Niende oversigt over statsstøtte i Den Europæiske Union.

(forelagt af Kommissionen)

Indhold

INDLEDNING

Baggrund

Bemærkninger til de anvendte begreber

SAMMENDRAG og KONKLUSIONER

Sammendrag

Konklusioner

Del I - SAMLET NATIONAL STØTTE I EU

Del II - STØTTE TIL FREMSTILLINGSVIRKSOMHED

2.1. Størrelsen af og tendenserne i støtten

2.2. Sammenligning af medlemsstaterne

2.3. Støtteformål

2.3.1. Oversigt

2.3.2. Udviklingstendenser - horisontale formål

2.3.3. Udviklingstendenser - støtte til særlige sektorer

2.3.4. Udviklingstendenser - regionale formål

2.3.5. Tendenser og mønstre for statsstøtte i medlemsstaterne

2.4. Støttetyper

2.5. Ad hoc-statsstøtte

Del III - STØTTE TIL LANDBRUG

Del IV - STØTTE TIL FISKERI

Del V - STØTTE TIL KULINDUSTRIEN

Del VI - STØTTE TIL TRANSPORTSEKTOREN

6.1. Jernbaner

6.2. Luftfartssektoren

6.3. Søtransport

6.4. Indre vandveje

6.5. Kombineret transport

6.6. Landtransport

Del VII - STØTTE TIL ANDRE SERVICESEKTORER

7.1 Støtte til den finansielle servicesektor

7.2 Støtte til turisme, medier og kultur

Del VIII - STØTTE TIL BESKÆFTIGELSE OG UDDANNELSE

Del IX - ET OVERBLIK OVER ÅR 2000

Del X - TILBAGEBLIK

10.1 Oversigt

10.2 Analyse af de enkelte lande

Del XI - TJENESTEYDELSER - ÆNDREDE MØNSTRE INDEN FOR STATSSTØTTE

BILAG

BILAG I Teknisk bilag

1. Undersøgelsens omfang - Udelukkede områder

2. Støtteformer og -kategorier samt formål

3. Kilder og metoder til vurdering af støtteelementet

4. Særlige problemstillinger

BILAG II Statistisk bilag

BILAG III

1. EU-fonde, -instrumenter og -programmer og EKSF-interventioner

2. Statistiske data

Tabeller og figurer

TABeller

Tabel 1 Samlet national statsstøtte i EU - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

Tabel 2 Statsstøtte pr. capita i medlemsstaterne - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

Tabel 3 Samlet national støtte i medlemsstaterne i procent af BNP, i EUR pr. beskæftiget og i procent af offentlige udgifter 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

Tabel 4 Samlet national støtte i medlemsstaterne - opdelt efter hovedsektorer 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 5 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i EU - årlige beløb 1995-1999 i faste priser (1998)

Tabel 6 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i EU - årlige beløb 1995-1999 i faste priser (1998)

Tabel 7 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

Tabel 8 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter hovedformål 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 9 Statsstøtte til afgiftsordninger i forbindelse med CO2-emissioner 1995-1999

Tabel 10 Statsstøtte til udenlandske direkte investeringer foretaget af SMV 1995-1999

Tabel 11 Støtte til skibsbygningsindustrien

Tabel 12 Støtte til skibsbygningsindustrien i medlemsstaterne i procent af skibenes kontraktværdi 1997-1999

Tabel 13 Udviklingsstøtte til skibsbygning 1995-1999, som Kommissionen har godkendt

Tabel 14 Skibsbygning - samlet antal nye skibe, der har modtaget statsstøtte 1995-1999

Tabel 15 Statsstøtte til motorkøretøjsindustrien 1995-1999 (omfatter ikke sager under anmeldelseslofterne)

Tabel 16 Regionalstøtte pr. støtteberettiget capita i EUR og regionalstøtte i procent af det samlede BNP

Tabel 17 Absolut omfang af statsstøtte ydet direkte af eller specifikt rettet til regionerne i EU's yderste periferi

Tabel 18 Statsstøtte ydet direkte af eller specifikt rettet til regionerne i EU's yderste periferi udtrykt i procent af de respektiver regioners BNP

Tabel 19 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter sektor og formål 1995-1997

Tabel 20 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne- opdelt efter sektor og formål 1997-1999

Tabel 21 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter støttetype 1997-1999

Tabel 22 Ad hoc-støtte til fremstillingsvirksomhed (inkl. Treuhand) og servicesektorer i EU 1993-1999

Tabel 23 Ad hoc-støtte til fremstillingsvirksomhed (inkl. Treuhand) og servicesektorer i medlemsstaterne - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 24 Statsstøtte til landbrugssektoren i medlemsstaterne i procent af BNP, årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 25 Statsstøtte til fiskerisektoren i medlemsstaterne i procent af værditilvæksten i sektoren, beregnet på basis af landede mængder og gennemsnitspriser- årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

Tabel 26 EU-interventioner i fiskerisektoren inden for rammerne af de fælles markedsordninger og strukturpolitikken 1995-1999

Tabel 27 Statsstøtte til kulindustrien 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

Tabel 28 Statsstøtte til jernbanesektoren i medlemsstaterne i procent af værditilvæksten for indenlandske transporttjenester 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 29 Statsstøtte til transportsektoren i EU - årlige beløb 1995-1999

Tabel 30 Statsstøtte til den finansielle servicesektor i EU - årlige beløb 1995-1999

Tabel 31 Statsstøtte til turisme, medier og kultur i medlemsstaterne via særlige programmer 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 32 Statsstøtte til beskæftigelse og uddannelse i medlemsstaterne via særlige programmer 1995-1997 og 1997-1999

Tabel 33 Ad hoc-sager opdelt efter medlemsstat i 2000

Tabel 34 Ad hoc-sager opdelt efter sektor i 2000

Tabel 35 Ad hoc-sager opdelt efter formål i 2000

Statistisk bilag

Tabel A1: Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i løbende priser 1995-1999- (national valuta)

Tabel A2: Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i løbende priser 1995-1999- (i EUR)

Tabel A3: Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i faste priser 1995-1999- (i EUR)

Tabel A4: Tysk statsstøtte til de nye delstater - årligt gennemsnit 1997-1999

Tabel A5/1-15: Samlet statsstøtte opdelt efter medlemsstat - årligt gennemsnit 1997-1999

Tabel A5/16: Samlet statsstøtte i EU - årligt gennemsnit 1997-1999

Tabel A6/1-15: Samlet støtte opdelt efter medlemsstat - årligt gennemsnit 1995-1999

Tabel A6/16: Samlet statsstøtte i EU - årligt gennemsnit 1995-1999

EU-fonde og -instrumenter

Tabel A: Årlige EU-udgifter 1995-1999

Tabel B: Andre EU-instrumenter 1995-1999

Tabel C: EU's årlige gennemsnitsudgifter opdelt efter medlemsstat 1995-1997

Tabel D: EU's årlige gennemsnitsudgifter opdelt efter medlemsstat 1997-1999

Figurer

Figur 1 Statsstøtte i procent af det samlede BNP i EU

Figur 2 Statsstøtte i procent af det samlede BNP i EU i de støttede sektorer

Figur 3 Statsstøtte i procent af nationalt BNP i 1995-1997 og 1997-1999

Figur 4 Samlet statsstøtte i medlemsstaterne opdelt efter gennemsnit for hovedsektorer 1995-1997 og 1997-1999

Figur 5 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne i procent af værditilvæksten. Årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999

Figur 6 Støtte til F&U, SMV, miljøbeskyttelse og energibesparelse i medlemsstaterne - i procent af støtten til fremstillingsvirksomhed 1995-1997 og 1997-1999

Figur 7 Regionalstøtte i procent af det nationale BNP

Figur 8 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt i budgetfinansiering og tabt skatteprovenu 1997-1999

Figur 9 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed - procentandel efter støttetype 1991-1999

Figur 9 (fortsat), statsstøtte til fremstillingsvirksomhed - procentandel efter støttetype 1991-1999

Figur 10 Samlet statsstøtte i EU 1990-1999

Figur 11 Andele af den samlede statsstøtte ydet til landbrug og fiskeri, fremstillingsvirksomhed, jernbanetransport, kul og andre støttede sektorer 1990-1999

Figur 12 Andel af støtte til horisontale formål, særlige sektorer og regionaludvikling ydet til fremstillingsvirksomhed 1990-1999

Figur 13 Andel af støtte til horisontale formål som forholdsmæssig andel af den samlede horisontale støtte

Figur 14 Statsstøtte til servicesektoren, uden jernbanetransport, i EU

Figur 15 Samlet statsstøtte i medlemsstaterne og EU i procent af nationalt BNP og BNP i EU

INDLEDNING

Baggrund

1. EU's konkurrencepolitik er en af de søjler, hvorpå Europa-Kommissionens foranstaltninger på det økonomiske område hviler. Disse foranstaltninger er inspireret af det traktatfæstede princip om "en åben markedsøkonomi med fri konkurrence". Traktaten anerkender således, at markedet og konkurrencen spiller en fundamental rolle med hensyn til at garantere forbrugernes velfærd, fremme en optimal ressourceallokering og tilvejebringe passende incitamenter til forfølgelsen af effektivitet, kvalitet og innovation inden for produktionen. Ved hjælp af denne politik søger Kommissionen derfor at styrke den europæiske industris vækst og konkurrenceevne ved at sikre en effektiv konkurrence på det indre marked og skabe betingelserne for, at markederne kan være velfungerende, og samtidig tage højde for Europas særlige sociale markedsøkonomi.

2. Et centralt element i konkurrencepolitikken er EU's statsstøttekontrol, hvis fordele er indlysende. Statsstøtte kan ødelægge den frie konkurrence ved at forhindre den mest effektive ressourceallokering og udgøre en trussel mod det indre markeds enhed. I mange tilfælde nedsætter tildelingen af statsstøtte den økonomiske velfærd og svækker virksomhedernes incitamenter til at forbedre effektiviteten. Støtte sætter endvidere de mindre effektive virksomheder i stand til at overleve på bekostning af de mere effektive. Foruden at skabe fordrejninger på det indre marked kan tildelingen af statsstøtte påvirke samhandelen mellem EU og tredjelande og derved anspore disse til at træffe modforanstaltninger, som kan udgøre en kilde til yderligere ineffektivitet. Det enestående kontrolsystem, som findes i hele Den Europæiske Union og også i det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, sigter mod at mindske denne manglende effektivitet. På grundlag af et aftalt regelsæt, som er fast forankret i de europæiske traktater, yder dette kontrolsystem et vigtigt bidrag til, at fordelene ved det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union kan udnyttes fuldt ud.

3. Det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union frembyder ganske vist nye muligheder for den europæiske industri, men bidrager også til de grundlæggende ændringer, som finder sted i de omgivelser, hvor denne industri opererer. Årsagen til disse ændringer er ikke blot udviklingstiltag, som EU er ophavsmand til, men også eksterne faktorer, som f.eks. globaliseringens ændrede karakter og de øgede muligheder og udfordringer, der frembydes af de markeder, som Europa er afhængig af. Den europæiske økonomi har i de seneste to årtier ændret sig betydeligt og står nu på tærsklen til en yderligere transformation. Den økonomiske integrationsproces skrider hastigt fremad, og endnu inden ansøgerlandene rent faktisk er blevet medlemmer af Den Europæiske Union, øges graden af integration mellem dem - og også andre lande, som hørte til det tidligere Sovjetunionen - og EU med en hastighed, som er uden fortilfælde.

4. Denne økonomiske integrationsproces har været ledsaget af en enestående proces med deregulering eller liberalisering af industrier, som tidligere var underlagt statslig kontrol. Eksempler herpå er flyselskaber, energiproduktion og telekommunikation. Liberaliseringen har åbnet disse sektorer for en større konkurrence inden for og uden for Den Europæiske Union.

5. Sideløbende med strukturændringerne som følge af liberaliseringen har vi været vidne til adfærdsændringer. Som følge af internettet og den globale bevidsthed, som det afføder, sammen med fjernelsen af mange grænseoverskridende hindringer, som hidtil havde eksisteret, bliver de mest dynamiske, innovative og profitable aktiviteter endnu mere mobile end tidligere. Tendensen til en optimal udnyttelse af de globale ressourcer lader sig ikke standse. De politiske prioriteter er ligeledes ændret. F.eks. er vægten på miljøbeskyttelse og beskæftigelse blevet øget, hvilket er kommet til udtryk i Amsterdam-traktaten. De problemstillinger, som Kommissionen og medlemsstaterne nu stilles over for i forbindelse med udviklingen af politikken for statsstøttekontrol og statsstøttepolitikken, bliver derfor mere krævende.

6. Der er enighed om, at indgriben fra EU's eller regeringernes side kan være berettiget for at rette op på markedssvigt, som ikke mindst forårsages af disse ændrede omgivelser. En sådan indgriben kan f.eks. anvendes til at afbøde virkningerne af uønskede markedsforhold med hensyn til ressourceallokering eller indkomstfordeling. Endvidere kan der også være behov for indgreb for enten at styrke foranstaltninger, som ikke kan gennemføres alene via markedskræfterne, eller tilbyde tjenester, som er forbundet med positive eksterne fordele ud over deres markedsværdi. Hvis sådanne indgreb imidlertid er i form af statsstøtte, vil statsstøttekontrollen forsøge at sikre, at de konkurrencefordrejende virkninger af hvert enkelt støtteforslag minimeres. Og selv om traktaterne ikke fastlagde et grundlag for indgreb mod de kumulative konkurrencefordrejende virkninger af et højt støtteniveau inden for nogle sektorer, har statsstøttekontrollen i årenes løb medvirket til at afsvække mange af statsstøttens værste symptomer.

7. Fra Det Europæiske Råds topmøde i Lissabon og senere i Stockholm udgik imidlertid det nødvendige politiske incitament til at tage fat på den egentlige årsag. Der var enighed om, at det er nødvendigt af forbedre den europæiske konkurrenceevne, for at Europa kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed, ved ikke blot at sikre, at det europæiske samfund selv er dynamisk og videnbaseret, men også ved at nedsætte niveauet for statsstøtte. Det overordnede strategiske mål støttes af en række foranstaltninger [1], men det er inden for rammerne af den økonomiske reformproces, at betydningen af statsstøttekontrollen og nedsættelsen af statsstøtteniveauet ligger.

[1] Et informationssamfund for alle; oprettelse af et europæisk område for forskning og innovation; oprettelse af et gunstigt miljø for etablering og udvikling af innovative virksomheder, specielt SMV'er; økonomiske reformer med henblik på et fuldt udbygget og fuldt operationelt indre marked; effektive og integrerede finansielle markeder; koordinering af de makroøkonomiske politikker: finanspolitisk konsolidering og de offentlige finansers kvalitet og holdbarhed; uddannelse og erhvervsuddannelse med henblik på at kunne leve og arbejde i det videnbaserede samfund; flere og bedre job til Europa: udvikling af en aktiv beskæftigelsespolitik; modernisering af den sociale beskyttelse; fremme af social inddragelse.

8. Uden for den økonomiske reformproces er begrundelsen for statsstøttekontrol og anvendelsen af statsstøtte imidlertid mere end blot at bidrage til den europæiske industris konkurrenceevne. Det er af afgørende betydning, at en hensigtsmæssig statsstøttekontrol og en velovervejet anvendelse af statslige midler eksempelvis medfører en mindskelse af skævhederne mellem velstående regioner og regioner, hvor der enten er en koncentration af kriseramte sektorer eller overhovedet ingen arbejdspladser. Polariseringsrisikoen er muligvis forholdsvis stor i Vesteuropa, da arbejdskraftens mobilitet er forholdsvis lavere end i mange af vore væsentligste handelspartneres regioner. For at undgå, at fattigdommen rodfæstes, må den sociale mobilitet enten modsvare kapitalbevægelserne, eller regionerne skal støttes i forbindelse med udviklingen af deres egne komparative fordele, hvorved der kan skabes beskæftigelse.

9. I denne forbindelse er investeringer i de europæiske økonomier af afgørende betydning, og omfanget af udenlandske direkte investeringer er en målestok for, hvor attraktiv Europa er for investorer. Det er værd at bemærke, at navnlig i nogle få medlemsstater ligger omfanget af udenlandske direkte investeringer under omfanget af statsstøtte og EU-støtte, mens de udenlandske direkte investeringer i andre medlemsstater langt overstiger en sådan statslig støtte. Som led i gennemførelsen af målsætningerne fra Lissabon skal investeringerne klart fremmes, og statsstøtte bør i kombination med andre politikker sikre, at Europa kan tilbyde en kvalificeret og veluddannet arbejdsstyrke og skatte- og lovgivningsmæssige rammer, som fremmer iværksætterånd. Virkningerne af lønmæssig fleksibilitet og betydningen af incitamenter til arbejdstageres mobilitet bør undersøges. Der findes mere og mere teoretisk forskningsarbejde vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt virksomheder bør tilskyndes til at gå sammen. Denne og anden forskning bør yde et bidrag til refleksionerne over statsstøttepolitikkens udvikling. Problemet er undertiden at udvikle kreative politikker, som tiltrækker nye industrier, og samtidig sørge for de nødvendige ledsagende investeringer i menneskelige ressourcer. Med nogle industriers tilbagegang skal andre industrier stå klar til at tage over for at skabe nye beskæftigelsesmuligheder.

10. Medlemsstaterne råder over en række instrumenter til indgreb på markederne, og det er af afgørende betydning, at de økonomisk mest effektive anvendes til at opnå den foreliggende målsætning. Hvis statsstøtte anses for at være det mest hensigtsmæssige instrument, bør formålet hermed være tilstrækkeligt præcist defineret, således at det er muligt at overvåge dens effektivitet og sammenligne dens succes med andre interventionsformer, for at den samlede effektivitet kan vurderes. Overvågning og opfølgning af statsstøtteudgifterne indgår derfor som væsentlige dele af de nationale statsstøttepolitikker og EU's politik for statsstøttekontrol.

11. Overvågningen og opfølgningen bør ligeledes ledsages af en politik for gennemsigtighed i forbindelse med kontrollen med og anvendelsen af statsstøtte. Offentliggørelsen af denne niende oversigt er udtryk for Kommissionens og alle medlemsstaternes vilje til at bidrage til denne politik. Indsamling og offentliggørelse af oplysninger om den støtte, der er udbetalt, er et effektivt middel, der giver Kommissionen mulighed for at påvise, at den til stadighed holder nøje øje med resultaterne af sin kontrolpolitik og hver enkelt medlemsstats støttepolitik.

12. Efterhånden som statsstøttepolitikken i Den Europæiske Union udvikles, skal den tage højde for den internationale sammenhæng og navnlig de multilaterale forpligtelser, som WTO-reglerne pålægger: WTO-aftalen om landbrug og WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger.

13. De bilaterale aftaler, der er indgået med de lande, som har søgt om optagelse i Den Europæiske Union, indeholder en klar forpligtelse til, at de overholder EU's regler om tildeling af statsstøtte. Der er stadig behov for en fuldstændig overholdelse af disse regler, idet det første skridt i denne henseende er at sørge for gennemsigtighed. Der er undertegnet bilaterale aftaler med andre lande, og i de fleste tilfælde er der medtaget bestemmelser om statsstøttekontrol. Bestemmelserne om gennemsigtighed er af afgørende betydning og bør som følge heraf gennemføres i en tidlig fase. Denne oversigt er fortsat et eksempel på, hvilken grad af gennemsigtighed EU forventer af disse og vore øvrige handelspartnere.

Bemærkninger til de anvendte begreber

14. Kommissionen har siden 1988 regelmæssigt offentliggjort oversigter over statsstøtte. Den første oversigt dækkede perioden 1981-1986, og de efterfølgende oversigter blev ajourført hvert andet år. [2] For at fremme gennemsigtigheden, forelægge ajourførte oplysninger og give Kommissionen mulighed for på et tidligt tidspunkt at opspore nye tendenser på statsstøtteområdet og derfor reagere hurtigere på ændrede forhold besluttede Kommissionen i 1998 at udarbejde oversigten hvert år. Den niende oversigt, som dækker perioden 1995-1999, er den tredje årlige oversigt.

[2] Referencer: KOM(88) 945 KOM(90) 1021 KOM(92) 1116 KOM(95) 365 KOM(97) 170 KOM(98) 417 KOM(99) 148 KOM(00) 205

15. Kommissionens tjenestegrene har i tæt samarbejde med medlemsstaterne udarbejdet de tal, der er anvendt i denne oversigt. Historiske data, som har dannet grundlag for de tidligere oversigter, er blevet ajourført i forholdt til tal for 1999. De historiske data er desuden blev ajourført, således at de tager højde for tilbagebetaling af uforenelig støtte og indeholder tal for offentlig støtte, som ifølge Kommissionens undersøgelse udgør "ikke-anmeldt" støtte. Endvidere har medlemsstaterne fortsat kontrolleret og om nødvendigt ændret historiske data, hvilket sikrer en forholdsvis høj pålidelighed af tallene. F.eks. har de italienske og svenske nationale myndigheders nylige grundige revision af deres respektive data bidraget til oversigtens pålidelighed.

16. Såfremt Kommissionen under hensyntagen til de ændrede forhold når frem til, at en foranstaltning, som tidligere blev anset for ikke at udgøre statsstøtte, alligevel indeholder statsstøtte, medtages støttebeløbet fuldt ud i oversigten. F.eks. konkluderede Kommissionen i december 1998 efter en undersøgelse af Irish Corporation Tax (den irske aktieselskabsskat), at denne eksisterende ordning udgør statsstøtte. Som følge af denne beslutning er omfanget af statsstøtte i Irland steget markant, hvis man sammenligner perioden 1997-1999 med perioden 1995-1997, selv om denne stigning ikke er udtryk for en bevidst ændring af den irske regerings statsstøttepolitik.

17. Statsstøtte kan ydes ved hjælp af statsmidler under enhver form. Begrebet statsmidler er meget bredt og dækker ikke kun statens centrale budget, men alle statens midler, herunder midler, som der gives afkald på via statsstøtte, f.eks. midler, som ydes via forskellige skattefordele. Endvidere omfatter statsmidlerne statens forskellige forvaltningsinstanser, organer, som handler på statens vegne, andre halvstatslige enheder og kan også omfatte statsejede virksomheder, uanset om de er underlagt offentlig ret eller privatret. Fordele i form af naturalydelser, f.eks. brugen af faciliteter, der er stillet til rådighed af staten, kan ligeledes udgøre statsstøtte.

18. Statsstøtte indebærer, at visse økonomiske sektorer, regioner eller aktiviteter behandles mere fordelagtigt end andre for at fremme den økonomiske aktivitet. Begrebet statsstøtte dækker imidlertid ikke alle former for statslige indgreb, som tager sigte på at nedbringe omkostningerne ved at erhverve visse varer eller tjenesteydelser. F.eks. kan tilskud til huskøbere være en indirekte hjælp for byggesektoren, men vil ikke altid blive anset for at være konkurrencefordrejende og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og derfor for at udgøre statsstøtte.

19. Denne oversigt dækker national statsstøtte ifølge definitionen i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, [3] som er ydet af de femten medlemsstater og undersøgt af Kommissionen. Kompensation, som i overensstemmelse med artikel 86, stk. 2, [4] ydes til virksomheder for forpligtelser til offentlig tjeneste, kan ifølge nylige domme [5], udgøre statsstøtte. Som følge heraf finder de proceduremæssige bestemmelser i artikel 88 anvendelse, og der er for nylig principielt stillet krav om en forudgående godkendelse fra Kommissionens side. Tidligere undlod medlemsstaterne imidlertid ofte at anmelde denne form for statsstøtte. Kun i transportsektoren er der på grund af specifikke forpligtelser i fællesskabsretten blevet anvendt andre regler, på basis af EF-traktatens artikel 73 vedrørende landtransport og artikel 80 sammenholdt med artikel 82, stk. 2, vedrørende luftfart og søtransport. Der er fastsat regler om anmeldelse i forbindelse med navnlig den kompensation, der ydes inden for jernbanetransportsektoren, hvilket skal udligne dens fritagelse for anmeldelsesproceduren i artikel 88, stk. 3, som ikke er blevet berørt af Domstolens seneste domme. Oplysninger vedrørende forpligtelser til offentlig tjeneste er derfor kun blevet medtaget i oversigten for jernbanetransport, men kan undertiden (ikke rekonstruerbart) være indeholdt i Kommissionens statsstøttebeslutninger i de sjældne tilfælde, hvor statsstøtte baseres på artikel 86, stk. 2. Finansielle aspekter af den offentlige luft- eller søtransport behandles f.eks. på grundlag af artikel 86, stk. 2, men, alt efter det enkelte tilfælde, også i henhold til artikel 87, stk. 2, litra a). Generelle foranstaltninger og offentlige subsidier, som ikke påvirker samhandelen og ikke fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene, behandles ikke i oversigten, da de ikke er omfattet af Kommissionen undersøgelsesbeføjelser.

[3] Bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

[4] Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse.

[5] Se Retten i Første Instans' dom i sag T-106/95 og i sag T-46/97 og Domstolens dom i sag C-332/98.

20. Kommissionen har i form af en gruppefritagelsesforordning besluttet, at visse støtteforanstaltninger ikke opfylder alle kriterierne i artikel 87, stk. 1, og de er derfor fritaget for anmeldelsesproceduren i artikel 88, stk. 3, hvis støtten til den samme virksomhed over en periode på tre år ikke overstiger 100 000 EUR. En sådan de minimis-støtte er ikke medtaget i oversigten.

21. Fremover vil oversigten indeholde oplysninger om statsstøtte, der ydes via støtteordninger og ad hoc-støtte, som er fritaget for anmeldelsespligten i henhold til gruppefritagelsesforordninger. Der er på nuværende tidspunkt vedtaget to gruppefritagelsesforordninger af denne art, en for uddannelsesstøtte [6] og en for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder [7]. I begge tilfælde har medlemsstaterne pligt til at forelægge årsrapporter om statsstøtte, der er ydet i henhold til bestemmelserne i disse kommissionsforordninger. Disse oplysninger vil være til rådighed til analyse i 2002.

[6] Kommissionens forordning (EF) nr. 68/2001 af 12. januar 2001.

[7] Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001.

22. Hovedformålet med statsstøtte er at afhjælpe markedssvigt inden for forskellige økonomiske sektorer, at støtte politiske målsætninger på nationalt, regionalt eller EU-plan eller at nedbringe de potentielle sociale omkostninger ved de strukturændringer, som foregår overalt i de europæiske økonomier. De betingelser, hvorpå støtte kan ydes, er fastsat i en eller flere af talrige EU-regler, der vedrører kontrollen med statsstøtte. I teorien kan der derfor foretages en klar, entydig vurdering af statsstøtteniveauet ud fra såvel en funktionel som et regelbaseret synsvinkel. I praksis afspejler de fordele, der opstår som følge af en enkelt støtteforanstaltning, ofte vore økonomiers komplekse beskaffenhed og er derfor forbundet med en sidestilling af formål og regler. Støtte, der ydes til støtte for særlige sektorer, kan f.eks. også anses for at styrke regionale og/eller sociale formål. På den anden side kan støtte, der ydes i henhold til regler for regionalstøtte, helt legitimt anvendes til at støtte visse økonomiske enheder, f.eks. SMV, eller aktiviteter, f.eks. uddannelse eller F&U.

23. Som følge heraf og inden for de begrænsninger, som skyldes de tilgængelige datas nuværende, men kontinuerligt stigende detaljeringsgrad, foretages der i denne oversigt en vurdering af statsstøtteniveauet ud fra begge ovennævnte synsvinkler. I overensstemmelse med de tidligere udgaver af oversigten er analysen i denne oversigt koncentreret om støtte til fremstillingsvirksomhed. I betragtning af den fortsatte betydning af støtte ydet til fremme af visse politiske målsætninger, f.eks. F&U, SMV, miljøbeskyttelse og nedsættelse af CO2-emissioner og andre udstødningsgasser, er den analyse, der blev indført i den ottende oversigt, bibeholdt. Kapitlerne vedrørende støtte til særlige sektorer og formål inden for fremstillingsvirksomhed er blevet omorganiseret, og kapitlet vedrørende støttetyper er blevet udvidet. Desuden er der indføjet et kort kapitel vedrørende visse tendenser, som allerede kan konstateres i 2000.

24. Der er ligeledes medtaget oplysninger om støtte til sektorerne landbrug, fiskeri, kul og transport, men i betragtning af den ringe detaljeringsgrad af de data, der foreligger på nuværende tidspunkt, foretages der ikke en uddybning af de endelige formål med sådanne støtteforanstaltninger og de anvendte støttetyper. I tilfælde, hvor der er konstateret nye tendenser eller politikker, anføres disse imidlertid. I betragtning af servicesektorens stigende betydning i den europæiske økonomi blev medlemsstaterne bedt om at give oplysninger om tjenesteydelseskomponenten i væsentlige støtteordninger, som er tilgængelige for mange sektorer. I denne udgave af oversigten gives et overblik over data fra tre medlemsstater, som fremover vil blive udvidet til at omfatte hele EU.

25. Ved sammenligningen af mønstrene for de enkelte medlemsstaters tildeling af national statsstøtte er analysen baseret på det årlige gennemsnit for den aktuelle treårige oversigtsperiode 1997-1999. Ved analysen af tendenserne i forbindelse med tildelingen af støtte sammenlignes de årlige gennemsnit for denne periode med de årlige gennemsnit for perioden 1995-1997. I betragtning af, at de årlige tal ikke altid gør det muligt at drage pålidelige konklusioner om udviklingstendenserne på mellemlang og lang sigt, anvendes disse oplysninger ikke generelt i sammenligningsøjemed. I tilfælde, hvor det er vigtigt at fremhæve hastige ændringer, er de årlige tal for 1999 imidlertid blev kommenteret. For første gang gives der et historisk overblik over statsstøtteniveauet siden 1990. Ligeledes for første gang siden den femte oversigt er oplysningerne om støtte til landbrugssektoren opdelt efter medlemsstat.

26. For at gøre tallene i oversigten sammenlignelige er de alle angivet i faste 1998-priser [8].

[8] Tal for national statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i løbende priser findes i bilag II, det statistiske bilag om national statsstøtte.

27. En generel redegørelse for den anvendte metodologi findes i det tekniske bilag (bilag I). Det statistiske bilag (bilag II) indeholder de grundlæggende statistiske oplysninger om national statsstøtte til fremstillingsvirksomhed og den samlede nationale statsstøtte. EU-fonde og -instrumenter er derfor ikke medtaget i tallene for den nationale statsstøtte. En oversigt over disse fonde og instrumenter og de pågældende oplysninger findes i bilag III.

SAMMENDRAG og KONKLUSIONER

Sammendrag

28. Betydningen af den dataanalyse, der er forbundet med oversigten, er stigende. Den bidrager til at gøre medlemsstaternes gennemførelse af Kommissionens statsstøttebeslutninger mere gennemsigtig. Foreløbige data for 1999 blev anvendt til at støtte visse forslag, der er indeholdt i Kommissionens henstillinger vedrørende de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og den nylige sammenfattende rapport, der blev forelagt på Det Europæiske Råd i Stockholm. I betragtning af de ændrede rammer, som oversigten indgår i, har medlemsstaterne derfor efterkommet Kommissionens anmodning om at sikre, at de aktuelle såvel som de historiske data er så pålidelige som muligt.

29. I forbindelse med de tilsagn, som medlemsstaterne gav i Stockholm, er et udvalg af data blevet præsenteret på en sådan måde, at der fremkommer oplysninger, som i givet fald vil kunne muliggøre mere begrundede valg med hensyn til nedsættelser af statsstøtte og de områder, hvor sådanne nedsættelser kunne være mulige. For at opfylde forpligtelsen til at dokumentere en nedsættelse af statsstøtten inden 2003, vil medlemsstaterne, såfremt udgifterne til statsstøtte er steget i 2000 og 2001, skulle reagere meget hurtigt for at sikre en faldende tendens i 2003. Denne udgave af oversigten skulle indeholde nogle af de oplysninger, som er nødvendige, hvis der i nær fremtid er behov for at ændre medlemsstaternes udgiftsplaner.

30. Den Europæiske Union er er serviceorienteret økonomi. Den erhvervsmæssige servicesektor tegner sig for en stor andel af det samlede BNP, og denne andel er endnu større, hvis sociale og offentlige tjenesteydelser medtages. I betragtning af tjenesteydelsernes betydning lægges der stadig større vægt på analysen af den støtte, der ydes i denne sektor, og afhængigt af de oplysninger, som medlemsstaterne forelægger, vil der i fremtiden blive givet et mere detaljeret billede af tendenserne og mønstrene for tildelingen af støtte.

Generelle resultater

31. Resultaterne af oversigten viser, at det samlede statsstøtteniveau i Den Europæiske Union fortsat er faldet. Endvidere bliver forskellene mellem medlemsstaterne med hensyn til de midler, der anvendes til statsstøtte, mindre. Resultaterne viser tillige, at processen med betydelige omstruktureringer inden for den produktive sektor, som fandt sted i nogle medlemsstater i løbet af 1990'erne, er ved at være afsluttet. Omstruktureringsaktiviteterne inden for visse servicesektorer, f.eks. luftfartsselskaber og finansielle tjenesteydelser, synes også at aftage efter den forholdsvis nylige liberalisering af disse sektorer.

32. Den samlede nationale statsstøtte i EU er faldet fra et årligt gennemsnit på 102 mia. EUR i perioden 1995-1997 til 90 mia. EUR i 1997-1999. Selv om faldet i støtten til fremstillingsvirkning, transport og landbrug bidrog mest til dette fald på 12 mia. EUR, var der også tale om fald i støtten til kulindustrien. I modsætning til den generelt faldende tendens, som fremgår af en sammenligning mellem de to oversigtsperioder, kunne der konstateres stigninger i støtten til fiskeri- og servicesektoren. Der foreligger ikke fuldstændige data for beskæftigelse og uddannelse for perioden 1995-1999, og der kan derfor ikke foretages en sammenligning mellem disse to perioder. En sammenligning af de seneste årlige data viser imidlertid, at støtten til begge disse formål er steget hvert år siden 1997.

33. Statsstøtteniveauet er faldet i alle medlemsstater undtagen i Danmark, Irland, Luxembourg og Nederlandene. Den marginale stigning i Danmark kan tilskrives betydelige stigninger i støtte, som i dette land ydes til at bekæmpe arbejdsløshed og støtte uddannelse. Stigningen i Irland skyldes hovedsagelig medtagelsen af tallene for Irish Corporation Tax, som først er blevet betragtet som statsstøtte siden 1998, i kombination med mindre stigninger i støtten til landbrug og finansielle tjenesteydelser. I Luxembourg skyldes stigningen udelukkende den nylige markante, om end midlertidige stigning i støtten til de yderligere investeringer i dette lands jernbanenet, et jernbanenet, som er til fordel for jernbaneforbindelserne mellem mange medlemsstater. I Nederlandene har stigningen i støtten til landbrugs- og jernbanesektoren mere en opvejet de fald, der er registreret andre steder. De to medlemsstater, der har bidraget mest til faldet på 12 mia. EU er, som i tidligere perioder, Tyskland og Italien med nedsættelser på henholdsvis næsten 6 mia. EUR og 5 mia. EUR.

34. Det er imidlertid ikke kun statsstøttens omfang, men også dens sammensætning, der har betydning for dens virkning på konkurrencen på det indre marked. I perioden 1997-1999 er den sektorspecifikke støtte stadig forholdsvis høj i Belgien (jernbaner), Tyskland (kul og jernbaner, men faldende i absolutte tal), Grækenland (jernbaner), Spanien (jernbaner, kul og skibsbygning) og Frankrig (jernbaner og finansielle tjenesteydelser). Omtrent halvdelen af den samlede støtte, der ydes i Portugal, er regionalstøtte, som næsten udelukkende går til servicesektoren i form af skattelettelser.

Detaljerede resultater og specifikke spørgsmål

35. Den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed i hele EU, beregnet i absolutte tal i en periode på 5 år fra 1995 til 1999, bekræfter resultaterne i de tre foregående oversigter, hvori det blev konstateret, at støtteniveauet toppede i 1993. Siden da har der kunnet konstateres et gradvist fald i støtteniveauet i EU. I forhold til oversigtsperioden 1995-1997, hvor det gennemsnitlige årlige støtteniveau lå på 36 mia. EUR, udgør det årlige gennemsnit i den aktuelle oversigtsperiode 28 mia. EUR. Dette fald er opmuntrende, navnlig da det årlige fald på 6 mia. EUR mellem 1997 og 1998 blev gentaget mellem 1998 og 1999.

36. Den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed faldt fra den foregående til den aktuelle oversigtsperiode med ca. 23%, og dette fald kan tilskrives en nedsættelse på 3 mia. EUR i Tyskland og en nedsættelse på 4 mia. EUR i Italien. Mindre nedsættelser ses i Belgien, Grækenland, Spanien, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige.

37. De tre nye medlemsstater, Østrig, Finland og Sverige, bidrager med mindre end 4% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed, selv om deres nuværende andel udgør en stigning i forhold til deres andel på mindre end 3% for kun to år siden.

38. Der er fortsat forskelle mellem medlemsstaternes støtteniveau inden for fremstillingsvirksomhed. Forskellen er mærkbar, hvis man måler denne støtte i procent af værditilvæksten, idet det støtteniveau på 4,3%, der er konstateret i Grækenland, er over syv gange højere end det laveste støtteniveau i Den Europæiske Union, nemlig 0,6% i Det Forenede Kongerige. De medlemsstater, der yder mindst støtte til fremstillingsvirksomhed, er Det Forenede Kongerige, Sverige, Portugal og Nederlandene, hvor støtteniveauet ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet.

39. Hvis man ser på forskellene medlemsstaterne imellem, hvad angår samhørighed, kan det konstateres, at støtteandelen i de fire samhørighedslande, Grækenland, Irland, Portugal og Spanien, kun er steget fra 9% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed i den foregående periode til omkring 10% i perioden 1997-1999. Desuden skyldes denne stigning hovedsagelig medtagelsen af data for Irish Corporation Tax, som Kommissionen siden 1998 har betragtet som statsstøtte. Denne støtteordning tegner sig for ca. 1% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed. For sammenligningens skyld skal det nævnes, at den andel af støtten til fremstillingsvirksomhed, som ydes af de fire store økonomier, Tyskland, Italien, Frankrig og Det Forenede Kongerige, er faldet fra 82 til 79%. (Tyskland tegner sig for 36%, Italien for 21%, Frankrig for 17% og Det Forenede Kongerige for 5% af den samlede støtte.)

40. Hvad angår formålene, har ændringen i andelene af støtte til horisontale formål, særlige sektorer inden for fremstillingsvirksomhed og støtteberettigede områder, været forholdsvis lille. Ændringerne har fortsat været på mindre end 9% i de fleste medlemsstater. De eneste lande, hvor der har været større ændringer, er Belgien og Spanien med betydelige fald i sektorstøtten og Sverige, hvor stigningen i støtten til horisontale formål opvejer faldet i regionalstøtte. Støtte til horisontale formål, bl.a. til fremme af forskning og udvikling, til miljøbeskyttelse og til støtte af små og mellemstore virksomheder, udgør på EU-plan 37%. Sektorstøttens andel af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed er faldet til 7%. Generelt ydes størstedelen, dvs. 56%, af støtten til fremstillingsvirksomhed i EU til regionale formål, hvoraf hovedparten går til de mindst udviklede regioner, dvs. områder, der er berettiget til regionalstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). Denne andel falder til 53%, hvis man ikke medregner den særlige støtte ydet af THA og dens efterfølgere til de nye tyske delstater.

41. Hvad angår de typer, der anvendes på EU-niveau, når der ydes støtte til fremstillingsvirksomhed, er budgetfinansiering den foretrukne form med en andel på ca. 75%. Sammenlignet med tabt skatteprovenu er præferencen for den mere gennemsigtige type i form af budgetfinansiering imidlertid forskellig i medlemsstaterne. I nogle lande ydes stort set al støtte til fremstillingsvirksomhed via budgetfinansiering; i andre lande, f.eks. Danmark, Frankrig og Irland, ydes over 35% af støtten i form af skattelettelser.

42. Som det også fremgik af de tidligere oversigter, falder en forholdsvis stor, men fortsat faldende del af støtten uden for støtteordningerne til horisontale, sektorbestemte eller regionale formål og ydes som ad hoc-støtte til individuelle virksomheder. Inden for sektorerne fremstillingsvirksomhed, finansielle tjenesteydelser og transport tegner nogle få omfattende støtteforanstaltninger sig for en uforholdsmæssig stor andel af den samlede støtte. Ad hoc-støtte, der hovedsagelig ydes til redning og omstrukturering af virksomheder, er den støtte, der er mest tilbøjelig til at fordreje konkurrencen. Inden for fremstillingsvirksomhed steg denne støtte til 11% af den samlede støtte til denne sektor i 1994, inden den igen faldt til 1,7% i 1999. Hvis man medtager den støtte, der er ydet til de nye tyske delstater via Treuhandanstalt/BvS - denne form for støtte kan sidestilles med ad hoc-støtte - steg andelen af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed til 37% i 1994, hvorefter den faldt til 4,7% i 1999.

Konklusioner

43. I en verden under hastig forandring er en løbende revision af politikken for statsstøttekontrol nødvendig for at sikre, at den forbliver fair og rimelig for såvel medlemsstaterne som industrien og forbrugerne. Anvendelsen af dens grundprincipper skal videreudvikles for at holde trit med de grundlæggende ændringer, som finder sted i de omgivelser, hvor de europæiske industrier opererer, og for at støtte udviklingen af industri- og socialpolitikken.

44. Formålet med statslig indgriben, navnlig i form af statsstøtte, er at afhjælpe de uønskede følger af markedsprocesserne. Som enhver anden form for foranstaltninger fra statens side skal ydelsen af statsstøtte til enhver tid begrundes, undersøges kritisk og overvåges nøje. Foruden behovet for at minimere konkurrencefordrejninger skal tildelingen af støtte også afvejes over for presset på de nationale offentlige finanser, mens ydelsen af støtte i en europæisk sammenhæng skal være i overensstemmelse med rammerne for Den Økonomiske og Monetære Union og vækst- og stabilitetspagten. Offentlige midler skal anvendes restriktivt og effektivt.

45. I Den Europæiske Union erkendes behovet for budgetdisciplin. Debatten går på, i hvilket omfang der skal stilles offentlige goder og tjenesteydelser til rådighed, og hvor effektivt de kan blive stillet til rådighed. Denne oversigt vedrører statslig indgriben i overensstemmelse med det statsstøttebegreb, der er defineret i EF-traktatens artikel 87, og er udarbejdet med fuldt kendskab til alle medlemsstaters nylige tilsagn om at nedsætte støtteniveauet som en andel af BNP.

46. For at støtte medlemsstaternes overholdelse af de forpligtelser, som de påtog sig i Stockholm, med hensyn til at nedsætte statsstøtteniveauet, er der behov for et instrument, som går ud over denne oversigts målsætninger. Der er behov for en meget mere detaljeret grad af overvågning og opfølgning af statsstøtteforanstaltningerne. Desuden skal der ske en udveksling af de erfaringer, som de 15 medlemsstater har indhøstet ved gennemførelsen af statsstøttepolitikken på nationalt, regionalt og lokalt plan. Der er behov for en forståelse af den komplekse dynamik i forbindelse med statsstøttepolitikken og andre statslige indgreb på markeder samt af tilvejebringelsen af og omkostningerne ved offentlige goder. For at yde et bidrag til dette ambitiøse forehavende er der på EU's internetserver, EUROPA [9], allerede blevet offentliggjort den første version af et statsstøtteregister, som omfatter alle Kommissionens beslutninger i forbindelse med statsstøtte. I den nærmeste fremtid vil der blive offentliggjort en resultattavle for statsstøtte.

[9] Statsstøtteregisteret findes på: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/register/

47. Disse nye instrumenter, der skal sikre gennemsigtighed, har tre formål. For det første skal de øge forståelsen af EU's statsstøttesystem og øge bevidstheden om behovet for en central statsstøttekontrol. De skal også bidrage til tilgængeligheden af oplysninger om Kommissionens beslutningsprocesser og samtidig give oplysninger om, hvordan medlemsstaterne gennemfører Kommissionens beslutninger. Som det vigtigste skal de imidlertid være et instrument, som gør det lettere for alle medlemsstater at udveksle oplysninger og erfaringer i forbindelse med deres respektive statsstøttepolitikker. På denne måde vil registret og navnlig resultattavlen være et middel til at forbedre processen med at analysere statsstøtteforanstaltningernes effektivitet i forhold til andre statslige foranstaltninger, der ikke fordrejer konkurrencen. På kort sigt vil disse to instrumenter supplere de oplysninger, som på nuværende tidspunkt gives via de årlige oversigter over statsstøtte i Den Europæiske Union. På et senere tidspunkt vil de erstatte oversigterne. De data, som medlemsstaterne stiller til rådighed, vil fortsat udgøre det statistiske grundlag for disse instrumenter, og ved hjælp af de økonomiske indikatorer vil det kunne konstateres, hvor og hvordan statsstøtteniveauet i procent af BNP kan nedsættes.

48. Det bliver ingen let opgave at nedsætte statsstøtteniveauet. Medlemsstaternes største manøvrerum findes ganske givet med hensyn til støtten til særlige sektorer inden for fremstillingsvirksomhed og servicesektorerne samt den del af regionalstøtten, der ikke samfinansieres af EU-midler, som er meget lav i samhørighedslandene, men mere betydelig i de mest velstående medlemsstater. Rammerne for de nuværende strukturfonde og derfor samfinansieringen af EF-støtten med national statsstøtte er rent faktisk allerede blevet fastlagt indtil 2006. Endvidere er der også truffet aftaler om landbrug og fiskeri indtil 2006. Endelig er der foruden de allerede fastsatte udgiftsplaner inden for de førnævnte områder også allerede indgået aftaler om nedsættelse af støtteniveauet til kulindustrien indtil 2005.

49. Hver medlemsstat vil finde sin egen politik, som bedst kan opfylde forpligtelsen fra Stockholm. Og ved at stille de nødvendige data til rådighed skal oversigten lette overvågningen af medlemsstaternes støtteniveau og således bidrage til at fastholde en fortsat budgetdisciplin; en disciplin, som er nødvendig for at skabe betingelserne for en stærk og varig udvidelse af investeringer, produktion og beskæftigelse. Selv om - som det fremgår af denne oversigt - den faldende statsstøtte i de fleste medlemsstater absolut også er en afspejling af denne disciplin, ligger det kumulative støtteniveau fortsat højt. Der findes derfor formentlig stadig et manøvrerum med hensyn til en yderligere indsats for at nedsætte statsstøtten. En fortsat streng håndhævelse af EU's statsstøtteregler vil understøtte denne proces.

50. Sideløbende med udviklingen af nye instrumenter, der skal sikre gennemsigtighed, er det stadig nødvendigt at tage andre mere traditionelle spørgsmål op. Der er fortsat behov for en løbende regulering af statsstøttekontrollen, som på nuværende tidspunkt kommer til udtryk på en række forskellige måder. Der udarbejdes nye EU-retningslinjer og -rammebestemmelser for ikke blot at tage højde for de behov, der opstår på markedet, men også for at finjustere EU's eksisterende regler for statsstøttekontrol. Der er blevet offentliggjort nye rammebestemmelser for miljøbeskyttelse [10], hvis indvirkning på statsstøtteniveauet vil blive fulgt nøje. De nuværende multisektorale rammebestemmelser, retningslinjerne for beskæftigelsesstøtte og rammebestemmelserne for F&U er ved at blive revideret, og der er blevet udarbejdet regler for tildeling af statsstøtte med henblik på at tilvejebringe venturekapital, som kan sætte gang i udviklingen af virksomheder og beskæftigelse. Arbejdet med at indkredse skadelige skatteforanstaltninger i form af statsstøtte vil også blive videreført. [11]

[10] EF-rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse, EFT C 37 af 3.2.2001, s. 3.

[11] Meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne, EFT C 384 af 10.12.1998, s. 3.

51. Støtte, der ydes til SMV og uddannelse, og som opfylder strenge kriterier, der nu er blevet godkendt af Kommissionen [12], vil blive fritaget fra kravet om anmeldelse. Sådanne gruppefritagelser skulle mindske den administrative byrde for medlemsstaterne og Kommissionen inden gennemførelsen af støtte til disse formål, således at der i højere grad kan lægges vægt på overvågningen af denne støttes effektivitet. En analyse af gruppefritagelser vil blive forelagt i 2002.

[12] Se henvisning til gruppefritagelsesforordninger på s. 14.

52. I juli 2002 udløber EKSF-traktaten og med den de statsstøtteregler, som på nuværende tidspunkt regulerer tildelingen af statsstøtte til EKSF-kul- og -stålprodukter. Som det fremgår af oversigten, er statsstøtten til disse to områder faldet, navnlig hvad angår EKSF-stålprodukter. Der vil i en nær fremtid blive truffet beslutning om, hvilke regler der skal være gældende for disse sektorer, når de er underlagt statsstøttekontrol efter EF-traktaten.

53. Kommissionen vil også fortsat nøje følge udviklingen i de nyligt liberaliserede sektorer, således at de langsigtede konkurrencefordele ved liberaliseringen ikke mistes via tildeling af subsidier til støtte for tabgivende aktiviteter. I den henseende vises sektorerne energi, telekommunikation og posttjenester særlig opmærksomhed. Med den efterhånden stigende liberalisering inden for disse og andre sektorer skal Kommissionen nøje vurdere, om statslige foranstaltninger, som tidligere ikke blev anset for at være statsstøtte, muligvis skal betragtes som sådan efter liberaliseringen. Sådanne foranstaltninger skal overvåges nøje og om nødvendigt vurderes på grundlag af statsstøttereglerne.

54. Hvad angår samhørighed i Den Europæiske Union, viser resultaterne af oversigten, at forskellen mellem statsstøtteniveauet i de rigeste medlemsstater og niveauet i de fire samhørighedslande næsten ikke er blevet indsnævret. Med henblik på at udligne de regionale forskelle er finansiel bistand af afgørende betydning, og effektiviteten heraf må ikke bringes i fare som følge af, at der ydes uforholdsmæssig meget national statsstøtte andre steder. I det omfang, det er muligt på grundlag af de nuværende regler for statsstøttekontrol, vil Kommissionen fortsat mindske samhørighedskløften.

55. Udvidelsesprocessen er skredet hastigt frem. Det er derfor blevet et presserende anliggende, at der i ansøgerlandene indføres samme konkurrencevilkår som i EU. I betragtning af deres fremtidige forhåbninger er indførelsen af EU's regelværk på statsstøtteområdet før selve optagelsen et centralt element for opfyldelsen af optagelseskriterierne på konkurrenceområdet, som fastlagt på Det Europæiske Råd i København i 1993. Kommissionen følger derfor fortsat udviklingen på statsstøtteområdet i disse lande nøje og tilvejebringer via oversigten et effektivt grundlag, på basis af hvilket den nødvendige sammenlignelighed og gennemsigtighed skulle kunne sikres.

Del I - SAMLET NATIONAL STØTTE I EU

56. Den samlede nationale statsstøtte i EU til de sektorer, der indgår i denne oversigt, fremgår af tabel 1. Med et årligt gennemsnit på 90 mia. EUR i oversigtsperioden, er der tale om et markant fald i forhold til de 102 mia. EUR, der blev anvendt i den foregående periode. Opdeles dette samlede tal, kan det ses, hvilket bidrag de største sektorer med hensyn til støtte, dvs. landbrug, fremstillingsvirksomhed, kul og transport, har ydet til dette fald. Hvad angår beskæftigelse og uddannelse, kan der endnu ikke foretages en pålidelig sammenligning af de grunde, der er anført i del VIII nedenfor. Det skal imidlertid bemærkes, at det fremgår af de årlige tal, der vises i bilag II, at støtten til disse aktiviteter er steget siden 1997.

Tabel 1 Samlet national statsstøtte i EU - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

i mia. EUR

>TABELPOSITION>

57. Tabel 2 viser den samlede nationale støtte pr. capita i Den Europæiske Union i de to oversigtsperioder. Der kan konstateres forholdsvis høje værdier i Finland og Luxembourg, mens Det Forenede Kongerige og Grækenland yder den laveste nationale statsstøtte pr. capita. Af de fire samhørighedslande er det kun Irland, der ligger over EU-gennemsnittet i den aktuelle oversigtsperiode, mens de fire største EU-økonomier, Det Forenede Kongerige og Italien i samme periode ligger under dette gennemsnit.

Tabel 2 Statsstøtte pr. capita i medlemsstaterne - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

>TABELPOSITION>

58. Tabel 3 viser medlemsstaternes samlede udgifter til støtte i procent af bruttonationalproduktet, pr. beskæftiget og i forhold til de samlede offentlige udgifter.

Tabel 3 Samlet national støtte i medlemsstaterne i procent af BNP, i EUR pr. beskæftiget og i procent af de offentlige udgifter 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

>TABELPOSITION>

59. Trods konvergensen, som er stærkere med hensyn til støtte i procent af BNP og i procent af de samlede offentlige udgifter end i EUR pr. beskæftiget, fremgår forskellene mellem medlemsstaternes tildeling af støtte. Det er værd at bemærke det gradvise fald i den samlede støtte i procent af BNP i EU generelt. Med undtagelse af Danmark, Irland, Luxembourg og Nederlandene, hvor støtteniveauet er steget en smule som følge af den stigende betydning af støtteforanstaltninger inden for miljøbeskyttelse, uddannelse og beskæftigelse, er støtteniveauet faldet overalt. Dataene for Luxembourg afspejler en vigtig stigning inden for investeringer i jernbanesektoren.

60. Nedenstående figurer viser den samlede statsstøtte i EU i procent af det samlede BNP i EU.

Figur 1 Statsstøtte i procent af det samlede BNP i EU

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Figur 2 Statsstøtte i procent af det samlede BNP i EU i de støttede sektorer

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

61. Figur 1 og 2 viser det gradvise fald i statsstøtte, der er registreret på alle områder i perioden 1995-1999. Figur 2 viser statsstøtten i procent af BNP i alle sektorer, undtagen de sektorer, som sædvanligvis ikke modtager støtte, dvs. offentlig administration og forsvar, lovpligtig socialforsikring, uddannelse, sundhed og socialarbejde samt andre kommunale, sociale, personlige rådgivningsaktiviteter, private husholdninger med ansatte, eksterritoriale organisationer og organer.

62. Figur 3 nedenfor viser i grafisk form de data, der er vist i tabel 3 for statsstøtte i de enkelte medlemsstater, udtrykt i procent af deres respektive BNP. En mere detaljeret analyse af den støtte, der er ydet i hver medlemsstat siden 1990, findes i oversigtens del X.

Figur 3 Statsstøtte i procent af nationalt BNP i 1995-1997 og 1997-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

63. Tabel 4 viser opdelt efter medlemsstat den andel af den samlede nationale støtte, der er ydet i de sektorer, der behandles i denne oversigt. I de to oversigtsperioder har andelen af støtte, der er ydet i hver sektor, været ret konstant på EU-plan, idet den største generelle ændring af andelen kunne konstateres inden for fremstillingsvirksomhed. På nationalt plan har andelene ligeledes ligget forholdsvis stabilt, idet de største udsving ses inden for transportstøtte i Irland, Luxembourg og Portugal. Næsten tre fjerdedele af den finske nationale støtte blev ydet til landbrugs- og fiskerisektoren i oversigtsperioden. I samme periode tegnede støtten til fremstillingsvirksomhed i Grækenland, Irland og Italien sig for over 40% af deres respektive nationale støtte. Hovedparten af støtten til transporttjenester ydes til jernbanetransport, og i oversigtsperioden blev over 50% af den nationale støtte ydet hertil i Belgien, Luxembourg og Sverige. Der er i de fleste medlemsstater fortsat ydet forholdsvis lidt støtte specifikt til servicesektoren, undtagen i Portugal, hvor en enkelt skatteordning inden for regionalstøtte tegner sig for den forholdsvis store andel af støtte, der er ydet til servicesektoren i dette land.

Tabel 4 Samlet national støtte i medlemsstaterne - opdelt efter hovedsektorer 1995-1997 og 1997-1999

>TABELPOSITION>

64. Figur 4 viser i grafisk form ovennævnte data for hver medlemsstat.

Figur 4 Samlet statsstøtte i medlemsstaterne opdelt efter gennemsnit for hovedsektorer 1995-1997 og 1997-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Del II - STØTTE TIL FREMSTILLINGSVIRKSOMHED

2.1. Størrelsen af og tendenserne i støtten

65. I den aktuelle oversigtsperiode, 1997-1999, tegner statsstøtte til fremstillingsvirksomhed sig for 31% af den samlede gennemsnitlige støtte, der årligt ydes i EU.

66. Tabel 5 viser den årlige støtte til fremstillingsvirksomhed i EU i perioden 1995-1999.

Tabel 5 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i EU - årlige beløb 1995-1999 i faste priser (1998)

i mio. EUR

>TABELPOSITION>

Ovenstående tal bekræfter, at den faldende tendens, man siden 1993 [13] har kunnet observere for støtte ydet i EU, ikke blot er fortsat, men at tendensen er blevet fremskyndet i de seneste to år af oversigtsperioden.

[13] Sammenlignet med oplysningerne i den ottende oversigt har der været mindre udsving i ovenstående tal som følge af medlemsstaternes ajourføringer.

Der ses ligeledes en faldende tendens i tabel 6, når støtten til fremstillingsvirksomhed udtrykkes i procent af værditilvæksten og pr. beskæftiget i denne sektor. [14]

[14] Da en lille, men ikke nøjagtig målelig del af støtten går til servicesektoren, kan tallene være en smule overvurderede.

Tabel 6 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i EU - årlige beløb 1995-1999 i faste priser (1998)

>TABELPOSITION>

Udtrykt i procent af værditilvæksten inden for fremstillingsvirksomhed er støtteniveauet konstant faldet siden 1995.

Den gennemsnitlige støtte pr. beskæftiget inden for fremstillingsvirksomhed er hvert år faldet fra 1 287 EUR i 1995 til 716 EUR i 1999.

2.2. Sammenligning af medlemsstaterne

67. Tabel 7 viser den gennemsnitlige årlige støtte til fremstillingsvirksomhed i de enkelte medlemsstater [15] i perioden 1995-1997 og 1997-1999, udtrykt i procent af bruttoværditilvæksten og i støttebeløb pr. beskæftiget i sektoren. Der er også anført absolutte støttebeløb.

[15] Tyskland er delt op i de gamle og nye delstater for klart at vise den forskellige udvikling i de to tyske områder, der er præget af den enestående tilpasningsproces af de nye delstaters økonomi til en markedsøkonomi.

Tabel 7 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999 i faste priser (1998)

>TABELPOSITION>

68. De gennemsnitlige årlige støtte til fremstillingsvirksomhed i EU i den aktuelle oversigtsperiode, 1997-1999, udgør ca. 28 mia. EUR, hvilket er et fald på 23% i forhold til 1995-1997. Dette fald er halvt så stort som det, der fremgik af den foregående oversigt. Det fremgår af tabel 7, at det faldende støtteniveau i absolutte tal i EU næsten udelukkende kan tilskrives de fortsat store fald på henholdsvis 32,6% og 45% i de nye tyske delstater og Italien. Der er også registreret fald i Belgien, Grækenland, Spanien, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Ved en sammenligning mellem de to oversigtsperioder er støtteniveauet i de øvrige syv medlemsstater højere i den aktuelle oversigtsperiode end i den foregående periode.

69. Disse to tilsyneladende modsigende tendenser, hvor der kan konstateres stigninger i syv medlemsstater og et generelt fald på EU-plan, forklares i forbindelse med tabel A3. Denne tabel bekræfter den faldende tendens på lang sigt med hensyn til den samlede støtte i EU til fremstillingsvirksomhed og bekræfter tillige den faldende tendens på mellemlang sigt i stort set alle medlemsstater. På årsbasis er der tale om fald i 13 medlemsstater. Med undtagelse af Belgien og Sverige er der tegn på, at støtten til fremstillingsvirksomhed falder i medlemsstaterne. Da faldet i den aktuelle oversigtsperiode imidlertid er mindre i syv lande end stigningen i den foregående oversigtsperiode, er deres årlige gennemsnit i perioden 1997-1999 højere end i perioden 1995-1997.

70. Når man ser på de generelle forskelle i EU ud fra en samhørighedsvinkel, fremgår det af tabel 7, at støtten i de fire samhørighedslande næsten ikke er steget. Den er kun steget fra 9% i 1995-1997 til næsten 10% af støtten til fremstillingsvirksomhed i EU i 1997-1999. Endvidere skyldes denne stigning hovedsagelig, at data for Irish Corporation Tax har været medtaget siden 1998. Ved en sammenligning af de samme perioder er de fire store økonomiers andele faldet fra 82% til 79%. I den forbindelse skal det også bemærkes, at der ikke blot ydes national statsstøtte til fremstillingsvirksomhed, men også EU-støtte via strukturfondene (se bilag III). I relative tal er det de fire samhørighedslande, der drager størst fordel af denne støtte, idet deres relative støttesituation er forbedret til et niveau, der bedre afspejler deres svagere socioøkonomiske situation. Det er imidlertid afgørende for disse EU-instrumenters effektivitet med hensyn til at mindske forskellene, at de ikke opvejes af en uafbalanceret udvikling i brugen af statsstøtteforanstaltninger i andre medlemsstater.

Figur 5 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne i procent af værditilvæksten. Årlige gennemsnit 1995-1997 og 1997-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

71. Udtrykt i procent af værditilvæksten ses den højeste støtte til fremstillingsvirksomhed i 1997-1999 i Grækenland, Italien og Danmark (se figur 5). Disse lande ligger over EU-gennemsnittet, selv om den faldende tendens på lang sigt i Italien fortsætter. Den stigning, der er registreret i Irland, skyldes, at der fra 1998 er medtaget tal for en irsk skatteordning, som nu er ved at blive afviklet. Hvis der blev set bort fra denne, ville den grundlæggende tendens i Irland også være faldende.

72. Hovedsagelig som følge af den førnævnte skatteordning har Irland med hensyn til støtten pr. beskæftiget ligget på en førsteplads blandt medlemsstaterne i perioden 1997-1999, fulgt af Danmark, Luxembourg, Frankrig og Tyskland. Det høje, men faldende tal for de nye tyske delstater skyldes både den betydelige støtte, der ydes, og et stærkt fald i antallet af ansatte inden for fremstillingsvirksomhed i denne del af Tyskland. Det fortsatte fald i støtten viser, at den omstruktureringsproces, der fulgte Tysklands forening i 1990, allerede toppede i de foregående oversigtsperioder. Samtidig hører støtten pr. beskæftiget i de gamle delstater blandt de laveste i EU. De lande, hvor støtteniveauet fortsat er lavt, er (i faldende orden) Portugal, Det Forenede Kongerige, Nederlandene og Sverige.

2.3. Støtteformål

2.3.1. Oversigt

73. Støtte til fremstillingsvirksomhed opdeles efter hovedformål eller sektor på følgende måde:

Horisontale formål

- Forskning og udvikling

- Miljø

- Små og mellemstore virksomheder

- Handel

- Energibesparelse

- Redning og omstrukturering [16]

[16] Støtte til redning og omstrukturering klassificeres blandt andre former for horisontal støtte, da den hverken er begrænset til bestemte sektorer i økonomien eller bestemte regioner.

- Andre formål

Særlige sektorer

- Skibsbygning

- Stål

- Anden fremstillingsvirksomhed

Regionale formål

- Regioner, der er omfattet af artikel 87, stk. 3, litra a)

- Regioner, der er omfattet af artikel 87, stk. 3, litra c)

74. I nogle medlemsstater kan støtteordninger, der er klassificeret under hovedformålet regionalstøtte og godkendt på grundlag af rammebestemmelserne for regionalstøtte, ligeledes støtte sekundære formål som f.eks. forskning og udvikling, uddannelse og beskæftigelse. Ligeledes kan sekundære formål opfyldes ved hjælp af støtteordninger, hvis hovedformål f.eks. er støtte til SMV. Bemærkningerne vedrørende udviklingstendenserne og sammenligningerne af medlemsstaterne, som angivet i henholdsvis tabel 8 og 9, er derfor begrænset til de pågældende ordningers hovedformål.

2.3.2. Udviklingstendenser - horisontale formål

75. Hvad angår udviklingen over tid, viser tabel 8 fordelingen af støtten til fremstillingsvirksomhed mellem de ovennævnte tre forskellige hovedformål. Andelen af støtte til horisontale formål er steget, og selv om denne form for støtte fortsat kommer ind på en andenplads, tegner den sig nu for 34% af støtten til fremstillingsvirksomhed. Der blev endvidere ydet 3% til redning og omstrukturering, og opdelingen heraf efter medlemsstat fremgår ligeledes af tabel 8. Andelen af horisontal støtte, uden rednings- og omstruktureringsstøtte, er steget i tretten lande og ligger fortsat over EU-gennemsnittet i Danmark, Finland og Nederlandene. Endvidere ligger andelen kun under EU-gennemsnittet i Grækenland, Tyskland og Italien. Den betydeligste stigning synes at være i Irland. Dette skyldes imidlertid, at der siden 1998 er blevet medtaget data for ICT [17].

[17] ICT - Irish Corporation Tax (den irske aktieselskabsskat) - er en skatteordning, som nu er ved at blive afviklet, og som kan anses for at være en horisontal støtte, da den er til fordel for fremstillingssektoren som helhed.

Tabel 8 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter hovedformål 1995-1997 og 1997-1999

>TABELPOSITION>

76. En stigende andel af støtten til fremstillingsvirksomhed blev ydet til horisontale formål i perioden 1997-1999, og 14% og 12% gik til henholdsvis forskning og udvikling [18] og små og mellemstore virksomheder. Andelen af støtte til redning og omstrukturering, en støttekategori, som også indgår under horisontale formål, udviste et fald. I modsætning til de førnævnte formål opvejes de særdeles konkurrenceforvridende følger af rednings- og omstruktureringsstøtte imidlertid normalt ikke af væsentlige positive eksterne virkninger. En sådan støtte skal derfor underkastes meget streng kontrol. Der redegøres yderligere for støtten i 2.5, ad hoc-støtte.

[18] Som anført i bilag I, punkt 11.1, kan F&U-tallene i tabel 8 være undervurderede.

77. En analyse af den støtte, der ydes til F&U, SMV, miljøbeskyttelse og energibesparelse og som sådan anses for at skabe positive eksterne virkninger, giver et lidt andet billede, idet der ses stigninger i 12 medlemsstater. Af figur 6 fremgår klart de meget store forskelle medlemsstaterne imellem med hensyn til statsstøtte til disse fire formål. Selv om det, navnlig for Grækenlands vedkommende, ikke fremgår af tallene, at en række støtteforanstaltninger, der er klassificeret som regionalstøtte, også støtter horisontale formål, kan der ikke ses bort fra, at de horisontale formåls relative vægt i nogle medlemsstater ikke steg i oversigtsperioden.

Figur 6 Støtte til F&U, SMV, miljøbeskyttelse og energibesparelse i medlemsstaterne - i procent af støtten til fremstillingsvirksomhed 1995-1997 og 1997-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

78. I kategorien støtte til miljøbeskyttelse indgår en underkategori af ordninger, som får stadig større betydning. En række medlemsstater har indført afgifter i forbindelse med CO2-emissioner med henblik på at nedbringe emissionerne af CO2 og andre gasser fra forbrændingen af fossile brændstoffer samt støtte brugen af vedvarende energikilder. Hovedbegrundelsen for sådanne ordninger er, at EU og de enkelte medlemsstater skal opfylde de forpligtelser, de har påtaget sig som led i Kyoto-protokollen, og den mere generelle politiske målsætning om at opnå bæredygtig udvikling.

79. Der anvendes to statsstøttetyper - ofte kombineret - skattefritagelser og tilskud. De pågældende medlemsstater har generelt indført ordninger, som pålægger afgifter på energi eller emissioner af CO2, NOx og SOx. Da det kun er meget få lande, der indtil videre har indført sådanne foranstaltninger, har medlemsstaterne givet udtryk for bekymring med hensyn til, at den ekstra afgiftsbyrde kan resultere i, at deres industriers konkurrencemæssige stilling undermineres. Afgiftsordningerne er derfor blevet indført gradvis, således at energiintensive industrier indrømmes midlertidige fritagelser.

80. Det andet element ved mange af de pågældende statsstøtteordninger er det ekstra incitament, som gives erhvervslivet i form af tilskud til indførelse af moderne teknologi, som vil øge brugen af vedvarende energikilder og bidrage til energibesparelser og nedbringelse af emissionerne. Tilskuddene betales af provenuet fra emissionsafgifterne eller over det almindelige budget. På nuværende tidspunkt har Danmark, som tegner sig for langt hovedparten af denne støtte, Tyskland, Finland, Frankrig, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige indført sådanne foranstaltninger. I en nær fremtid vil antallet af andre medlemsstater, som forventes at indføre lignende foranstaltninger, formentlig stige.

Tabel 9 Statsstøtte til afgiftsordninger i forbindelse med CO2-emissioner 1995-1999

i mio. EUR

>TABELPOSITION>

81. I en underkategori af støtte til SMV, som kan udgøre statsstøtte, indgår offentlige støtteforanstaltninger til udenlandske direkte investeringer uden for EU. Disse foranstaltninger kan være forenelige med den fælles interesse, hvis de fremmer den europæiske industris konkurrenceevne, f.eks. ved at støtte udviklingen af små og mellemstore virksomheder eller bidrage til opnåelse af andre fællesskabsmål, som f.eks. tilpasningen af overgangsøkonomierne eller den økonomiske udvikling i den tredje verden. Siden 1993 har Kommissionen godkendt et mindre antal ordninger med disse specifikke målsætninger, som er foreslået af medlemsstaterne. De omhandlede programmer henvender sig kun til SMV, selv om deres geografiske dækningsområde er verdensomspændende, og de opfylder således behovet for at styrke støtten til EU's væsentligste beskæftigelseskilder, samtidig med at det internationale aspekt styrkes.

Tabel 10 Statsstøtte til udenlandske direkte investeringer foretaget af SMV 1995-1999

i mio. EUR

>TABELPOSITION>

2.3.3. Udviklingstendenser - støtte til særlige sektorer

82. Andelen af støtte til fremstillingsvirksomhed, der er ydet specifikt til særlige sektorer, som det fremgår af tabel 8, er fortsat faldende og faldt i oversigtsperioden til 7% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed i EU. Faldet i andelen af støtte til særlige sektorer inden for fremstillingsvirksomhed i ti medlemsstater har stort set opvejet de marginale stigninger i fire andre. I Italien har andelen ligget konstant. Denne støttekategori anses ganske vist ikke altid for at skabe de positive eksterne virkninger, som tillægges den meste støtte til horisontale formål, men ydes ofte i regioner, der er berettigede til regionalstøtte, og kan derfor have overordnede regionalpolitiske formål.

83. Den faldende støtte til særlige sektorer skyldes, at der stort set ikke længere ydes støtte til redning og omstrukturering, som specifikt går til stålindustrien, samt den faldende støtte til skibsbygningsindustrien, som dog stadig tegner sig for næsten to tredjedele at denne støttekategori (se tabel A5/16). I Belgien blev der ikke ydet sektorstøtte i oversigtsperioden, mens det forholdsvis høje, om end faldende niveau i Spanien skyldes den omstruktureringsstøtte, der er ydet til skibsbygningsindustrien. Et detaljeret billede af disse sektorer findes nedenfor.

2.3.3.1 Stålindustrien

84. I stålindustrien, en sektor under fremstillingsvirksomhed, blev hovedparten af støtten i denne oversigtsperiode ydet til omstrukturering og vedrørte otte sager, som blev godkendt på grundlag af EKSF-traktatens artikel 95. Der blev i oversigtsperioden også ydet statsstøtte til EKSF-produkter i overensstemmelse med det femte og sjette sæt stålstøtteregler fra henholdsvis 1991 og 1996 [19]. Støtte til sektorer uden for EKSF-stålsektoren blev reguleret efter rammebestemmelserne fra 1988 for visse stålsektorer, der ikke er omfattet af EKSF-traktaten. [20]

[19] Kommissionens beslutning nr. 3855/91/EKSF af 27.11.1991 og nr. 2496/96/EKSF af 18.12.1996 om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien.

[20] Rammebestemmelser for statsstøtte til visse jern- og stålsektorer, som ikke er omfattet af EKSF-traktaten, 13.12.1988.

85. Disse støtteforanstaltninger faldt i alt fra et årligt gennemsnit på 797 mio. EUR i perioden 1995-1997 til et årligt gennemsnit på 130 mio. EUR i den aktuelle oversigtsperiode, hvilket er et betydeligt fald på over 84%. Det bemærkes endvidere, at niveauet i 1999 kun var på 33 mio. EUR. I disse tal indgår ikke den marginale støtte, der er ydet til sektoren i forbindelse med ordninger inden for F&U, miljøbeskyttelse og energibesparelse. De viser imidlertid, at den betydelige omstrukturering og de deraf følgende kapacitetsnedskæringer, der har været gennemført siden 1994 i Østrig, de nye tyske delstater, Spanien, Irland, Italien og Portugal, nu stort set er afsluttet.

2.3.3.2 Skibsbygningsindustrien

86. I oversigtsperioden har støtten til skibsbygningsindustrien, der er en sektor under fremstillingsvirksomhed, fulgt bestemmelserne i det syvende direktiv om støtte til skibsbygningsindustrien [21], som var gældende fra den 1. januar 1991 til den 31. december 1998, og derefter Rådets forordning 1540/98 [22]. De gennemsnitlige årlige støttebeløb, der blev ydet i perioderne 1995-1997 og 1997-1999, fremgår af tabel 11.

[21] EFT L 380 af 31.12.1990.

[22] EFT L 202 af 18.07.1998.

Tabel 11 Støtte til skibsbygningsindustrien

>TABELPOSITION>

87. I perioden 1997-1999 udgjorde den gennemsnitlige omstruktureringsstøtte 622 mio. EUR om året, et fald fra de 752 mio. EUR, der blev ydet i perioden 1995-1997. Foruden omstruktureringsstøtte viser tabel 11 ligeledes kontraktrelateret driftsstøtte til nybygninger, herunder skibe til udviklingslande, og ombygninger. Som følge af faldet i driftsstøtte i alle lande undtagen Finland og Frankrig faldt det samlede gennemsnitlige støtteniveau til denne sektor fra 1 634 mio. EUR i 1995-1997 til 1 254 mio. EUR i 1997-1999 [23].

[23] Tallene i denne tabel er højere end tallene i Europa-Kommissionens tredje rapport til Rådet om situationen inden for verdens værftsindustri, KOM(2000) 730 endelig, dateret den 15.11.2000. Forskellen mellem disse tal skyldes, at tallene i rapporten til Rådet var begrænset til tallene for nybygninger, som var omfattet af den normale anvendelse af artikel 4 i det syvende direktiv (højst 9% af kontraktprisen, 4,5% for mindre skibe). I denne oversigt indgår alle kontrakter, som har modtaget støtte (kontrakter vedrørende henholdsvis udviklingsstøtte og ombygninger). Endvidere er tallene i oversigten angivet i faste 1998-priser i EUR og ikke nominelle værdier.

88. Støttelofterne ifølge det direktiv og den forordning, der var gældende i oversigtsperioden, var for både skibe med en kontraktværdi på under 10 mio. EUR og for ombygninger 4,5% af kontraktværdien, og 9% af kontraktværdien for skibe med en kontraktværdi på over 10 mio. EUR. Dette loft fandt imidlertid ikke anvendelse på støtte til bygning af skibe til udviklingslande, hvor der gælder et minimum på 25% af kontraktprisen. Tabel 12 viser de gennemsnitlige støttelofter i de enkelte medlemsstater; tallene omfatter kun direkte tilskud til skibsværfter eller rederier.

Tabel 12 Støtte til skibsbygningsindustrien i medlemsstaterne i procent af skibenes kontraktværdi 1997-1999

>TABELPOSITION>

* Mindre skibe er skibe med en kontraktværdi på under 10 mio. EUR. For denne type skibe er den maksimalt tilladte støtteintensitet 4,5% af kontraktværdien. ** Større skibe er skibe med en kontraktværdi på over 10 mio. EUR. For denne type skibe er den maksimalt tilladte støtteintensitet 9% af kontraktværdien. - NB: En tankestreg betyder manglende oplysninger, mens et tomt felt angiver, at der ikke blev ydet støtte.

89. Støtten til bygning af skibe til udviklingslande ydes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 7, i det syvende direktiv om skibsbygning og artikel 3, stk. 5, i Rådets forordning 1540/98. Selv om der kan konstateres en stærk stigning i denne form for støtte, udgjorde den gennemsnitlige årlige statsstøtte, der blev ydet til den europæiske skibsbygningsindustri til dette formål i perioden 1997-1999, 103 mio. EUR. Dette udgør et fald på 30% i forhold til det årlige gennemsnit på 148 mio. EUR, der blev ydet i perioden 1995-1997. Fordelingen af denne udviklingsstøtte efter land fremgår af tabel 13.

Tabel 13 Udviklingsstøtte til skibsbygning 1995-1999, som Kommissionen har godkendt. (Referenceåret svarer til tidspunktet for Kommissionens beslutning).

i mio. EUR

>TABELPOSITION>

90. For at sætte ovennævnte støttetal ind i en sammenhæng indeholder tabel 14 oplysninger om det samlede antal nye skibe, som modtog støtte i perioden 1995-1999. Som man kunne forvente, modsvares det højeste niveau inden for nybygninger i 1995 af, at drifts- og udviklingsstøtten til den europæiske skibsbygningsindustri toppede i 1995.

Tabel 14 Skibsbygning - samlet antal nye skibe, der har modtaget statsstøtte 1995-1999

>TABELPOSITION>

2.3.3.3 Motorkøretøjsindustrien

91. Selv om der ikke findes støtteordninger i EU, der specielt gælder for denne undersektor, ydes der, som det fremgår af tabel 15, statsstøtte til sektoren, primært i form af regionalstøtte, rednings- og omstruktureringsstøtte og uddannelsesstøtte. Medlemsstaternes tildeling af denne form for støtte er fortsat underlagt strenge begrænsninger på grundlag af særlige rammebestemmelser for motorkøretøjsindustrien. På grund af det meget lille antal sager er det ikke muligt på nuværende tidspunkt at drage konklusioner om den generelle tendens.

Tabel 15 Statsstøtte til motorkøretøjsindustrien 1995-1999 (omfatter ikke sager under anmeldelseslofterne)

i mio. EUR

>TABELPOSITION>

2.3.4. Udviklingstendenser - regionale formål

92. Det samlede regionalstøtteniveau i EU falder fortsat en smule. Bortset fra Grækenland er ingen af de øvrige medlemsstater med andele af regionalstøtte til fremstillingsvirksomhed, der ligger over EU-gennemsnittet, samhørighedslande. Tabel 8 viser, at i oversigtsperioden blev 56% af støtten til fremstillingsvirksomhed i EU anvendt til regionale formål, således at det meste af støtten gik til de mindst velstående regioner efter artikel 87, stk. 3, litra a). [24] Dette tal omfatter støtte på i gennemsnit 2 179 mio. EUR pr. år, som er ydet til de nye tyske delstater via Treuhandanstalt (THA) og dens efterfølgere. Hvis man ikke tog højde for denne særlige støtte, ville støtten til regionale formål udgøre 53% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed.

[24] Der findes en liste over disse regioner i bilag I, punkt 9.2.

93. Figur 7 nedenfor viser statsstøtteniveauet i forbindelse med regionalstøtte i de enkelte medlemsstater i procent af det samlede nationale BNP. I fem medlemsstater har niveauet ligget forholdsvis konstant i den aktuelle oversigtsperiode. I modsætning hertil ses der betydelige fald i Tyskland, Grækenland, Irland, Italien og Luxembourg, mens der i Belgien, Sverige og Det Forenede Kongerige er registreret mindre fald.

Figur 7 Regionalstøtte i procent af det nationale BNP 1995 - 1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

94. I medlemsstater, hvor andelen af regional støtte ligger i nærheden af eller under EU-gennemsnittet, ligger den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed, udtrykt i procent af værditilvæksten, ligeledes under EU-gennemsnittet. En bemærkelsesværdig undtagelse udgør i denne forbindelse Danmark, som ganske vist tegner sig for den laveste andel af regionalstøtte i EU, men hvor støtten til fremstillingsvirksomhed er den tredje højeste i EU. Omvendt fremgår det, med undtagelse af Sverige og Det Forenede Kongerige, hvis støtteniveauer hører blandt de laveste i EU, at i de medlemsstater, hvor andelen af regionalstøtte ligger over EU-gennemsnittet, ligger støtten til fremstillingsvirksomhed ligeledes over EU-gennemsnittet.

95. I tabel 16 nedenfor sammenlignes regionalstøtten pr. indbygger i de støtteberettigede områder (pr. støtteberettiget capita) i EUR og regionalstøtten i procent af det samlede nationale BNP. Udtrykt i støtte pr. støtteberettiget capita ses det højeste støtteniveau i Tyskland, Italien, Luxembourg og Sverige. Portugal yder langt den laveste regionalstøtte til fremstillingsvirksomhed, efterfulgt af Spanien og Danmark. (Hvis den regionalstøtte, som Portugal yder i Madeira i form af skattefritagelser til øens serviceerhverv, blev medtaget, ville støtten pr. støtteberettiget capita stige fra 3,4 EUR til 80 EUR.)

96. Selv om ikke al støtte, der ydes i støtteberettigede områder, finansieres sammen med EU-fonde, bør der til vurdering af regionalstøttens fulde vægt anvendes en multiplikator for regionalstøtte for at tage højde for EU-fondenes bidrag til de ordninger, der er samfinansieret. I mange støtteberettigede områder, som er omfattet af undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), kan EU-midlerne til visse ordninger være så meget som tre gange så høje som den pågældende nationale statsstøtte. I støtteberettigede områder, der er omfattet af undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), kan den pågældende nationale statsstøtte forhøjes med yderligere 30-50% som følge af EU-midlerne.

Tabel 16 Regionalstøtte pr. støtteberettiget capita i EUR og regionalstøtte i procent af det samlede BNP

>TABELPOSITION>

97. I oversigtsperioden fortsatte omorganiseringen af økonomien i de nye tyske delstater. Tysklands forening har en særlig betydning for EU's statsstøttepolitik. I 1997-1999 blev der årligt ydet gennemsnitligt 6,9 mia. EUR i støtte til fremstillingsvirksomhed i de nye delstater. Selv om støtten ligger på et højt niveau, er der tale om et markant yderligere fald i forhold til 1995-1997, hvor der blev ydet over 10 mia. EUR. Dette fald ledsages endvidere af en stabilisering af støtten til de gamle delstater, som nu udgør 2,9 mia. EUR i perioderne 1995-1997 og 1997-1999. Tabel A4 i bilag II viser støtten til de nye delstater opdelt efter støttetype.

98. Med undtagelse af en række særlige aspekter i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering [25] fandt de normale statsstøtteregler anvendelse på de nye tyske delstater i perioden 1997-1999. Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS) stillede årligt garantier for gennemsnitlig 1,084 mia. EUR og lån på gennemsnitlig 5,978 mia. EUR til rådighed. Kommissionen mener på basis af sin hidtidige erfaring, at 20% af disse beløb må betragtes som støtte, og de indgår derfor i oversigten. I samme periode blev der anvendt tilskud til udgifter på gennemsnitlig 767 mio. EUR om året, således at den samlede støtte, der er ydet af BvS, det tidligere Treuhandanstalt, svarer til et årligt gennemsnit på 2,2 mia. EUR.

[25] Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, EFT C 368 af 23.12.1994, og Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, EFT C 288 af 9.10.1999.

99. Efter EF-traktatens artikel 299 har regionerne i EU's yderste periferi en særlig status, som afspejler deres strukturelle sociale og økonomiske situation, der forværres af deres fjerne beliggenhed. De gældende støtteintensiteter i disse regioner kan være højere end andre steder, og driftsstøtte, som ikke er degressiv og midlertidig, er tilladt, når den kompenserer for meromkostningerne til transport. Disse regioner i den yderste periferi fik yderligere styrket deres status, efter at Amsterdam-traktaten og den nye artikel 299, stk. 2, [26] trådte i kraft. Disse regioner er nu automatisk omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Desuden er det i de regioner i den yderste periferi, som kan omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), muligt at yde driftsstøtte, som ikke er degressiv og midlertidig, ikke kun til meromkostningerne til transport, men også for at opveje andre meromkostninger, som opstår som følge af de faktorer, der er nævnt i artikel 299, stk. 2, under udøvelsen af økonomiske aktiviteter. Det er medlemsstaternes opgave at fastsætte meromkostningernes omfang og påvise, at de står i forbindelse med de faktorer, der er nævnt i artikel 299, stk. 2.

[26] Artikel 299, stk. 2 (tidl. artikel 227)

100. Tabel 17 indeholder en foreløbig oversigt over den støtte, som ydes direkte af, eller som specifikt er rettet til regionerne i EU's yderste periferi. I tabel 18 er støtteniveauet i hver af disse regioner udtrykt i procent af de respektive regioners BNP.

Tabel 17 Absolut omfang af statsstøtte ydet direkte af eller specifikt rettet til regionerne i EU's yderste periferi

>TABELPOSITION>

Tabel 18 Statsstøtte ydet direkte af eller specifikt rettet til regionerne i EU's yderste periferi udtrykt i procent af de respektive regioners BNP

>TABELPOSITION>

2.3.5. Tendenser og mønstre for statsstøtte i medlemsstaterne

101. Følgende tendenser og mønstre for støtte til fremstillingsvirksomhed gør sig gældende i de enkelte medlemsstater:

- I Østrig ligger den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder forholdsvis stabilt. Denne stabile tendens på mellemlang sigt er resultatet af en gradvis stigning i det årlige støtteniveau indtil 1997, som blev fulgt af et lignende fald i det årlige støtteniveau indtil 1999. En sammenligning af de to treårsperioder viser et betydeligt fald i støtten til redning og omstrukturering. Under ét tegnede støtte til F&U, miljø og SMV sig for den største andel af støtten til fremstillingsvirksomhed. Støtten til særlige sektorer har ligget stabilt, og dens andel af støtten til fremstillingsvirksomhed er lav, mens andelen af regionalstøtte, navnlig i regioner efter artikel 87, stk. 3, litra a), steg, for så vidt angår den første oversigtsperiode.

- I Belgien skyldes støtteniveauets faldende tendens på mellemlang sigt, der ses ved en sammenligning af de to oversigtsperioder, at en enkelt sektorordning, som tegnede sig for omkring 23% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed i Belgien, blev ophævet i 1996. Siden 1997 er den absolutte støtte til fremstillingsvirksomhed imidlertid steget langsomt igen, da midlerne til F&U og SMV er blevet øget. En fast bestanddel af den belgiske støttepolitik i forbindelse med fremstillingsvirksomhed, som supplerer foranstaltninger som led i F&U- og SMV-ordninger, er støtte via andre horisontale ordninger, som tager sigte på at fremme omstruktureringen af industrien og forbedre dens tekniske basis. Disse ordninger tegner sig nu for ca. 20% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed i Belgien. Regionalstøtten til regioner efter artikel 87, stk. 3, litra c), har ligget forholdsvis konstant. Andelene af horisontal og regional støtte er steget på bekostning af støtte til særlige sektorer inden for fremstillingsvirksomhed.

- I Danmark viser den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder en meget svag stigning. Denne tendens på mellemlang sigt er imidlertid resultatet af en gradvis årlig stigning indtil 1997, som derefter blev fulgt af lidt mindre årlige fald indtil 1999. Den horisontale støtte i Danmark tegnede sig for den største andel af støtten til fremstillingsvirksomhed, og øgede midler gik til hovedmodtagerne, F&U, miljø og energibesparelse. Disse stigninger kan tilskrives den højere støtte til energibesparelse og miljøbeskyttelse, hovedsagelig i form af fritagelser for energi-/CO2-afgifter. Hvis man sammenligner de to perioder, ses det væsentligste fald i forbindelse med støtte til skibsbygning. Regionalstøtten i Danmark er den laveste i EU.

- I Tyskland afspejler den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder det fortsatte fald i støtten i de nye tyske delstater. Samtidig stiger andelen af horisontal støtte, efterhånden som andelene af sektorstøtte og generel regionalstøtte falder. Disse ændringer skjuler imidlertid de mere subtile ændringer med hensyn til tildelingen af støtte. I absolutte tal er støtten til de fleste horisontale formål, undtagen F&U og redning og omstrukturering, faldet hvert år siden 1995. Regionalstøtten er fortsat det vigtigste formål i Tyskland. Selv om støtten til regioner efter artikel 87, stk. 3, litra a), fortsat falder hurtigt, fremgår det imidlertid, at støtten til regioner efter artikel 87, stk. 3, litra c), ikke længere er faldende.

- I Grækenland er hovedparten af støtten klassificeret som regionalstøtte, hvis niveau ikke blot er faldet ved en sammenligning af to oversigtsperioder, men også næsten hvert år siden 1995.

- I Spanien er - ved en sammenligning af de to oversigtsperioder - den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed faldet som et resultat af en betydelige nedsættelse af støtten til stålindustrien og et fald i støtten til skibsbygning. Støtten til skibsbygning er imidlertid fortsat det vigtigste element i forbindelse med statsstøtten i Spanien, og trods et fald på ca. 20% i absolutte tal mellem den foregående og den aktuelle oversigtsperiode tegner den sig stadig for 25% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed. Andelen af horisontal støtte, navnlig til F&U, SMV og energibesparelse, steg i den aktuelle oversigtsperiode, og det samme var tilfældet med regionalstøtten.

- I Finland viser en sammenligning af den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder, en let stigning. Denne tydelige tendens på mellemlang sigt er resultatet af en stigning i det årlige støtteniveau indtil 1997, som blev fulgt af mindre nedsættelser af det årlige niveau indtil 1999. Den horisontale støtte, navnlig støtte til fordel for F&U, SMV og energibesparelse, tegner sig fortsat for en stor andel af støtten til fremstillingsvirksomhed. Andelen af regionalstøtte er faldet en smule. Selv om andelen af sektorstøtte synes at være steget, idet skibsbygning har været hovedmodtageren, er støtten til skibsbygning i Finland på årsbasis faldet meget stærkt siden 1997, hvor den blev indberettet for første gang.

- I Frankrig ligner den grundlæggende tendens for tildelingen af støtte tendensen i Finland. En sammenligning af den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder viser en stigning på 10%. Denne tydelige tendens på mellemlang sigt er resultatet af en stigning i det årlige støtteniveau, som toppede i 1997 og blev fulgt af en gradvis nedsættelse af det årlige støtteniveau indtil 1999. Denne maksimalværdi kunne tilskrives tildelingen af store beløb til rednings- og omstruktureringsstøtte, forstærket af en kraftig stigning i regionalstøtten. En sammenligning af de to oversigtsperioder viser, at andelen af regionalstøtte og støtte til særlige sektorer er steget, mens andelen af horisontal støtte er faldet.

- I Irland viser en sammenligning af den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder ganske vist en betydelig stigning, som dog udelukkende kan tilskrives medtagelsen af data for Irish Corporation Tax (ICT) siden 1998. I oversigtsperioden tegnede ICT sig for ca. 56% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed. Hvis ICT og den resterende støtte til fremstillingsvirksomhed betragtes særskilt, ses det, at begge komponenter er gradvis faldende. Det mest markante fald siden 1996 kan konstateres i forbindelse med regionalstøtten, som næsten er blevet halveret. Sektorstøtten er ligeledes faldet betydeligt.

- I Italien er den faldende tendens på lang sigt fortsat og er endog blevet fremskyndet i den aktuelle oversigtsperiode. I betragtning af nedsættelserne på alle områder og de særligt drastiske fald inden for redning og omstrukturering og i forbindelse med væsentlige regionalstøtteprogrammer har andelene af støtte til horisontale, sektorbestemte og regionale formål ligget forholdsvis stabile. Selv hvis regionalstøtten stiger i 2000, som de aktuelle skøn tyder på, skulle den nuværende faldende tendens for støtten til fremstillingsvirksomhed, som har varet ved siden perioden 1990-1992, ikke blive afbrudt.

- I Luxembourg er andelen af horisontal støtte steget fra den første til den anden oversigtsperiode. I modsætning hertil kunne der i slutningen af den aktuelle oversigtsperiode konstateres et betydeligt fald i regionalstøtten. Trods dette fald tegner regionalstøtten sig stadig for næsten to tredjedele af støtten til fremstillingsvirksomhed.

- I Nederlandene viser en sammenligning af den gennemsnitlige årlige støtte i de to treårige oversigtsperioder et mindre fald, som afspejler en gradvis nedsættelse af støtten til fremstillingsvirksomhed siden 1996. Den horisontale støtte, navnlig til fordel for F&U, miljøbeskyttelse og energibesparelse, tegner sig fortsat for en stor og fortsat stigende andel af støtten til fremstillingsvirksomhed. Andelen af støtte til særlige sektorer inden for fremstillingsvirksomhed er faldet fra 9% til 3% som følge af en stor nedsættelse af støtten til skibsbygning. Andelen af regionalstøtte er ligeledes faldet en smule.

- I Portugal har støtten til fremstillingsvirksomhed i en årrække holdt sig inden for en forholdsvis snæver margen, hvilket viser en stabil statsstøttepolitik, der er karakteriseret ved mindre udsving i tendenserne og mønstrene på lang sigt. I betragtning af det forholdsvis lave støtteniveau er det kun sporadiske tildelinger af sektorstøtte, som får støtteniveauet til at stige til over 200 mio. EUR. Senest i 1999 medførte en stigning i midlerne til tekstilsektoren den lette stigning i den aktuelle oversigtsperiode. Som supplement til horisontale støtteforanstaltninger såsom F&U, SMV og energibesparelse findes der en enkelt horisontal ordning, som tegner sig for ca. 30% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed. Andelen af horisontal støtte i Portugal er steget en smule og udgør i perioden 1997-1999 næsten to tredjedele af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed, mens støtten til særlige sektorer i samme periode faldt til 18%.

- I Sverige [27] kan der ved en sammenligning af de to oversigtsperioder ses en gradvis stigning. Denne stigning afspejler to grundtendenser siden 1995: den stærke stigning i miljøstøtten, som kun til dels er blevet opveje af små, men kontinuerlige nedsættelser af regionalstøtten. Sverige er den eneste medlemsstat, hvor der ikke er ydet sektorstøtte, således at når andelen af horisontal støtte stiger, falder andelen af regionalstøtte. De eneste komponenter i denne sidste kategori er F&U, miljøbeskyttelse, SMV og energibesparelse.

[27] På grund af ændringen af grundlaget for finansåret i Sverige fra 1997 var det nødvendigt at finde en praktisk løsning i forbindelse med forelæggelsen af tallene for 1995 og 1996. Tallene for disse år er derfor blevet beregnet på grundlag af 18 månedersperiodens 12 måneders-gennemsnitsækvivalent for det forlængede finansår 1995/96, som løb fra den 1. juli 1995 til den 31. december 1996.

- I Det Forenede Kongerige afspejler det gradvise fald i støtteniveauet, der fremgår af en sammenligning af de to oversigtsperioder, den faldende tendens inden for støtten til fremstillingsvirksomhed siden 1996, hvor den toppede. I betragtning af det generelle fald i støtteniveauet har andelene af støtte til horisontale, sektorbestemte og regionale formål fortsat ligget meget stabilt. SMV, F&U og regionalstøtte tegner sig stadig for den største andel, idet over en fjerdedel af regionalstøtten anvendes i Nordirland.

102. I ovenstående analyse indgår kun mønstre og tendenser i forbindelse med medlemsstaternes udgifter til statsstøtte. En del af disse udgifter samfinansieres af EU-midler, som også kommer fremstillingsvirksomheder i EU til gode. Tal for EU-finansieringen er angivet særskilt i bilag III.

Tabel 19 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter sektor og formål 1995-1997

i %

>TABELPOSITION>

Tabel 20 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter sektor og formål 1997-1999

i

>TABELPOSITION>

%

2.4. Støttetyper

103. Tabel 21 viser fordelingen, i procent af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed, af de forskellige støttetyper, der blev anvendt af medlemsstaterne i den aktuelle oversigtsperiode.

Tabel 21 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt efter støttetype 1997-1999

>TABELPOSITION>

104. Den generelle situation i perioden 1997-1999 er stort set den samme som i perioden 1996-1998, der fremgik af den ottende oversigt. Langt de hyppigste støtteformer i EU er stadig tilskud, rentetilskud og skattefritagelser, der er klassificeret som gruppe A-foranstaltninger. I denne gruppe - og med undtagelse af Frankrig og Irland - anvendes tilskud hyppigere end skattefritagelser.

105. Støtte i form af statslige kapitalinteresser, klassificeret under gruppe B, udgør kun 3% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed i EU. I en medlemsstat, Frankrig, er kapitalinteresser imidlertid af forholdsvis stor betydning.

106. Støtteformerne i gruppe C omfatter lån til lave rentesatser og skatteudsættelser. Skatteudsættelser, hovedsagelig fremskyndet afskrivning og oprettelse af skattefrie reserver, er den mindst udbredte støtteform i EU, med undtagelse af Nederlandene, hvor den tegner sig for 8% af den samlede støtte til fremstillingsvirksomhed. Bløde lån er en vigtig støttetype i Østrig, Tyskland, Portugal og Sverige.

107. Garantier, gruppe D, tegner sig fortsat for en forholdsvis lille andel af den samlede støtte i alle medlemsstater.

Figur 8 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed i medlemsstaterne - opdelt i budgetfinansiering og tabt skatteprovenu 1997-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

108. I figur 8 er støtten til fremstillingsvirksomhed opdelt efter finansieringsmåde. Budgetfinansiering, der består af tilskud, rentetilskud, kapitalinteresser, bløde lån og garantier, er den foretrukne måde at finansiere støtte på i EU. Dette gælder navnlig Grækenland, Spanien, Finland, Luxembourg og Det Forenede Kongerige, hvor al støtte eller så godt som al støtte finansieres over budgettet. I modsætning hertil er tabt skatteprovenu, dvs. skattefritagelser og skatteudsættelser, mest anvendt i Danmark, Frankrig og Irland.

109. Udviklingen i mønstrene for anvendelsen af de forskellige støttetyper fremgår for de fleste medlemsstater først ved en betragtning af et forholdsvis langt tidsrum. En sammenligning af de to oversigtsperioder er ikke tilstrækkelig. For at kortlægge den gradvis ændrede fordeling af støttetyperne betragtes nedenfor derfor perioden 1990-1999, og den er fremstillet grafisk i figur 9.

Figur 9 Statsstøtte til fremstillingsvirksomhed -- procentandel efter støttetype 1991-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

110. Hvad angår garantier, er anvendelsen heraf faldet i alle medlemsstater og tegner sig nu kun for 3% af støtten til fremstillingsvirksomhed i forhold til 8% i perioden 1990-1992. Skatteudsættelser har aldrig været anvendt særlig meget, og de har siden 1990-1992 kun tegnet sig for 1% af støtten til fremstillingsvirksomhed i EU. Den eneste medlemsstat, som for nylig har gjort brug af denne støttetype, er Nederlandene. I 1990'erne blev bløde lån anvendt i hele EU. Støtte i form af kapitalinteresser blev kun anvendt i ringe udstrækning i hele EU i 1990'erne. Det eneste land, hvor støtte i form af kapitalinteresser til stadighed har ligget over EU-gennemsnittet, er Frankrig. I visse perioder har niveauet i Irland og Italien også ligget over EU-gennemsnittet.

Figur 9 (fortsat), statsstøtte til fremstillingsvirksomhed - procentandel efter støttetype 1991-1999

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

111. Der ses også ændringer af mønstrene for anvendelsen af tilskud og skattefritagelser. På EU-plan har der været tale om et fald i andelen af skattefritagelser fra 33 til 22%, som stort set er blevet opvejet af stigningen i andelen af tilskud fra 51 til 61%. Det er imidlertid værd at bemærke de forholdsvis betydelige ændringer af mønstrene i en række medlemsstater. Belgien og Grækenland har øget andelen af tilskud hurtigere end i EU som helhed, mens andelen af tilskud er faldet i Danmark, Irland og Nederlandene i modsætning til den generel