om fremskridtene med gennemførelsen af forordning (EF) nr. 391/2009 og direktiv 2009/15/EF om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed

Hvis en medlemsstat ønsker at bemyndige en organisation til at udføre inspektion og syn på dens vegne vedrørende lovbestemte certifikater med henblik på overholdelse af de internationale konventioner, må den udelukkende overdrage disse forpligtelser til en anerkendt organisation, hvilket vil sige en organisation, der er anerkendt i henhold til forordningen.

Forordningen indeholder godkendelseskriterier og forpligtelser for anerkendte organisationer og dækker både lovgivningsmæssige og klassificeringsmæssige aktiviteter. Disse krav er af strukturel og systemisk art og er i vid udstrækning baseret på internationale standarder. De har til formål at sikre, at EU-anerkendte organisationer udelukkende anvender deres regler og procedurer på grundlag af et stringent kvalitetssikringssystem for alle skibe, der står opført i deres registre, uanset hvilket flag de sejler under.

Direktivet indeholder bestemmelser om forholdet mellem medlemsstaterne i deres egenskab af flagstater og de(n) anerkendte organisation(er), som de bemyndiger til at udføre opgaverne på deres vegne med henblik på lovbestemt certificering af skibe, der sejler under deres flag.

Som en del af den tredje søfartssikkerhedspakke vedtog Europa-Parlamentet og Rådet i 2009 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (forordningen) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/15/EF om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (direktivet). Formålet med denne rapport er at informere Europa-Parlamentet og Rådet om fremskridtene med gennemførelsen af denne lovgivning i overensstemmelse med henholdsvis artikel 17 i forordningen og artikel 12 i direktivet.

I artikel 5 i direktivet hedder det, at medlemsstater, der beslutter at godkende en anerkendt organisation, etablerer et formelt "samarbejdsforhold" med den pågældende anerkendte organisation i form af en formel skriftlig aftale eller tilsvarende retlige ordninger. Ifølge artikel 5, stk. 4, skal hver medlemsstat meddele Kommissionen præcise oplysninger om samarbejdsforhold med anerkendte organisationer.

Den ajourførte liste blev offentliggjort den 19. maj 2015 i form af Kommissionens meddelelse (2015/C 162/06) og omfatter 11 organisationer: American Bureau of Shipping (ABS), Bureau Veritas SA – Registre international de classification de navires et d’aeronefs (BV), China Classification Society (CCS), Croatian Register of Shipping (CRS), DNV GL AS, KR (Korean Register), Lloyd’s Register Group LTD (LR), Nippon Kaiji Kyokai General Incorporated Foundation (ClassNK), Polish Register of Shipping (PRS), RINA Services S.p.A.; Russian Maritime Register of Shipping (RS).

Med henblik herpå vedtog Kommissionen Kommissionens afgørelse (EU) 2015/669 af 24. april 2015 om ophævelse af beslutning 2007/421/EF om offentliggørelse af en liste over godkendte organisationer, som medlemsstaterne har anmeldt i henhold til Rådets direktiv 94/57/EF, hvori generaldirektøren for mobilitet og transport bemyndiges til at offentliggøre en liste over anerkendte organisationer og ajourføre den, når det er nødvendigt.

Ved den periodiske vurdering fokuseres der på organisationens systemiske resultater, og man kombinerer forskellige analysemetoder med henblik på at fastslå de mulige grundlæggende årsager til de konstaterede problemer samt størrelsen og alvoren af deres potentielle konsekvenser. Vurderingen sendes til den pågældende anerkendte organisation sammen med en omfattende beskrivelse og vurdering af konstaterede relevante tilfælde af manglende overholdelse og en opfordring til at gennemføre strukturelle korrigerende og forebyggende foranstaltninger med henblik på at rette op på de pågældende tilfælde af manglende overholdelse og forebygge, at de opstår igen.

Formålet er at levere faktuelle oplysninger og tekniske analyser til Kommissionen, som den skal bruge til vurderingen. Denne ordning har ligeledes givet EMSA mulighed for at udvikle stor ekspertise på dette område og for at opretholde en pulje af kvalificerede inspektører.

Det hedder i artikel 8 i forordningen: "Alle anerkendte organisationer tages regelmæssigt og mindst hvert andet år op til vurdering af Kommissionen sammen med den medlemsstat, der indgav den relevante anmodning om anerkendelse..." "Vurderingen kan omfatte et besøg på den anerkendte organisations regionale filialer samt stikprøvekontrol af skibe, både i drift og under bygning, med henblik på at kontrollere den anerkendte organisations arbejdsindsats." Vurderingen foretages af Kommissionen med henblik på (1) at kontrollere, at de anerkendte organisationer opfylder forpligtigelserne i henhold til forordningen og opfylder minimumskriterierne i Bilag I til forordningen, (2) at analysere specifikke tilfælde af manglende overholdelse og deres (potentielle) konsekvenser med hensyn til sikkerhed og miljøbeskyttelse.

Medlemsstaterne skal ligeledes foretage kontrol af anerkendte organisationer i deres egenskab af havnestater (artikel 10 i direktivet) og underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om "tilfælde, hvor et skib udgør en alvorlig fare for sikkerheden og miljøet, eller hvor de anerkendte organisationer påviseligt har udvist uagtsom adfærd i særlig grad". Hidtil har Kommissionen ikke registreret sådanne anmeldelser fra medlemsstaterne.

Generelt opfyldte medlemsstaterne denne forpligtelse og indsendte deres kontrolrapporter til Kommissionen som krævet. Direktivet indeholder imidlertid ikke specifikke krav med hensyn til kontrolrapporternes struktur, indhold og detaljeringsgrad. Dermed varierer rapporternes fuldstændighed betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden. Kommissionen har indledt en drøftelse med medlemsstaterne med henblik på at aftale en liste over minimumsoplysninger, som skal medtages i rapporterne.

Hver medlemsstat skal sikre sig, at de anerkendte organisationer, der handler på dens vegne, rent faktisk udfører de funktioner, de har fået overdraget med hensyn til skibe, der sejler under den pågældende medlemsstats flag. Med henblik herpå skal hver medlemsstat hvert andet år kontrollere alle anerkendte organisationer, der handler på dens vegne, og underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultatet af disse kontrolaktiviteter (artikel 9 i direktivet).

Uanset ovenstående har Kommissionen også specifikke håndhævelses- og tvangsbeføjelser, således at "der kan gribes ind hurtigt, effektivt og på en måde, der står i et rimeligt forhold til formålet, når en anerkendt organisation ikke opfylder sine forpligtelse" (betragtning (10) i forordningen), dvs. muligheden for formelt at anmode om, at den anerkendte organisation gennemfører forebyggende og udbedrende foranstaltninger inden for fastsatte frister (artikel 5) og muligheden for at pålægge bøder og/eller tvangsbøder (artikel 6).

Såfremt ovennævnte foranstaltninger ikke er tilstrækkelige, eller hvis organisationen på anden måde udgør en uacceptabel trussel for sikkerheden eller miljøet, kan Kommissionen tilbagekalde anerkendelsen af organisationen i overensstemmelse med undersøgelsesproceduren, og efter at den pågældende organisation har fået mulighed for at fremsætte sine bemærkninger (artikel 7).

Hidtil har Kommissionen ikke haft behov for at gøre brug af artikel 5, 6 eller 7.

I henhold til artikel 14, stk. 2, i forordningen og af hensyn til gennemsigtigheden og retssikkerheden vedtog Kommissionen Kommissionens forordning (EU) nr. 788/2014 om fastsættelse af detaljerede regler for pålæggelse af bøder eller tvangsbøder og tilbagekaldelse af anerkendelser af organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, jf. artikel 6 og 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009, således at Kommissionens metodologi for beregning af bøder og tvangsbøder er kendt på forhånd af de berørte organisationer, herunder specifikke kriterier for vurdering af sagens alvor samt i hvilken udstrækning sikkerheden og miljøbeskyttelsen er bragt i fare.

5.3.Arbejdsindsats vedrørende sikkerhed og forebyggelse af forurening

Anerkendelsen gives (og opretholdes) på grundlag af organisationens arbejdsindsats med hensyn til kvalitet og sikkerhed. Derfor hedder det i forordningen (artikel 14, stk. 1), at Kommissionen vedtager kriterier for måling af effektiviteten af de anerkendte organisationers regler og procedurer samt resultatet af arbejdsindsatsen med hensyn til sikkerhed og forebyggelse af forurening fra de skibe, de har klassificeret, særligt på baggrund af oplysningerne i henhold til Paris-aftalememorandummet om havnestatskontrol og/eller lignende ordninger, og for at afgøre, hvornår resultatet af arbejdsindsatsen skal anses for at udgøre en uacceptabel trussel mod sikkerheden eller miljøet. Direktiv 94/57/EF (ophævet) indeholdt et tilsvarende krav, som førte til vedtagelsen af Kommissionens beslutning 2009/491/EF om de kriterier, der skal lægges til grund for en afgørelse om, hvorvidt arbejdsindsatsen hos en organisation, som agerer på en flagstats vegne, kan anses for at være en uacceptabel trussel mod sikkerheden og miljøet.

Denne beslutning trådte i kraft samtidig med forordningens ikrafttræden. Den kombinerer data fra havnestatskontrol (tilbageholdelser vedrørende anerkendte organisationer), som udarbejdes i henhold til Paris- og Tokyo-aftalememorandaene, og fra den amerikanske kystvagt, så de udgør en samlet vurdering.

Kommissionen har gennemført denne beslutning og regelmæssigt videreformidlet resultaterne til medlemsstaterne. Siden 2009 har de EU-anerkendte organisationer konsekvent fået bedømmelsen "rimelig" til "høj" i henhold til disse kriterier.

Kommissionen har indledt det forberedende arbejde med henblik på gennemførelsen af artikel 14, stk. 1, i forordningen, der omfatter en revision af Kommissionens beslutning 2009/491/EF.

6.Den internationale dimension

6.1.Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde

Såvel forordningen som direktivet er relevante for aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), således som det også var tilfældet for Rådets (ophævede) direktiv 94/57/EF. Siden 2009 har Det Blandede EØS-Udvalg imidlertid undladt at indarbejde dem i det relevante bilag til aftalen på grund af modstand fra visse EØS/EFTA-stater, hvilket har forsinket processen indtil nu. Disse stater anvender fortsat Rådets direktiv 94/57/EF. Dette har ført til en række forskelle i anvendelsen af kravene til anerkendte organisationer, der opererer inden for EØS – i strid med formålet med EØS-aftalen.

6.2.IMO-koden for anerkendte organisationer

I betragtning 8 i direktivet hedder det: "På verdensplan findes der et større antal organisationer, som anerkendes af Den Internationale Søfartsorganisations (IMO's) kontraherende parter, men som ikke sikrer en fyldestgørende gennemførelse af reglerne eller en tilstrækkelig pålidelighed, når de handler på de nationale myndigheders vegne, fordi de ikke har de nødvendige strukturer og erfaringer, som man kan have tillid til, og som sætter dem i stand til at udføre deres opgaver på et højt professionelt niveau". Medlovgiverne er opmærksomme på, at fælles regler og standarder for anerkendte organisationer ville have større indvirkning på sikkerheden, hvis de kunne vedtages og håndhæves på globalt plan, og i betragtning (4) til forordningen anfører de, at "medlemsstaterne og Kommissionen [bør] fremme IMO's udvikling af en international kode for anerkendte organisationer".

Medlemsstaterne og Kommissionen bidrog aktivt til udarbejdelsen af koden inden for de relevante IMO-fora. Ved udgangen af 2012 godkendte IMO den endelige tekst til IMO-koden for anerkendte organisationer (RO-koden), men Kommissionen vurderede, at hvis visse ændringsforslag blev vedtaget, ville de være i strid med gældende EU-lovgivning eller medføre alvorlige modsigelser.

Eftersom der er tale om et spørgsmål, der hører under EU's kompetence, fremlagde Rådet medlemsstaternes holdning i IMO, som var at give medlemsstaterne lov til at indvilge i at være bundet af koden med det forbehold, at den betragtes som en minimumsstandard, og at intet i koden kan udlægges således, at den begrænser opfyldelsen af deres forpligtelser i henhold til EU-retten i forbindelse med tre specifikt nævnte punkter.

Desuden benyttede Kommissionen som fastlagt i forordningen og direktivet i sådanne tilfælde den såkaldte "procedure for overensstemmelseskontrol" (sikkerhedsmekanisme) til at forhindre, at visse bestemmelser i RO-koden, som var enten uforenelige med EU-retten eller ville have en negativ indvirkning på EU's sikkerhedsstandarder, blev automatisk indarbejdet i EU-retten. Kommissionen gennemførte proceduren i december 2014, kort før RO-koden trådte i kraft.

7.Andre mekanismer, som indføres ved forordningen

7.1.Artikel 10, stk. 1 – tekniske og proceduremæssige betingelser for gensidig anerkendelse af klassecertifikaterne for materialer, udstyr og komponenter

Samtidig med at forordningen fremmer målsætningen om EU-anerkendte klassificeringsvirksomheders frihed til at levere tjenesteydelser, kræver den også, at de anerkendte organisationer samarbejder med hinanden med henblik på at sikre en harmonisering af deres regler og procedurer og i relevante tilfælde at blive enige om de tekniske og proceduremæssige betingelser, hvorunder de gensidigt vil anerkende deres klassecertifikater for udstyr, materialer og komponenter baseret på ensartede standarder og med brug af de mest vidtgående og strengeste standarder som reference. Denne mekanisme er i vid udstrækning baseret på principperne om selvregulering og partnerskab med de relevante interessenter og den maritime branche.