1.Indledning

1.1.Baggrund

(1) Når skydevåben først er fremstillet lovligt, kan de anvendes i mange år. Uden passende foranstaltninger, kan de let omdirigeres fra det lovlige kredsløb og sælges som smuglervarer fra et konfliktområde til et andet eller til organiseret kriminalitet og terrorisme. Anvendelsen af skydevåben er således et vigtigt element i terrorvirksomhed, og mere generelt i hovedparten af den kriminelle virksomhed, som ofte er kendetegnet ved brugen af skydevåben.

(2) Hele sporbarheden i den lovlige handel er en forudsætning for, at den ulovlige handel med skydevåben kan bekæmpes, og sporbarhed forudsætter et tæt samarbejde mellem de ansvarlige myndigheder på internationalt plan. I dette øjemed fokuserer De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet ("FN's våbenprotokol") på at forebygge ulovlig fremstilling af og handel med skydevåben og dele, komponenter samt ammunition hertil. Artikel 10 har navnlig til formål at fremme, lette og styrke samarbejdet på internationalt plan med henblik på at udrydde ulovlig våbenhandel og indføre administrative bestemmelser, der muliggør en effektiv kontrol med fremstilling, mærkning, indførsel og udførsel af skydevåben.

(3) Hvad angår håndvåben og lette våben til militærbrug er EU’s generelle politik baseret på den strategi, som Det Europæiske Råd vedtog i 2005. Hvad angår skydevåben til civil brug har EU vedtaget direktiv 91/477/EØF om erhvervelse og besiddelse af våben med henblik på at fastsætte fælles regler for besiddelse og anvendelse af skydevåben til lovlige civile formål i det indre marked . EU har dermed ligeledes enekompetence til at indgå internationale aftaler om emner, der berører dets interne kompetence. Derfor måtte EU for at kunne ratificere våbenprotokollen og sikre sporbarheden af våben ved Den Europæiske Unions ydre grænser vedtage forordning (EU) nr. 258/2012.

(4) Det globale strategiske mål om at bekæmpe ulovlig handel med skydevåben til civil brug er blevet udmøntet i specifikke målsætninger:

·Sikre en harmoniseret anvendelse af forordningens bestemmelser i alle medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 10 i våbenprotokollen.

·Bidrage til en bedre sporbarhed af skydevåben i den internationale handel (dvs. mellem udførselsstedet og indførselsstedet) med henblik på at forbedre de nationale myndigheders oplysninger, så de bedre kan bekæmpe smugling ved at forbedre forebyggelse og bekæmpelse.

·Forbedre udvekslingen af oplysninger mellem de nationale myndigheder med henblik på at lette samarbejdet om sporing af skydevåben og kontrol med dem samt forebygge og efterforske eventuelle omdirigeringer fra det lovlige marked.

(5) Ud over disse tre mål er der et fjerde, som er mindre eksplicit, og som vedrører den potentielle indvirkning, som forordning (EU) nr. 258/2012 vil kunne have med hensyn til at lette lovlige internationale transaktioner. I denne forbindelse skal den stadige stigning i fremstillingen af våben (hovedsageligt ammunition) og udførslen af dem på et meget koncentreret marked (de store virksomheder udgør i alt 4,8 % af det samlede antal virksomheder og tegner sig for 78,8 % af den samlede omsætning) fremhæves. Den europæiske andel af våbeneksporten er imidlertid faldet, men dette fald er ikke sammenfaldende med forordningens ikrafttræden.

1.2.Forordningens vigtigste bestemmelser

(6) For at nå disse mål er der ved forordningen indført et krav om tilladelse til udførsel af skydevåben til civil brug. Medlemsstaterne kan anvende en enkelt procedure for udførsel omfattende både militært udstyr og skydevåben til civil brug. De kompetente myndigheder har en periode på højst 60 arbejdsdage til at besvare ansøgninger.