om visse luftfartssikkerhedsaspekter for at tage højde for udløbet af den overgangsperiode, der er nævnt i aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•1.1.Forslagets begrundelse og formål

Den 1. februar 2020 trådte Det Forenede Kongerige ud af Den Europæiske Union i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union. Aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab ("udtrædelsesaftalen") blev indgået af Unionen ved Rådets afgørelse (EU) 2020/135 og trådte i kraft den 1. februar 2020. Den overgangsperiode, der er omhandlet i udtrædelsesaftalens artikel 126, og i hvilken EU-retten fortsat finder anvendelse på og i Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med artikel 127 i nævnte aftale, udløber den 31. december 2020.

Hvis parterne ikke inden overgangsperiodens udløb når til en aftale om de fremtidige forbindelser, der omfatter luftfartssikkerhed, vil Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen navnlig få konsekvenser for gyldigheden af certifikater og licenser, der er udstedt af Den Europæiske Unions Luftfartssikkerhedsagentur ("agenturet") på vegne af Det Forenede Kongerige eller visse konstruktionsorganisationer med hjemsted i Det Forenede Kongerige i henhold til forordning (EU) 2018/1139 og de gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til nævnte forordning eller i henhold til forordning (EF) nr. 216/2008.

På luftfartssikkerhedsområdet kan konsekvenserne af overgangsperiodens udløb for certifikater og godkendelser i de fleste tilfælde afhjælpes af de berørte parter ved hjælp af forskellige foranstaltninger, herunder ved at skifte til en civil luftfartsmyndighed i en EU-medlemsstat eller ved at anmode agenturet om at udstede et tredjelandscertifikat, som får virkning fra overgangsperiodens udløb (en såkaldt "tidlig anmodning"). I henhold til udtrædelsesaftalens artikel 41 kan dele og apparatur, som en person, der er certificeret af Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder, har fået udstedt et overensstemmelsescertifikat for i henhold til EU's luftfartssikkerhedsregler, desuden anvendes i Unionen i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, også efter overgangsperiodens udløb, forudsat at de er blevet bragt i omsætning i Unionen eller Det Forenede Kongerige inden overgangsperiodens udløb.

I modsætning til andre områder af EU-retten er der imidlertid visse tilfælde, hvor det ikke er muligt for fysiske eller juridiske personer at afbøde uforholdsmæssigt store forstyrrelser i Unionen. Kommissionen bør derfor fremsætte forslag til foranstaltninger, der sikrer, at certifikater for visse typer luftfartøjsmateriel, dele, apparatur og virksomheder fortsat er gyldige.

For så vidt angår luftfartøjsmateriel ("typecertifikater") og virksomheder ("godkendelse af organisationer") varetager Det Forenede Kongerige med virkning fra overgangsperiodens udløb for områder under dets jurisdiktion rollen som "konstruktionsstat" i henhold til konventionen angående international civil luftfart. Indtil den 31. december 2020 varetages denne rolle af Den Europæiske Unions Luftfartssikkerhedsagentur.

Det er derfor nødvendigt at udarbejde en kontrolleret overgangsmekanisme, der sikrer, at det berørte materiel eller de berørte konstruktioner, som før overgangsperiodens udløb er certificeret af agenturet eller af en konstruktionsorganisation, der er certificeret af agenturet, fortsat kan anvendes i EU-luftfartøjer uden afbrydelse.

De foreslåede bestemmelser kommer ikke til at resultere i mindre strenge krav med hensyn til luftfartens sikkerhed eller miljøpræstationer i Unionen. Forslaget giver fabrikanterne i Unionen mulighed for fortsat at fremstille deres produkter og operatørerne mulighed for fortsat at anvende sådanne produkter i overensstemmelse med de gældende krav i EU-retten. En afbrydelse af disse aktiviteter vil forårsage væsentlige sociale og økonomiske udfordringer. I og med at forslaget sikrer organisationernes overholdelse af EU-retten, sikrer det også beskyttelsen af forbrugere og borgere.

Denne retsakt er en del af en pakke af foranstaltninger, som Kommissionen er i færd med at vedtage.

•1.2.Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Den foreslåede forordning tænkes anvendt som lex specialis, og den tager sigte på at afhjælpe nogle af de konsekvenser, der følger af det faktum, at forordning (EU) 2018/1139 og de gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold dertil og i henhold til forordning (EF) nr. 216/2008, ikke længere finder anvendelse på Det Forenede Kongerige. Forordningens bestemmelser er begrænset til det, der er nødvendigt for at sikre en kontrolleret overgang til et luftfartsmarked, der ikke længere omfatter Det Forenede Kongerige. Ellers finder de almindelige bestemmelser i ovennævnte retsakter fortsat anvendelse. Dette forslag er derfor fuldt ud i overensstemmelse med den gældende lovgivning og navnlig med forordning (EU) 2018/1139.

•1.3.Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Forslaget vedrører luftfartssikkerhed og supplerer forordning (EU) 2018/1139 med henblik på specifikt at fastsætte bestemmelser om regulering af den situation, der opstår ved udløbet af den overgangsperiode, der er fastsat i udtrædelsesaftalen, hvis der ikke indgås en aftale om luftfartssikkerhedsanliggender, som finder anvendelse fra nævnte dato.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•2.1.Retsgrundlag

Retsgrundlaget er artikel 100, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

•2.2.Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)