[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 1.12.2006

KOM(2006) 751 endelig

2005/0126 (COD)

Ændret forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager ("forkyndelse af dokumenter")

(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2)

BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND

Kommissionen vedtog den 11. juli 2005 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager[1]. Europa-Parlamentet henviste forslaget til sit Retsudvalg, som vedtog en betænkning den 2. februar 2006. Den 14. februar 2006 afgav Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg udtalelse om Kommissionens forslag[2]. Rådet nåede til generel enighed om forordningens tekst på sit møde den 1. juni 2006 og foreslog forelæggelse af en koordineret version af teksten. På sit plenarmøde den 4. juli 2006 vedtog Parlamentet sin udtalelse, hvori Kommissionens forslag godkendes med forbehold af en række ændringsforslag, og hvori det opfordrer Kommissionen til at forelægge et ændret forslag med en koordineret og fuldstændig udgave af forordningen indeholdende alle ændringsforslagene. De af Europa-Parlamentet vedtagne ændringsforslag svarer til den tekst, der blev vedtaget af Rådet den 1. juni 2006.

2. FORMÅL MED DET ÆNDREDE FORSLAG

Dette ændrede forslag tilpasser Kommissionens oprindelige forslag til den generelle enighed opnået i Rådets og Europa-Parlamentets udtalelse i form af en kodificeret udgave.

3. KOMMISSIONENS UDTALELSE OM EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGSFORSLAG

Samtlige ændringsforslag vedtaget af Europa-Parlamentet accepteres af Kommissionen i deres fulde ordlyd.

4. KONKLUSION

Under henvisning til EF-traktatens artikel 250, stk. 2, ændrer Kommissionen sit forslag som følger.

2005/0126 (COD)

Ændret forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager ("forkyndelse af dokumenter")

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 5, andet led,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[3],

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[4],

efter proceduren i traktatens artikel 251, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Unionen har sat sig som mål at bevare og udbygge Unionen som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor der er fri bevægelighed for personer. Med henblik på gradvis at indføre et sådant område skal Fællesskabet bl.a. vedtage de foranstaltninger vedrørende samarbejde om civilretlige spørgsmål, som er nødvendige for, at det indre marked fungerer tilfredsstillende.

(2) For at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, er det nødvendigt at forbedre og fremskynde fremsendelsen af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager mellem medlemsstaterne.

(3) Ved retsakt af 26. maj 1997[5] udarbejdede Rådet en konvention om forkyndelse i Den Europæiske Unions medlemsstater af retslige og udenretslige dokumenter i civile eller kommercielle anliggender og anbefalede medlemsstaterne at vedtage denne konvention i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser. Konventionen er ikke trådt i kraft. Kontinuiteten i forhold til de resultater, der blev opnået i forbindelse med indgåelsen af konventionen, bør sikres.

(4) Den 29. maj 2000 vedtog Rådet forordning (EF) nr. 1348/2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager[6]. Forordningens indhold er i væsentlig udstrækning baseret på konventionen.

(5) Den 1. oktober 2004 vedtog Kommissionen en rapport[7] om anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager[8]. I rapporten konkluderes det, at forordning (EF) nr. 1348/2000 siden dens ikrafttræden i 2001 generelt har ført til en bedre og hurtigere fremsendelse og forkyndelse af dokumenter mellem medlemsstaterne, men at anvendelsen af visse af forordningens bestemmelser ikke er helt tilfredsstillende.

(6) Af hensyn til en effektiv og hurtig afvikling af de civilretlige procedurer skal fremsendelsen af retslige og udenretslige dokumenter ske direkte og ved hjælp af hurtige midler mellem de af medlemsstaterne udpegede lokale instanser. Medlemsstaterne kan oplyse, at de har til hensigt kun at udpege én fremsendende instans eller én modtagende instans eller en enkelt instans til at varetage begge funktioner i en periode på fem år. En sådan udpegelse kan imidlertid forlænges hvert femte år.

(7) En hurtig fremsendelse forudsætter, at alle egnede midler anvendes, dog under overholdelse af visse krav vedrørende det modtagne dokuments læselighed og pålidelighed. En sikker fremsendelse kræver, at det fremsendte dokument ledsages af en standardformular, som skal udfyldes på sproget på forkyndelsesstedet eller på et andet sprog, som accepteres af den modtagende medlemsstat.

(8) Denne forordning bør ikke finde anvendelse på forkyndelse af et dokument over for en parts godkendte repræsentant i den medlemsstat, hvor retssagen finder sted, uanset partens bopæl.

(9) Forkyndelse af dokumenter bør foretages hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest en måned, efter at den modtagende instans har modtaget dokumentet.

(10) For at denne forordning kan fungere efter hensigten, bør det kun i undtagelsestilfælde være muligt at nægte at forkynde dokumenter.

(11) For at forenkle fremsendelse og forkyndelse af dokumenter mellem medlemsstaterne bør de standardformularer, der er opstillet i bilagene til denne forordning, anvendes.

(12) Den modtagende instans bør give adressaten skriftlig underretning på en standardformular om, at han eller hun kan nægte at modtage dokumentet ved forkyndelsen eller sende det til den modtagende instans senest inden en uge, hvis det ikke er formuleret enten på et sprog, som han eller hun forstår, eller på et sprog, som er officielt sprog på forkyndelsesstedet. Denne bestemmelse finder også anvendelse på den efterfølgende forkyndelse, hvis adressaten har gjort brug af sin ret til at nægte at modtage dokumentet. Disse bestemmelser om nægtelse bør også finde anvendelse på forkyndelser gennem diplomatiske eller konsulære kanaler, ved brug af posttjenester eller ved direkte forkyndelse. Det bør fastsættes, at der kan rettes op på fejl ved forkyndelsen ved at forkynde en oversættelse af dokumentet for adressaten.

(13) En hurtig fremsendelse indebærer, at dokumentet skal forkyndes i løbet af få dage efter modtagelsen. Hvis det imidlertid ikke har været muligt at foretage forkyndelsen inden for en måned, skal den modtagende instans give den fremsendende instans meddelelse herom. En overskridelse af denne frist er ikke ensbetydende med, at anmodningen skal sendes tilbage til den fremsendende instans, hvis forkyndelsen kan lade sig gøre inden for en rimelig frist.

(14) Den modtagende instans bør fortsat træffe alle nødvendige foranstaltninger med henblik på også at forkynde dokumentet i de tilfælde, hvor det ikke har været muligt at foretage forkyndelse inden en måned, f.eks. fordi sagsøgte har været borte fra sit kontor af forretningsmæssige grunde. For at undgå et tidsubegrænset krav om, at en instans skal tage skridt til at forkynde et dokument, bør den fremsendende instans desuden kunne fastsætte en mere præcis frist i standardformularen for, hvornår forkyndelsen ikke længere er obligatorisk.

(15) På grund af forskellene mellem medlemsstaternes procedureregler kan fastlæggelsen af den konkrete forkyndelsesdato variere fra medlemsstat til medlemsstat. For at tage hensyn til dette forhold og til de mulige problemer, der kan opstå, bør denne forordning fastsætte en ordning, hvorefter forkyndelsesdatoen afgøres efter den modtagende medlemsstats lovgivning. Skal et dokument i henhold til en medlemsstats lov være forkyndt inden for en bestemt frist, bør den dato, der lægges til grund i relation til rekvirenten, dog være den dato, der gælder i henhold til den pågældende medlemsstats lov. Denne ordning gælder kun et begrænset antal medlemsstater. De medlemsstater, hvor denne ordning anvendes, bør meddele dette til Kommissionen, som skal offentliggøre oplysningerne i Den Europæiske Unions Tidende og gøre dem tilgængelige i det europæiske retlige netværk på det civil- og handelsretlige område, oprettet i medfør af beslutning 2001/470/EF[9].

(16) For at lette domstolsadgangen bør omkostningerne ved brug af en stævningsmand eller anden person, der er kompetent efter loven i adressatens medlemsstat, beregnes efter et enhedsgebyr, der på forhånd fastsættes af den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med principperne om proportionalitet og ikke-forskelsbehandling. Kravet om et enhedsgebyr berører ikke medlemsstaternes mulighed for at fastsætte forskellige gebyrer for forskellige kategorier af forkyndelse, forudsat de overholder disse principper.

(17) Hver medlemsstat bør kunne gøre brug af posttjenester til at forkynde dokumenter direkte for personer med bopæl i en anden medlemsstat ved rekommanderet brev med modtagelsesbevis eller tilsvarende bevis.

(18) Enhver person, som er impliceret i en retssag, kan forkynde dokumenter direkte ved stævningsmænd eller andre kompetente personer i adressatens medlemsstat, forudsat direkte forkyndelse er tilladt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning.

(19) Kommissionen bør udarbejde en håndbog, som skal indeholde de relevante oplysninger om den korrekte anvendelse af denne forordning og gøres tilgængelig i det europæiske retlige netværk på det civil- og handelsretlige område. Kommissionen og medlemsstaterne bør gøre deres yderste for at sikre, at disse oplysninger er ajourførte og fuldstændige, navnlig med hensyn til detaljerne for, hvordan fremsendende og modtagende instanser tager kontakt.

(20) Med henblik på beregningen af de tidsfrister, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1348/2000, finder Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71[10] af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter anvendelse.

(21) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[11].

(22) Navnlig bør Kommissionen bemyndiges til at ajourføre eller gennemføre tekniske ændringer af standardformularerne i bilagene. Da sådanne foranstaltninger er generelle foranstaltninger og har til formål at ændre/slette ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, bør de vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol som fastlagt i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

(23) Denne forordning har, for så vidt angår forbindelserne mellem de deltagende medlemsstater, forrang for de bestemmelser om de samme sagsområder, som forordningen dækker, der findes i bilaterale eller multilaterale aftaler eller arrangementer indgået af medlemsstaterne, navnlig protokollen til Bruxelles-konventionen af 27. september 1968[12] og Haag-konventionen af 15. november 1965. Denne forordning er ikke til hinder for, at medlemsstaterne opretholder eller indgår aftaler eller arrangementer med henblik på at fremskynde eller forenkle dokumentfremsendelsen, forudsat at de er forenelige med forordningen.

(24) Det er vigtigt, at oplysninger, som fremsendes efter denne forordning, beskyttes. Dette spørgsmål falder ind under Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger[13] og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren[14].

(25) Kommissionen skal senest den 1. juni 2011 og derefter hvert femte år undersøge anvendelsen af denne forordning og om nødvendigt foreslå ændringer.

(26) Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(27) For at gøre instrumentet mere tilgængeligt og letlæseligt bør Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager ophæves og erstattes med nærværende forordning.

(28) Det Forenede Kongerige og Irland deltager i medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilaget til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.

(29) Danmark deltager i medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ikke i vedtagelsen af denne forordning, og forordningen er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Danmark -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder anvendelse i civile og kommercielle sager, hvor et retsligt eller udenretsligt dokument skal sendes fra en medlemsstat til en anden for at blive forkyndt dér. Den omfatter i særdeleshed ikke spørgsmål vedrørende skat, told eller administrative anliggender eller statens ansvar for handlinger og undladelser under udøvelse af statsmagt (acta jure imperii).

2. Denne forordning finder ikke anvendelse, når:

a) adressen på den person, for hvem dokumentet skal forkyndes, ikke er kendt

b) et dokument skal forkyndes over for en parts godkendte repræsentant i den medlemsstat, hvor retssagen finder sted, uanset partens bopæl.

Artikel 2

Fremsendende og modtagende instanser

1. Hver medlemsstat udpeger de embedsmænd, myndigheder eller andre personer, i det følgende benævnt "fremsendende instanser", der er kompetente til at fremsende retslige og udenretslige dokumenter, som skal forkyndes i en anden medlemsstat.

2. Hver medlemsstat udpeger de embedsmænd, myndigheder eller andre personer, i det følgende benævnt "modtagende instanser", der er kompetente til at modtage retslige og udenretslige dokumenter fra en anden medlemsstat.

3. Medlemsstaterne kan udpege én fremsendende instans og én modtagende instans eller en enkelt instans, som varetager begge funktioner. Forbundsstater, stater med flere retssystemer og stater med autonome territoriale områder kan udpege flere sådanne instanser. Udpegelsen gælder for fem år og kan forlænges hvert femte år.

4. Hver medlemsstat giver Kommissionen følgende oplysninger:

a) navn og adresse på de i stk. 2 og 3 omhandlede modtagende instanser

b) instansernes stedlige kompetence

c) på hvilke måder instanserne kan modtage dokumenter, og

d) hvilke sprog der kan benyttes ved udfyldelsen af formularen i bilag I.

Medlemsstaterne underretter Kommissionen om enhver senere ændring af disse oplysninger.

Artikel 3

Central enhed

Hver medlemsstat udpeger en central enhed, som har til opgave:

a) at give oplysninger til de fremsendende instanser

b) at søge løsninger på vanskeligheder, som måtte opstå i forbindelse med fremsendelse af dokumenter med henblik på forkyndelse

c) i undtagelsestilfælde, på anmodning af den fremsendende instans at sende en anmodning om forkyndelse videre til den kompetente modtagende instans.

Forbundsstater, stater med flere retssystemer og stater med autonome territoriale områder kan udpege flere centrale enheder.

KAPITEL II

RETSLIGE DOKUMENTER

Artikel 4

Fremsendelse af dokumenter

1. Retslige dokumenter fremsendes direkte og hurtigst muligt mellem de instanser, der er udpeget på grundlag af artikel 2.

2. Fremsendelse af dokumenter, anmodninger, bekræftelser, modtagelsesbeviser, attester og alle andre papirer mellem fremsendende og modtagende instanser kan ske på enhver egnet måde, forudsat at indholdet af det modtagne dokument er en tro gengivelse af det afsendte dokument, og at alle angivelser på dokumentet er let læselige.

3. Det dokument, der ønskes fremsendt, skal ledsages af en anmodning, som udfærdiges på formularen i bilag I. Formularen skal udfyldes på modtagerstatens officielle sprog eller, hvis der er flere officielle sprog i den pågældende medlemsstat, på det officielle sprog eller et af de officielle sprog på det sted, hvor forkyndelsen skal finde sted, eller på et andet sprog, som modtagerstaten har meddelt, at den kan acceptere. Hver medlemsstat skal angive, hvilket andet eller hvilke andre af Den Europæiske Unions institutioners officielle sprog end dens eget eller dens egne den kan acceptere, at anmodningen affattes på.

4. Alle dokumenter og papirer, der fremsendes, er fritaget for legalisering eller tilsvarende formaliteter.

5. Hvis den fremsendende instans ønsker en kopi af dokumentet returneret sammen med den i artikel 10 omhandlede attest, fremsendes dokumentet i to eksemplarer.

Artikel 5

Oversættelse af dokumenter

1. Rekvirenten skal af den fremsendende instans, som han overdrager dokumentet til med henblik på fremsendelse, underrettes om, at adressaten kan nægte at modtage dokumentet, hvis det ikke er affattet på et af de i artikel 8 omhandlede sprog.

2. Rekvirenten afholder eventuelle udgifter til oversættelse, der er påløbet forud for dokumentets fremsendelse, med forbehold af en eventuel senere afgørelse truffet af retten eller den kompetente myndighed om, hvem disse udgifter påhviler.

Artikel 6

Modtagelse af dokumenter ved den modtagende instans

1. Den modtagende instans sender ved modtagelsen af et dokument snarest muligt og under alle omstændigheder senest syv dage efter modtagelsen på den hurtigst mulige måde den fremsendende instans et modtagelsesbevis på formularen i bilag I.

2. Kan anmodningen om forkyndelse ikke imødekommes på grundlag af de fremsendte oplysninger eller dokumenter, tager den modtagende instans på den hurtigst mulige måde kontakt med den fremsendende instans for at rekvirere de manglende oplysninger eller dokumenter.

3. Hvis anmodningen om forkyndelse klart falder uden for denne forordnings anvendelsesområde, eller hvis forkyndelse er umulig, fordi de formelle krav ikke er opfyldt, returneres anmodningen og de fremsendte dokumenter til den fremsendende instans straks efter modtagelsen sammen med den formular til meddelelse om returnering, der findes i bilag I.

4. En modtagende instans, der modtager et dokument til forkyndelse, som den ikke har stedlig kompetence til at forkynde, skal sende dokumentet og anmodningen videre til den kompetente modtagende instans i samme medlemsstat, hvis de i artikel 4, stk. 3, nævnte betingelser er opfyldt, og underrette den fremsendende instans herom under anvendelse af den formular, der findes i bilag I. Den stedligt kompetente modtagende instans underretter på den i stk. 1 nævnte måde den fremsendende instans, når den har modtaget dokumentet.

Artikel 7

Forkyndelse af dokumenter

1. Den modtagende instans forkynder dokumentet eller lader det forkynde enten i overensstemmelse med modtagerstatens lovgivning eller på den særlige måde, som den fremsendende instans har anmodet om, medmindre denne måde er uforenelig med modtagerstatens lovgivning.

2. Den modtagende instans tager de nødvendige skridt til at forkynde dokumentet hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden for en måned efter modtagelsen. Har det ikke været muligt at forkynde dokumentet inden for en måned efter modtagelsen,

a) underretter den modtagende instans omgående den fremsendende instans herom på formularen i bilag I, som udfyldes i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, og

b) fortsætter den modtagende instans med at tage de nødvendige skridt til at forkynde dokumentet, medmindre den fremsendende instans tilkendegiver noget andet, hvis forkyndelse synes at være mulig inden for rimelig tid.

Artikel 8

Mulighed for at nægte at modtage dokumentet

1. Den modtagende instans underretter ved brug af formularen i bilag II adressaten om, at han eller hun kan nægte at modtage det dokument, der skal forkyndes, ved forkyndelsen eller ved at sende det til den modtagende instans senest en uge efter, hvis det ikke er affattet på et af følgende sprog eller ledsaget af en oversættelse til et af disse sprog:

a) et sprog, som adressaten forstår,

eller

b) modtagerstatens officielle sprog eller, hvis der er flere officielle sprog i den pågældende medlemsstat, det officielle sprog eller et af de officielle sprog på det sted, hvor forkyndelsen skal ske.

2. Har den modtagende instans fået oplyst, at adressaten nægter at modtage dokumentet, jf. stk. 1, underretter den straks den fremsendende instans herom ved hjælp af den i artikel 10 omhandlede attest og returnerer anmodningen og de dokumenter, der ønskes oversat, til den fremsendende instans.

3. Har adressaten under de i stk. 1 omhandlede omstændigheder nægtet at modtage dokumentet, kan der rettes op på forkyndelsesfejlen ved i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning at forkynde dokumentet ledsaget af en oversættelse til et af de i stk. 1 fastsatte sprog for adressaten.

I så fald gælder den dato, på hvilken dokumentet ledsaget af oversættelsen er forkyndt i overensstemmelse med loven i modtagerstaten, som forkyndelsesdato. Skal et dokument i henhold til en medlemsstats lov forkyndes inden for en bestemt frist, gælder den dato, på hvilken det oprindelige dokument blev forkyndt, jf. artikel 9, stk. 2, dog som forkyndelsesdato i relation til rekvirenten.

4. Denne artikels stk. 1 til 3 finder anvendelse på de fremsendelses- og forkyndelsesmetoder for retslige dokumenter, der er omhandlet i artikel 12 til 15.

5. Ved anvendelsen af stk. 1 i denne artikel underretter de diplomatiske eller konsulære repræsentanter, hvis forkyndelsen sker i overensstemmelse med artikel 13, eller myndighederne eller de kompetente personer, hvis forkyndelsen sker i overensstemmelse med artikel 14, adressaten om, at denne kan nægte at modtage dokumentet, og om at ethvert dokument, der nægtes modtaget, skal sendes til de pågældende repræsentanter, myndigheder eller personer.

Artikel 9

Forkyndelsesdato

1. Datoen for et dokuments forkyndelse i henhold til artikel 7 er den dato, på hvilken dokumentet forkyndes i overensstemmelse med modtagerstatens lovgivning, jf. dog artikel 8.

2. Hvis et dokument i henhold til en medlemsstats lovgivning skal være forkyndt inden for en bestemt frist, er den dato, der gælder i forhold til rekvirenten, dog den, der er fastsat i lovgivningen i denne medlemsstat.

3. Denne artikels stk. 1 og 2 finder anvendelse på de fremsendelses- og forkyndelsesmetoder for retslige dokumenter, der er omhandlet i artikel 12 til 15.

Artikel 10

Afleveringsattest og kopi af det forkyndte dokument

1. Når formaliteterne i forbindelse med forkyndelsen af dokumentet er opfyldt, udfærdiges der på formularen i bilag I en attest som bevis for forkyndelsen, og attesten sendes til den fremsendende instans og ledsages af en kopi af det forkyndte dokument, hvis artikel 4, stk. 5, finder anvendelse.

2. Attesten udfyldes på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i afsenderstaten eller på et andet sprog, som afsenderstaten har meddelt, at den kan acceptere. Hver medlemsstat skal angive, hvilket andet eller hvilke andre af Den Europæiske Unions institutioners officielle sprog end dens eget eller dens egne den kan acceptere, at formularen affattes på.

Artikel 11

Omkostninger i forbindelse med forkyndelsen

1. Forkyndelse af retslige dokumenter fra en anden medlemsstat medfører ikke krav på betaling eller refusion af afgifter eller omkostninger i forbindelse med modtagerstatens bistand.

2. Rekvirenten skal dog betale eller refundere omkostninger i forbindelse med:

a) arbejde udført af en stævningsmand eller en person, som er kompetent efter modtagerstatens lovgivning

b) anvendelse af en særlig fremgangsmåde i forbindelse med forkyndelsen.

Omkostninger i forbindelse med brug af en stævningsmand eller anden person, der er kompetent efter modtagerstatens lov, beregnes efter et af den pågældende medlemsstat på forhånd fastsat fast gebyr under overholdelse af principperne om proportionalitet og ikke-forskelsbehandling. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen sådanne fastsatte gebyrer.

Artikel 12

Fremsendelse ad konsulær eller diplomatisk vej

Hver medlemsstat har i særlige tilfælde adgang til at benytte konsulær eller diplomatisk vej til at fremsende retslige dokumenter, der skal forkyndes, til de instanser i en anden medlemsstat, som er udpeget på grundlag af artikel 2 eller 3.

Artikel 13

Forkyndelse af dokumenter ved diplomatiske eller konsulære repræsentanter

1. Hver medlemsstat har adgang til uden anvendelse af tvang at forkynde retslige dokumenter for personer, der er bosat i en anden medlemsstat, direkte ved sine diplomatiske eller konsulære repræsentanter.

2. Hver medlemsstat kan i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, meddele, at den modsætter sig en sådan forkyndelse på sit territorium, medmindre dokumentet skal forkyndes for en person, der er statsborger i den medlemsstat, hvorfra dokumentet hidrører.

Artikel 14

Forkyndelse ved brug af posttjenester

Hver medlemsstat har adgang til at lade forkyndelse af retslige dokumenter for personer, der er bosat i en anden medlemsstat, foretage direkte ved brug af posttjenester i form af rekommanderet brev med modtagelsesbevis eller tilsvarende.

Artikel 15

Direkte forkyndelse

Enhver, der har interesse i en retssag, kan lade forkyndelse af retslige dokumenter foretage direkte ved stævningsmænd, embedsmænd eller andre kompetente personer i modtagerstaten, hvis en sådan direkte forkyndelse er tilladt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning.

KAPITEL III

UDENRETSLIGE DOKUMENTER

Artikel 16

Fremsendelse

Udenretslige dokumenter kan fremsendes med henblik på forkyndelse i en anden medlemsstat i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning.

KAPITEL IV

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 17

Gennemførelsesbestemmelser

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning vedtages, for så vidt angår opdateringer eller tekniske ændringer i standardformularerne i bilag I og II, efter forskriftsproceduren med kontrol som omhandlet i artikel 18, stk. 2.

Artikel 18

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1 til 4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF i overensstemmelse med samme afgørelses artikel 8.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 19

Sagsøgte, der ikke giver møde

1. Når en stævning eller et tilsvarende dokument har skullet sendes til en anden medlemsstat med henblik på forkyndelse efter denne forordning, og sagsøgte ikke er mødt, må dommeren ikke afgøre sagen, før det er fastslået:

a) enten at dokumentet er forkyndt ved anvendelse af en af de fremgangsmåder, der har hjemmel i modtagerstatens lovgivning for forkyndelse af dokumenter i indenlandske sager for personer, som opholder sig på dens territorium, eller

b) at dokumentet faktisk er forkyndt for sagsøgte eller på hans bopæl i overensstemmelse med en anden fremgangsmåde, som har hjemmel i denne forordning,

og at forkyndelsen i hvert af disse tilfælde har fundet sted i så god tid, at sagsøgte har kunnet varetage sine interesser under sagen.

2. Hver medlemsstat kan i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, meddele, at dommeren uanset stk. 1 kan afgøre sagen, selv om der ikke er modtaget nogen attest som bevis for forkyndelse, såfremt følgende betingelser alle er opfyldt:

a) dokumentet er fremsendt på en af de måder, der har hjemmel i denne forordning

b) et tidsrum, som dommeren anser for tilstrækkeligt i den enkelte sag, dog mindst seks måneder, er forløbet siden datoen for dokumentets fremsendelse

c) ingen attest har kunnet opnås til trods for, at ethvert rimeligt forsøg er gjort for at opnå den gennem de kompetente myndigheder eller organer i modtagerstaten.

3. Uanset stk. 1 og 2 kan dommeren i påtrængende tilfælde træffe bestemmelse om en hvilken som helst foreløbig eller sikrende foranstaltning.

4. Når en stævning eller et tilsvarende dokument har skullet sendes til en anden medlemsstat med henblik på forkyndelse efter denne forordning, og der er afsagt dom over en sagsøgt, som ikke er mødt, har dommeren mulighed for i forhold til sagsøgte at tilsidesætte virkningerne af, at fristen for appel er udløbet, såfremt:

a) sagsøgte uden egen skyld ikke har fået kendskab til dokumentet i så god tid, at han kunne varetage sine interesser under sagen, eller uden egen skyld ikke har fået kendskab til dommen i så god tid, at han kunne appellere den, og

b) sagsøgtes indsigelser ikke forekommer helt grundløse.

Anmodning om adgang til appel skal fremsættes inden en rimelig tid efter, at sagsøgte har fået kendskab til dommen.

Hver medlemsstat kan i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, meddele, at anmodningen ikke vil blive imødekommet, hvis den fremsættes efter udløbet af en frist, som angives i meddelelsen, men som ikke kan være kortere end et år efter afsigelsen af dommen.

5. Stk. 4 anvendes ikke på afgørelser om personers status eller handleevne.

Artikel 20

Forholdet til aftaler eller arrangementer, som medlemsstaterne er parter i

1. Med hensyn til de forhold, som dækkes af denne forordnings anvendelsesområde, har denne forordning forrang for de af medlemsstaterne indgåede bilaterale eller multilaterale aftaler eller arrangementer, navnlig artikel IV i protokollen til Bruxelles-konventionen af 1968 og Haag-konventionen af 15. november 1965.

2. Denne forordning er ikke til hinder for, at medlemsstaterne hver især opretholder eller indgår aftaler eller arrangementer for yderligere at fremskynde eller forenkle dokumentfremsendelsen, forudsat at de er forenelige med denne forordning.

3. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen:

a) en kopi af de i stk. 2 omhandlede aftaler eller arrangementer, som medlemsstaterne har indgået indbyrdes, og udkast til de aftaler eller arrangementer, som de agter at indgå, og

b) enhver opsigelse eller ændring af disse aftaler eller arrangementer.

Artikel 21

Retshjælp

Denne forordning berører ikke anvendelsen mellem de medlemsstater, der er parter i følgende konventioner, af artikel 23 i konventionen af 17. juli 1905 angående civilprocessen, artikel 24 i konventionen af 1. marts 1954 angående civilprocessen og artikel 13 i konventionen af 25. oktober 1980 om international retshjælp.

Artikel 22

Beskyttelse af fremsendte oplysninger

1. Oplysninger, herunder navnlig personoplysninger, der fremsendes efter denne forordning, må af de modtagende instanser kun anvendes til det formål, der lå til grund for fremsendelsen.

2. De modtagende instanser sikrer, at sådanne oplysninger behandles fortroligt i overensstemmelse med modtagerstatens lovgivning.

3. Stk. 1 og 2 berører ikke den nationale lovgivning, i henhold til hvilken de berørte personer har ret til at blive holdt orienteret om den anvendelse, der gøres af oplysninger, som fremsendes efter denne forordning.

4. Denne forordning berører ikke anvendelsen af direktiv 95/46/EF og 97/66/EF.

Artikel 23

Meddelelser og offentliggørelse

1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de oplysninger, som er omhandlet i artikel 2, 3, 4, 10, 11, 13, 15 og 20.

2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen såfremt et dokument i henhold til en medlemsstats lovgivning skal forkyndes inden for en bestemt frist som omhandlet i artikel 8, stk. 3, og artikel 9, stk. 2.

3. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende de i stk. 1 nævnte oplysninger med undtagelse af adresser og andre kontaktoplysninger for instanserne og for de centrale enheder og de geografiske områder, hvor de har kompetence.

4. Kommissionen udarbejder en håndbog, indeholdende de i stk. 1 nævnte oplysninger, der med jævne mellemrum opdateres og gøres elektronisk tilgængelig, herunder via det europæiske retlige netværk på det civil- og handelsretlige område, der er oprettet i overensstemmelse med Rådets beslutning 2001/470/EF.

Artikel 24

Genbehandling

Senest den 1. juni 2011 og herefter hvert femte år forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om forordningens anvendelse, bl.a. med en vurdering af de i henhold til artikel 2 udpegede instansers effektivitet og den praktiske anvendelse af artikel 3, litra c), og artikel 9. Rapporten ledsages i givet fald af forslag til, hvordan forordningen kan tilpasses til udviklingen inden for forkyndelsesordningerne.

Artikel 25

Ophævelse

1. Forordning (EF) nr. 1348/2000 ophæves fra og med nærværende forordnings anvendelsesdato.

2. Enhver henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 gælder som en henvisning til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.

Artikel 26

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2008 med undtagelse af artikel 23, som anvendes fra den 1. oktober 2007.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

BILAG I

ANMODNING OM FORKYNDELSE AF DOKUMENTER

(Artikel 4, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (1))

Referencenummer: ….

1. FREMSENDENDE INSTANS

1.1. Navn:

1.2. Adresse:

1.2.1. Gade + nummer/postboks:

1.2.2. Postnummer + bynavn:

1.2.3. Land:

1.3. Tlf.:

1.4. Telefax (*):

_________

(1) EUT L …

(*) Fakultativt

1.5. E-post (*):

2. MODTAGENDE INSTANS

2.1. Navn:

2.2. Adresse:

2.2.1. Gade + nummer/postboks:

2.2.2. Postnummer + bynavn:

2.2.3. Land:

2.3. Tlf.:

2.4. Telefax (*):

2.5. E-post (*):

3. REKVIRENT

3.1. Navn:

3.2. Adresse:

_________

(*) Fakultativt

3.2.1. Gade + nummer/postboks:

3.2.2. Postnummer + bynavn:

3.2.3. Land:

3.3. Tlf. (*):

3.4. Telefax (*):

3.5. E-post (*):

4. ADRESSAT

4.1. Navn:

4.2. Adresse:

4.2.1. Gade + nummer/postboks:

4.2.2. Postnummer + bynavn:

4.2.3. Land:

_________

(*) Fakultativt

4.3. Tlf. (*):

4.4. Telefax (*):

4.5. E-post (*):

4.6. Personnummer/socialsikringsnummer/virksomhedsnummer/eller lignende (*):

5. FORKYNDELSESMÅDE

5.1. Ifølge lovgivningen i den modtagende medlemsstat

5.2. På følgende særskilte måde:

5.2.1. Hvis denne måde ikke er forenelig med lovgivningen i den modtagende medlemsstat, skal dokumentet da forkyndes i overensstemmelse med denne lovgivning:

5.2.1.1. ja

5.2.1.2. nej

6. DOKUMENT, DER SKAL FORKYNDES

6.1. Dokumentets art

6.1.1. retsligt:

_________

(*) Fakultativt

6.1.1.1. stævning

6.1.1.2. dom

6.1.1.3. appel

6.1.1.4. andet

6.1.2. udenretsligt

6.2. Dato eller frist, hvorefter forkyndelse ikke længere er nødvendig (*):

………….(dag) ………….(måned)………….(år)

6.3. Sprog, som dokumentet er affattet på:

6.3.1. original ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV, andet:

6.3.2. oversættelse (*) ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV, andet:

6.4. Antal bilag:

7. EN KOPI AF DOKUMENTET SKAL RETURNERES SAMMEN MED FORKYNDELSESATTESTEN (jf. artikel 4, stk. 5, i forordningen)

_________

(*) Fakultativt

7.1. Ja (i så tilfælde skal det dokument, der skal forkyndes, fremsendes i to eksemplarer)

7.2. Nej

1. I henhold til artikel 7, stk. 2, i forordningen skal de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på forkyndelsen, træffes så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden en måned efter modtagelsen. Hvis det ikke har været muligt at foretage forkyndelsen inden en måned efter modtagelsen, skal den fremsendende instans underrettes herom ved brug af formularen i punkt 13.

2. Hvis det ikke er muligt at efterkomme anmodningen på grundlag af de fremsendte oplysninger og dokumenter, skal der i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordningen på hurtigst mulige måde tages kontakt til den fremsendende instans med henblik på at rekvirere de manglende oplysninger eller dokumenter.

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

Referencenummer for den fremsendende instans:

Referencenummer for den modtagende instans:

KVITTERING FOR MODTAGELSE

(Artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager)

Ved modtagelsen af et dokument skal denne kvittering snarest muligt og senest syv dage efter modtagelsen sendes til den fremsendende instans på den hurtigst mulige måde.

8. MODTAGELSESDATO:

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

Referencenummer for den fremsendende instans:

Referencenummer for den modtagende instans:

FORMULAR TIL MEDDELELSE OM RETURNERING AF ANMODNING OG DOKUMENT

(Artikel 6, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager)

Anmodningen og dokumenterne skal returneres straks efter modtagelsen.

9. BEGRUNDELSE:

9.1. Anmodningen falder klart uden for forordningens anvendelsesområde:

9.1.1. dokumentet vedrører hverken civile eller kommercielle anliggender

9.1.2. der er ikke tale om en anmodning om forkyndelse fra en medlemsstat til en anden medlemsstat

9.2. Manglende opfyldelse af de formelle krav, hvilket gør forkyndelsen umulig:

9.2.1. dokumentet er vanskeligt at læse

9.2.2. formularen er ikke udfyldt på det korrekte sprog

9.2.3. det modtagne dokument er ikke en tro gengivelse af originalen

9.2.4. andet (skal præciseres):

9.3. Forkyndelsesmåden er ikke forenelig med den modtagende medlemsstats lovgivning (artikel 7, stk. 1, i forordningen)

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

Referencenummer for den fremsendende instans:

Referencenummer for den modtagende instans:

MEDDELELSE OM VIDERESENDELSE AF ANMODNING OG DOKUMENT TIL DEN STEDLIGT KOMPETENTE MODTAGENDE INSTANS

(Artikel 6, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager)

Anmodningen og dokumentet er sendt videre til nedenstående instans, som har den stedlige kompetence til at foretage forkyndelsen:

10.1. Navn:

10.2. Adresse:

10.2.1. Gade + nummer/postboks:

10.2.2. Postnummer + bynavn:

10.2.3. Land:

10.3. Tlf.:

10.4. Telefax (*):

_________

(*) Fakultativt

10.5. E-post (*):

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

_________

(*) Fakultativt

Referencenummer for den fremsendende instans:

Referencenummer på den kompetente modtagende instans:

KVITTERING FOR MODTAGELSE FRA DEN STEDLIGT KOMPETENTE INSTANS TIL DEN FREMSENDENDE INSTANS

(Artikel 6, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager)

Denne kvittering skal ved modtagelsen af et dokument snarest muligt og senest syv dage efter modtagelsen sendes til den fremsendende instans på den hurtigst mulige måde.

11. MODTAGELSESDATO:

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

Referencenummer for den fremsendende instans:

Referencenummer for den modtagende instans:

BEVIS FOR DOKUMENTERNES FORKYNDELSE ELLER MANGLENDE FORKYNDELSE

(Artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager)

Forkyndelsen foretages hurtigst muligt. Har det ikke været muligt at foretage forkyndelsen senest en uge efter modtagelsen af dokumentet, underretter den modtagende instans under alle omstændigheder den fremsendende instans herom (jf. artikel 7, stk. 2, i forordningen).

12. DOKUMENTET ER FORKYNDT

a) 12.1. Dato for forkyndelsen og den adresse, hvor den har fundet sted:

b) 12.2. Dokumentet er:

A) 12.2.1. forkyndt efter den modtagende medlemsstats lovgivning dvs.:

12.2.1.1. udleveret:

12.2.1.1.1. til adressaten

12.2.1.1.2. til en anden person

12.2.1.1.2.1. Navn:

12.2.1.1.2.2. Adresse:

12.2.1.1.2.2.1. Gade + nummer/postboks:

12.2.1.1.2.2.2. Postnummer + bynavn:

12.2.1.1.2.2.3. Land:

12.2.1.1.2.3. Tilknytning til adressaten:

Familie Ansat Andet

12.2.1.1.3. på adressatens bopæl

12.2.1.2. forkyndt pr. post

12.2.1.2.1. uden kvittering for modtagelse

12.2.1.2.2. med kvittering for modtagelse (vedlagt)

12.2.1.2.2.1. udfærdiget af adressaten

12.2.1.2.2.2. udfærdiget af en anden person

12.2.1.2.2.2.1. Navn:

12.2.1.2.2.2.2. Adresse

12.2.1.2.2.2.2.1. Gade + nummer/postboks:

12.2.1.2.2.2.2.2. Postnummer + bynavn:

12.2.1.2.2.2.2.3. Land:

12.2.1.2.2.2.3. Tilknytning til adressaten:

Familie Ansat Andet

12.2.1.3. anden forkyndelsesmåde (skal præciseres):

B) 12.2.2. forkyndt på følgende særlige måde (skal præciseres):

c) 12.3. Adressaten er skriftligt blevet underrettet om, at han eller hun kan nægte at modtage dokumentet, hvis det ikke er udfærdiget på eller ledsaget af en oversættelse til enten et sprog, som han eller hun forstår, eller som er det officielle sprog på forkyndelsesstedet.

13. OPLYSNINGER, SOM GIVES I HENHOLD TIL ARTIKEL 7, STK. 2

Det har ikke inden for en måned efter modtagelsen af dokumentet været muligt at foretage forkyndelsen

14. DOKUMENTET ER NÆGTET MODTAGET

Adressaten har nægtet at modtage dokumentet med henvisning til det anvendte sprog. Dokumentet er vedlagt denne attest.

15. ÅRSAGEN TIL, AT DOKUMENTET IKKE ER FORKYNDT

15.1. Ukendt adresse

15.2. Adressaten har ikke kunnet findes

15.3. Det har ikke været muligt at forkynde dokumentet inden den dato eller den frist, som er angivet i punkt 6.2

15.4. Andet (skal præciseres):

Dokumentet er vedlagt denne attest.

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

BILAG II

UNDERRETNING AF ADRESSATEN OM DENNES RET TIL AT NÆGTE AT MODTAGE ET DOKUMENT

(Artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../… om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager)

ES: …

CS: …

DA: Vedlagte dokument forkyndes hermed i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../…. om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager .

De kan nægte at modtage dokumentet, hvis det ikke er udfærdiget på eller ledsaget af en oversættelse til enten et sprog, som De forstår, eller som er det officielle sprog på forkyndelsesstedet.

Hvis De ønsker at gøre brug af denne ret, skal De nægte at modtage dokumentet ved forkyndelsen direkte over for den person, der forkynder det, eller returnere det til nedenstående adresse senest en uge efter forkyndelsen med angivelse af, at De nægter modtagelse.

ADRESSE:

1. Navn:

2. Adresse:

2.1. Gade + nummer/postboks:

2.2. Postnummer + bynavn:

2.3. Land:

3. Tlf.:

4. Telefax (*):

5. E-post (*):

________

(*) Fakultativt

ERKLÆRING FRA MODTAGEREN

Jeg nægter at modtage vedlagte dokument, da det ikke er udfærdiget på eller ledsaget af en oversættelse til enten et sprog, som jeg forstår, eller som er det officielle sprog på forkyndelsesstedet.

Jeg forstår følgende sprog:

Spansk ⁪ Lettisk ⁪

Tjekkisk ⁪ Litauisk ⁪

Dansk ⁪ Ungarsk ⁪

Tysk ⁪ Maltesisk ⁪

Estisk ⁪ Nederlandsk ⁪

Græsk ⁪ Polsk ⁪

Engelsk ⁪ Portugisisk ⁪

Fransk ⁪ Slovakisk ⁪

Italiensk ⁪ Slovensk ⁪

Finsk ⁪ Svensk ⁪

Andre: ⁪ præciseres:…………………………………………………

Udfærdiget i:

Dato:

Underskrift og/eller stempel:

DE:

ET: …

EL: … |

EN:...

FR: … |

IT: … |

LV: … |

LT: … |

HU: …

MT: …

NL: …

PL: …

PT: …

SK: …

SL: …

FI: …

SV: …

________________________

BILAG III

TABEL TIL SAMMENLIGNING MED RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 1348/2000

Ophævede artikler | Tilsvarende artikler i den nye tekst |

1 | 1 |

2 | 2 |

3 | 3 |

4 | 4 |

5 | 5 |

6 | 6 |

7 | 7 |

8 | 8 |

9 | 9 |

10 | 10 |

11 | 11 |

12 | 12 |

13 | 13 |

14 | 14 |

15 | 15 |

16 | 16 |

17 | 17 |

18 | 18 |

19 | 19 |

20 | 20 |

21 | 21 |

22 | 22 |

23 | 23 |

24 | 24 |

Bilag | Bilag I |

[1] KOM(2005) 305 endelig.

[2] CESE 231/2006.

[3] EUT C […] af […], s. […].

[4] EUT C […] af […], s. […].

[5] EFT C 261 af 27.8.1997, s. 1. Samme dag som konventionen blev udfærdiget, tog Rådet begrundelsen til konventionen til efterretning. Denne findes på side 26 i førnævnte udgave af EFT.

[6] EFT L 160 af 30.6.2000, s. 37.

[7] KOM/2004/603 endelig. Bilag: MACROBUTTON HtmlResAnchor SEC(2004) 1145

[8] EFT L 160 af 30.6.2000, s. 37.

[9] EFT L 174 af 27.6.2001, s. 25.

[10] EFT L 124 af 8.6.1971, s. 1.

[11] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved beslutning 2006/512/EF (EFT L 200 af 22.7.2006, s. 11).

[12] Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager (EFT L 299 af 31.12.1972, s. 32; konsolideret udgave, EFT C 27 af 26.1.1998, s. 1).

[13] EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

[14] EFT L 24 af 30.1.1998, s. 1.