BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET

Det har høj prioritet for Kommissionen at sikre, at den gældende EU-ret er ajourført og egnet til formålet. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen var allerede i den interinstitutionelle aftale af 16.12.2003 om bedre lovgivning[1] enige om, at EU-rettens omfang skulle reduceres ved at ophæve retsakter, der ikke længere fandt anvendelse. Disse retsakter skulle fjernes fra den gældende EU-ret for at forbedre gennemsigtighed og give EU's borgere og medlemsstater en højere grad af sikkerhed.

Dette er i overensstemmelse med Kommissionens politik om målrettet regulering. I sin meddelelse af juni 2014 om "programmet for målrettet og effektiv regulering (REFIT): Status og udsigter for fremtiden"[2] skrev Kommissionen, at den var i gang med at gennemgå gældende ret med hensyn til politimæssigt og retligt samarbejde i straffesager for at identificere de retsakter, der kan ophæves med den begrundelse, at den i traktaterne fastsatte overgangsperiode er udløbet.

Kommissionen er nu færdig med sin vurdering af de retsakter, der vedrører frihed, sikkerhed og retfærdighed, herunder den tidligere tredje søjle i EU-retten. En række retsakter, som er blevet vedtaget i de seneste årtier, er ikke længere er relevante. De er ikke længere relevante på grund af deres midlertidige natur eller på grund af, at deres indhold er blevet erstattet af senere retsakter. Af hensyn til retssikkerheden foreslår Kommissionen, at de foranstaltninger, der henvises til i dette forslag, tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.

I. Eksekutivkomitéens afgørelse Sch/Com-ex (95) PV 1 rev[3] henviste til en meget specifik situation om forudgående høringer, som Portugal ønskede i forhold til indonesiske visumansøgere. Afgørelsen blev forældet, da forordning (EF) nr. 810/2009[4] (visumkodeks) og forordning (EF) nr. 767/2008[5] (VIS-forordningen) fastsatte nye regler om forudgående høringer af andre medlemsstater.

II. Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (95) 21[6] henviser til Schengen-staternes forpligtelse til at udveksle statistiske oplysninger for bedre at kunne overvåge migration over de ydre grænser med støtte fra Schengen-sekretariatet. Afgørelsen blev forældet ved Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004[7], som overdrog udførelsen af risikoanalyser af nye risici ved de ydre grænser og udvikling og drift af informationssystemer, der giver mulighed for at udveksle denne type oplysninger, herunder informations- og koordineringsnettet, som blev oprettet ved beslutning 2005/267/EF[8], og det europæiske grænseovervågningssystem, som blev oprettet ved forordning (EF) nr. 1052/2013[9], til FRONTEX.

III. Eksekutivkomitéens afgørelse (SCH-COM-ex (96) 13 rev. 1)[10] fastsatte principperne for rettigheder og forpligtelser, som de repræsenterende og de repræsenterede stater har i forbindelse med udstedelse af Schengen-visum i tredjelande, hvor alle Schengen-stater ikke er repræsenteret. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 810/2009[11], som indførte et nyt regelsæt for repræsentationsordninger i situationer, hvor en medlemsstat indvilliger i at repræsentere en anden medlemsstat med henblik på at behandle ansøgninger og udstede visa på denne medlemsstats vegne.

IV. Eksekutivkomitéens afgørelse (SCH-COM-ex (97) 39 rev. 1)[12] fastsatte retningslinjerne for bevismidler og indicier i forbindelse med tilbagetagelsesaftaler mellem Schengen-stater. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EF) nr. 343/2003[13] og Kommissionens forordning (EF) nr. 1560/2003[14], som fastsætter de beviselementer og indicier, der bruges til at afgøre, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning.

V. Eksekutivkomitéens afgørelse (SCH/Com-ex (98) 1 rev. 2)[15] fastsatte en række foranstaltninger med henblik på at øge effektiviteten af kontrollen ved de ydre grænser. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 562/2006, som indførte nye regler for kontrol ved de ydre grænser, og Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, som overdrog opgaven med at fremme anvendelsen af fællesskabsforanstaltninger vedrørende forvaltning af de ydre grænser til FRONTEX.

VI. Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 18 rev.[16] indførte en procedure, som skal følges af Schengen-stater, der har alvorlige problemer med at opnå laissez-passer til hjemsendelse af illegale udlændinge. Afgørelsen blev forældet, efter at de bestemte forpligtelser og fremgangsmåder, der skal opfyldes af myndighederne i tredjelande og i EU-stater for at hjemsende udlændinge, der opholder sig ulovligt i EU, blev indføjet i de tilbagetagelsesaftaler, som EU har indgået med tredjelande.

VII. Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 21[17] vedtog en række fælles regler for anbringelse af visummærkaten på alle visumansøgeres pas som hjælp til at undgå, at den samme person søger visum flere steder eller på hinanden følgende gang. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 810/2009 (visumkodeks).

VIII-IX. Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 37 def 2[18] indførte en integreret tilgang for at styrke bekæmpelsen af illegal indvandring, som blev sat i kraft af Centralgruppens afgørelse SCH/C (98) 117[19]. Afgørelserne blev forældede ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 377/2004[20], som fastsatte en fælles ramme for udsendelse af indvandringsforbindelsesofficerer til tredjelande, forordning (EF) nr. 562/2006, som fastsatte en række fælles foranstaltninger vedrørende kontrol ved de ydre grænser, og Rådets afgørelse 2009/371/RIA[21], som overdrog specifikke opgaver i forbindelse med udveksling af oplysninger til Europol.

X. Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com (98) 59 rev[22] indeholdt et sæt retningslinjer for koordineret anvendelse af dokumentrådgivere i fly- og skibstrafik samt ved medlemsstaternes konsulære repræsentationer med henblik på at styrke bekæmpelsen af ulovlig indvandring i Schengen-området. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 377/2004, som fastsatte nye regler for udsendelse af indvandringsforbindelsesofficerer til tredjelande.

XI. Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (99) 7 rev. 2[23] godkendte planen for gensidig udstationering af forbindelsesofficerer, som skal rådgive og yde støtte ved gennemførelsen af sikrings- og kontrolopgaver ved de ydre grænser. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 562/2006 og forordning (EF) nr. 2007/2004[24], som fastsætter den nye retlige ramme for samarbejde mellem medlemsstaterne om kontrol af den ydre grænse, herunder for udstationering af forbindelsesofficerer.

XII. Rådets forordning (EF) nr.189/2008[25] indførte specifikationer for visse SIS II-test med henblik på at vise, at det centrale SIS II-system, kommunikationsinfrastrukturen og interaktionerne mellem det centrale SIS II-system og de nationale systemer (N.SIS II) kan fungere i overensstemmelse med de tekniske og funktionelle krav, der er fastsat i SIS II-retsinstrumenterne. Forordningen havde ikke længere retlig virkning, da SIS II gik i luften den 9. april 2013.

3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET

Oversigt over de foreslåede foranstaltninger Forslaget ophæver en række retlige foranstaltninger inden for området frihed, sikkerhed og retfærdighed, som er blevet forældet.

Retsgrundlag Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 28. april 1995 om fælles visumpolitik (Sch/Com-ex (95) PV 1 rev) er artikel 77, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 20. december 1995 om hurtig udveksling mellem Schengen-staterne af statistiske og konkrete oplysninger om mulige mangler ved de ydre grænser (SCH/Com-ex (95) 21) er artikel 77, stk. 2, litra d), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 27. juni 1996 om principper for udstedelse af Schengen-visa i overensstemmelse med artikel 30, stk. 1, litra a), i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen (SCH/Com-ex (96) 13 rev. 1) er artikel 77, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 15. december 1997 om retningslinjer for bevismidler og indicier i forbindelse med tilbagetagelsesaftaler mellem Schengen-stater (SCH/Com-ex (97) 39 rev. ) er artikel 78, stk. 2, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 21. april 1998 om taskforcens aktiviteter (Sch/Com-ex (98) 1 rev 2) er artikel 77, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 2, litra c) og d), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 23. juni 1998 om de foranstaltninger, der skal træffes over for lande, som volder problemer med hensyn til udstedelse af dokumenter, som er nødvendige for udsendelse fra Schengen-området (SCH/Com-ex (98) 18 rev.) er artikel 78, stk. 2, litra g), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 23. juni 1998 om stempling af visumansøgeres pas (SCH/Com-ex (98) 21) er artikel 77, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 27. oktober 1998 om foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring (SCH/Com-ex (98) 37 def 2) er artikel 77, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve centralgruppens afgørelse af 27. oktober 1998 om vedtagelse af foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring (SCH/C (98) 117) er artikel 77, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 16. december 1998 om koordineret anvendelse af dokumentrådgivere (SCH/Com-ex (98) 59 rev) er artikel 79, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve eksekutivkomitéens afgørelse af 28. april 1999 om forbindelsesofficerer (SCH/Com-ex (99) 7 rev 2) er artikel 87, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retsgrundlaget for at ophæve Rådets forordning (EF) nr.189/2008 af 18. februar 2008 er artikel 77, stk. 2, litra b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Nærheds- og proportionalitetsprincippet De foranstaltninger, der er omhandlet i dette forslag, er forældede, fordi deres indhold er blevet overtaget af efterfølgende retsakter. Ophævelsen af disse foranstaltninger er derfor i overensstemmelse med nærheds- og proportionalitetsprincippet. Det er EU-lovgiveren, der skal vedtage de nødvendige foranstaltninger med henblik herpå.

Valg af instrument

Foreslået reguleringsmiddel: Europa-Parlamentet og Rådets afgørelse.

4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET

Forslaget har ingen virkninger for budgettet.

2014/0337 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE

om ophævelse af visse retsakter på området frihed, sikkerhed og retfærdighed

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a), b) og d), artikel 78, stk. 2, litra e) og g), artikel 79, stk. 2, litra c) og d), og artikel 87, stk. 2, litra a),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Større gennemsigtighed i EU-retten er et væsentligt led i den strategi for bedre lovgivning, som EU-institutionerne er i gang med at gennemføre. I den forbindelse bør retsakter, som ikke længere tjener noget formål, fjernes fra gældende lovgivning.

(2) En række af de retsakter, der er vedtaget på området frihed, sikkerhed og retfærdighed er ikke længere relevante, fordi indholdet af dem er blevet overtaget af efterfølgende retsakter, selv om de ikke er blevet ophævet.

(3) Eksekutivkomitéens afgørelse Sch/Com-ex (95) PV 1 rev[26] henviste til en meget specifik situation om forudgående høringer, som Portugal ønskede i forhold til indonesiske visumansøgere. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 810/2009[27] og forordning (EF) nr. 767/2008[28], som fastsætter nye regler for forudgående høring af andre medlemsstater i forbindelse med udstedelse af visa.

(4) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (95) 21[29] fastsatte Schengen-staternes forpligtelse til at udveksle statistiske oplysninger for bedre at kunne overvåge migration over de ydre grænser. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004[30], som overdrog udførelsen af risikoanalyser af nye risici og den nuværende situation ved de ydre grænser og udvikling og drift af informationssystemer, der giver mulighed for at udveksle denne type oplysninger, til FRONTEX.

(5) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (96) 13 rev. 1[31] fastsatte principperne for rettigheder og forpligtelser, som de repræsenterende og de repræsenterede stater har i forbindelse med udstedelse af Schengen-visum i tredjelande, hvor alle Schengen-stater ikke er repræsenteret. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 810/2009, som fastsatte et nyt regelsæt for repræsentationsordninger i situationer, hvor en medlemsstat indvilliger i at repræsentere en anden medlemsstat eller med henblik på at behandle ansøgninger og udstede visa på denne medlemsstats vegne.

(6) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (97) 39 rev.[32] godkendte retningslinjerne for bevismidler og indicier i forbindelse med tilbagetagelsesaftaler mellem Schengen-stater. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EF) nr. 343/2003[33] og Kommissionens forordning (EF) nr. 1560/2003[34], som fastsætter de beviselementer og indicier, der bruges til at afgøre, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning.

(7) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 1 rev. 2[35] fastsatte en række foranstaltninger med henblik på at øge effektiviteten af kontrollen ved de ydre grænser. Afgørelsen blev forældet efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 562/2006[36], som fastsatte reglerne for passage af de ydre grænser, og Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, som overdrog opgaven med at fremme anvendelsen af fællesskabsforanstaltninger vedrørende forvaltning af de ydre grænser ved at samordne medlemsstaternes gennemførelse af sådanne foranstaltninger til FRONTEX.

(8) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 18 rev.[37] fastsatte en procedure, som skal følges af de Schengen-stater, der har alvorlige problemer med at opnå laissez-passer til hjemsendelse af illegale udlændinge, samt muligheden for på unionsniveau at undersøge behovet for at anvende andre midler af mere bindende karakter over for disse tredjelande. Afgørelsen blev forældet, efter at Unionen indgik tilbagetagelsesaftaler med en række tredjelande, som fastsatte de bestemte forpligtelser og fremgangsmåder, der skal opfyldes af myndighederne i tredjelande og i medlemsstater for så vidt angår hjemsendelse af udlændinge, der opholder sig ulovligt i Unionen.

(9) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 21[38] godkendte fælles regler for anbringelse af visummærkaten på alle visumansøgeres pas som hjælp til at undgå, at den samme person søger visum flere steder eller på hinanden følgende gang. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 810/2009, som fastsatte et nyt regelsæt for udstedelse af visa og for stempling af ansøgerens rejsedokument.

(10) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (98) 37 def. 2[39] fastsatte en række foranstaltninger med det formål at indføre en integreret tilgang for at styrke bekæmpelsen af illegal indvandring, som blev sat i kraft af centralgruppens afgørelse af 27. oktober 1998 om vedtagelse af foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring (SCH/C (98) 117). Afgørelserne blev forældede ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 377/2004[40], som indførte en fælles ramme for udsendelse af indvandringsforbindelsesofficerer til tredjelande, forordning (EF) nr. 562/2006, som indførte en række fælles foranstaltninger vedrørende kontrol ved de ydre grænser, og Rådets afgørelse 2009/371/RIA[41], som overdrog specifikke opgaver i forbindelse med udveksling af oplysninger, herunder om bekæmpelse af illegal indvandring, til Europol.

(11) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com (98) 59 rev[42] fastsatte et sæt retningslinjer for koordineret anvendelse af dokumentrådgivere i fly- og skibstrafik samt i medlemsstaternes konsulære repræsentationer med henblik på at styrke bekæmpelsen af ulovlig indvandring. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 377/2004, som fastsatte nye regler for udsendelse af indvandringsforbindelsesofficerer til tredjelande.

(12) Eksekutivkomitéens afgørelse SCH/Com-ex (99) 7 rev. 2[43] godkendte en plan for gensidig udstationering af forbindelsesofficerer, som skal rådgive og yde støtte ved gennemførelsen af sikrings- og kontrolopgaver ved de ydre grænser. Afgørelsen blev forældet ved ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 562/2006 og forordning (EF) nr. 2007/2004, som fastsatte en ny retlig ramme for samarbejde mellem medlemsstaterne om kontrol af den ydre grænse, herunder for udstationering af forbindelsesofficerer.

(13) Rådets forordning (EF) nr.189/2008[44] indførte specifikationer for visse SIS II-test med henblik på at vise, at det centrale SIS II-system, kommunikationsinfrastrukturen og interaktionerne mellem det centrale SIS II-system og de nationale systemer (N.SIS II) kan fungere i overensstemmelse med de tekniske og funktionelle krav, der er fastsat i SIS II-retsinstrumenterne. Forordningen havde ikke længere retlig virkning, da SIS II gik i drift den 9. april 2013.

(14) Af hensyn til retssikkerheden og klarheden bør disse forældede afgørelser og forordninger ophæves.

(15) Eftersom formålet med denne afgørelse, nemlig at ophæve en række forældede EU-retsakter inden for området frihed, sikkerhed og retfærdighed, ikke kan opnås af medlemsstaterne alene, men kun på unionsniveau, opfylder afgørelsen kravene om overholdelse af nærhedsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(16) I medfør af artikel 1 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse.

(17) Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF[45]. Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen heraf.

(18) Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002[46]. Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen heraf.

(19) For så vidt angår Island og Norge, udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser, der indgår i Schengenreglerne, jf. den aftale, der er indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne[47], der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1 i Rådets afgørelse 1999/437/EF[48].

(20) For så vidt angår Schweiz, udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne[49], der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1 i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF[50] og 2008/149/RIA[51].

(21) For så vidt angår Liechtenstein, udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne[52] og protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1 i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/349/EU[53] og 2011/350/EU[54] —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Ophævelse af forældede retsakter

Eksekutivkomitéens afgørelse Sch/Com-ex (95) PV 1 rev, SCH/Com-ex (95) 21, SCH/Com-ex (96) 13 rev 1, SCH/Com-ex (97) 39 rev, SCH/Com-ex (98) 1 rev 2, SCH/Com-ex (98) 18 rev, SCH/Com-ex (98) 21, SCH/Com-ex (98) 37 def 2, SCH/Com-ex (98) 59 rev, SCH/Com-ex (99) 7 rev 2, centralgruppens afgørelse SCH/C (98) 117 og Rådets forordning (EF) nr.189/2008 ophæves.

Artikel 2 Ikrafttrædelse

Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den […].

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

[1] EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

[2] KOM(2014) 368 endelig af 18.6.2014.

[3] Eksekutivkomitéens afgørelse af 28. april 1995 om fælles visumpolitik (Sch/Com-ex (95) PV 1 rev) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 175).

[4] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.09.2009, s. 1).

[5] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (EUT L 218 af 13.8.2008, s. 60).

[6] Eksekutivkomitéens afgørelse af 20. december 1995 om hurtig udveksling mellem Schengen-staterne af statistiske og konkrete oplysninger om mulige mangler ved de ydre grænser (SCH/Com-ex (95) 21) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 176).

[7] Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 af 26. oktober 2004 om oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser (EUT L 349 af 25.11.2004, s. 1).

[8] 2005/267/EF: Rådets beslutning af 16. marts 2005 om oprettelse af et sikkert, webbaseret informations- og koordineringsnet for medlemsstaternes indvandringsmyndigheder (EUT L 83 af 1.4.2005, s. 48).

[9] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1052/2013 af 22. oktober 2013 om oprettelse af det europæiske grænseovervågningssystem (Eurosur) (EUT L 295 af 6.11.2013, s. 11).

[10] Eksekutivkomitéens afgørelse af 27. juni 1996 om principper for udstedelse af Schengen-visa i overensstemmelse med artikel 30, stk. 1, litra a), i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen (SCH-COM-ex (96) 13 rev. 1) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 180).

[11] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1).

[12] Eksekutivkomitéens afgørelse af 15. december 1997 om retningslinjer for bevismidler og indicier i forbindelse med tilbagetagelsesaftaler mellem Schengen-stater (SCH/Com-ex (97) 39 rev.) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 188).

[13] Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50 af 25.2.2003, s. 1).

[14] Kommissionens forordning (EF) nr. 1560/2003 af 2. september 2003 om gennemførelsesforanstaltninger til Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 222 af 5.9.2003, s. 3).

[15] Eksekutivkomitéens afgørelse af 21. april 1998 om taskforcens aktiviteter (SCH/Com-ex (98) 1 rev. 2) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 191).

[16] Eksekutivkomitéens afgørelse af 23. juni 1998 om de foranstaltninger, der skal træffes over for lande, som volder problemer med hensyn til udstedelse af dokumenter, som er nødvendige for udsendelse fra Schengen-området (SCH/Com-ex (98) 18 rev.) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 197).

[17] Eksekutivkomitéens afgørelse af 23. juni 1998 om stempling af visumansøgeres pas (SCH/Com-ex (98) 21) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 200).

[18] Eksekutivkomitéens afgørelse af 27. oktober 1998 om foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring (SCH/Com-ex (98) 37 def. 2) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 203).

[19] Centralgruppens afgørelse af 27. oktober 1998 om vedtagelse af foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring.

[20] Rådets forordning (EF) nr. 377/2004 af 19. februar 2004 om oprettelse af et netværk af indvandringsforbindelsesofficerer. (EUT L 64 af 2.3.2004, p. 1).

[21] Rådets afgørelse 2009/371/RIA af 6. april 2009 om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) (EUT L 121 af 15.5.2009, s. 37).

[22] Eksekutivkomitéens afgørelse af 16. december 1998 om koordineret anvendelse af dokumentrådgivere (SCH/Com-ex (98) 59 rev.) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 308).

[23] Eksekutivkomitéens afgørelse af 28. april 1999 om forbindelsesofficerer (SCH/Com-ex (99) 7 rev. 2) (EFT L 239, 22.9.2000, s. 411).

[24] Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 af 26. oktober 2004 om oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser (EUT L 349 af 25.11.2004, s. 1).

[25] Rådets forordning (EF) nr. 189/2008 af 18. februar 2008 om testning af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (EFT L 57 af 1.3.2008, s. 1).

[26] Eksekutivkomitéens afgørelse af 28. april 1995 om fælles visumpolitik (Sch/Com-ex (95) PV 1 rev) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 175).

[27] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1).

[28] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (EUT L 218 af 13.8.2008, s. 60).

[29] Eksekutivkomitéens afgørelse af 20. december 1995 om hurtig udveksling mellem Schengen-staterne af statistiske og konkrete oplysninger om mulige mangler ved de ydre grænser (SCH/Com-ex (95) 21) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 176).

[30] Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 af 26. oktober 2004 om oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser (EUT L 349 af 25.11.2004, s. 1).

[31] Eksekutivkomitéens afgørelse af 27. juni 1996 om principper for udstedelse af Schengen-visa i overensstemmelse med artikel 30, stk. 1, litra a), i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen (SCH/Com-ex (96) 13 rev. 1) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 180).

[32] Eksekutivkomitéens afgørelse af 15. december 1997 om retningslinjer for bevismidler og indicier i forbindelse med tilbagetagelsesaftaler mellem Schengen-stater (SCH/Com-ex (97) 39 rev.) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 188).

[33] Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50 af 25.2.2003, s. 1).

[34] Kommissionens forordning (EF) nr. 1560/2003 af 2. september 2003 om gennemførelsesforanstaltninger til Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 222 af 5.9.2003, s. 3).

[35] Eksekutivkomitéens afgørelse af 21. april 1998 om taskforcens aktiviteter (SCH/Com-ex (98) 1 rev. 2) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 191).

[36] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1).

[37] Eksekutivkomitéens afgørelse af 23. juni 1998 om de foranstaltninger, der skal træffes over for lande, som volder problemer med hensyn til udstedelse af dokumenter, som er nødvendige for udsendelse fra Schengen-området (SCH/Com-ex (98) 18 rev.) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 197).

[38] Eksekutivkomitéens afgørelse af 23. juni 1998 om stempling af visumansøgeres pas (SCH/Com-ex (98) 21) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 200).

[39] Eksekutivkomitéens afgørelse af 27. oktober 1998 om foranstaltninger til bekæmpelse af illegal indvandring (SCH/Com-ex (98) 37 def. 2) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 203).

[40] Rådets forordning (EF) nr. 377/2004 af 19. februar 2004 om oprettelse af et netværk af indvandringsforbindelsesofficerer. (EUT L 64 af 2.3.2004, p. 1).

[41] Rådets afgørelse 2009/371/RIA af 6. april 2009 om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) (EUT L 121 af 15.5.2009, s. 37).

[42] Eksekutivkomitéens afgørelse af 16. december 1998 om koordineret anvendelse af dokumentrådgivere (SCH/Com-ex (98) 59 rev.) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 308).

[43] Eksekutivkomitéens afgørelse af 28. april 1999 om forbindelsesofficerer (SCH/Com-ex (99) 7 rev. 2) (EFT L 239, 22.9.2000, s. 411).

[44] Rådets forordning (EF) nr. 189/2008 af 18. februar 2008 om testning af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (EFT L 57 af 1.3.2008, s. 1).

[45] Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

[46] Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002[46] om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

[47] EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

[48] Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengenreglerne (EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31).

[49] EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

[50] Rådets afgørelse 2008/146/EF af 28. januar 2008 om indgåelse, på Det Europæiske Fællesskabs vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1).

[51] Rådets afgørelse af 28. januar 2008 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 50).

[52] EUT L 160 af 18.6.2011, s. 21.

[53] Rådets afgørelse 2011/349/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår retligt samarbejde i straffesager og politisamarbejde(EUT L 160 af 18.6.2011, s. 1).

[54] Rådets afgørelse 2011/350/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser (EUT L 160 af 18.6.2011, s. 19).