DA Den Europæiske Unions Tidende C 230/33

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om industrielle ændringer i den europæiske emballageindustri

(initiativudtalelse)

(2015/C 230/05)

Ordfører: Gonçalo LOBO XAVIER Medordfører: Nicola KONSTANTINOU

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 22. januar 2014 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

»Industrielle ændringer i den europæiske emballageindustri«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer (CCMI), som vedtog sin udtalelse den 13. november 2014.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 503. plenarforsamling den 10.—11. december 2014, mødet den 10. december 2014, følgende udtalelse med 119 stemmer for, 1 imod og 4 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Den europæiske emballageindustri står over for en række udfordringer. Med sin afgørende rolle i en række sektorer indtager denne industri en central plads i forbindelse med den europæiske økonomis konkurrenceevne. Europa må bevare sin førerposition i denne industri og bør fastholde tendenserne inden for miljø, bæredygtighed, sikkerhed og branding i emballagesektoren. Efter EØSU's mening bør denne førerposition baseres på fire centrale søjler: ressourceeffektivitet, F&U og innovation, social dialog samt bæredygtighed og tilpasning.

1.1.1. Ressourceeffektivitet

Da sektorens produkter anvendes til at omslutte, beskytte og bevare andre forbrugsvarer og derefter ofte bortskaffes, spiller sektoren en central rolle med hensyn til at fremme EU-medlemsstaternes genvindingsniveau. Virksomhederne har imidlertid stadig behov for støtte til at opfylde dette mål, og EØSU mener, at Kommissionen i denne forbindelse kan yde bistand ved i højere grad at informere om bedste praksis og om, hvordan de tilgængelige ressourcer udnyttes bedst muligt. Dette kan også gøres ved at fremme miljøhensyn blandt alle interessenter, herunder dem, der driver virksomhed uden for Europa. Ressourceeffektivitet er et afgørende element i emballeringsprocessen og har desuden miljømæssig betydning. Efter EØSU's mening bør Kommissionen udarbejde en politisk ramme for at støtte de forandringer, der kræves for at opfylde målene i Europa 2020-strategien og forny og opretholde en miljøbevidst emballageindustri

1.1.2. Udfordringer

EØSU er bevidst om de udfordringer, som de stigende energipriser har givet industrien, ikke blot med hensyn til den daglige drift, men også til genvindingsprocessen. EØSU påpeger, at genvindingsprocessen, som er af afgørende betydning for emballageindustrien, organiseres såvel i som uden for EU. Udvalget mener, at EU bør give politisk prioritet til spørgsmålet om afbalancerede energipriser i denne specifikke industri.

Med henblik på yderligere at bidrage til EU's CO2-emissionsmål bør industriens sektorer hver især fastsætte realistiske mål for genvinding i overensstemmelse med målene i EU-lovgivningen (direktivet om emballage og emballageaffald samt affaldsrammedirektivet) i forbindelse med Europa 2020-strategien og derefter fremlægge årlige opgørelser til måling af fremskridtene. Trods den enkelte medlemsstats bestræbelser på at forelægge oplysninger, der offentliggøres årligt af Eurostat, mangler der stadig et element i vurderingen af oplysningerne. Efter EØSU's opfattelse er praksis med at anvende mere emballage end nødvendigt spild af ressourcer. Det er noget, som industrien bør se på og som forbrugerne bør være opmærksomme på. En offentlig oplysningskampagne kunne være en mulighed for at fremhæve de »væsentlige krav«, der fremgår af direktivet om emballage og emballageaffald, med hensyn til »overemballering«. Kommissionen bør f.eks. fastlægge en præcis tidsplan med henblik på at anmode om et totalt forbud mod engangsplastikposer til fordel for genbrugsposer eller bionedbrydelige poser. En sådan tidsplan bør omfatte høringsfaser med arbejdsmarkedets parter og ledsageforanstaltninger i forbindelse med sektorens omstilling.

1.1.3. Forskning og udvikling og innovation

Det baggrundsarbejde, der er udført i forbindelse denne udtalelse, og drøftelser med interessenter og Kommissionen viser tydeligt, at der ikke foreligger tilstrækkelige tilgængelige oplysninger om en række afgørende spørgsmål. Det ville derfor være nyttigt med støtte fra Kommissionen til udvikling af en bedre metode til indsamling af data om sektoren med henblik på at give arbejdsmarkedets parter relevante oplysninger til sikring af sektorens langsigtede levedygtighed. EØSU mener, at sektorens centrale udfordringer inden for F&U også er betydelige og omfatter effektiv transport af varer, effektive sporbarhedssystemer, omkostningsreduktioner, regulerings- og sikkerhedsspørgsmål samt miljøvenligt design og lang livscyklus for emballage. EØSU mener, at det i betragtning af sådanne specifikke behov og en sådan særlig tilgang er yderst vigtigt, at midlerne fra rammeprogrammet for forskning og innovation, Horisont 2020, prioriteres og åbner nye muligheder for emballageindustrien. Sektorens brancheforeninger og de sædvanlige interessenter bør opfordre til deltagelse i europæiske konsortier med henblik på at fremme innovationsaktiviteter.

Efter EØSU's opfattelse er de løbende investeringer, der kræves for at imødekomme alle eksisterende udfordringer, af afgørende betydning. Det er nødvendigt for sektorens overlevelse på lang sigt, at der foretages kapitalinvesteringer i forbindelse med investeringer i sektorens arbejdsstyrke. Dette kræver ordentlig planlægning og dialog mellem arbejdstagere, arbejdsgivere, regeringer, EU-institutioner og øvrige interesseparter i samfundet, herunder nationale uddannelsesinfrastrukturer.

Det står klart, at emballageindustrien udvikles under pres fra nye tendenser som f.eks. e-handel. Væksten i e-handelen blev påvist i en Eurobarometer-undersøgelse fra 2013, hvoraf det fremgik, at næsten halvdelen af EU's borgere havde foretaget køb på internettet i de foregående seks måneder (1). Kommissionen anfører, at e-handel »er en vigtig drivkraft for udvikling med potentiale for økonomisk vækst og øget beskæftigelse og forventes at nå op på en årlig vækstrate på over 10 % mellem 2013 og 2016« (2). Denne udvikling er måske et incitament til at indføre nye løsninger med sigte på at reducere affaldsmaterialer som f.eks. karton og plastik, og der bør tages hensyn til disse tendenser i F&U-aktiviteterne.

Innovation i emballageindustrien har også vist sig at åbne muligheder for ungdomsbeskæftigelsen. Industrielle designere, materialeingeniører og andre nye erhverv finder en bred vifte af muligheder på det fremtidige marked. EØSU ser en mulighed for innovation i sektorer, som i vid udstrækning anvender emballage, med hensyn til bæredygtighed og udformning.

1.1.4. Civilt engagement, social dialog i arbejdsstyrken, bæredygtighed og tilpasning

EØSU mener, at den største udfordring for den europæiske sektors arbejdsgivere og arbejdsstyrke er at sikre, at industrien bevarer et konkurrencemæssigt forspring, fuldt ud udnytter teknologiske innovationer og fremstiller bæredygtige varer af høj kvalitet. EØSU mener desuden, at interessenterne bør identificere de nye kvalifikationer, der kræves i sektorens fremtid, så uddannelsessystemerne kan tilpasses denne vitale udfordring. Nye tendenser som f.eks. onlinesalg skaber udfordringer, der bør undersøges grundigt, og deres indflydelse og virkning bør vurderes.

EØSU konkluderer, at hovedparten af emballagevirksomhederne og deres arbejdsstyrke er villige til at tilpasse sig forandringer, men at parterne behøver mere information for at kunne træffe de rette beslutninger for sektoren og beskæftigelsen. En sådan tilpasning til markedsændringer bør foregå med respekt for arbejdstagerne, og faren ved hastige ændringer og flytning bør ligeledes tages i betragtning.

Efter EØSU's opfattelse bør debatten om bæredygtighed i sektoren foregå inden for rammerne af en dialog med civilsamfundet og arbejdsmarkedsparterne på nationalt og europæisk plan. Oprettelsen af et sektorielt socialt dialogudvalg for emballageindustrien kan give mulighed for dette.

2. Indledning

Hovedformålet med dette dokument er at informere EU-institutionerne om en række anbefalinger, som EØSU/CCMI betragter som afgørende for at fremme den europæiske økonomi og emballageindustrien især. EU må bane vejen og støtte den positive overholdelse af lovgivningen til støtte for økonomien, som foregår på bæredygtig vis, med henblik på at forbedre det indre marked. Tillid til og overholdelse — ikke beskyttelse — af de lovgivningsmæssige krav må være af afgørende betydning.

2.1. Emballageindustrien tjener en bred række formål i vores dagligdag: beskyttelse (hindrer brud, fordærv og kontaminering, øger holdbarheden); promovering (produktingredienser, karakteristika, reklamebudskaber og branding); information (produktidentifikation, tilberedning og anvendelse, ernærings- og opbevaringsoplysninger, sikkerhedsadvarsler, kontaktoplysninger, åbningsvejledning, information om bortskaffelse); orientering (tilberedelse af produktet, servering, opbevaring og antal portioner); anvendelse (information til forbrugere, detailhandlende og transportenheder); håndtering (transport fra producenter til detailhandlende, udstilling på salgsstedet); og reduktion af affaldsmængden (forarbejdning, genanvendelse af biprodukter, oplagring og transportenergi).

2.2. På grund af de store forskelle i sektoren kræver emballageindustrien nødvendigvis en bred og varieret tilgang. Da sektoren er af stor betydning, må man udvise forsigtighed og tage hensyn til dens mangfoldighed og behovet for at overholde regler og lovgivning samt naturligvis til dens konkurrenceevne.

2.3. De fleste sektorer har en række store spørgsmål til fælles, men de enkelte delsektorer må naturligvis forholde sig til deres egne specifikke problemer. Dette skyldes, at specifikke produkter er underlagt særlige krav, navnlig hvad angår standarder og certificeringer.

2.4. Anvendelsen af emballage til formidling af innovation og kvalitet er en mulighed for Europa. Derfor sigter adskillige foranstaltninger mod tydeligt at identificere kvaliteten og innovationsgraden af det produkt, der leveres i en given emballage. Dette er en løbende udfordring, som er afgørende for at kunne skelne EU-produkter fra produkter fra andre dele af verden.

2.5. EØSU mener, at yderligere to spørgsmål indgår i denne debat, nemlig emballageindustriens logistiske aspekt og adgangen til de råstoffer, sektoren anvender. Når man tager disse to spørgsmål i betragtning, står det klart, hvorfor den europæiske emballageindustris udfordringer er så omfattende. Hovedformålet med dette dokument er at informere EU-institutionerne om en række anbefalinger, som EØSU/CCMI betragter som afgørende med hensyn til at fremme den europæiske økonomi generelt og emballageindustrien især. Som på andre områder må EU endnu engang bane vejen og opfordre til at overholde de regler og den lovgivning, som reelt hjælper økonomien og foregår på bæredygtig vis, med henblik på at fremme det indre marked. Tillid til og overholdelse — ikke beskyttelse — af de lovgivningsmæssige krav bør være nøgleordene.

2.6. Helt konkret er brugte materialer et vigtigt spørgsmål, der kræver omhyggelig gennemgang for at respektere det frie marked og sikre lige vilkår for alle markedsaktører.

2.7. Efter EØSU's opfattelse vil etableringen af en koordineret og inklusiv dialog mellem sektorens interessenter sikre, at sektoren forbliver bæredygtig, skaber anstændig beskæftigelse på lang sigt og bliver bedre til at håndtere forandringer samt tilpasse sig forbrugernes behov og samfundets generelle behov. I den forbindelse udnyttes den sociale dialogs potentiale til at styrke sektoren ikke fuldt ud, og det haster med at finde en løsning på dette problem.

2.8. Hvis sektoren skal tilpasses forandringer og omdannes for at imødekomme markedets krav, er den eneste måde, hvorpå man kan opnå bæredygtige og rimelige tiltag, en bred tilgang til interessenters deltagelse. For at tackle spørgsmål vedrørende sektoren, dens struktur, konkurrenceevne og relaterede emner såsom beskæftigelse, kvalifikationer, tilpasning samt sektorens og dens arbejdsstyrkes fremtidige overlevelse, bør Kommissionen opfordre til en velstruktureret og -organiseret social dialog. Derudover bør der oprettes en kanal for tovejskommunikation mellem de forskellige aktører og institutioner med henblik på at skabe en platform for interessetilkendegivelse fra en bredere kreds (dvs. samfundet og forbrugerne, arbejdstagerne, arbejdsgiverne, regeringen osv.). På denne måde kan alle berørte parter inddrages i sektoren og dens bredere, centrale rolle i samfundet.

3. Analyse/rammer

3.1. Den europæiske emballageindustri omfatter en lang række aktiviteter, og selv om den deler lignende problemer med andre industrier, står sektoren på nuværende tidspunkt og på kort og mellemlang sigt over for helt særlige og store udfordringer. Emballageindustrien omfatter glas-, metal-, plastik-, træ- og papiremballagevirksomheder, som samlet beskæftiger mere end 6,5 mio. mennesker i Europa (3) (Eurostat).

3.2. Emballageindustrien dækker ikke blot en række forskellige produkter, men også en vifte af særskilte processer, som anvendes til at fremstille produkter til bestemte markeder og særlige anvendelser, der hver kræver forskellige miljøer og skaber en række udfordringer og karakteristika. For eksempel udgør energiforbruget en betydelig omkostningsfaktor for glasemballagevirksomhederne. Desuden bidrager genvinding af glas i høj grad til EU's genvindingsmål og mindsker regionens CO2-fodaftryk, idet op til 80 % af glasemballageaffaldet genvindes.

3.3. Forbindelsen mellem de materialer, der anvendes til emballage, er også et vigtigt aspekt, og de øgede transportomkostninger, som er forbundet med transit af materialer, f.eks. bølgepap og -rør, der anvendes til emballage, har haft en negativ virkning på emballageindustrien. Energiomkostningernes indvirkning på hele sektorens forsyningskæde — dvs. den afstand, som produkter, f.eks. trykt materiale, tilbagelægger, inden de anvendes af emballagevirksomhederne — viderebringes således til emballageindustrien.

3.4. Metal kan genvindes utallige gange uden, at kvaliteten forringes, hvilket skaber merværdi for sektorens bidrag til EU's genvindingsmål.

3.5. Emballageglas anvendes til fremstilling af flasker, krukker og andre emballageprodukter og er den største sektor i EU's glasindustri. Den står for ca. 60 % af den samlede glasproduktion og beskæftiger 90 000 personer i EU (Eurostat). Beskæftigelsen i glasindustrien generelt er faldet som følge af øget automatisering, konsolidering af industrien og lavpriskonkurrence. Import fra lande uden for EU skaber øget konkurrence, og man har kunnet konstatere en stigning i antallet af produktionsanlæg i lande tæt på eller grænsende op til EU med lavere arbejdsomkostninger og en mere lempelig regulering. Dette skaber overkapacitet på kort sigt og presser priserne nedad. Frankrig, Tyskland og Italien er de største producenter i EU. Glas er et ressourceeffektivt materiale og kan genvindes utallige gange. For eksempel udgør energiforbruget en betydelig omkostningsfaktor for glasemballagevirksomhederne og en mindre for andre virksomheder. Genvinding af glas bidrager i høj grad til EU's genvindingsmål og mindsker regionens CO2-fodaftryk, idet op til 80 % af glasemballageaffaldet genvindes. På grund af de materialer, de anvender, og de produkter, der fremstilles, er andre dele af sektoren imidlertid mindre afhængige af energi.

3.6. Hvad angår anvendelsen af papir og lignende materialer, er sektorens forsyningskæde kompliceret, idet de virksomheder, som er ansvarlige for fremstillingen af papir- og papemballage — til produkter såsom kartoner, bølgepap, æskekarton og containerboard — har tendens til selv at fremstille papir og er en del af en kredsløbsproces, der involverer defibrering og fjernelse af tryksværte fra brugte materialer samt anvendelse af råstoffer fra træ.

3.7. På den anden side har plastikemballage også sine særlige karakteristika, idet ikke alle delsektorer i emballageindustrien er repræsenteret af flere brancheforeninger. Plastikemballage forsyner andre end de ovennævnte markeder, og slutbrugerne er f.eks. bilproducenter, kosmetikvirksomheder og virksomheder, der producerer sundhedsprodukter og æsker til færdigpakkede fødevarer. Foreløbig er der blot en enkelt brancheforening for denne delsektor. Plastikemballage er desuden forbundet med miljømæssige spørgsmål, f.eks. fremstillingen af plastikposer til indkøb og de vanskeligheder, som er forbundet med deres bortskaffelse og nedbrydelsen af deres bestanddele.

3.8. I denne situation har denne mangfoldighed af produktionsprocesser skabt et væld af erhvervsorganisationer, som i sig selv skaber hindringer for samarbejde mellem virksomheder og arbejdstagerrepræsentanter om vigtige emner som f.eks. miljømæssig bæredygtighed og forandringsledelse. Det store antal handelsrepræsentationer vidner om segmenteringen af emballageindustriens delsektorer som f.eks. metalpakkevirksomheder. For eksempel fremstiller aluminiumsproducenterne ofte også aluminiumemballage og har deres egen brancheorganisation (European Aluminium Association). Specialister inden for metalemballage, der producerer drikkevaredåser (af stål og aluminium), har imidlertid deres egen brancheorganisation, og det samme gør sig gældende for emballagevirksomheder, der har specialiseret sig i stålprodukter.

3.9. På grund af sektorens betydning, både med hensyn til dens bidrag til BNP og til beskæftigelsen, kræver disse sektorspecifikke spørgsmål særlig opmærksomhed. Emballageindustrien, som i høj grad er en segmenteret sektor, tjener imidlertid upstream-virksomhedernes behov på tværs af økonomierne og langt ud over dens traditionelle markeder.

3.10. Produktemballage tjener en række behov og vedrører områder såsom produktbeskyttelse (hindrer brud, fordærv og kontaminering), reklameoplysninger (produktidentifikation, branding, tilberedning, anvendelse, ernærings- og sikkerhedsoplysninger), oplysninger om håndtering (transport og udstilling på salgsstedet), reduktion af mængden af emballageaffald (forarbejdning, opbevaring og transportenergi). I forbindelse med bestræbelserne på at reducere CO2-emissionerne spiller emballageudformning en stor rolle med hensyn til at udnytte den plads, der er til rådighed for transport af varer, maksimalt. Selve emballagens rolle i forbindelse med reduktion af mængden af affald er blevet aktuel, idet onlinevirksomheder som f.eks. Amazon er blevet meget store emballagebrugere, og spørgsmålet om »den ansvarlige part« bør tages op. For eksempel anvender Amazon certificeret emballage, der let kan åbnes. Ved at fjerne plastik og stropper har Amazon siden 2008 radikalt ændret emballagen på 2 00 000 produkter fra 2 000 producenter og reducerer dermed kartonforbruget med 5,4 mio. kvadratmeter, standardmaterialer med 11 203,7 t og den samlede mængde æsker med 4 10 000 kubikmeter. I praksis bærer forbrugerne det endelige ansvar for affaldsemballage, men producenterne og forbrugerne i de mellemliggende led bør interessere sig for den mængde emballage, som i sidste ende bliver til affald.

3.11. Det kræver en grundig undersøgelse af ovennævnte problemer at skabe sig et overblik over den aktuelle situation og fremføre potentielle løsninger for at sikre, at den europæiske emballageindustri forbliver konkurrencedygtig og bæredygtig ud fra et miljømæssigt synspunkt og tilbyder de tusindvis af arbejdstagere, der er afhængige af den, anstændig beskæftigelse.

3.12. Enhver ændring i råstoffernes tilgængelighed vil påvirke både prisen på og tilgængeligheden af færdige emballageprodukter og risikerer i alvorlig grad at forstyrre industriens aktiviteter. Følgelig bør der foretages en undersøgelse af råstoffernes drivkræfter og tendenser for at sætte industrien i stand til at foregribe fremtidige ændringer og undgå en dermed forbundet og potentiel forstyrrelse. Metalemballageindustrien er eksempelvis underlagt særligt pres fra store stigninger i såvel råstof- som energipriserne.

3.13. I 2012 lancerede Kommissionen det europæiske innovationspartnerskab om råstoffer med det formål at håndtere de udfordringer, som er forbundet med forsyning af træbaserede og mineralske råstoffer.

3.14. Efterspørgslen, navnlig fra Asien, har fået prisen på sekundære råstoffer til papiremballage, hvis producenter ikke blot kan videreføre disse ekstra omkostninger til deres kunder, til at stige. Den kinesiske efterspørgsel har i høj grad medvirket til at hæve prisen på genvundne materialer fra papiremballage (prisen på genvundet papir er næsten fordoblet siden 2006, mens prisen på genbrugspapir i samme periode er steget med næsten 50 %). Disse stigninger vil sandsynligvis fortsætte i den nærmeste fremtid.

4. Sektorbehov og tendenser

4.1. Ifølge Eurostat beskæftiger metalemballage (herunder stål og aluminium) til emballageindustrien ca. 60 000 personer i EU ud af et samlet antal på 3 55 000 i den europæiske stålindustri, og paraplyorganisationen »Metal Packaging Europe« skønner, at 80 000 personer er beskæftiget i aluminiumsindustrien — et tal, der kan udvides til 2 55 000 ansatte, hvis man tæller hele den europæiske aluminiumværdikæde med. Sektoren har lidt og lider fortsat tab af arbejdspladser, enten som et resultat af konsolidering i sektoren eller på grund af oversøisk konkurrence (4).

4.2. Udfordringen for sektorens arbejdsgivere og arbejdsstyrke i Europa består i at sikre, at sektoren bevarer sit konkurrencemæssige forspring, fuldt ud udnytter de teknologiske innovationer og fremstiller miljømæssigt bæredygtige varer af høj kvalitet.

4.3. Konkurrence fra oversøiske lande presser fortsat arbejdsvilkårene for sektorens arbejdsstyrke nedad — de vilkår, der giver os mulighed for at skabe velfærd, anvende innovative teknologier og — helt grundlæggende — opretholde sektorens funktion og bæredygtige fremtid for de kommende generationer.

4.4. Den europæiske emballagesektor lider stadig af overkapacitet, hvilket vanskeliggør problemet med oversøisk konkurrence yderligere og forringer lønninger og arbejdsvilkår. Den faldende beskæftigelse i sektoren illustrerer konsekvenserne af både konkurrence og overkapacitet.

4.5. Emballageindustrien har potentiale til at give Europas økonomier mere omfattende fordele på grund af dens evne til at genanvende materialer. Flere og flere emballagematerialer genanvendes eller er selv produkter af genvundne materialer fra andre fremstillingsindustrier. De miljømæssige fordele ved genvinding er forholdsvis åbenlyse og fremgår jævnligt af Kommissionens dokumenter. Emballageindustrien kan imidlertid forbedre medlemsstaternes genvindingsniveauer. Samtidig har den potentiale til at bryde den cirkulære økonomis lukkede kredsløb ved at forhindre eksport af tvivlsomme affaldsmaterialer og nægte importører af emballage, der ikke følger bedste praksis på miljøområdet, adgang til de europæiske markeder (5). Metal- og aluminiumsemballagevirksomheder, hvis produkter udgør 16 % af den samlede mængde aluminiumsprodukter i Europa, benytter sig både af udvinding af råstoffer (bauxit) og genvinding af metalskrot.

4.6. Forbrugerbeskyttelse i form af udlevering af afgørende produktoplysninger eller råd om produktanvendelse udgør i øvrigt et betragteligt og vigtigt aspekt af den europæiske emballageindustri. Forbrugerne forventer med rette, at emballagen beskytter de varer, de køber, og med hensyn til føde- og drikkevarer at den bevarer og forhindrer sundhedsmæssige risici forbundet med kontaminerede levnedsmidler. Forhandlerne har lignende forventninger, men forventer desuden, at emballagen om de produkter, de sælger, maksimerer produktets holdbarhed.

4.7. Industriens fremtidige udformning og struktur afhænger i mere eller mindre grad af innovation og investering i teknologi. 3D-printning åbner for eksempel muligheder for sektoren og forbrugerne, men en vellykket indførelse og drift heraf i sektoren afhænger i høj grad af samarbejdet i sektoren og af forbrugernes forventninger. Industrien bør drage fordel af de tilgængelige teknologier og tilpasse sig via en reel dialog.

4.8. Der udvikles stadig god praksis med henblik på at omdanne sektoren og tilpasse sig forandringer, men en maksimering af potentialet kræver bistand fra de europæiske institutioner. EU kan tilbyde bistand i form af finansiel støtte eller oprettelse af et forum med henblik på yderligere at udvikle drøftelserne mellem arbejdsmarkedets parter, og sektoren bør samarbejde med EU i denne proces.

4.9. Bæredygtige gode løsninger kan kun opnås, hvis industriens to sider arbejder sammen, og det giver en social dialog på nationalt plan og på EU-plan mulighed for. Derfor er oprettelsen af et sektorielt socialt dialogudvalg for emballageindustrien af afgørende betydning for at kunne begynde at behandle en række af de problemer, der omtales i dette dokument.

Bruxelles, den 10. december 2014. Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Eurobarometer 398 »indre marked« (oktober 2013).

(2) Notat 13-1151, Europa-Kommissionen, citeret i Kommissionens meddelelse »En køreplan for gennemførsel af det indre marked for pakkelevering« (COM(2013) 886 final).

(3) Heraf er 7 00 000 direkte beskæftigede.

(4) Tal fra Eurostat fra det seneste årti viser et støt fald i beskæftigelsen inden for fremstilling af bølge-, plastik-, metal-, glas- og træemballage. Det samlede antal beskæftigede i disse delsektorer i emballageindustrien er faldet med 1,2 mio. siden 2003.

(5) Selvom lovgivningen skal sikre, at emballagematerialerne opfylder miljøstandarderne, følger de europæiske pakkevirksomheder desuden en række retningslinjer for at reducere emissionerne og fremme bedste praksis på miljøområdet. Konkurrenter uden for EU kan vælge ikke at tilslutte sig de frivillige kodekser og standarder, som europæiske virksomheder følger, selv om det kræves, at de overholder den europæiske lovgivning.