A4-0014/97

Beslutning om Schengen-samarbejdet nu og i fremtiden

Europa-Parlamentet,

- der henviser til traktat om Den Europaeiske Union, saerlig afsnit VI, og artikel 7 A, 100 A og 100 C i EF-traktaten,

- der henviser til Schengen-aftalen af 14. juni 1985 og konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen af 19. juni 1990,

- der henviser til aarsrapporten om virkningen af konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen i perioden 26. marts 1995 - 25. marts 1996 ((Den centrale Schengen-gruppe - SCH/C(96)17 rev.)),

- der henviser til sine beslutninger om fri bevaegelighed for personer, den tredje soejle og Schengen-aftalerne, isaer beslutning af 23. november 1989 om underskrivelse af tillaegget til Schengen-aftalen ((EFT C 323 af 27.12.1989, s. 98.)), beslutning af 15. marts 1990 om fri bevaegelighed for personer i det indre marked ((EFT C 96 af 17.04.1990, s. 274.)), beslutning af 14. juni 1990 om Schengen-aftalen og indvandrings-ad-hoc-gruppens forslag til konvention om asylret og flygtninges status ((EFT C 175 af 16.07.1990, s. 170.)), beslutning af 19. november 1992 om ophaevelse af graensekontrol ved de indre graenser og fri bevaegelighed for personer inden for Det Europaeiske Faellesskab ((EFT C 337 af 21.12.1992, s. 211.)), beslutning af 19. november 1992 om ikrafttraedelse af Schengen-aftalen ((EFT C 337 af 21.12.1992, s. 214.)), beslutning af 22. januar 1993 om oprettelse af Europol ((EFT C 42 af 15.02.1993, s. 250.)), beslutning af 15. juli 1993 om fri bevaegelighed for personer i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 8 A ((EFT C 255 af 20.09.1993, s. 183.)), beslutning af 15. juli 1993 om den europaeiske indvandrerpolitik ((EFT C 255 af 20.09.1993, s. 184.)), beslutning af 20. januar 1994 om Europa-Parlamentets medvirken i internationale aftaler mellem medlemsstaterne ((EFT C 44 af 14.02.1994, s. 180.)), beslutning af 10. februar 1994 om Schengen-aftalerne ((EFT C 61 af 28.02.1994, s. 185.)), beslutning af 6. april 1995 om Schengen- aftalen og asylpolitikken ((EFT C 109 af 01.05.1995, s. 169.)), beslutning af 17. maj 1995 om unionstraktatens funktion med henblik paa regeringskonferencen i 1996 - gennemfoerelsen og udviklingen af Unionen ((EFT C 151 af 19.06.1995, s. 56.)), beslutning af 20. juni 1996 om fri bevaegelighed for personer inden for Den Nordiske Pasunion, Det Europaeiske Samarbejdsomraade og Schengenomraadet ((EFT C 198 af 08.07.1996, s. 168.)),

- der henviser til sine beslutninger i 1996 om regeringskonferencen , isaer beslutning af 13. marts 1996 med (i) udtalelse fra Europa-Parlamentet om indkaldelse af regeringskonferencen og (ii) evaluering af Refleksionsgruppens arbejde og praecisering af Europa-Parlamentets politiske prioriteringer i forbindelse med regeringskonferencen ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 77.)),

- der henviser til droeftelserne i de nationale parlamenter i de kommende Schengen-lande og landene i Den Nordiske Pasunion,

- der henviser til forretningsordenens art. 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender (A4-0014/97),

A. der henviser til, at EF-traktatens artikel 7 A, i henhold til hvilken de indre graenser skal fjernes og fri bevaegelighed for personer gennemfoeres inden for EU inden den 1. januar 1993, endnu ikke er traadt i kraft, og er foruroliget over, at ledsageforanstaltningerne, for saa vidt angaar Raadet, er ved at blive afgoerende forudsaetninger for ikrafttraedelsen af artikel 7 A,

B. der henviser til, at de fleste lande i Den Europaeiske Union i princippet har besluttet at afskaffe kontrollen ved deres indre graenser og at traeffe saakaldte »ledsageforanstaltninger« inden for rammerne af konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen,

C. der henviser til, at Frankrig i henhold til artikel 2, stk. 2 i konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen har opretholdt kontrollen ved de indre graenser til Belgien og Luxembourg,

D. der henviser til, at der er indgaaet en aftale om Danmark, Sverige og Finlands tiltraedelse af Schengen-aftalen og at der er indgaaet en samarbejdsaftale med Norge og Island,

E. der henviser til Den Nordiske Pasunion, der traadte i kraft i 1957, og som sikrer fri bevaegelighed for personer mellem Danmark, Sverige, Norge, Finland, Island og Faeroeerne; der henviser til, at Den Nordiske Pasunion sigter mod at afskaffe paskontrollen ved de indre graenser mellem de nordiske lande, og at den daekker nogle af hovedaspekterne i forbindelse med fri bevaegelighed og retten til frit at vaelge opholdssted,

F. der henviser til, at der ikke er tilstraekkelige garantier i konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen, for saa vidt angaar parlamentarisk kontrol og jurisdiktion,

G. der henviser til, at Schengen-aftalerne er af begraenset varighed og skal erstattes af faellesskabslovgivning,

H. der henviser til, at der paa regeringskonferencen om revision af traktaten om Den Europaeiske Union ikke hersker enighed om en grundlaeggende demokratisering af beslutningstagningen om gennemfoerelse af fri bevaegelighed for personer og samarbejdet om retlige og interne anliggender,

I. Schengen-aftalens virkning:

1. konstaterer, at Schengen-landene har taget skridt til at sikre deres borgere baade retten til fri bevaegelighed og retten til sikkerhed; henviser imidlertid til, at den frie bevaegelighed for personer i henhold til EF- traktatens artikel 7A udgoer en integreret del af det indre marked og Den Europaeiske Unions maalsaetninger; opfordrer Kommissionen, Raadet og EU- medlemsstaterne til ved faellesskabsmetoder at tilvejebringe den frie bevaegelighed for personer for alle EU-borgere og tredjelandsstatsborgere, som har taget lovligt ophold i Unionen; forventer, at rejsefriheden, som er fastlagt i Schengen-aftalen, ogsaa sikres for tredjelandsstatsborgere, som har taget lovligt ophold i Unionen;

2. mener, at stoerre sikkerhed for alle borgere maa prioriteres hoejt i forbindelse med alle politikker og dermed ogsaa i forbindelse med Schengen- samarbejdet; beklager, at gennemfoerelsen af Schengen-aftalerne i praksis foerst og fremmest er rettet mod at begraense faenomenet vandrende arbejdstagere; opfordrer derfor indtraengende til mere selektive foranstaltninger rettet mod bekaempelse af kriminalitet, som kan forbedre samarbejdet mellem politi og retsvaesen, i hvilken forbindelse man skal vaere opmaerksom paa behovet for saavel effektive myndigheder som retsbeskyttelse af borgerne;

3. understreger behovet for stoerre aabenhed og parlamentarisk kontrol med Eksekutivkomitéen og for en hoej standard med hensyn til retsbeskyttelse for beroerte enkeltpersoner;

4. beklager, at den franske regering fortsat goer afskaffelse af kontrollen ved de interne graenser betinget af nye »kompenserende foranstaltninger«;

5. mener, at afskaffelse af de indre graenser ikke maa vaere et alibi for at indfoere systematisk kontrol i graenseomraaderne eller for hermetisk at lukke de ydre graenser, men at der set ud fra et sikkerheds- og indvandringspolitisk synspunkt muligvis boer kompenseres ved foranstaltninger, der omfatter andre, mere selektive og maalrettede former for stikproevekontrol;

6. mener, at afskaffelse af kontrollen ved de indre graenser ikke maa ledsages af indfoerelsen af nye administrative kontroller, der kraenker menneskerettighederne;

7. tager til efterretning, at Eksekutivkomitéen har vedtaget en hoeringsprocedure i forbindelse med artikel 2, stk. 2, i konventionen om gennemfoerelsen af Schengen-aftalen og anmoder om, at konkretiseringen heraf baseres paa bestemmelserne i Kommissionens forslag om afskaffelse af kontrollen ved de indre graenser, saaledes at genindfoerelsen af kontrollen ved de indre graenser sker for et begraenset tidsrum, som kun kan forlaenges efter samraad med de andre medlemsstater;

8. anmoder Kommissionen om at varetage sin opgave som traktatens vogter og observatoer ved Schengen-gruppens arbejde og give Europa-Parlamentet oplysninger om de foranstaltninger og afgoerelser, der er truffet, baade inden for rammerne af traktatens tredje soejle vedroerende Den Europaeiske Union og inden for rammerne af Schengen;

9. opfordrer til, at Schengen-bestemmelserne goeres mere gennemskuelige ved udarbejdelse af en koordineret Schengen-ordning og etablering af et offentligt register over Eksekutivkomitéens beretninger; anmoder om, at alle nyttige dokumenter videregives til Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter og isaer at de faar tilsendt Eksekutivkomitéens dagsorden og tekstforslag og senere hen modtager et omfattende referat fra Eksekutivkomitéens og den centrale arbejdsgruppes moeder;

10. anmoder om, at den centrale gruppe ved udarbejdelse af aarsrapporten giver flere og bedre oplysninger om anvendelsen af konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen og foelgerne af gennemfoerelsen af Schengen-aftalen; naermere bestemt om eventuelle aendringer af de forskellige haandboeger, effektiviteten af og problemerne i forbindelse med kontrollen ved de ydre graenser, gennemfoerelsen af bestemmelserne vedroerende asylpolitikken, om hvordan den gensidige stoette i straffesager og i forbindelse med politisamarbejdet fungerer og om anvendelsen af kontakt- og forbindelsesagenter; understreger, at forskellig gennemfoerelse af disse bestemmelser har til foelge, at medlemsstaternes borgere stilles juridisk uens;

11. henviser til noedvendigheden af at gennemfoere Schengen-aftalerne i national ret; oensker, at dette sker under fuld overholdelse af folkeretlige bestemmelser vedroerende menneskerettighederne, asyl og beskyttelse af privatsfaeren;

Schengen-Informationssystemet (SIS) og beskyttelse af privatlivet:

12. er foruroliget over, at SIS hovedsageligt bruges som database for oplysninger om »uoenskede udlaendinge«, herunder ikke tidligere straffede udlaendinge eller udlaendinge, som ikke har mulighed for at goere indsigelse;

13. anmoder om, at optagelse i politiets databaser indskraenkes til forebyggelse af en reel fare eller udpraeget kriminel adfaerd i overensstemmelse med Europaraadets folkeretlige bestemmelser; goer opmaerksom paa, at dette kriterium ikke opfyldes , naar udlaendinge registreres med det formaal at naegte dem adgang til territoriet, og at en stor gruppe mennesker derved kriminaliseres uden mulighed for at goere indsigelse;

14. konstaterer, at der er store forskelle i Schengen-landenes indlaesning af data i SIS; mener, at dette er grunden til, at systemet ikke arbejder saa effektivt som muligt, og opfordrer Schengen-landene til at harmonisere deres politik paa dette omraade;

15. mener, at oprettelsen af de forskellige edb-systemer (Schengen- informationssystemet, Europol, EIS, toldinformationssystemet) af hensyn til det databeskyttelsesretlige krav isaer om formaalsrelatering er noedvendig, men at en intensiv koordinering under hensyntagen til databeskyttelsesretlige principper ville vaere oenskvaerdig, og at et samarbejde mellem de respektive nationale Europol- og SIRENE-kontorer boer tilstraebes;

16. anmoder om, at der i forbindelse med politiets anvendelse af personoplysninger mindst sikres en databeskyttelsesstandard svarende til Europaraadets konvention af 28. januar 1981 og henstilling R(87)15 fra Europaraadets ministerkomité af 17. september 1987;

17. anmoder om, at optagelse i politiets databaser indskraenkes til objektive informationer, og at muligheden for optagelse af personoplysninger (som f.eks. seksuel adfaerd, politisk og religioes overbevisning, oplysninger om helbred, »race« osv.) udelukkes i overensstemmelse med Europaraadets folkeretlige bestemmelser;

18. fastslaar, at den faelles kontrolmyndighed vedroerende beskyttelse af privatsfaeren rapporterer om anholdelse af personer, som med urette var registreret i SIS, og anmoder om, at der traeffes fyldestgoerende foranstaltninger for at undgaa dette;

19. anmoder om, at der omgaaende traeffes foranstaltninger med henblik paa at sikre, at den faelles kontrolmyndighed vedroerende beskyttelse af privatsfaeren (artikel 115 i konventionen om gennemfoerelse af Schengen- aftalen) fungerer efter hensigten, at offentligheden orienteres om reglerne, og at repraesentanter for menneskerettighedsorganisationer optages i den faelles kontrolmyndighed;

Politimaessigt og retligt samarbejde:

20. opfordrer til stoerre koordinering af politisamarbejdet som led i Schengen-samarbejdet via bilaterale aftaler, hvad der ikke kun vil muliggoere en mere effektiv politioptraeden, men ogsaa vil bidrage til stoerre gennemskuelighed og retssikkerhed og mere kontrollerbare metoder i praksis;

21. anmoder den centrale arbejdsgruppe om at udfaerdige en meddelelse om erfaringerne med det graenseoverskridende politisamarbejde, bl.a. graenseoverskridende overvaagning, forfoelgning og kommunikation;

22. anmoder om en meddelelse om indholdet af erklaeringerne som naevnt i artikel 41 i konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen om retten til forfoelgning og oensker at faa oplyst, hvilke medlemsstater der har aendret deres erklaering;

23. anmoder Schengen-landenes regeringer om at afstemme anvendelsesomraadet for en raekke graenseoverskridende foranstaltninger bedre med hinanden, saa de i konventionen naevnte erklaeringer kan begraenses til et minimum;

24. udtrykker oenske om, at der snarest foretages en harmonisering af definitioner og begreber vedroerende retshjaelp, definitioner af strafbare handlinger og politisamarbejde, saaledes at de oplysninger, Schengen modtager, i hoejere grad kan sammenlignes og fortolkes;

25. anmoder indtraengende om, at der etableres en struktureret dialog mellem Schengen og Interpol og anmoder om, at Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter orienteres om denne ordning;

26. anmoder Schengen-landene om at samle deres retspraksis paa Schengen- omraadet baseret paa »best practice« for at fastslaa den bedste retsplejepraksis;

Kontrollen ved de ydre graenser:

27. anmoder om en udfoerlig rapport om kontrollen ved de ydre graenser, herunder ogsaa en analyse af samtlige problemer, som optraeder ved de ydre graenser;

28. anmoder om, at der traeffes de noedvendige foranstaltninger til sikring af, at personer, som standses ved de ydre graenser, har ret til at goere indsigelse i forbindelse med naegtet adgang til territoriet;

29. opfordrer til en harmonisering inden for Schengen-omraadet af visumpolitikken og listen over lande, hvis borgere er visumpligtige; anmoder indtraengende om en ordning med hensyn til gensidig anerkendelse af Schengen-landenes rejse- og opholdsdokumenter;

Narkotika:

30. har taget forslagene om bekaempelse af narkotikaturisme og international narkotikahandel til efterretning; fastslaar i oevrigt, at de administrative og strafferetlige myndigheder i graenseomraaderne har indledt et samarbejde; anmoder de beroerte landes regeringer om at deltage i disse bestraebelser og afskaffe kontrollen ved de indre graenser;

31. beklager dybt, at den franske regerings anvendelse af artikel 2, stk. 2, i konventionen om gennemfoerelsen af Schengen-aftalen har udviklet sig til et pressionsmiddel, hvor andre medlemsstater uden nogen form for demokratisk debat paatvinges én medlemsstats politik paa narkotikaomraadet;

Asylpolitikken:

32. opfordrer Schengen-landene til at oege gennemskueligheden med hensyn til den procedure og de kriterier, der foelges i forbindelse med fastlaeggelse af ansvaret for asylansoegningens behandling; anmoder om, at asylansoegere i tide og helt klart oplyses om anvendelsen af Schengen-bestemmelserne, saa de frivilligt kan rejse til den Schengen-stat, der har ansvaret for behandlingen af ansoegningen;

33. mener, at visumkravene, bestemmelserne vedroerende graensekontroller og de bilaterale aftaler, som Schengen-landene indgaar med tredjelande, boer vaere i overensstemmelse med den enkeltes ret til at soege asyl og staternes pligt til at overholde princippet om »non-refoulement« (ikke- afvisning), jf. Genève-konventionens bestemmelser; opfordrer Schengen- landene til ikke at sende en asylansoeger tilbage til en anden stat, foer det er konstateret, at asylansoegningen vil blive tilbundsgaaende undersoegt, og at asylansoegeren vil blive effektivt beskyttet; opfordrer endvidere til indfoerelse af en ankeprocedure med opsaettende virkning, hvor asylansoegeren kan anfaegte antagelsen om sikkerhed i et tredjeland;

34. er foruroliget over, at de forskellige fortolkninger i Schengen-landene med hensyn til definitionen af »flygtning«, den statusbestemmende procedure og rettighederne for de asylansoegere, der venter paa en afgoerelse fra den stat, der har ansvaret for behandlingen af deres ansoegning - trods faelles holdninger og beslutninger inden for rammerne af unionstraktaten - kan foere til uligheder og usikkerhed paa det retlige omraade;

35. anmoder Schengen-gruppen om at udarbejde retningslinjer, der skal sikre, at bestemmelserne i artikel 29, stk. 4, og artikel 36 i konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen udelukkende anvendes i asylansoegernes interesse; opfordrer Schengen-landene til at indroemme asylansoegere ret til med opsaettende virkning at anke afgoerelsen om at overfoere ham/hende til en anden stat;

36. anmoder Schengen-landene om at anvende artikel 36 i konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen paa en saadan maade, at medlemmer af samme familie, som i Schengen-omraadet er blevet adskilt fra hinanden, paa grundlag af anvendelsen af Schengen-kriterierne sammenfoeres, og deres asylansoegning behandles i samme land; anmoder om, at princippet om »familiens enhed« ogsaa finder anvendelse, naar der skal traeffes afgoerelse om asylansoegningens antagelighed; opfordrer indtraengende til en bred fortolkning af begrebet »familie« som omfattende alle familiemedlemmer, der lever i samme husstand, jf. UNHCR-haandbogens artikel 185;

37. opfordrer, bl.a. ogsaa med henblik paa den kommende udvidelse af EU, til et snaevert samarbejde med landene i Central- og OEsteuropa paa omraadet asyllovgivning og -praksis;

38. opfordrer Schengen-landene til kun at gennemfoere sanktioner mod transportvirksomheder paa en maade, der stemmer overens med principperne om beskyttelse af flygtninge, og ledsaget af passende garantier for, at personer, der har brug for beskyttelse, ikke hindres i adgangen til statusbestemmende procedurer;

II. Udvidelse af Schengen-omraadet

39. opfordrer indtraengende Schengens Eksekutivkomité til at sikre, at der goeres det noedvendige for at muliggoere samtidig optagelse af Italien, Graekenland og OEstrig inden oktober 1997;

40. forventer, at der sideloebende med forskellige landes tiltraedelse af Schengen-aftalen traeffes alle tekniske foranstaltninger saavel inden for testsystemet som inden for SIS til, at Schengen-aftalens ikrafttraedelse for disse landes vedkommende ikke traekkes ud;

41. mener, at de over 40 aars erfaringer med Den Nordiske Pasunion viser, at effektiv fri bevaegelighed for personer kan opnaas uden at tage et helt lovgivningsarsenal i brug under paaskud af sikkerhedsforanstaltninger; mener, at dette resultat boer bevares;

42. glaeder sig over optagelsen af Den Nordiske Pasunion i Schengen-omraadet, i hvilken forbindelse baade Den Nordiske Pasunions og Schengen-omraadets integritet sikres; mener imidlertid, at optagelsen af lande, der er medlemmer af Den Nordiske Pasunion i Schengen-omraadet kan hindre Schengen-samarbejdets fremtidige inkorporering i faellesskabsretten, og kraever derfor, at der allerede nu indgaas praecise, juridisk bindende aftaler til afklaring af de institutionelle problemer; mener, at optagelsen af Norge og Island ikke maa danne praecedens for udvidelse af Schengen-aftalerne til andre ikke-EU-lande;

43. haaber, at parlamenterne i landene under Den Nordiske Pasunion i forbindelsen med ratificeringen vil goere deres demokratiske ret til information, kontrol og indsigelse gaeldende;

III. Schengen-aftalens fremtid

44. bekraefter sit standpunkt i forbindelse med prioriteringerne til regeringskonferencen, jf. sine ovennaevnte beslutninger af 17. maj 1995 og 13 marts 1996; gaar da ogsaa ind for ophaevelse af kravet om enstemmighed i Raadet ved beslutninger om gennemfoerelse af fri bevaegelighed for personer, og for inkorporering i faellesskabsretten af asylpolitikken, de ydre graenser, indvandring, bekaempelse af narkotikasmugling og -handel, international svig, organiseret kriminalitet og civilretligt samarbejde samt for anvendelse af EU- procedurer og -institutioner i forbindelse med tredje soejle;

45. gentager sit standpunkt om, at fri bevaegelighed for personer er en af de fire frihedsrettigheder, som skal gennemfoeres inden for EU-traktaten under retslig kontrol fra Domstolen og demokratisk kontrol fra Europa- Parlamentet;

46. beklager, at der i det udkast til revision af traktaterne, der blev forelagt for Det Europaeiske Raad i Dublin, ikke er foretaget klare valg med hensyn til inkorporering i faellesskabsretten af politikken vedroerende passage af de ydre graenser, asyl-, indvandrings- og visapolitikken og politikken vedroerende tredjelandsstatsborgere; modsaetter sig enhver yderligere udsaettelse af gennemfoerelsen af fri bevaegelighed for personer og enhver diskrimination mellem EU-borgere og tredjelandsstatsborgere, der har taget lovligt ophold i Unionen, vedroerende retten til fri bevaegelighed; gentager, at den frie bevaegelighed for personer maa gaelde alle personer, der har taget lovligt ophold i EU, og under ingen omstaendigheder maa indskraenkes til kun at gaelde EU-borgerne; beklager endvidere, at der - hverken i det nye afsnit om fri bevaegelighed for personer, asyl og indvandring, eller i forbindelse med de resterende spoergsmaal under den tredje soejle - er fremsat konkrete forslag, hverken med hensyn til en styrkelse af Kommissionens initiativret, Europa-Parlamentets deltagelse i beslutningsprocessen og den demokratiske og retslige kontrol med den foerte politik, eller med hensyn til en institutionalisering af Domstolens kompetence eller indfoerelsen af flertalsafgoerelser i Raadet;

47. mener, at den parlamentariske kontrol med Schengen-samarbejdet kan forbedres betydeligt gennem oprettelse af en permanent samraadsgruppe bestaaende af repraesentanter for de kompetente udvalg i de paagaeldende parlamenter; anmoder om, at Europa-Parlamentet inddrages i dette initiativ;

48. vedtager, at der en gang om aaret i forbindelse med aarsrapporten om virkningen af konventionen om gennemfoerelse af Schengen-aftalen finder en forhandling sted og afgives betaenkning om virkningen af Schengen- samarbejdet;

49. gentager sin anmodning om, at Domstolen faar kompetence til at traeffe afgoerelse i tilfaelde af uenighed om fortolkning af Schengen-aftalen i lighed med, hvad der boer ske for samtlige instrumenter, der skabes inden for rammerne af den tredje soejle;

50. foreslaar, at Schengen-sekretariatet anbringes under Kommissionen i afventning af Schengen-aftalens noedvendige integration i Unionens virke;

51. bekraefter, at den frie bevaegelighed for personer i EU henhoerer under EF- traktatens artikel 7 A, og anmoder Kommissionen og Raadet om at tage de noedvendige initiativer til fuldstaendig gennemfoerelse af artikel 7 A uden yderligere forsinkelser;

52. mener, at en eventuel integration af Schengen-aftalen via en protokol boer ledsages af en betydelig udvidelse i retning af faelles procedurer, hvis Kommissionen faar initiativret, hvis Parlamentet i hoejere grad inddrages i etablering af lovgivningsrammerne og faar mulighed for at foretage en oeget kontrol med gennemfoerelsen, og hvis der sikres juridisk kontrol fra De Europaeiske Faellesskabers Domstols side;

53. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, Schengen-aftalens Eksekutivkomité, regeringerne og parlamenterne i Unionens medlemsstater, den norske og den islandske regering samt disse landes nationale parlamenter.