uden for Europa forventes at stige i forbindelse med gennemførelsen af G20-forpligtelsen om at cleare standardiserede derivater, der handles over-the-counter (OTC) gennem centrale modparter. Denne forpligtelse er gennemført i EU ved forordningen om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre ("EMIR"). Forordningen indeholder ligeledes omfattende tilsynskrav for CCP'er samt krav vedrørende driften af og tilsynet med CCP'er. CCP'er i EU er således underlagt høje standarder i lyset af deres centrale rolle i økonomien og de yderligere risici, de påtager sig, men der findes ingen harmoniserede EU-regler for de usandsynlige tilfælde, hvor disse standarder skulle blive overbelastet, og CCP'erne skulle stå over for alvorlige vanskeligheder — ud over dem, der er dækket af EMIR — eller direkte sammenbrud. Som udgangspunkt bliver nødlidende virksomheder genstand for insolvensbehandling. Den sidste krise viste imidlertid tydeligt, at sammenbrud af en vigtig finansiel institution, der er tæt knyttet til andre på de finansielle markeder, kan forårsage meget alvorlige problemer for resten af det finansielle system og få negative konsekvenser for vækstudsigterne for hele økonomien. Det skyldes, at deres insolvens pludseligt kan begrænse en institutions mulighed for at levere de funktioner, der er kritiske for økonomien, udløse panik på markedet og have afsmittende virkninger, fordi modparter og investorer er bekymrede for deres aktiver og passiver i langvarige retssager. Stillet over for denne trussel mod finansiel stabilitet, der for eksempel skyldes manglende tillid til markedet, og den almene offentlige interesse, har regeringer ofte været nødt til at komme nødlidende finansielle institutioner til undsætning med offentlige midler for at undgå en sådan situation. Genopretning og afvikling er foranstaltninger, der har til formål at sikre finansiel stabilitet, garantere at kritiske funktioner fortsætter, og beskytte skatteyderne, hvis en institution, der oplever finansielle vanskeligheder, får problemer eller går konkurs, og hvis insolvensbehandling ikke vil være tilstrækkelig til at opfylde disse mål. Foranstaltningerne er som sådan udviklet for at beskytte vigtige kritiske funktioner uden at påføre skatteyderne tab, således at det finansielle systems evne til at finansiere økonomisk vækst bevares, og socioøkonomiske omkostninger undgås ved en finansiel nedsmeltning. Genopretnings- og afviklingsforanstaltninger er mest relevante, hvis problemer i eller et ukontrolleret sammenbrud af en finansiel institution, der, hvad enten det f.eks. er på grund af dens størrelse, markedsbetydning og indbyrdes forbindelse med andre institutter, er "systemisk", vil bringe det finansielle systems normale funktion i fare, hvilket omvendt vil påvirke realøkonomien i negativ retning. CCP'er er allerede velregulerede, har robuste ressourcer til at modstå finansielle vanskeligheder i henhold til EMIR og har ikke tidligere i stor skala været udsat for problemer eller sammenbrud. Udfordringen på grund af deres voksende betydning med hensyn til forvaltning af et stigende antal nye risikotyper er dog bredt anerkendt blandt regeringer, myndigheder og andre markedsdeltagere. På baggrund af deres centrale og voksende rolle på de finansielle markeder, anses alle CCP'er i EU for systemiske. Genopretningsforanstaltninger er dem, som en finansiel institution selv træffer for at genoprette levedygtigheden på lang sigt. Et af de centrale politiske mål for CCP'er er at sikre de rette betingelser, for at genopretningsforanstaltninger lykkes, fordi sammenbrud af en CCP anses for i høj grad at kunne forstyrre det finansielle system som helhed. Myndigheder, der handler i offentlighedens interesse, bør dog også have beføjelse til at afvikle en CCP, hvis foranstaltningerne ikke lykkes, eller hvis de kan skade den finansielle stabilitet. Afviklingsforanstaltninger er ekstraordinære trin, som myndigheder kan tage for hurtigt at omstrukturere CCP'er og sikre, at de fortsat kan varetage deres funktioner, som er kritiske for økonomien, og derved afhjælpe forstyrrelser af det finansielle system og økonomien generelt, mens der indledes insolvensbehandling af overskydende dele af CCP'en, og markedets effektivitet sikres. Under processen afholdes omkostninger og tab så vidt muligt af CCP'ens ejere og kreditorer, ikke skatteyderne, på samme måde som hvis CCP'en var kommet under insolvensbehandling og med fuld overholdelse af charteret om grundlæggende rettigheder, relevant retspraksis fra EU-Domstolen og den europæiske menneskerettighedskonvention. Formålet med afvikling er ikke at forhindre sammenbrud af ineffektive institutter. Det er derimod at fastholde et instituts kritiske funktioner, samtidig med at de resterende dele kan likvideres på en velordnet måde. Analysen vedrørende behovet for at reagere på en eventuel genopretning eller afvikling af finansielle virksomheder, bortset fra banker og CCP'er, er ikke gennemført med samme hastighed. Det skyldes primært, at der på baggrund af erfaringerne fra den finansielle krise ikke var samme akutte behov for sådanne foranstaltninger. Der kan dog blive behov for disse foranstaltninger på et senere tidspunkt set i lyset af udviklingen af økonomiske og finansielle risici i de berørte sektorer. Desuden befinder specifikt og mere bredt internationalt arbejde vedrørende forsikringsselskaber på G20-plan sig også i de relativt tidlige henstillingsfaser, og det er kun få jurisdiktioner, der i praksis har indført lovgivningsreformer på dette område. Inden for EU har tre medlemsstater til dato indført lovgivning om genopretning og afvikling af forsikringsselskaber, eller de er i gang med det. EIOPA har foretaget en grundig, sammenlignende og omfattende gennemgang af national praksis for genopretning og afvikling samt af udviklingen inden for dette område og forventes at fremlægge en rapport om dette emne i første halvdel af 2017. Kommissionen vil på baggrund af rapporten overveje den mest hensigtsmæssige vej fremad i tæt samråd med Europa-Parlamentet, Rådet og alle relevante interessenter. 1.2.Overensstemmelse med gældende bestemmelser på politikområdet Der er allerede vedtaget et omfattende EU-regelsæt om genopretning og afvikling for banker og investeringsselskaber. Det foreslåede regelsæt for CCP'er kopierer ikke denne ordning og heller ikke kravene i EMIR, men supplerer dem. Det fastlægger bestemmelser svarende til dem i regelsættet, der gælder for banker og investeringsselskaber, for at fremme en velordnet genopretning og afvikling, men det tilpasser bestemmelserne til de specifikke træk, der gør sig gældende for CCP'ers forretningsmodeller og de risici, de påtager sig, herunder ved at afgøre, hvordan tab skal deles i scenarier, hvor eksisterende CCP'ers præfinansierede ressourcer, der er kræves i henhold til EMIR, er udtømt. Mere generelt har G20-lederne på internationalt plan godkendt en metode, der er udviklet af Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB), til at imødekomme de risici, som et sammenbrud af en finansiel institution (bank, finansiel markedsinfrastruktur, forsikringsselskab osv.) af global systemisk betydning kan få for det finansielle system, ved hjælp af omfattende og hensigtsmæssige genopretnings- og afviklingsværktøjer. Udvalget om Betalings- og Markedsinfrastrukturer (CPMI) og Den Internationale Børstilsynsorganisation (IOSCO) har udarbejdet en vejledning om genopretningsplaner for finansielle markedsinfrastrukturer, herunder CCP'er, og FSB har udstedt yderligere retningslinjer om anvendelsen af dets Key Attributes of Effective Resolution Regimes (væsentlige egenskaber ved effektive afviklingsordninger) på finansielle markedsinfrastrukturer, såsom CCP'er, samt forsikringsselskaber. I midten af 2016 konsulterede disse organisationer yderligere hinanden om centrale dele af denne vejledning, bl.a. om forhold som tidsplanen for, hvornår afviklingsmyndigheder skal indlede afvikling af en CCP, fordi dens levedygtighed og finansielle stabilitet er i fare, og hvilke værktøjer afviklingsmyndigheden bør bringe i anvendelse på dette tidspunkt for bedst at sikre fortsættelsen af kritiske funktioner, minimere afsmitningseffekter og fordele omkostninger og tab på den mest effektive måde. Endelig vedtog Europa-Parlamentet i december 2013 en initiativbetænkning, der opfordrer Kommissionen til at foreslå passende EU-foranstaltninger for at sikre, at virkningerne af centrale finansielle institutioners, navnlig CCP'ers, eventuelle misligholdelse bliver afhjulpet. 1.3.Overensstemmelse med andre EU-politikker Kommissionens arbejdsprogram for 2015 indeholdt et forslag om at oprette et europæisk regelsæt for genopretning og afvikling af CCP'er, og en køreplan for initiativet blev offentliggjort i april 2015. Med henblik på at tage højde for yderligere udvikling af den relevante internationale vejledning, der er nævnt i forrige afsnit, blev initiativet overført til arbejdsprogrammet for 2016. Initiativet er en del af Kommissionens bestræbelser på at sikre, at trusler mod et velfungerende finansielt system og mod skatteyderne imødegås, og at de finansielle markeder fortsat kan spille en rolle med hensyn til at bidrage til bæredygtig, langsigtet vækst for at styrke det indre marked yderligere til gavn for forbrugere og erhvervsliv. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET 2.1.Retsgrundlag

Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), i henhold til hvilken der kan vedtages foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af nationale bestemmelser, hvis formål er det indre markeds oprettelse og funktion. Forslaget harmoniserer nationale lovgivninger om genopretning og afvikling af CCP'er i det omfang, det er nødvendigt, for at sikre, at CCP'er er underlagt ens værktøjer og procedurer for at afhjælpe deres eventuelle vanskeligheder eller misligholdelse. Godkendte CCP'er kan i dag fungere og levere tjenesteydelser i hele EU, men lovgivningsrammerne for forvaltning af eventuelle kriser, der ikke er dækket af EMIR, er fragmenteret. Nogle medlemsstater har indført krav om, at CCP'er skal udarbejde beredskabsplaner i tilfælde af vanskeligheder, eller har medtaget CCP'er i mere overordnede afviklingsordninger for den finansielle sektor, der primært er møntet på banker. Der er endnu ingen medlemsstater, der har udviklet en fuldstændig national ordning for genopretning og afvikling af en CCP, der til fulde opfylder de af G20 godkendte FSB-principper, blandt andet for så vidt angår behovet for effektiv koordinering og overblik i forbindelse med grænseoverskridende virkninger. Det er usandsynligt, at medlemsstaterne vil udvikle omfattende og kompatible ordninger uden et regelsæt på EU-plan. De forskellige metoder, som CCP'er og myndigheder vil benytte til at afhjælpe eller håndtere CCP'ers vanskeligheder eller konkurs, vil ikke blive planlagt på en fuldstændig sammenhængende måde og vil ikke blive anvendt konsekvent. Dette kan føre til forstyrrelse af funktioner, der er kritiske for clearingmedlemmer og kunder på tværs af grænser, og påvirke finansiel stabilitet mere generelt. Der er derfor behov for tiltag på EU-plan, der skal udstyre myndigheder i medlemsstaterne med de nødvendige værktøjer og beføjelser, der vil blive anvendt hurtigt og på en sammenhængende og ensartet måde i hele EU. Der er også behov for tiltag på EU-plan for CCP'er, der har færre direkte grænseoverskridende forbindelser, men hvor en harmonisering vil afhjælpe eventuelle bekymringer om lige vilkår og konkurrence, der kan opstå som følge af et lands eventuelle og faktiske håndtering af en CCP's sammenbrud. Nationale ordninger med varierende grader af potentiel statslig indgriben med offentlige midler kan f.eks. resultere i ulige vilkår til gavn for de CCP'er, der er etableret i medlemsstater, hvor sandsynligheden for støtte er større. Erfaringen med sammenbrud af banker i forskellige medlemsstater understreger, hvordan problemer i systemiske finansielle institutioner kan splitte det indre marked op i nationale økonomiske områder. Markedets opfattelse og forudfattede meninger til fordel for enheder beliggende i jurisdiktioner med relativt større indirekte opbakning fra staten kan medføre konkurrenceforvridninger og vilkårligt påvirke virksomhedernes omkostninger afhængigt af deres geografiske placering og tilsyneladende appetit på, eller behov for, at en medlemsstat forebyggende beskytter aktiver, likviditet eller kapital for at minimere grænseoverskridende engagementer. Risikoen for en sådan fragmentering af det indre marked, for så vidt angår CCP'er, er knap så stor, men forskellige opfattelser af og usikkerhed med hensyn til medlemsstaternes evne til at tage kontrol over en konkursramt CCP og afvikle den effektivt kan underminere markedsdeltagerens tillid til det indre markeds funktion og således også dets integritet. Usikkerhed med hensyn til, hvordan sammenbrud af centrale markedsinfrastrukturer forvaltes ved manglende fælles EU-regler, nævnes som én af årsagerne til, at Europas kapitalmarkeder ikke integreres hurtigere. Harmoniseringen af de krav, der gælder for CCP'erne, vil sikre mere lige vilkår for de økonomiske operatører og bidrage til at fremme integrationen af det indre marked. Ved at sikre, at alle relevante myndigheder i medlemsstaterne mindst har samme værktøjer til at sikre en velordnet genopretning og afvikling af CCP'er og gøre samarbejde mellem myndigheder nemmere for at afhjælpe alle grænseoverskridende virkninger i forbindelse med håndtering af CCP'ernes vanskeligheder eller sammenbrud, vil et harmoniseret regelsæt også styrke den finansielle stabilitet på tværs af det indre marked og forebygge situationer, hvor medlemsstaterne bliver nødt til at handle alene og uden koordinering, for så vidt angår operatører etableret i deres jurisdiktion. Derfor er artikel 114 i TEUF det passende retsgrundlag. 2.2.Nærhedsprincippet I henhold til nærhedsprincippet i artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) handler Unionen på de områder, der ikke hører under dens enekompetence, kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne på centralt, regionalt eller lokalt plan, men på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan nås på EU-plan. De finansielle markeder i EU er åbne og integrerede. CCP'er kan fungere på tværs af grænser inden for de markeder og produktlinjer, som de servicerer. I den proces forbinder de flere finansielle aktører, modparter og kunder på tværs af grænser i hele det indre marked. På grund af den finansielle sektors avancerede og flerstrengede grænseoverskridende integration er der behov for et EU-regelsæt for afvikling og genopretning, der afspejler branchens integrationsniveau. De værktøjer, der er tilgængelige i dag til at forvalte CCP'er, som står over for en krise, er begrænset til CCP'ernes interne systemer, eller også er de, hvis de er udarbejdet, baseret i de enkelte lande. Det betyder, at der kan være afvigende tilgange til, hvordan CCP'er og myndigheder afhjælper og løser problemer i en CCP, der står over for finansielle vanskeligheder, eller som er på randen af sammenbrud. Dette kan i sidste ende føre til forstyrrelse af kritiske funktioner for økonomien, fragmentering af det indre marked og mere vidtrækkende finansiel ustabilitet. Et sammenbrud af en grænseoverskridende CCP, hvilket gælder for de fleste CCP'er, vil sandsynligvis, i forskelligt omfang, påvirke de finansielle markeders stabilitet i de medlemsstater, hvor den udøver virksomhed. Kun tiltag på EU-plan kan sikre, at CCP'er og deres clearingmedlemmer (der kan være beliggende i andre medlemsstater end CCP'en) er underlagt passende og effektiv intervention for at afhjælpe eller løse en krisesituation på en koordineret og sammenhængende måde. For at opfylde disse målsætninger på EU-plan og i medlemsstaterne er det derfor hensigtsmæssigt, at EU udarbejder det nødvendige lovgivningsmæssige regelsæt. 2.3.Proportionalitetsprincippet I medfør af proportionalitetsprincippet må indholdet og formen af Unionens handling ikke gå videre, end hvad der er nødvendigt for at nå målene i traktaterne. I princippet bør en nødlidende CCP underkastes insolvensbehandling som enhver anden virksomhed. CCP'er er imidlertid centrale finansielle infrastrukturer, der er tæt forbundne med og centraliserer risici på vegne af, en lang række finansielle aktører. Fjernelse af de kritiske tjenesteydelser, som CCP'er yder til disse aktører, kan således medføre alvorlige konsekvenser for den finansielle stabilitet og økonomien generelt. For at imødegå dette er det rimeligt at kræve passende beredskabsplaner for en velordnet genopretning og afvikling og at give myndigheder afviklingsbeføjelser til hurtigt at omstrukturere deres aktiviteter, hvis det er nødvendigt. Da den systemiske betydning af en CCP's sammenbrud ikke med sikkerhed kan bestemmes forlods, bør det foreslåede regelsæt i princippet finde anvendelse på alle CCP'er, uanset størrelse og kompleksitet. De fleste CCP'er, der er etableret i EU, leverer ydelser til clearingmedlemmer og kunder i hele EU og til enkelte uden for EU, dvs. at disse CCP'ers vanskeligheder eller sammenbrud kan få globale konsekvenser. Genopretnings- og afviklingsplaner bør således tilpasses den enkelte CCP's specifikke risikoprofil. Den relevante myndigheds udøvelse af enhver ekstraordinær foranstaltning for at bevare den finansielle stabilitet og beskytte skatteyderne skal desuden altid være fuldstændigt begrundet og forholdsmæssig, må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt for at nå målene, og være i overensstemmelse med EU's charter om grundlæggende rettigheder, som det fortolkes af EU-Domstolen med hensyn til enhver begrænsning af ejendomsretten, som beføjelsen måtte omfatte. Foranstaltningerne skal gennemføres på en måde, der sikrer, at berørte parter ikke stilles i en situation, der er ringere, end hvis CCP'en ikke var blevet afviklet, men var blevet genstand for yderligere foranstaltninger i medfør af CCP'ens forretningsorden for fordeling af tab, eller var kommet under insolvensbehandling. 2.4.Valg af reguleringsmiddel/reguleringsform Efter artikel 114 i TEUF kan der vedtages retsakter i form af både forordninger eller direktiver. Der er her valgt vedtagelse af en forordning af følgende årsager. For det første vil en forordning bedst supplere og tage afsæt i den tilgang, der er fastlagt i EMIR, og som fastsætter kravene til CCP'er inden for lovgivning om tilsyn. De nye krav til CCP'er om at indføre omfattende retningslinjer for genopretning bygger på målsætningerne og bestemmelserne i EMIR om at sikre, at CCP'er skal være modstandsdygtige. Fastlæggelse af disse krav i en anden lovgivningsmæssig form (dvs. et direktiv) ville være inkonsekvent og kræve, at medlemsstaterne vedtager love på et bestemt område, der ellers er reguleret direkte ved gældende EU-lovgivning. Bestemmelserne om, at myndigheder skal have målrettede beføjelser til, hvor det er nødvendigt, at gennemføre en effektiv og velordnet afvikling for at bevare den finansielle stabilitet, hvis kravene i EMIR og retningslinjerne for genopretning ikke er tilstrækkelige, omhandler ikke længere en styrkelse af CCP'ers modstandsdygtighed som going concern, men omfatter garanti for levedygtighed af deres kritiske funktioner på en måde, der sikrer, at disse funktioner (i samme juridiske enhed eller i en anden form) fortsat opfylder kravene og målene i EMIR. De bestemmelser, der regulerer, hvordan dette mål nås, bør således forankres i samme juridiske form som EMIR. For det andet er en forordning den bedste form til at sikre en fælles fremgangsmåde og et fælles regelsæt for myndigheder og vil undgå forskelle mellem nationale regler og eventuel retsusikkerhed, som dette kan medføre i grænseoverskridende situationer som nævnt ovenfor. En forordning vil også fremme internationalt samarbejde, hvor det er relevant, og gøre det nemmere at drive forretning med og i EU, fordi systemet i EU vil være ensartet. I lyset af, at virkningerne af et sammenbrud af en CCP i EU kan påvirke de finansielle systemer i alle EU-medlemsstater, vil et sådant ensartet regelsæt afhjælpe alle skadelige usikkerheder om de betingelser, der vil gælde for de relevante myndigheder for CCP'er i de forskellige medlemsstaters forvaltning af et sådant sammenbrud, og det vil bidrage til at berolige stressede markeder. For det tredje er det den generelle opfattelse, at risikoen for et sammenbrud af en CCP er langt lavere end for banker på grund af deres forretningsmodeller. I modsætning til banker af forskellig størrelse og med forskellige risikoprofiler, hvor et sammenbrud kan forekomme under forskellige scenarier, kan være af varierende omfang og således kræve en bredere vifte af afviklingsværktøjer (og fravigelser), er der større sandsynlighed for, at årsagerne til et sammenbrud af en CCP er kendte forlods (clearingmedlemmers misligholdelse eller alvorlige operationelle svigt), og at sammenbruddet derfor kan forvaltes med et mere begrænset sæt af værktøjer. På grund af den mere begrænsede anvendelse og behovet for at imødekomme en bred vifte af muligheder er en forordning bedre egnet til at opfylde målene, i og med at der er brug for en vis grad af fleksibilitet, så myndighederne kan reagere på omstændighederne ved det enkelte tilfælde. Endelig er antallet af CCP'er i EU langt mindre end antallet af EU-banker, og CCP'ernes virksomhedsstruktur, samt den måde de leverer deres ydelser på tværs af grænser, er desuden forskellig i forhold til de grænseoverskridende bankkoncerner. For bankernes vedkommende er datterselskaber og filialer ofte oprettet i forskellige jurisdiktioner for at servicere kunder, erhverve aktiver, opnå midler osv. Dette begrunder en større grad af lydhørhed over for lokal lovgivning i forbindelse med gennemførelsen af afgørelser om afvikling. For så vidt angår CCP'er er leveringen af ydelser knap så spredt, den ydes centralt fra en jurisdiktion til andre uden mellemkomst af datterselskaber eller filialer. Dette taler for at vedtage en forordning for at sikre, at afgørelser anvendes på samme måde på tværs af jurisdiktioner. 3.RESULTAT AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER 3.1.Høring af interessenter En offentlig høring om et eventuelt regelsæt for genopretning og afvikling af institutioner, der ikke er banker, blev afholdt i perioden 5. oktober til 28. december 2012. Under høringen blev der spurgt ind til behovet for genopretnings- og afviklingsordninger primært i forbindelse med CCP'er, værdipapircentraler og forsikringsselskaber. Der blev modtaget 67 besvarelser.

Høringen indikerede generelt, at udarbejdelse af et EU-regelsæt for genopretning og afvikling af CCP'er bør prioriteres. Gennemførelsen af G20-kravet om, at standardiserede OTC-derivater skal cleares centralt, blev anerkendt som et overbevisende argument for at gribe ind. Respondenterne var generelt enige om, at et regelsæt for CCP'er, lige som BRRD'et for bankerne, skal sikre, at CCP'ernes kritiske funktioner bevares, skatteydernes eksponering for tab i forbindelse med CCP'ers sammenbrud minimeres, og CCP'ernes clearingmedlemmers og kunders retssikkerhed forbedres. Næsten alle interessenter tilsluttede sig, at en fortsættelse CCP'ers centrale operationer skal prioriteres med henblik på at sikre finansiel stabilitet. Mange var af den opfattelse, at det er afgørende at sikre, at genopretnings- og afviklingsordninger for CCP'er er troværdige og solide, men at de ikke bør pålægge medlemmer eller deltagere uforholdsmæssige byrder for at dække potentielt betydelige forpligtelser som følge af et stort clearingmedlems sammenbrud eller, i endnu mindre grad, fejl i CCP'ens interne risikostyring. Interessenterne påpegede generelt, at dette gjorde det nødvendigt at tilpasse BRRD-værktøjerne til de specifikke forhold i CCP'ernes forretningsmodeller. 3.2.Indhentning og brug af ekspertbistand Ud over høringen af interessenter deltog Kommissionen i drøftelserne og udvekslingen af synspunkter om CPMI/IOSCO's rapport, der indeholder vejledning om genopretning af finansielle markedsinfrastrukturer. Kommissionen deltog også i FSB's arbejde vedrørende afvikling af finansielle institutioner, der ikke er banker, bl.a. i de seneste drøftelser om finpudsning af dele af denne vejledning for at bistå myndighederne med at planlægge effektive afviklingsstrategier. I forbindelse med udarbejdelsen af rapporterne med forslag til vejledning om (henholdsvis) genopretning og afvikling anmodede både CPMI/IOSCO og FSB de interesserede parter om at komme med kommentarer til udkastet til vejledning og offentliggjorde de modtagne svar. Disse høringer på internationalt plan om finansielle markedsinfrastrukturer bekræfter generelt de synspunkter, der kom frem under Kommissionens egen høring og indeholder nyttig supplerende feedback om fordelene ved nogle af de foreslåede politikmodeller og afviklingsværktøjer. Kommissionens tjenestegrene afholdt desuden fire møder med medlemsstaternes eksperter for at drøfte FSB's og CPMI-IOSCO's internationale arbejde, de mest kontroversielle politiske valg samt forslagets omfang og art. Medlemsstaternes eksperter var generelt enige i Kommissionens foreslåede politiske retning, som er baseret på den internationale vejledning og bygger videre på EMIR og BRRD, hvor det er relevant. 3.3.Konsekvensanalyse Kommissionen foretog en konsekvensanalyse af de relevante løsningsmuligheder. De politiske modeller blev vurderet i forhold til centrale målsætninger om bevaring af finansiel stabilitet og tillid til CCP'er, minimering af tab for samfundet generelt og skatteydere i særdeleshed samt styrkelse af det indre marked for tjenesteydelser, som CCP'er leverer, samtidig med at der sikres lige konkurrencevilkår. Konsekvensanalysen blev godkendt af Udvalget for Konsekvensanalyse (IAB) den 6. maj 2015. IAB fremsatte en række henstillinger om forbedringer. Konsekvensanalysen blev finpudset yderligere ved indarbejdelse af disse henstillinger. Navnlig begrundelsen for behovet for foranstaltninger på EU-plan samt kortlægningen og vurderingen af mulighederne blev yderligere underbygget. De muligheder, der blev vurderet, og de konklusioner, man nåede frem til, blev også kontrolleret i forhold til den seneste vejledning fra det igangværende internationale arbejde, som Kommissionen fulgte tæt. Det lovgivningsmæssige forslag er fuldt i tråd med FSB's og G20's seneste politiske drøftelser og retning. Med hensyn til behovet for foranstaltninger på EU-plan var konklusionen på konsekvensanalysen, at der er behov for foranstaltninger på EU-plan på grund af den grænseoverskridende karakter af CCP's aktiviteter, der knytter flere finansielle aktører, modparter og kunder sammen i det indre marked. De værktøjer, som medlemsstaternes myndigheder råder over i øjeblikket, er utilstrækkelige til at forvalte CCP'er, der står over for alvorlig stres, som kan belaste deres levedygtighed. Forskellige tilgange i medlemsstaterne til afhjælpning eller løsning af CCP'ers potentielt alvorlige problemer kan i sidste ende føre til forstyrrelse af funktioner, der er kritiske for økonomien, og til yderligere finansiel ustabilitet. Foranstaltninger på EU-plan er nødvendige for at give medlemsstaternes myndigheder passende værktøjer og beføjelser, der kan anvendes i hele EU til at forvalte sammenbrud af CCP'er inden for deres jurisdiktioner og til at sikre effektiv kommunikation blandt alle relevante myndigheder, uanset om de er i samme eller forskellige medlemsstater. Hensigtsmæssig genopretnings- og afviklingsplanlægning bør være med til at sikre, at omkostninger ikke afholdes af skatteyderne, men derimod af de markedsdeltagere, der er knyttet til CCP'en (kreditorer, clearingmedlemmer og deres kunder) på en forholdsmæssig og ikkediskriminerende måde. For så vidt angår spørgsmålet om, hvordan det sikres, at CCP'er kan afvikles rettidigt og robust, undersøgte konsekvensanalysen muligheder for eventuelle udløsningsmekanismer for, hvornår en afvikling skal påbegyndes, og muligheder for, hvilke afviklingsværktøjer og -beføjelser myndigheder bør udstyres med. Konklusionen på konsekvensanalysen var, at obligatoriske udløsningsmekanismer for afvikling, såsom krænkelse af specifikke krav, vil gøre regelsættet om afvikling gennemsigtigt ved forlods over for alle interessenter at tydeliggøre, hvornår en eventuel offentlig indgriben kan udløses. Obligatoriske udløsningsmekanismer vil dog ikke være egnede, fordi det vil være vanskeligt at udpege en enkelt indikator eller et sæt af indikatorer, der præcist kan forudsige fremtidige hændelser, der vil bringe finansiel stabilitet i fare. Obligatoriske udløsningsmekanismer kan desuden give enheder uforholdsmæssige muligheder for at "misbruge systemet", dvs. træffe foranstaltninger vedrørende udløsningsmekanismerne, der vil kompromittere deres gyldighed. Desuden kan CCP'er bryde sammen på en måde, der eventuelt ikke opfylder de fastlagte betingelser, og afvikling vil derfor ikke være en mulighed for at sikre en velordnet omstrukturering og opløsning. Mere fleksible udløsningsmekanismer, hvor afgørelsen om indledning af en afvikling overlades til myndighederne, kommer uden om disse problemer og giver myndighederne beføjelser til at gribe hurtigt og effektivt ind for at afvikle enhver systemisk vigtig CCP, der er nødlidende eller forventeligt nødlidende, før den bliver insolvent. Konklusionen på konsekvensanalysen var, at flere udløsningsmekanismer er den foretrukne mulighed. Det blev dog også fremhævet, at det er vigtigt at sikre, at myndighederne kun vil benytte afviklingsværktøjerne, såfremt en CCP er tæt på et sammenbrud, og at der ikke er andre foranstaltninger, der kan genoprette dens levedygtighed og sikre dens overordnede finansielle stabilitet, og vigtigst af alt, at det vil være i offentlighedens interesse at indlede en afvikling af CCP'en i stedet for at opløse den eller indlede en insolvensbehandling. For så vidt angår afviklingsværktøjer og -beføjelser var konklusionen på konsekvensanalysen, at afviklingsmyndigheder bør udstyres med et harmoniseret afviklingsværktøjssæt, der ikke er udtømmende og obligatorisk, men som giver dem de nødvendige skønsbeføjelser til at tage forholdene ved en potentiel krise i betragtning. Mulige metoder til, hvordan en enhed eventuelt kan afvikles under forskellige scenarier, vil blive fastlagt i ikke-bindende afviklingsplaner. Den alternative løsning, nemlig at udstyre myndighederne med et omfattende, udtømmende værktøjssæt og fastlægge rækkefølgen for, hvordan værktøjerne skal anvendes, blev afvist, fordi den ville kunne bringe afviklingens effektivitet i fare ved at begrænse myndighedernes evne til at reagere fleksibelt på de specifikke omstændigheder ved en begyndende krisesituation. Muligheden for at udvikle perfekt afstemte afviklingsværktøjer og et hierarki for brugen af dem til at imødegå alle tænkelige krisescenarier, blev anset for usandsynlig, fordi der således ville være en risiko for, at de påtænkte afviklingsforanstaltninger ikke ville være hensigtsmæssige til at løse de specifikke problemer. Med hensyn til specifikke værktøjer var konklusionen på konsekvensanalysen, at udarbejdelse af de værktøjer, der blev nøje fastlagt i den internationale vejledning for både genopretning og afvikling, ville minimere alle omkostninger afholdt af skatteyderne, og bedst ville opnå den forudgående markedsdisciplin. De vil desuden gøre det muligt at fordele tab på alle CCP-interessenter på en måde, der giver markedsdeltagere sikkerhed forud og er så retfærdig som muligt. Markedsdeltagere kan blive påvirket forskelligt af de forskellige muligheder, men et af de centrale formål med en afvikling er, at de ikke bliver dårligere stillet, end hvis CCP'en ikke var blevet afviklet, og at de i stedet var blevet underlagt eventuelle yderligere foranstaltninger for fordeling af tab i henhold til CCP's forretningsorden, eller hvis der var blevet indledt en insolvensbehandling. Andre værktøjer, såsom at anmode CCP'er og clearingmedlemmer om at opbygge yderligere præfinansierede ressourcer til at dække tab og supplere ressourcer, blev ikke anset for på en effektiv måde at forbedre markedsdisciplinen, eller de blev anset for at være uforholdsmæssigt dyre i betragtning af den lille sandsynlighed for, at de ville blive anvendt. Samlet set blev de foretrukne muligheder således anset for at bidrage positivt til at bevare den finansielle stabilitet og tilliden til det finansielle system generelt uden at påføre unødige eller uforholdsmæssige omkostninger, der kunne bremse den økonomiske vækst betydeligt. 3.4.Grundlæggende rettigheder Regelsættet for CCP'er er, lige som BRRD før det, fuldt ud i overensstemmelse med EU's charter om grundlæggende rettigheder. En afviklingsforanstaltning kan omfatte ændringer i CCP'ens ejeres og dens clearingdeltageres aktiver og rettigheder, og i medfør af charterets artikel 52 tillades begrænsninger af visse rettigheder og frihedsrettigheder. I henhold til chartret er sådanne begrænsninger i udøvelsen af disse rettigheder og frihedsrettigheder fastlagt i forordningen, og de respekterer disse rettigheders og frihedsrettigheders væsentligste indhold og anvendes udelukkende, når det reelt er nødvendigt for at opfylde mål af almen interesse, der er anerkendt af EU. Domstolen har stadfæstet, at beskyttelse af finansiel stabilitet er et mål af almen interesse, og at det retfærdiggør begrænsninger af grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i henhold til traktaten, forudsat at de er forholdsmæssige og egnede til at nå de mål, de forfølger. Berørte interessenter kan også påklage specifikke elementer af afviklingsafgørelser, der påvirker dem, og de er berettiget til kompensation, hvis de efterlades i en situation, der er ringere, end hvis CCP'en ikke var blevet afviklet, og de var blevet genstand for yderligere foranstaltninger i henhold til CCP'ens forretningsorden vedrørende fordeling af tab, eller hvis CCP'en var blevet underlagt insolvensbehandling. 3.5.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Ovennævnte politikløsninger får ingen virkninger for EU's budget. Nærværende forslag vil kræve, at ESMA (i) udarbejder 5 tekniske standarder og 2 vejledninger, og at den (ii) deltager i afviklingskollegier (sammen med EBA), træffer afgørelser i tilfælde af uoverensstemmelser, og foretager bindende mægling. De tekniske standarder skal leveres 12 måneder efter forordningens ikrafttrædelse. De foreslåede opgaver for ESMA kræver ikke oprettelse af yderligere stillinger og kan udføres med de eksisterende ressourcer. I de fleste tilfælde baseret på arbejde, der allerede er udført af EBA i forbindelse med gennemførelsen af BRRD. Opgaverne til ESMA vil desuden blive forberedt at et nyligt nedsat afviklingsudvalg under ESMA, hvor relevante kompetente myndigheder under EBA inviteres til at deltage som observatører. På denne måde maksimeres anvendelsen af eksisterende ressourcer.

4.ANDRE FORHOLD 4.1.Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Efter forordningens ikrafttrædelse er udarbejdelsen og udviklingen af forholdsmæssige genopretnings- og afviklingsplaner samt de foranstaltninger, der på baggrund af disse planer gennemføres af CCP'er og myndigheder, en håndgribelig indikator til opfølgning på mellemlang sigt. I tilfælde af vanskeligheder, der påvirker en CCP, kan andre indikatorer til overvågning være, om, hvornår og hvordan CCP'er skal aktivere deres genopretningsplaner, og om, hvornår og hvordan tilsynsmyndigheder skal træffe foranstaltninger i henhold til beføjelserne for tidlig indgriben, som de er tildelt under regelsættet. I tilfælde af en CCP's sammenbrud, og såfremt betingelserne for afvikling er opfyldt, vil indikatorerne til overvågning endelig være, hvornår afviklingsmyndighederne griber ind, hvilke værktøjer de benytter, og hvordan eventuelle tab deles blandt de private interessenter. Efter tre år vil der blive gennemført en undersøgelse af, hvordan de specifikke bestemmelser virker samt en mere overordnet gennemgang. Overvågningen og evalueringen kan i denne forbindelse blive justeret efter behov og på baggrund af konkrete erfaringer med ordningen. 4.2.Detaljeret redegørelse for forslagets bestemmelser 4.2.1.Anvendelsesområde og mål På grund af CCP'ernes funktion og centrale rolle i de finansielle markeder er alle CCP'er, der er etableret i EU, omfattet. De relevante beføjelser og værktøjer i henhold til forordningen vil således kunne benyttes i forbindelse med alle CCP'er, uanset deres størrelse, indbyrdes forbindelse eller andre karakteristika. Proportionaliteten er dog sikret, eftersom genoprettelses- og afviklingsplaner skal være specifikke for hver CCP og tage højde for deres systemiske betydning. Myndighedernes udøvelse af beføjelserne til tidlig indgriben og afvikling bør under alle omstændigheder også være proportionel og begrundet. Formålene er for det første at tilstræbe en velordnet genopretning af CCP'er under forskellige scenarier med finansielle vanskeligheder ved at gennemføre solide og omfattende genopretningsplaner, der er aftalt mellem CCP'en og dens clearingmedlemmer. For det andet, hvis denne løsning ikke er tilstrækkelig, og betingelserne for afvikling er opfyldt, bør myndighederne hurtigt træffe foranstaltninger med henblik på at beskytte finansiel stabilitet, sikre fortsættelsen af CCP'ens kritiske funktioner og beskytte skatteyderne i videst mulige omfang. I tilfælde af en afvikling, skal myndighedens foranstaltninger tage udgangspunkt i, at CCP'ens ejere, kreditorer og modparter bærer tabene i overensstemmelse med prioritetsrækkefølgen ved insolvensbehandling, og at lederne erstattes og gøres ansvarlige for eventuel forsømmelighed i henhold til national lovgivning. På grund af deres juridiske struktur og selskabsstruktur behøver effektiv genopretning og afvikling af en CCP ikke nødvendigvis at omfatte de bredere koncerner, som CCP'en måtte være en del af. Der kan dog gælde specifikke beføjelser for hurtigere at nå ovennævnte mål for CCP'ers moderselskaber. Disse omfatter f.eks. myndigheders mulighed for i det enkelte tilfælde at bestemme, at genopretningsplaner også skal omfatte moderselskaberne. 4.2.2.Oprettelse af afviklingsmyndigheder og afviklingskollegier Der skal oprettes afviklingsmyndigheder for CCP'er, og de skal udstyres med et harmoniseret sæt af beføjelser til at varetage alle relevante forberedende foranstaltninger samt afviklingsforanstaltninger nedenfor. Myndighederne kan være centralbanker, kompetente ministerier, kompetente myndigheder (f.eks. tilsynsmyndigheder) for CCP'er eller andre offentlige administrative myndigheder. Hvis beføjelserne tildeles en eksisterende myndighed, sikres passende operationel uafhængighed for afviklingsfunktionerne. Hvis flere myndigheder har disse beføjelser, skal opgaverne tydeligt fordeles. Det/de udpegede organ/organer skal have lovbestemte opgaver for at sikre velordnet afvikling af CCP'er, hvis betingelserne for afvikling er opfyldt, således at finansiel stabilitet og skatteyderne beskyttes. Det udelukkes ikke, at myndigheden kan have lignende pligter med hensyn til andre finansielle institutioner. Hvis det er påkrævet i henhold til national ret i en medlemsstat, kan retten involveres i godkendelse af afgørelsen om at afvikle en CCP, forudsat at sagsgangen er hurtig. I betragtning af den rolle og præcedens, som EMIR sætter for kollegier og deres opgaver, samt de mulige virkninger, som afviklingsforanstaltninger kan have på clearingmedlemmer og interessenter, er det et krav, at afviklingsmyndigheder for CCP'er opretter og leder afviklingskollegier for hver CCP. Disse afspejler generelt sammensætningen af kollegier under EMIR. Derudover bør afviklingsmyndigheden for en CCP og medlemmer af kollegiet derfor omfatte kompetente myndigheder for clearingmedlemmerne, CCP'er, værdipapircentraler og handelspladser, der er med i EMIR-kollegiet, samt relevante centralbanker og ESMA. Andre medlemmer bør desuden omfatte afviklingsmyndighederne for de clearingmedlemmer, hvis kompetente myndigheder er medlemmer, hvis forskellige herfra, den relevante kompetente myndighed for ethvert moderselskab, som genopretningsplanerne vil gælde for, samt alle kompetente ministerier, der er tildelt en specifik rolle i forbindelse med afviklingen af CCP'er og EBA. De eksisterende kollegier i henhold til EMIR og de nyoprettede afviklingskollegier bør i fællesskab varetage de specifikke opgaver, de tildeles efter denne forordning, og som er beskrevet nedenfor. 4.2.3.Forberedelse – genopretningsplaner CCP'er skal udarbejde genopretningsplaner for at imødekomme alle former for finansielle vanskeligheder, der overstiger deres almindelige forvaltningsressourcer og andre krav i henhold til EMIR. Dette bør omfatte scenarier, der dækker clearingmedlemmers misligholdelse (dvs. en misligholdelsessituation) samt indtræden af andre risici og tab (dvs. andre situationer end misligholdelsessituationer). De nøjagtige omstændigheder for, hvornår planerne udløses, fastlægges ikke i lovgivningen, men CCP'er skal udarbejde passende indikatorer, der oplyser clearingdeltagere og myndigheder om, hvornår det sker. Planerne bør ikke være afhængige af nogen ekstraordinær offentlig finansiel bistand, men de bør beskrive, hvordan der eventuelt kan opnås adgang til centralbankfaciliteter i henhold til standardvilkår. I overensstemmelse med CPMI-IOSCO-vejledningen skal planerne være omfattende, effektive, gennemsigtige og målbare for dem, der kan blive berørt af dem, fastsætte passende incitamenter og minimere negative virkninger for alle interessenter og mere generelt for det finansielle system. Med forbehold for disse principper kan CCP'er fastsætte et passende udvalg af muligheder og genopretningsværktøjer. Disse omfatter værktøjer til igen at afstemme CCP'ens bøger ved at afvikle kontrakter, således at kontrakterne ophæves, og tab og gevinster udkrystalliseres, og der oprettes frivillige ordninger såsom auktioner med de resterende clearingmedlemmer, således at de frivilligt overtager positioner, eller der tilvejebringes yderligere ressourcer ved at kræve, at clearingmedlemmer tilfører yderligere ressourcer underlagt et loft ("cash calls") og "haircutting-betalinger", clearingmedlemmer har til gode efter en økonomisk gevinst på en derivatkontrakt ("haircutting-variationsmarginer"). Forordningen fastsætter ikke, hvilke specifikke muligheder, genopretningsplaner skal indeholde, men den udelukker heller ikke nogen. I henhold til forordningen kræves det imidlertid, at planerne omfatter ordninger, der er aftalt mellem CCP'erne og deres clearingmedlemmer med henblik på at styrke planernes effektivitet i alle scenarier, binde eller forpligte clearingmedlemmerne til at handle i overensstemmelse med den forlods aftalte forretningsorden, hvis planerne aktiveres, uanset i hvilken jurisdiktion, den er etableret. Clearingmedlemmer skal orientere deres kunder fuldt ud om, hvordan de påtænker at overføre tab eller omkostninger, der skyldes, at CCP'en anvender genopretningsværktøjerne, til dem. Genopretningsplaner skal gennemgås af den kompetente myndighed for CCP'en. I betragtning af planens eventuelle virkninger på clearingmedlemmer og andre interessenter, skal kollegiet, der er oprettet i henhold til EMIR, tilknyttes processen. Vurderingen af, om planen er egnet, skal for eksempel være underlagt en fælles beslutning truffet af kollegiet. Hvis det ikke er muligt at træffe en fælles beslutning, foretager Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) bindende mægling i henhold til sit mandat (artikel 19, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1095/2010). 4.2.4.Forberedelse – afviklingsplaner og vurdering af afviklingsmuligheder Afviklingsmyndigheder skal udarbejde afviklingsplaner for, hvordan CCP'er skal omstruktureres, og hvordan deres kritiske funktioner bevares i tilfælde af sammenbrud. Lige som genopretningsplanerne skal de dække både misligholdelsessituationer og andre scenarier (der ikke omhandler misligholdelse) og bør ikke bygge på en antagelse om ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige bortset fra adgang til centralbankfaciliteter på standardvilkår. Planerne skal beskrive de afviklingsbeføjelser og -værktøjer, som myndighederne påtænker at anvende, hvis en CCP opfylder betingelserne for afvikling. De skal anvendes forholdsmæssigt og med fuld overholdelse af CCP'ens forretningsmodel, markedsandel og systemiske betydning både i den jurisdiktion, hvor den er etableret, samt i andre medlemsstater og tredjelande. Planen er ikke bindende, men enhver afvigelse fra den på tidspunktet for afvikling skal behørigt begrundes af myndigheden. Som et led i afviklingsplanlægningen skal afviklingsmyndighederne også vurdere de overordnede muligheder for afvikling af CCP'en og fjerne enhver hindring for afviklingen. De skal således have beføjelser til f.eks. at kræve, at CCP'en ændrer specifikke forretningsmetoder eller sin operationelle eller retlige struktur, gennemgår alle koncerninterne aftaler, der kan hindre en afvikling, eller øger sin præfinansierede tabsabsorberingsressourcer i det konkrete tilfælde. Ligesom for genopretningsplanerne skal kollegier på grund af de mulige virkninger, som foranstaltninger kan have på clearingmedlemmer og interessenter, inddrages i udarbejdelsen af afviklingsplanen og i vedtagelsen af enhver foranstaltning, der skal afsøge afviklingsmuligheder. Afviklingskollegiet skal f.eks. træffe en fælles beslutning i begge tilfælde. Er dette ikke muligt, foretager ESMA bindende mægling. 4.2.5.Tidlig indgriben

Kompetente myndigheder tildeles specifikke beføjelser til at gribe ind i CCP'ers aktiviteter, hvis deres levedygtighed er i fare, men før de bliver nødlidende, eller deres tiltag kan have skadelige virkninger på den overordnede finansielle stabilitet. Beføjelserne skal supplere beføjelserne i EMIR, således at de i disse tilfælde udgør specifikke muligheder for tilsyn. Især kan kompetente myndigheder kræve, at CCP'en iværksætter specifikke foranstaltninger i genopretningsplanen, eller at den afstår fra at iværksætte sådanne foranstaltninger. 4.2.6.Mekanismer, der udløser afvikling Der bør indledes en afviklingsprocedure mod en CCP, hvis den er nødlidende eller forventeligt nødlidende, når der ikke er nogen alternativer i den private sektor, der kan forhindre sammenbrud, og når dens sammenbrud vil skade samfundets interesser og finansiel stabilitet. I henhold til vejledningen i Rådet for Finansiel Stabilitets Key Attributes for Effective Resolution Regimes skal der indledes en afviklingsprocedure mod en CCP, også selvom ikke alle disse betingelser er opfyldt, såfremt CCP'ens anvendelse af yderligere genopretningsforanstaltninger kan forebygge sammenbrud, men under processen kan bringe den finansielle stabilitet i fare. Med undtagelse af meget specifikke omstændigheder skal CCP'en også anses for nødlidende eller forventeligt nødlidende, såfremt den har brug for ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige. Afviklingsmyndigheden vurderer, om alle betingelserne er opfyldt. Vurderingen af den første betingelse (om CCP'en er nødlidende eller forventeligt nødlidende) bør dog være den kompetente myndigheds primære opgave. Den almindelige antagelse er, at kompetente myndigheder forventes at have en dybere forståelse af CCP'ens finansielle tilstand, før den bliver nødlidende. Forudsat at de har alle nødvendige data og oplysninger til at foretage en vurdering, kan vurderingen dog også udføres af afviklingsmyndigheden. 4.2.7.Afviklingsværktøjer og -beføjelser Eftersom der forlods vil blive fastlagt en afviklingsforanstaltning i afviklingsplanen, bør den gennemføres på en måde, der ikke underminerer den resterende bredere koncerns funktion, som CCP'en måtte være en del af. Alle CCP'ens udestående kontraktlige forpligtelser til finansiel støtte, såsom garantier fra et moderselskab, skal dog kunne udøves af afviklingsmyndigheden, på samme måde som de ville blive bragt i anvendelse under en almindelig insolvensbehandling. En afvikling skal gennemføres ved hjælp af flere værktøjer, der kan anvendes separat eller sammen: (i) salg af alle CCP'ens funktioner eller dens kritiske funktioner til en levedygtig konkurrent, (ii) oprettelse af en offentligt kontrolleret midlertidig bro-CCP og (iii) fordeling af tab og positioner blandt clearingmedlemmerne. Forordningen indeholder ikke noget krav om, hvilke værktøjer og beføjelser der skal anvendes i forskellige scenarier, men overlader dette til myndighedens skøn, idet det afhænger af omstændighederne. De skal dog, hvor det er hensigtsmæssigt, være i overensstemmelse med den afviklingsplan, der er aftalt med afviklingskollegiet. De forskellige muligheder for fordeling af tab og positioner giver afviklingsmyndigheden midler til igen at afstemme CCP'ens bøger, dæmme op for yderligere tab og tilvejebringe yderligere ressourcer til at rekapitalisere CCP'en. Afhængigt af de valg, som CCP'en træffer, og som godkendt af EMIR-kollegiet som led i genopretningsplanerne, kan der være overlapninger i værktøjerne til fordeling af tab og positioner, som CCP'en har til rådighed i sin genopretningsplan, og som afviklingsmyndigheden har til rådighed under afviklingen. Afviklingen kan f.eks. antage form af yderligere auktioner af misligholdende medlemmers positioner blandt de øvrige clearingmedlemmer, en delvis eller fuldstændig ophævelse af kontrakter, yderligere haircuts af udgående variationsmarginbetalinger, udøvelsen af udestående cash calls i genopretningsplaner, eller af en cash call, der specifikt er forbeholdt afviklingsmyndigheden i CCP'ens interne forretningsorden, samt en afskrivning af kapital- og gældsinstrumenter udstedt af CCP'en eller andre usikrede forpligtelser og en konvertering af alle gældsinstrumenter eller andre usikrede forpligtelser til aktier. Endelig udelukker forordningen ikke afviklingsmyndighedernes mulighed for at gøre brug af andre muligheder i henhold til principperne for afvikling, herunder fuldstændig overholdelse af prioritetsrækkefølgen, med henblik på at undgå en offentligt finansieret redningsaktion og "moral hazard", osv., uanset den garanti, at ingen kreditor skal være ringere stillet, end hvis der havde været tale om insolvensbehandling. De kan som sådan anmode om yderligere private ressourcer, enten inden for CCP'en (f.eks. ved hjælp af misligholdelsesfonde af ikkeberørte produktlinjer) eller fra eksterne parter (f.eks. ved at anmode clearingmedlemmer om frivilligt at acceptere yderligere fordelinger af positioner). Hvis disse muligheder ikke er tilgængelige, eller de bevisligt er utilstrækkelige til at beskytte finansiel stabilitet, kan statslig deltagelse i form af kapitaltilførsel eller midlertidigt offentligt ejerskab overvejes som sidste udvej. Sådanne statslige tiltag skal dog overholde gældende regler om statsstøtte, herunder omstrukturering af CCP'ens aktiviteter, således at CCP'en over tid kan tilbagebetale de investerede midler. Som separat instrument kan midlertidig likviditetsstøtte fra centralbanken, selvom det ikke er et afviklingsværktøj, fremme afviklingsprocessen. En sådan støtte vil være underlagt de scenarier, der er fastlagt i afviklingsplaner, som fastlægger, at CCP'er under afvikling kan få adgang til likviditet fra centralbanken, og i sidste ende efter centralbankernes endelige eget skøn. 4.2.8.Supplerende bestemmelser om afvikling Med henblik på at sikre, at afviklingsafgørelser træffes i henhold til centrale principper vedrørende ejendomsrettigheder og overholder relevant værdipapir- og selskabslovgivning samt nationale forfatningsmæssige ordninger, omfatter forordningen de nødvendige bestemmelser og trin, som afviklingsmyndigheder skal overholde, før og når de træffer afviklingsafgørelser. De omfatter f.eks. sikring af en nøjagtig værdifastsættelse af CCP'ens balance, sikkerhedsforanstaltninger for, at berørte interessenter bliver kompenseret, hvis de bliver værre stillet, end hvis CCP'en ikke var blevet afviklet, men var blevet genstand for yderligere mulige tiltag i henhold til CCP'ens interne regler for fordeling af tab, eller hvis der var indledt insolvensbehandling mod den, og den procedure, som myndighederne skal benytte til at underrette CCP'en og andre berørte myndigheder om afviklingsafgørelser. For at lette afviklingen og målet om at beskytte finansiel stabilitet indeholder regelsættet også et midlertidigt stop for visse af CCP'ens forpligtelser og opsættelse af modparters almindelige rettigheder til at afslutte og lukke transaktioner over for CCP'en, der alene udspringer af udøvelsen af afviklingsbeføjelser i forbindelse med CCP'en. Disse trin ledsages af passende foranstaltninger til beskyttelse af udestående betalinger til andre finansielle markedsinfrastrukturer samt til sikkerhedsstillelses- og nettingaftaler svarende til aftalerne i BRRD. 4.2.9.Tredjelande En CCP's vanskeligheder eller sammenbrud kan have internationale afsmittende virkninger, navnlig hvis dens clearingmedlemmer er etableret i andre jurisdiktioner end den, hvor CCP'en er etableret. FSB's Key Attributes fastlægger, at myndighederne i forskellige jurisdiktioner skal samarbejde i afviklingssager, anerkende og håndhæve afviklingsforanstaltninger truffet af andre myndigheder, for så vidt angår relevante aktører, aktiver eller passiver, der befinder sig på deres territorium. Med henblik på at forbedre håndhævelsen af en EU-myndigheds foranstaltninger over for clearingmedlemmer i tredjelande skal CCP'er sikre, at foranstaltningerne i deres genopretningsplaner er bindende på tværs af jurisdiktioner. Det betyder sikkerhed for, at genopretningsmuligheder udgør kontraktlige forpligtelser i henhold til lovgivningen i det land, hvor CCP'en er etableret, eller at det på anden vis til den kompetente myndigheds og afviklingsmyndigheders tilfredshed godtgøres, at bestemmelserne i planen kan håndhæves, f.eks. i henhold til lovgivningen i et tredjeland. Dette vil hjælpe afviklingsmyndighederne med at håndhæve alle udestående forpligtelser i disse afviklingsplaner. Derudover skal myndighederne samarbejde med en myndighed i et tredjeland med henblik på at anerkende og håndhæve dens afgørelse vedrørende alle relevante aktiver eller kontrakter, der reguleres i henhold til lovgivningen i det pågældende land. Afviklingsmyndigheder bør deltage i samarbejdsordninger med myndigheder i tredjelande og fastsætte de nærmere enkeltheder for samarbejdet. For enhver given CCP kan clearingmedlemmer befinde sig i flere medlemsstater eller tredjelande, hvis lovgivning kan finde anvendelse på relevante aktiver eller kontrakter. ESMA bør derfor udstede retningslinjer for det relevante indhold af disse ordninger med berørte tredjelande, med det formål at fastlægge en fælles anvendelse af betingelserne i disse tilfælde. Med henblik på at lette en tredjelands-afviklingsmyndigheds håndhævelse af foranstaltninger i forbindelse med relevante clearingmedlemmer, kontrakter eller andre aktiver eller passiver, der befinder sig i EU, bør de relevante nationale myndigheder have ansvar for at anerkende, gennemføre eller afvise dem under særlige omstændigheder. Foranstaltningerne bør anerkendes, hvis de ikke påvirker den finansielle stabilitet i medlemsstaten, hvis CCP'ens kreditorer behandles på samme måde som andre kreditorer, uanset placering, og hvis der ikke er nogen væsentlige finanspolitiske konsekvenser for medlemsstaten. 4.2.10.Ændringer af selskabsdirektivet, BRRD, EMIR og ESMA-forordningen samt nedsættelse af et afviklingsudvalg under ESMA EU's selskabsdirektiver indeholder regler om beskyttelse af aktionærer og kreditorer. Nogle af disse regler kan være til hinder for en hurtig indsats fra afviklingsmyndighedernes side. Disse regler er allerede ændret ved direktiv 2014/59/EU, og i medfør af Kommissionens forslag om ændring af direktiv 2014/59/EU (COM(2016)852) foreslås det, at anvendelsen af disse ændringer udvides til at omfatte CCP'er i national lovgivning.

I medfør af Kommissionens forslag om ændring af direktiv 2014/59/EU (COM(2016) 852) er CCP'er med banktilladelse efter BRRD, når denne forordning træder i kraft, undtaget fra direktivets anvendelsesområde, og de er på det tidspunkt alene underlagt ordningerne og kravene i denne forordning. Med henblik på at sikre, at myndighederne kan udøve deres sanktionsbeføjelser, når bestemmelserne i den foreslåede forordning ikke er overholdt, indeholder Kommissionens forslag om ændring af direktiv 2014/59/EU (COM(2016) 852) bestemmelser om at udvide anvendelsesområdet for afsnit VIII til også at omfatte CCP'er. Denne udvidelse sikrer, at sanktionsbeføjelserne vedrørende genopretning og afvikling af finansielle institutioner er harmoniserede. EMIR ændres for at indføre muligheden for midlertidigt at suspendere en clearingforpligtelse i forbindelse med afvikling af en CCP, hvis det er nødvendigt for at bevare finansiel stabilitet og markedets tillid, navnlig for at undgå afsmittende virkninger og for at forebygge, at modparter og investorer får høje og usikre risikoengagementer over for en CCP. CCP'ers risikoudvalgs rolle styrkes ligeledes for at tilskynde CCP'en til at forvalte risiciene efter forsigtighedsprincippet. Med henblik på at sikre, at de myndigheder, der har ansvaret for afviklingen, kan komme med input til ESMA's arbejde i henhold til denne forordning, bør de kunne ledsage den kompetente myndighed til møder i ESMA's tilsynsråd uden stemmeret. Med henblik på at forberede afgørelser i henhold til denne forordning og sikre, at EBA-medlemmer under processen kommer med fuldstændige input, skal ESMA nedsætte et udvalg til dette formål, og visse kompetente myndigheder inviteres i henhold til forordning 1093/2010 til at deltage som observatører. 2016/0365 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om et regelsæt for genopretning og afvikling af centrale modparter og om ændring af forordning (EU) nr. 1095/2010, (EU) nr. 648/2012 og (EU) 2015/2365 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkastet til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)De finansielle markeder har afgørende betydning for, at de moderne økonomier kan fungere. Jo mere integrerede de er, jo mere effektiv er fordelingen af økonomiske ressourcer, hvilket skaber bedre økonomiske resultater. Med henblik på at forbedre funktionen af det indre marked for finansielle ydelser er det vigtigt, at der er indført procedurer til at sikre, at hele det finansielle marked ikke bliver destabiliseret, og at væksten i den samlede økonomi ikke bremses, hvis en finansiel institution eller en finansiel markedsinfrastruktur, der er aktiv på dette marked, kommer i økonomiske vanskeligheder eller tæt på et sammenbrud. (2)Centrale modparter (CCP'er) er centrale elementer i finansielle markeder. De træder ind mellem deltagere for at fungere som køber over for hver sælger og som sælger over for hver køber, og de spiller en central rolle i behandlingen af finansielle transaktioner og forvaltningen af risikoengagementer som følge af disse transaktioner. CCP'er centraliserer forvaltningen af modparters transaktioner og positioner, indfrier de forpligtelser, der er opstået ved transaktionerne, og modtager passende sikkerhed fra deres medlemmer som margin og bidrag til misligholdelsesfonde. (3)Integrationen af de finansielle markeder i EU har medført, at CCP'er har udviklet sig fra primært at efterkomme behovene i de enkelte lande til at udgøre kritiske knudepunkter i EU's finansielle markeder mere generelt. CCP'er, der er godkendt i EU, clearer i dag flere produktklasser, fra børsnoterede og over-the-counter (OTC) finansielle derivater og råvarederivater til kontante aktiehandler, obligationer og andre produkter som genkøbsforretninger. De leverer deres ydelser på tværs af nationale grænser til en bred vifte af finansielle og andre institutioner i EU. Nogle CCP'er med tilladelse i EU fokuserer fortsat på deres hjemmemarkeder, men alle CCP'er er systemisk vigtige, i det mindste på deres hjemmemarkeder.

(4)Eftersom en væsentlig del af de finansielle risici i EU's finansielle system behandles af og koncentreres i CCP'er på vegne af clearingmedlemmer og deres kunder, er det afgørende at have effektiv lovgivning om og et robust tilsyn med CCP'erne. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012, der trådte i kraft i august 2012, skal CCP'er efterleve høje standarder for tilsyn, organisation og god forretningsskik. Kompetente myndigheder får til opgave at føre fuldt tilsyn med deres aktiviteter i, samarbejde i kollegier, der samler myndigheder, der er relevante i forhold til de opgaver, de får tildelt. I henhold til de forpligtelser, som G20-ledere påtog sig siden den finansielle krise, skal også standardiserede OTC-derivater efter forordning (EU) nr. 648/2012 cleares centralt gennem en CCP. Med forpligtelsen til at cleare OTC-derivater centralt vil CCP'ers volumen og vifte af forretningsaktiviteter sandsynligvis stige, hvilket igen kan stille CCP'ernes risikostyringsstrategier over for yderligere udfordringer. (5)Forordning (EU) nr. 648/2012 har bidraget til at styrke CCP'ers og de bredere finansielle markeders modstandsdygtighed i forhold til en bred vifte af risici, der behandles og koncentreres i CCP'er. Der findes imidlertid ingen regelsæt og fremgangsmåder, der kan sikre, at eksisterende ressourcer er tilstrækkelige til at forvalte de risici, som CCP'er påtager sig, herunder et eller flere clearingmedlemmers sammenbrud. I en situation med alvorlige vanskeligheder eller truende sammenbrud skal finansielle institutioner som udgangspunkt fortsat kunne tages under konkursbehandling. En sådan konkursbehandling kan dog, som den finansielle krise har vist, navnlig i løbet af en lang periode med økonomisk ustabilitet og usikkerhed, forstyrre funktioner, der er kritiske for økonomien og bringe den finansielle stabilitet i fare. Almindelige insolvensprocedurer over for virksomheder kan ikke altid sikre tilstrækkelig hurtig indgriben eller på passende vis prioritere videreførelsen af finansielle institutioners kritiske funktioner med henblik på at bevare finansiel stabilitet. For at forebygge disse negative konsekvenser af almindelige insolvensprocedurer er det nødvendigt at oprette et særligt regelsæt for afvikling af CCP'er. (6)Krisen afslørede også manglen på egnede værktøjer til at bevare nødlidende finansielle institutioners kritiske funktioner. Den demonstrerede desuden, at der mangler rammer for samarbejde og koordination mellem myndigheder, navnlig for så vidt angår myndigheder i andre medlemsstater eller jurisdiktioner, der skal sikre hurtig og resolut handling. Uden sådanne værktøjer og rammer for samarbejde og koordination var medlemsstaterne nødt til at redde finansielle institutioner ved brug af skatteydernes penge for at bremse afsmittende virkninger og mindske panikken. CCP'er var ikke direkte modtagere af ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige under krisen, men de var indirekte støttemodtagere af de redningsforanstaltninger, der blev iværksat i forbindelse med banker, og blev beskyttet mod de konsekvenser, som bankers misligholdelse af deres forpligtelser ellers ville have haft for dem. Der er således behov for et regelsæt for genopretning og afvikling af CCP'er for at undgå afhængighed af skatteydernes penge, hvis en CCP bliver nødlidende. (7)Formålet med et troværdigt regelsæt for genopretning og afvikling er i videst mulige omfang at sikre, at CCP'er fastsætter foranstaltninger for genopretning efter finansielle vanskeligheder for at fastholde en nødlidende eller forventeligt nødlidende CCP's kritiske funktioner, mens de øvrige aktiviteter afvikles gennem almindelige insolvensprocedurer, at bevare finansiel stabilitet, samtidig med at omkostningerne for skatteyderne ved en nødlidende CCP minimeres. Regelsættet for genopretning og afvikling styrker CCP'ers og myndigheders beredskab med hensyn til at afhjælpe finansielle vanskeligheder yderligere, og det giver myndigheder yderligere indblik i CCP'ers forberedelse på stressscenarier. Det giver også myndigheder beføjelser til at forberede sig på en eventuel afvikling af en CCP og forholde sig til en CCP's svigtende helbred på en koordineret måde og således bidrage til velfungerende finansielle markeder. (8)Der findes på nuværende tidspunkt ingen harmoniserede bestemmelser om genopretning og afvikling af CCP'er på EU-plan. Nogle medlemsstater har allerede vedtaget lovgivningsændringer, der kræver, at CCP'er udarbejder genopretningsplaner, og som indfører mekanismer til afvikling af nødlidende CCP'er. Der er desuden betydelige materielle og processuelle forskelle mellem medlemsstaterne, for så vidt angår de love og administrative bestemmelser, der gælder for CCP'ers insolvens. Fraværet af fælles betingelser, beføjelser og procedurer for genopretning og afvikling af CCP'er vil sandsynligvis være en hindring for et velfungerende indre marked og bremse samarbejde mellem nationale myndigheder med hensyn til forvaltning af nødlidende CCP'er og anvendelse af relevante mekanismer for fordeling af tab blandt medlemmerne, både i EU og globalt. Dette gælder navnlig, når forskellige tilgange betyder, at nationale myndigheder ikke har samme grad af kontrol over eller samme mulighed for at afvikle CCP'er. Forskellene i genopretnings- og afviklingsordningerne kan påvirke CCP'er og deres medlemmer forskelligt i de enkelte medlemsstater og muligvis være konkurrenceforvridende på tværs af det indre marked. Manglende fælles regler for og værktøjer til forvaltning af en CCP's vanskeligheder kan påvirke deltagernes valg vedrørende clearing og CCP'ernes valg af etableringssted og således være til hinder for, at CCP'er drager fuld nytte af deres grundlæggende frihedsrettigheder i det indre marked. Dette kan så afholde deltagere fra at få adgang til CCP'er på tværs af grænser i det indre marked og hindre yderligere integration af Europas kapitalmarkeder. Fælles genopretnings- og afviklingsregler i alle medlemsstater er derfor nødvendige for at sikre, at CCP'ere ikke i udøvelsen af deres frihedsrettigheder i det indre marked er begrænset af medlemsstaternes finansielle kapacitet og myndighedernes kapacitet til at afhjælpe deres problemer. (9)Gennemgangen af det regelsæt, der gælder for banker og andre finansielle institutioner, og som har fundet sted i kølvandet på krisen, og navnlig styrkelsen af bankernes kapital- og likviditetsbuffere, bedre værktøjer for makrotilsynspolitikker og omfattende regler for genopretning og afvikling af banker, har reduceret sandsynligheden for yderligere kriser og styrket alle finansielle institutioners og markedsinfrastrukturers modstandsdygtighed, herunder CCP'er, over for økonomiske stress, uanset om de skyldes systemiske forstyrrelser eller hændelser, der er specifikke for de enkelte institutioner. Siden den 1. januar 2015 har en genopretnings- og afviklingsordning været gældende for banker i alle medlemsstater i henhold til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2014/59/EU. (10)Med udgangspunkt i strategien for genopretning og afvikling af banker skal medlemsstaternes myndigheder være forberedt på og have passende genopretnings- og afviklingsværktøjer til deres rådighed til at håndtere situationer, der involverer nødlidende CCP'er. På grund af de forskellige funktioner og forretningsmodeller er der forskel på de iboende risici i banker og CCP'er. Derfor er der brug for særlige værktøjer og beføjelser ved scenarier med nødlidende CCP'er, der både kan skyldes CCP'ens clearingmedlemmers misligholdelse eller andre situationer end misligholdelsessituationer. (11)Det er nødvendigt at benytte en forordning for at supplere og videreudvikle fremgangsmåden i forordning (EU) nr. 648/2012, der fastlægger ensartede tilsynskrav for CCP'er. Fastlæggelse af krav til genopretning og afvikling i et direktiv kan medføre uoverensstemmelser, da der potentielt kan vedtages forskellige nationale lovgivninger for et område, der i øvrigt er reguleret af umiddelbart gældende EU-ret, og som i stadig større grad er karakteriseret ved grænseoverskridende tilvejebringelse af CCP'ernes tjenesteydelser. Derfor er det også hensigtsmæssigt at vedtage ensartede regler, der er umiddelbart gældende for genopretning og afvikling af CCP'er. (12)For at sikre overensstemmelse med eksisterende EU-lovgivning om finansielle tjenesteydelser og størst mulig finansiel stabilitet i hele EU bør afviklingsordningen finde anvendelse på alle CCP'er med forbehold af tilsynskravene i Rådets forordning (EU) nr. 648/2012, uanset om de har en banktilladelse. Hvis en CCP tilknyttet en koncern bliver insolvent, kan det hurtigt påvirke hele koncernens soliditet og medføre yderligere finansiel ustabilitet. De koncerner, som en CCP kan være en del af, skal ikke nødvendigvis underlægges hele ordningen. Visse bestemmelser kan også finde anvendelse på moderselskaber, hvis anvendelsen af disse bestemmelser på dette niveau vil resultere i en mere effektiv genopretning og afvikling. Myndigheder bør derfor råde over målrettede foranstaltninger, for så vidt angår moderselskaber, med henblik på at sikre effektiv genopretning og afvikling af CCP'en og mindske risikoen for afsmitning på andre enheder i koncernen. (13)For at sikre, at afviklingsforanstaltninger træffes effektivt og er i overensstemmelse med målene for afvikling, bør medlemsstaterne udpege offentlige administrative myndigheder eller myndigheder med offentlige administrative beføjelser til at varetage de funktioner og opgaver i forbindelse med afviklingen. Medlemsstaterne bør også sikre, at disse afviklingsmyndigheder får tilført passende ressourcer. Såfremt en medlemsstat som afviklingsmyndighed udpeger den myndighed, som er ansvarlig for tilsynet med CCP'er, bør der træffes passende strukturelle foranstaltninger med henblik på at adskille tilsyns- og afviklingsfunktionerne, så enhver interessekonflikt og risiko for tilbageholdenhed med hensyn til forskrifter undgås. (14)I betragtning af de konsekvenser, som en CCP's sammenbrud og de efterfølgende handlinger kan have for en medlemsstats finansielle system og økonomi, og det mulige behov for at anvende offentlige midler til at løse en krise, bør medlemsstaternes finansministerier eller andre relevante ministerier på et tidligt tidspunkt inddrages tæt i forløbet med genopretning og afvikling. (15)Da CCP'er ofte leverer tjenesteydelser i hele EU, kræver effektiv genopretning og afvikling et samarbejde blandt kompetente myndigheder og afviklingsmyndigheder i tilsyns- og afviklingskollegier, navnlig i de forberedende faser af en genopretning og afvikling. Dette omfatter vurdering af de genopretningsplaner, som CCP'erne har udarbejdet, udarbejdelse og vedligeholdelse af afviklingsplaner og løsning af alle hindringer for afviklingsmulighederne. (16)Ved afviklingen af CCP'er bør der findes en balance mellem på den ene side behovet for procedurer, der tager hensyn til situationens hastende karakter og muliggør effektive, rimelige og rettidige løsninger, og på den anden side nødvendigheden af at beskytte den finansielle stabilitet i alle de medlemsstater, hvor CCP'en er aktiv. Myndighederne, hvis kompetenceområde vil blive berørt af en CCP's sammenbrud, bør udveksle deres synspunkter i et afviklingskollegium for at nå disse mål. Med henblik på at sikre regelmæssig udveksling af synspunkter og koordinering med myndigheder i relevante tredjelande, bør disse ligeledes inviteres til at deltage i afviklingskolleger som observatører, hvor det er relevant. Myndighederne bør altid tage højde for, hvordan deres beslutninger påvirker den finansielle stabilitet i de medlemsstater, hvor CCP'ens aktiviteter er kritiske eller vigtige for de lokale finansielle markeder, bl.a. de markeder, hvor clearingmedlemmerne befinder sig, og hvor der er etableret tilknyttede handelspladser og finansielle markedsinfrastrukturer. (17)Med henblik på at udarbejde ESMA's afgørelser vedrørende de opgaver, den er tildelt, og for at sikre omfattende inddragelse af EBA og dens medlemmer i udarbejdelsen af disse afgørelser, bør ESMA nedsætte et internt afviklingsudvalg og invitere relevante kompetente myndigheder under EBA til at deltage som observatører. (18)For at håndtere en CCP's potentielle sammenbrud på en effektiv og forholdsmæssig måde bør myndighederne tage højde for en række faktorer under udøvelsen af deres genopretnings- og afviklingsbeføjelser, såsom karakteren af CCP'ens forretningsaktiviteter, aktionærstruktur, juridiske form, risikoprofil, størrelse og retlige status, dens forbundethed med det finansielle system. Myndighederne skal også tage hensyn til, om CCP'ens sammenbrud og efterfølgende afvikling efter almindelig insolvensbehandling kan forventes at få en betydelig negativ indvirkning på de finansielle markeder, andre finansielle institutioner eller på økonomien som helhed. (19)For at kunne håndtere nødlidende CCP'er effektivt, bør myndighederne have beføjelse til at kræve gennemførelse af forberedende foranstaltninger for CCP'er. Der bør fastlægges en minimumsstandard for det indhold og de oplysninger, som genopretningsplaner skal indeholde for at sikre, at alle CCP'er i EU har tilstrækkeligt detaljerede planer for genopretning, hvis de kommer i økonomiske vanskeligheder. Disse planer bør være baseret på realistiske antagelser, der gælder i en række robuste og alvorlige scenarier, herunder forværringer, der skyldes en misligholdelsessituation eller situationer, der ikke er misligholdelsessituationer. Genopretningsplanen bør fremgå af CCP'ens forretningsorden, der er vedtaget med bindende virkning med clearingmedlemmerne. Sådanne forretningsordener bør desuden indeholde bestemmelser, der sikrer, at de i planen beskrevne genopretningsforanstaltninger kan håndhæves i alle scenarier. Genopretningsplaner bør ikke bygge på en antagelse om adgang til ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige eller udsætte skatteyderne for tabsrisiko. (20)CCP'er bør udarbejde og regelmæssigt ajourfører deres genopretningsplaner. Kravet om udarbejdelse af en genopretningsplan bør finde anvendelse forholdsmæssigt under hensyn til CCP'ens systemiske betydning og dens indbyrdes forbundethed med det finansielle system. Genopretningsfasen bør i den forbindelse påbegyndes, når der er indtruffet en betydelig forværring af CCP'ens finansielle situation eller risiko for overtrædelse af tilsynskravene i henhold til forordning (EU) 648/2012. Dette bør fremgå med henvisning til et regelsæt af kvalitative eller kvantitative indikatorer, der er medtaget i genopretningsplanen. (21)CCP'en bør indsende sin genopretningsplan til kompetente myndigheder og tilsynskollegiet, der er nedsat i henhold til forordning (EU) nr. 648/2012, for en fuldstændig vurdering, der godkendes ved kollegiets fælles afgørelse. Vurderingen bør angive, om planen er omfattende og gør det muligt at genoprette CCP'ens levedygtighed inden for rimelig tid, også i perioder med alvorlig finansiel stress. (22)Genopretningsplaner bør fastlægge omfattende foranstaltninger, som CCP'en vil iværksætte for at varetage alle umatchede forpligtelser, der ikke er opfyldt, tab, der ikke er dækket, manglende likviditet eller utilstrækkelig kapital samt foranstaltninger til at afhjælpe enhver reduceret præfinansieret finansiel ressource og likviditetsordning med henblik på at genoprette CCP'ens levedygtighed og dens fortsatte evne til at opfylde godkendelseskravene. (23)CCP'er bør sikre, at planerne er ikkediskriminerende og afbalancerede med hensyn til deres virkninger og de incitamenter, de skaber. De bør ikke på en uforholdsmæssig måde sætte clearingmedlemmer eller kunder i en ugunstig situation. I henhold til forordning (EU) nr. 648/2012 bør en CCP navnlig sikre, at dens clearingmedlemmer har begrænsede eksponeringer over for CCP'en. CCP'er bør sikre, at alle relevante interessenter høres om genopretningsplanen gennem deres engagement i CCP'ens risikoudvalg og ved at blive involveret i udarbejdelsen af genopretningsplanen.

(24)For at sikre en CCP's evne til at anvende genopretningsmulighederne, hvor det er nødvendigt, på kontrakter eller aktiver, der reguleres af lovgivningen i et tredjeland, eller på enheder etableret i tredjelande, bør CCP'ens forretningsorden indeholde kontraktmæssige bestemmelser til dette formål. (25)Hvis en CCP ikke fremlægger en passende genopretningsplan, bør de kompetente myndigheder kunne kræve, at CCP'en træffer de nødvendige foranstaltninger til at afhjælpe planens væsentlige mangler med henblik på at styrke CCP'ens forretning og sikre, at den kan genoprette kapitalen eller matche sine bøger i tilfælde af sammenbrud. Denne beføjelse bør give kompetente myndigheder mulighed for at træffe forebyggende foranstaltninger i det omfang, det er nødvendigt, for at afhjælpe alle mangler og således for at opfylde målene om finansiel stabilitet. (26)Afviklingsplanlægning er et væsentligt element i en effektiv afvikling. Planerne bør udarbejdes af CCP'ens afviklingsmyndighed og vedtages i fællesskab med afviklingskollegiets relevante myndigheder. Myndighederne bør være i besiddelse af alle de oplysninger, der er nødvendige for at identificere og sikre videreførelse af kritiske funktioner. Indholdet af en afviklingsplan bør dog stå i passende forhold til CCP'ens systemiske betydning og blandt andet være baseret på oplysninger fra den. (27)Afviklingsmyndighederne bør på grundlag af vurderingen af afviklingsmulighederne have beføjelse til direkte eller indirekte via den kompetente myndighed at kræve ændringer i CCP'ens opbygning og organisering, træffe nødvendige og forholdsmæssige foranstaltninger til at reducere eller fjerne væsentlige hindringer for anvendelsen af afviklingsværktøjer og sikre, at de pågældende enheder kan afvikles. (28)Afviklingsplaner og vurderinger af genopretningsmuligheder er områder, hvor daglige tilsynshensyn tilsidesættes af behovet for at fremskynde og sikre hurtige omstruktureringsforanstaltninger med henblik på at sikre en CCP's kritiske funktioner og beskytte den finansielle stabilitet. I tilfælde af tvister mellem de forskellige medlemmer af afviklingskollegiet om de afgørelser, der skal træffes om CCP'ens afviklingsplan, vurderingen af CCP'ens genopretningsmuligheder og afgørelsen om at fjerne alle hindringer for en genopretning, bør ESMA indtage en mæglerrolle i medfør af artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010. Sådan bindende mægling foretaget af ESMA bør dog ikke desto mindre i lyset af ESMA-medlemmernes kompetencer udarbejdes med henblik på vurdering af et internt udvalg under ESMA for at sikre finansiel stabilitet og føre tilsyn med clearingmedlemmer i flere medlemsstater. Visse kompetente myndigheder bør i henhold til EBA-forordningen inviteres til at deltage som observatører i dette interne udvalg under ESMA i lyset af, at disse myndigheder udfører lignende opgaver i henhold til direktiv 2014/59/EU. Sådan mægling bør ikke forhindre ikkebindende mægling i overensstemmelse med artikel 31 i forordning (EU) nr. 1095/2010 i andre tilfælde. (29)Hvor det er hensigtsmæssigt for at nå målet om velordnet genopretning og afvikling, bør kompetente myndigheder og afviklingsmyndigheder identificere specifikke foranstaltninger vedrørende et moderselskab. Afhængigt af strukturen for den koncern, som CCP'en tilhører, kan der være behov for, at CCP'ens genopretningsplan indeholder betingelser for, hvornår finansiel støtte, garantier eller andre former for støtte til driften fra et moderselskab eller en anden enhed i koncernen eventuelt kan udløses til en CCP i samme koncern. Gennemsigtighed af sådanne ordninger vil afhjælpe risici med hensyn til likviditet og soliditet for den koncernenhed, der yder støtte til en CCP, der står over for finansielle vanskeligheder. Enhver ændring af en sådan ordning bør betragtes som en væsentlig ændring med hensyn til gennemgang af genopretningsplanen. (30)Fortrolige oplysninger i genopretnings- og afviklingsplanerne bør i betragtning af de følsomme oplysninger, de indeholder, være omfattet af fortrolighedsbestemmelser. (31)De kompetente myndigheder bør sende genopretningsplanerne og eventuelle ændringer heraf til de relevante afviklingsmyndigheder, og sidstnævnte bør sende afviklingsplanerne og eventuelle ændringer heraf til de kompetente myndigheder for at sikre, at alle relevante myndigheder til stadighed holdes fuldt ud orienteret. (32)For at bevare den finansielle stabilitet er det vigtigt, at de kompetente myndigheder har mulighed for at afhjælpe forværringen af en CCP's finansielle og økonomiske situation, inden CCP'en når til et punkt, hvor myndighederne ikke har noget andet alternativ end at afvikle den eller henstille til CCP'en om at ændre kurs, hvis dens aktiviteter kan skade den samlede finansielle stabilitet. Derfor bør de kompetente myndigheder tillægges beføjelser til tidlig indgriben for at undgå eller minimere negative virkninger for den finansielle stabilitet, der kan være konsekvensen, hvis CCP'en gennemfører visse foranstaltninger. Beføjelserne til tidlig indgriben bør tildeles kompetente myndigheder ud over deres beføjelser efter medlemsstaternes nationale lovgivninger eller efter forordning (EU) 648/2012 vedrørende forhold, der ikke anses for tidlig indgriben. (33)I faserne for genopretning og tidlig indgriben bør aktionærerne bevare deres rettigheder fuldstændigt. De bør ikke længere have sådanne rettigheder, når CCP'en er kommet under afvikling. (34)Regelsættet for afvikling bør give mulighed for afvikling i tide, inden en CCP bliver insolvent. En CCP bør betragtes som nødlidende eller forventeligt nødlidende, hvis den overtræder eller i nær fremtid forventes at overtræde kravene til fortsat tilladelse, når dens genopretning ikke har været i stand til at genoprette dens levedygtighed, når CCP'ens aktiver er eller ikke i nær fremtid forventes at være mindre end dens forpligtelser, når CCP'en ikke kan eller ikke i nær fremtid forventes at kunne indfri sin gæld, når den forfalder, eller når CCP'en har behov for ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige. At en CCP ikke opfylder alle kravene til tilladelse, bør imidlertid ikke i sig selv være begrundelse for, at den kommer under afvikling. (35)Ydelse af likviditetsstøtte fra en centralbank i en nødsituation – hvor en sådan facilitet er tilgængelig – bør ikke betragtes som bevis for, at CCP'en er eller i nær fremtid vil være ude af stand til at betale sine forpligtelser, når de forfalder. For at bevare den finansielle stabilitet, navnlig i tilfælde af systemisk likviditetsmangel, bør statsgarantier for likviditetsfaciliteter, som udstedes af centralbanker, eller statsgarantier for nyligt udstedte forpligtelser med henblik på at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi ikke nødvendigvis udløse afviklingsregelsættet, forudsat at en række betingelser er opfyldt. (36)Når en CCP opfylder betingelserne for afvikling, bør CCP'ens afviklingsmyndighed råde over et harmoniseret sæt afviklingsværktøjer samt beføjelser. Anvendelsen heraf bør være underlagt fælles betingelser, mål og overordnede principper. Afviklingsmyndighedernes anvendelse af supplerende værktøjer og beføjelser bør være i overensstemmelse med afviklingsprincipperne og -målene. Navnlig bør anvendelsen af disse værktøjer og beføjelser ikke indvirke negativt på den effektive afvikling af grænseoverskridende koncerner. (37)De primære mål for afvikling bør være at sikre videreførelse af kritiske funktioner, undgå negative virkninger for den finansielle stabilitet, beskytte offentlige midler ved at minimere afhængigheden af ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige til nødlidende CCP'er. (38)Videreførelse af en nødlidende CCP's kritiske funktioner, omend de, hvor det er relevant, skal omstruktureres i form af ændringer af ledelsen, som en going concern gennem brug af afviklingsværktøjer, bør så vidt muligt ske under anvendelse af private midler. Dette kan opnås gennem salg til eller fusion med en solvent tredjepart eller efter omstrukturering eller en nedskrivning af CCP'ens aftaler og forpligtelser gennem fordeling af tab og positioner eller efter en nedskrivning af aktier eller nedskrivning og konvertering af CCP'ens gæld til egenkapital med henblik på at foretage en rekapitalisering. I henhold til dette mål, forud for disse foranstaltninger, bør afviklingsmyndigheden tage hensyn til alle CCP'ens eksisterende og udestående kontraktlige forpligtelser i henhold til, hvordan de var blevet indkaldt under en almindelig insolvensbehandling. (39)Det er nødvendigt at handle hurtigt og resolut for at opretholde markedstilliden og minimere afsmitningseffekterne. Når betingelserne for afvikling er opfyldt, bør CCP'ens afviklingsmyndighed ufortøvet træffe passende og koordinerede afviklingsforanstaltninger af hensyn til samfundets interesse. En CCP's sammenbrud kan opstå under omstændigheder, der kræver umiddelbar reaktion fra den relevante afviklingsmyndighed. Myndigheden bør derfor have mulighed for at træffe afviklingsforanstaltninger uanset CCP'ens udøvelse af genopretningsforanstaltninger eller uden først at skulle anvende beføjelserne til tidlig indgriben. (40)Når CCP'ens afviklingsmyndighed træffer afviklingsforanstaltninger, bør den tage hensyn til og følge de foranstaltninger, der er fastsat i afviklingsplanerne, der er udarbejdet i afviklingskollegiet, medmindre myndighederne i lyset af sagens omstændigheder vurderer, at afviklingsmålene kan opfyldes mere effektivt ved at træffe foranstaltninger, som ikke er fastsat i afviklingsplanerne. Afviklingsmyndigheden bør ufortøvet underrette afviklingsmyndigheden om de afviklingsforanstaltninger, den har til hensigt at iværksætte, navnlig hvis sådanne handlinger afviger fra planen. (41)Indgreb i ejendomsrettigheder bør stå i forhold til risikoen for finansiel stabilitet. Afviklingsværktøjerne bør derfor kun anvendes på CCP'er, der opfylder betingelserne for afvikling, navnlig når det er nødvendigt for at forfølge målet om finansiel stabilitet i almenhedens interesse. Da afviklingsværktøjer og -beføjelser kan gribe ind i aktionærernes, clearingdeltageres og kreditorernes rettigheder, bør afviklingsforanstaltninger kun træffes, når de i samfundets interesse er nødvendige, og ethvert indgreb i disse rettigheder bør være i overensstemmelse med chartret. Hvis kreditorer inden for samme klasse behandles forskelligt som led i en afviklingsforanstaltning, bør sådanne forskelle navnlig være begrundet i hensynet til samfundets interesse og stå i forhold til de konkrete risici, og de må hverken direkte eller indirekte medføre forskelsbehandling på grund af nationalitet. (42)De berørte aktionærer, clearingdeltagere og kreditorer bør ikke lide større tab end dem, de ville have lidt, hvis afviklingsmyndigheden ikke havde indledt en afviklingsforanstaltning mod CCP'en, og de i stedet havde været underlagt eventuelle udestående forpligtelser i henhold til CCP'ens genopretningsplan eller andre foranstaltninger i dens forretningsorden, eller hvis CCP'en var blevet afviklet efter almindelig insolvensbehandling. Hvis en del af aktiverne i en CCP under afvikling overføres til en privat køber eller en bro-CCP, bør den resterende del af CCP'en afvikles ved almindelig insolvensbehandling. (43)For at beskytte aktionærers, modparters og kreditorers rettigheder bør der fastlægges klare forpligtelser vedrørende værdiansættelsen af aktiver og passiver i CCP'en og værdiansættelsen af den behandling, som aktionærer og kreditorer ville have fået, hvis afviklingsmyndigheden ikke havde indledt en afviklingsforanstaltning. Det bør være muligt at indlede en værdiansættelse allerede i genopretningsfasen. Inden der træffes nogen iværksættelsesforanstaltning, bør der foretages en retfærdig og realistisk værdiansættelse af CCP'ens aktiver og passiver. En sådan værdiansættelse bør kun kunne påklages sammen med afviklingsafgørelsen. I visse tilfælde bør der efter anvendelsen af afviklingsværktøjer gennemføres en sammenligning af den behandling, som aktionærer og kreditorer faktisk har fået, og den behandling de ville have fået, hvis afviklingsmyndigheden ikke havde indledt afviklingsforanstaltning mod CCP'en, og de i stedet havde været underlagt eventuelle udestående forpligtelser i henhold til CCP'ens genopretningsplan, andre foranstaltninger i dens forretningsorden eller efter almindelig insolvensbehandling. Hvis aktionærer eller kreditorer som betaling eller kompensation for deres krav har modtaget et mindre beløb end det, de ville have modtaget, hvis afviklingsmyndigheden ikke havde indledt afviklingsforanstaltning mod CCP'en, og de i stedet havde været underlagt eventuelle udestående forpligtelser i henhold til CCP'ens genopretningsplan eller andre foranstaltninger i dens forretningsorden, eller hvis CCP'en var blevet afviklet efter almindelig insolvensbehandling, bør de i visse tilfælde være berettiget til at få differencen udbetalt. I modsætning til værdiansættelsen forud for afviklingsforanstaltningen bør denne sammenligning kunne anfægtes uafhængigt af afviklingsafgørelsen. Medlemsstaterne bør frit kunne afgøre, hvordan de vil betale en eventuel konstateret forskel i behandlingen til de pågældende aktionærer og kreditorer.

(44)Med henblik på at sikre en effektiv afvikling bør alle tab, der skal fordeles, for at CCP'en kan genetablere en matched bog med udestående positioner og opfylde sine løbende betalingsforpligtelser, fastsættes så nøjagtigt som muligt under værdiansættelsen. Værdiansættelsen af nødlidende CCP'ers aktiver og passiver bør bygge på rimelige, forsigtige og realistiske antagelser på det tidspunkt, hvor afviklingsværktøjerne anvendes. Værdien af passiver bør imidlertid ikke påvirkes af CCP'ens finansielle situation ved værdiansættelsen. Afviklingsmyndighederne bør i hastetilfælde kunne foretage en hurtig værdiansættelse af en nødlidende CCP's aktiver eller passiver. Denne værdiansættelse bør være midlertidig og gælde, indtil der foretages en uafhængig værdiansættelse. (45)Når afviklingen indledes, bør alle udestående kontraktlige forpligtelser, der er fastsat i CCP'ens forretningsorden, herunder udestående genopretningsforanstaltninger, honoreres, undtagen hvis udøvelsen af en anden afviklingsbeføjelse eller et andet afviklingsværktøj er mere velegnet til at undgå negative virkninger for den finansielle stabilitet eller for at sikre CCP'ens kritiske funktioner inden for rimelig tid. Tab bør herefter dækkes af lovregulerede kapitalinstrumenter og fordeles på aktionærerne op til deres kapacitet enten ved annullering eller overførsel af ejerskabsinstrumenter eller ved kraftig udvanding. Hvis disse instrumenter ikke er tilstrækkelige, bør afviklingsmyndighederne have beføjelse til at nedskrive efterstillet usikret gæld og privilegerede usikrede forpligtelser i det omfang, det er nødvendigt, uden at bringe den overordnede finansielle stabilitet i fare, i henhold til deres prioritet efter gældende national lovgivning om insolvens. (46)Hvis CCP'en udøver sine genopretningsforanstaltninger og ikke formår at bremse tabene, genoprette den til en afbalanceret position for så vidt angår en matched bog af udestående positioner eller omfattende supplering af præfinansierede ressourcer, eller hvis afviklingsmyndigheden har bestemt, at CCP'ens gennemførelse af disse handlinger vil være skadelig for finansiel stabilitet, bør myndighedens udøvelse af sine beføjelser til at fordele udestående tab og positioner være rettet mod fordeling af udestående tab og derved sikre, at CCP'en vender tilbage til en afbalanceret position, og at de nødvendige præfinansierede ressourcer suppleres enten gennem fortsat anvendelse af værktøjerne i CCP'ens forretningsorden eller gennem andre handlinger. (47)Afviklingsmyndighederne bør også sikre, at omkostningerne i forbindelse med CCP'ens afvikling holdes på et minimum, og at kreditorer i samme klasse behandles ens. Hvis kreditorer i samme klasse behandles forskelligt som led i en afviklingsforanstaltning, bør sådanne forskelle være begrundet i almene hensyn og i, at de hverken direkte eller indirekte indebærer forskelsbehandling på grund af nationalitet eller nogen anden årsag. (48)Afviklingsværktøjerne bør anvendes i videst mulige omfang inden en eventuel kapitaltilførsel fra den offentlige sektor eller en tilsvarende ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige til en CCP. Anvendelse af finansiel støtte fra det offentlige til at hjælpe med afviklingen af nødlidende institutioner bør overholde gældende bestemmelser om statsstøtte. (49)I en effektiv afviklingsordning bør omkostningerne til afvikling af en nødlidende CCP i mindst muligt omfang bæres af skatteyderne. En sådan ordning bør desuden sikre, at CCP'er kan afvikles uden at bringe den finansielle stabilitet i fare. Fordelingsværktøjerne for tab og positioner opfylder dette mål, idet de sikrer, at den nødlidende CCP's aktionærer og modparter, der er blandt den nødlidende CCP's kreditorer, lider passende tab og bærer en passende del af de omkostninger, der er forbundet med CCP'ens sammenbrud. Fordelingsværktøjerne for tab og positioner giver således en CCP's aktionærer og modparter større incitament til at overvåge en CCP's sundhedstilstand under normale omstændigheder i henhold til anbefalingerne fra Rådet for Finansiel Stabilitet. (50)For at sikre, at afviklingsmyndighederne har det nødvendige råderum til at allokere tab og positioner til modparter under en række forskellige omstændigheder, bør disse myndigheder kunne anvende fordelingsværktøjerne for tab og positioner, både når målet er at videreføre den nødlidende CCP's aktiviteter, og når kritiske ydelser overføres til en bro-CCP eller en tredjepart, og den resterende del af CCP'en indstiller sin virksomhed og likvideres. (51)Hvis fordelingsværktøjerne for tab og positioner anvendes med henblik på at genoprette den nødlidende CCP's levedygtighed, så den vil kunne fortsætte sin virksomhed som en going concern, bør afviklingen ledsages af udskiftning af ledelsen, medmindre det er hensigtsmæssigt og nødvendigt at beholde ledelsen for at nå afviklingsmålene, og af en efterfølgende omstrukturering af CCP'en og dens aktiviteter på en måde, der fokuserer på årsagerne til dens sammenbrud. Omstruktureringen bør gennemføres ved iværksættelse af en plan for omorganisering af forretningsaktiviteterne, der bør være forenelig med den omstruktureringsplan, som CCP'en eventuelt skal indgive i henhold til rammebestemmelserne for statsstøtte. (52)Værktøjerne for fordeling af tab og positioner bør anvendes med henblik på igen at afstemme CCP'ens bøger, dæmme op for yderligere tab og tilvejebringe yderligere ressourcer til at bidrage til rekapitaliseringen af CCP'en og supplere dens præfinansierede ressourcer. For at sikre, at de er effektive og opfylder deres mål, bør de kunne anvendes på flest mulige kontrakter, der giver anledning til usikrede forpligtelser, eller som skaber en umatched bog for den nødlidende CCP. De bør omfatte muligheden for at auktionere misligholdende medlemmers positioner blandt de øvrige clearingmedlemmer, fordele dem tvangsmæssigt i det omfang, frivillige ordninger i henhold til genopretningsplanen ikke er udtømt, da afviklingen blev indledt, helt eller delvist ophæve misligholdende clearingmedlemmers, produktlinjers eller CCP'ens kontrakter, foretage yderligere haircuts af udgående variationsmarginbetalinger, udøve alle udestående cash calls i genopretningsplaner, udøve yderligere cash calls, der specifikt er øremærket afviklingsmyndigheden, og nedskrive kapital- og gældsinstrumenter udstedt af CCP'en eller andre usikrede forpligtelser og konvertere af alle gældsinstrumenter til aktier. (53)Afviklingsmyndighederne bør i en række tilfælde kunne udelukke eller delvist udelukke nogle kontrakter fra fordelingen af tab og positioner. Når disse udelukkelser tages i anvendelse, kan omfanget af tab eller eksponering for andre kontrakter øges for at tage hensyn til udelukkelserne, dog således at princippet om, at "ingen kreditor må stilles ringere", overholdes. (54)Hvis afviklingsværktøjerne er blevet anvendt til at overføre en CCP's kritiske ydelser eller levedygtige forretningsaktiviteter til en sund enhed som f.eks. en privat køber eller en bro-CCP, bør den resterende del af CCP'en likvideres inden for en passende tidsfrist under hensyntagen til det behov, der måtte være for, at den nødlidende CCP ved hjælp af tjenesteydelser eller støtte sætter køberen eller bro-CCP'en i stand til at udføre de ved overførslen erhvervede aktiviteter eller ydelser. (55)Virksomhedssalgsværktøjet bør give myndigheder mulighed for at sælge CCP'en eller dele af dens forretningsaktiviteter til en eller flere købere uden aktionærernes samtykke. Ved anvendelsen af virksomhedssalgsværktøjet bør myndighederne foranstalte markedsføringen af CCP'en eller en del af dens forretningsaktiviteter på en åben, gennemsigtig og ikkediskriminerende måde og samtidig sigte mod så høj en salgspris som muligt. (56)Et eventuelt nettoprovenu fra overførslen af aktiver eller passiver fra den CCP, der er under afvikling, når virksomhedssalgsværktøjet anvendes, bør gå til den enhed, der er tilbage efter opløsningen. Et eventuelt nettoprovenu fra overførslen af ejerskabsinstrumenter udstedt af den CCP, der er under afvikling, når virksomhedssalgsværktøjet anvendes, bør gå til aktionærerne. Provenuet bør opgøres netto, dvs. efter fradrag af omkostningerne i forbindelse med CCP'ens sammenbrud og dens afviklingsprocedure. (57)For at kunne sæl