A4-0042/99

Beslutning om meddelelse fra Kommissionen: Den Europaeiske Unions rolle i fredsprocessen og dens fremtidige bistand til Mellemoesten (KOM(97)0715 - C4-0114/98)

Europa-Parlamentet,

* der henviser til Kommissionens meddelelse til Raadet KOM(97)0715 - C4-0114/98,

* der henviser til FN's Sikkerhedsraads resolutioner nr. 242, 338 og 425,

* der henviser til sine afgoerelser I og II om Raadets faelles holdninger fastlagt med henblik paa vedtagelse af to forordninger om aendring af forordning (EF) nr. 1734/94 om finansielt og fagligt samarbejde med de besatte omraader (11565/1/98 - C4-0611/98 og C4-0612/98 - 97/0316(SYN) og 98/0220(SYN) ((Protokollen af 03.12.1998, del II, punkt 3.)),

* der henviser til sine tidligere beslutninger om dette emne, f.eks. beslutningerne af 24. maj 1996 om Kommissionens meddelelse til Raadet og Europa-Parlamentet om Den Europaeiske Unions fremtidige oekonomiske bistand til Vestbredden og Gaza-striben ((EFT C 166 af 10.06.1996, s. 253.)), af 18. juni 1998 om fredsprocessen i Mellemoesten ((EFT C 210 af 06.07.1998, s. 221.)) og af 16. september 1998 om forslag til Raadets forordning (EF) om aendring af forordning (EF) nr. 1734/94 om finansielt og fagligt samarbejde med de besatte omraader ((EFT C 313 af 12.10.1998, s. 64 og 65.)),

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender og udtalelse fra Budgetudvalget og Budgetkontroludvalget (A4-0049/99),

A. der henviser til, at Wye Plantation-aftalerne har gjort det muligt at genoptage fredsprocessen efter en pause paa over 18 maaneder og har resulteret i, at den nuvaerende israelske regering for foerste gang har accepteret og fulgt princippet om jord til gengaeld for fred, der laa til grund for Oslo-aftalerne,

B. der henviser til, at Wye Plantation-aftalerne er havnet i et doedvande bl.a. paa grund af den politiske situation i Israel, der har foert til udskrivelse af parlamentsvalg i maj og juni,

C. der er overbevist om, at aftalen vil kunne foere til positive resultater, hvis den gennemfoeres fuldt ud af den israelske regering, hvis terrorhandlingerne, der er en alvorlig trussel mod fredsprocessen, ophoerer, og hvis der samtidig sikres oekonomisk og social udvikling i de omraader, der administreres af Den Palaestinensiske Myndighed,

D. der erindrer om, at, selv om der holdes fast i Wye Plantation-aftalerne, er de vigtigste spoergsmaal stadig uloeste, dvs. definitionen af Jerusalems status, fastlaeggelsen af graenserne, bosaettelserne, flygtningenes status og isaer afgoerelsen om oprettelse af en uafhaengig palaestinensisk stat,

E. der konstaterer, at EU, selv om den fortsat er den stoerste yder af oekonomisk og finansiel bistand til omraadet, ikke har vaeret inddraget i de politiske forhandlinger, der har foert til genoptagelse af dialogen, og heller ikke i de dertil knyttede forpligtelser,

F. der deler konklusionerne i Kommissionens meddelelse om noedvendigheden af at omorganisere EU's og USA's komplementaere indsats baade i forholdet til israelerne og palaestinenserne og i forbindelse med fastlaeggelsen af ansvar i tilknytning til den internationale bistand til fredsprocessen, eftersom EU er den stoerste bistandsyder;

G. der desuden bemaerker, at de enorme summer, der er stillet til raadighed for den palaestinensiske befolkning, ikke har haft de oenskede virkninger for oekonomien i omraaderne under Den Palaestinensiske Myndighed, hvor der tvaert imod er registreret et markant fald i gennemsnitsindkomsten,

H. der henviser til, at heller ikke partnerskabsaftalen indgaaet med Den Palaestinensiske Befrielsesorganisation paa vegne af Den Palaestinensiske Myndighed har resulteret i det forventede bidrag til den oekonomiske udvikling i omraaderne, hvilket i vid udstraekning skyldes, at de israelske myndigheder har lagt administrative hindringer i vejen, og at omraaderne gentagne gange er blevet spaerret af efter terroraktioner,

I. der paapeger, at den oekonomiske og politiske situation i Jordan er blevet forvaerret som foelge af det doedvande, fredsprocessen er havnet i, hvilket oeger de destabiliserende faktorer i omraadet;

J. der henviser til, at det paa denne baggrund er noedvendigt med overvejelser om udformningen af, maalene for og midlerne i EU's indsats i Mellemoesten, uanset den energiske og positive indsats, som EU's saerlige udsending har ydet for fredsprocessen i Mellemoesten,

K. der erkender, at EU's utilstraekkelige indsats i vid udstraekning skyldes medlemsstaternes manglende evne til at give den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik konkret indhold og sikre dens gennemfoerelse, og at det hidtil kun er lykkedes at indgaa afgoerende aftaler om ikke-konfliktbetonede spoergsmaal som f.eks. bistanden til afholdelsen af det palaestinensiske valg i 1996,

L. der henviser til, at der navnlig med tanke paa den kritiske dato den 4. maj 1999 er behov for, at EU indtager en faelles holdning,

1. udtrykker tilfredshed med den aftale, der er indgaaet i Wye Plantation, idet den tilfoerer fredsprocessen ny dynamik og goer det muligt at genoptage forhandlingerne inden den afgoerende frist den 4. maj 1999;

2. beklager, at den israelske regering herefter har tilfoejet nye unilaterale betingelser til den oprindelige aftale, hvilket har bevirket, at aftalens gennemfoerelse er gaaet i staa;

3. finder det om ikke umuligt, saa dog vanskeligt at indlede og afslutte forhandlingerne om tredje fase inden den 4. maj 1999 i betragtning af de stadig uloeste problemer og parlamentsvalget i Israel i maj og juni; finder det imidlertid positivt, at princippet om jord for fred ikke laengere bestrides alvorligt af de vigtigste politiske kraefter i Israel;

4. er overbevist om, at palaestinensernes legitime intentioner om at fremsaette en ensidig uafhaengighedserklaering senest den 4. maj 1999 samt den bebudede israelske reaktion rummer en advarsel om et muligt dramatisk omslag i fredsprocessen;

5. anser det for afgoerende i anerkendelse af palaestinensernes basale ret til at grundlaegge deres egen stat, at Oslo-aftalernes internationale garanter hoejtideligt bekraefter deres forpligtelse til at opfylde alle fredsprocessens maalsaetninger og i den sammenhaeng sikrer Den Palaestinensiske Myndighed den fornoedne stoette til at berettige en forlaengelse af den provisoriske aftale til efter den 4. maj 1999;

6. opfordrer den israelske regering til at holde fast ved sit loefte om at frigive de palaestinensiske politiske fanger, men ikke de almindelige kriminelle palaestinensere, som kun kan forvaerre den i forvejen spaendte situation i omraaderne under Den Palaestinensiske Myndigheds kontrol;

7. understreger, at EU yder og kan vedblive med at yde et vigtigt bidrag i forbindelse med vigtige spoergsmaal angaaende gennemfoerelsen af aftalerne, f.eks. fuldfoerelsen af lufthavnen og industrizonen i Gaza, anlaeggelsen af havnen og etableringen af en sikker passage mellem Gaza og Vestbredden samt i forbindelse med sikkerhedsspoergsmaal;

8. erindrer om, at kampen mod enhver form for ekstremisme og fundamentalisme er en afgoerende forudsaetning for et heldigt udfald af den igangvaerende proces;

9. mener imidlertid, at, selv om forpligtelsen til at saette ind over for terrorhandlingerne mod staten Israel boer figurere som en ufravigelig maalsaetning for Den Palaestinensiske Myndighed, maa den ikke betyde et skridt i den forkerte retning i den demokratiske udvikling af det palaestinensiske samfund, der stadig er beroert af begraensninger i udtryksfriheden og kraenkelser af menneskerettighederne;

10. haaber, at der gennem overvindelse af bosaetternes og de traditionalistiske og ekstremistiske partiers modstand kan opnaas anerkendelse hos det israelske samfunds flertal af princippet om jord for fred, der sammen med Det Palaestinensiske Nationalraads anerkendelse af staten Israel udgoer en noedvendig betingelse for fredsprocessens viderefoerelse;

11. finder, at den fortsatte udvidelse af bosaettelserne udgoer en alvorlig kraenkelse af fredsaftalerne;

12. er overbevist om, at den naturlige udvikling i den igangvaerende proces vil vaere, at der oprettes en uafhaengig palaestinensisk stat, og at staten Israels eksistens og ret til sikkerhed anerkendes af den arabiske verden;

13. konstaterer, at USA i denne fase af fredsprocessen har bevaeget sig fra rollen som maegler til en rolle som medansvarlig for gennemfoerelsen af aftalerne, mens EU ikke er inddraget i forhandlingerne om omraadets politiske fremtid og heller ikke i kontrol- og overvaagningsopgaver af nogen art, selv ikke paa omraader, der har direkte betydning for effekten af den europaeiske bistand;

14. mener, at dette hovedsagelig skyldes fravaeret af en faelles udenrigspolitik, hvilket forhindrer EU i at optraede med én stemme; er overbevist om, at udnaevnelsen af en hoejtstaaende repraesentant for FUSP med politisk myndighed kan udgoere et foerste skridt i skabelsen af en saadan faelles optraeden i samarbejde med EU's saerlige udsending under forudsaetning af, at der er fastlagt en sammenhaengende og fuldstaendig faelles politik, som vedkommende skal repraesentere;

15. opfordrer Raadet til som et signal til alle deltagere i fredsprocessen, USA indbefattet, at tage initiativ til, at EU ud over sin finansielle rolle fremover faar et styrket politisk ansvar i Mellemoesten ikke mindst i forbindelse med gennemfoerelsen af Wye Plantation-aftalerne og forhandlingerne om spoergsmaalene vedroerende den endelige status;

16. erindrer om, at EU og medlemsstaterne i adskillige aar har vaeret den stoerste oekonomiske bistandsyder i de besatte omraader, og at bistanden i den udstraekning, den har hindret en yderligere forvaerring af den palaestinensiske befolknings oekonomiske forhold, uafviseligt har udgjort et bidrag til den igangvaerende proces;

17. beklager imidlertid, at de oekonomiske fremskridt for den palaestinensiske befolkning uanset den omfattende finansielle stoette, indgaaelsen af partnerskabsaftalen og ivaerksaettelsen af multilaterale initiativer som Barcelona-processen har vaeret mere end begraensede;

18. finder det paakraevet, at Kommissionen hurtigt indfoerer en direkte kontrol af EU-stoettens anvendelse paa grund af de gentagne og uacceptable tilfaelde af bedrageri, og stoetter Kommissionens initiativ med henblik paa at tilvejebringe fuldstaendig gennemsigtighed omkring udgifterne og de foranstaltninger, som den agter at traeffe i den forbindelse;

19. erindrer om sine nylige afgoerelser vedroerende det nye program for finansielt og fagligt samarbejde til fordel for Palaestina, navnlig for saa vidt angaar information af Europa-Parlamentet og om Kommissionens tilsagn om at forelaegge en ny samlet og konsolideret tekst om programmets viderefoerelse fra aar 2000 og fremefter;

20. anmoder Kommissionen om at fremsende detaljerede oplysninger om de finansielle bidrag fra tredjelande og internationale finansielle institutioner til fordel for fredsprocessen, Palaestina og de oevrige lande i regionen;

21. ser med interesse frem til resultaterne af Revisionsrettens undersoegelser af effektiviteten og lovmaessigheden af EU's finansielle stoette til regionen over de seneste aar;

22. finder det foelgelig paakraevet med et eftersyn af EU's politik paa dette omraade, da det forekommer noedvendigt at foelge den finansielle bistand op med konkrete initiativer, der kan goere EU's indsats mere synlig;

23. er overbevist om, at EU boer tilstraebe at fremme det politiske og oekonomiske samarbejde i omraadet gennem et initiativ, der er rettet mod de beroerte lande, og som kan munde ud i en aftale om gennemfoerelse af konkrete regionale og multilaterale udviklings- og samarbejdsprojekter; mener desuden, at Euro-Middelhavskonferencen i Stuttgart den 4.-6. april 1999 vil vaere en konkret anledning til at fremme initiativer i denne retning;

24. finder det i denne forbindelse af allerstoerste betydning, at der udvises saerlig opmaerksomhed over for Jordan, hvis bidrag er afgoerende for fredsprocessens positive udvikling, og at der traeffes de noedvendige foranstaltninger til stoette for landets vaklende oekonomi og fremme af situationen omkring menneskerettighederne og udtryksfrihed;

25. oensker en intensivering af forbindelserne mellem EU og Jordan, der i oejeblikket er et omraade med fred og stabilitet, idet det boer erindres, at denne nation udgoer et vaesentligt element i fredsprocessen, og at kong Hussein i Wye Plantation bidrog til overvindelse af doedvandet i forhandlingerne og dermed beviste vaerdien af sin indiskutable erfaring med Mellemoestproblemer;

26. mener, at der i betragtning af det fejlslagne initiativ angaaende oprettelse af en udviklingsbank for Mellemoesten og Nordafrika er behov for, at EU stiller forslag om oprettelse af et nyt finansielt instrument, som landene i omraadet kan deltage i sammen med Europa og USA;

27. haaber, at det faelles initiativ mellem USA, israelerne og palaestinenserne kan udnyttes til undersoegelse og gennemfoerelse af konkrete projekter f.eks. om vandressourcer, saadan som det f.eks. er planlagt i fredsaftalen mellem Israel og Jordan;

28. mener, at de enkelte EU-institutioner - Raadet, Kommissionen og Europa-Parlamentet - kan bidrage til fredsprocessen ved at fremme og udbygge dialogen mellem samfundet og de palaestinensiske og de israelske institutioner; mellemfolkelige initiativer boer derfor betragtes som saerligt vigtige og stoettes i passende omfang;

29. understreger, at det agter at fremme initiativer, der er rettet mod israelske og palaestinensiske borgmestre og lokaladministrationer; mener, at projekterne for de palaestinensiske institutioner i Jerusalem boer have saerlig prioritet;

30. anmoder Kommissionen om at udarbejde programmer for uddannelse af medarbejdere ved Den Palaestinensiske Myndighed f.eks. inden for told, veterinaer og fytosanitaer kontrol, inddrivelse af skatter og politiarbejde;

31. finder de gentagne kraenkelser af »status quo« i Jerusalem uacceptable og kraever respekt for byens befolkningsgruppers individuelle, religioese og nationale identitet; opfordrer de religioese myndigheder til at deltage fuldt ud i bestraebelserne paa at faa fastlagt en permanent status for Jerusalem, der anerkendes internationalt for saa vidt angaar den multilaterale forvaltning af de hellige steder;

32. mener, at en eventuel israelsk tilbagetraekning fra Sydlibanon i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsraads resolution nr. 425 udgoer en positiv faktor, der vil kunne fjerne en kriselomme;

33. hilser Israels og Syriens erklaerede intentioner om at genoptage de afbrudte fredsforhandlinger velkommen og haaber, at dette kan ske snarest muligt, saaledes at der kan banes vej for et samarbejde, der bygger paa landenes og hele omraadets faelles interesse i stabilitet og oekonomisk udvikling;

34. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaterne, den israelske regering og Knesset og til Den Palaestinensiske Myndighed og Det Palaestinensiske Lovgivningsraad.