27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/19 
lige myndigheder og skabe basis for en socialpolitik på grundlag af solidaritet, planlægning af et 
program og et engagement, som samtlige parter kan gå ind for«. 
Afstemningsresultat: Ændret med 38 stemmer mod 5, og idet 8 undlod at stemme. 
Udtalelse om udkast til beslutning fra Rådets for de europæiske Fællesskaber om Fælles­
skabets handlingsprogram vedrørende sundhedsbeskyttelse og sikkerhed på arbejdspladsen 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske Fælles­
skabers Tidende nr. C 9 af 11. januar 1978, s. 2. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 4. januar 1978 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 160. plenarforsamling holdt i Bruxelles, 
den 20. og 21. juni 1978 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til Rådets anmodning af 5. januar 
1978 om Udvalgets udtalelse, 
under henvisning til beslutning truffet den 18. 
januar 1978 af Udvalgets formand om at pålægge Afde­
lingen for sociale anliggender at udarbejde udtalelse og 
beretning, 
under henvisning til udtalelsen vedtaget den 8. juni 
1978 af Afdelingen for sociale anliggender, 
under henvisning til beretning udarbejdet af ordføreren, 
hr. Eboli, 
under henvisning til drøftelserne den 21. juni (den 160. 
plenarforsamling den 20. og 21. juni 1978) — 
enstemmigt, VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1.1. I EF's handlingsprogram for sundhedsbeskyttelse 
og sikkerhed på arbejdspladsen rejses en række meget 
centrale problemer og opstilles en række yderst værdi­
fulde mål. Programmet bør derfor behandles indgående. 
1.2. I indledningen til det dokument, som er forelagt 
Udvalget til udtalelse, fastslår Kommissionen, at 
— situationen omkring sikkerheden på arbejdsplad­
serne i medlemslandene »trods bestræbelserne« 
stadig er alvorlig og at 
— udviklingen af den moderne teknologi stadig skaber 
nye farer og derfor har vist sig at gøre »præventiv 
identificering af mulige skadesårsager« og dermed 
Nr. C 283/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
også »en fælles politik til forebyggelse .af og kamp 
mod alle erhvervsmæssige farer« uomgængelig 
nødvendig, 
og erklærer sig overbevist om, at en effektiv bekæm­
pelse af de forskellige former for risiko på arbejdsplad­
serne består i samlede tekniske, miljø- og uddannelses­
mæssige foranstaltninger. At de er samlede vil sige, at 
foranstaltningerne udmøntes i en helhed af mange for­
skellige aktiviteter med hver deres karakteristika. 
1.3. Efter Kommissionens opfattelse skal dette helheds­
præg opnås gennem anvendelse af egnede metoder og 
teknikker til undersøgelse af miljø, maskiner, værktøj, 
arbejdets tilrettelæggelse og de ansattes arbejdsmåde, 
således at man kan identificere og efterhånden eliminere 
årsagerne til risikoen. 
1.4. Selv om Udvalget allerede i en tidligere studie af 
1975 har peget direkte på det, skal det her gentages, at 
en sådan fremgangsmåde forudsætter, at der først fore­
tages on analyse af visse nøglebegreber, så det bliver 
lettere at tage stilling til udtalelsens mere udprægede 
»tekniske« aspekter. 
1.5. I den til udtalelsen knyttede beretning fremstilles 
de nævnte begreber analytisk, mens de kun ganske kort 
og helt skematisk er omtalt i nærværende dokument. 
1.6. Det er vigtigt at understrege, at selv om »sikker­
hed på arbejdspladsen« og »forebyggelse af arbejds­
ulykker og erhvervssygdomme« indbyrdes er snævert 
forbundne og undertiden anvendes direkte synonymt, er 
der tale om terme og begreber med præcise og speci­
fikke betydninger, som medfører, at de bruges i hver 
deres sammenhæng og er naturligt snævert afgrænsede, 
hvilket fremgår af den videnskabelige behandling af 
disse problemer. 
1.7. Udtrykt meget kort kan man sige, at »sikkerhed« 
består i at bringe faren for risici ned på det betydnings­
løse; den »primære« forebyggelse består i at gennemføre 
forholdsregler og iværksætte foranstaltninger, der skal 
forhindre, at arbejdstageren udsættes for fare, når sådan 
foreligger og ville kunne afstedkomme biologisk skade. 
»Sekundær« forebyggelse sættes ind, når skaden er sket. 
Med denne skal det i videst muligt omfang søges at 
bremse skadevirkningerne og at iværksætte foranstalt­
ninger, der tager sigte på at eliminere faren. »Tertiær« 
prævention sigter mod at hindre, at en arbejdstagers 
helbred, der allerede har lidt psykisk og/eller fysisk 
skade som følge af en ulykke, forringes yderligere. 
1.8. Således spiller det en afgørende rolle, at der indfø­
res fælles regler for sikkerhedsgodkendelse og/eller en 
på anden vis tilrettelagt kontrolprocedure for særligt 
farlige apparater og maskiner. Når disse bygges skal retningslinierne for konstruktionen fortsat afstikkes ud 
fra de i ergonomien indhøstede erfaringer og fastsatte 
principper. Disse er dog allerede i sig selv afgørende for 
strategien for sikkerhed og forebyggelse. 
1.9. En vigtig forudsætning for en strategi til bekæm­
pelse af arbejdsulykker og erhvervssygdomme er kend­
skab til fænomenet som sådant. Dette er hidtil næsten 
udelukkende blevet tilvejebragt gennem de traditionelle 
statistiske metoder (tal for ulykkernes og sygdommenes 
frekvens og omfang). 
1.10 Disse instrumenter eller metoder — som behand­
les nærmere i beretningen — er dog behæftet med visse 
begrænsninger med hensyn til at måle den faktiske risi­
kograd, og det er derfor nødvendigt at indføre mere 
nuancerede statistiske metoder tilpasset den specielle 
arbejdssituation, som skal gøres risikofri. De skal ikke 
så meget sigte mod at identificere en indtruffet skade, 
men snarere mod at afgøre sandsynligheden for, at den 
indtræffer, hvad enten den ledsages af biologiske skader 
eller ej. 
1.11. Det skal her tilføjes, at begreberne sikkerhed og 
forebyggelse af historiske og objektive grunde bør finde 
en langt mere indgribende og betydeligt mere fremtræ­
dende anvendelse i arbejdslivet. For at understrege ar-
bejdssektorens særlige dimension er det nødvendigt at 
anvende en særlig udtænkt, selvstændig fremgangs­
måde, der tillige omfatter specielle og differentierede 
strukturer. 
1.12. Endelig er det vigtigt, at den »filosofi«, der ligger 
til grund for EF's handlingsprogram for sundhedsbe­
skyttelse og sikkerhed på arbejdspladsen, følges op med 
midler, der muliggør gennemførelse af en målsætning, 
der svarer til arbejdstagernes konkrete behov for beskyt­
telse. Disse midler skal, når den viden og erfaring, der i 
dag foreligger i spredt form, først er samlet, integreret 
og forøget, gøre det muligt at støtte de forskellige 
iværksatte former for forebyggelse ved at anvise ret­
ningslinier, som kan transformere principerklæringerne 
(som desværre ofte kun er tomme ord) til realiteter, 
således at regnskabet over arbejdets omkostninger ikke 
længere indeholder en post, der hedder »menneskelige 
lidelser og tragedier«. I hvert fald må det stadig under­
streges som den afgørende målsætning, at arbejderens 
situation som menneske må forsvares i forholdet til 
maskinen, til produktionsmekanismerne og til disses 
konsekvenser i samfundet. 
2. Generelle bemærkninger til dokumentet 
2.1. Som allerede bemærket erklæres det i Kommissi­
onens dokument, at en indsats på forebyggelsesområdet 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/21 
er nødvendig fra EF's side. På trods af den forbedrede 
situation for sikkerheden på arbejdspladserne er der 
stadig et foruroligende antal arbejdsulykker og er­
hvervssygdomme. 
2.2. Et sådant dynamisk effektivt og naturligvis sam­
ordnet EF-program skulle kunne muliggøre en stadig 
udveksling af praktiske erfaringer, objektiv vurdering af 
resultaterne af de påbegyndte aktioner og udarbejdelse i 
forvejen af en fælles strategi til gennemførelse af fælles 
operative målsætninger, hvortil de rette juridiske ram­
mer bør tilvejebringes. 
2.3. Udgangstidspunktet må være, at den konkrete 
anvendelse af en ny måde at udtænke og gennemføre 
forebyggelsespolitikken på efter klare begreber om hel­
heden og sammenhængen må kunne være et effektivt 
svar på den beklagelige mangel på fremgang i bekæm­
pelsen af arbejdsrisici, som må konstateres på trods af, 
at medlemsstaterne i lang tid har rådet over normative, 
retlige, organisatoriske og operative instrumenter. 
2.4. Vekselvirkningen, som ofte udtrykkelig er blevet 
påvist, mellem en midlertidig tilbagegang i frekvenstal­
værdierne og en samtidigt iværksat forebyggelse, har 
ikke absolut gyldighed. De alvorlige problemer, der har 
»strukturel« forbindelse til dette fænomen, kræver ved­
varende omfattende interventioner uden fortrin for 
bestemte teknikker eller sektorer og med garanti for, at 
forebyggelsen sker i stadig forståelse mellem planlæg­
gere, regeringer, lovgivere, eksperter og arbejdsmarke­
dets parter. 
2.5. EF-programmet, der skal betragtes som en for­
længelse og ikke som en erstatning af de enkelte EF-lan-
des programmer og som kan gennemføres forså vidt det 
får stillet tilstrækkelige økonomiske midler til rådighed 
og tilrettelægges hensigtsmæssigt, omfatter tre generelle 
hovedmål: teknisk forebyggende, hygiejnisk og sund­
hedsmæssige, psykologisk og social forbedring af ar-
bejdsmiljøerne, dyberegående undersøgelser af forud­
sætningerne for arbejdsulykker og undersøgelse af den 
menneskelige adfærd og seks operative aktioner og skal 
således på det konkrete plan løse de talrige og kompli­
cerede problemer efter de generelle principper, der blev 
anskueliggjort i beretningen til udtalelsen. 
2.6. Navnlig bør programmet som eventuelt må tilpas­
ses i takt med udviklingen, gennemføres under fuld­
stændig overholdelse af principperne i den »filosofi« og 
den »strategi«, der er dets grundlag og som følger af et 
uddybet og objektivt kenskab til ulykkesårsagerne. 2.7. På denne baggrund er det særligt vigtigt, at få løst 
de problemer, der for tiden gør det vanskeligt at sam­
menligne de statistiske oplysninger og at undersøge de 
konkrete muligheder for at opbygge modeller til måling 
af risici i de forskellige virksomheder eller i de produk­
tive grene. 
2.8. Der skal desuden peges på en række aspekter, det 
ville være hensigtsmæssigt at understrege i programmet: 
— løbende samarbejde med det rådgivende ad hoc-ud-
valg; 
— arbejdsmarkedsparternes vigtige rolle og betyd­
ningen af samarbejdet mellem dem; 
— arbejdsgivernes særlige ansvar for overholdelsen af 
sikkerhedsnormerne. Det er nødvendigt, at arbejds­
tagerne medvirker ved fastlæggelsen af disse nor­
mer og deltager i kontrollen med deres gennemfø­
relse. 
— den uddannelsesaktion, der skal iværksættes i sam­
arbejde med de repræsentative arbejdstagerorgani­
sationer; 
— arbejdsgivernes behandling af sikkerheds- og sund­
hedsbeskyttelse på arbejdspladsen, der kan af­
hænge af omkostningerne ved sikkerhedsforanstalt­
ningerne; 
— programforanstaltningernes bindende karakter for 
medlemsstaterne og bestemmelse af praktiske meto­
der til kontrol med iværksættelsen samt eventuelle 
sanktioner; 
— de særlige forebyggelsesproblerner i de forskellige 
industrigrene og virksomheder i forbindelse med 
den risiko, der er forbundet med anvendelsen af de 
dele af den nye teknologi, der ikke er tilstrækkelig 
undersøgt for så vidt angår sikkerhedsproblemerne, 
og af stoffer, der ikke er blevet tilbundsgående 
analyseret for så vidt angår skadeligheden for den 
arbejder, der omgås stofferne; 
værdien og betydningen af begrebet »tilladelige 
udsættelsesgrad« navnlig på baggrund af den uddy­
bede videnskabelige viden og den fornyligt af ILO 
udarbejdede undersøgelse på området; 
nødvendigheden af et godt samarbejde med ILO og 
med Det europæiske Institut til forbedring af leve-
og arbejdsvilkårene, der bør give problemerne 
omkring sikkerhed og beskyttelse på arbejdspladsen 
den fornødne vægt. Det ville være hensigtsmæssigt 
at udbygge udvekslingen af oplysninger om disse 
emner betydeligt og navnlig henvise til alt hvad der 
kan anses som »test« til nuværende vurdering af de 
præventive foranstaltningers effektivitet; 
Nr. C 283/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
— undersøgelse af de sociale, økonmiske, menneskelige 
og psykologiske følger af arbejdsulykker og erhvervs­
sygdomme; 
— undersøgelse af probelemerne omkring arbejdstage­
res fysiske og psykiske genoptræning efter en ar­
bejdsulykke. 
2.9. Om den opstillede målsætning vil kunne gennem­
føres, afhænger ikke blot af den måde, de forskellige 
nævnte problemer bliver grebet an på, men naturligvis 
også af mulighederne for og viljen til at anvende de 
principper for samlet forebyggelse, der danner grundlag 
for programmet fuldstændig. 
2.10. Udtalelsen om målene for det af Kommissionen 
foreslåede program og navnlig om de seks interdicipli-
nære aktioner, der udgør dets forudsætning, er i alt 
væsentligt positiv. De påtænkte interventioner kan iøv-
rigt ikke prioriteres ud fra et teoretisk synspunkt eller 
ud fra en skala over særlige tekniske aspekter eller mere 
generelt til bestemte arbejdsbetingelser. Opregningen i 
den nævnte opstilling over omfanget af den forebyg­
gende aktion bør derfor anses for rent skematisk; men 
kan dog anses for praktisk anvendelig i forhold til de 
finansielle midler, der står til Kommissionens rådighed. 
2.11. Endelig skal man påpege det nødvendige i, at 
fællesskabsaktionerne hurtigt kan indpasses i medlems­
staterne, så at sammenhængen mellem fællesskabsiniti­
ativer og -direktiver og den praktiske gennemførelse 
ikke går tabt. 
3. Særlige bemærkninger til de aktioner der skal 
iværksættes på fællesskabsplan 
3.1. Aktion 1 — Integrering af sikkerheden på de 
forskellige udviklings- og driftstrin 
3.1.1. For så vidt angår »motivering og målsætning« 
for aktion 1 drejer det sig om oplysninger, som i høj 
grad udtømmer de spørgsmål, der knytter sig til selve 
området for aktionen, hvorfor der ikke vil blive fremsat 
nogen principbemærkninger. Generelt bør sikkerheden 
prioriteres højest i denne integrationsmodel. 
3.1.2. Men måske vil det være hensigtsmæssigt at 
komme nærmere ind på begrebet fælles sikkerhedsregler 
og/eller kontrol, som er et virksomt instrument i den 
integrerede sikkerhed og som er et anvendeligt resultat 
af den ergonomiske forskning. 
3.1.3. Det er klart, at de fælles regler og/eller kontrol 
bør udformes således, at der kan tages hensyn til særlige forhold i visse sektorer, som f.eks. faregrad og de kon­
krete muligheder for at anvende standardiserede regler. 
3.1.4. løvrigt understreges det betimelige i at udvikle 
den ergonomiske forskning i takt med den teknologiske 
udvikling; en lige så fremskudt plads bør iøvrigt tildeles 
»korrektionsergonomi, hvor maskiner og bedrifter pro­
jekteres og opføres uden fuldstændig iagttagelse af prin­
cippet om, at maskiner og fabriksanlæg skal tilpasses 
arbejdstageren. 
3.1.5. Med hensyn til »indholdet« af aktion 1 ville det 
være hensigtsmæssigt, om hovedproblemerne undersø­
ges ikke blot ud fra »fremsatte ønsker eller fra givne 
retningslinjer fra de implicerede parters side, hvor man 
først og fremmest må tage praktiske hensyn, men også 
ud fra en prioritering af problemerne efter deres betyd­
ning for indtræffelsen af skadevoldende begivenheder«. 
3.1.6. De fremstillede hovedmålsætninger bliver imid­
lertid acceptable, når man på baggrund af det allerede 
bemærkede betænker, at de ikke udtømmer proble­
merne, men snarere skal betragtes som en pragmatisk 
indføring i problematikken. 
3.2. Aktion 2 — Fastsættelse af ekspositionsgrænser 
for arbejdstagere i forbindelse med 
forurenende eller skadelige stoffer, 
der findes eller kan findes på ar­
bejdspladsen 
3.2.1. »Motivering og formål« under aktion 2 vurderes 
positivt; til forslaget skal det, da Kommissionens over­
ordnede mål på området er harmonisering af begreber 
og terminologi, bemærkes, at den internationale arbejds-
konference på. sit 63. møde (1977) vedtog konvention 
nr. 148 og henstilling nr. 156 om arbejdsmiljø, som 
fastsætter, hvad der ligger i det almindelige udtryk 
» ekspositionsgrænser « 
3.2.2. Dette udtryk erstatter de tidligere betegnelser 
»højst tilladelige koncentration«, »tilladte grænse« mv. 
uden at gå i detaljer med grænseværdi eller vejet værdi. 
Som anført i ILO-dokument MELE/1977/V er der gode 
grunde til at forlade betegnelserne »tilladelige og accep­
table«, hvoraf den første synes at indebære en admini­
strativ eller retslig anerkendelse, som der ikke altid er 
grundlag for, mens den anden synes at referere til en 
biologisk vurdering, som ikke kan generaliseres for 
samtlige arbejdstagere. 
3.2.3. Imidlertid ville det være hensigtsmæssigt at 
undgå anvendelsen af betegnelsen »acceptable«, i for­
bindelse med ekspositionsgrænser, som med rette ikke 
bruges under aktion 2. 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/23 
3.2.4. I afsnittet »indhold« under aktion 2 konkretise­
res den allerede nævnte tankegang, at hovedmålsæt­
ningerne er egnede til at virke som retningsgivende for 
presserende foranstaltninger, idet dog bemærkningerne 
vedr. betegnelsen »tilladelig« står ved magt. 
3.2.5. Da ikke alle farlige stoffer og alle fysiske sub­
stanser, som kan frembyde risici, kan gøres til genstand 
for særskilte direktiver, bør de kriterier, der lægges til 
grund for valget af »specifikke direktiver«, fastlægges ud 
fra de enkelte substansers specielle farlighed i relation 
til de nærmere anvendelsesbestemmelser og anvendel-
sesfrekvens. 
3.3. Aktion 3 — Udvikling af kontrollen med arbejds­
tagernes sundhed og sikkerhed 
3.3.1. »Motivering og formål« for aktionen konkretise­
res i forslaget ved en række specifikke interventioner, 
som alle, omend på forskellig vis tjener til at definere et 
»system«, der effektivt skal sikre arbejdstagernes sik­
kerhed og sundhed. 
3.3.2. Den foretagne opregning er tilstrækkelig diffe­
rentieret og udtømmende til at kunne dække kontrol­
problematikken, selv om det må understreges, at de fore­
slåede enkeltinterventioner må betragtes som snævert 
integrerede i helhedsaktionen, eftersom virkningerne af 
de enkelte interventioner griber ind over hinanden. Det 
er klart, at harmoniseringer af kontrollen ikke må blan­
des sammen med »standardiseringen« og »normalise­
ringen af interventionsmetoderne«, som iøvrigt indgår i 
aktion 1 og 2's indhold. 
3.3.3. Under aktion 3 melder sig det vanskelige 
spørgsmål om den rolle, der tilkommer de »inspektø­
rer«, som skal foretage kontrollen. 
3.3.4. I så henseende kunne man, uden at foregribe 
virksomhedsledernes ansvar og arbejdstagernes for­
nødne medindflydelse, hvis form og indhold senere vil 
blive fastlagt, tage de principper, som gælder for kon­
trollen med det område, hvor der foreligger ioniserede 
strålinger, og som er opbygget omkring EF-grundnor-
mer, op til vurdering; disse normer afspejler ligeledes en 
særlig retlig struktur for inspektionen. 
3.3.5. For så vidt aktionens »indhold« skal man frem­
hæve de biologiske indikatorer, der skal bruges til kon­
trollen, idet man håber, at Kommissionen kan foreslå 
stadig flere sådanne ud over dem, der allerede eksisterer. 3.3.6. Kontrollen med arbejdstagernes sikkerhed 
kommer kvalitativt til sin ret i afsnittet »arbejdsmedi­
cin«. I denne forbindelse lægges der vægt på, at dem, 
der udøver kontrollen, er passende kvalificerede, og at 
de desuden kan udføre deres arbejde inden for ram­
merne af bedriftstjenesten. For at sikre en rationel 
koordinering af foranstaltningerne til beskyttelse af 
borgernes sundhed er det nødvendigt, at der anvendes 
specialister i arbejdsmedicin, der under tilbørlig iagtta­
gelse af faggrænser må kunne arbejde tæt sammen med 
de forskellige landes sundhedstjenester. Det er derfor 
bydende nødvendigt, at disse specialisters indsatsmulig­
hed øges, hvilket kan gøres ved at udbygge deres ud­
dannelse og gøre den mere alsidig og derved sikre, at 
deres professionelle beredskab kan blive tilstrækkelig 
omfattende. 
3.3.7. Med hensyn til inspektionsproblemerne er det 
tilstrækkeligt blot at gentage, at de tilhørende interven­
tioner skal ske inden for rammerne af en »EF-helhedsfi-
losofi«, om end praksis i de forskellige medlemsstater er 
præget af forskelle; desuden er det nødvendigt, at denne 
filosofi i betragtning af interventionernes art og omfang 
føres ud i livet af offentlige organer, som er højt kvalifi­
cerede og udstyret med tilstrækkeligt personale. 
3.3.8. Til udøvelse af »særlig kontrol« stilles der ligele­
des et krav om egnede strukturer og tilstrækkeligt per­
sonale. 
3.4. Aktion 4 — Ulykkes- og sygdomsårsager (ætio­
logi) samt vurdering af risici i for­
bindelse med arbejdet 
3.4.1. Allerførst bemærker man, at den statistiske 
metode, som sædvanligvis anvedes på arbejdsulykkes-
området, på grund af fundamentale begrænsninger 
ikke er velegnet til studiet af arbejdsulykkers og er­
hvervssygdommes årsagsforløb (ætiologi) og ej heller til 
vurdering af arbejdspladsrisici. 
3.4.2. Under alle omstændigheder er det nødvendigt, at 
man når frem til ensartede kriterier for indsamling og 
beskrivelse af fænomener gennem præcise afgrænsninger 
af begrebet »skadesbegivenhed«, af de tilfælde, der skal 
tages i betragtning; af de sektorer, der skal indsamle 
dataene; af de numerisk udtrykte kriterier for risikoud­
sættelsens intensitet samt af de forskellige indeks, der 
skal udarbejdes. 
3.4.3. Et særligt problem er erhvervssygdomme, hvor 
der er store vanskeligheder forbundet med at sammen­
kæde det patogene (ætiologiske) forhold med udsættel­
sen for risikoen; ikke desto mindre må disse vanskelig-
Nr. C 283/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
heder ikke forhindre os i at videreføre harmonise­
ringerne på de grundlag, hvorpå de forskellige statistik­
ker over erhvervssygdomme udarbejdes, således at vi i 
sidste instans kan opføre disse punkter. 
3.4.4. Under alle omstændigheder må det fastholdes, at 
hvis de traditionelle ulykkesstatistikker er korrekt ud­
formet, kan de give brugbare oplysninger til et »makro­
system«, medens der på »mikroniveau« må anvendes 
avancerede statistiske metoder for at få de bedst mulige 
oplysninger om statistiske hyppigheder og dermed et 
mål for risikoen. 
3.5. Aktion 5 — Koordinering og fremme af forsk­
ningsarbejdet inden for sikkerhed 
og sundhed på arbejdspladsen 
3.5.1. Aktion 5 taler for sig selv eftersom ethvert frem­
skridt på området forebyggelse og sikkerhed må støtte 
sig på et stengt videnskabeligt grundlag, som er blevet 
til gennem kompliceret forskning, og som de enkelte 
laboratorier eller de enkelte lande ikke er i stand til at 
gennemføre isoleret. 
3.5.2. Man kan derfor tilslutte sig aktionens mål og 
indhold, idet man må håbe på, at aktionens iværksæt­
telse vil gøre det muligt at overvinde de teknologiske, 
organisatoriske, operationelle og kundskabsmæssige 
kløfter så man kan vende situationen fra prekær til 
sikker. 
3.5.3. Det er klart, at forskningen må udstrækkes til 
forskellige områder, som imidlertid har samme idémæs­
sige referencegrundlag, så man får en konvergens i re­
sultaterne, der føres henimod virkeliggørelse af den 
primære målsætning med Fællesskabets initiativ. 
3.5.4. Udvalget minder om sin tidligere stillingtagen til 
koordineringen og fremme af forskningsarbejdet (pkt. 
Bruxelles, den 21. juni 1978. 1.2. i udtalelsen om vinylchloridmonomer — af 29. 
september 1977). (EFT nr. C 287 af 30. november 
1977, s. 11). I denne udtalelse foreslog Udvalget, at det 
overvejes at oprette en europæisk instans, der foretager 
undersøgelser af de risici, som er forbundet med stoffer 
til brug i industrien, før disse markedsføres, og som 
samtidig administrerer en databank med oplysninger 
om farlige stoffers skadevirkninger. 
3.6. Aktion 6 — Udvikling af forståelsen for sikker­
hed og sundhed gennem undervis­
ning og uddannelse 
3.6.1. Aktion 6 påkalder sig særlig interesse, eftersom 
den er en logisk forudsætning for alle de andre. 
3.6.2. Det er klart, at Kommissionen ikke kan erstatte 
iværksatte eller planlagte initiativer i medlemsstaterne; 
imidlertid repræsenterer det program, som den agter at 
udvikle fra og med indeværende år, utvivlsomt et posi­
tivt incitament til iværksættelse af en vigtig side af den 
generelle forebyggelse. 
3.6.3. I denne sammenhæng bør Det europæiske Insti­
tut i Dublin spille en vigtig rolle, hvilket undertiden 
også bør gælde for Centret for Faglig uddannelse i Ber­
lin, og med henblik herpå må de fornødne finansielle 
midler stilles til rådighed for uddannelse og undervis­
ning. 
3.6.4. Til slut skal det understreges, at også på under­
visnings- og uddannelsesområdet er et konkret samar­
bejde mellem samtlige sociale organer hensigtsmæssigt 
og nødvendigt. Uddannelsen må omfatte samtlige impli­
cerede på arbejdsmarkedet lige fra virksomhedsledere, 
må indledes allerede i skolen og gradvist udvikles på de 
forskellige uddannelsestrin samt tilpasses i efteruddan­
nelsen af akademikere. 
Basil de FERRANTI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/25 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende dele af afdelingens udtalelse blev ændret i overensstemmelse med ændringsforslag, der blev 
godkendt under drøftelserne: 
Side 3 — stk. 1.8. 
»Således spiller det en afgørende rolle, at der opstilles fælles regler for sikkerhedsgodkendelse af 
apparater og maskiner. Når disse bygges skal retningslinierne for konstruktionen fortsat afstikkes 
ud fra de i ergonomien indhøstede erfaringer og fastsatte principper. Disse er dog allerede i sig selv 
afgørende for strategien for sikkerhed og forebyggelse«. 
Afstemningsresultat: 
Ændret med 18 stemmer mod 16, og idet 6 undlod at stemme. 
Side 6 — stk. 2.8. — 3. indrykning 
»-arbejdsgivernes og arbejdstagernes ansvar for overholdelsen af sikkerhedsnormerne;« 
Afstemningsresultat: 
Ændret med 44 stemmer mod 2, og idet 7 undlod at stemme. 
Side 13 — stk. 3.6.3. 
»I denne sammenhæng ville en særbevilling, der skulle anvendes i et samarbejde på området med 
EF-instituttet i Dublin, være yderst gavnlig.« 
Afstemningsresultat: 
Ændret enstemmigt. 
Udtalelse om udkast til Rådets henstilling til medlemslandene om metoder til vurdering af 
industriens omkostninger i forbindelse med forureningsbekæmpelse 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, ?r offentliggjort i De Europæiske, fælles­
skabers Tidende nr. C 10 af 12. januar 1978, side 6. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 5. januar 1978 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne.