Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EF) nr. 3295/94 om foranstaltninger med henblik på at forbyde overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer« () (98/C 284/02)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 11. maj 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Helmut Giesecke til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. juni 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 356. plenarforsamling af 1. og 2. juli 1998, mødet den 1. juli 1998, følgende udtalelse med 136 stemmer for og 2 imod.

1. Indledning

1.1. Såvel i de vareproducerende erhverv som i landbruget og i den voksende servicesektor er der i industrilandene en stigende efterspørgsel efter kvalitet. Dette behov dækkes af mærkevareartikler og innovative produkter, som ofte er beskyttet af industriel ejendomsret, men de er heller ikke billige. Til gengæld for produktkvaliteten, innovationen og reklameindsatsen må der betales en højere pris.

1.2. Producenter af piratkopierede varer udnytter mulighederne for gunstigere produktionsbetingelser - oftest i udlandet. De skal hverken betale udviklingsomkostninger, licensgebyrer eller reklameudgifter og slipper også for udgifterne til de sikkerhedstests, som normalt kræves. Produkterne sælges uden disse kvalitetskarakteristika til kunder, som tror de gør et »røverkøb«, eller som først og fremmest er interesserede i varemærket, om det så også skulle være forfalsket.

1.3. Varemærkeforfalskede eller piratkopierede udgaver af varer findes efterhånden inden for mange produktionsområder, lige fra beklædning, fritidsartikler, ure og smykker, kosmetik og lægemidler til tekniske produkter som værktøj og reservedele til biler. De sidstnævnte områder er i voksende omfang udsat for piratkopiering, og der opstår risici for køberne, som i højere grad end tidligere stoler på produktsikkerheden. I øvrigt konfronteres fabrikanter af originale produkter ofte med uberettigede krav i forbindelse med produktansvar.

1.4. Det er naturligvis i første række fabrikanterne af originalprodukterne, som mærker de økonomiske følger af piratkopieringen, men også den specialiserede detailhandel og eksporten rammes. Staten mister vigtige indtægter fra forskellige kilder. Desværre findes der for øjeblikket kun skønsmæssige overslag over tabet af faglærte arbejdspladser, som for Tysklands vedkommende sættes til 70 000, og over de høje omkostninger i forbindelse med retsforfølgelse (advokat- og domstolsomkostninger, detektivarbejde), som især lægger en tung byrde på de innovative små og mellemstore virksomheder. Allerede nu skønnes forfalskninger at tegne sig for fem til otte procent af verdenshandelen.

1.5. For et kontinent, hvis konkurrenceevne i stigende grad er afhængig af dets innovationsformåen og produktkvalitet, er dette en tendens, der hurtigst muligt må sættes en stopper for. Forordningen yder et afgørende bidrag hertil.

2. Kommissionens forslag

2.1. Kommissionens dokument består af dels en beretning om anvendelsen af forordningen og dels et forslag om ændring af forordningen.

2.2. I beretningen beskriver Kommissionen de erfaringer, som toldvæsenet i EU som helhed har gjort siden 1. juli 1995 med at suspendere toldoperationer i de tilfælde, hvor varer indgivet til importklarering mistænkes for at være varemærkeforfalskede eller piratkopierede udgaver af varer, der er beskyttet af en intellektuel ejendomsret, og for hvilke rettighedsindehaveren allerede har anmodet om toldmæssig beskyttelse i forordningens forstand.

2.3. Medlemsstaternes toldmyndigheder har i perioden fra 1995 til juni 1997 grebet ind i i alt 4 133 tilfælde. Disse indgreb omfattede såvel erhvervsmæssige forsendelser som post- og rejsetrafik.

2.4. På grundlag af de indhøstede erfaringer foreslår Kommissionen nu i sit ændringsforslag, at forordningens anvendelsesområde udvides og afpasses efter udviklingen i EU-lovgivningen om intellektuelle ejendomsrettigheder. Hertil hører:

- udvidelse af forordningens anvendelsesområde til også at omfatte opfindelsespatenter (begrænset til varepatenter);

- udvidelse af toldvæsenets mulighed for indgreb i frizoner og frilagre og over for alle mistænkelige varer, der befinder sig under toldopsyn, samt

- tilpasning (forenkling) af forordningen til det pr. 1. april 1996 indførte EF-varemærke, således at varemærkeindehaveren får mulighed for at anmode om en »toldmæssig beskyttelse«, der skal gælde i flere medlemsstater.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Selv om Kommissionen i sin første beretning om anvendelsen af forordning (EF) nr. 3295/94 erklærer sig tilfreds med udviklingen, er det kun toppen af isbjerget, man har fået afdækket, når det gælder de rent faktisk importerede plagiater. Det ringe antal indgreb i visse medlemsstater - eller det totale fravær af indgreb - er efter ØSU's mening et klart vidnesbyrd om, at en opstramning er påkrævet.

3.2. Efter denne indkøringsperiode på et par år forekommer det ikke des mindre hensigtsmæssigt at udvide forordningens anvendelsesområde til at omfatte opfindelsespatenter og samtlige toldretligt relevante situationer, ligesom forordningen bør tage højde for eksistensen af EF-varemærket.

3.2.1. Dog er det ØSU's opfattelse, at de forskellige former for patenter vil være så vanskelige at gennemskue for toldvæsenet, at der er grænser for gennemførligheden. Virkningen af denne udvidelse må altså ikke overvurderes.

3.3. De hidtidige erfaringer viser efter ØSU's mening, at informationerne om dette relativt nye instrument må forbedres kraftigt i begge retninger. Dels må de berørte rettighedsindehavere (virksomhederne) informeres om deres muligheder, og dels må netop rettighedsindehaverne forbedre deres informationer til toldmyndighederne, således at toldembedsmændenes praktiske arbejde lettes. En sådan dialog kombineret med en bedre uddannelse af toldembedsmændene også på dette område er forudsætningen for, at bekæmpelsen af plagiater kan krones med held.

3.3.1. ØSU udtrykker bekymring over modsætningsforholdet mellem den igangværende personalereduktion hos medlemsstaternes toldmyndigheder og disses vifte af nye opgaver. Toldvæsenets udvikling fra at være en instans, som opkræver afgifter på statens vegne, hen imod en erhvervsvenlig serviceforvaltning understreges især derved, at man nu påtager sig opgaver på vegne af private eller offentlige indehavere af beskyttelsesrettigheder.

3.4. Erfaringerne viser også, at systemets effektivitet forudsætter et minimum af fysiske, intelligent disponerede kontroller og et højt uddannelsesniveau hos toldpersonalet.

3.5. ØSU finder det vigtigt, at der såvel i handelskredse som i den brede befolkning skabes øget bevidsthed om konsekvenserne af den voksende piratkopiering på de forskellige markeder. Det må erkendes klarere, at denne særlige form for økonomisk kriminalitet er utilstedelig. Kommissionen bør tage initiativ til at styrke og samordne medlemsstaternes igangværende informationsindsats

3.5.1. Dette må der tages højde for ved behandlingen af den ikke-kommercielle trafik - primært turismen. Den tegner sig trods alt for halvdelen af alle indgreb på dette område, naturligvis med tilsvarende beskedne varemængder.

3.5.2. Efter ØSU's mening bør man ikke alene anvende de toldmæssige friværdier som kriterium, men også skelne til, hvad der i det enkelte tilfælde kan anses for at være til personlig brug.

3.5.3. Kommissionen bør gøre delegationerne fra »risiko« landene bevidste om varemærkeforfalskningens omfang, således at de varetager overvågnings- og alarmeringsfunktioner i samarbejde med medlemsstaternes myndigheder og de berørte erhvervskredse. Navnlig bør man i fællesskab gøre disse landes myndigheder opmærksomme på de mulige negative konsekvenser, også på det handelspolitiske område, af en overdrevent tolerant holdning.

3.6. Der knytter sig det særlige problem til systemet, at EU-ordningerne kun kan have en vis rækkevidde, fordi de nærmere gennemførelsesbestemmelser fastlægges i national lovgivning. Set ud fra erhvervslivets synspunkt ville det være ønskeligt med en harmonisering, som kunne sikre den mest effektive gennemførelse af de vigtigste bestemmelser på dette område.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Indgrebene varierer kraftigt fra medlemsstat til medlemsstat; dette kan skyldes, at beskyttelsesrettighederne ikke har samme omfang i de enkelte lande, men også at indgrebene foregår på uensartet vis. I forbindelse med behandlingen af grønbogen anmodes Kommissionen om at klarlægge forholdet mellem antallet af beskyttelsesanmodninger og antallet af indgreb i de enkelte medlemsstater.

4.2. At der ikke foretages lige mange indgreb i de enkelte medlemsstater kan efter ØSU's mening også hænge sammen med, at proceduren efter indgrebet ikke er den samme overalt. F.eks. kunne et utilstrækkeligt samarbejde mellem toldvæsen og domstole tænkes at mindske toldembedsmændenes motivation i væsentlig grad. Også i denne forbindelse skal ØSU understrege betydningen af en enkel, gennemsigtig og hurtig procedure.

4.2.1. Kommissionen har ganske vist ingen mulighed for at blande sig i de nationale domstoles procedurer, men den bør ikke des mindre søge at overbevise de nationale regeringer om, at en enkel procedure er af afgørende vigtighed, således som der stilles krav om i del 3 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS). ØSU ser en klar sammenhæng mellem procedurens praktiske forløb og de lokale toldembedsmænds motivation.

4.3. ØSU anser de eksisterende ordninger i Grækenland for at være overordentlig utilfredsstillende. I betragtning af Grækenlands betydning som potentiel indfaldsport til EU's indre marked bør Kommissionen presse på for at få dette land til at finde en praktisk anvendelig løsning.

4.4. Forordningen omfatter kun indgreb i handelen med tredjelande ved EU's ydre grænser. Når plagiaterne er sluppet ind på EU's indre marked uden at blive opdaget, bliver der - i bedste fald - slået ned på dem efter national lovgivning. Også på dette område bør Kommissionen udvikle optimalt harmoniserende løsningsforslag i forbindelse med diskussionen om grønbogen.

4.5. Gyldighedsperioden for anmodninger om beslaglæggelse varierer tidsmæssigt fra tre måneder til to år i de forskellige medlemsstater. Da anmodningerne først kan ventes at få virkning efter en vis tid, bør man efter ØSU's mening aftale en fælles gyldighedsperiode på mindst et år.

4.6. Efter ØSU's opfattelse er det ikke foreneligt med grundtanken bag et EF-varemærke, at anmodningen om beslaglæggelse ved grænsen i dette tilfælde kan begrænses til bestemte EU-lande. EF-varemærket udgør et ensartet varemærke med et ensartet retsgrundlag i hele EU. Hvis denne idé føres konsekvent igennem, må en ensartet grænsebeslaglæggelsesanmodning med virkning i alle EU's medlemsstater være den eneste naturlige løsning.

4.6.1. Ved enhver anden løsning, som er begrænset til bestemte lande, opstår der risiko for, at varemærkeforfalskeren ud fra sit kendskab til denne begrænsning naturligvis vil forsøge at smugle varerne ind via de »ikke-beskyttede lande«.

Efter ØSU's mening bør de lande, som opkræver afgifter, nedsætte disse så meget, at også små og mellemstore virksomheder kan anmode om beskyttelse.

4.7. Hvis det efter beslaglæggelsen bestemmes, at plagiaterne skal tilintetgøres, så bør de ofte store udgifter, der er forbundet hermed, afholdes af den, der har begået forseelsen, dvs. normalt producenten af de piratkopierede varer. Såfremt producenten ikke kan identificeres eller drages direkte til ansvar, bør udgifterne afholdes af importøren, medmindre denne har handlet i god tro. Det forekommer ØSU urimeligt, at rettighedsindehaveren eller staten skal udrede omkostningerne ved en tilintetgørelse i de tilfælde, hvor det er muligt at drage piratproducenten eller en importør i ond tro til ansvar.

4.8. Både de afgifter, der opkræves i forbindelse med anmodningen om toldvæsenets indgriben, og den sikkerhed, som skal stilles til dækning af administrationsudgifter og ansvarshæftelse under den efterfølgende procedure, fastsættes for øjeblikket meget forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat. Efter ØSU's mening drejer det sig i første række om at sikre, at beløbsstørrelserne ikke afskrækker små og mellemstore virksomheder fra også at benytte dette instrument.

4.8.1. I forbindelse med sikkerhedsstillelsen bør der i alle medlemsstater - i overensstemmelse med lokal sædvane - kunne gøres brug af bankgarantier.

4.9. Direkte kontakt mellem rettighedsindehaverne (virksomhederne) og toldinstanserne er bydende nødvendig. Specielt bør toldvæsenet orienteres om indgrebenes efterspil. Også dette ville øge toldembedsmændenes motivation.

4.10. Også sanktionerne fastsættes af de nationale domstole. Selv om det ikke skulle lykkes at få dem harmoniseret inden for en overskuelig fremtid, bør de i høj grad have en afskrækkende virkning.

Bruxelles, den 1. juli 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 108 af 7.4.1998, s. 63.