DA Den Europæiske Unions Tidende C 434/30

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om arbejdsmarkedsparternes og de øvrige civilsamfundsorganisationers rolle i lyset af de nye arbejdsformer

(sonderende udtalelse på anmodning af det estiske rådsformandskab)

(2017/C 434/05)

Ordfører: Franca SALIS-MADINIER Medordfører: Jukka AHTELA

Anmodning om udtalelse Det estiske rådsformandskab, 17.3.2017 Retsgrundlag Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde Kompetence Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab Vedtaget i sektionen 19.7.2017 Vedtaget på plenarforsamlingen 20.9.2017 Plenarforsamling nr. 528 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 185/2/3

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU vurderer, at der mere end nogensinde før er behov for på alle niveauer at anerkende den rolle, som den sociale dialog og de kollektive overenskomstforhandlinger spiller i en tid med store digitale miljømæssige og demografiske forandringer, som medfører vidtrækkende ændringer for arbejdstagere, arbejdsgivere og deres indbyrdes relationer som arbejdsmarkedets parter.

1.2. EØSU mener, at de igangværende ændringer er af en sådan størrelsesorden, at de kræver fælles overvejelser, der er vidt favnende og inkluderende. Metoden tager udgangspunkt i en social dialog på alle niveauer og en indsats fra alle berørte parter for hele tiden at finde nye relevante løsninger, fremsætte forslag og opfinde fremtidens verden.

1.3. Arbejdsmarkedets parter skal som aktører udvise klarsyn med hensyn til fremskyndelsen og omfanget af omvæltningerne, være fast besluttede på at ville begrænse de negative virkninger og være overbeviste om, at deleøkonomien kan føre til en positiv udvikling og chancer, der må udnyttes.

1.4. EØSU er overbevist om, at de grundlæggende målsætninger og principper for den sociale dialog stadig er gyldige i arbejdsmarkedets nye verden. Den sociale dialog, der blandt andet omfatter information, høring og deltagelse af arbejdstagerne, skal være baseret på gensidig tillid og respekt for national praksis.

1.5. Udvalget har i mange af sine udtalelser igen bekræftet den centrale rolle, som den sociale dialog spiller i de nye arbejdsformer (1). Den sociale dialog skal spille en førende rolle på alle relevante niveauer, samtidig med at arbejdsmarkedsparternes autonomi respekteres fuldt ud.

1.6. EØSU mener, at det i dag er umuligt at forudsige alle de muligheder og udfordringer, som den digitale økonomi vil foranledige. Det er ikke hensigten med den sociale og civile dialog at gå imod disse overgange, men derimod at guide dem bedst muligt for at udnytte alle de fordele, de kan udgøre for vækst, for fremme af innovation og kompetencer, for job af høj kvalitet samt for bæredygtig og solidarisk finansiering af sociale sikringsrettigheder.

1.7. Som EØSU allerede har påpeget, sås der tvivl om fagforeningsrepræsentationen og overenskomstforhandlingerne for platformsarbejdstagere (2). Det er derfor på sin plads at fjerne hindringerne for udøvelsen af de grundlæggende rettigheder, som er sikret ved EU's charter om grundlæggende rettigheder og ILO's konventioner (3).

1.8. Digitaliseringen udfordrer de traditionelle ledelses- og lederskabsmetoder og lægger op til en deltagende ledelse og fastlæggelse af fælles spilleregler. Denne nye ledelsesform skal give lønmodtagerne mulighed for at udtrykke sig og medvirke ved problemløsning og udveksling af praksis for at styrke de fælles holdepunkter, den faglige ekspertise og optimere de menneskelige ressourcer i innovations- og erhvervsudviklingsprocessen.

1.9. Samtidig anerkender EØSU, at de nye arbejdsformer, ledsaget af fjernelse af mellemled og hurtige og konstante ændringer, gør det nødvendigt at tilpasse strukturer og fremgangsmåder i den sociale dialog.

1.10. EØSU anbefaler, at man respekterer arbejdsmarkedsparternes autonomi. De har igennem kollektive overenskomstforhandlinger givet tilsagn om at finde innovative måder at føre en social dialog på, og finde løsninger, der er tilpasset såvel arbejdsgivernes som arbejdstagernes behov, både i traditionelle virksomheder som i den digitale økonomi.

1.11. EØSU redegør i denne udtalelse for sine tidlige erfaringer, svar og innovative løsninger, fagforeningspraksis og resultater af kollektive overenskomstforhandlinger, der tackler de udfordringer, som disse ændringer giver anledning til.

1.12. EØSU konstaterer, at digitaliseringen og dens indvirkning på arbejdslivet bør være en prioritet på europæiske plan og i alle medlemsstater og blive en central udfordring i den sociale dialog. EØSU anbefaler, at man: — følger digitaliseringens udvikling, tendenser, farer og muligheder og dens indvirkning på arbejdsmarkedsrelationerne, arbejdsvilkår og den sociale dialog — øger den sociale dialogs effektivitet og relevans i arbejdsmarkedets udvikling gennem de nødvendige midler, såsom udveksling af oplysninger og udførelse af sonderende undersøgelser, udveksling af god praksis og en passende retlig og ikke-retlig ramme.

1.13. Disse dybtgående ændringer, som arbejdsmarkedet gennemgår, rejser også spørgsmålet om øget samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter og andre organisationer i civilsamfundet. EØSU har allerede givet udtryk for, at der bør sondres klart mellem social dialog og civil dialog, for selvom de ikke kan slås sammen, betyder det ikke, at de skal være helt adskilt fra hinanden (4). Blandt de initiativer, som nævnes i denne udtalelse, er desuden vidt favnende samråd på regeringsniveau, der i forbindelse med den mere generelle debat om den samlede indvirkning af digitaliseringen involverer andre berørte parter i civilsamfundet.

2. Indledning

2.1. Ligesom i 1985, da arbejdsmarkedets parter og den sociale dialog opnåede legitimitet og en betydningsfuld rolle i den europæiske opbygning, anbefaler EØSU i en tid, præget af store forandringer, at styrke arbejdsmarkedsparternes rolle på samtlige niveauer, samtidig med at man anerkender den rolle, civilsamfundets repræsentanter spiller.

2.2. De nye fragmenterede arbejdsformer og stigningen i antallet af atypiske arbejdstagere betyder, at der er brug for at inddrage disse arbejdstagere gennem mere information og flere samråd samt gennem tilpassede arbejdsmarkedsrettigheder og bestemmelser vedrørende arbejdstid og sociale rettigheder (5).

3. Arbejdet på de digitale platforme i praksis

3.1. Ifølge Eurobarometer (6) gør 17 % af de europæiske borgere brug af digitale platforme som kunder eller arbejdstagere. De fleste er højt kvalificerede og bor i byerne. Blandt disse borgere tilbyder blot 5 % af arbejdstagerne regelmæssigt tjenester og arbejde på platformene, og 18 % gør det kun sporadisk. Det er stadig kun meget få, der har arbejde på platforme som hovedaktivitet, men antallet er stigende. Den digitale teknologi og den kunstige intelligens har til gengæld en meget stor indvirkning på arbejdet i de traditionelle virksomheder, og uden at ville se bort fra det arbejde, der foregår på platforme, bør den sociale dialog fokusere på denne udvikling, som er årsag til en gennemgribende forandring af arbejdets natur og tilrettelæggelse.

3.2. EØSU ser gerne, at crowd-workers' kontraktmæssige status og andre nye former for beskæftigelsesforhold samt mellemleddenes forpligtelser bliver kigget efter i sømmene med henblik på forhandlingerne om arbejdsvilkår. Det er nødvendigt med visse præciseringer af disse arbejdsformer og den gældende skatte- og socialsikringsordning.

3.3. EØSU anbefaler, at Kommissionen, OECD og ILO samarbejder med arbejdsmarkedets parter om at udvikle passende bestemmelser vedrørende anstændige arbejdsvilkår og beskyttelse af onlinearbejdstagere samt arbejdstagere, der er underlagt andre nye ansættelsesforhold. Efter EØSU's mening vil det være en fordel at udvikle en tilgang på EU niveau, selv om de fleste foranstaltninger vil skulle gennemføres i medlemsstaterne, i sektorerne eller på arbejdspladserne (7).

3.4. EØSU er navnlig optaget af, at fagforeningsrepræsentation og retten til kollektive overenskomstforhandlinger for arbejdstagerne inden for digital teknologi nu anfægtes. Man kunne således anvende konkurrencereglerne for selvstændige, som i virkeligheden befinder sig i en situation, der svarer til lønmodtageres. Det bør derfor vurderes fra sag til sag, hvilken status de berørte arbejdstagere har, og i tilfælde af lønnet beskæftigelse skal de hindringer, som synes at udelukke disse arbejdstagere fra de kollektive overenskomstforhandlinger og fagforeningsrepræsentation, fjernes (8).

4. Digitalisering og vigtige temaer for arbejdsmarkedets parter i den sociale dialog

4.1. EØSU mener, at spørgsmål vedrørende beskæftigelse, jobmobilitet, livslang uddannelse (9), ikke mindst efteruddannelse, social beskyttelse og bæredygtig finansiering (10) samt arbejdsvilkår og lønninger samt indtægtssikkerhed er blandt hovedtemaerne i den sociale dialog i den digitale tidsalder.

5. Beskæftigelse og erhvervsuddannelse

5.1. Det er svært at sætte sig ind i de kvalitative og kvantitative ændringer, som beskæftigelsen vil opleve efter den digitale overgang, især fordi følgerne kan variere alt efter sektor og fag.

5.2. Ikke desto mindre er det arbejdsmarkedsparternes opgave at foregribe udviklingen, så arbejdstagernes kvalifikationer kan tilpasses de nye fag (11). Livslang uddannelse og tilpasning af uddannelsernes indhold til digitale færdigheder skal prioriteres. I visse medlemsstater er der minimumsrettigheder til betalt uddannelsesorlov. Det bør undersøges, om dette er et nyttigt redskab for arbejdstagere og arbejdsgivere med hensyn til at tilpasse sig kvalifikationsbehovene, og om der er behov for europæiske foranstaltninger til at udbrede disse erfaringer i EU (12).

6. Social beskyttelse

6.1. Den måde, de sociale sikringssystemer fungerer på, skal undersøges og om nødvendigt tilpasses, da det oprindeligt blev udviklet til kontinuerlige karriereforløb, der er mindre og mindre udbredt. På ti år er antallet af europæere, der arbejder på deltid, steget med 11 millioner (der er i dag 44 millioner), og antallet af arbejdstagere på midlertidige kontrakter er steget med mere end 3 millioner (22 millioner i alt) (13).

6.2. Der må på europæisk og nationalt plan træffes nogle politiske valg for det finansielle og skattemæssige område for at kunne opretholde vores sociale beskyttelsessystemer, og disse emner bør indgå i den sociale dialog.

7. Den juridiske udvikling af underordningsforholdet

7.1. EØSU har i en udtalelse anført (14), at selve definitionen på arbejde og den strukturelle forskel mellem lønnet og selvstændig beskæftigelse rent juridisk skal udvikle sig, så den digitale arbejdskraft ikke efterlades uden beskyttelse. EØSU efterlyser en præcisering af status og relationer i den digitale økonomi for at sikre, at alle arbejdstagere har rettigheder og en tilstrækkelig social beskyttelse. Arbejdsmarkedets parter har afgørende betydning for at sikre, at denne proces fører til et positivt, fair og holdbart resultat og at der tages fat på gråzoner i forbindelse med rettigheder og beskyttelsesforanstaltninger.

8. Indvirkning på arbejdet

Digitaliseringen har gennemgribende konsekvenser for såvel eksisterende organisationer som for nye instanser. Digitaliseringens indvirkning på arbejdsmetoderne såsom den hurtige vækst i telearbejde i mange sektorer er et fænomen, der oplever hastig fremgang. Ifølge en nylig undersøgelse fra Eurofound er ca. 17 % af arbejdstagerne i hele EU-28 telearbejdere eller mobile arbejdstagere inden for IKT (15).

8.1. Stigningen i antallet af telearbejdere og mobile arbejdstagere forpligter arbejdsmarkedets parter til at finde nye innovative veje og metoder til at nå ud til de arbejdstagere, der ikke længere er fysisk til stede på arbejdspladsen.

9. Overvågning og kontrol af arbejdet

9.1. Selvom IKT og digitalisering for nogle arbejdstagere giver muligheder for frihed med hensyn til arbejdstid og -sted (fordi de i højere grad evalueres ud fra deres præstation end ud fra, hvor mange timer de er til stede på kontoret), indebærer informations- og kommunikationsteknologien for andre en øget overvågning af og kontrol med deres arbejde.

9.2. Arbejdsmarkedets parter må tage disse udfordringer op gennem den sociale dialog for at beskytte de kollektive interesser for alle disse arbejdstagere og for at sikre kvalitet i arbejdet.

10. De hyperforbundne arbejdstagere og helbredsrisici

10.1. Samtidig med at en stadig mere intensiv brug af IKT for nogle arbejdstagere kan udgøre en mulighed for autonomi og skabe en bedre balance mellem arbejdsliv og privatliv, kan det også udgøre en sundhedsrisiko, hvis det ikke håndteres rigtigt. Stigningen i antallet af arbejdstagere, der er stressede og udbrændte, er en bekymrende og bekostelig virkelighed, som den sociale dialog bør finde løsninger på. Kommissionen har fremsat et forslag til direktiv om balancen mellem arbejdsliv og privatliv hos forældre og plejere som del af en pakke af foranstaltninger, der ledsager den europæiske søjle for sociale rettigheder (16).

10.2. IKT (17) kan også udviske grænserne mellem arbejdsliv og privatliv. Der er behov for såvel en omfattende dialog for at begrænse arbejdstagernes konstante ståen til rådighed som for uddannelse i effektiv brug af IKT, ligesom det er nødvendigt med nye rettigheder såsom retten til at logge af, der for nylig blev indført i Frankrig.

11. Arbejdstageres deltagelse i beslutningsdygtige organer

11.1. Den tendens til øget selvstændighed, som digitaliseringen giver visse arbejdstagere, er en udfordring for virksomhederne, deres organer og styring samt for deres traditionelle ledelsesmetoder og hierarkiske strukturer. Disse ændringer betyder, at der er behov for flere former for social dialog, oplysninger, høringer og en stærk inddragelse af arbejdstagerne. Sidstnævnte kan selv være med til at bidrage til innovativ praksis og fordelagtig udvikling af virksomheden og dens interessenter.

11.2. På den baggrund mener EØSU, at det er nødvendigt at styrke arbejdstagernes indflydelse og deltagelse i de beslutningsdygtige organer. Det er altafgørende, at arbejdstagerne og deres fagforeninger har tilliden i behold, og at de bidrager på alle niveauer og i relevante fora på lokalt plan og/eller i tilsynsorganer og bestyrelser. Det er vigtigt, at de deltager i foregribelsen af udviklingen og i den forvaltning og de beslutninger, der vedrører disse forandringer, hvis man skal forholde sig til den digitale omstillings betydning og skabe en mentalitet og en kultur, der er innovationsorienteret. Ifølge en rapport fra Eurofound er størstedelen af virksomhedslederne overbevist om, at det udgør en konkurrencemæssig fordel (18), når arbejdstagerne inddrages i de valg, virksomheden står over for.

11.3. For EØSU er det nødvendigt at overveje passende former for høringer og information af arbejdstagere i den nye tilrettelæggelse af arbejdet. Arbejdsmarkedets parter bør såvel på nationalt plan som i virksomhederne finde frem til de mest hensigtsmæssige løsninger for at sikre disse aktørers medvirken.

12. De første resultater af den sociale dialog vedrørende digitaliseringen i medlemsstaterne: principper og god praksis

12.1. Regeringerne i en række medlemsstater har indledt en dialog om de problemer og udfordringer, som digitaliseringen indebærer. Fagforeninger, arbejdsgivere, forskere og repræsentanter for civilsamfundet har deltaget heri.

12.2. EØSU beskriver de initiativer, der er blevet indledt i en række lande for at forberede sig på de nye arbejdsformer. Disse initiativer inddrager arbejdsmarkedets og civilsamfundets parter, herunder ungdomsorganisationer og organisationer til bekæmpelse af fattigdom.

12.2.1. Tyskland var pioner med offentliggørelsen i 2015 af grønbogen »Arbejde 4.0 — Nye tanker om fremtidens arbejde«, der åbnede døren for en dialog med arbejdsmarkedets parter og andre interessenter om iværksættelse af digitaliseringen.

12.2.2. I Frankrig nedsatte man et nationalt digitaliseringsråd, og »Mettling-rapporten« blev offentliggjort i 2015. Fagforeninger, arbejdsgivere og borgere var involveret i udarbejdelsen af denne rapport, der indeholder en række anbefalinger, som virksomhederne skal efterleve.

12.2.3. Sådanne initiativer, som iværksættes af regeringerne og inddrager arbejdsmarkedets parter, den akademiske verden og repræsentanter for civilsamfundet, har også fundet sted i Østrig, Finland, Sverige, Portugal, Italien, Spanien, Ungarn og Danmark.

EØSU mener, at resultaterne af denne dialog med mange forskellige interessenter skal styrkes på europæisk plan, og at man i de europæiske initiativer skal forholde sig til de behov og problemstillinger, der kommer til udtryk, for at skabe en fælles referenceramme.

13. Arbejdsmarkedets parter og udvikling af temaer knyttet til den sociale dialog og fagforeningstiltag i lyset af digitaliseringen

13.1. EØSU beskriver nedenfor i en ikke-udtømmende liste de forsøg, der er blevet iværksat i en lang række medlemsstater, og som er et eksempel på, hvordan fagforeningernes metoder udvikles, og på nye rettigheder takket være kollektive overenskomstforhandlinger om de nye arbejdsformer.

13.2. I Frankrig er to nye rettigheder blevet anerkendt: den første, som blev indføjet i arbejdsmarkedsloven af august 2016, er retten til at logge af, der imødegår de risici, der er forbundet med et arbejde uden grænser eller begrænsninger. Denne lov sikrer arbejdstagere, der anvender IKT, muligheden for at begrænse den permanente opkobling.

13.3. Den sociale dialog på virksomhedsniveau afspejler denne ret til frakobling gennem kollektive overenskomster på virksomheds- eller brancheniveau. Der er også blevet forhandlet aftaler om telearbejde og mobilt arbejde i en række virksomheder. I 2016 blev der ligeledes for første gang i Europa underskrevet en aftale om digitalisering mellem arbejdsmarkedets parter i et teleselskab. Aftalen går ud på sammen med arbejdsmarkedets parter at oprette et udvalg, der har til opgave at forudse de nye kompetencer, som arbejdstagerne vil få brug for, som følge af den digitale udvikling.

13.4. Den anden nye rettighed, man har opnået i Frankrig, er individuelle erhvervsaktivitetskonti. Alle arbejdstagere (lønmodtagere, selvstændige eller »falske« selvstændige arbejdstagere samt platformsarbejdere) har en sådan og kan derved få ret til uddannelse, social velfærd, arbejdsløshedsunderstøttelse og pension på én konto, der kan overføres.

13.5. Derudover er innovativ fagforeningspraksis ved at se dagens lys: visse fagforeninger har oprettet en platform for selvstændige, der tilbyder nye tjenester, såsom sygesikring og pensionssikkerhed samt juridiske tjenester, der er skræddersyet til deres erhvervsaktivitet.

13.6. I Tyskland og Sverige indgik den tyske fagforening IG Metall og den svenske fagforening Unionen i juni 2016 et partnerskab, som går ud på at overvåge og evaluere arbejdet på digitale platforme for at foregribe de ændringer, som den nye økonomi giver anledning til, og udvikle digitale kommunikationsværktøjer for fagforeningerne med henblik på at organisere uafhængige arbejdstagere og arbejdstagere med deltagerrettigheder (crowd-workers). Den dermed etablerede adgang til fagforeningernes platform er tværnational og henvender sig til arbejdstagere på tværs af nationale grænser. I Tyskland er der endvidere indgået en brancheaftale om mobilt arbejde, der tager højde for de nye arbejdsformer: telearbejde, mobilt arbejde, arbejde hjemmefra.

13.7. I Italien har fagforeningerne i visse virksomheder forhandlet sig frem til aftaler for atypiske ansatte, der giver garantier vedrørende forsorgs- og sygdomsdækning, hvilket hidtil har været forbeholdt de traditionelle lønmodtagere, samt en tilpasset juridisk bistand.

13.8. I Danmark og i mange andre lande i EU samt i USA er nye former for digitalt arbejde ofte blevet kritiseret af fagforeningerne, fordi de slipper uden om den gældende arbejdslovgivning i de traditionelle sektorer og undgår beskatning. Transportfirmaet Uber, der nærmest er et symbol på platformsarbejde, stod i centrum af drøftelserne om den digitale økonomi. Udfordringen var at få Uber-chaufførerne anerkendt som afhængige arbejdstagere og i den forbindelse tvinge Uber til at indberette dem og betale arbejdsgiverbidrag samt overholde gældende arbejdsmarkedsregler (19). Fagforeningerne tilstræber blandt andet på vegne af platformsarbejdstagere at forhandle minimumslønninger, gennemsigtighed for de kriterier, der er bestemmende for algoritmerne og deres rating og evaluering, samt anstændige arbejdsvilkår (20).

13.9. I Holland er arbejdstagere på fleksible eller »uafhængige« kontrakter også begyndt at organisere sig.

13.10. I den europæiske sociale dialog i metalindustrien nåede man frem til en fælles holdning om følgerne af digitaliseringen og de foranstaltninger, der skal gennemføres, som blev underskrevet af fagforeningen IndustriAll og arbejdsgiverorganisationen, CEEMET (21).

13.11. På europæisk niveau har Business Europe, UNI Europa, CEEP og UEAPME underskrevet en fælles erklæring om digitaliseringens virkning på arbejdslivet og peget på de store udfordringer, som de europæiske ledere og arbejdsmarkedets parter står over for (22).

Bruxelles, den 20. september 2017. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, EUT C 303 af 19.8.2016, s. 54 og EUT C 13 af 15.1.2016, s. 161.

(2) EUT C 303 af 19.8.2016, s. 54.

(3) Artiklerne 12 og 28 i charteret og ILO-konventionerne nr. 87 og 98, se også afsnittene 3.2 osv.

(4) EUT C 458 af 19.12.2014, s. 1.

(5) Dette indrømmede kommissær Marianne Thyssen under en fælles konference mellem (European Trade Union Institute) ETUI og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (ETUC/EFS), der fandt sted i juni 2016 under overskriften »Udformning af det nye arbejdsmarked«.

(6) Eurobarometer Flash 438, 2016.

(7) EUT C 303 af 19.8.2016, s. 54.

(8) EUT C 303 af 19.8.2016, s. 54.

(9) EØSU's udtalelse om »Færdigheder/nye arbejdsformer« (se side 36 i denne EUT).

(10) For flere oplysninger om den nødvendige tilpasning af skattesystemet og arbejdsmarkedsbidrag for arbejdet på platforme til finansiering af social beskyttelse henvises til EUT C 13 af 15.1.2016, s. 161.

(11) EØSU's udtalelse om »Færdigheder/nye arbejdsformer« (se side 36 i denne EUT)..

(12) EUT C 13 af 15.1.2016, s. 161.

(13) Oplæg om Europas sociale dimension, april 2017.

(14) EUT C 75 af 10.3 2017, s. 33.

(15) »Arbejde når som helst, hvor som helst og virkningerne heraf på arbejdslivet«, april 2017.

(16) Meddelelse fra Europa-Kommissionen med titlen »Et initiativ til støtte for balance mellem arbejdsliv og privatliv for erhvervsaktive forældre og omsorgspersoner«, april 2017(COM(2017) 252 final).

(17) Læs nærmere i Eurofounds »Arbejde når som helst, hvor som helst og virkningerne heraf på arbejdslivet«, april 2017.

(18) »Work organisation and employee involvement in Europe« (Arbejdstilrettelæggelse og medarbejderdeltagelse i Europa), Eurofound, 2013; se også EUT C 161 af 6.6.2013, s. 35.

(19) I England er Uber blevet dømt i sagen Hr. Y Aslam, Hr. J Farrar og andre mod Uber; Uber har anket dommen.

(20) »Digitalisation of the economy and its impact on labour markets«, Christophe Degryse, Working Paper ETUI 2016.02; »ReformsWatch«, ETUI's onlinetjeneste, 2016; »Trade unions must organise people working through platforms«, Gunhild Wallin, juni 2016 og »Digitalisation and working life: lessons from the Uber cases around Europe«, Eurofound, januar 2016.

(21) »An Industriall Europe & CEEMET joint position«, 8. december 2016.

(22) De europæiske arbejdsmarkedsparters erklæring om digitalisering, som blev underskrevet på det sociale trepartstopmøde den 16. marts 2016.