Nr. C 337/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om solvensnøgletal for kreditinstitutter (!) 
(88/C 337/04) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 11. maj 1988 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 57 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Jean Pardon til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
5. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling, den 27. oktober 
1988, enstemmigt følgende udtalelse. 
ØSU godkender Kommissionens forslag under forbe­
hold af følgende bemærkninger: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Parallelt med det andet samordnende bankdirek­
tiv fremsætter Kommissionen et forslag til direktiv om 
solvensnøgletal for kreditinstitutter. Kommissionen 
mener, at det er nødvendigt med fælles regler for, 
hvilket forhold der skal være mellem på den ene side 
egenkapitalen og på den anden side de aktiver og ikke-
balanceførte engagementer, hvis værdi fastsættes i for­
hold til risikoen. Et sådant regelsæt vil være en væsent­
lig forudsætning for den harmonisering, som er nødven­
dig, for at der kan ske en gensidig anerkendelse af de 
tilladelser, som de nationale myndigheder udsteder. 
1.2. For at det foreliggende direktiv kan gennemfø­
res, kræves det, at der vedtages og gennemføres et 
direktiv indeholdende en definition på kreditinstitutters 
egenkapital (2), eftersom egenkapitalen udgør tælleren 
i det foreslåede solvensnøgletal. 
1.3. Således som ØSU understregede det i sin udtalel­
se af 29. september 1988, kan det andet direktiv om 
samordning af lovgivningen om adgang til at optage og 
udøve virksomhed som kreditinstitut kun gennemføres, 
hvis det foreliggende forslag til direktiv gennemføres 
samtidig med direktivet om egenkapital og Fællesska­
bets regler om tilsyn med de store risici samt sikkerhed 
for indskud. 
1.4. Det foreslåede nøgletal er udtryk for hvert kre­
ditinstituts egenkapital som en procent af den risiko-
justerede værdi af dets aktiver og ikke-balanceførte 
engagementer. 
Kommissionen gør opmærksom på, at denne risiko-
vægtningsmetode er blevet udviklet over en årrække i 
forbindelse med arbejde for Det rådgivende Udvalg for 
banklovgivning, som blev nedsat i henhold til det første 
direktiv om samordning af banklovgivningen af 1977. 
(!) EFT nr. C 135 af 25. 5. 1988, s. 4. 
(2) EFT nr. C 243 af 27. 9. 1986, s. 4. Der blev den 15. januar 
1988 foretaget ændringer i forslaget, som nu er til behandling 
i Ministerrådet. ØSU henstiller, at resultaterne af de beregninger, der 
for øjeblikket bliver foretaget, offentliggøres, førend 
det foreslåede nøgletal på 8 % vedtages endeligt. 
1.5. Kommissionen har ret, når den bemærker, at 
måling og hensyntagen til rente- og valutakursrisici 
samt andre markedsrisici er af stor betydning for til­
synet med kreditinstitutter (betragtning nr. 7). Følgelig 
meddeler Kommissionen, at den vil foretage yderligere 
undersøgelser af de tilgængelige tekniske metoder, samt 
at den vil fremsætte passende forslag til yderligere har­
monisering af tilsynsbestemmelserne vedrørende nævn­
te risici. 
ØSU bemærkede i sin udtalelse af 29. september 1988 
om forslag til direktiv om samordning af lovgivningen 
om adgang til at optage og udøve virksomhed som 
kreditinstitut, at der, hvad angår de tilsynsbeføjelser, 
som de kompetente myndigheder i værtslandet havde 
med hensyn til markedsrisici, var tale om en meget 
vigtig undtagelse fra princippet om, at hjemlandets 
kompetente myndighed skal føre tilsyn med filialer, 
samt at der herigennem blev rokket ved direktivets 
indre sammenhæng (punkt 2.10.3). 
ØSU mente, at det ville have været ønskværdigt, om 
det allerede nu blev planlagt, at solvensnøgletallet også 
skulle omfatte markedsrisici. 
ØSU kan kun gentage sin holdning på dette punkt og 
opfordrer Kommissionen til så hurtigt som muligt at 
udarbejde nogle forslag om dette emne. 
1.6. Som eksempel på, hvor vigtigt det er for bank­
sektoren, at der fastlægges nogle regler for egenkapital, 
kan det nævnes, at mulighederne for en harmonisering 
i en årrække er blevet undersøgt i Basel i et udvalg 
under forsæde af direktørerne for centralbankerne i 10-
lande-gruppen. Kommissionen har taget meget aktivt 
del i dette arbejde; ØSU har noteret sig, at de løsninger, 
der blev truffet beslutning om i Basel i juli 1988, ligger 
tæt op ad de løsninger, som foreslås i det foreliggende 
direktiv. 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/9 
ØSU så gerne, at der herskede konvergens mellem de 
løsninger, som på den ene side Kommissionen og på 
den anden side centralbankernes direktører har valgt. 
Dette er først og fremmest ønskværdigt for at lette 
kreditinstitutterne i deres arbejde, men lige så meget for 
at undgå, at Fællesskabets banker bliver stillet dårligt i 
forhold til deres konkurrenter fra andre lande, f.eks. 
amerikanske og japanske. 
Imidlertid vil den større overensstemmelse mellem de 
forskellige bankkonti, som bliver et resultat af gennem­
førelsen af direktiv nr. 86/635/EØF af 8. december 1986 
(EFT nr. L 372 af 31. december 1986), gøre det muligt 
af foretage visse tilpasninger, især med hensyn til egen­
kapital, ved f.eks. at tillade en passende behandling af 
reevalueringsreserver samt af hensættelser til generelle 
risici. 
ØSU ønsker helt konkret, at der er tilstrækkelig over­
ensstemmelse i de to teksters ordlyd, således at man så 
vidt muligt undgår forskellige udlægninger. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Ad artikel 1 — Anvendelsesområde og definitioner 
I sin udtalelse af 29. september 1988 om forslag til 
Rådets andet direktiv om samordningen af lovgivningen 
om adgang til at optage og udøve virksomhed som 
kreditinstitut bemærkede ØSU, at der af hensyn til 
beskyttelsen af sparernes og forbrugernes interesser og 
ud fra ønsket om at bevare lige konkurrencevilkår burde 
udformes en bredere definition på et kreditinstitut end 
den, der er indeholdt i det første direktiv 77/780/EØF. 
ØSU mener derfor, at dets udtalelse bør følges, hvorfor 
artikel 1, stk. 1, bør ændres. 
2.2. Ad artikel 2 — Indenlandske og undenlandske 
kreditinstitutter 
Denne skelnen spiller en stor rolle i vægtningen af de 
risici, der omtales i artikel 6. Men af de definitioner, 
der er opstillet i denne artikel, følger imidlertid, at der 
for regeringer og kreditinstitutter (i tilfælde af lån, der 
strækker sig over mere end et år, samt garantier) fra 
lande, hvis kreditværdighed er i top (Amerikas Forenede 
Stater, Canada, Schweiz og Japan for blot at nævne 
nogle enkelte), gælder en risikovægtningskoefficient på 
5 i forhold til den gældende risikovægtning for Fælles­
skabets institutioner. En sådan situation ville generelt 
være til stor skade for transaktionerne på det internatio­
nale kapitalmarked; det ville især gå ud over de af­
delinger af Fællesskabets institutter, som ligger i de 
store finanscentre uden for Fællesskabet. Det er således nødvendigt, at samtlige lande af Organi­
sationen for økonomisk Samarbejde og Udvikling 
(OECD) stilles lige med EF's medlemsstater. 
2.3. Ad artikel 3 — Almindelige principper 
Nøgletallene bør beregnes på et konsolideret grundlag 
i overensstemmelse med direktiverne 83/350/EØF og 
86/635/EØF. 
Der bør imidlertid også beregnes ukonsoliderede nøgle­
tal for samtlige kreditinstitutter. 
Der er ingen tvivl om, at tilsyn på konsolideret grundlag 
svarer til den sammensatte struktur, der gør sig gælden­
de i de store bankkoncerner. Men det bør undgås, at 
denne form for tilsyn bevirker, at moderselskaberne 
og de datterselskaber, hvori moderselskaberne besidder 
hele eller næsten hele kapitalen, samtidig underkastes 
tilsyn på et ukonsolideret grundlag. 
For at kunne efterkomme dette krav vil det for flere 
koncerner være nødvendigt at foretage nogle tunge og i 
skattemæssig henseende bekostelige omstruktureringer, 
hvis virkning for en forbedring af den samlede solvens 
kun vanskeligt lader sig afgøre. 
ØSU anbefaler derfor, at der kun føres tilsyn på et 
ukonsolideret grundlag med de datterselskaber, hvoraf 
moderselskabet ejer under 90% af kapitalen. 
Dette synes også at være grunden til, at der i forslaget 
til direktiv anføres følgende: 
»Dog skal de kompetente myndigheder have diskre­
tionær beføjelse til at kræve underkonsoliderede 
frem for ukonsoliderede nøgletal for datterselskaber 
af kreditinstitutter.« 
Desuden så ØSU gerne, at man var lidt smidig med 
hensyn til efterprøvningen af nøgletallene og bl.a. kun 
stillede krav om efterprøvning én gang om året og ikke 
»mindst to gange om året«. 
2.4. Ad artikel 4 — Egenkapital: tælleren 
Eftersom der ikke foreligger nogen præcise oplysninger 
om, hvorledes de endelige bestemmelser vil blive udfor­
met, kan ØSU ikke tage stilling på nuværende tids­
punkt. 
Direktivforslaget om kreditinstitutters egenkapital 
[Dok. KOM(86) 169 endelig udg.] har nemlig været 
udsat for gennemgribende ændringer. 
Da tælleren har stor betydning for beregningen af sol­
vensnøgletallet, forbeholder ØSU sig ret til at gennemgå 
den nye udgave af dokumentet og bl.a. undersøge, om 
den påkrævede og af ØSU ønskede konvergens mellem 
dette direktiv og Basel-løsningerne er sikret. 
Nr. C 337/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
2.5. Artikel 6 — Risikovægtning 
ØSU støtter generelt princippet om en risikovægtning 
og er indforstået med, at en sådan vægtning kun kan 
fastsættes på forhånd. Det skal ifølge ØSU imidlertid 
undgås, at der opstår en situation med store afvigelser, 
og der gøres i denne forbindelse endnu engang opmærk­
som på problemet med opdelingen mellem »inden­
landsk« og »udenlandsk«. 
ØSU ønsker ikke at gå i detaljer med et regelsæt, som 
nødvendigvis er meget kompliceret, og begrænser sig 
derfor til følgende bemærkninger: 
— For så vidt realkreditlån angår, beklager ØSU, at 
de gunstige betingelser kun gælder for lån til fysiske 
personers privatboliger til eget brug; risikoen synes 
ikke at blive større, selvom der er tale om boliger 
til udlejning, hvilket i øvrigt ikke kan kontrolleres 
i realkredittens løbetid; desuden lader det sig kun 
vanskeligt forklare, at der gøres forskel mellem 
bygninger beregnet til erhvervsformål og bygninger 
beregnet til beboelse. Leje af bygninger burde såle­
des omfattes af reglerne for realkreditlångivning. 
— For så vidt materielle aktiver angår, mener ØSU, at 
tilstedeværelsen af disse som regel udgør en garanti 
for indskyderne, hvilket berettiger til en nul-vægt­
ning for disse aktiver. På denne måde kunne det 
også undgås, at der gøres forskel, alt efter hvordan 
disse aktiver er blevet erhvervet, for hvis man f.eks. 
forestiller sig, at aktiverne overlades til tredjemand 
i en lease-back-ordn'mg, tages de ikke med i be­
regningen af nøgletallet. 
ØSU ser gerne, at der med hensyn til bankregnskaber 
hersker overensstemmelse mellem henstillingen fra cen-
tralbankdirektørudvalget i Basel og direktivet om ban­
kers regnskaber, for så vidt angår metoden til opgørelse 
af aktiver i funktion af deres løbetid. 
2.6. Ad artikel 7 — Myndigheder 
Ifølge ØSU risikerer udtrykket »myndigheder« at blive 
udlagt forskelligt, f.eks. som følge af den offentlige 
sektors forskellige organer og disses status, som sand­
synligvis ikke stemmer overens med den definition af 
»myndigheder«, som gives i direktivets artikel 7. 
Desuden kan det frygtes, at artikel 7 vil foranledige 
visse medlemsstater til at fremme gældsætningen blandt 
de regionale og lokale myndigheder, som er direkte 
underlagt staten. Dette er så meget mere sandsynligt, som de lån og ikke-
balanceførte aktiver, som udtrykkeligt garanteres af en 
lokal eller regional myndighed, falder inden for den 
samme vægtningskategori som lån, der gives til disse 
lokale og regionale myndigheder. 
Dette system forudsætter en gensidig anerkendelse af 
den vægtning, som de enkelte medlemsstaters tilsyns­
myndigheder har fundet passende at bruge i forbindelse 
med deres egne lokale og regionale myndigheder. Der 
burde indføres en procedure, som bevirkede, at der 
blev sat spørgsmålstegn ved medlemsstaternes ret til at 
fastsætte vægtningen. 
2.7. Ad artikel 8 — Tekniske ændringer 
Kommissionen har ifølge den beskrevne procedure be­
føjelse til at foretage »tekniske ændringer« i det direktiv, 
der er under udarbejdelse. 
Disse »tekniske ændringer« er opført på en liste: 
— det i artikel 9 fastsatte minimumsnøgletal, 
— vægtene og aktivposterne i artikel 6, 
— listen over og klassificeringen af ikke-balanceførte 
poster i bilag 2 og 4 og deres behandling ved be­
regningen af nøgletallet således som beskrevet i 
artikel 5 og bilag 1 og 3, 
— tredjelande kan få tillagt de samme vægte, som 
gælder for indenlandske centralregeringer, -central­
banker og -kreditinstitutter, hvis risiciene anses for 
at være tilsvarende, især i tilfælde af kreditinstitutter 
som følge af arrangementer, der er aftalt i interna­
tional sammenhæng, 
— 50%-vægtningen for lån sikret med pant i fast ejen­
dom kan udstrækkes til også at omfatte køb af 
ejendom i udlandet. 
Det er ifølge ØSU nødvendigt, at de ofte tekniske be­
stemmelser i dette direktiv hurtigt kan ændres, således 
at de stemmer overens med udviklingen i de økonomi­
ske konjunkturer og de vilkår, der er afgørende for 
operationerne på de finansielle markeder. ØSU er derfor 
af den opfattelse, at de planlagte procedurer eventuelt 
bør lempes, samt at deres anvendelsesområder bør fast­
lægges mindre restriktivt. Det udvalg, som omtales i 
artikel 8, stk. 3, bør sammensættes af personer, der 
udfører banktilsyn i deres respektive hjemlande. 
2.8. Ad artikel 9 
De kompetente myndigheder har mulighed for at fast­
sætte nøgletal, der er højere end 8%, hvis de finder 
dette nødvendigt. 
ØSU henviser i denne forbindelse til punkt 1.6.2 i sin 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/11 
udtalelse af 29. september 1988 om forslag til Rådets 
andet direktiv om samordning af lovgivningen om ad-
Bryssel, den 27. oktober 1988. 
1. Indledning 
1.1. Ministerrådet har tidligere udstedt fire direktiver 
vedrørende sommertid. Senest fastlagde det den 22. de­
cember 1987 sommertiden for året 1989 således, at 
denne i hele Fællesskabet begynder den 26. marts 1989 
kl. 1.00 nat og — med undtagelse af Irland og Det 
forenede Kongerige — slutter den 24. september 1989 
kl. 1.00 nat; i Irland og Det forenede Kongerige slutter 
den først den 29. oktober 1989 kl. 1.00 nat. 
1.2. ØSU har i alle sine udtalelser — senest udtalel­
sen af 16. november 1987 — opfordret til harmonisering 
af sommertidens begyndelse og afslutning i hele Fælles­
skabet. 
(>) EFTnr. C 201 af 2. 8. 1988, s. 5. gang til at optage og udøve virksomhed som kreditinsti­
tut og om ændring af direktiv 77/780/EØF. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
1.3. Nu forelægger Kommissionen et nyt forslag, der 
for årene 1990, 1991 og 1992 indebærer fortsættelse af 
status quo, dvs. forskellig afslutning på sommertiden i 
henholdsvis Fællesskabets kontinentale del og i Irland 
og Det forenede Kongerige, idet sidstnævnte lande dog 
får mulighed for at slutte sig til den for de øvrige lande 
gældende ordning inden 1992. 
2. Generelle bemærkninger 
I tilknytning til sine tidligere udtalelser udtrykker ØSU 
sin tilfredshed med, at man også hos Kommissionen 
kan spore en tendens til at lægge vægt på den målsæt­
ning, som det stedse har fremhævet, nemlig at få indført 
samme begyndelse og samme afslutning på sommerti­
den i hele Fællesskabet. Udtalelse om forslaget til Rådets femte direktiv om sommertid (*) 
(88/C 337/05) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 2. august 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for transport og kommunikation, som 
udpegede Wolfgang Haas til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelsen den 12. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling (mødet den 
27. oktober 1988) enstemmigt følgende udtalelse.