jlMji.JM, L 
fefeM "'., '' KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 204 endelig udg. 
Bruxelles, den 12. maj 1993 
MPnnFlFLSE FRA KOMMISSIONS TIL RADFT OG EURQPA-PARLAMENTEJ 
SÆRPROGRAM TIL STØTTE FOR GENOPRETNINGEN 
I UDVIKLINGSLANDENE 
(Initiativ fra F«llesskabet og dets medlemsstater) 
INDLEDNING 
I denne meddelelse foreslås en iværksættelse af et særligt initiativ til 
støtte for genopretningen i udviklingslandene i form af et særprogram, som 
udgør et mellemstadium mellem egentlig humanitær bistand og en genoptagelse 
af de langsigtede udviklingsbistandsprogrammer for de udviklingslande, som 
til for nylig har befundet sig i en krise- eller krigssituation, eller hvis 
økonomi har været føleligt berørt af andre faktorer. 
Mange udviklingslande befinder sig i realiteten i dag i en kritisk 
økonomisk og social situation efter at have gennemlevet en krig eller 
alvorlige indre uroligheder, som har undermineret produktionsapparatet, 
ødelagt en stor del af basisinfrastrukturen og revet samfundsmekanismerne 
itu. Andre lande kan befinde sig i lignende situationer efter 
naturkatastrofer. 
Disse økonomiers skrøbelighed og deres institutioners prekære situation gør 
det vanskeligt hurtigt at iværksætte klassiske langsigtede udviklingspro­
grammer, da der ikke findes nogen udviklingsstrategier. Samtidig er 
grænserne for den humanitære bistand, som har gjort det muligt at begrænse 
befolkningernes lidelse, og som fortsat sikrer dem en absolut nødvendig 
hjælp, ved at være nået, fordi de midler og instrumenter, der står til 
rådighed dertil, ikke kan opfylde behovene for økonomisk genopbygning og 
social genopretning. 
Det er derfor nødvendigt med en mel I em Iiggende genopretningsfase. som 
gradvis kan afløse den humanitære bistand og mindske behovet herfor, 
samtidig med at der skabes forudsætninger for en økonomisk fremgang og et 
politisk og socialt systemskifte. I denne fase skal hovedvægten lægges på 
genopretning af de vigtigste tjenester - uden at der dog er tale om nye 
investeringer - fornyet igangsætning af produktionssystemet og soc i a i 
indpasning af de katastroferamte befolkninger. 
I sådanne situationer, der navnlig er kendetegnende for Afrikas Horn og det 
sydlige Afrika, har Kommissionen allerede taget omfattende initiativer i 
samråd med medlemsstaterne og andre donorer (f.eks. i Etiopien og Mozam­
bique). Fællesskabet og medlemsstaterne rader nemlig over forskellige 
instrumenter, der kan tages i brug i genopretningsøjemed. Det må dog 
erkendes, at de eksisterende instrumenter ikke altid er egnede til en 
samlet og sammenhængende imødekommelse af behov af denne størrelse, enten 
fordi de dermed forbundne procedurer gør dem uegnede dertil, eller fordi 
deres virkninger er for spredte. 
Offentligheden er imidlertid stadig mere opmærksom over for situationen for 
de befolkninger, der rammes af konflikter eller katastrofer, og har erkendt 
omfanget af behovene for genopretning og det forhold, at der er visse 
mangler ved de traditionelle bistandsformer, når det drejer sig om at 
afhjælpe denne situation. Denne erkendelse og ønsket om en særlig foran­
staltning er bl.a. kommet til udtryk blandt de europæiske NGO, som har 
anmodet om, at der iværksættes et særligt program. Formandskabet har 
udtrykt forståelse for spørgsmålet. Desuden er denne opfattelse kommet til 
udtryk i forskellige beslutninger i Europa-Parlamentet. 
Pà baggrund af behovenes omfang og den relative hyppighed, hvormed sådanne 
situationer optræder, bør det undersøges, om et "særligt initiativ" i form 
af en kombination af alle disponible instrumenter suppleret med yderligere 
midler kan forbedre Fællesskabets indsats til dækning af disse landes behov 
og lette deres omstilling til en "fredsøkonomi" eller tilbagevenden til en 
normal situation efter en naturkatastrofe. 
I dette dokument gives omridset af et særprogram til støtte for genopret­
ningen, ligesom det bl.a. præciseres, hvilke mål der søges virkeliggjort, 
hvilke midler der kan tages i anvendelse, hvilke kriterier der skal gælde 
for støtteberettigelse, og hvilke procedurer der kan følges. Desuden 
indeholder det en tidsplan centreret om Rådets (udviklingssamarbejde) 
samlinger i maj og november 1993. 
TIDSPLAN 
Det foreslås, at Rådet (udviklingssamarbejde) på samlingen i maj 1993 tager 
st i 11ing t i I princippet om et sær Iigt ini t iat iv og fast lægger hovedlinjerne 
derfor. Derefter er det op t i I Kommissionen fra juni måned at foretage en 
detaljeret evaluering af behovene og udformningen af de første programmer 
til støtte for genopretningen og at aflægge beretning om den stedfundne 
udvikling til Rådet (udviklingssamarbejde) på samlingen i november 1993. 
Rådet kan ved den lejlighed gøre status over forberedelses- eller gennemfø­
re I sesarbejdet i forbindelse med genopretningsprogrammerne for de enkelte 
lande og vedtage henstillinger eller yderligere foranstaltninger, som måtte 
forekomme hensigtsmæssige. 
1. MÅLSÆTNING OG OVERORDNET APPROACH 
1.1. Overordnet formal 
Det overordnede formål med EF-initiati vet er at yde hurtig og afgørende 
støtte til genopretningen i en række udviklingslande, som befinder sig på 
et Ømtåleligt overgangsstadium og i en kritisk økonomisk situation efter en 
krig, indre uroligheder eller naturkatastrofer; disse økonomiers skrøbelig­
hed og deres institutioners prekære situation gør det vanskeligt at absor­
bere klassisk langsigtet udviklingsbistand, samtidig med at deres behov 
overstiger det, der kan ydes via traditionel humanitær bistand. Støtten tit 
genopretning afløser gradvis den humanitære indsats og tager bade sigte på 
at stabilisere de berørte samfund og deres økonomi og at lette deres 
overgang til en strategi for reformer og udvikling på mellemlang og lang 
sigt. 
1.2. Særlige mel 
Mere konkret skal programmerne til støtte for genopretningen, som skal 
udformes fleksibelt på baggrund af det enkelte lands situation, opfylde 
følgende særlige krav: 
a) de skal fremme ibrugtagningen af det eksisterende produkt ionsapparat 
ved hurtig levering af rå- og hjælpestoffer, redskaber og reservedele i 
en periode af begrænset varighed 
b) de skal gøre det muligt hurtigt at istandsætte visse basisinfrastruktu­
rer - uden at der dog bliver tale om nye investeringer - navnlig 
infrastrukturer, der er nødvendige til tilfredsstillelse af væsentlige 
behov (sundhedssystemer i landdistrikter, undervisning på 
primærtrinnet, vandforsyning og kloakering) 
c) de skal bidrage til at forbedre den sociale og politiske stabilitet i 
de pågældende lande ved hjælp af foranstaltninger, som fremmer 
omstillingen og gen indpasningen af de fordrevne eller repatrierede 
befolkninger og de tidligere soldater, jobskabelsen blandt ufaglærte 
eller faglærte på lavt niveau samt indkomstdannelsen i de fattigste 
befolkningsgrupper og de grupper, der er hårdest ramt af de 
begivenheder, som er bragt til afslutning 
d) de skal fremme genoprettelsen af den lokale institutionelle kapacitet 
og den administrative organisation, der er nødvendig til forvaltning af 
genopretningsfasen og forberedelse af reformerne. 
1.3. Generelle særtræk ved de påtænkte foranstaltninger 
Programmerne til støtte for genopretningen og de foranstaltninger, der 
indgår deri, skal have følgende generelle særtræk: 
a) de skal kunne føres ud i livet hurtigt og maksimalt strække sig over ét 
år med hensyn til import og to år med hensyn til genopbygningsarbejder 
og samfundsbetonede aktiviteter 
b) de skal pà samme t i d finansieres ved hjælp af EF-midler og særlige 
bidrag fra medlemsstaterne ved anvendelse af den mekanisme, der er 
beskrevet i afsnit 2.2. nedenfor 
c) de skal på sammenhængende vis og ved anvendelse af egnede procedurer 
for hvert modtagerland udgøre en kombination af de forskellige instru­
menter, der står til rådighed i form af EF-bistand (EUF-midler i 
påkommende tilfælde samt budgetmidler), og de interventioner, der 
finansieres ved hjælp af bidrag fra medlemsstaterne 
d) de skal ud fra modtagerlandenes synspunkt udgøre overførsler af ekstra 
midler både i forhold til den normale programmerbare bistand på 
grundlag af Lomé-konventionerne eller budgetmidlerne og i forhold til 
medlemsstaternes eksisterende programmer 
e) de skal i hvert enkelt land være i overensstemmelse med en præcis 
målsætning for den bistand, der ydes via initiativet, således at der 
opnås maksimal effekt, og opfølgningen og evalueringen af 
foranstaltningerne lettes 
f) de skal samordnes med de foranstaltninger, der træffes af de øvrige 
bilaterale eller multilaterale donorer, som virker i de samme lande 
g) de skal fremme fastlæggelsen af udviklingsstrategier og langsigtede 
reformstrategier, som gør det muligt at gå videre end en blot og bar 
dækning af behovene for humanitær bistand samt at sikre en ny fase 
efter genopretningsfasen. 
2. GENNEMFØRELSESMIDLER 
2.1. Pen Periode, der dykkes af Initiative* 
Det foreslåede initiativ skal indledes i midten af 1993 og vare ved indtil 
udgangen af 1994, hvad angår finansieringsafgørelserne. De særprogrammer 
til støtte for genopretningen, som forberedes og vedtages i denne periode, 
gennemføres efter hver sin tidsplan, men må ikke strække sig længere end 
til 1996. 
2.2. Økonomiske midler 
2.2.1. Hvis initiativet skal have mærkbar effekt i de pågældende lande, 
skal det have et samlet rammebeløb på ca. 1 000 mio. ECU, der for 
60%'s vedkommende skal dækkes med eksisterende eller budgetterede 
EF-midler (især via EUF) og for 40%'s vedkommende med bidrag fra 
medlemsstaterne. 
2.2.2. De AVS-stater, der nyder godt af særprogrammet, vil skulle anvende 
en stor del af deres nationale indikativprogram til finansieringen 
af deres særprogram til støtte for genopretningen. 
- 5 -
2.2.3. Medlemsstaternes bidrag vil blive beregnet og indkaldt ved 
anvendelse af en fordelingsnøgle, som skal fastsættes nærmere (se 
bilag 1). Bestemmelserne om indbetaling og forvaltning af disse 
bidrag vil blive fastsat senere. 
2.3. Menneskelige ressourcer og organisation 
2.3.1. På centralt plan vil Kommissionen træffe de interne organisatoriske 
foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre foranstaltningernes 
gennemførelse, og forelægge medlemsstaterne forslag til ad hoc-
mekanismer til beslutningstagning og ekstern koordination. 
2.3.2. I hvert modtagerland vil et fagligt bistandshold. som skal have til 
opgave at forberede, gennemføre, opfølge og koordinere særprogrammet 
til støtte for genopretningen, blive underlagt den ansvarlige 
delegat ions leder. 
2.4. Procedurer for gennemførelsen af programmets foranstaltninger 
For at tage hensyn til behovenes hastende karakter og sikre en hurtig 
gennemførelse af foranstaltningerne foreslås det, at der anvendes 
forenklede procedurer for beslutningstagning og gennemførelse. 
- o 
2.4.1. Det enkelte særprogram til støtte for genopretningen godkendes pa én 
gang efter udtalelse fra det geografisk kompetente udvalg (EUF, ALA, 
MED), hvis udtalelse indhentes efter en hasteprocedure. Inden for 
det rammebeløb, der afsættes til det enkelte særprogram til støtte 
for genopretningen, bemyndiges Kommissionen til at træffe afgørelser 
og tilpasse disse efter udviklingen i omstændigheder og behov. 
De beslutnings- og forvaltningisprocedurer, der gælder for EF-
bi draget, udvides til også at gælde for medlemsstaternes bidrag. 
2.4.2. I lighed med, hvad der var tilfældet for "genopretnings- og 
rehabiI iteringsplanen" fra 1985-1986, vil også gennemførelsen af 
særprogrammet til støtte for genopretningen blive omfattet af 
forenkI ede procedurer. 
a) For at sikre en hurtig gennemførelse af særprogrammet til 
støtte for genopretningen med modtagerstatens indforståelse anvendes 
den metode for gennemførelse af aftaler, som Kommissionen anvender 
på katastrofebistand. 
b) For så vidt angår gennemførelse af genopretningsforanstalt-
ninger i modtagerlandet, sikres der en virkelig decentral iser ing af 
opgaver og ansvar. For AVS-staternes vedkommende skal der således i 
henhold ti I en rammeaftale, der indgås med den nationale anvisnings-
berettigede vedrørende EUF-finansierInger, anvendes forvaltnings-
kontrakter . som direkte indgås med NGO, lokalsamfund og andre 
decentrale enheder, som det kan overdrages at gennemføre foranstalt­
ninger på lokalt plan. 
2.4.3. I lighed med gældende praksis for projekter, der finansieres ved 
hjælp af budgetmidler, fastsættes der i finansieringsafgørelserne en 
grænsedato under overholdelse af finansforordningens bestemmelser. 
Når denne dato er overskredet, kan de beløb, hvorover der ikke er 
disponeret, omfordeles til andre højtprioriterede foranstaltninger. 
3. STØTTEBERETTIGELSE 
3.1. Geograf i sk dækn ingsområde 
De mest følelige og de mest hastende behov for genopretning findes i Afr ika 
syd for Sahara, navnlig - men ikke udelukkende - på Afrikas Horn og i det 
sydlige Afr ika. 
Deusden findes der lignende situationer, der kræver samme type bistand, i 
en række lande i Lat inamer ika. Asien og Mel lemøsten. 
- 7 -
3.2. Elementer, der skal tages I betragtning ved fastlæggelsen af. om et 
land er berettiget 
3.2.1. De enkelte landes berettigelse til at få del i initiativet vil blive 
undersøgt af Kommissionen på baggrund af følgende elementer: 
a) Det pågældende lands myndigheder skal have indsendt en anmodning 
eller forelagt et program. 
b) Der skal være tale om en økonomisk katastrofesituation eller en 
situation med alvorlig forringelse af basisinfrastrukturen, som 
forhindrer en dækning af befolkningernes væsentlige behov. 
c) Stridighederne eller uroen skal være ophørt, hvis dette er årsag 
til katastrofesituationen, og der skal være indgået en aftale 
herom mellem de vigtigste involverede parter. 
d) Myndighederne skal udvise vilje til at indlede en økonomisk og 
social omst i 11ingsproces med respekt for de demokratiske værdier, 
de grundlæggende frihedsrettigheder og menneskerettighederne og 
give sig i kast med et strukturreformprogram. 
e) Der skal tages hensyn til strukturen i og omfanget af de 
finansier Inger og den bistand uanset oprindelse, der på det 
pågældende tidspunkt ydes til det berørte land, og der skal 
lægges særlig vægt på dets evne ti I at absorbere ekstra midler og 
på mulighederne for at sikre varige spredningseffekter ved hjælp 
af genopretningen. 
3.2.2. De lande, hvortil der ydes strukturtiIpasningsstøtte. er principielt 
ikke berettiget til at få del i initiativet, fordi eksistensen af et 
mellemfristet reformprogram og den økonomiske støtte fra verdenssam­
fundet viser, at de allerede med succes er kommet igennem genopret-
ningsfasen, og at der allerede er taget hensyn til samtlige 
økonomiske og budgetmæssige perspektiver ved fastlæggelsen af den 
udenlandske finansiering. 
3.2.3. Den i punkt 3.2.1.b ovenfor omhandlede katastrofesituation kan i en 
række tilfælde være konstateret, uden at alle de ovennævnte 
kriterier for berettigelse er opfyldt. 
I sådanne tilfælde kan Kommissionen foreslå medlemsstaterne at 
undersøge hensigtsmæssigheden af en intervention inden for 
initiativets rammer baseret på de pågældende befolkningers eller 
regioners særlige situation. Fællesskabet skal i så fald bestræbe 
sig på at fastlægge beslutnings- og gennemføre IsesregI er, der sikrer 
en hurtig og retfærdig brug af dets bistand. 
3.3. Eventuelt stétteberetttgede lande 
Listen over udviklingslande, som kan være berettiget til at få del i 
initiativet, kan ikke fastsættes uden en detaljeret vurdering af 
situationer og behov, og en sådan vurdering kan kun foretages gradvis. 
Desuden kan der i nogle lande, som ikke i øjeblikket opfylder betingelserne 
for at kunne modtage en sådan støtte, registreres positive 
udviklingsforløb, og der kan brat opstå visse genopretningsbehov i den 
periode, der er omfattet af initiativet, eksempelvis efter 
naturkatastrofer. 
Bilag 2 indeholder en række foreløbige og rent illustrative oplysninger om 
nogle eksempler, som kan tænkes at blive berørt af dette initiativ. Bilaget 
foregriber naturligvis på ingen måde de forslag, som Kommissionen vil 
fremsætte, men tager alene sigte på at vise, hvor uensartede problemer 
særprogrammerne til støtte for genopretningen skal løse. 
4. FORUDSÆTNINGER OG RISICI 
4.1. De vigtigste forudsætninger for ivæirksættelsen og en vellykket 
gennemførelse af det foreslåede initiativ er følgende: 
a) Fællesskabet og dets medlemsstater skal give et klart pol it i sk! 
t i I sagn om at ville støtte omlægningen eller genopretningen af 
modtagerlandenes økonomi, koordinere deres aktiviteter og bakke 
særprogrammet til støtte for genopretningen op med fornødne 
tiltag inden for rammerne af EPS. 
b) Fællesskabet og dets medlemsstater skal stille tI»strække!igt med 
midler til rådighed til, at der kan sikres en afbalanceret 
finansiering af programmerne. 
c) Initiativet skal koncentreres På et begrænset antal lande, 
således at det får maksimal effekt, og forvaltningen af 
programmet gøres lettere. 
d) Der skal være et minimum af sikkerhed og politisk og social 
stabi i itet i modtagerlandene eller -zonerne, således at genopret-
ningsforanstaltningerne kan gennemføres fuldt ud, og overgangen 
til mellem- og langfristede strategier kan påbegyndes. 
e) Alle involverede parter skal være villige til at give 
Kommissionen udstrakt forvaltningsmæssig autonomi og 
gennemføre Iseskompetence i henseende til sigtet med særprogrammet 
til støtte for genopretningen. Til gengæld vil Kommissionen 
forpligte sig til at afgive detaljerede oplysninger om 
gennemførelsen af særprogrammet til støtte for genopretningen og 
ved hjælp af koordineringen i hovedsædet og på stedet at gøre de 
foranstaltninger, som den har ansvaret for, så gennemsigtige som 
muligt. 
f) Donorernes og/eller de pågældende regeringers muligheder for at! 
sikre en virkelig deltagelse af befolkningerne i genopretnings-j 
foranstaltningerne skal gøres så store som muligt, da dette er en 
absolut forudsætning for foranstaltningernes levedygtighed på 
lang sigt. 
- y -
4.2. På baggrund af den fremherskende krisesituation i mange udviklings­
lande, navnlig i Afrika syd for Sahara, knytter der sig visse reelle 
risici til gennemførelsen af initiativet. Der tænkes her navnlig på 
følgende risici: 
a) Forringelse af sikkerheden i modtagerlandene eller opståen af nye 
konflikter, som kan reducere de forventede fordele ved 
init iat ivet ti I intet. 
b) Risiko for over-finansier ing af visse økonomier, hvis 
absorptionskapacaitet er begrænset, eller for manglende 
sammenhæng mellem de forskellige finansieringsformer, der tages i 
anvendelse i et og samme land. 
c) Risiko for, at der kun sikres modtagerbefolkningerne en midiert 1-
dig forbedring af situationen, hvis genopretningsprogrammerne 
ikke hurtigt følges op med virkelige økonomiske reformprogrammer. 
d) Risiko for, at midlerne spredes på for mange lande eller for 
mange aktiviteter i et og samme land, hvorved effekten bliver for 
I i I le. 
e) De risici, der knytter sig til den hast ighed. hvormed programmet 
planlægges og iværksættes, navnlig risikoen for, at de aktivite­
ter, der finansieres ved hjælp af denne bistand, ikke "Internali-
seres" af de involverede regeringer og/eller befolkninger. 
Konklusion 
Det foreslås, at Rådet godkender denne meddelelse og bemyndiger 
Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger, navnlig 
konsul tering af alle AVS-staterne og de berørte Middelhavslande i de bedst 
egnede fora, med henblik på iværksættelsen af særprogrammet til støtte for 
genopretningen i udviklingslandene. 
Annexe 1 
Programme spécial d'appui å la Réhabilitation 
dans les pays en développement 
Proposition de répart ition de la contribution des Etats membres 
(en MECU) 
Etats membres 
Belgique 
Danemark 
Allemagne 
Grèce 
France 
Irlande 
Italie 
Luxembourg 
Pays-Bas 
Royaume-Un i 
Espagne 
Portugal 
TOTAL Selon clé 
Budget 
(1) 
15,18 
6,86 
117,10 
4,98 
69,76 
3,14 
54,36 
0,83 
24,09 
66,15 
32,00 
5,57 
400,00 Selon dé 
FED 
(2) 
15,84 
8,30 
103,86 
4,90 
97,47 
2,20 
51 ,84 
0,76 
22,27 
65,47 
23,58 
3,52 
400,00 Moyenne 
(3) 
15,51 
7,58 
110,48 
4,94 
83,61 
2,67 
53,10 
0,79 
23,18 
65,81 
27,79 
4,54 
400,00 
Notes: 
(1) Montants définis sur base de la clé de répartition budgétaire 1992 
(2) Montants définis sur base de la clé de répartition du 7ème FED 
(3) Montants définis sur base de la moyenne des deux clés précédentes 
A# 
Bilag 2 
KORTFATTEDE OPLYSNINGER OM VISSE LANDE, SOM 
KAN BLIVE BERØRT AF INITIATIVET 
SOMALIA 
Befolkning: 7,8 mio. BNI per capita: 160 USD, NIP Lomé IV ikke meddelt, 
event. 111 mio. ECU + 14 mio. ECU regionalt samarb., forpl. 0%. 
Efter mere end to års borgerkrig og stridigheder mellem forskellige grupper 
i samtlige regioner i landet gjorde iværksættelsen af operation "Restore 
Hope" i december 1992 det muligt at forbedre distributionen af humanitær 
bistand mærkbart, samtidig med at den aftale, der blev indgået den 15. marts 
1993 i Addis Abeba mellem de vigtigste grupper, banede vej for en politisk 
løsning. 
Under forudsætning af, at det politiske kompromis giver sig udslag i en 
varig forbedring af sikkerheden, kan der således hurtigt blive tale om at 
sætte et genopbygningsprogram i værk. Kommissionen nedsatte i december 1992 
et aktionshold for "Somalia" (med hjemsted i Nairobi). 
De vigtigste behov, som skal tilfredsstilles, menes at omfatte fornyet 
igangsætning af landbrugsproduktionen (såsæd, redskaber, rå- og hjælpestof­
fer, husdyrhold), genopretning af den sociale basisinfrastruktur og gen ind­
pasning af de fordrevne, hvis antal er anslået til 1 million personer. 
Da Somalia ikke har ratificeret Lomé IV-konventionen, kan der ikke tildeles 
det bevillinger fra 7. EUF. I henhold til særlig afgørelse truffet af AVS/ 
EØF-Rådet har den ledende anvisningsberettigede siden september 1992 fun­
geret som national anvisningsberettiget i forbindelse med forvaltningen af 
de disponible midler under Lomé I I- og Lomé I I I-ind i kativprogrammerne. Der 
er således afsat 40 mio. ECU til finansiering af katastrofebistand og 1,8 
mio. ECU til foranstaltninger i form af "indledende genopretning". En række 
NGO i Somalia har også påbegyndt selektive genopretningsforanstaItninger, og 
nogle af disse er omfattet af samfinansieringer via EF-budgettet. 
M 
_ 2 -
SUDAN 
Befolkning: (25) mio. BNI per capita: 330 USD, NIP Lomé IV: 142 mio. ECU + 
23 mio. ECU regionalt samarb., forpl. 0%, NIP ikke undertegnet. 
Fortsættelsen af de kampe, der i mere end 10 år har stået på mellem rege-
ringsstyrkerne og oprørerne i APLS, og de seneste måneders konflikter mellem 
forskellige grupper inden for APLS har ført til massive ødelæggelser og 
flytning af store befolkningsgrupper, som er blevet helt afhængige af den 
internationale humanitære bistand. På trods af talrige logistiske og poli­
tiske vanskeligheder og hindringer når den humanitære bistand - for hvis 
vedkommende Fællesskabet og medlemsstaterne spiller en særdeles vigtig rolle 
- stadig frem ad forskellige kanaler, bl.a. takket være det arbejde, der 
udføres af de forskellige NGO og af FN-organi sat ionerne. 
Som følge af landets størrelse og konfliktens varighed er genopretningsbe-
hovene uhyre store, og det gælder både de sydlige provinser (4-5 mio. ind­
byggere) og områderne i vest og omkring de største byer, hvor der har samlet 
sig mere end 2 mio. fordrevne. 
Den politiske dialog mellem Fællesskabet og de sudanske myndigheder har 
været suspenderet siden 1990, og Lomé IV-programmer ingen er ikke begyndt. 
Suspensionen af udviklingsforanstaltningerne påvirker imidlertid kun de nye 
finansier ingsafgøre Iser, således at en række projekter, der blev iværksat 
under Lomé il og Lomé III, fortsat er i gang. 
Som følge af de nuværende politiske og sikkerhedsmæssige vilkår er der ingen 
udsigt til, at der kan gennemføres et sammenhængende genopretningsprogram på 
landsplan, men der kan muligvis identificeres særlige lokale foranstaltnin­
ger, som kan iværksættes decentralt, forudsat at myndighederne accepterer en 
sådan approach og forpligter sig til at stabilisere situationen. 
A 1 
- 3 -
ETIOPIEN 
Befolkning: ca. 50 mio. BNI per capita: 120 USD. NIP Lomé IV: 225 mio. ECU + 
40 mio. ECU regionalt samarb., forpl. 21%. 
Da FDRPE's styrker i maj 1991 væltede det hidtidige styre, betegnede det af­
slutningen på en borgerkrig af 30 års varighed, som fra Eritrea efterhånden 
bredte sig ti I de fleste regioner i landets nordlige og centrale dele. 
De nye etiopiske myndigheder iværksatte i juli 1991 en politisk, økonomisk 
og social overgangsfase, som skal munde ud i, at der vedtages en ny forfat­
ning og indsættes en demokratisk valgt regering. Dette systemskifte fik mas­
siv støtte i det internationale samfund. Allerede i juli 1991 koordinerede 
IRKK en omfattende bistand fra en række donorer til hjemsendelse af 400 000 
tidligere soldater og rehabilitering af krigsinvalider og sårede. I december 
1991 blev der iværksat et nødhjælpsprogram med henblik på genopbygning og 
rehabilitering til et samlet beløb af over 600 mio. ECU-, dette program 
støttes af Kommissionen (97 mio. ECU), en række medlemsstater, Verdensban­
ken, ADB, EIB og en række andre bilaterale donorer. Programmet gennemføres i 
øjeblikket. 
Etiopien afsluttede i oktober 1992 en række forhandlinger med de interna­
tionale finansielle institutioner og er blevet berettiget til at få del i 
IMF's strukturtiIpasningsfaciIitet, et strukturtilpasningsprogram i Ver­
densbankens regi samt t i Ipasningsmidler under Lomé IV (75 mio. ECU meddelt 
for 1993 og 1994). 
Etiopiens betydelige behov for rehabilitering og genopbygning kan således 
anses for at være dækket af de allerede eksisterende finansieringer. 
n'\ 
- 4 -
ERITREA 
Befolkning: ca. 3 mio. BNI per capita-, uopl. (Etiopien: 120 USD); NIP Lomé 
IV: 20 mio. ECU fra NIP for Etiopien, forpl. 100%. 
Eritrea tog sidst i april 1993 ved en folkeafstemning om selvstændighed 
stilling til landets fremtidige status. Den midlertidige regering, som FPLË 
indsatte i Asmara efter den militære sejr i maj 1991, har været i stand til 
at sikre freden på hele landets område og gav sig hurtigt i kast med gen­
opbygnings- og rehabiliteringsarbejdet. Ud over fødevarehjælpen og den 
humanitære bistand, som uden vanskeligheder når frem til målgrupperne, er 
der ydet forskellige former for bistand til genopbygning til Eritrea. I 
oktober 1992 blev der iværksat et program til et beløb af 20 mio. ECU 
finansieret over 7. EUF (indikativprogrammet for Etiopien). Verdensbanken 
har netop iværksat et tilsvarende program tit et beløb af 20 mio. USD. 
Desuden er der ydet anden bilateral bistand, bl.a. af visse medlemsstater, 
og bistanden gør det sammenlagt muligt at dække de mest påtrængende behov 
indtil 1994. 
Tilbage står, at de omfattende ødelæggelser fra 1980 til maj 1991 og de 
forældede infrastrukturer og produktionsmidler som følge af, at det var 
umuligt at investere i krigsårene, vil gøre det nødvendigt at afsætte 
betydelige beløb ud over midlerne til de første hastende genopretningspro­
grammer, som allerede er iværksat. Hvis folkeafstemningen i april munder Ud 
i en uafhængighedserklæring, kan Eritreas nye internationale status føre til 
juridiske vanskeligheder, der kan komplicere beslutningsprocedurerne hos 
visse donorer. 
^ 
- 5 -
MOZAMBIQUE 
Befolkning: 15 mio., heraf 2 mio. flygtninge i udlandet. BNI per capita: 80 
USD, NIP Lomé IV: 154 mio. ECU + 22 mio. ECU regionalt samarb., forpl. 66 
mio. ECU (43%). 
Efter 15 års borgerkrig er Mozambiques samlede socioøkonomiske infrastruktur 
helt eller delvis ødelagt (dette gælder dog ikke enkelte byer). I visse 
landdistrikter har det kun takket være humanitær bistand været muligt at 
opretholde en minimal sundhedstjeneste. Ud over 2 millioner flygtninge er 
der 4 millioner fordrevne inden for landets grænser. 
Den 15. oktober 1992 kom det til en effektiv, men skrøbelig våbenstilstand 
efter undertegnelsen af en generel fredsaftale i Rom. Trods store forsin­
kelser ventes det, at alle væbnede styrker vil blive hjemsendt, og at der 
vil blive oprettet en ny enhedshær og afholdt parlaments- og præsidentvalg i 
løbet af de kommende måneder. 
Der blev i december 1992 på et donormøde i Rom fremlagt et forberedende 
genopbygningsprogram, som efter planen vil gøre det muligt at skabe de 
minimale forudsætninger for en ny socioøkonomisk start for landet. Dette 
program er i øjeblikket kun delvis dækket, og befolkningerne vil først kunne 
vende tilbage til deres hjemsted, når deres fødevare-, sundheds- og uddan­
nelsesbehov er dækket. 
Det kan hurtigt vise sig hensigtsmæssigt at gennemføre et nyt genopbygnings-
program for at sikre freden. En lang række organisationer på stedet kan 
forestå gennemførelsen heraf. Der er planer om at oprette en særlig enhed 
for at gøre det muligt for Kommissionen at koordinere de forskellige gen-
opretningsforanstaItninger, som den allerede finansierer eller har til 
hensigt at finansiere. 
De største behov, som skal tages i betragtning, omfatter rehabilitering af 
de sociale basisinfrastrukturer, genetablering af flygtninge og fordrevne 
(anslået til 7 millioner personer), udbedring af absolut nødvendige kommu­
nikationslinjer (inkl. fjernelse af miner) og bistand til ny igangsætning af 
småbrugenes produktion. 
Kommissionen gav på mødet i Rom i december en række tilsagn til et samlet 
beløb af 77 mio. ECU (alle instrumenter under ét), hvoraf over halvdelen 
afsættes til programmer af denne type. Der er imidlertid stadig betydelige 
udækkede behov, navnlig på infrastrukturområdet: sundhed, vand, undervisning 
på primærtrinnet samt veje. 
Det skal desuden bemærkes, at Mozambique modtager strukturtiIpasningsmidler 
under Lomé IV. Landet fik i 1990 meddelelse om 30 mio. ECU, og EUF-Udvalget 
godkendte i oktober 1992 et program, hvor disse 30 mio. ECU kombineres med 
15 mio. ECU fra det nationale indikativprogram; betalingerne ventes at finde 
sted i 1993. 
^ 
- 6 
ANGOLA 
Befolkning: 10 mio. BNI per capita: ca. 750 USD, NIP Lomé IV: 115 mio. ECU, 
heraf forpl. 9%. 
16 års borgerkrig (1975-1991) har krævet store ofre: 500 000 dræbte, 1,5 
millioner flygtninge og fordrevne og massiv ødelæggelse af infrastruktu­
rerne. Samtidig har et uhensigtsmæssigt politisk og socialt system bidraget 
til at undergrave en række aktiviteter, som ikke direkte er berørt af kri­
gen. 
I overensstemmelse med Bicesse-aftalerne (maj 1991) blev fjendtlighederne 
midlertidigt indstillet, og en demokratiseringsproces blev indledt. Fælles­
skabet og dets medlemsstater reagerede hurtigt med en erklæring om, at de 
var rede til at deltage i genopbygningen af Angola, ligesom de på Rådets 
(udviklingssamarbejde) samling i november 1991 traf forberedelser til en 
særlig samordnet indsats - inden for rammerne af en "EF-platform" - til 
sikring af social og økonomisk genopretning i Angola. 
Fra maj 1991 traf Kommissionen en indledende række afgørelser til fremme af 
overgangsprocessen på grundlag af budgetmidler. Desuden besluttede den at 
fremskynde udarbejdelsen af det nationale indikativprogram under Lomé IV for 
at gøre det muligt at bruge midler fra 7. EUF. I februar 1992 gav Kommis­
sionen meddelelse om et program til støtte for demokratiseringsprocessen og 
et socialt stabiliseringsprogram, som navnlig skulle omfatte socioøkonomisk 
gen indpasning af fordrevne og flygtninge. 
Ud af et samlet budget for "platformen" på 200 mio. ECU (1991-1993) blev EF-
b i standen, der oprindelig var fastsat til 75 mio. ECU, i oktober 1992 for­
højet ti I 90 mio. ECU, og der er allerede disponeret over 42 mio. ECU. 
UNITA's anfægtelse af resultaterne af valget i september 1992 og genopta­
gelsen af stridighederne i de fleste af landets regioner øgede ødelæggel­
serne og befolkningens lidelser endnu mere og tvang donorerne og de for­
skellige NGO til at bremse eller suspendere mange igangværende genopret-
ningsforanstaItninger og at udsætte iværksættelsen af "platformens" anden 
fase. 
Den planlagte genoptagelse af dialogen i april 1993 i Abidjan åbner mulighed 
for en ny bilæggelse af stridighederne. Hvis dette kan føre til en varig 
våbenstilstand, der kan bane vej for en politisk løsning, vil iværksættelsen 
af "EF-platformen" på ny blive en hastende opgave, hvor der skal tages 
hensyn til de yderligere skader som de seneste kamphandlinger har forvoldt« 
Efter planen vil der i 1994 blive iværksat en række yderligere programmer, 
navnlig med henblik på den fysiske genopbygning af landet ("platformens" 
tredje fase). 
ZAIRE 
Befolkning: 41 mio. BNI per capita: 170 USD (anslået) MSP Lomé IV: 170 mio. 
ECU i gavebist., forp!. 0%, NIP ikke undertegnet. 
Processen for overgang fra præsident Mobutus autokratiske styr© til et par­
lamentarisk demokrati blokeres af præsidenten, som ikke accepter© nogen be­
grænsning af sin magt, og som bevarer kontrollen mad de vigtigste samfunds­
mekanismer (sikkerhedsstyrkerne, provinsguvernørerne, Banque de Zaire). 
Dette politiske dødvande har givet sig udslag i etniske uroligheder (Shaba) 
og ført til opstande og plyndringer fra hærens sid© i mange byer. 
Den lange politiske krise i Zaire har skabt kaos i økonomien og øget befolk­
ningens lidelser. Forvaltningen har været paralyseret siden 1990, infra­
strukturen har fået lov at forfalde, den monetære sektor er undergravet af 
hyperinflationen, og den finansielt udpint© minøsektor er gået fallit med 
katastrofale følger for statsindtægterne og betalingsbalancen. 
Efter opstandene i september 1991 blev den national© anvisningsberettigedes 
beføjelser overført ti i den ledende anvisningsberettigedo. Til de indefrosne 
midler til det nationale indikativprogram under Lomé IV skal lægges 95 mio. 
ECU, hvorover der ikke er disponeret under de foregående EUF. Der er truffet 
bevarende foranstaltninger med hensyn til de hidtidige resultater af de EF-
programmer under Lomé II og III, hvis gennemføre i sa er suspenderet. Der er 
for øvrigt siden 1990 blevet disponeret over mer© enâ 10 mio* ECU ti S huma­
nitær bistand og samfinansieringer med NGO. 
De vigtigste genopretningsbehov omfatter en istandsættelse af basisinfra­
strukturerne og en genetablering af de befolkninger, der blev fordrevet af 
konflikten i Shaba (udstødelse af befolkninger af kasaisk oprindelse). 
En genopretningsforanstaltning kræver imidlertid, at flere betingelser er 
opfyldt, bl.a. at der er indgået et politisk kompromis mellem præsidenten og 
oppositionen, som gør det muligt at videreføre demokratiseringsprocessen og 
iværksætte et hasteprogram for økonomisk genopretning. 
;? 
- 8 -
RWANDA 
Befolkning: 7,7 mio. BNI per capita: 310 USD, NIP Lomé IV: 118 mio. ECU + 14 
mio. ECU regionalt samarb., forpl. 6%. 
De gentagne indfald og angreb fra FPR-styrkernes side i landets nordlige del 
og regeringshærens forsøg på at genvinde kontrollen over situationen har 
bevirket, at landet siden april 1990 har befundet sig i en krigstilstand. 
Indgåelsen af en første våbenstiIstandsaftale mellem de kæmpende parter den 
7. marts 1993 i Dar es Salaam og de fortsatte forhandlinger i Arusha med 
henblik på at nå frem til en forhandlingsløsning giver mulighed for fred, 
men der er fortsat betydelig risiko for, at kamphandlingerne genoptages. 
De skader, som tre års konflikt har forvoldt, er særlig følelige i det sær­
deles tæt befolkede landbrugsland. Den rwandiske økonomi er hårdt ramt af 
konflikten og har siden 1990 haft negativ vækst. Ud over de direkte ofre for 
fjendtlighederne har Rwanda 1 million personer, der er fordrevet af krigen, 
og 1,5 millioner flygtninge. 
Et genopretningsprogram skal først og fremmest omfatte genetablering og 
økonomisk gen indpasning af de fordrevne personer og i anden omgang istand­
sættelse af basisinfrastrukturen i de regioner, hvor kampene har fundet 
sted. Det bør også fremme demokratiseringen af institutionerne i overens­
stemmelse med de ønsker, som alle parter har fremsat siden forhandlingerne i 
Arusha blev indledt i Juli 1992. 
I betragtning af landets ringe størrelse og mangelen på dyrkbar Jord er det 
en forudsætning for et sådant program, at de stridende parter har indgået en 
var ig fredsaftale. 
n 
™-. 9 ,.., 
LIBERIA 
Befolkning: 2,5 mio. BNI per capita: uopl. (470 USD i 1989), NIP Lomé IV: 50 
mio. ECU i gavebist., forpl. 0%. NIP ikke undertegnet. 
Efter tre års brutal krig i Liberia ligger Økonomien helt stille, og der er 
sket omfattende skade på infrastrukturen, ligesom al offentlig administra­
tion i landet er brudt sammen. Titusinder af liber sanere ©r dræbte og en 
halv million har søgt tilflugt i nabolandene. Arbejdet med at genopbygge et 
så ødelagt land kræver @n omfattende koordineret indsats fra. det interna­
tionale samfunds side. 
Selv om der stadig er kampe i gang I del© af Liberia, er en voksende pro­
centdel af landets areal tilgængelig for hjælpearbejde og kortsigtede 
genoprette Isesforanstaitninger. Håbet om varig fred og stabilitet har sit 
udspring i Yamous-soukro IV-aftalen, i henhold til hvilken de kæmpende 
parter skal trække sig tilbage ti! deres lejre og afvæbnes. Det er endnu 
ikke bekræftet, at alle parter er villige ti S at efterlev© aftalen; det 
afhænger til dels af den fredsbevarende styrkes sammensætning (i øjeblikket 
EC0M0G). 
Fællesskabet har siden 1990 ydet humanitær bistand til ofrene for konflikten 
i Liberia på i alt 50 mio. ECU. Der har for det meste veret tale om bistand 
i henhold til artikel 254 og 255 (katastrofebistand og bistand til flygt­
ninge og fordrevne). Der har alferede været foretaget kort.t idsuclsendelser af 
tekniske hold til Liberia for at fastlægge højtprioritsrede genoprettelses-
arbejder af hastende karakter. EF-bi standen koncentreres i éjeblskket på 
nøglesektorerne sundhed, vand- og energi forsyning samt drift af havne. Andr© 
sektorer, der i øjeblikket analyseres med henblik på en mulig hasteforan­
staltning, omfatter repatriering af flygtninge, udbedring af undervisnings­
faciliteter og en undersøgelse af sektoren for §øvnedsmiddstproduktIon. I 
hver af de ovennævnte sektorer har det vsret muligt at identificere hastende 
højtpr ior i terede genopretningsarbejder. 
Det skal bemærkes, at hverken Fællesskabet eiler nogen af dets medlemsstater 
i øjeblikket ©r repræsenteret i Liberia. Hvad angår bistanden i henhold til 
Lomé, har den af overgangsregeringen udpegede nationale anvisningsberetti-
gede allerede delegerat sine beføjelser ti S EUF's ledende anvisningsberet-
t igede. 
if 
- 10 -
HAITI 
Befolkning: 6,3 mio. BNI per capita: 300 USD. NIP Lomé IV: 106 mio. ECU + 14 
mio. ECU regionalt samarb., NIP ikke undertegnet. 
Efter Duvaliers fald (1986) har landet gennemlevet en lang periode kende­
tegnet af politisk ustabilitet. Ved de frie og demokratiske valg sidst i 
1990 blev fader Aristide valgt til præsident. Men den valgte præsident blev 
den 30. september 1991 afsat ved et nyt blodigt statskup, der satte en 
stopper for de politiske og civile frihedsrettigheder. 
Dette statskup, der blev fordømt af hele det internationale samfund, havde 
alvorlige konsekvenser for landet: antallet af dødsofre er opgjort til 
2 500, medens ca. 40 000 er flygtet over havet, og adskillige titusinder er 
udvandret ulovligt; suspensionen af den internationale økonomiske og finan­
sielle bistand (herunder stoppet for anvendelsen af Lomé IV-konventionen) og 
indførelsen af en handelsembargo har isoleret landets økonomi og forstærket 
fattigdommen blandt dets indbyggere. Krisens varighed (20 måneder) har ført 
til en forringelse af hidtil ukendt styrke af landets økonomiske og indu-; 
str ielle system. 
Det vil være nødvendigt med et genopbygnings- og redningsprogram, hvis der 
skal genskabes et minimalt økonomisk underlag, som gør det muligt varigt at 
sikre respekt for menneskerettighederne, demokrati og en virkelig fredsøko­
nomi . 
De behov, der skal dækkes, omfatter de fleste sektorer: den institutionelle 
sektor (retsvæsen, politi), de offentlige finanser, landbrugssektoren og 
sektoren for udvikling af landdistrikter, basisinfrastrukturer, transport­
sektoren, energisektoren osv. 
Siden statskuppet har Kommissionen afsat 11 mio. ECU til humanitær nødhjælp 
med deltagelse af NGO. Da der stadig er håb om en snarlig politisk løsning, 
må der regnes med den mulighed, at der bliver tale om en større og mere 
diversificeret finansiel bistand, som kan opfylde Haitis påtrængende behov 
for økonomisk vækst og et nyt opsving for demokratiet. 
11 -
AFGHANISTAN 
Befolkning: 16 mio. BNI per capita: 156 USD. EF-t i idel inger i 1992: 27,7 
mio. ECU i bistand til repatriering og genopbygning (heraf 4„8 mio. ECU i 
fødevarehjælp og 1,6 mio. ECU i katastrofebistand) og 17,1 mio. ECU i 
bistand til afghanske flygtninge i Pakistan. 
Efter ni års sovjetisk besættelse efterfulgt af tre års borgerkrig med den 
fortsat siddende prosovjetiske regering blev der i april 1992 indgået en 
fredsaftale efter præsident Najibullahs fratræden. Siden da er det ikke ved 
indsættelse af en islamisk regering lykkedes at stabilisere styret, fordi 
magtkampe mellem forskellige mujahedi n-grupper har forhindret dette. 
Usikkerheden hviler stadig over hovedstaden Kabul, der i størstedelen af 
1992 var udsat for kraftig artilleribeskydning. 
I løbet af 1992 gav de forventninger, som sejren over kommunisterne førte 
med sig, imidlertid anledning til en antagelig historisk enestående 
tilbagestrømning af afghanske flygtninge fra Pakistan og i mindre 
udstrækning Iran. Ifølge UNHCR vendte halvdelen af de 3 millioner 
flygtninge i Pakistan tilbage til Afghanistan, medens der kun vendte 
500 000 tilbage af de 2-3 millioner, der havde søgt tilflugt i Iran. 
Denne udvikling kan meget vel fortsætte i 1993 eller endog forstærkes, hvis 
der sker yderligere fremskridt i retning af politisk stabilitet, således 
som det - omend i meget beskeden grad - skete i begyndelsen af året under 
først og fremmest Pakistans auspicier. 
Kampene blev koncentreret på Kabul, og de fleste provinser var i 
almindelighed rolige, således at der allerede i 1992 i stort omfang kunne 
iværksættes genopbygnings- og gen indpasningsforanstaitninger for flygtninge 
på grundlag af betydelig international bistand, navnlig fra EF. 
Disse foranstaltninger supplerer EF°s stadig eksisterende, omend mindre 
vigtige, støtteplan for afghanere, der stadig opholder sig i 
flygtningelejre i udlandet. Foranstaltningerne er integrerede og omfatter 
fjernelse af miner, genopbygning af vejstrækninger og kunstvand ingskanaI er 
i samarbejde med de lokale befolkninger og igangsætning og forbedring af 
landbrugsproduktionen. Der tilstræbes en vis ligevægt mellem de 
forskellige regioner, og foranstaltningerne kombineres ofte med en dækning 
af meget kortfristede behov (fødevare- og lægehjælp, såsæd), ligesom der 
inddrages en række forskellige donorer (NGO, UNHCR, WFP, FAO osv). 
Som følge af landets enorme behov kan der naturligvis foretages en 
udvidelse af disse foranstaltninger, forudsat at de minimale 
sikkerhedsbetingelser er opfyldt, også selv om Kabul ikke fører en 
uangr i be I i g stab i I iser ingspoli t ik. 
'If 
- Id -
CAMBODJA 
Befolkning: 8,8 mio. - BNI per capita: 180 USD - EF's bistand 1991-
1993: sammenlagt 54 mio. ECU (humanitær bist. + genopretn.), heraf 
forpi. ca. 80%. 
Landets nyere historie hænger nøje sammen med stormagternes politik i 
Indokina og navnlig det k i nes i sk-v i etnames i ske modsætn rngsf.orhojd. 
Afslutningen på den kolde krig fremmede fredsprocessen for de f ire 
lokale magtgrupper, der er årsag til de politiske forviklinger i 
landet. 
Den nationale fredsproces mundede ud i undertegnelsen af Paris­
aftalerne den 23. oktober 1991. 
De Forende Nat ioners overgangsmyndighed i Cambodia (UNTAC). som var fastsat 
i Paris-aftalen, blev oprettet den 19.2.1992. Hovedsigtet med aftalerne og 
mandatet til FN til at opretholde freden er afholdelse af valg til en 
forfatningsgivende forsamling, der vil finde sted den 23.-27. maj 1993. 
De voksende vanskeligheder som følge af den delvise anvendelse af Paris­
aftalerne har været belastende for den proces med inddeling i distrikter. 
afvæbning og demobi I iser ing. der er en absolut forudsætning for at opnå 
alle politiske partiers fulde medvirken ved valgene, også De Røde Khmerers, 
der modsætter sig en demokratisk løsning baseret på hele det cambodjanske 
folks ønsker. 
De seneste valgprognoser (ved valgkampens start den 7. april 1993) giver 
flest stemmer til Hun Sens (nuværende premierminister) parti og FUNCINPEC 
(royalistisk bevægelse). 
Fællesskabet har siden 1991 truffet en lang række foranstaltninger på 
områderne humanitær bistand, bistand til flygtninge og genopretning af to 
af landets provinser. Denne approach skal opretholdes for at imødekomme de 
højest prioriterede behov i et Cambodja, der er på vej ud af en langvarig 
kr igsøkonomi. 
På kort sigt forfølger Kommissionens tjenestegrene følgende mål: 
Opmærksom overvågning af valgkampens forløb i nært samarbejde med 
delegationen i Bangkok 
Iværksættelse af genopretningsprogrammets anden fase 
Der er tale om kortsigtede foranstaltninger på områderne infrastruktur 
i landdistrikter (kunstvanding, veje, vandforsyning), 
landbrugsproduktion, uddannelse og sundhed; gennemførelsen er 
overdraget forskellige europæiske NGO på stedet. 
Udarbejdelse af en mere langsigtet udviklingsstrategi. når der er 
dannet en ny regering. 
Som led i disse aktiviteter vil der nødvendigvis blive taget hensyn til 
det omfang af pol it isk stabiI itet. der opnås i Cambodja i løbet af 
andet halvår 1993. EF-initiati vernes omfang vil blive afpasset efter 
den sikkerhed, der konstateres på stedet, og efter den følgende 
internationale debat - med Fællesskabets fulde deltagelse - vedrørende 
den omstrukturer ingsindsats. landet gør. 
L 
- \ù -
LIBANON 
Befolkning: anslået til 3,1-3,4 mio. BNI per capita (1990): 875 USD. 
I overensstemmelse med den samarbejdsaftale, der blev undertegnet i 1977, 
er der undertegnet fire protokoller med Libanon. Krigen og den libanesiske 
regerings lammelse bevirkede imidlertid, at indikativprogrammet fra 1986 i 
tilknytning til tredje protokol først kunne undertegnes i oktober 1992 
samtidig med indikativprogrammet i tilknytning til fjerde protokol. 
I dette land, som er ødelagt af 15 års borgerkrig, den israelske hærs 
indtrængen i 1982 og tilstedeværelsen af syriske tropper siden 1991, 
skabtes der ved Taëf-aftalen mulighed for afholdelse af parlamentsvalg, som 
førte til dannelse af en ny regering og gradvis tilbagevenden til en vis 
stabilitet, der gør det muligt at iværksætte et genopbygningsprogram. 
De budgetmidler, som Kommissionen har frigjort, udgør 19 mio. ECU i henhold 
til tredje protokol og 22 mio. ECU i henhold til fjerde protokol. 
Kommissionen har hidtil afsat 9 mio. ECU til evalueringer af krigsskaderne 
i sektorerne telekommunikation, elforsyning, kloakering, uddannelse, 
landbrug, boligsektoren, offentlige arbejder osv. 
Desuden godkendte Kommissionen i marts en faglig bistand til den 
libanesiske administration på 30 mio. ECU til oprettelse af ekspertenheder 
i de libanesiske organer, som gennemfører genopbygningsprogrammet. 
Disse EF-forpligtelser har gjort det muligt at give omstruktureringsproces­
sen for de fysiske infrastrukturer og administrationen de første impulser. 
Efter denne i gangsætnings indsats er finansprotokollerne praktisk taget 
opbrugt. 
Der er dog stadig enorme uløste problemer i Libanon: 900 000 personer er 
fordrevet inden for landets grænser, og der er kun en sporadisk tilbage­
venden i gang, fordi der ikke er penge til at sikre de minimale overlevel­
sesbetingelser. De lokale organisationer, der var meget aktive med 
forvaltningen af katastrofebistanden under krigen , evner ikke længere at 
yde et reelt bidrag til genopbygningen af landets økonomiske og sociale 
grundstruktur. 
Til problemet med de fordrevne kommer en række andre problemer, som er 
fælles for lande, der kommer ud af en krigssituation, såsom social 
ustabilitet, omfattende arbejdsløshed blandt de tidligere soldater, mangel 
på midler til genindpasning i samfundet, mangel på uddannelsesinstitutioner 
(navnlig tekniske) og mangel på sundheds infrastruktur, 
socialsikringsordninger osv. 
'13 
EL SALVADOR 
Basisoplysninger: Befolkning: 5,25 mio. BNI per capita: 1090 USD/år. 
Middel levetid: 64 år. 
Bilateral EF-bistand: 127 mio. ECU siden 1976, heraf 62 mio. ECU i 1992. 
Ved Chapultepec-aftalerne, som blev undertegnet i Januar 1992, blev 12 års 
borgerkrig med 75 000 dødsofre bragt til afslutning. 
Disse aftaler blev undertegnet af de tidligere modstandere i FN's regi, og 
FN stillede en fredsstyrke (ONUSAL) til rådighed til at overvåge 
overholdelsen deraf. 
Til dato er alle bestemmelser blevet efterlevet i overensstemmelse med 
tidsplanen, bl.a. hvad angår hjemsendelse af irregulære tropper (FMLN), 
halvering af de væbnede styrker og gennemførelse af et demokratiserings-
program. Det er det eneste eksempel i de seneste år på, at De Forenede 
Nationers indgriben i en fredsproces har været vellykket, og det er derfor 
nødvendigt, at det internationale samfund yder omfattende politisk støtte. 
Der er imidlertid blevet anmodet om massiv bistand udefra til støtte for en 
stadig skrøbelig fredsproces og for at undgå, at en langvarig skuffelse af 
de ringest stillede befolkningsgruppers forventninger udnyttes af de mest 
yderligtgående grupperinger. Det samlede bistandsbehov er anslået til 1 500 
mio. USD. 
Som svar på denne anmodning og på baggrund af den gode absorptionskapacitet 
stillede EF i 1992 betydelige midler til rådighed ti I en række områder, der 
stadig er højtprioriterede på mellemlang sigt i den nationale politik, 
således som det fremgår af den nationale genopbygningsplan, bl.a. følgende 
områder : 
a) Forsonings- og genopbygningsprocessen: 
* hurtig Jobskabelse for de tidligere soldater 
* fødevarehjælp til skolebørn i de tidligere kampzoner 
* bistand til gen indpasning af flygtninge og fordrevne 
b) Fjernelse af konfliktens årsager/mindskelse af de sociale uligheder 
* program for Jordfordeling (landbrugsreform) 
* sundhed og elementær hygiejne; bevarelse af miljøet 
* låne-, beskæftigelses- og erhvervsuddanne Isesprogram for landdistrik­
ter og distrikter omkring byer 
* program til sikring af demokrati og respekt for menneskerettigheder. 
2 
- 15 -
GUATEMALA 
Basisoplysninger: Befolkning: 9,2 mio. BNI per capita: 910 USD. 
M iddelevet id: 63 år. 
Bilateral EF-bistand: 95 mio. ECU, heraf 18 mio. ECU i 1992. 
Guatemala er det land i Mellemamerika, som har den højeste befolkningsandel 
af indiansk afstamning (60%). 
Landets tilbagevenden til demokrati i 1985 bragte ikke den indenlandske 
konflikt til afslutning, som har hærget landet i mere end 30 år og ti I dato 
haft mere end 100 000 dødsofre; desuden har konflikten været kendetegnet af 
endeløse brandskatninger af enhver art. Endvidere er mere end 40 000 
personer (200 000 ifølge andre kilder) flygtet ud af landet for at undgå 
volden og opholder sig nu overvejende i flygtningelejre i Mexico. 
Guatemala er som hovedregel stadig mærkbart underforsynet med samfunds in­
frastruktur af enhver art (veje, drikkevand, sundhed osv.), navnlig i de 
regioner, hvor indianerne er stærkest repræsenteret, hvilket for øvrigt 
også er de regioner, hvor den politiske vold er mest udtalt. Som følge af 
den nuværende konfliktsituation kan disse sektorer imidlertid ikke 
prioriteres så højt som egentlig ønsket. 
Den positive udvikling i de forskellige igangværende fredsprocesser i 
Mellemamerika har også haft virkninger i Guatemala. Fredsforhandlingerne 
blev således genoptaget for nylig, og dette giver anledning til håb om, at 
der snart kan findes en forhandlingsløsning på konflikten. 
Der rejser sig i denne forbindelse det spørgsmål, om der hurtigt kan ydes 
bistand ti I en række højtprioriterede områder, bl.a.: 
* hasteprogrammer til gen indpasning af fordrevne/flygtninge 
* udviklingsprogrammer for landdistrikter i de tidligere konfliktramte 
zoner med overvejende indiansk befolkning 
* program for sundhed, hygiejne og bevarelse af miljøet i de samme 
regioner 
* fødevarehjælp 
* støtte til udbygning af demokratiseringsprocessen/programmer til støtte 
for respekten for menneskerettigheder og demokratiseringen. 
NICARAGUA 
Basisoplysninger: Befolkning: 4.0 mio. BNI per capita: 460 USD. 
Udlandsgæld: 12 mio. USD. De fattiges befolkningsandel: 75%. Yderst 
fattige: 42%. 
Bilateral bistand fra EF: 1980'erne: 186 mio. ECU; 1990'erne (90, 91, 92): 
ca. 100 mio. ECU. 
I 1990, da Violeta Chamorra blev valgt til præsident, og fredsaftalerne med 
den nicaraguanske modstandsbevægelse blev undertegnet, gav Nicaragua sig i 
kast med en lang og vanskelig proces til sikring af fred og øget økonomisk 
vækst. 
Efter 12 års krig - først bekæmpelse af Somoza-styret og dernæst kamp mod 
"Contraen" - stod landet over for den ekstraordinært store udfordring at 
skulle opsuge de tidligere soldater fra begge sider (30 000 fra "Contraen" 
og 70 000 som følge af indskrænkning af den sandinistI ske hær) i den natio­
nale økonomi; dertil skal oven i købet lægges et stort antal flygtninge, 
anslået til flere hundredetusinde. 
Økonomien var stærkt deformeret som følge af mange års konflikter, De 
Forenede Staters embargo, den brutale overgang 11 I en kommandoøkonomi og en 
række naturkatastrofer. Disse forskellige faktorer havde ødelæggende 
indvirkning på produktionsniveauet i landbruget (både produktionen til 
eksport og produktionen til internt forbrug) og i den stadig uudviklede 
industri, der nu i vid udstrækning er forældet. 
Det Europæiske Fællesskab var en af de donorer, der var hurtigst til at 
stille bistandsmidler til rådighed til den omstruktureringsproces, som 
Nicaragua gav sig i kast med. I 1990 nåede bistanden op på rundt regnet 50 
mio. ECU (dvs. næsten halvdelen af de midler, der stod til rådighed til 
hele Mellemamerika) og holdt sig på et højt niveau i både 1991 og 1992 (ca. 
25 mio. ECU om året). 
I dag, dvs. 3 år efter fredsaftalernes undertegnelse, er landet ude i en 
alvorlig politisk krise, som kan føre til forskellige spændinger. Viol eta 
Chamorra er under pres fra alle sider og kan ikke nå frem til en forhand­
lingsløsning på det brændende spørgsmål om landbruget (der er sat spørgs­
målstegn ved berettigelsen af den landbrugsreform, som blev gennemført 
under den sandinisti ske regering, og der er vanskeligheder forbundet med at 
opfylde tilsagnene om at tildele de hjemvendte soldater fra "Contraen" 
jord), og dette forhold forklarer i vid udstrækning, hvorfor hun gradvis er 
blevet stadig mere isoleret i UNO, der er det parti, som oprindelig bragte 
hende til magten. Denne situation giver anledning til spændinger i de 
"varme" regioner vedrørende ejendomsretten til jorden. 
På denne baggrund skal Fællesskabets indsats fortsat koncentreres på de to 
hovedlinjer, der har været gældende for bistanden i de seneste år: 
1) National forsoning med hovedvægten lagt på spørgsmål inden for land-
brugsproblematikken (fordeling af Jord og afklaring af erstatningsspørgs­
målet i forbindelse dermed, gen indpasning af flygtninge og fordrevne, 
aktivitetsstimulerende foranstaltninger i de regioner, der er hårdest ramt 
af konflikter, stimulering af de demokratiske processer og respekten for 
menneskerettigheder samt øget hensyntagen til etniske minoriteter. 
? £ 
2) Økonomisk vækst: aktivitetsstimulerende foranstaltninger inden for 
landbrug og industri samt stimulering af eksporten; i et mere "strukturelt" 
orienteret perspektiv kan de aktivitetsstimulerende tiltag med udbytte 
suppleres med foranstaltninger så som støtte til basisinfrastrukturer 
(kommunikation, havnefaciliteter, energifrembringeise osv.), uddannelse af 
de menneskelige ressourcer på alle niveauer, bevarelse af 
naturressourcerne, genoprettelse af landbrugspotentiellet, sundhed og 
elementær hygiejne. 
Der kan eventuelt afsættes omkring 50 mio. ECU til dækning af disse 
forskel Iige behov. 
rr 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 204 endelig udg, 
DOKUMENTER 
DA il 
Katalognummer : CB-CO-93-253-DA-C 
ISBN 92-77-55923*3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg