21. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/41 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, van 
Campen, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 165. ple­
narforsamling den 24. januar 1979, 
enstemmigt 1.2. Udvalget er af den opfattelse, at direktivforslaget 
ikke medfører yderligere omkostninger for erhvervslivet, 
idet kontrollen med kvaliteten af drikkevandet allerede 
foretages på nuværende tidspunkt, og den eneste æn­
dring, som direktivet medfører, består i en harmonise­
ring af metoderne samt målingernes hyppighed. Har­
moniseringen er desuden til fordel for de mennesker, der 
forsynes med drikkevand fremstillet af overfladevand. 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 2. Særlige bemærkninger 
Artikel 5, stk. 2 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget godkender direktivforslaget, da det sup­
plerer direktivet af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til 
overfladevand, som anvendes til drikkevand i medlems­
staterne. Dette direktiv indeholdt ingen angivelse af de 
målemetoder, der skulle anvendes til at bestemme 
parametrene for kvaliteten af overfladevandet, og ej 
heller blev målingernes hyppighed fastsat. Udvalget 
glæder sig derfor over, at denne mangel afhjælpes gen­
nem det nye direktivforslag. Udvalget ønsker at henlede Kommissionens opmærk­
somhed på, at anvendelsen af konserveringsmidler lige­
ledes ændrer koncentrationen af de stoffer, der findes i 
vand. Den finder derfor, at der i stk. 2 ligeledes burde 
tages hensyn til dette aspekt. 
Bilag I, nr. 21 
Udvalget finder at det fremover ville være hensigtsmæs­
sigt også at medtage hexavalent krom. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. januar 1979. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Fabrizia BADUEL GLORIOSO 
Udtalelse om »Grænsearbejderproblemer« 
Udvalgets udtalelse har ingen tekst som grundlag. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 152. plenarforsamling den 26. og 27. oktober 1977 på forslag fra 
sit præsidium at afgive en udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 165. plenarforsamling afholdt i Bruxelles 
den 24. og 25. januar 1979 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
Nr. C 128/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 79 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til artikel 20, stk. 4 i sin forretnings­
orden, 
under henvisning til plenarforsamlingens beslutning af 
27. oktober 1977 om på præsidiets forslag at udarbejde 
en udtalelse om grænsearbejderproblemer, 
under hensyn til udtalelse vedtaget af Afdelingen for 
sociale anliggender den 14. december 1978, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af ordfø­
reren, Alfred Delourme, 
under henvisning til forhandlingerne på den 165. ple­
narforsamling den 24. januar 1979, 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
INDLEDNING 
0.1. På Det økonomiske og sociale Udvalgs 152. ple­
narforsamling den 26. og 27. oktober 1977 fik Afde­
lingen for sociale anliggender i henhold til art. 20, stk. 4 
i forretningsordenen pålagt at udarbejde en udtalelse 
om problemer i forbindelse med grænsearbejdere. 
0.2. På sit 116. møde den 12. januar 1978 nedsatte 
Afdelingen for sociale anliggender en studiegruppe på 
12 medlemmer med Edmond Renaud som formand. 
Alfred Delourme blev udpeget til ordfører. 
0.3. Med denne beslutning blev et ønske fra forman­
den for Afdelingen for sociale anliggender imødekom­
met. Han ønskede igangsat en undersøgelse af »en 
række problemer vedrørende grænsearbejdernes status 
som migrantarbejdere, specielt med henblik på deres 
almene og faglige uddannelse, arbejdsmarkedet i de 
pågældende regioner, problemer vedrørende social sik­
ring og udsving i vekselkurserne. Dette sidste problem, 
der dreffer sig om beskyttelse af grænsearbejdernes 
købekraft, rummer risiko for en i nationaliteten be­
grundet forskelsbehandling, jf. EØF-traktatens artikel 
48«. 
0.4. Det blev ikke nærmere fastlagt, hvorvidt undersø­
gelsen kun skulle omfatte EF-grænser eller tillige skulle 
behandle grænserne mellem EF-lande og tredjelande. 0.5. Studiegruppen besluttede på sit første møde at 
undersøge grænsearbejdernes situation, såvel ved EF-
grænser som ved grænser mellem EF og tredjelande, 
forudsat at der i forbindelse med grænserne til tredje­
lande var tale om grænsepassager af betydeligt omfang 
med sociale og økonomiske konsekvenser for EF-lan-
dene, og om hvilke der forelå tilgængelige data. 
0.6. Opgaven for Afdelingen for sociale anliggender, 
der skulle forestå det forberedende arbejde, var ikke at 
undersøge problemerne i grænseområderne som sådan. 
Det lå dog klart, at de regionale aspekter ved grænse­
arbejdernes situation ikke kunne lades ude af betragt­
ning for så vidt den økonomiske og sociale struktur i 
disse egne øver en væsentlig indflydelse på disse arbejds­
tageres beskæftigelse og leve- og arbejdsvilkår. Det er 
grunden til, at Udvalget, uafhængigt at de spørgsmål der 
tages op til behandling i de følgende kapitler, og som 
direkte berører grænsearbejdernes situation, ønsker at 
fremsætte følgende generelle bemærkninger: 
— regionalpolitikken i grænseområderne bør være 
rationel og sammenhængende og ske på tværs af 
grænserne. Men for tiden foreligger der næsten 
ingen koordinering; 
— arbejdstagernes frie bevægelighed støder på forskel­
lige former for hindringer (udsving i vekselkurserne, 
mindre sikker beskæftigelse, ringere socialsikrings­
ordninger, told- og politikontrol); 
— fælles planlægning og samordning over grænserne af 
by- og egnsudvikling er ønskelig; 
— der bør ydes øget finansiel støtte til forbedring af de 
kollektive faciliteter, som skal udnyttes optimalt af 
fælles instanser for grænseområdet; 
— følgende bør fremmes: 
— samarbejde over grænserne mellem de regionale 
arbejdsformidlingskontorer; 
— mere effektiv miljøbeskyttelse i grænseområ­
derne; princippet »forureneren betaler« bør 
gælde selv i grænseområderne. Det er således 
uacceptabelt, at en del af et område nyder godt 
af beskæftigelsesmulighederne og skatteindtæg­
terne, mens en anden del lider under luft- og 
vandforurening; 
— samarbejde over grænserne inden for sundheds­
sektoren (sygetransport, undsætning i ulykkestil­
fælde, hospitalsudstyr); 
— udvikling af samarbejdet på det kulturelle 
område og undervisningsområdet (gensidig 
anerkendelse af eksamensbeviser og diplomer); 
21. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/43 
— fastlæggelse af en juridisk status for de fælles 
grænseinstanser (eventuelt ved EF-initiativer), 
således at der for de lokale myndigheders reg­
ning kan skabes en række kommunale aktivite­
ter og offentlige faciliteter (transport, vandfor­
syning, gas og elektricitet, hospital, beskyttelse 
mod ulykker, miljøbeskyttelse). 
0.7. Udvalget vil i nærværende udtalelse ikke udtale sig 
nærmere om den rolle, EFRU kunne spille i de pågæl­
dende egne,' men det er det magtpåliggende at under­
strege, at dette organs interventioner i EF's grænse­
regioner og tilstødende regioner naturligvis får betyd­
ning for grænsearbejdernes leve- og arbejdsvilkår. Ud­
valget er derfor meget interesseret i, at der udformes en 
sammenhængende regional politik på begge sider af 
grænserne. 
1. Grænsearbejder 
1.1. B egrebet grcensearbejder 
1.1.1. I henhold til EF-bestemmelserne er en »grænse­
arbejder« enhver arbejdstager, som er beskæftiget på en 
medlemsstats område, men er bosat på en anden med­
lemsstats område, hvortil han som hovedregel vender 
tilbage hver dag eller mindst én gang om ugen ...« 
Definitionen i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 
14. juni 1971 om anvendelsen af de sociale sikringsord­
ninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der 
flytter inden for Fællesskabet. Det skal bemærkes, at 
Kommissionen har fremsat forslag om at udvide den 
nævnte forordning til også at gælde selvstændige er­
hvervsdrivende, og at det overvejes at ændre denne 
definition. En tilsvarende definition findes i artikel 8 i 
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om afskaffelse af 
restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet 
for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemed­
lemmer (68/360/EØF). 
1.1.2. Hvad angår tredjelandene, går man i visse bi­
laterale aftaler ud fra, at grænsearbejderen vender til­
bage hver dag (den fransk schweiziske aftale, som trådte 
i kraft den 1. november 1976). 1.1.3. Udvalget konstaterer desuden, at der i forbin­
delse med visse aspekter af grænsearbejdernes aktivitet 
henvises til »grænsezoner«, som iøvrigt varierer alt efter 
de berørte emner. 
1.1.4. Udvalget har undersøgt, om EF-definitionen 
ikke var for bred, og om den arbejdstager, der ikke 
vender hjem til sit bopælsland hver dag, bør betragtes 
som grænsearbejder eller ej. Det er i den henseende 
blevet bemærket, at en for stor udvidelse af definitionen 
kunne begrænse mulighederne for at løse grænsearbej­
dernes problemer. 
1.1.5. Der er desuden blevet sat spørgsmålstegn ved, 
om undersøgelsen af grænsearbejdernes problemer 
kunne ske uden at de migrerende arbejdstageres pro­
blemer blev inddraget. Efter Udvalgets opfattelse er det 
ikke muligt at give et generelt svar på disse spørgsmål, 
da grænsearbejdere i visse tilfælde er ude for særlige 
problemer (skattemæssige), mens de i andre tilfælde har 
samme eller lignende problemer som migrantarbejderne 
(social sikring). Det bør dog bemærkes, at grænsearbej­
dernes problemer ikke kan sammenstilles med migrant­
arbejdernes, og at deres problemer i en række tilfælde 
kræver særlige løsninger. 
1.1.6. Under alle omstændigheder mener Udvalget, at 
det bør undgås, at man af hensyn til princippet om lige 
behandling indfører nye diskriminationer mellem de 
forskellige arbejdstagerkategorier, og at man af hensyn 
til dette ligebehandlingsprincip overvejer at indføre 
nogle regler, der ville stille grænsearbejderne bedre end 
de nationale. 
1.2. Problemets omfang 
1.2.1. Indsamlingen af statistiske oplysninger rejser 
betydelige problemer. Disse oplysninger er almindeligvis 
utilstrækkelige og undertiden sågar unøjagtige. Desuden 
varierer de selv inden for et enkelt land, alt efter de 
involverede myndigheder. 
1.2.2. Da der ikke foreligger præcise og sammenligne­
lige tal, skal de følgende data kun tjene til at indicere 
visse generelle tendenser. 
Nr. C 128/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 79 
Grænsearbejderstrømmen i Europa 
Interne grænser 
Nordirland — Republikken Irland 
B.R.D. — Danmark 
B.R.D. — Nederlandene 
Nederlandene — Belgien 
Frankrig — Belgien 
B.R.D. — Belgien 
B.R.D. — Luxembourg 
Frankrig — Luxembourg 
Belgien — Luxembourg 
B.R.D. — Frankrig 
Frankrig — Italien 
lait — 
750 (i) 
4 862 (i) 
3 750 (2) 
79 (2) 
1 400 (4) 
4 720 (6) 
6 030 (4) 
1 407 (7) 
— 
22 998 — 
— 
21 388 (i) 
23 350 (i) 
15 000 (2) 
4 240 (3) 
100 (s) 
— 
11 
25 530 (6) 
1 100 
90 719 
Eksterne grænser 
Frankrig — Schweiz 
Italien — Schweiz 
B.R.D. — Schweiz 
B.R.D. — Østrig 
Frankrig — Spanien 
Italien — Østrig 
Italien — Jugoslavien 49 719 (8) 
32 845 (9) 
18 065 (9) 
125 (i°) 
— 
— 
— — 
— 
13 316 (i°) 
2 076 (ii) 
— 
— 
— : for tiden ingen tilgængelige oplysninger. 
KILDER 
(') Centraal Bureau voor de Statistiek (Voorburg) 
(2) Institut National d'Assurance Maladie-Invalidité (Bruxelles) 
(3) Arbejdsministeriet (Bruxelles) 
(") Office National du Travail et Inspection des Institutions sociales (Luxembourg) — 1975 
(5) D.G.B. 1972 
(6) Préfecture des Ardennes. Direction de l'Administration Générale et de la Réglementation 
(7) Ufuldstændige tal. Direction Regionale de la Sécurité Sociale de Strasbourg 
(8) Fransk folketælling fra 1975 
(9) Office Federal de PIndustrie, des Arts et Metiers et du Travail 
(10) Bundesministerium fur Arbeit und Sozialordnung (1972) 
(n) Direction du Travail et de la Main d'oeuvre des Pyrénées-Atlantiques et des Pyrénées Orientales. 
Se desuden: Les travailleurs frontaliers en Europe. Rapport de synthése. Documentation interne de la politique regionale dans la Commu-
nauté — nr. 4, august 1978 — Kommissionen for De europæiske Fællesskaber. i 
1.2.3. Selv om disse data er tilnærmelsesvise, hvilket 
navnlig skyldes, at de er indhentet fra forskellige kilder 
og på forskellige tidspunkter, er det dog muligt at se en 
række markante tendenser ved grænsearbejderfænome-
net. 
1.2.3.1. Enkelte steder er strømmen meget markant, og 
der er her tale om en betydelig del af det samlede antal 
grænsearbejdere: 
— fra Belgien til Frankrig, Holland, Tyskland og 
Luxembourg; 
— fra Holland til Tyskland; 
— fra Frankrig til Tyskland og Schweiz — fra Tyskland til Schweiz 
— fra Italien til Schweiz. 
1.2.3.2. For en række landes vedkommende søger 
grænsearbejderne navnlig fra dette land til andre lande 
(Belgien — faldende tendens — og Italien). 
1.2.3.3. Andre lande både leverer og anvender grænse­
arbejdere (Frankrig og Holland). 
1.2.3.4. Endelig er der visse lande, hvor der navnlig 
anvendes grænsearbejdere (Tyskland, Luxembourg og 
Schweiz, sidstnævnte land anvender mere end en tredje­
del af det samlede antal grænsearbejdere i EF). 
21. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/45 
1.2.3.5. Det skal desuden bemærkes, at andre lande 
(Republikken Irland, Det forenede Kongerige og Dan­
mark) af grunde, der til dels giver sig selv, ikke i større 
grad berøres af grænsearbejderfænomenet. 
1.2.4. Desuden bør udviklingen i grænsearbejderbevæ­
gelserne vurderes diakronisk. 
Eksempler: 
— faldende tendens til at belgiske grænsearbejdere 
søger til Frankrig og stigende tendens til at franske 
grænsearbejdere søger til Belgien; 
— faldende tendens til at belgiske grænsearbejdere 
søger til Holland; 
— stigende tendens til at belgiske grænsearbejdere 
søger til Luxembourg; 
— ingen ændring i belgiske grænsearbejderes søgen til 
Tyskland; 
— stigende tendens i franske og italienske grænse­
arbejderes søgen til Schweiz. 
1.3. Motivation 
1.3.1. Motivet til at blive grænsearbejder kan være 
forskelligt fra sted til sted og vanskeligt at gennemskue. 
Det afhænger af, hvilke grænser, der er tale om, og 
navnlig om det er grænser inden for EF eller til tredje­
lande, tidsfaktoren og de økonomiske omstændigheder. 
1.3.2. I de eventuelle motivationer bør der ligeledes 
skelnes mellem de konjunkturbestemte og midlertidige 
motiver og de strukturelle og varige. 
1.3.2.1. Situationen på arbejdsmarkedet 
1.3.2.1.1. Alt tyder på, at det væsentligste motiv er 
muligheden for at finde beskæftigelse. Denne antagelse 
bør underbygges med eventuelle statistikker over udvik­
lingen i grænsearbejdernes bevægelser gennem tiderne. 1.3.2.2. Arbejdsvilkår 
1.3.2.2.1. Lønniveauet, de sociale fordele, arbejdsfor­
men og forholdene på arbejdspladsen indgår i motiva­
tionen for at blive grænsearbejder; det er imidlertid 
vanskeligt at vurdere de enkelte elementers betydning. 
1.3.2.3. Menneskelige og historiske faktorer 
1.3.2.3.1. De økonomiske og industrielle områder 
svarer ikke nødvendigvis til de politiske grænser, der jo 
har ændret sig gennem tiderne. Det er en af grundene 
til, at arbejdskraften søger over grænserne. 
1.3.2.3.2. Grænsearbejde kan ligeledes forklares med 
menneskelige faktorer som familietraditioner og ønsket 
om fortsat at udøve samme erhverv. 
1.3.2.4. Levevilkårene i bopælslandet 
1.3.2.4.1. Af de levevilkår, der bør tages i betragtning, 
kan nævnes: 
— boligproblemer, huslejeniveau og grundpriser; 
— familiemæssig situation (ægtefællens beskæftigelse, 
børnenes skolegang osv.) 
1.4. Gældende lovbestemmelser 
1.4.1. Grænsearbejderne kan være undergivet forskel­
lige typer bestemmelser baseret på internationale aftaler, 
EF-bestemmelser (f.eks. om social sikring og fri bevæge­
lighed) eller multilaterale aftaler (Benelux), bilaterale 
aftaler, regionale aftaler (f.eks. skattebestemmelser) og 
nationale bestemmelser. 
1.4.2. Med undtagelse af de sociale sikringsbestemmel-
ser for EF-grænsearbejderne indeholdt i forordning 
nr. 1408/71 (De generelle principper, der ligger til 
grund for disse bestemmelser, er ligebehandling, fast­
holdelse af opnåede rettigheder eller af rettigheder, der 
er under erhvervelse samt overførsel af ydelserne fra et 
land til et andet), kan der konstateres meget store for­
skelle i de gældende bestemmelser, ikke blot fra en 
grænse til en anden, men også i forbindelse med en og 
samme grænse og alt efter hvilket forhold, der er tale 
om. 
Nr. C 128/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 79 
2. Problemer for grænsearbejderne 
Det skal indledningsvis bemærkes, at Udvalget, under 
hensyntagen til de meget forskellige situationer, der 
hersker langs de forskellige grænser, ønsker at ind­
skrænke sine bemærkninger til de generelle aspekter ved 
de problemer, græhsearbejderne støder på. 
Forskellene i lovgivningerne og de administrative proce­
durer i bopælslandet og arbejdslandet giver anledning til 
mange vanskeligheder for grænsearbejderne. Det drejer 
sig navnlig om adgang til beskæftigelse og erhvervsud­
dannelse, beskatning, social sikring og arbejdslovgiv­
ning, og kan tage sig meget forskelligt ud i de forskellige 
lande, navnlig når det drejer sig om tredjelande. 
2.1. Adgang til beskæftigelse og erhvervsuddannelse 
2.1.1. På dette område skal følgende problemer næv­
nes: 
— mindre sikker beskæftigelse og en tendens til i visse 
tilfælde at betragte grænsearbejde som en reserve­
arbejdskraft; 
— i visse lande og navnlig i Schweiz hyppigere fore­
komst af de forskellige former for arbejdsløshed, 
især inden for deltidsarbejde; 
— utilstrækkelige uddannelses- og økonomiske struk­
turer; 
— i tilfælde af ens kvalifikationer foretrækkes egne 
statsborgere; 
— manglende gensidig anerkendelse af eksamensbevi­
ser og diplomer, og manglende bro mellem under­
visningssystemerne; 
— ringe kendskab til undervisnings- og uddannelses­
systemerne i nabolandene, til kvalifikationsniveauet; 
og til varigheden af fuldendt skolegang eller studier 
og af indhøstet faglig kunnen; 
— fastlæggelse af arbejdsgivernes og de offentlige 
myndigheders ansvar for erhvervs- og videreuddan­
nelse i bopælslandet og i det land, hvori der arbej­
des. 
2.1.2. Aktiv deltagelse i virksomhedens liv 
2.1.2.1. Grænsearbejderne kan i visse tilfælde af juri­
diske eller andre årsager, navnlig når det drejer sig om 
tredjelande, støde på vanskeligheder, hvis de ønsker at 
deltage i de repræsentative arbejdstagerorganer (virk-
somhedsråd, sikkerheds- og hygiejneudvalg, fagfore­
ningsdelegationer osv.) eller få adgang til relevante oplysninger. Hvad angår EF-grænsearbejderne, der 
arbejder på en medlemsstats territorium, skal der henvi­
ses til Rådets forordning nr. 312/76 (EØF) af 9. februar 
1976 om ændring af bestemmelserne vedrørende ar­
bejdstagernes organisationsret, der er nævnt i forord­
ning (EØF) nr. 1612/68 om arbejdstagernes frie bevæ­
gelighed inden for Fællesskabet (EFT nr. L 39 af 
14. 2. 1976). 
2.1.3. De private arbejdsanvisningskontorers rolle. Se i 
den henseende Kommissionens sammenligning af de 
love og bestemmelser, der er i kraft i medlemsstaterne 
— »Socialpolitisk serie« — 1976 nr. 25. 
2.1.3.1. For at undgå gældende bestemmelser i be­
stemte medlemslande er visse private arbejdsanvisnings-
kontorer blevet oprettet ved grænserne, og de spiller i 
enkelte tilfælde en skæbnesvanger rolle for arbejdsvilkå­
rene for de grænsearbejdere, de anvender (manglende 
overholdelse af arbejdslovgivningen og af de sociale 
sikringsbestemmelser og skatteordninger.) 
2.2. Social sikring 
2.2.1. Bestemmelserne i forordning 1408/71 er et til­
fredsstillende grundlag for anvendelsen af de sociale 
sikringsordninger på grænsearbejdere fra EF's egne 
grænser. Der skal dog peges på, at der stadig er vanske­
ligheder i forbindelse med anvendelsen heraf, navnlig 
for så vidt angår sagsbehandlingsfristerne, samarbejde 
mellem de ansvarlige administrationer, sagsbehand-
lingssprog, betalingsfrister, osv. 
2.2.2. Der kan desuden opstå vanskeligheder på grund 
af de forskellige ordninger, f.eks. for førpensionerings 
definitionerne på invaliditetsformer, (Belgien, Neder­
landene, Tyskland) eller på grund af finansieringsmæs­
sige forskelle. 
2.2.3. Med hensyn til grænserne til tredjelande kan de 
bilaterale aftalers bestemmelser stadig enten være ikke-
eksisterende, ufuldstændige eller give anledning til for-
tolkningsmæssige problemer om, hvordan bestemmel­
serne skal gennemføres i praksis. 
2.3. Arbejdslovgivning 
2.3.1. Udvalget konstaterer forskelle i de bestemmel­
ser, der sikrer beskyttelse af arbejderne inden for ram­
merne af arbejds- og beskæftigelseskontrakter og i til­
fælde af individuel eller kollektiv afskedigelse eller virk­
somhedslukning. Disse forskelle kan i visse tilfælde være 
en kilde til problemer for grænsearbejdere, navnlig når 
det drejer sig om at sikre dem omskoling til en ny be­
skæftigelse. 
21. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/47 
2.4. Udsving i vekselkurserne 
2.4.1. Udvalget konstaterer, at udsvingene i vekselkur­
serne som følge af den manglende økonomiske og valu­
tariske politik, der skulle tilvejebringe større stabilitet, 
uundgåeligt får følgevirkninger for grænsearbejderens 
købekraft samt for beregningen og betalingen af de 
sociale ydelser. Til orientering henvises der til tabellen 
over vekselkurserne i bilaget. 
2.4.2. Det skal bemærkes, at selv om udsvingene i 
vekselkurserne kan være et problem, der især optager 
grænsearbejdernes sind, kan man dog under de nuvæ­
rende omstændigheder ikke forvente en hurtig løsning 
på det, og man kan forestille sig, at det i lang tid frem­
over vil være uløseligt forbundet med selve grænse-
arbejdet. Spørgsmålet vedrørende valutaudviklingen har 
dog mange facetter og bør betragtes under hensyntagen 
til de forskellige situationer, der hersker ved de forskel­
lige grænser og til problemets udviklingsbetonede ka­
rakter. 
2.4.3. Det bør ligeledes bemærkes, at grænsearbejdere, 
der kommer fra et land med en svag valuta, kan se sig 
foranlediget til at stille sig tilfreds med en mindre ind­
tægt, da den efter at være blevet omvekslet vil være 
mere værd i bopælslandet. Dette kan stille den indfødte 
befolkning ugunstigt, og den kan føle sig fristet til at 
forlade området for at søge et bedre betalt arbejde an­
detsteds, hvor den ikke er udsat for denne konkurrence. 
2.4.4. I tilfælde af negative udsving modtager grænse­
arbejderne undertiden en vis kompensation (kompensa-
tionsbidrag, der skal afholdes af bopælslandet eller 
godtgørelse fra arbejdsgivernes side) så det kan hindres, 
at disse udsving fører til formindskelse af købekraften. 
2.4.5. Med hensyn til kursfluktuationernes indvirkning 
på beregningen og betalingen af sociale ydelser til EF-
grænsearbejderne skal der henvises til de foranstalt­
ninger, der er truffet af enkelte medlemsstater og til den 
af Rådet trufne foranstaltning, navnlig med hensyn til 
langsigtede ydelser. Trods disse foranstaltninger til 
afhjælpning af problemerne i forbindelse med udsving i 
vekselkurserne, synes der fortsat at være en række 
vanskeligheder, f.eks. når betalingen af en ydelse sker 
via banker, der anvender dagens vekselkurs og ikke 
præferencesatsen. 
2.4.6. Med hensyn til tredjelande bør problemerne i 
forbindelse med socialydelser, som følge af udsving i 
vekselkurserne løses gennem bilaterale aftaler. Udvalget minder her om Rådets resolution af 9. februar 1976 
vedrørende et handlingsprogram til fordel for migrant-
arbejde og deres familiemedlemmer, hvori det gik ind 
for en undersøgelse af de problemer, der opstår på det 
sociale område for de EF-arbejdstagere og disses 
familiemedlemmer, der bor i visse tredjelande. 
2.5. Beskatning 
2.5.1. Udvalget er klar over, at beskatningen af græn­
searbejdere afstedkommer en række komplicerede og 
forskelligartede problemer, (de gældende bestemmelser 
kan variere, ikke blot for så vidt angår et enkelt lands 
forskellige grænser, men også i forbindelse med én og 
samme grænse), men det er i nærværende udtalelse ikke 
muligt at gå i dybden på dette punkt. 
2.5.2. På baggrund af tilgængelige oplysninger kan 
Udvalget konstatere: 
— at der for EF-medlemsstaternes vedkommende er 11 
mulige bilaterale grænseforhold 
— 14 tilfælde beskattes grænsearbejderne i bopæls­
landet 
Belgien — Nederlandene 
Belgien — Tyskland 
Frankrig — Belgien 
Frankrig — Tyskland 
— 17 tilfælde beskattes grænsearbejderne i det 
land, hvori de arbejder 
Belgien — Luxembourg 
Tyskland — Luxembourg 
Frankrig — Luxembourg 
Tyskland — Nederlandene 
Tyskland — Danmark 
Frankrig — Italien 
Irland — Det forenede Kongerige 
— Grænsearbejdere, der arbejder i Schweiz beskattes i 
bopælslandet med undtagelse af dem, der har ar­
bejde i Geneve-kantonen, Tessin og Wallis. 
2.5.3. Ved vurderingen af disse to muligheder — be­
skatning i det land, hvori der arbejdes eller i bopælslan­
det — bør der navnlig tages hensyn til følgende fakto­
rer: 
— de særlige karakteristiske træk ved skattesystemerne 
i de forskellige berørte stater; 
— formålet med og anvendelsen af de midler, der 
opkræves i forbindelse med indkomstbeskatning 
samt forholdet mellem direkte skatter, indirekte 
skatter og skattelignende afgifter; 
Nr. C 128/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 79 
— problemer, der opstår i forbindelse med beregning 
af de indtægter, der er underkastet direkte beskat­
ning, og bestemmelserne vedrørende direkte beskat­
ning; 
— principperne og retningslinjerne for anvendelse af 
godtgørelses og tilbageførselsmekanismen mellem 
skattemyndighederne i de berørte lande. 
2.5.4. Undersøgelsen af disse forskellige aspekter kan 
enten føre til, at man går ind for en beskatning af græn­
searbejderne i det land, hvori der arbejdes, eller at man 
anbefaler en beskatning i bopælslandet. 
2.5.5. I betragtning af de langsomme fremskridt, der 
gøres på skatteharmoniseringsområdet, samt de eksiste­
rende perspektiver i den henseende kan man ikke regne 
med en løsning af grænsearbejdernes beskatningsprob-
lem inden for denne generelle ramme. 
2.6. Transport 
2.6.1. Grænsearbejdernes leve- og arbejdsvilkår kan 
undertiden påvirkes af vanskeligheder på dette område 
(utilstrækkelige transportmidler og transportbetingelser, 
transportens varighed, ekstra udgifter; spild af tid i for­
bindelse med toldkontrol, arbejdstider og det specielle 
problem med anvendelse af sommertid i enkelte lande, 
men ikke i andre osv.). 
2.7. Boligforhold 
2.7.1. Grænsearbejdere, der kun tager tilbage til det 
land, hvori de har bopæl, én gang om ugen, støder 
undertiden på vanskeligheder med hensyn til boligfor­
hold. Visse af disse vanskeligheder er fælles for alle 
migrantarbejdere og skal løses på denne baggrund, 
mens andre er specifikke for grænsearbejdere (to 
boliger, der medfører administrative vanskeligheder og 
ekstra udgifter). 
3. Konklusioner og forslag 
Generelt mener Udvalget, at alle, der opfylder betingel­
serne for at kunne anses som grænsearbejder, bør kunne 
omfattes af en ordning, hvor der tages hensyn til deres 
særlige status, og som sikrer dem lige behandling med 
hensyn til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, beskatning 
og sociale sikring. 
3.1. Begrebet grænsearbejder 
3.1.1. Udvalget finder, at det ikke kan være rigtigt, at 
én og samme person skal betragtes som grænsearbejder i henhold til visse bestemmelser, men ikke i henhold til 
andre. En streng anvendelse at dette princip ville nød­
vendiggøre en harmonisering af de gældende bestem­
melser vedrørende arbejdskraftens frie bevægelighed, 
beskatning og den sociale sikring. Da udsigterne for en 
sådan løsning ikke er realistiske, har Udvalget overvejet 
problemerne ved en eventuel indførelse af en grænsear-
bejderstatus, og fremsætter i den anledning følgende 
bemærkninger. 
3.1.2. Udvalget godkender under alle omstændigheder 
definitionen på en grænsearbejder i pkt. 1.1.1. i denne 
udtalelse. 
3.2. Beskæftigelse og erhvervsuddannelse 
3.2.1. Udvalget konstaterer, at grænsearbejdere lige­
som alle andre arbejdstagere tillægger beskæftigelsen 
afgørende betydning, og at de ikke vil betragtes som en 
reservearbejdskraft. Dette betyder: 
— bedre anvendelse af EF-bestemmelser og bilaterale 
aftaler; 
— samme sikkerhed med hensyn til beskæftigelse på 
baggrund af anciennitet og kompetence; 
— samme ret til uddannelse inden for virksomhederne; 
— samme løn på baggrund af de kollektive overens­
komster indgået mellem arbejdsgiverorganisatio­
nerne og fagforeningerne. 
3.2.2. Der bør sættes ind med et øget samarbejde, især 
gennem information om adgangen til beskæftigelse og 
erhvervsuddannelse og til omskoling mellem de offent­
lige myndigheder, særlig arbejdsformidlingerne, og 
erhvervs- og arbejdstagerorganisationer, der på regio­
nalt, nationalt eller EF-plan beskæftiger sig med græn­
searbejdernes stilling (Socialfondens rolle). På den 
anden side må problemet vedrørende gensidig anerken­
delse af eksamensbeviser og diplomer og brobygning 
mellem undervisningssystemerne vies en særlig opmærk­
somhed. 
3.2.3. Med hensyn til aktiv deltagelse i virksomhedens 
liv bør grænsearbejderne kunne ligestilles både formelt 
og faktisk med det pågældende lands egne arbejdere, 
hvilket også indebærer samarbejde over grænserne mel­
lem arbejdsmarkedsparternes organisationer. 
3.2.4. Visse vikarbureauers virksomhed over græn­
serne skal undersøges og eventuelle overtrædelser rets­
forfølges. Dette indebærer opbygning af et samarbejde 
mellem dels arbejdskontrolorganerne og dels de regio­
nale kontorer for den nationale arbejdsanvisning. 
21. 5. 79 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 12.8/49 
3.2.5. Udvalget mener, at der desuden bør iværksættes 
foranstaltninger til at opnå et bedre billede af fænome­
net grcensearbejde, navnlig rent statistisk. Det kan gøres 
gennem et mere udviklet samarbejde mellem de natio­
nale og regionale administrationer og mellem såvel de 
nationale som EF's statistiske kontorer. 
3.3. Social sikring 
3.3.1. Med hensyn til EF-grænsearbejdernes sociale 
sikring bør bestræbelserne navnlig gå ud på at forenkle 
og fremskynde de gældende administrative procedurer, 
hvilket kan gøres gennem øget samarbejde mellem de 
organer, der varetager sagsbehandlingen og udbeta­
lingen af ydelserne. Dette kunne opnås gennem afhol­
delse af jævnlige kontaktmøder mellem de centrale 
myndigheder, der har ansvar for anvendelsen af be­
stemmelserne og de regionale myndigheder, der vareta­
ger selve sagsbehandlingen. 
3.3.2. For så vidt angår Fællesskabets grænser til 
tredjelande bør man tilstræbe, at de bilaterale aftaler 
sikrer en så omfattende dækning af de forskellige risici 
som muligt. 
3.4. Udsving i vekselkurserne 
3.4.1. Grænsearbejderne har intet ansvar for de ud­
sving i vekselkurserne, som de undertiden udsættes for. 
Disse udsvings konsekvenser for grænsearbejdernes 
købekraft samt for beregningen og betalingen af sociale 
ydelser, navnlig hvad angår de langsigtede ydelser, bør 
løses gennem kompensationsforanstaltninger, der skal 
træffes på lovgivningsniveau eller ved overenskomst 
enten på nationalt, bilateralt eller EF-plan. I praksis 
drejer det sig i visse tilfælde om justeringskoefficienter, 
godtgørelsesbeløb, udligningsbeløb eller lignende; der er 
udgifter, der skal afholdes af arbejdsgiverne (eks. nylig 
indgået aftale mellem de franske arbejdsgivere og de 
belgiske fagforeningsorganisationer om fastholdelse af 
godtgørelsesbeløbene, hvis størrelse afhænger af, inden 
for hvilke områder der arbejdes, og som de franske 
arbejdsgivere betaler til de belgiske grænsearbejdere) 
eller af de offentlige myndigheder (foranstaltninger truf­
fet af det belgiske arbejdsministerium m.h.t. godtgørelse 
for tab af indkomst til belgiske grænsearbejdere, der 
arbejder i Frankrig). Udvalget ser gerne, at tilpasningen 
af de forskellige kompensationsforanstaltninger sker 
hurtigt, og i hvert fald så snart vekselkurserne svinger i 
forhold til en nærmere fastsat margin. Det skyldes, at 
tilpasninger, der fastsættes en gang for alle, ikke altid på rimelig måde kan råde bod på de ulemper, arbejderne 
udsættes for. 
3.4.2. Hvad angår det problem, der er nævnt under 
pkt. 2.4.3., gør Udvalget sig til talsmand for kollektive 
overenskomster mellem arbejdsgiverforeningerne og 
fagforeningerne om mindsteløn. 
3.4.3. Det er indlysende, at de vedvarende problemer 
omkring udsving i vekselkurserne kun kan løses, ved at 
der oprettes en stabil og stærk økonomisk og monetær 
union eller i hvert fald et område med virkelig monetær 
stabilitet. Det europæiske monetære system (EMS) kan 
være et første skridt i retning af en forbedret situation. 
3.5. Beskatning 
3.5.1. Med hensyn til forskellene i( skattelovgivningen 
er målsætningen at sikre grænsearbejderne en retfærdig 
og ikke-diskriminerende beskatning ved at fjerne eller 
kompensere for de forvridninger, som de undertiden 
udsættes for gennem selve beskatningen eller gennem 
skattelignende afgifter (dobbeltbeskatning, og proble­
mer, der opstår i visse tilfælde, hvor grænsearbejdere på 
forskellig vis udsættes for dobbelt påligning: bidrag til 
social sikring i det land, hvori der arbejdes og beskat­
ning i bopælslandet). Dette kan opnås enten gennem en 
EF-løsning, som man for tiden har under overvejelse, 
gennem bilaterale overenskomster eller gennem regio­
nalt indgåede aftaler og indebærer navnlig øget samar­
bejde mellem de nationale administrationer. 
3.5.2. Generelt finder Udvalget, at det er umuligt at 
udtale sig om valget af et ensartet skattesystem for 
grænsearbejdere, hvad enten det er i bopælslandet eller i 
landet, hvori der arbejdes. Hvilket system der end an­
vendes, mener Udvalget, at princippet om balance mel­
lem »omkostninger og fortjeneste« bør overholdes, 
hvilket betyder indførelsen af en procedure vedrørende 
gensidig skattetilbageførsel. 
3.6. Transport 
3.6.1. Udbygning af transportnettet i grænseområ­
derne og forenkling af toldkontrolprocedurerne ville i 
mange tilfælde kunne lette og fremskynde grænsearbej­
dernes frem- og tilbagerejse mellem bopæl og arbejds­
sted. 
Nr. C 128/50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 79 
3.7. Grcensearbejdernes status 
3.7.1. Udvalget betvivler det hensigtsmæssige i at 
anvende et instrument, der definerer grænsearbejdernes 
status. Det afviser ikke, at dette instrument ville kunne 
være af social betydning for grænsearbejderne, men det 
frygter, at denne betydning vil være meget minimal på 
grund af de talrige uligheder de forskellige lande imel­
lem. 
3.7.2. Princippet ville dog kunne antage andre former 
som f.eks. udarbejdelsen af en EF-bestemmelse eller 
vedtagelsen af fælles mindstenormer (fælles europæisk 
stamme), som ville muliggøre et fælles referencegrund­
lag for de bilaterale aftaler. 
3.7.3. Udvalget finder dog at forudsætningen for at 
trufne foranstaltninger kan krones med held, i stort 
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. januar 1979. omfang vil bestå i et udbygget samarbejde over græn­
serne mellem de lokale og regionale myndigheder og de 
pågældende grænseegnes sociale og økonomiske organi­
sationer. 
3.7.4. Mens der ventes på, at noget sådant gennemfø­
res, foreslås det at oprette en arbejdsgruppe under Det 
rådgivende Udvalg for arbejdskraftens frie bevægelighed 
med henblik på: 
— regelmæssig informationsudveksling; 
— fremme af administrativ bistand; 
— behandling af presserende og prioriterede proble­
mer. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Fabrizia BADUEL GLORIOSO