Udtalelse om Kommissionens meddelelse til Raadet og Europa-Parlamentet om indvandrer- og asylpolitikken (94/C 393/13)

Europa-Kommissionen besluttede den 28. februar 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den ovennaevnte meddelelse.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspoergsmaal, som udpegede Paul Flum til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 18. juli 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 318. plenarforsamling af 14. og 15. september 1994, moedet den 14. september 1994, med et flertal af stemmer for og 2 stemmer hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I sine udtalelser om den europaeiske integrationsproces har Det OEkonomiske og Sociale Udvalg stedse ladet sig lede af den grundtanke, at menneskerettighederne boer gaelde uafhaengigt af herkomst, race, koen, tro og nationalitet; det er gaaet ind for fredelig og ikke-diskriminerende sameksistens mellem mennesker af forskellig herkomst, har kaempet for lige rettigheder for alle indbyggere paa alle samfundsomraader, som ikke entydigt er bundet til statsborgerskab, og har kraevet de borgerlige rettigheder udbygget.

1.2. At bekaempe fremmedhad og racisme, at soege at forbedre retstilling og levevilkaar for tredjelandes statsborgere, der legalt opholder sig i EU, og at kaempe for asylretten har vaeret vaesentlige elementer i OESU's indsats.

1.3. I forbindelse med gennemfoerelsen af fri bevaegelighed for personer som led i det indre marked gjorde behovet for en indbyrdes afstemt, harmoniseret EF-politik til beskyttelse af de ydre graenser sig gaeldende. Sidst i 1980'erne udtalte OESU sig positivt om EF-Kommissionens overvejelser om at fastlaegge asyl- og indvandrerpolitikken i et saerligt direktiv. I 1988 havde OESU allerede besluttet at nedsaette en studiegruppe til at behandle spoergsmaalet. Men planen blev aldrig realiseret. AArsagen hertil var ikke saa meget, at Rom-traktaten ikke indeholdt en institutionel ramme, men snarere manglende politisk enighed i Ministerraadet. Derfor blev et direktivforslag, der var udarbejdet under kommissionsmedlem Bangemann's ledelse, trukket tilbage igen.

1.4. Paa regeringskonferencerne, der forberedte Maastricht-traktaten, kraevede OESU derfor konsekvent, at der blev skabt faellesskabsinstrumenter til udformning af en asylpolitik, der tager udgangspunkt i de bedste nationale traditioner og lever op til international ret og internationale normer, og at der blev skabt muligheder for en indvandrerpolitik, som bygger paa faelles kriterier.

1.5. Med traktaten om Den Europaeiske Union af 7. februar 1992 er de institutionelle forudsaetninger for faelles handlen nu til stede, og det boer i medlemsstaternes velforstaaede interesse udnyttes til gavn for unionsborgerne og de tredjelandsstatsborgere med familie, som legalt bor i Europa, til beskyttelse af politisk forfulgte, til humanitaer behandling af flygtninge og til forhindring af illegal beskaeftigelse, uden nogen hetz mod de beroerte arbejdstagere (). OESU er tilfreds med denne udvikling, men understreger kraftigt, at gennemfoerelsesprocedurerne boer fremskyndes.

2. Indholdet i Kommissionens meddelelse

2.1. Kommissionens meddelelse er et arbejdsdokument, der udgoer et udmaerket grundlag for den noedvendige videreudvikling af en faelles indvandrer- og asylpolitik. Den rummer et overblik over den aktuelle situation hvad angaar det mellemstatslige samarbejde mellem regeringerne i EU og over de instrumenter, der er udviklet inden for EU, giver en klar skitsering af de felter, hvor samfundet maa saette ind som led i asyl- og indvandrerpolitikken, og fastlaegger en ramme for den videre behandling af temaet, der er orienteret ud fra de maal for indvandrer- og asylpolitikken, som medlemsstaterne har formuleret.

2.2. Kommissionen gaar ind for faelles analyse og faelles udvikling af handlingsperspektiver paa mange forskellige politiske omraader, som har at goere med aarsagerne til og kontrollen med migrationsbevaegelser og med integration af legale indvandrere. Den foreslaar, at reglerne for modtagelse af indvandrere og for disses retstilling varieres efter aarsagerne til, at de har forladt deres hjemland.

2.3. Kommissionen beskriver de eksisterende metoder til overvaagning af migrationsbevaegelser, skildrer de gaeldende retsregler i EU og paapeger nye lovende felter, hvor samarbejdet eventuelt kan intensiveres med det formaal at harmonisere kriterierne for indrejse og ophold.

2.4. Kommissionens meddelelse er saaledes en vigtig bestanddel i den noedvendige information om aarsagerne til migration, om indvandrernes situation og om de noedvendige betingelser for deres indrejse, som den selv stiller krav om. Den bidrager dermed til den saglige behandling af temaet, som er saa vigtig. Den skaber mulighed for en saglig dialog paa grundlag af kendsgerninger, som det soemmer sig for et demokrati, og bidrager til at nedbryde fordomme og overvinde fremmedhad og racisme.

2.5. Kommissionens meddelelse opfordrer til, at EU - som OESU allerede har kraevet - ved at skabe en europaeisk retlig ramme fastlaegger regler for indvandringen og dermed opfylder kravene til et faktisk indvandringsomraade. Det fremgaar af Kommissionens oplysninger, at den internt-europaeiske migration i medfoer af arbejdstagernes frie bevaegelighed - bl.a. p.g.a. den europaeiske kohaesionspolitiks succes - i de fleste medlemsstater kvantitativt spiller en underordnet rolle og kvalitativt i takt med den europaeiske integrationsproces' forloeb har udviklet sig til en velordnet indre vandring.

2.6. Netop af de historiske erfaringer, som EU's medlemsstater har gjort, kan man laere, hvorledes man kan opnaa en velordnet migration, som er oekonomisk gavnlig for alle parter. Ikke fuldstaendig lighed med hensyn til levevilkaar, men lige muligheder og tilnaermelsesvis ens levevilkaar i regionerne er et vigtigt grundlag for kontrollerede migrationsbevaegelser.

2.7. OESU fastholder synspunkterne i udtalelserne om racisme og fremmedhad, om arbejdstagere fra tredjelande og om indvandrerpolitikken og laegger dem til grund for vurderingen af Kommissionens forslag om indvandrer- og asylpolitikken ().

2.8. Nedenstaaende bemaerkninger beskaeftiger sig med udsagn i Kommissionens meddelelse, som for oejeblikket forekommer vaesentlige, og med noedvendige tilfoejelser og aendringer paa dette komplekse felt.

3. Generelle bemaerkninger

3.1. En afstemt, faelles asyl- og indvandrerpolitik i EU er en noedvendighed og den foerste forudsaetning for at sikre personers frie bevaegelighed inden for EU og opretholde forstaaelsen for mennesker i noed.

3.1.1. Den aftalte afstemningsproces vil uddybe samarbejdet mellem EU's medlemsstater og forbedre den gensidige forstaaelse paa et politisk omraade, hvor udviklingen paa grund af afvigende historiske erfaringer og divergerende politik i medlemsstaterne er forloebet meget forskelligt, trods faelles vaerdigrundlag.

3.1.2. De rammer for den fremtidige udformning af asyl- og indvandrerpolitikken i EU, som er indeholdt i EU-traktaten, repraesenterer et vigtigt foerste skridt paa vejen mod europaeisk integration, som boer viderefoeres i forbindelse med udbygningen af Unionstraktaten paa regeringskonferencen.

3.1.3. En faelles politik forstaerker ogsaa den oekonomiske og sociale samhoerighed (kohaesion) i medlemsstaterne. Enighed om en faelles politik til beskyttelse af EU's ydre graenser og om kriterierne for indvandring goer det ogsaa muligt at lade tredjelandes statsborgere, som legalt bor i en EU-stat, faa del i den frie bevaegelighed for personer i EU paa lige fod med andre.

3.1.4. Kommissionen kan regne med OESU's stoette, naar den opfatter sig som »formidler« i forbindelse med udformningen af de enkelte skridt hen imod en europaeisk asyl- og indvandrerpolitik. Diskussionen om den fremtidige udformning af asyl- og indvandrerpolitikken i EU boer ikke forloebe bag lukkede doere. Der boer, som det soemmer sig i et demokrati, foeres en aaben og saglig diskussion, som unionsborgerne kan deltage i og paavirke.

3.1.5. Paa mange maader ligner asyl- og indvandrerpolitikken hinanden. For den enkelte flygtning er de analytisk mulige differentieringer efter flugtaarsag ofte irrelevante. De slaar ikke til over for mennesker, som er ofre for undertiden ufattelig menneskelig fornedrelse og lidelse, hunger- og miljoekatastrofer, tortur og bortfoerelse. Politisk undertrykkelse, etniske konflikter, hindringer for fri religionsdyrkelse, specifik forfoelgelse af kvinder, materiel noed, social uretfaerdighed og knaegtelse af borger- og menneskerettigheder haenger mange gange noeje sammen. Og specielt hvad angaar integrationen i samfundet i vaertslandet er det noedvendigt at gaa til vaerks paa samme maade.

3.1.6. Derimod er der vaesentlige forskelle hvad angaar de noedvendige forsoeg paa at overvinde aarsagerne til flugt og migration og ligeledes i forbindelse med den hjaelp, der kan ydes de beroerte. OESU fastholder sine ideer til en politik for indvandring i EU og forslagene om bekaempelse af aarsagerne til flugt ().

3.2. Det er beklageligt, at fremskridtene inden for den europaeiske asyl- og indvandrerpolitik - der i oevrigt maa hilses velkomne - hovedsagelig maa betegnes som afvaergeforanstaltninger.

3.2.1. Principielt maa kvotering af adgangen for asylansoegere og flygtninge afvises.

3.2.2. Det boer ogsaa uden begraensninger, i overensstemmelse med betingelser og definitioner i EF's retsakter om fri bevaegelighed, vaere muligt for familien at flytte sammen med en statsborger fra et tredjeland, som legalt bor i en EU-medlemsstat.

3.2.3. F.eks. har den hidtidige bekaempelse af illegal indvandring mest bestaaet i udvisning og ikke, som OESU har kraevet, i sanktioner mod arbejdsgivere, der beskaeftiger personer uden arbejdstilladelse ().

3.2.4. Mennesker, der soeger tilflugt i EU, maa beskyttes mod udnyttelse og ikke-menneskevaerdig behandling fra personer og organisationer, der foranstalter illegal indvandring. Saadanne organisationer og deres mellemmaend boer bekaempes med alle retsstatens midler.

3.2.5. Udviste personer boer informeres om aarsagerne til udvisningen og om deres rettigheder.

3.2.6. Illegalt arbejde boer ikke kun bekaempes med lovgivningsmaessige og repressive foranstaltninger. Der maa ogsaa udvikles en politik, som kan faa bugt med det illegale arbejde. Det er der allerede gjort tilloeb til i nogle medlemsstater.

3.2.7. Man boer udnytte de nationale erfaringer med at regularisere opholdsretten i graenseregioner. De positive tilloeb, der er gjort til ogsaa at tillaegge indvandrere arbejdstagerrettigheder, boer danne grundlag for bestemmelser med gyldighed i hele EU.

3.3. OESU finder det helt ufravigeligt, at alle asyl- og flygtningepolitiske foranstaltninger boer sigte mod, at mennesker i noed anerkendes som saadanne og hjaelpes.

3.4. Baade ved udformningen af en differentieret, men indbyrdes afstemt politik til bekaempelse af migrationens aarsager og ved formuleringen af adgangskriterier boer der tages hensyn til folks forskellige aarsager til at forlade deres hjemland, hvadenten de nu soeger asyl, som flygtninge har brug for beskyttelse eller som migranter soeger at slippe bort fra sult og materiel noed. Efter ovenstaaende principielle overvejelser tager OESU herunder stilling til de enkelte kategorier. Det opfordrer Kommissionen til ogsaa at behandle disse spoergsmaal paa denne differentierede maade.

4. Bekaempelse af diskriminering og racisme

4.1. OESU bekraefter sin opfattelse, at bekaempelse af fremmedhad og racisme og beskyttelse af alle EU-indbyggeres fundamentale rettigheder hoerer til grundlaget for Europa-tanken ().

4.1.1. De eksisterende instrumenter til beskyttelse af etniske mindretal boer anvendes i hele Unionen og eventuelt udbygges og harmoniseres som led i en konvention til beskyttelse af etniske mindretal i Europa. I den forbindelse boer man tage hensyn til og soege at videreudvikle medlemsstaternes forskellige erfaringer og politiske tiltag.

4.1.2. Som led i en indvandringsret boer der fastlaegges kriterier for adgang til EU, som er ikke-diskriminerende i overensstemmelse med FN's konvention om afskaffelse af enhver form for racediskriminering.

4.1.3. Love giver de beroerte personer rettigheder og kan paa kort tid aendre folks adfaerd.

4.1.4. Men da befolkningens indstilling kun lader sig paavirke lidt efter lidt, har opdragelsen og skolevaesenet stor betydning for bekaempelsen af racisme og fremmedhad. Desuden er det meget vigtigt, at de, der har til opgave at fremme harmoniske relationer - staten paa alle niveauer, foraeldrene, partierne, medierne, arbejdsgiverne, fagforeningerne, politiet, kirkerne og de enkelte borgere - gaar foran med et godt eksempel.

5. Asylpolitik

5.1. Det stemmer med de bedste europaeiske traditioner at yde mennesker beskyttelse, naar de paa grund af deres politiske overbevisning, statsborgerskab, etniske tilhoersforhold, race eller religion udsaettes for forfoelgelse fra statens s. eller trues paa liv og legeme.

5.1.1. Det forarbejde, som EU's medlemsstater allerede har gjort i forbindelse med Schengen- og Dublinaftalerne for paa europaeisk plan at afstemme gennemfoerelsen af deres fortsat nationalt udformede asylpolitik, viser, at det er noedvendigt og vigtigt gradvis og forsigtigt at naerme sig unionslovgivning, men er samtidig ensbetydende med et »europaeisk syndefald«. Det er klart, at oekonomiske problemer er et alvorligt problem; men de boer ikke benyttes som paaskud til ikke at goere noget.

5.2. En harmonisering af den europaeiske asylpolitik maa bygge paa internationale retsnormer som f.eks. Genève-flygtningekonventionen og stemme med de europaeiske landes bedste traditioner.

5.2.1. Som led i en harmonisering maa der opstilles ensartede anerkendelseskriterier. I den forbindelse maa det ogsaa undersoeges, hvordan Genève-konventionen, der stammer fra 1951, er blevet oversat i praksis.

5.2.2. Asylretten og statens dermed forbundne beskyttelsespligt i henhold til menneskerettighederne maa sikres grundigt. Asylansoegere maa principielt have ret til adgang til og foreloebigt ophold i tilflugtslandet, saa de ikke kan afvises ved EU's ydre graenser og under proceduren ikke kan udvises til den stat, som forfoelger dem.

5.2.3. De forskellige nationale asylprocedurer maa harmoniseres. Asylansoegere maa kunne goere krav paa juridisk bistand allerede i forbindelse med ansoegningen. Afgoerelsen boer traeffes allerede nogle uger efter ansoegningen. I tilfaelde af afslag skal afgoerelsen kunne proeves juridisk ved en uafhaengig instans.

5.2.4. Hvis asylprocedurerne bliver ensartede, og anerkendelseskriterierne harmoniseres, er problemet med gensidig anerkendelse af asylafgoerelser i vidt omfang loest. Adgangen til Europa-Domstolen sikrer ensartet retsanvendelse.

6. Flygtningepolitik

6.1. For de facto-flygtninge, f.eks. mennesker, som er flygtet fra krige eller borgerkrige, og for personer, som man af humanitaere grunde ikke kan sende tilbage til deres hjemland, maa der skabes en saerlig flygtningestatus (flygtningestatus B).

6.1.1. Mennesker med flygtningestatus B boer have samme rettigheder som flygtninge i henhold til Genève-konventionen, saerlig hvad angaar integrationsforanstaltninger som adgang til beskaeftigelse, til skolegang og til at bo sammen med deres familie. I tilfaelde af laengere ophold skal der vaere mulighed for overgang til varigt ophold.

6.1.2. For at undgaa en ulige byrdefordeling boer det overvejes inden for EU at gennemfoere en byrdeudligning og eventuelt en fordelingsprocedure. Men ingen fordelingsprocedure maa gennemfoeres uden hensyntagen til humanitaere synspunkter, specielt familiernes ret til at bo sammen.

7. Migrationspolitik

7.1. En indvandringsret kan aflaste asyl- og flygtningeretten, som saa kan forbeholdes sit egentlige og oprindelige formaal: at sikre mennesker tilflugt mod politisk forfoelgelse eller af humanitaere aarsager.

7.2. At begraense migrationen ved at fjerne dens aarsager i oprindelseslandene, at kontrollere den ved hjaelp af rimelige og ikke-diskriminerende adgangskriterier, som boer anvendes retfaerdigt og humant, og at tillaegge migranterne rettigheder er retningslinjerne for en fremtidig indvandringspolitik.

7.3. Medlemsstaternes faelles erfaringer boer danne grundlaget for en indvandringspolitik, som er dikteret af solidaritet, menneskelighed og omsorg.

7.4. Efterhaanden oplever alle EU's medlemsstater - ogsaa de, der traditionelt selv har staaet for udvandring - indvandring fra lande uden for EU. En integreret migrationspolitik i en juridisk udformning, som er afstemt paa europaeisk plan, maa forstaas som et bidrag til en kontrolleret styring af denne proces, saa den kan accepteres af samfundet, samtidig med at de mange bestaaende aftaler overholdes. Den muliggoer omstillingen fra faktisk indvandringsomraade til indvandringsland.

7.5. Faelles indvandringskriterier er samtidig en vigtig logisk foelge af en politik, som tillaegger retmaessigt anerkendte indvandrere rettigheder.

7.5.1. Kommissionens meddelelse goer det klart, at det paa nogle omraader er meget forskelligt, hvilke fremskridt der er sket som led i det europaeiske samarbejde. En saglig, maalrettet og ressourcebesparende migrationspolitik forudsaetter et differentieret datamateriale, ikke blot til afdaekning af migrationens aarsager, men ogsaa til konstatering af de noedvendige forudsaetninger for integrationen i EU.

7.5.2. Uden tilstraekkeligt datamateriale om beskaeftigelsesudvikling og arbejdskraftpotentiale, boligsituation, boernepasningsmuligheder og uddannelsesfaciliteter er det umuligt at fastlaegge en indvandringskvote.

7.5.3. En europaeisk migrationspolitik kan kun lykkes og dermed blive til hjaelp for de beroerte mennesker, hvis de kompetente nationale og europaeiske instanser inddrager alle mulige sociale, religioese og menneskerettighedsgrupper i loesningen af denne humanitaere opgave.

7.5.4. Inden for arbejdsverdenen har arbejdsmarkedets parter et saerligt ansvar.

7.5.5. Men ogsaa i samfundet som saadant maa de forskellige grupper medvirke til at fremme menneskelighed, ligeberettigelse og gensidig tolerance mellem hjemmehoerende og indvandrere. De instrumenter hertil, der findes inden for EU, boer udnyttes bedre, og eventuelt boer kraefterne laegges sammen, saa der opnaas stoerre koncentration.

7.5.6. Men denne politik forudsaetter ogsaa, at de mennesker, der har fundet et nyt hjemsted i Faellesskabet - uden at de af den grund helt skal opgive deres egen kulturelle baggrund - selv goer noget for at blive integreret. Det kan bidrage meget til at lette sameksistensen mellem hjemmehoerende og indvandrere og til at overvinde gensidige fordomme eller helt hindre dem i at opstaa.

7.6. Ved siden af koordineringen af de nationale indvandringspolitikker inden for EU er samarbejdet mellem EU og oprindelseslandene af stor betydning. Dette samarbejde kan bidrage til at forbedre migranternes rettigheder og til i den offentlige bevidsthed i vaertslandene at goere migrationsbevaegelser til en »normal«, dagligdags foreteelse. Paa den maade kan eventuel aengstelse imoedegaas og overvindes. Indvandringspolitik spiller derfor en vaesentlig rolle i forbindelse med stabilisering af de demokratiske forhold i Den Europaeiske Union saavel som i oprindelseslandene.

8. Integrationspolitik

8.1. Det maa saerligt understreges, at asyl- og indvandringspolitikken ikke bare boer bestaa af den noedvendige harmonisering af retsinstrumenterne. En aktiv integrationspolitik maa vaere en vaesentlig bestanddel i en indvandringspolitik, der bygger paa europaeiske traditioner.

8.2. OESU forstaar integration som en gensidig proces. Maalgruppen for en omfattende integrationspolitik kan derfor ikke bare vaere den indvandrede befolkning. Ogsaa den hjemmehoerende befolkning maa inddrages, for at integrationsforanstaltningerne over for ungdommen, i skolerne og paa arbejdsmarkedet kan naa deres egentlige maal: at forbedre den gensidige forstaaelse.

8.3. EU-ratifikation af Den Internationale Arbejdsorganisations konventioner ville udgoere et vigtigt grundlag for forbedring af migrantarbejderes retstilling. Ligestilling og ligebehandling og dermed lige muligheder, som OESU kraevede i udtalelsen om arbejdstagere fra tredjelande, er vigtige forudsaetninger for integration ().

8.4. Som led i en aktiv integrationspolitik maa man nu i hoejere grad end tidligere informere om aarsagerne til flugt og migration og om indvandrernes kulturelle egenart for at stimulere borgerne til at acceptere, at flygtninge og migranter modtages.

8.5. Kun integrationsvilje baade fra de hjemmehoerendes og fra indvandrernes side kan i laengden foere til vellykket sameksistens. Derfor er det ogsaa noedvendigt, at vi inden for EU ikke bare goer op, hvordan vi skal omgaas indvandringspresset fra syd og oest, men ogsaa mere intensivt end hidtil beskaeftiger os med indvandringen som en noedvendighed (ikke blot, men ogsaa af demografiske aarsager).

9. Andre overvejelser

9.1. I sine kommentarer til unionsborgerskabet paapeger Kommissionen med rette, at medlemsstaternes lovbestemmelser om naturalisering og statsborgerskab afviger fra hinanden, fordi der findes forskellige historiske og filosofiske opfattelser inden for EU.

9.2. Efter OESU's opfattelse er indfoerelse af faelles indvandringskriterier en vigtig logisk foelge af en politik, som tillaegger retmaessigt anerkendte indvandrere rettigheder.

9.3. Men en lige saa vigtig logisk foelge af denne politik er, at indvandrernes rettigheder i hele Faellesskabet udformes saadan, at de lever under de samme samfundsmaessige betingelser.

9.4. Der boer derfor tages serioese skridt til at harmonisere naturaliseringsreglerne for indvandrere, som har vaeret her laenge, for boern foedt i et EU-land af indvandrede foraeldre og for indvandrerboern, som er vokset op i et EU-land.

9.5. Naturalisering er et vigtigt bidrag til integrationen, fordi det giver fulde borgerlige og politiske rettigheder. For den naevnte personkreds boer det goeres lettere at blive naturaliseret, bl.a. via accept af dobbelt statsborgerskab.

9.6. Nogle medlemsstater har indfoert en mulighed for midlertidig beskaeftigelse i EU, uden at der derved erhverves ret til varigt ophold; denne ordnings konsekvenser for beskaeftigelsen i vaertslandene, for de beroerte arbejdstageres sociale beskyttelse og rettigheder og for oprindelseslandene boer undersoeges grundigt. Der boer indsamles flere oplysninger om ordningen og udveksles informationer bl.a. i samarbejde med arbejdsmarkedets parter.

9.7. Efter OESU's opfattelse fortjener saesonarbejderspoergsmaalet saerlig opmaerksomhed, da denne arbejdsform har en oekonomisk betydning for alle beroerte, som ikke boer undervurderes. OESU gaar derfor ind for ensartede regler i Faellesskabet, i hvilken forbindelse der boer tages hensyn til allerede gjorte erfaringer. OESU gaar ud fra, at ensartet praksis er noedvendig baade med hensyn til saesonarbejdernes antal, beskaeftigelsens varighed og tilladelsesproceduren.

9.8. OESU stoetter bestraebelserne for inden for EU at udforme et faelles syn paa indvandringsog asylpolitikken.

9.8.1. Hovedpunkterne heri skal vaere oprettelse af et organ til overvaagning af migration, harmonisering af adgangskriterierne for indvandrere og fastlaeggelse af minimumsrettigheder for migranter.

9.8.2. Kommissionen, Ministerraadet og Europa-Parlamentet skal i naert samarbejde med medlemslandene tilvejebringe de juridiske rammer for en loesning af problemerne.

9.8.3. Baade i forbindelse med udformningen og gennemfoerelsen af disse anmoder OESU om at blive hoert og inddraget rettidigt.

9.9. I forbindelse med forberedelsen af regeringskonferencen til videreudvikling af traktaten om Den Europaeiske Union af 7. februar 1992 boer der ogsaa tilstraebes og rettidigt gennemfoeres fremskridt med hensyn til asyl- og indvandringspolitikken, f.eks. ved at inddrage Europa-Parlamentet og styrke dets rettigheder. Under hensyntagen til OESU's udtalelser boer den hidtidige retlige ramme for udvikling af en asyl- og indvandringspolitik for Unionen konkretiseres. Ogsaa i forbindelse med forhandlingerne om revision af traktaten anmoder OESU om at blive hoert i tide.

10. OESU opfordrer Ministerraadet til at vedtage en retsakt om indvandrer- og asylpolitikken og til heri at tage hensyn til OESU's tanker og overvejelser.

OESU er bekendt med Raadets resolution af 20. juni 1994 om »ikke-EF-statsborgeres indrejse i medlemsstaterne med henblik paa beskaeftigelse som loenmodtagere«.

Hovedtendenserne i denne resolution er efter OESU's opfattelse ikke til hjaelp, da de ikke lever op til dets krav om principielle overvejelser.

Bruxelles, den 14. september 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() OESU's udtalelse om arbejdstagere fra tredjelande (EFT nr. C 159 af 17. 6. 1991, s. 12; EFT nr. C 339 af 31. 12. 1991, s. 82).

() OESU's udtalelse om racisme og fremmedhad (EFT nr. C 23 af 30. 1. 1989, s. 33); OESU's udtalelse om arbejdstagere fra tredjelande (EFT nr. C 159 af 17. 6. 1991, s. 12; EFT nr. C 339 af 31. 12. 1991, s. 82); OESU's udtalelse om indvandrerpolitik (EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 104).

() OESU's udtalelse om indvandrerpolitik (EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 104).

() OESU's udtalelse om racisme og fremmedhad (EFT nr. C 23 af 30. 1. 1989, s. 35).

() EFT nr. C 159 af 17. 6. 1991, s. 12; EFT nr. C 339 af 31. 12. 1991, s. 82.