om ændring af gennemførelsesafgørelse 2009/1013/EU med henblik på at give Østrig tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 168 og 168a i direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem





BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

I henhold til artikel 395, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem ("momsdirektivet") kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse.

Ved brev registreret i Kommissionen den 23. marts 2018 anmodede Østrig om tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 168 og 168a i direktiv 2006/112/EF, med henblik på at ophæve fradragsretten for moms af varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person eller dennes ansatte til privat brug eller, mere generelt, til ikkeerhvervsmæssige formål eller ikkeøkonomiske aktiviteter. Ved brev registreret i Kommissionen den 4. april 2018 fremsendte Østrig i overensstemmelse med artikel 2 i gennemførelsesafgørelse 2009/1013/EU som ændret ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2428 en rapport om anvendelsen af denne foranstaltning, herunder med en vurdering af den anvendte procentuelle fordeling af retten til fradrag af moms.

I overensstemmelse med artikel 395, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF underrettede Kommissionen ved brev af 11. april 2018 de øvrige medlemsstater om Østrigs anmodning. Kommissionen meddelte ved brev af 12. april 2018 Østrig, at den rådede over alle de nødvendige oplysninger til at vurdere anmodningen.

Generel baggrund

I artikel 168 i direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at en afgiftspligtig person kan fradrage den moms, der er betalt eller skal betales af erhvervelser foretaget og ydelser modtaget i forbindelse med afgiftspligtige transaktioner. I artikel 168a, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at moms på udgifter i forbindelse med fast ejendom, der indgår i en afgiftspligtig persons erhvervsaktiver, og som anvendes til såvel erhvervsmæssige som ikkeerhvervsmæssige formål, kun kan fradrages for så vidt angår den del, der modsvarer ejendommens anvendelse til den afgiftspligtige persons erhvervsformål. I henhold til artikel 168a, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF kan medlemsstaterne også anvende denne regel i forbindelse med udgifter til andre varer, der indgår i de erhvervsaktiver, som medlemsstaterne specificerer.

Den foranstaltning, som Østrig har anmodet om, afviger dog fra disse principper og ophæver fuldstændig retten til at fradrage moms på varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person til privat eller ikkeerhvervsmæssig brug, herunder ikke-økonomiske aktiviteter.

Denne fravigelsesforanstaltning blev oprindelig indrømmet Østrig ved Rådets beslutning 2004/866/EF af 13. december 2004 i en periode indtil den 31. december 2009 og derefter igen ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2009/1013/EU af 22. december 2009 indtil den 31. december 2012, Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/705/EU af 13. november 2012 indtil den 31. december 2015 og Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2428 af 10. december 2015 indtil den 31. december 2018.

Østrig meddelte i sin aktuelle anmodning Kommissionen, at den indtil nu med succes har anvendt denne særlige foranstaltning, og anførte, at foranstaltningen navnlig bidrager til at forenkle momsopkrævningen og forhindre momsunddragelse og -undgåelse samt til at sikre en mere retfærdig beskatning, hvilket fører til bedre overholdelse af momsreglerne. En ophævelse af fravigelsen vil medføre en uberettiget likviditetsfordel for afgiftspligtige personer, som kun i begrænset omfang anvender en vare eller ydelse i erhvervsmæssigt øjemed, og som har ret til at fradrage moms af denne begrænsede anvendelse, sammenlignet med en afgiftspligtig person, som udelukkende anvender varen eller ydelsen i erhvervsmæssigt øjemed. En efterfølgende minimal ændring i fordelingen mellem privat og erhvervsmæssig brug af en vare eller ydelse, som kun i begrænset omfang anvendes i erhvervsmæssigt øjemed, vil medføre en regulering af den fradragne moms. Denne mindre regulering vil ikke være rimelig set ud fra såvel skatteyderens som skatteforvaltningens synspunkt.

Fravigelser indrømmes normalt for en begrænset periode, så det kan vurderes, om den særlige foranstaltning er hensigtsmæssig og effektiv. I den forbindelse forstår Kommissionen på baggrund af de oplysninger, som Østrig har indgivet, at fordelingen 90 % - 10 % mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug stadig udgør en god basis for at udskille de transaktioner, for hvilke den erhvervsmæssige brug kan anses for at være ubetydelig.

Den pågældende særlige foranstaltning gør derfor arbejdet lettere for både skatteforvaltningen og virksomhederne, da det ikke er nødvendigt at holde øje med den efterfølgende anvendelse af de varer og ydelser, for hvilke fradragsretten på anskaffelsestidspunktet var udelukket, særlig hvad angår eventuel beskatning af privat brug efter artikel 16 eller 26 i direktiv 2006/112/EF eller reguleringer af fradraget som fastsat i artikel 184-192 i samme direktiv. Det er derfor hensigtsmæssigt at forlænge fravigelsesforanstaltningen.

Enhver forlængelse bør dog være tidsbegrænset, så det kan vurderes, om de betingelser, fravigelsen bygger på, fortsat er til stede. Det foreslås derfor at forlænge fravigelsen indtil udgangen af 2021 og at anmode Østrig om, såfremt landet påtænker endnu en forlængelse efter 2021, sammen med anmodningen om forlængelse senest den 31. marts 2021 at indgive en rapport, der omfatter en evaluering af den anvendte fordeling mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug, som ophævelsen af momsfradraget er baseret på.

Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører

I henhold til artikel 176 i direktiv 2006/112/EF fastsætter Rådet, hvilke udgifter der ikke giver ret til fradrag af moms. Indtil det sker, kan medlemsstaterne opretholde alle de undtagelser, som var gældende efter deres nationale lovgivning pr. 1. januar 1979. Der findes derfor en række "stand still"-bestemmelser, som begrænser fradragsretten for afgiftspligtige personer.

Uanset tidligere initiativer til at indføre regler for, hvilke kategorier af udgifter der kan være genstand for begrænset fradragsret, er en sådan fravigelse hensigtsmæssig i afventning af en harmonisering af disse regler på EU-niveau.

2.RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

Høring af interesserede parter