EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 30.6.2021 COM(2021) 347 final 2021/0171(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om forbrugerkredit









{SEC(2021) 281 final} - {SWD(2021) 170 final} - {SWD(2021) 171 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Direktiv 2008/48/EF om forbrugerkreditaftaler ("forbrugerkreditdirektivet" eller "direktivet"), som ændret i 2011, 2014, 2016 og 2019, indførte en harmoniseret EU-ramme for forbrugerkredit for at fremme et velfungerende indre marked for forbrugerkredit og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau for at sikre forbrugernes tillid. I en REFIT-evaluering i 2018-2019 blev det konstateret, at 2008-direktivets mål, nemlig at sikre høje standarder for forbrugerbeskyttelse og fremme udviklingen af et indre marked for kredit, kun delvist er blevet opfyldt og stadig er relevante i forbindelse med et reguleringsmæssigt landskab, der er stærkt fragmenteret i hele EU. En sådan fragmentering og retsusikkerhed som følge af den upræcise ordlyd af visse bestemmelser i direktivet hæmmer et velfungerende indre marked for forbrugerkredit og garanterer ikke et ensartet højt forbrugerbeskyttelsesniveau. Siden vedtagelsen af direktivet fra 2008 har digitaliseringen radikalt ændret beslutningsprocessen og forbrugernes vaner generelt, idet de nu ønsker en mere smidig og hurtigere proces for at opnå kredit og ofte benytter sig af onlineløsninger. Dette påvirker også udlånssektoren, som gradvist bliver digitaliseret. Nye markedsaktører, såsom peer-to-peer-låneplatforme, tilbyder kreditaftaler i forskellige former. Der er dukket nye produkter op, f.eks. kortfristede dyre kreditter. Digitaliseringen har også medført nye måder at videregive oplysninger digitalt og vurdere forbrugernes kreditværdighed på ved hjælp af automatiserede beslutningssystemer og ikke-traditionelle data. Covid-19-krisen og de deraf følgende isolationsforanstaltninger har også forstyrret EU's økonomi og haft en markant indvirkning på kreditmarkedet og forbrugerne, navnlig de sårbare, hvilket har gjort mange husholdninger i EU mere økonomisk sårbare. Omvendt har krisen også fremskyndet den digitale omstilling. Som følge af covid-19-krisen vedtog medlemsstaterne en række hjælpeforanstaltninger, der har til formål at lette den finansielle byrde for borgere og husholdninger, såsom ordninger for indfrielse af lån, der generelt blev udvidet til at omfatte forbrugerkredit. På denne baggrund bebudede Kommissionen en revision af forbrugerkreditdirektivet i sit arbejdsprogram for 2020. I det reviderede arbejdsprogram, der blev vedtaget i forbindelse med covid-19-pandemien, blev datoen for vedtagelsen af revisionen udsat til andet kvartal af 2021. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Sammenhæng med de eksisterende politiske bestemmelser vil blive sikret i forslaget. Urimelige vilkår i forbrugeraftaler er reguleret af direktiv 93/13/EØF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, som fastsætter, at kontraktvilkår, der ikke er individuelt forhandlet, ikke er bindende for forbrugerne, hvis de i strid med kravet om "god tro" medfører en væsentlig ubalance i forbrugernes rettigheder og forpligtelser på den ene side og sælgere og leverandører på den anden side til skade for forbrugerne. Dette generelle krav er suppleret med en liste over eksempler på vilkår, der kan betragtes som urimelige. Direktiv 93/13/EØF finder anvendelse parallelt med andre forbrugerbeskyttelsesregler i henhold til EU-retten. Direktiv 2002/65/EF om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser regulerer forbrugerkreditter, der i øjeblikket er undtaget i henhold til forbrugerkreditdirektivet, og som sælges ved fjernsalg, f.eks. online. Direktivet er i øjeblikket ved at blive revideret som bebudet i Kommissionens arbejdsprogram for 2020. Vildledende reklame er reguleret ved direktiv 2005/29/EF om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og direktiv 2006/114/EF om vildledende og sammenlignende reklame, som finder anvendelse på forholdet mellem erhvervsdrivende. Disse regler tager imidlertid ikke hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for forbrugerkredit, eller behovet for, at forbrugerne kan sammenligne reklamer. Forordning (EU) 2016/679 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (generel forordning om databeskyttelse) fastsætter de regler, der finder anvendelse på behandling af personoplysninger, styrker fysiske personers grundlæggende rettigheder og præciserer reglerne for virksomheder og offentlige organer. Principperne om dataminimering, rigtighed og opbevaringsbegrænsning som fastsat i artikel 5 i GDPR regulerer anvendelsen af data til at foretage vurderinger af kreditværdighed. Uden at afvige fra den generelle forordning om databeskyttelse har dette forslag til formål at løse de problemer, der er identificeret i forbindelse med behandlingen af personoplysninger, som er specifikke for praksisser, der observeres på forbrugerkreditmarkedet, dvs. anvendelsen af alternative datakilder til kreditværdighedsvurderinger eller gennemsigtigheden af vurderinger, der foretages ved hjælp af maskinindlæringsteknikker. Overensstemmelse med anden lovgivning, såsom de ændringer, der blev indført i bl.a. direktiv 2005/29/EF ved direktiv (EU) 2019/2161 om bedre håndhævelse og modernisering af Unionens forbrugerbeskyttelsesregler, vil også blive sikret i forslaget, som indeholder bestemmelser, der er i overensstemmelse med nævnte direktiv. I 2020 vedtog Kommissionen en pakke med retsakten om digitale tjenester . Den omfatter en retsakt om digitale tjenester, der ændrer direktiv 2000/31/EF (e-handelsdirektivet) og indfører en horisontal ramme for formidlingstjenester, og en retsakt om digitale markeder, der indfører regler for platforme, der fungerer som "gatekeepere" i den digitale sektor. I 2021 offentliggjorde Kommissionen også et forslag til forordning om harmoniserede regler for kunstig intelligens for at fremme udbredelsen af kunstig intelligens (AI), men også for at imødegå de risici, der er forbundet med visse anvendelser af kunstig intelligens. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Forslagets mål er i overensstemmelse med EU's politikker og mål.

Forslaget er i overensstemmelse med og supplerer anden EU-ret og -politik, navnlig på forbrugerbeskyttelsesområdet, såsom direktiv 2011/83/EU om forbrugerrettigheder, direktiv 2013/11 om alternativ tvistbilæggelse på forbrugerområdet og direktiv 2014/17/EU om forbrugerkreditaftaler i forbindelse med fast ejendom til beboelse, der regulerer realkreditaftaler (realkreditdirektivet). I 2018 offentliggjorde Kommissionen også et forslag til direktiv om kreditservicevirksomheder, kreditkøbere og realisering af sikkerhedsstillelse, som i øjeblikket forhandles af medlovgiverne. I september 2020 vedtog Kommissionen en digital finanspakke , herunder en digital finansstrategi og lovgivningsforslag om kryptoaktiver og digital modstandsdygtighed, for en konkurrencedygtig finansiel sektor i EU, der giver forbrugerne adgang til innovative finansielle produkter og samtidig sikrer forbrugerbeskyttelse og finansiel stabilitet. Dette forslag har konsekvent til formål at modernisere forbrugerkreditreglerne for at tage højde for de ændringer, som digitaliseringen har medført. Den supplerer også forordning (EU) 2020/1503 om europæiske crowdfundingtjenesteudbydere for erhvervslivet, da denne forordning ikke finder anvendelse på crowdfundingtjenester for forbrugere. Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF/traktaten) indeholder bestemmelser om foranstaltninger, der skal sikre oprettelse og funktion af et indre marked med et højt forbrugerbeskyttelsesniveau samt fri udveksling af tjenesteydelser. Udbuddet af forbrugerkredit på tværs af grænserne hæmmes stadig af flere hindringer. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Retsgrundlaget for det foreslåede direktiv er artikel 114 i TEUF om fuldførelse af det indre marked under behørig hensyntagen til artikel 169 i TEUF. Den giver EU kompetence til at vedtage foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af nationale regler vedrørende det indre markeds oprettelse og funktion. Ved at skabe et højt forbrugerbeskyttelsesniveau har forslaget til formål at bidrage til, at det indre marked kan fungere gnidningsløst. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Nærhedsprincippet finder anvendelse, hvis forslaget ikke falder ind under EU's enekompetence. Målene for den påtænkte handling kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan. Traktaten fastsætter bestemmelser, der skal sikre, at der oprettes et velfungerende indre marked med et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, samt fri udveksling af tjenesteydelser. Et sådant marked for forbrugerkredit er stadig begrænset på grund af flere hindringer. Disse hindringer begrænser udbuddet og efterspørgslen på tværs af grænserne og begrænser konkurrencen og dermed forbrugernes valgmuligheder. En indsats på EU-plan ville sikre et konsekvent højt forbrugerbeskyttelsesniveau og en klarere og mere harmoniseret retlig ramme for virksomheder og dermed mindske hindringerne for at tilbyde kredit i andre medlemsstater (gennem direkte grænseoverskridende levering eller etablering af datterselskaber). Med digitaliseringen og nye digitale aktørers potentielle indtræden på kreditmarkedet forventes det grænseoverskridende kreditudbud at stige. Dette vil gøre fælles EU-regler, der er tilpasset den digitale tidsalder, både mere nødvendige og mere effektive med henblik på at nå EU's politiske mål. •Proportionalitetsprincippet Forslaget går ikke videre, end hvad der er strengt nødvendigt for at nå de ønskede mål. Det regulerer ikke alle aspekter af långivning og låntagning, men fokuserer på centrale aspekter af forbrugerkredittransaktioner for at lette udviklingen af grænseoverskridende levering af tjenesteydelser og beskytte forbrugerne i denne sammenhæng. De foreslåede regler har været genstand for en proportionalitetstest for at sikre en passende og forholdsmæssig regulering. De vil medføre omkostninger for udbyderne, men vil også udgøre en ambitiøs og fremtidssikret tilgang, der vil medføre større fordele for forbrugerne og samfundet generelt. •Valg af retsakt Den valgte retsakt er et direktiv, der ophæver direktiv 2008/48/EF. Et direktiv er bindende med hensyn til det indre markeds funktion, men overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler. Det foreslåede direktiv erstatter direktivet fra 2008, men bibeholder mange af dets elementer. Dette vil gøre det muligt for medlemsstaterne at ændre den gældende lovgivning (som følge af gennemførelsen af direktiv 2008/48/EF) i det omfang, det er nødvendigt for at sikre overholdelse, og dermed minimere virkningerne af en sådan reform for deres retssystemer. Det foreslåede direktiv er et instrument til fuldstændig harmonisering på de områder, det dækker, men på nogle områder overlades visse reguleringsmæssige valg til medlemsstaterne. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

•Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning I 2014 fremlagde Kommissionen en rapport om gennemførelsen af direktivet, hvor den gennemførte en mystery shopping-øvelse og foretog en forbrugerundersøgelse for at vurdere overholdelsen af direktivet. Rapporten konkluderede, at der var behov for fortsat at overvåge håndhævelsen af direktivet. I 2020 fremlagde Kommissionen endnu en rapport om gennemførelsen af direktivet med henblik på at fremlægge de vigtigste resultater af REFIT-evalueringen for 2018-2019 samt de erfaringer, der er gjort med anvendelsen af direktivet siden dets vedtagelse. Rapporten understregede, at 2008-direktivets mål stadig er relevante, og at det har været delvis effektivt med hensyn til at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og skabe et velfungerende indre marked. Årsagerne til, at direktivet kun har været delvis effektivt, er både selve direktivet (f.eks. upræcis formulering af visse artikler) og eksterne faktorer såsom dets praktiske anvendelse og håndhævelse i medlemsstaterne og aspekter af forbrugerkreditmarkedet, som det ikke dækker. Evalueringen identificerede en række mangler i forbindelse med direktivets anvendelsesområde, dets definitioner og udtryk, der undertiden er uklare, oplysningskrav, der ikke er tilpasset de digitale medier, manglende klarhed i bestemmelserne om vurdering af kreditværdighed, som fører til utilstrækkelig beskyttelse af forbrugerne, og forskelle i håndhævelsen. •Høringer af interesserede parter I de seneste år har Kommissionen gennemført adskillige høringsaktiviteter om reglerne for forbrugerkredit på EU-plan. Interessenterne blev hørt i forbindelse med REFIT-evalueringen, hvis resultater blev offentliggjort i 2020, og i forbindelse med den konsekvensanalyse, der blev gennemført til brug for REFIT-gennemgangen af direktivet. Som led i REFIT-evalueringen og REFIT-gennemgangen blev der gennemført to offentlige høringer ud over andre former for høringer (forbrugerundersøgelser, interviews med interessenter og rundspørger, målrettede spørgeskemaer sendt til nationale myndigheder, bilaterale møder, workshopper, medlemsstatsspecifikke ekspertgruppemøder, høring af brugergruppen for finansielle tjenesteydelser samt ad hoc-drøftelser under de årlige forbrugertopmøder). Europa-Parlamentet afholdt også en høring i marts 2021 om revisionen af direktivet, og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg offentliggjorde i 2019 en informationsrapport om evalueringen af forbrugerkreditdirektivet. En gruppe af myndigheder for forbrugerbeskyttelsessamarbejde (medlemmer af CPC-netværket) foretog også en koordineret overensstemmelseskontrol af onlinereklamer og tilbud om køb af forbrugerkreditprodukter i februar/marts 2021. Den omfattende høringsproces har gjort det muligt at identificere de vigtigste synspunkter fra interessenter om centrale spørgsmål. I tilbagemeldingerne fra interessenterne blev digitaliseringen af markedet udpeget som den vigtigste drivkraft, der skal tages i betragtning i revisionsprocessen. Forbrugerorganisationerne går ind for en omfattende revision af direktivet med henblik på at løse en række problemer, der blev identificeret i revisionen i forbindelse med direktivets uhensigtsmæssige anvendelsesområde, uansvarlig udlånspraksis, meget store informationsmængder, dataanvendelse og overdreven gældsætning, navnlig i forbindelse med covid-19. Respondenterne på tværs af alle interessentgrupper og medlemsstater er enige om, at de oplysninger, som forbrugerne får i reklameringsfasen og fasen forud for indgåelsen af aftaler, skal strømlines og afspejle den stigende brug af digitalt udstyr, hvis direktivet skal opfylde sit mål om at beskytte forbrugerne. Repræsentanter for erhvervslivet går i høj grad ind for lovgivningsmæssig stabilitet og ikke-reguleringsmæssige indgreb eller målrettede ændringer af direktivet for at tilpasse det til udviklingen inden for digitalisering. De foreslår at forenkle oplysningskravene, samtidig med at der opretholdes tilstrækkelig fleksibilitet i kreditværdighedsvurderingsprocessen. De nationale myndigheder støtter generelt en lovændring. Flere medlemsstater synes at foretrække omfattende lovgivningsmæssige ændringer for at løse de konstaterede problemer, mens andre går ind for en mere målrettet tilgang. Et flertal af de nationale myndigheder erkender, at harmonisering af reglerne ville støtte udviklingen af det grænseoverskridende marked. Alle interessenter påskønner fordelene ved gældsrådgivningstjenester for sårbare forbrugere og kreditorer, da disse tjenester gør det muligt for kreditgivere at inddrive gæld effektivt. De modtagne input blev sammenfattet og anvendt til at udarbejde den konsekvensanalyse, der ledsager dette forslag, samt til at vurdere virkningen af nye regler for interessenterne. •Indhentning og brug af ekspertbistand Kommissionen trak også på en række undersøgelser og rapporter om spørgsmål vedrørende ansvarlig långivning og låntagning. Disse omfatter ICF-undersøgelsen til støtte for direktivets konsekvensanalyse (2021), ICF-undersøgelsen til støtte for evalueringen af forbrugerkreditdirektivet (2020), den adfærdsmæssige undersøgelse af digitaliseringen af markedsføring og fjernsalg af finansielle tjenesteydelser i detailleddet fra Le Europe m.fl. (2019), CIVIC-undersøgelsen om måling af skade for forbrugerne i Den Europæiske Union (2017) og CIVIC-undersøgelsen om de europæiske husholdningers overdrevne gældsætning (2013). Kommissionen foretog også en kortlægning af nationale tilgange til vurdering af kreditværdighed i henhold til forbrugerkreditdirektivet i forbindelse med handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser til forbrugerne fra 2017 i samarbejde med medlemsstaternes myndigheder og offentliggjorde den i 2018. •Konsekvensanalyse Kommissionen har foretaget en konsekvensanalyse af dette forslag. De generelle mål med REFIT-gennemgangen var at mindske ulemperne for forbrugerne og risiciene ved at optage lån på et marked i forandring, lette den grænseoverskridende levering af forbrugerkredit og styrke det indre markeds konkurrenceevne. Alt dette er i overensstemmelse med direktivets oprindelige mål. De muligheder, der blev vurderet med henblik på at nå målene, var: et scenarie med uændret politik (løsningsmodel 0 — referencescenarie), ikke-reguleringsmæssig indgriben (løsningsmodel 1), en målrettet ændring af direktivet med fokus på at gøre dets nuværende bestemmelser klarere og mere effektive (løsningsmodel 2), en omfattende ændring af direktivet for at medtage nye bestemmelser i overensstemmelse med eksisterende EU-ret (løsningsmodel 3a) eller for at medtage nye bestemmelser, der går videre end eksisterende EU-ret (løsningsmodel 3b). På grundlag af konsekvensanalysen blev den foretrukne løsningsmodel udpeget som løsningsmodel 3a suppleret med visse omkostningseffektive foranstaltninger fra andre løsningsmodeller. Den foretrukne løsning består i en ændring af direktivet, så det kommer til at omfatte nye bestemmelser i overensstemmelse med gældende EU-ret. Som et kort resumé af hovedelementerne i den foretrukne løsningsmodel er følgende foranstaltninger blevet medtaget: udvidelse af direktivets anvendelsesområde til at omfatte lån på under 200 EUR, rentefri kredit, alle kassekreditter og alle leasingaftaler samt kreditaftaler indgået via peer-to-peer-låneplatforme, ændring af definitionen af flere nøglebegreber, formidling af passende forklaringer til forbrugere, reduktion af mængden af oplysninger, der skal gives til forbrugere i reklamer, med fokus på centrale oplysninger, når de gives via bestemte kanaler, flere oplysninger om, hvordan og hvornår oplysninger forud for indgåelsen af aftaler præsenteres for forbrugere for at sikre, at det gøres på en mere effektiv måde, forbud mod forhåndsafkrydsede felter, forbud mod kombinationssalg, standarder for rådgivningstjenester, forbud mod uopfordret salg af kreditprodukter, fastlæggelse af medlemsstaternes forpligtelse til at fastsætte lofter for rentesatser, de årlige omkostninger i procent eller de samlede kreditomkostninger, fastlæggelse af regler for god forretningsskik og forpligtelse for kreditudbydere og kreditformidlere til at sikre, at medarbejderne har et passende sæt af færdigheder og viden, angivelse af, at vurderinger af kreditværdighed bør foretages på grundlag af oplysninger om finansielle og økonomiske omstændigheder, som er nødvendige, tilstrækkelige og forholdsmæssige, bestemmelse om anvendelsen af alternative datakilder til at foretage vurderinger af kreditværdighed, der afspejler principperne i den generelle forordning (EU) 2016/679 om databeskyttelse, forpligtelse for medlemsstaterne til at fremme formidling af finansiel viden, forpligtelse for medlemsstaterne til at vedtage foranstaltninger for at tilskynde kreditgivere til at udvise rimelig tilbageholdenhed, forbedring af adgangen til gældsrådgivningstjenester, forbedring af betingelserne for håndhævelse ved at indføre en artikel om kompetente myndigheder, 4 %-reglen (mindste maksimale bøde) som fastsat i omnibusdirektivet (EU) 2019/2161 for grænseoverskridende udbredte overtrædelser er medtaget med hensyn til sanktioner. Den foretrukne løsningsmodel blev vurderet som meget effektiv med hensyn til at nå initiativets mål og sikre en høj grad af sammenhæng med EU-retten og effektivitet med hensyn til de økonomiske og sociale virkninger, der blev vurderet. Den forventes at have en positiv indvirkning på forbrugerbeskyttelsen, mindske skaderne, opbygge tillid og forbedre social inklusion. Den vil sandsynligvis styrke de lige konkurrencevilkår i og på tværs af medlemsstaterne ved at mindske fragmenteringen af de nuværende retlige rammer. De kvantificerede foranstaltninger under den foretrukne løsningsmodel vil medføre en reduktion i skaden for forbrugerne på ca. 2 mia. EUR i perioden 2021-2030. Ud over disse kvantificerede foranstaltninger vil denne løsningsmodel medføre fordele ved andre foranstaltninger såsom lofter over de årlige omkostninger i procent/rente, som anses for at være meget gavnlige for forbrugerne og samfundet, men som ikke kan kvantificeres, hvilket gør den foretrukne løsning endnu mere bæredygtig. Virkningerne for samfundet anses også for at være meget positive takket være foranstaltninger, der forebygger og imødegår overdreven gældsætning og dermed forbedrer social inklusion. Disse foranstaltninger omfatter styrkelse af kreditværdighedsvurderinger, foranstaltninger vedrørende henstand og gældsrådgivning. For hver 1 EUR, der bruges på gældsrådgivning, forventes dette at give mellem 1,4 og 5,3 EUR i tilsvarende fordele, hovedsagelig i form af undgåelse af de sociale omkostninger ved overdreven gældsætning. De fleste af de omkostninger, der er forbundet med gennemførelsen af det nye direktiv, vil blive afholdt af kreditudbyderne. Nogle foranstaltninger vil være dyrere for udbydere, der i øjeblikket tilbyder produkter, som ikke er omfattet af direktivet (f.eks. lofter over rentesatser, de årlige omkostninger i procent eller de samlede kreditomkostninger). Omkostningerne ved de kvantificerede foranstaltninger for bankerne anslås til mellem 1,4 mia. EUR og 1,5 mia. EUR. Det forventes, at omkostningerne vil blive væltet over på forbrugerne (selv om det ikke var muligt at fastslå i hvilket omfang). Beskyttelsen af forbrugere, der yder kredit gennem peer-to-peer-låneplatforme, behandles ikke, da det ikke passer til forslagets logik. Derfor vil beskyttelsen af forbrugere, der investerer gennem disse platforme, og platformenes ansvar over for disse forbrugere blive vurderet i en anden sammenhæng og, hvis det er relevant, blive fulgt op af et lovforslag.

•Målrettet regulering og forenkling REFIT-gennemgangen indgår i Kommissionens arbejdsprogram for REFIT-programmet. Forslaget vil medføre omkostninger for virksomhederne, men forventes også at mindske deres administrative byrde takket være større juridisk klarhed. En række foranstaltninger er allerede ved at blive gennemført i nogle medlemsstater, så virksomheder i disse medlemsstater vil ikke stå over for betydelige ekstraomkostninger. Forslaget forenkler visse oplysningskrav og sigter mod at tilpasse kravene til digital brug. Forslaget vil navnlig reducere reklameomkostningerne for kreditudbydere/formidlere på visse medier, f.eks. radio, samtidig med at det sikres, at forbrugerne får klarere oplysninger, der er lettere at behandle og forstå. Potentialet for forenkling af kravene til reklame for forbrugerkredit på radioudsendelser kan anslås til 1,4 mio. EUR om året, svarende til 14 mio. EUR i perioden 2021-2030. Tilpasning af informationskravene til digital brug, navnlig gennem en ny standardiseret europæisk oversigt over forbrugerkreditter, er forbundet med en indledende omkostning. På lang sigt ville det imidlertid mindske byrden for virksomhederne, som ville kunne levere den komplette standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysningsformular pr. e-mail uden at skulle tilpasse den til digitale skærme. Eftersom omkring en tredjedel af forbrugerne indgik en kreditaftale online, kunne denne reduktion af byrden i sidste ende have en positiv indvirkning på over 25 mio. personlige banklån om året. Hvad angår den mindskede byrde for de offentlige forvaltninger, forventes den højere grad af juridisk klarhed og de forenklede reguleringsmæssige rammer at reducere antallet af klager og øge graden af sikkerhed og overholdelse, hvilket vil gøre håndhævelsesprocedurerne mere effektive. Specifikke foranstaltninger til at styrke koordineringen og forbedre betingelserne for håndhævelse af direktivet forventes også at føre til effektivitetsgevinster i håndhævelsen af forpligtelserne i direktivet. Det er ikke blevet konstateret, at de specifikke virkninger for SMV'er er væsentlige, og de er derfor ikke blevet vurderet særskilt. •Grundlæggende rettigheder Dette forslag respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der er anerkendt i navnlig Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Det har navnlig til formål at sikre fuld overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger, ejendomsret, ikke-forskelsbehandling, beskyttelse af familie- og arbejdsliv samt forbrugerbeskyttelse i henhold til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Enhver behandling af personoplysninger med henblik på dette direktiv vil være i overensstemmelse med forordning (EU) 2016/679. Dette indebærer, at kun de data, der er tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt for at vurdere forbrugerens kreditværdighed, bør indsamles og på anden måde behandles. Det vil forbyde forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller bopæl eller enhver af de grunde, der er omhandlet i artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, når der anmodes om, indgås eller besiddes en kreditaftale i EU, til fordel for både kreditgivere og forbrugere. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Dette forslag har ingen virkninger for EU's eller EU-agenturernes budget, idet der ses bort fra de normale administrative omkostninger, der er forbundet med at sikre overholdelse af EU-retten, eftersom der ikke oprettes nye udvalg, og der ikke indgås finansielle forpligtelser. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Kommissionen vil overvåge gennemførelsen af det reviderede direktiv, hvis det vedtages, efter at det er trådt i kraft. Kommissionen vil primært være ansvarlig for at overvåge direktivets virkninger på grundlag af data fra medlemsstaternes myndigheder og kreditudbydere, som så vidt muligt vil være baseret på eksisterende datakilder for at undgå yderligere byrder for de forskellige interessenter. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Nedenstående sammenfatning har til formål at lette beslutningsprocessen ved at skitsere direktivets hovedindhold. I artikel 1 (genstand) fastslås, at direktivet har til formål at harmonisere aspekter af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om visse forbrugerkreditaftaler og crowdfundingkredittjenester. Ved artikel 2 (anvendelsesområde) fastlægges direktivets anvendelsesområde, som omfatter visse forbrugerkreditaftaler og crowdfundingkredittjenester. Nogle undtagelser, der er tilladt i henhold til artikel 2 i direktiv 2008/48/EF, er fortsat gyldige, men undtagelser vedrørende mindstebeløb, leasingaftaler med forkøbsret til varer eller tjenesteydelser, kassekreditter, rentefri kredit uden omkostninger eller kredit, der skal tilbagebetales inden for 3 måneder med kun ubetydelige omkostninger, fjernes. I artikel 3 (definitioner) defineres de begreber, der anvendes i dette forslag. Definitionerne er i videst muligt omfang blevet tilpasset definitionerne i andre EU-tekster, navnlig direktiv 2014/17/EF om forbrugerkreditaftaler i forbindelse med fast ejendom til beboelse. I betragtning af de særlige forhold, der gør sig gældende i dette direktiv, er nogle imidlertid blevet skræddersyet til dette forslags behov. I artikel 4 (omregning af beløb angivet i euro til national valuta) fastsættes regler for omregning af beløb angivet i euro i direktivet til national valuta. Artikel 5 (forpligtelse til at give forbrugerne gratis oplysninger) omfatter en forpligtelse til at give forbrugerne gratis oplysninger i overensstemmelse med direktivet.

I henhold til artikel 6 (ikke-forskelsbehandling) skal medlemsstaterne sikre, at forbrugere, der har lovligt ophold i Unionen, ikke forskelsbehandles på grund af deres nationalitet, bopæl eller af nogen grund, jf. artikel 21 i chartret, når de anmoder om, indgår eller er i besiddelse af en kreditaftale eller crowdfundingkredittjenester i EU. Med artikel 7 (reklame for og markedsføring af kreditaftaler og crowdfundingkredittjenester) indføres generelle principper for markedsførings- og reklamekommunikation. Ved artikel 8 (standardoplysninger, der skal indgå i reklamer for kreditaftaler og crowdfundingkredittjenester) fastsættes formen og indholdet af de oplysninger, der skal indgå i reklamer. Standardoplysningerne vedrører centrale kreditelementer. I særlige og begrundede tilfælde, hvor det medium, der anvendes til at formidle de oplysninger, der skal indgå i reklamen, ikke gør det muligt at vise dem visuelt, f.eks. i radioreklamer, bør sådanne oplysninger reduceres for at undgå meget store informationsmængder og mindske unødvendige byrder. Disse bestemmelser supplerer forpligtelserne i direktiv 2002/65/EF om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser og direktiv 2005/29/EF om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked. I henhold til artikel 9 (generelle oplysninger) skal kreditgivere eller, hvor det er relevant, kreditformidlere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester til enhver tid stille klare og forståelige generelle oplysninger om kreditaftaler til rådighed. Ved artikel 10 (oplysninger forud for indgåelsen af aftaler) forpligtes kreditgivere, kreditformidlere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester til at give forbrugerne personlige oplysninger forud for indgåelsen af aftaler på grundlag af formularen Standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysninger, ud over hvilken de skal have en standardiseret europæisk oversigt over forbrugerkreditter, der på én side beskriver de vigtigste elementer i den pågældende kredit, for at hjælpe dem med at sammenligne forskellige tilbud. Formålet er at sikre, at forbrugerne kan se en kort oversigt over alle de væsentlige oplysninger, også på en mobiltelefon. Indholdet og udformningen af den standardiserede europæiske oversigt over forbrugerkreditter er beskrevet i bilag II, mens indholdet og udformningen af formularen Standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysninger er nærmere beskrevet i bilag I. Oplysninger forud for indgåelsen af aftaler skal gives mindst én dag, før forbrugeren bindes af en kreditaftale eller en aftale eller et tilbud om crowdfundingkredittjenester. Hvis der gives oplysninger forud for kontraktindgåelsen mindre end én dag, før forbrugeren er bundet af en kreditaftale, en aftale eller et tilbud om levering af crowdfundingkredittjenester, skal kreditgivere, kreditformidlere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester én dag efter kontraktens indgåelse minde forbrugerne om muligheden for at fortryde kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester. I henhold til artikel 11 (oplysninger forud for aftaleindgåelsen i forbindelse med kreditaftaler som omhandlet i artikel 2, stk. 5 eller 6) skal kreditgivere og kreditformidlere give forbrugerne personlige oplysninger forud for aftaleindgåelsen om visse typer forbrugerkredit på grundlag af formularen Standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysninger i tillæg til den én side lange standardiserede europæiske oversigt over forbrugerkreditter. Formularens indhold og udformning er beskrevet i bilag III. For andre kreditaftaler skal der gives oplysninger forud for indgåelse af aftalen mindst én dag, før forbrugeren bindes af en kreditaftale eller et tilbud, ellers skal kreditgivere og kreditformidlere én dag efter indgåelsen af aftalen minde forbrugerne om muligheden for at fortryde kreditaftalen. I henhold til artikel 12 (fyldestgørende forklaringer) skal kreditgivere, kreditformidlere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester på passende vis forklare forbrugerne de foreslåede kreditaftaler, crowdfundingkredittjenester og accessoriske tjenester, så de kan vurdere, om de er tilpasset deres behov og finansielle situation. I artikel 13 (personaliserede tilbud på grundlag af automatiseret behandling) gøres det obligatorisk at informere forbrugerne, når de på grundlag af automatisk behandling, herunder profilering, præsenteres for personaliserede tilbud. Ved artikel 14 (kombinations- og pakkesalg) forbydes kombinationssalg, medmindre det kan påvises, at de medfører en klar fordel for forbrugerne, idet der tages behørigt hensyn til tilgængeligheden af og priserne på de pågældende produkttyper, samtidig med at pakkesalg tillades. Ved artikel 15 (afledt aftale om køb af accessoriske tjenesteydelser) forbydes det at aflede forbrugerens indforståelse ved hjælp af standardoptioner såsom forudafkrydsede felter. I artikel 16 (rådgivningstjenester) fastsættes standarder for at sikre, at forbrugerne, når kreditgiveren, kreditformidleren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester yder rådgivning, gøres opmærksom herpå, uden at der indføres en forpligtelse til at yde rådgivning. Med artiklen indføres et krav om, at der skal tages hensyn til et tilstrækkeligt antal kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester på markedet, og at rådgivningen skal være i overensstemmelse med låntagerens profil. Ved artikel 17 (forbud mod uopfordret kreditsalg) forbydes ethvert uopfordret salg af kredit, herunder forudgodkendte kreditkort, der ikke er anmodet om, og som sendes til forbrugere, eller at forbrugerens overtræk/kreditkortforbrug hæves ensidigt af kreditgiveren uden dennes forudgående anmodning eller udtrykkelige samtykke. I henhold til artikel 18 (forpligtelse til at vurdere forbrugerens kreditværdighed) skal kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester vurdere forbrugerens evne til at tilbagebetale kreditten under hensyntagen til forbrugerens interesse og på grundlag af nødvendige og forholdsmæssige oplysninger om forbrugerens indtægter og udgifter og andre finansielle og økonomiske omstændigheder, uden at det går ud over, hvad der er strengt nødvendigt for at foretage en sådan vurdering. Det kræves også, at der stilles kredit til rådighed for forbrugerne, hvis resultatet af kreditværdighedsvurderingen viser, at de forpligtelser, der følger af kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, sandsynligvis vil blive opfyldt på den måde, der kræves i henhold til den pågældende aftale, medmindre der foreligger særlige og berettigede omstændigheder. Når kreditværdighedsvurderingerne er baseret på automatiseret behandling, herunder profilering, har forbrugerne desuden ret til at anmode om og få menneskelig indgriben fra kreditgiverens side, en meningsfuld forklaring på kreditværdighedsvurderingen og til at give udtryk for deres synspunkter og til at anfægte denne kreditværdighedsvurdering. I artikel 19 (databaser) indføres bestemmelser, der skal sikre, at kreditgivere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester kan få adgang til oplysninger fra relevante databaser på et ikke-diskriminerende grundlag. I artikel 20 (formular til kreditaftalen og aftalen om levering af crowdfundingkreditydelser) og artikel 21 (oplysninger, der skal indgå i kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkreditydelser) fastsættes formularen og de oplysninger, der skal indgå i kreditaftaler eller aftaler om levering af crowdfundingkreditydelser. Ved artikel 22 (oplysninger om ændring af kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester) fastsættes specifikke sikkerhedsforanstaltninger, der skal indføres for forbrugerne i tilfælde af ændring af kreditaftaler eller aftaler om levering af crowdfundingkredittjenester. Ved artikel 23 (ændringer i debitorrenten) fastsættes de oplysninger, der skal gives til forbrugeren, hvis debitorrenten ændres. I artikel 24 (kassekreditter) indføres bestemmelser, der skal sikre, at forbrugerne regelmæssigt informeres om visse oplysninger om deres kassekredit. Artikel 25 (overtræk) indeholder regler om stiltiende accepterede overtræk, hvorved en kreditgiver stiller midler til rådighed for en forbruger, der overstiger den løbende saldo på forbrugerens løbende konto eller den aftalte kassekredit. I tilfælde af et væsentligt overtræk skal forbrugeren gøres opmærksom på og oplyses om de gældende betingelser. Med artikel 26 (fortrydelsesret) får forbrugerne mulighed for at fortryde en kreditaftale eller en aftale om levering af crowdfundingkredittjenester under omstændigheder svarende til dem, der er omhandlet i direktiv 2002/65/EF om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne.

I artikel 27 (tilknyttede kreditaftaler) fastsættes specifikke regler for tilknyttede kreditaftaler og forbrugernes fortrydelsesret. I artikel 28 (tidsubegrænsede kreditaftaler eller aftaler om levering af crowdfundingkredittjenester) fastsættes særlige betingelser for opsigelse af tidsubegrænsede kreditaftaler. I artikel 29 (førtidig indfrielse) fastsættes forbrugernes ret til at opfylde deres forpligtelser inden forfaldsdatoen. I tilfælde af hel eller delvis førtidig indfrielse har forbrugeren ret til en reduktion af de samlede kreditomkostninger, mens kreditgiveren har ret til en rimelig og objektivt begrundet kompensation for eventuelle omkostninger, der er direkte forbundet med førtidig indfrielse af kreditten. Artikel 30 (beregning af de årlige omkostninger i procent) vedrører den vigtigste indikator, der anvendes til at sammenligne forbrugerkreditprodukter. For forbrugerkreditprodukter kræves det, at der anvendes den definition af de årlige omkostninger i procent, der er anvendt i direktiv 2008/48/EF. Bilag IV indeholder nærmere oplysninger om beregningsmetoden for ÅOP, og der er fastsat bestemmelser om ændring af metoden for at kunne tage hensyn til markedsudviklingen. I artikel 31 (lofter over rentesatser, årlige omkostninger i procent og de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten) indføres der lofter for rentesatsen for forbrugerkreditaftaler, ÅOP og/eller de samlede omkostninger ved kreditten. Medlemsstaterne kan beslutte at fastsætte et specifikt loft for en revolverende kreditfacilitet. Ved artikel 32 (forpligtelser til at udvise god forretningsskik ved ydelse af kredit til forbrugere) og artikel 33 (krav til personalets viden og kompetencer) fastsættes vigtige betingelser for kreditgivere, kreditformidlere og udbydere af crowdfundingkredittjenester med henblik på at sikre en høj grad af professionalisme i forbindelse med ydelse af forbrugerkredit, såsom krav til aflønningspolitikker og krav om at have den nødvendige viden og de rette færdigheder. Ved artikel 34 (formidling af finansiel viden) indføres foranstaltninger til formidling af finansiel viden, som medlemsstaterne skal fremme, navnlig i forbindelse med forbrugerkreditaftaler, for at forbedre forbrugernes finansielle forståelse, herunder om produkter, der sælges digitalt. I artikel 35 (restancer og foranstaltninger vedrørende henstand) indføres foranstaltninger, der skal tilskynde til rimelig tilbageholdenhed, inden der indledes en håndhævelsesprocedure. I henhold til artikel 36 (gældsrådgivning) skal medlemsstaterne sikre, at der stilles gældsrådgivning til rådighed for forbrugerne. Ved artikel 37 (godkendelse og registrering af samt tilsyn med ikke-kreditinstitutter) fastsættes, at ikke-kreditinstitutter skal være underlagt passende procedurer for godkendelse, registrering og tilsyn. Dette bør sikre, at alle kreditgivere og udbydere af crowdfundingkredittjenester, uanset om de er kreditinstitutter eller ej, er tilstrækkeligt reguleret og underlagt tilsyn. Artikel 38 (særlige forpligtelser for kreditformidlere) indeholder bestemmelser om særlige foranstaltninger i forbindelse med kreditformidlere. I artikel 39 (overdragelse af rettigheder), der svarer til artikel 17 i direktiv 2008/48/EF, hedder det, at visse rettigheder skal opretholdes i tilfælde af overdragelse til tredjemand af kreditgiverens rettigheder i henhold til en kreditaftale eller overdragelse af selve kreditaftalen til tredjemand. Ved "erhverver" forstås enhver person, som har fået overdraget kreditgiverens rettigheder, dvs. et kreditforsikringsselskab, et inkassobureau, et rediskonteringsfirma eller et securitisationsselskab osv. I artikel 40 (udenretslig tvistbilæggelse) fastsættes det, at forbrugerne bør have adgang til alternative tvistbilæggelsesprocedurer til bilæggelse af tvister mellem forbrugere og kreditgivere, kreditformidlere eller crowdfundingtjenesteudbydere vedrørende de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i dette direktiv, uden at skelne mellem kontraktlige tvister og tvister forud for aftaleindgåelsen. Sådanne procedurer for alternativ tvistbilæggelse og de instanser, der tilbyder dem, bør opfylde de kvalitetskrav, som er fastsat i direktiv 2013/11/EU. Ved artikel 41 (kompetente myndigheder) fastlægges, at medlemsstaterne skal udpege specifikke kompetente myndigheder, der skal gennemføre dette direktiv. I artikel 42 (harmoniseringsniveau) og artikel 43 (direktivets ufravigelige karakter) bekræftes princippet om fuld harmonisering samt direktivets ufravigelige karakter. Medlemsstaterne har ikke ret til at indføre andre bestemmelser vedrørende de områder, der er omfattet af direktivet, for så vidt det indeholder harmoniserede bestemmelser på disse områder. I henhold til artikel 44 (sanktioner) skal medlemsstaterne sikre, at der anvendes passende administrative foranstaltninger eller sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af direktivet. For "udbredte overtrædelser" og "udbredte overtrædelser med EU-dimension", som defineret i den reviderede CPC-forordning, vil medlemsstaterne desuden skulle pålægge bøder på højst 4 % af den overtrædende kreditgivers, kreditformidlers eller udbyder af crowdfundingkredittjenesters omsætning i deres nationale lovgivning. I artikel 45 (udøvelse af delegerede beføjelser) fastsættes de procedurer, der skal følges, for at visse dele af direktivet kan tilpasses, specificeres eller ajourføres ved hjælp af delegerede retsakter. Artikel 46 (revision og overvågning), 47 (ophævelse og overgangsbestemmelser), 48 (gennemførelse), 49 (ikrafttræden) og 50 (adressater) indeholder standardbestemmelser og formuleringer, der ikke kræver særlige bemærkninger. 2021/0171 (COD) Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om forbrugerkredit









EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF fastsætter regler på EU-plan for forbrugerkreditaftaler og crowdfundingkredittjenester for forbrugere. (2)I 2014 fremlagde Kommissionen en rapport om gennemførelsen af direktiv 2008/48/EF. I 2020 fremlagde Kommissionen en anden rapport om gennemførelsen af direktivet og et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene med henblik på at fremlægge resultaterne af en REFIT-evaluering af direktivet, som omfattede en bred høring af relevante interessenter. (3)Disse rapporter og høringer viste, at direktiv 2008/48/EF har været delvis effektivt med hensyn til at sikre høje standarder for forbrugerbeskyttelse og fremme udviklingen af et indre marked for kredit, og at sådanne mål stadig er relevante. Årsagerne til, at dette direktiv kun har været delvist effektivt, skyldes både selve direktivet, f.eks. upræcis formulering af bestemte artikler, og eksterne faktorer såsom udviklingen i forbindelse med digitalisering, den praktiske anvendelse og håndhævelse i medlemsstaterne og aspekter af forbrugerkreditmarkedet, der ikke er omfattet af direktivet. (4)Digitaliseringen har bidraget til en markedsudvikling, som ikke var forudset på det tidspunkt, hvor direktiv 2008/48/EF blev vedtaget. Faktisk har den hurtige teknologiske udvikling siden direktivet fra 2008 medført betydelige ændringer på forbrugerkreditmarkedet, både på udbuds- og efterspørgselssiden, såsom fremkomsten af nye produkter og udviklingen i forbrugernes adfærd og præferencer. (5)Den upræcise formulering af visse bestemmelser i direktiv 2008/48/EF, der giver medlemsstaterne mulighed for at vedtage divergerende bestemmelser, som går videre end dem, der er fastsat i nævnte direktiv, resulterede i en fragmenteret reguleringsmæssig ramme i hele Unionen for en række aspekter af forbrugerkredit. (6)Den faktiske og retlige situation som følge af disse nationale forskelle fører i nogle tilfælde til konkurrenceforvridning mellem kreditorer i Unionen og skaber hindringer for det indre marked. Situationen begrænser forbrugernes mulighed for at drage fordel af et gradvist stigende udbud af grænseoverskridende kredit, som forventes at vokse yderligere som følge af digitaliseringen. Disse forvridninger og begrænsninger kan have konsekvenser i form af en mindre efterspørgsel efter varer og tjenesteydelser. Situationen fører også til et utilstrækkeligt og uensartet beskyttelsesniveau for forbrugerne i hele Unionen. (7)I de seneste år har kreditudbuddet til forbrugerne udviklet og diversificeret sig betydeligt. Der er dukket nye kreditprodukter op, navnlig i onlinemiljøet, og brugen af dem fortsætter med at udvikle sig. Dette har skabt retsusikkerhed med hensyn til anvendelsen af direktiv 2008/48/EF på sådanne nye produkter. (8)Dette direktiv supplerer bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne. Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, at i tilfælde af konflikt mellem bestemmelserne bør bestemmelsen i dette direktiv, som lex specialis, finde anvendelse. (9)I overensstemmelse med artikel 26 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) omfatter det indre marked et område med fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser og fri etableringsret. Udviklingen af mere gennemsigtige og effektive retlige rammer for forbrugerkredit bør øge forbrugernes tillid og lette udviklingen af grænseoverskridende aktiviteter. (10)For at få det indre marked for forbrugerkredit til at fungere bedre er det nødvendigt at fastsætte harmoniserede EU-rammer på en række kerneområder. I lyset af det voksende marked for forbrugerkredit, navnlig i onlinemiljøet, og de europæiske borgeres øgede mobilitet vil fremadrettet EU-lovgivning, der er i stand til at tilpasse sig fremtidige kreditformer, og som giver medlemsstaterne en passende grad af fleksibilitet i gennemførelsen heraf, bidrage til at skabe lige vilkår for virksomheder. (11)I henhold til artikel 169, stk. 1, og artikel 169, stk. 2, litra a), i TEUF skal Unionen bidrage til at nå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved hjælp af foranstaltninger, som vedtages i henhold til artikel 114 i TEUF. I henhold til artikel 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ("chartret") skal der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i Unionens politikker.

(12)Det er vigtigt, at forbrugerne nyder godt af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau. Den frie bevægelighed for kredittilbud bør således kunne finde sted på optimale vilkår for både dem, der tilbyder kredit, og dem, der kræver det, under behørig hensyntagen til særlige situationer i medlemsstaterne. (13)Fuldstændig harmonisering er nødvendig for at sikre, at alle forbrugere i Fællesskabet nyder samme høje grad af beskyttelse af deres interesser og for at skabe et velfungerende indre marked. Medlemsstaterne bør derfor ikke kunne bibeholde eller indføre bestemmelser på nationalt plan, der afviger fra dem, der er fastsat i dette direktiv, medmindre andet er fastsat i dette direktiv. Sådanne restriktioner bør dog kun gælde på de områder, hvor der er fastsat harmoniserede bestemmelser i dette direktiv. Hvor der ikke findes harmoniserede bestemmelser, bør medlemsstaterne fortsat kunne bibeholde eller indføre national lovgivning. Medlemsstaterne bør derfor have mulighed for at bibeholde eller indføre nationale bestemmelser om, at sælgeren eller tjenesteyderen og kreditgiveren hæfter solidarisk. Medlemsstaterne bør også have mulighed for at bibeholde eller indføre nationale bestemmelser om ophævelse af en aftale om salg af varer eller levering af tjenesteydelser, hvis forbrugeren udøver sin fortrydelsesret i kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester. I den forbindelse bør medlemsstaterne for tidsubegrænsede kreditaftaler kunne fastsætte en minimumsperiode, der skal strække sig fra det tidspunkt, hvor kreditgiveren anmoder om indfrielse, og til den dag, hvor kreditten skal betales tilbage. (14)Definitionerne i dette direktiv bestemmer rækkevidden af harmoniseringen. Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre bestemmelserne i dette direktiv bør derfor begrænses til dets anvendelsesområde som bestemt ved dets definitioner. Dette direktiv bør dog ikke berøre medlemsstaternes anvendelse af direktivets bestemmelser på områder, der ikke er omfattet af dets anvendelsesområde i overensstemmelse med EU-retten. En medlemsstat kan således opretholde eller indføre national lovgivning svarende til dette direktiv eller visse bestemmelser i dette direktiv om kreditaftaler uden for direktivets anvendelsesområde, f.eks. om kreditaftaler, ved hvis indgåelse forbrugeren anmodes om at deponere en genstand som sikkerhed hos kreditgiveren, og hvor forbrugeren ene og alene hæfter med den pågældende sikkerhedsgenstand Endvidere kan medlemsstaterne også anvende dette direktiv på tilknyttede lån, som ikke falder ind under definitionen af en tilknyttet kreditaftale i dette direktiv. Bestemmelserne i dette direktiv om tilknyttede kreditaftaler kan således finde anvendelse på kreditaftaler, der kun delvis tjener til at finansiere en aftale om levering af varer eller levering af en tjenesteydelse. (15)En række medlemsstater har anvendt direktiv 2008/48/EF på områder, der ikke er omfattet af dets anvendelsesområde, for at forbedre forbrugerbeskyttelsesniveauet. Faktisk kan flere af de kreditaftaler, der ikke er omfattet af nævnte direktivs anvendelsesområde, være til skade for forbrugerne, herunder kortfristede, dyre lån, hvis beløb typisk er lavere end den minimumsgrænse på 200 EUR, der er fastsat i direktiv 2008/48/EF. I denne forbindelse og med henblik på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og lette det grænseoverskridende forbrugerkreditmarked bør dette direktivs anvendelsesområde omfatte visse aftaler, der var udelukket fra anvendelsesområdet for direktiv 2008/48/EF, såsom forbrugerkreditaftaler på under 200 EUR. På samme måde bør andre potentielt skadelige produkter på grund af de høje omkostninger, der er forbundet hermed, eller de høje gebyrer, der opkræves ved manglende betaling, være omfattet af dette direktiv for at sikre øget gennemsigtighed og bedre forbrugerbeskyttelse, hvilket vil resultere i større forbrugertillid. Med henblik herpå bør leasingaftaler, kreditaftaler i form af en kassekredit, hvor kreditten skal tilbagebetales inden for en måned, og kreditaftaler, hvor kreditten ydes rentefrit og uden andre omkostninger, herunder "køb nu og betal senere-ordninger", dvs. nye digitale finansielle værktøjer, der giver forbrugerne mulighed for at foretage indkøb og betale dem af over tid, og kreditaftaler, hvor kreditten skal tilbagebetales inden for tre måneder, og hvor der kun skal betales ubetydelige gebyrer, ikke udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde. Desuden bør alle kreditaftaler op til 100 000 EUR være omfattet af dette direktivs anvendelsesområde. Den øvre grænse for kreditaftaler i henhold til dette direktiv bør hæves for at tage hensyn til indeksering for at tilpasse til virkningerne af inflationen siden 2008 og i de kommende år. (16)Crowdfunding er i stigende grad en form for finansiering, der er tilgængelig for forbrugerne, typisk til mindre udgifter eller investeringer. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/1503 udelukker crowdfundingtjenester, herunder tjenester, der formidler kreditgivning, som leveres til forbrugere som defineret i direktiv 2008/48/EF, fra forordningens anvendelsesområde. I denne forbindelse har dette direktiv til formål at supplere forordning (EU) 2020/1503 ved at afhjælpe denne udelukkelse ved at skabe juridisk klarhed om den gældende retlige ordning for crowdfundingtjenester, når en forbruger søger at optage kredit gennem en udbyder af crowdfundingkredittjenester. (17)En udbyder af crowdfundingkredittjenester driver en digital platform, der er åben for offentligheden, for at matche eller formidle matchningen mellem potentielle långivere og forbrugere, der søger finansiering. En sådan finansiering kan være i form af forbrugerkredit. Hvis udbydere af crowdfundingkredittjenester yder direkte kredit til forbrugere, finder bestemmelserne i dette direktiv vedrørende kreditgivere anvendelse på dem. Hvis udbydere af crowdfunding-kredittjenester formidler kreditgivning mellem kreditgivere, der handler som led i deres erhvervsmæssige virksomhed, og forbrugere, bør de forpligtelser, der påhviler kreditgivere i henhold til dette direktiv, gælde for disse kreditgivere. I en sådan situation fungerer crowdfundingkredittjenesteudbyderne som kreditformidlere, og derfor bør forpligtelserne for kreditformidlere i henhold til dette direktiv finde anvendelse på dem. (18)Nogle af bestemmelserne i dette direktiv bør desuden finde anvendelse på udbydere af crowdfundingkredittjenester, der handler i denne egenskab og ikke som kreditgivere eller kreditformidlere, når de formidler kreditgivning mellem på den ene side personer, der yder forbrugerkredit uden for rammerne af deres erhvervsmæssige virksomhed, og på den anden side forbrugere. I denne forbindelse bør crowdfundingkredittjenesteudbydere overholde visse regler og forpligtelser i dette direktiv, herunder forpligtelsen til at foretage en vurdering af kreditværdigheden og reglerne om oplysninger forud for aftaleindgåelsen. Personer, der yder kredit uden for rammerne af deres erhvervsmæssige virksomhed, til forbrugere gennem en crowdfundingkreditplatform, bør ikke være underlagt forpligtelser for kreditgivere i henhold til dette direktiv. (19)For så vidt angår de specifikke kreditaftaler, for hvilke kun nogle af bestemmelserne i dette direktiv finder anvendelse, bør medlemsstaterne fortsat frit kunne regulere sådanne typer kreditaftaler i deres nationale lovgivning for så vidt angår andre aspekter, der ikke er harmoniseret ved dette direktiv. (20)Aftaler om løbende levering af tjenesteydelser eller varer af samme art, hvor forbrugeren betaler for ydelserne eller varerne i rater, så længe de leveres, kan være meget forskellige fra de kreditaftaler, som er omfattet af dette direktiv, med hensyn til de berørte aftaleparters interesser og vilkårene for og udførelsen af transaktionerne. Sådanne aftaler bør derfor ikke betragtes som kreditaftaler i dette direktivs forstand. En sådan aftale omfatter f.eks. en forsikringsaftale, hvor forsikringen betales i månedlige afdrag. (21)Kreditaftaler, der dækker långivning med sikkerhed i fast ejendom, og kreditaftaler, hvis formål er at finansiere erhvervelsen eller bevarelsen af ejendomsrettigheder til jord eller til en eksisterende eller projekteret bygning, bør udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, da sådanne aftaler er reguleret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/17/EF. Ikke-sikrede kreditter, hvis formål er renovering af fast ejendom til beboelse, herunder kreditter med et samlet kreditbeløb på over 100 000 EUR, bør dog ikke udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde. (22)Dette direktiv bør finde anvendelse, uanset om kreditgiveren er en juridisk person eller en fysisk person. Dette direktiv bør imidlertid ikke berøre medlemsstaternes ret til at begrænse tilrådighedsstillelsen af forbrugerkredit til kun at omfatte juridiske personer eller visse juridiske personer. (23)Visse bestemmelser i dette direktiv bør finde anvendelse på fysiske og juridiske personer (kreditformidlere), der som led i udøvelsen af deres erhvervsmæssige virksomhed mod et honorar præsenterer forbrugere for eller tilbyder forbrugere kreditaftaler, bistår forbrugere ved at udføre forberedende arbejde med henblik på kreditaftaler eller indgår kreditaftaler med forbrugere på kreditgiverens vegne. (24)Oplysninger til forbrugerne, såsom oplysninger forud for aftaleindgåelsen eller generelle oplysninger, bør gives gratis. (25)Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der er anerkendt i navnlig Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ("chartret"). Dette direktiv respekterer navnlig fuldt ud retten til beskyttelse af personoplysninger, til ejendom, til ikke-forskelsbehandling, til beskyttelse af familieliv og arbejdsliv og til forbrugerbeskyttelse i henhold til chartret. (26)Forbrugere, der har lovligt ophold i Unionen, bør ikke forskelsbehandles på grund af deres nationalitet eller bopæl eller af nogen af de grunde, der er omhandlet i chartrets artikel 21, når de anmoder om, indgår eller er i besiddelse af en kreditaftale eller en aftale om levering af crowdfundingkredittjenester i Unionen. (27)Forbrugerne bør beskyttes mod urimelig eller vildledende praksis, navnlig med hensyn til oplysninger fra kreditgiver, kreditformidler eller udbyder af crowdfundingkredittjenester, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF. Nævnte direktiv finder fortsat anvendelse på kreditaftaler og crowdfundingkredittjenester og fungerer som et "sikkerhedsnet", der sikrer, at der kan opretholdes et højt fælles forbrugerbeskyttelsesniveau mod urimelig handelspraksis i alle sektorer, herunder ved at supplere anden EU-lovgivning. (28)Reklame har tendens til at fokusere på især et eller flere produkter, men forbrugerne bør være i stand til at træffe deres beslutninger på grundlag af viden om alle de tilbudte kreditprodukter. I denne henseende spiller generelle oplysninger en vigtig rolle, da de medvirker til at forklare forbrugeren om det brede udvalg af produkter og tjenesteydelser og de særlige kendetegn i den forbindelse. Forbrugerne bør derfor til enhver tid kunne få adgang til generelle oplysninger om eksisterende kreditprodukter. Dette bør ikke berøre forpligtelsen til at give forbrugerne personlige oplysninger forud for aftaleindgåelsen. (29)Der bør fastsættes særlige bestemmelser om reklame for kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester og visse standardoplysninger, der skal gives til forbrugerne, navnlig for at sætte dem i stand til at sammenligne forskellige tilbud. Sådanne oplysninger bør gives koncist, klart og på en fremtrædende måde i form af et repræsentativt eksempel. Standardoplysningerne bør vises på forhånd og tydeligt, på en klar måde og i et engagerende format. De bør være let læselige og tilpasset for at tage hensyn til visse mediers tekniske begrænsninger såsom mobiltelefonskærme. Midlertidige salgsfremmende betingelser, såsom en teaserrente med lavere rente i de første måneder af kreditaftalen eller crowdfundingkredittjenester, bør klart identificeres som sådanne. Forbrugerne bør kunne se en hurtig oversigt over alle væsentlige oplysninger, også når de ser dem på en mobiltelefon. Kreditgiverens og i givet fald kreditformidlerens og udbyderen af crowdfundingkredittjenesternes telefonnummer og e-mailadresse bør også meddeles forbrugeren, så vedkommende hurtigt og effektivt kan kontakte kreditgiveren, kreditformidleren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester. Der bør fastsættes et loft, når det ikke er muligt at angive det samlede kreditbeløb som det samlede beløb, der stilles til rådighed, navnlig når en kreditaftale giver forbrugeren mulighed for at hæve beløbet frit, men med en begrænsning med hensyn til beløbet. Loftet bør angive den øvre grænse for den kredit, der kan stilles til rådighed for forbrugeren. I særlige og begrundede tilfælde kan mængden af offentliggjorte oplysninger reduceres for at forbedre forbrugernes forståelse af oplysninger, der offentliggøres i reklamer for kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester, hvis det anvendte medie ikke gør det muligt visuelt at vise dem, f.eks. i radioreklamer. Desuden bør medlemsstaterne fortsat frit kunne regulere oplysningskrav i deres nationale lovgivning vedrørende reklame for kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester, som ikke indeholder oplysninger om kreditomkostningerne. (30)For at forbrugerne kan træffe deres beslutninger med fuldt kendskab til de faktiske omstændigheder, bør de modtage passende oplysninger til nøje overvejelse i ro og mag mindst én dag før indgåelsen af kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, herunder oplysninger om vilkårene og omkostningerne ved kreditten og om deres forpligtelser, samt fyldestgørende forklaringer herpå. Disse regler bør ikke berøre Rådets direktiv 93/13/EØF. (31)Oplysninger forud for aftaleindgåelsen bør gives ved hjælp af formularen Standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysninger. For at hjælpe forbrugerne med at forstå og sammenligne tilbud bør der ud over formularen Standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysninger også udleveres en standardiseret europæisk oversigt over forbrugerkreditter, som giver forbrugerne mulighed for at se alle væsentlige oplysninger med et enkelt blik, også på en mobiltelefonskærm. Informationen bør være klar, letlæselig og tilpasset visse mediers tekniske begrænsninger, såsom mobiltelefonskærme. De bør vises på en passende og hensigtsmæssig måde på de forskellige kanaler for at sikre, at alle forbrugere kan få adgang til oplysninger på lige fod og i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/882.

(32)For at sikre størst mulig gennemsigtighed og sammenlignelighed af tilbuddene bør oplysningerne forud for aftaleindgåelsen navnlig omfatte de årlige omkostninger i procent, der gælder for kreditten, og som er fastsat på samme måde i hele Unionen. Da de årlige omkostninger i procent på dette stadium kun kan angives som et eksempel, bør eksemplet være repræsentativt. Det bør derfor f.eks. svare til den gennemsnitlige varighed og det samlede kreditbeløb, der ydes for den pågældende type kreditaftale eller crowdfundingkredittjenester, og, hvis det er relevant, til de købte varer. Ved fastlæggelsen af det repræsentative eksempel bør der også tages hensyn til, hvor hyppigt visse typer kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester optræder på et specifikt marked. For så vidt angår debitorrenten, afdragenes hyppighed og kapitaliseringen af renter, bør kreditgiverne anvende deres sædvanlige beregningsmetode for den pågældende forbrugerkredit. Hvis oplysningerne forud for aftaleindgåelsen gives mindre end én dag, før forbrugeren bliver bundet af en kreditaftale eller aftale om levering af crowdfundingkredittjenester, bør kreditgiveren og, hvor det er relevant, kreditformidleren eller udbyderne af crowdfundingkredittjenester én dag efter aftalens indgåelse minde forbrugerne om muligheden for at fortryde kreditaftalen. (33)De samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten bør omfatte alle omkostninger, herunder renter, provisioner, skatter, gebyrer til kreditformidlere og andre gebyrer, som forbrugeren skal betale i forbindelse med kreditaftalen eller crowdfundingkredittjenesterne, bortset fra notaromkostninger. Kreditorernes faktiske kendskab til omkostningerne bør vurderes objektivt under hensyntagen til de krav om professionalisme, der er fastsat i dette direktiv. (34)Kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester, hvor en debitorrente regelmæssigt revideres i overensstemmelse med ændringer i en referencesats, der er omhandlet i kreditaftalen eller crowdfundingkredittjenester, bør ikke betragtes som kreditaftaler eller crowdfundingkredittjenester med en fast debitorrente. (35)Medlemsstaterne bør fortsat frit kunne opretholde eller indføre nationale bestemmelser, der forbyder kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester at kræve, at forbrugeren i forbindelse med kreditaftalen eller crowdfundingkredittjenesterne åbner en bankkonto eller indgår en aftale om en anden accessorisk tjenesteydelse, eller betaler udgifter eller gebyrer for sådanne bankkonti eller andre accessoriske tjenester. I de medlemsstater, hvor sådanne kombinerede tilbud er tilladt, bør forbrugerne inden indgåelsen af kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester informeres om eventuelle accessoriske tjenester, som er obligatoriske for overhovedet at opnå kreditten eller for at opnå kreditten på de annoncerede vilkår og betingelser. De omkostninger, der skal betales i forbindelse med disse accessoriske tjenesteydelser, navnlig forsikringspræmier, bør medregnes i de samlede kreditomkostninger. Alternativt bør forbrugerne, hvis sådanne omkostninger ikke kan beregnes i forvejen, forud for aftaleindgåelsen have fyldestgørende oplysninger om, at der skal påregnes omkostninger. Kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester bør antages at have kendskab til omkostningerne i forbindelse med accessoriske tjenesteydelser, som denne selv tilbyder forbrugeren, eller som denne tilbyder forbrugeren på vegne af tredjemand, medmindre prisen afhænger af forbrugerens specifikke karakteristika eller situation. (36)For specifikke typer kreditaftaler er det dog — for at sikre et tilstrækkeligt forbrugerbeskyttelsesniveau uden at lægge for stor en byrde på kreditgiverne eller i givet fald kreditformidlerne — hensigtsmæssigt at begrænse kravene til oplysninger forud for aftaleindgåelsen, under hensyntagen til den særlige karakter af sådanne typer af kreditaftaler. (37)Forbrugeren bør have fyldestgørende oplysninger, inden han eller hun indgår kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, uanset om en kreditformidler er involveret i markedsføringen af kreditten eller ej. Derfor bør kravene om oplysninger forud for aftaleindgåelsen også generelt gælde for kreditformidlere. Hvis imidlertid leverandører af varer eller tjenesteydelser accessorisk optræder som kreditformidlere, er det ikke hensigtsmæssigt at pålægge dem en retlig forpligtelse til at give oplysningerne forud for aftaleindgåelsen i overensstemmelse med dette direktiv. Leverandører af varer og tjenesteydelser kan f.eks. siges accessorisk at optræde som kreditformidlere, hvis deres virksomhed som kreditformidlere ikke er hovedformålet med deres erhvervsmæssige virksomhed. I sådanne tilfælde er der stadig sikret et tilstrækkeligt forbrugerbeskyttelsesniveau, eftersom det påhviler kreditgiveren at sikre, at forbrugeren får de fuldstændige oplysninger forud for aftaleindgåelsen enten af kreditformidleren, hvis kreditgiveren og kreditformidleren aftaler dette, eller på en anden passende måde. (38)Medlemsstaterne bør have mulighed for at regulere den potentielt bindende karakter af de oplysninger, der skal gives til forbrugeren forud for indgåelsen af kreditaftalen eller crowdfundingkredittjenesterne, og det tidsrum, hvori kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester skal være bundet heraf. (39)På trods af de oplysninger, der skal gives forud for aftaleindgåelsen, har forbrugeren muligvis behov for yderligere bistand for at kunne afgøre, hvilken kreditaftale eller hvilke crowdfundingkredittjenester blandt de foreslåede produkter der er mest hensigtsmæssig(e) i forhold til vedkommendes behov og finansielle situation. Medlemsstaterne bør derfor sikre, at kreditgivere og, hvor det er relevant, kreditformidlere og udbydere af crowdfundingkredittjenester yder en sådan bistand i forbindelse med de kreditprodukter, som de tilbyder forbrugeren, ved at give fyldestgørende forklaringer om de relevante oplysninger, herunder navnlig de væsentlige karakteristika ved de produkter, der foreslås forbrugeren, på en individualiseret måde, således at forbrugeren kan forstå de virkninger, som de kan have på vedkommendes økonomiske situation. Kreditgivere og i givet fald kreditformidlere og udbydere af crowdfundingkredittjenester bør tilpasse den måde, som sådanne redegørelser gives på, til de omstændigheder, hvorunder kreditten tilbydes, og forbrugerens behov for bistand under hensyntagen til forbrugerens viden om og erfaring med kredit og arten af de enkelte kreditprodukter. Sådanne redegørelser bør ikke i sig selv udgøre en personlig anbefaling. (40)Som fremhævet i Kommissionens forslag til en forordning om harmoniserede regler for kunstig intelligens (lov om kunstig intelligens) kan systemer med kunstig intelligens (AI) let anvendes i flere sektorer af økonomien og samfundet, herunder på tværs af grænserne, og kan cirkulere i hele EU. I denne forbindelse bør kreditgivere, kreditformidlere og udbydere af crowdfundingkredittjenester have mulighed for at individualisere prisen på deres tilbud til specifikke forbrugere eller specifikke kategorier af forbrugere på grundlag af automatiseret beslutningstagning og profilering af forbrugeradfærd, der giver dem mulighed for at vurdere forbrugerens købekraft. Forbrugerne bør derfor informeres tydeligt, når den pris, de tilbydes, er personaliseret baseret på automatiseret beslutningstagning, så de kan tage højde for de potentielle risici i deres købsbeslutning. (41)Som hovedregel bør kombinationssalg ikke være tilladt, medmindre den finansielle tjenesteydelse eller det finansielle produkt, der tilbydes som led i kreditaftalen eller crowdfundingkredittjenesterne, ikke kunne tilbydes særskilt, fordi det udgør en fuldt integreret del af kreditten, f.eks. i tilfælde af en kassekredit. Selv om kreditgivere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester under hensyntagen til proportionalitetsprincippet bør kunne kræve, at forbrugeren har en relevant forsikringspolice for at garantere tilbagebetaling af kreditten eller sikre værdien af sikkerhedsstillelsen, bør forbrugeren have mulighed for at vælge sit eget forsikringsselskab. Dette bør ikke berøre de kreditbetingelser, der er fastsat af kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester, forudsat at den pågældende udbyders forsikringspolice har et tilsvarende garantiniveau som den forsikringspolice, der foreslås eller tilbydes af kreditgiveren eller udbyderne af crowdfundingtjenester. Desuden bør medlemsstaterne have mulighed for helt eller delvist at standardisere den dækning, der tilbydes i forsikringsaftaler, for at gøre det lettere at sammenligne forskellige tilbud for forbrugere, som ønsker at foretage sådanne sammenligninger. (42)Accessoriske tjenester bør præsenteres på en klar og gennemsigtig måde. Desuden bør det ikke være muligt at udlede forbrugerens samtykke til sådanne accessoriske tjenesteydelser, men et sådant samtykke bør være en klar og bekræftende handling, der udgør et frit afgivet, specifikt, informeret og utvetydigt udtryk for forbrugerens samtykke. I denne forbindelse bør tavshed, på forhånd markerede felter eller inaktivitet ikke være ensbetydende med samtykke. (43)Rådgivning i form af en individuel anbefaling ("rådgivningstjenester") er en aktivitet, der kan kombineres med andre aspekter af ydelse eller formidling af kredit. For at forbrugerne kan forstå arten af de tjenester, som ydes, bør de derfor underrettes om, hvorvidt der ydes eller kan ydes rådgivningstjenester, og hvornår der ikke ydes rådgivningstjenester, og hvad disse omfatter. På grund af den betydning, som forbrugerne tillægger anvendelsen af betegnelserne "rådgivning" og "rådgiver", bør medlemsstaterne kunne forbyde anvendelse af disse eller lignende betegnelser, når der ydes rådgivningstjenester til forbrugerne af kreditgivere, kreditformidlere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester. Det bør sikres, at medlemsstaterne træffer sikkerhedsforanstaltninger, når rådgivning beskrives som uafhængig, til sikring af, at de pågældende produkter og vederlagsordninger svarer til forbrugernes forventninger til en sådan rådgivning. Ved levering af rådgivningstjenester bør kreditgiveren, kreditformidleren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester give en indikation af, om anbefalingen kun vil være baseret på deres eget produktsortiment eller på et bredt udvalg af produkter fra hele markedet, således at forbrugeren kan forstå grundlaget for anbefalingen. Desuden bør kreditgiveren, kreditformidleren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester give en indikation af det gebyr, som forbrugeren skal betale for rådgivningstjenesterne, eller, hvis beløbet ikke kan fastslås på tidspunktet for offentliggørelsen, den metode, der er anvendt til beregningen heraf. (44)Kreditsalg, som forbrugerne ikke har anmodet om, kan i nogle tilfælde være forbundet med praksis, der er skadelig for forbrugeren. I denne forbindelse bør uopfordret salg af kredit, herunder forudgodkendte kreditkort, der ikke er anmodet om, og som sendes til forbrugerne, eller ensidig forhøjelse af en forbrugers overtræks- eller kreditkortgrænse forbydes. (45)Medlemsstaterne bør træffe de fornødne foranstaltninger med henblik på at fremme en ansvarlig praksis i alle faser af kreditforholdet under hensyntagen til de specifikke træk, der kendetegner deres kreditmarked. Der kan f.eks. være tale om foranstaltninger vedrørende forbrugeroplysning og formidling af viden til forbrugerne, herunder advarsler om de risici, der er forbundet med betalingsmisligholdelse og overdreven gældsættelse. På det ekspanderende kreditmarked er det navnlig vigtigt, at kreditgivere ikke foretager uansvarlig långivning eller giver kredit uden forudgående vurdering af kreditværdighed. Medlemsstaterne bør udføre den nødvendige overvågning for at undgå sådan adfærd fra kreditgivere og fastsætte foranstaltninger med henblik på over for kreditgivere at have sanktioner, der gælder, hvis det sker. Med forbehold af bestemmelserne om kreditrisiko i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU bør kreditgivere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester bære ansvaret for at kontrollere forbrugerens kreditværdighed individuelt. Med henblik herpå bør kreditgivere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester have lov til at anvende oplysninger, som forbrugeren har givet, ikke blot under udarbejdelsen af kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, men også under et længerevarende forretningsforhold. Forbrugerne bør også udvise forsigtighed og overholde deres kontraktlige forpligtelser. (46)Det er vigtigt, at forbrugerens evne og tilbøjelighed til at tilbagebetale kreditten vurderes og kontrolleres, inden der indgås en kreditaftale eller en aftale om levering af crowdfundingkredittjenester. Denne vurdering af kreditværdighed bør foretages i forbrugerens interesse for at forhindre uansvarlig udlånspraksis og overdreven gældsætning og bør tage hensyn til alle nødvendige og relevante faktorer, der kan påvirke forbrugerens evne til at tilbagebetale kreditten. Medlemsstaterne bør kunne udstede yderligere vejledning om yderligere kriterier og metoder til vurdering af en forbrugers kreditværdighed, f.eks. ved at fastsætte grænser for forholdet mellem lån og værdi eller forholdet mellem lån og indkomst. (47)Vurderingen af kreditværdigheden bør baseres på oplysninger om forbrugerens finansielle og økonomiske situation, herunder indtægter og udgifter. Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds retningslinjer for lånoptagelse og -overvågning (EBA/GL/2020/06) indeholder retningslinjer for, hvilke kategorier af oplysninger der kan anvendes til behandling af personoplysninger med henblik på kreditværdighedsrelaterede formål, herunder dokumentation for indtægter eller andre tilbagebetalingskilder, oplysninger om finansielle aktiver og passiver eller oplysninger om andre finansielle forpligtelser. Personoplysninger, såsom personoplysninger, der findes på sociale medieplatforme, eller helbredsoplysninger, herunder oplysninger om kræftsygdomme, bør ikke anvendes i forbindelse med en vurdering af kreditværdigheden. Forbrugerne bør give oplysninger om deres finansielle og økonomiske situation for at lette vurderingen af kreditværdigheden. I princippet bør der kun stilles kredit til rådighed for forbrugeren, hvis resultatet af vurderingen af kreditværdigheden viser, at de forpligtelser, der følger af kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, sandsynligvis vil blive opfyldt på den måde, der kræves i henhold til den pågældende aftale. Hvis en sådan vurdering imidlertid er negativ, kan kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester undtagelsesvis yde kredit under særlige og berettigede omstændigheder, f.eks. når denne har et mangeårigt forhold til forbrugeren, eller i tilfælde af lån til finansiering af ekstraordinære sundhedsudgifter, studielån eller lån til forbrugere med handicap. I sådanne tilfælde bør kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester, når der træffes afgørelse om, hvorvidt kreditten skal stilles til rådighed for forbrugeren, tage hensyn til kreditbeløbet og formålet med kreditten samt sandsynligheden for, at de forpligtelser, der følger af aftalen, vil blive opfyldt. (48)I forslaget til forordning om harmoniserede regler om kunstig intelligens (lov om kunstig intelligens) fastsættes det, at AI-systemer, der anvendes til at evaluere kreditvurderingen eller kreditværdigheden af fysiske personer, bør klassificeres som højrisiko-AI-systemer, da de afgør disse personers adgang til finansielle ressourcer eller væsentlige tjenester såsom boliger, elektricitet og telekommunikationstjenester. I betragtning af disse store konsekvenser bør forbrugeren, når kreditværdighedsvurderingen omfatter automatiseret behandling, have ret til menneskelig indgriben fra kreditgiverens eller crowdfundingkredittjenesteudbydernes side. Forbrugeren bør også have ret til at få en meningsfuld forklaring på den vurdering, der er foretaget, og på hvordan den anvendte automatiserede behandling fungerer, herunder bl.a. de vigtigste variabler, logikken og de involverede risici, samt ret til at give udtryk for sine synspunkter og til at bestride vurderingen af kreditværdigheden og afgørelsen. (49)For at vurdere en forbrugers kreditværdighed bør kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester også konsultere kreditdatabaser. De juridiske og faktiske omstændigheder kan nødvendiggøre søgninger i forskelligartet omfang. For at undgå konkurrenceforvridning mellem kreditgivere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester bør det sikres, at kreditgivere har adgang til private eller offentlige kreditdatabaser om forbrugere i en medlemsstat, hvor de ikke er etableret, på vilkår, som er ikke-diskriminerende i forhold til kreditgivere eller udbydere af crowdfundingkredittjenester i den pågældende medlemsstat. Medlemsstaterne bør lette den grænseoverskridende adgang til private eller offentlige databaser i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679. For at øge gensidigheden bør kreditdatabaser som minimum indeholde oplysninger om forbrugernes betalingsrestancer i overensstemmelse med EU-retten og national ret. (50)Hvis en afgørelse om at afslå en kreditansøgning er baseret på søgning i en kreditdatabase, bør kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester informere forbrugeren om dette og om oplysningerne om vedkommende i den database, der er søgt i. (51)Dette direktiv regulerer ikke aftaleretlige spørgsmål vedrørende gyldigheden af kreditaftaler eller aftaler om levering af crowdfundingkredittjenester. På dette område kan medlemsstaterne derfor opretholde eller indføre nationale bestemmelser, som er i overensstemmelse med EU-retten. Medlemsstaterne kan regulere den retlige ordning for tilbuddet om at indgå kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, navnlig med hensyn til, hvornår det skal afgives, og i hvilket tidsrum det skal være bindende for kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester. Hvis et sådant tilbud fremsættes samtidig med de oplysninger forud for aftaleindgåelsen, der er fastsat i dette direktiv, bør det ligesom eventuelle yderligere oplysninger, som kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester måtte ønske at give forbrugeren, gives i et særskilt dokument. Dette særskilte dokument kan knyttes som bilag til formularen Standardiserede europæiske forbrugerkreditoplysninger.

(52)Kreditaftalen og aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester bør indeholde alle nødvendige oplysninger på en klar og præcis måde for at sætte forbrugeren i stand til at kende sine rettigheder og forpligtelser i henhold til aftalen. (53)Med forbehold af direktiv 93/13/EØF og forpligtelser forud for aftaleindgåelsen i henhold til dette direktiv, og for at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, bør forbrugeren i god tid og forud for enhver ændring af vilkårene og betingelserne i kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester forelægges en beskrivelse af de foreslåede ændringer og, hvor det er relevant, behovet for forbrugersamtykke eller af de ændringer, der indføres ved lov, tidsplanen for gennemførelsen af disse ændringer, de klagemuligheder, som forbrugeren har til rådighed, samt fristen for, hvornår forbrugeren kan indgive en klage, og navn og adresse på den kompetente myndighed, hvor klagen kan indgives. Ændringen af en aftale bør ikke berøre nogen forbrugerrettigheder, herunder retten til information i henhold til dette direktiv. (54)For at sikre fuld gennemsigtighed bør forbrugeren have oplysninger om debitorrenten, både forud for aftaleindgåelsen og når kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester er indgået. I løbet af kontraktforholdet bør forbrugeren også underrettes om ændringer i den variable debitorrente og om de ændringer, som dette medfører for betalingerne. Dette berører ikke bestemmelser i national lovgivning, der ikke vedrører forbrugeroplysning, og som fastsætter betingelser for eller foreskriver konsekvenserne af andre ændringer end ændringer vedrørende betalinger, debitorrenter og andre økonomiske betingelser for kreditten, f.eks. regler, der fastsætter, at kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester kun må ændre debitorrenten, hvis der er en gyldig grund til en sådan ændring, eller at forbrugeren kan opsige aftalen, hvis der sker en ændring i debitorrenten eller i andre specifikke økonomiske betingelser vedrørende kreditten. (55)I tilfælde af en væsentlig overskridelse af den tilgængelige kredit, der overstiger en periode på en måned, bør kreditgiveren straks give forbrugeren oplysninger om overskridelsen, herunder det involverede beløb, debitorrenten og eventuelle gældende bøder, gebyrer eller morarenter. I tilfælde af regelmæssigt overtræk bør kreditgiveren om muligt tilbyde forbrugerrådgivningstjenester for at hjælpe forbrugerne med at finde billigere alternativer eller videresende forbrugerne til gældsrådgivningstjenester. (56)Forbrugerne bør have fortrydelsesret uden sanktioner og uden pligt til at give en begrundelse. Fortrydelsesretten bør dog ikke anvendes i ond tro. (57)Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes regulering af spørgsmål vedrørende tilbagelevering af varerne eller dermed forbundne spørgsmål i de tilfælde, hvor en forbruger fortryder en kreditaftale eller en aftale om levering af crowdfundingkredittjenester, i tilknytning til hvilken vedkommende har modtaget varer, navnlig en aftale om afbetalingskøb eller en leje- eller leasingaftale, ifølge hvilken der gælder en købeforpligtelse. (58)I nogle tilfælde er det allerede fastsat i national ret, at der ikke kan stilles midler til rådighed for forbrugeren inden udløbet af en bestemt frist. I disse tilfælde kan forbrugeren ønske at sikre sig at modtage de købte varer eller tjenesteydelser på et tidligt tidspunkt. I tilfælde af tilknyttede kreditaftaler bør medlemsstaterne derfor undtagelsesvis have mulighed for at fastsætte, at fristen for at udøve fortrydelsesretten i de tilfælde, hvor forbrugeren udtrykkeligt ønsker tidlig modtagelse af de købte varer eller tjenesteydelser, kan forkortes til den samme frist, inden for hvilken midler ikke kan stilles til rådighed. (59)I tilfælde af tilknyttede kreditaftaler er der et afhængighedsforhold mellem køb af varer eller tjenesteydelser og kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, der er indgået med henblik herpå. Hvis forbrugeren udøver fortrydelsesretten i forbindelse med købsaftalen på grundlag af EU-retten, bør forbrugeren derfor ikke længere være bundet af den tilknyttede kreditaftale. Dette bør ikke berøre national lovgivning, der finder anvendelse på tilknyttede kreditaftaler i tilfælde, hvor en købsaftale er blevet ophævet, eller hvor forbrugeren har udøvet sin fortrydelsesret på grundlag af national ret. Det bør heller ikke berøre forbrugerens rettigheder i medfør af nationale bestemmelser, hvorefter der ikke kan indgås nogen forpligtelse mellem forbrugeren og en leverandør af varer eller tjenesteydelser, og der heller ikke kan finde nogen betaling sted mellem sådanne personer, så længe forbrugeren ikke har underskrevet kreditaftalen eller aftalen om crowdfundingkredittjenester med henblik på finansiering af købet af varerne eller tjenesteydelserne. (60)Aftaleparterne bør have ret til på standardvilkår at opsige en tidsubegrænset kreditaftale. Hvis det er aftalt i kreditaftalen eller i aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester, bør kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester desuden have ret til at suspendere forbrugerens ret til at udnytte en tidsubegrænset kreditaftale af objektivt begrundede årsager. Sådanne årsager kan f.eks. omfatte mistanke om uautoriseret eller svigagtig anvendelse af kreditten eller en betydeligt øget risiko for, at forbrugeren ikke kan opfylde sin forpligtelse til at tilbagebetale kreditten. Dette direktiv bør ikke berøre national aftaleret, der regulerer de kontraherende parters ret til at opsige kreditaftalen på grund af misligholdelse af aftalen. (61)På visse betingelser bør forbrugeren have mulighed for at anvende retsmidler over for kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester i tilfælde af problemer i forbindelse med købsaftalen. Medlemsstaterne bør dog bestemme, i hvilket omfang og på hvilke betingelser det er påkrævet, at forbrugeren tager retsmidler i anvendelse mod leverandøren, navnlig hvorvidt forbrugeren skal anlægge sag mod leverandøren, før forbrugeren kan tage dem i anvendelse mod kreditgiveren eller udbyderne af crowdfundingkredittjenester. Forbrugerne bør ikke fratages deres rettigheder i henhold til national lovgivning om, at sælgeren eller tjenesteyderen og kreditgiveren eller udbyderen af crowdfundingkredittjenester hæfter solidarisk. (62)Forbrugeren bør have mulighed for at indfri sine forpligtelser forud for den dato, der er fastsat i kreditaftalen. Som fastslået af EU-Domstolen i Lexitor-dommen omfatter forbrugerens ret til en reduktion af de samlede kreditomkostninger i tilfælde af førtidig indfrielse af kreditten alle de omkostninger, der pålægges forbrugeren. I tilfælde af førtidig indfrielse bør kreditgiveren have ret til en rimelig og objektivt begrundet kompensation for de omkostninger, der er direkte forbundet med førtidig indfrielse, idet der også tages hensyn til eventuelle besparelser, som kreditgiveren derved opnår. Der er dog en række principper, der skal overholdes, når der træffes afgørelse om beregning af kompensationen. Beregningen af den kompensation, der skal betales til kreditgiveren, bør være gennemsigtig og forståelig for forbrugerne allerede i den fase, der ligger forud for kontraktindgåelsen, og under alle omstændigheder under kreditaftalens løbetid. Desuden bør beregningsmetoden være let at anvende for kreditgivere, og de kompetente myndigheders tilsyn med kompensationen bør lettes. Derfor, og på grund af, at forbrugslån på grund af deres varighed og omfang ikke finansieres af langsigtede finansieringsmekanismer, bør loftet for kompensationen fastsættes i form af et fast beløb. Denne tilgang afspejler forbrugerkreditternes særlige karakter og bør ikke berøre tilgangen med hensyn til andre produkter, der finansieres af langsigtede finansieringsmekanismer, såsom fastforrentede realkreditlån. (63)Medlemsstaterne bør have ret til at beslutte, at kreditgiveren kun kan kræve kompensation for førtidig indfrielse, hvis det beløb, der skal tilbagebetales inden for tolv måneder, overstiger en tærskel, som medlemsstaterne har fastsat. Når medlemsstaterne fastsætter denne tærskel, som ikke bør overstige 10 000 EUR, bør de tage hensyn til det gennemsnitlige forbrugerkreditbeløb på deres marked. (64)For at fremme det indre markeds oprettelse og funktion og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i hele Unionen bør det sikres, at oplysningerne om de årlige omkostninger i procent er sammenlignelige i hele Unionen. (65)Fastsættelse af lofter for rentesatser, årlige omkostninger i procent og de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten er almindelig praksis i en række medlemsstater. Et sådant loft har vist sig at være til gavn for forbrugerne. I den forbindelse bør medlemsstaterne kunne opretholde deres nuværende retlige ordning. I et forsøg på at øge forbrugerbeskyttelsen uden at pålægge medlemsstaterne unødige begrænsninger bør der imidlertid indføres lofter over rentesatser, årlige omkostninger i procent og/eller forbrugerens samlede omkostninger i forbindelse med kreditten i hele Unionen. (66)Der er betydelige forskelle i de forskellige medlemsstaters lovgivning om god forretningsskik i forbindelse med ydelse af kreditaftaler eller ydelse af crowdfundingkredittjenester. Under hensyntagen til de forskellige aktører, der er involveret i kreditformidling, er det væsentligt med visse standarder på EU-plan for at sikre en høj grad af professionalisme og service. (67)Den gældende EU-ramme bør give forbrugerne tillid til, at kreditgivere, kreditformidlere og udbydere af crowdfundingkredittjenester tager hensyn til forbrugerens interesser på grundlag af de oplysninger, som kreditgiveren, kreditformidleren og udbyderne af crowdfundingkredittjenester har på det tidspunkt, og på grundlag af rimelige antagelser om risici for forbrugerens situation i den foreslåede kreditaftales eller foreslåede crowdfundingkredittjenesters løbetid. Et centralt aspekt med hensyn til at sikre en sådan forbrugertillid er kravet om at sikre en høj grad af rimelighed, redelighed og professionalisme inden for branchen, en passende håndtering af interessekonflikter, herunder dem, der opstår på grund af vederlag, og at kræve, at rådgivningen ydes i forbrugerens bedste interesse. (68)Det er hensigtsmæssigt at sikre, at det relevante personale hos kreditgivere, kreditformidlere og udbydere af crowdfundingkredittjenester har et tilstrækkeligt videns- og kompetenceniveau med henblik på at opnå en høj grad af professionalisme. Der bør derfor stilles krav om at dokumentere relevant viden og kompetence på virksomhedsniveau på grundlag af minimumskrav til viden og kompetence. Det bør stå medlemsstaterne frit for at indføre eller opretholde sådanne krav, der gælder for individuelle fysiske personer. I dette direktiv bør personale, der direkte er inddraget i aktiviteter i henhold til direktivet, omfatte både personale med kundekontakt og administrativt personale, herunder ledelsen, som spiller en vigtig rolle i kreditaftaleprocessen eller crowdfundingkredittjenesteprocessen. Personer, der varetager støttefunktioner, som ikke er knyttet til kreditaftaleprocessen eller crowdfundingkredittjenesteprocessen, herunder personale, der varetager personaleadministration og informations- og kommunikationsteknologi, bør ikke betragtes som personale i dette direktiv. Medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger til at støtte øget bevidsthed om kravene i dette direktiv hos små og mellemstore kreditgivere (SMV'er) og fremme deres overholdelse, såsom oplysningskampagner, brugervejledninger og medarbejderuddannelsesprogrammer. (69)For at forbedre forbrugernes evne til at træffe kvalificerede beslutninger vedrørende lån og ansvarlig forvaltning af deres gæld bør medlemsstaterne fremme foranstaltninger med henblik på at støtte formidlingen af viden til forbrugerne vedrørende ansvarlig låntagning og gældsforvaltning, især i forbindelse med forbrugerkreditaftaler. Denne forpligtelse kan opfyldes under hensyntagen til den finansielle kompetenceramme, som Unionen har udviklet sammen med Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Det er særlig vigtigt at give vejledning til forbrugere, der optager forbrugerkredit for første gang, og navnlig om digitale værktøjer. I den forbindelse bør Kommissionen identificere eksempler på bedste praksis for at lette den videre udvikling af foranstaltninger med henblik på at øge forbrugernes kendskab til finansielle forhold. Kommissionen kan offentliggøre sådanne eksempler på bedste praksis i samordning med lignende rapporter, der er udarbejdet i relation til andre EU-retsakter. (70)I betragtning af de betydelige konsekvenser for kreditgivere, forbrugere og potentielt for den finansielle stabilitet ved tvangsfuldbyrdelsesprocedurer er det hensigtsmæssigt, at kreditgivere på et tidligt tidspunkt opfordres til at imødegå nyopståede kreditrisici proaktivt, og at der findes nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kreditgivere udviser rimelig tilbageholdenhed og gør rimelige forsøg på at løse situationen ved hjælp af andre midler, inden der indledes en tvangsfuldbyrdelsesprocedure. Hvor det er muligt, bør der findes løsninger, der bl.a. tager hensyn til forbrugerens individuelle forhold, forbrugerens interesser og rettigheder, vedkommendes evne til at tilbagebetale kreditten og rimelige behov for leveomkostninger, og som begrænser forbrugerens omkostninger i tilfælde af misligholdelse. Medlemsstaterne bør ikke forhindre parterne i en kreditaftale i udtrykkeligt at aftale, at overførslen til kreditgiveren af varer, der er omfattet af en tilknyttet kreditaftale, eller provenuet fra salget af sådanne varer er tilstrækkeligt til at tilbagebetale kreditten. (71)Foranstaltninger vedrørende henstand kan omfatte en hel eller delvis refinansiering af en kreditaftale eller en ændring af de tidligere vilkår og betingelser i en kreditaftale. En sådan ændring kan bl.a. omfatte: forlængelse af kreditaftalens løbetid, ændring af typen af kreditaftale, udskydelse af betalingen af hele eller en del af afdragsbetalingen i en periode, ændring af rentesatsen, tilbud om en afdragsfri periode, delvise tilbagebetalinger, valutaomregning og delvis eftergivelse og gældskonsolidering.

(72)Forbrugere, der har vanskeligt ved at opfylde deres finansielle forpligtelser, vil kunne drage fordel af specialiseret bistand til at forvalte deres gæld. Formålet med gældsrådgivningstjenester er at hjælpe forbrugere med økonomiske problemer og vejlede dem i at tilbagebetale deres udestående gæld så vidt muligt, samtidig med at de bevarer en anstændig levestandard og deres værdighed. Denne personaliserede og uafhængige bistand, der ydes af professionelle operatører, som ikke er kreditgivere, kreditformidlere, udbydere af crowdfundingkredittjenester eller kreditservicevirksomheder, kan omfatte juridisk rådgivning, penge- og gældsforvaltning samt social og psykologisk bistand. Medlemsstaterne bør sikre, at gældsrådgivningstjenester, der udbydes af uafhængige professionelle aktører, stilles direkte eller indirekte til rådighed for forbrugerne, og at forbrugere, der har problemer med at betale deres gæld, så vidt muligt henvises til gældsrådgivningstjenester, inden der indledes en tvangsfuldbyrdelsesprocedure. Det står medlemsstaterne frit for at opretholde eller indføre specifikke krav til sådanne tjenester. (73)For at sikre gennemsigtighed og stabilitet på markedet og i afventning af yderligere harmonisering bør medlemsstaterne sikre, at der findes passende foranstaltninger til regulering af eller tilsyn med kreditgivere og udbydere af crowdfundingkredittjenester. (74)Medlemsstaterne bør sikre, at ikkekreditinstitutter er underlagt en passende godkendelsesprocedure, herunder optagelse af et ikkekreditinstitut i et register, og ordninger for tilsyn udført af en kompetent myndighed. (75)Dette direktiv regulerer kun visse forpligtelser for kreditformidlere i forhold til forbrugerne. Medlemsstaterne bør derfor fortsat kunne bibeholde eller indføre yderligere forpligtelser for kreditformidlere, herunder betingelserne for, at en kreditformidler kan modtage honorar fra forbrugere, der har anmodet kreditformidleren om tjenesteydelser. (76)Overdragelse af kreditgiverens rettigheder i henhold til en kreditaftale eller en aftale om levering af crowdfundingkredittjenester bør ikke medføre, at forbrugeren stilles ringere. Forbrugeren bør også underrettes fyldestgørende, når kreditaftalen eller aftalen om levering af crowdfundingkredittjenester overdrages til en tredjepart. Men hvis den oprindelige kreditgiver efter aftale med overtageren fortsat står for kreditten over for forbrugeren, har forbrugeren ikke nogen væsentlig interesse i at blive informeret om overdragelsen. Derfor ville et krav på EU-plan om, at forbrugeren skal informeres om overdragelsen i sådanne tilfælde, være for vidtgående. (77)Medlemsstaterne bør fortsat frit kunne opretholde eller indføre nationale regler om kollektive kommunikationsformer, når det er nødvendigt af hensyn til effektiviteten af komplekse transaktioner, såsom securitisering eller realisering af aktiver, der finder sted i forbindelse med administrativ tvangslikvidation af banker. (78)Forbrugerne bør have adgang til passende og effektive alternative tvistbilæggelsesprocedurer til bilæggelse af tvister, der opstår i forbindelse med rettigheder og forpligtelser i henhold til dette direktiv, idet der gøres brug af eksisterende instanser, hvor det er hensigtsmæssigt. En sådan adgang er allerede sikret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/11/EU for så vidt angår relevante kontraktlige tvister. Forbrugerne bør dog også have adgang til alternative tvistbilæggelsesprocedurer i tilfælde af tvister forud for aftaleindgåelsen vedrørende de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i dette direktiv, f.eks. i forbindelse med oplysningskrav forud for aftaleindgåelsen, rådgivningstjenester og vurdering af kreditværdighed samt i forbindelse med oplysninger fra kreditformidlere, som aflønnes af kreditgivere og derfor ikke har noget direkte kontraktforhold med forbrugerne. Sådanne procedurer for alternativ tvistbilæggelse og de instanser, der tilbyder dem, bør opfylde de kvalitetskrav, som er fastsat i direktiv 2013/11/EU. (79)Medlemsstaterne bør udpege de kompetente myndigheder, som har til opgave at sikre håndhævelsen af dette direktiv, og sørge for, at de har de nødvendige undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser samt tilstrækkelige ressourcer til at kunne varetage deres opgaver. De kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater bør samarbejde med hinanden, når det er nødvendigt for, at de kan varetage deres opgaver i henhold til dette direktiv. (80)Medlemsstaterne bør fastsætte regler vedrørende sanktioner for