Udtalelse om Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse om en handlingsplan 1995-1999 for kraeftbekaempelse i forbindelse med indsatsen paa folkesundhedsomraadet () (94/C 393/03)

Raadet for De Europaeiske Faellesskaber besluttede den 13. juli 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 129 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Miljoe-, Sundheds- og Forbrugerspoergsmaal, som udpegede Sergio Colombo til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 5. september 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 318. plenarforsamling af 14.-15. september 1994, moedet den 14. september 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. OESU bifalder vedtagelsen af den nye handlingsplan for kraeftbekaempelse, som hoerer ind under Faellesskabets udvidede politik paa folkesundhedsomraadet og samtidig er baseret paa en evaluering af erfaringer og resultater fra de tidligere programmer fra 1987-1989 og fra 1990-1994.

1.2. Evalueringsrapporten over programmets foerste 6 aar, som blev godkendt den 15. marts 1993 og officielt sendt til OESU samt til Raadet og Europa-Parlamentet, viser, at Faellesskabet spiller en saerlig rolle, idet det tilfoerer de nationale initiativer en mervaerdi og muliggoer betydelige besparelser takket vaere stordriftsfordele som foelge af samarbejdet.

1.3. De opnaaede resultater og de andre handlingsplaners succes, som f.eks. handlingsplanen mod AIDS, har opmuntret til en udvidelse af Faellesskabets initiativer paa dette omraade, hvilket har foert til indfoejelsen af artikel 129 i traktatsamlingen. Med hensyn til fortolkningen af denne artikel og navnlig af begrebet »forebyggelse« henvises til OESU's udtalelse om Kommissionens meddelelse om indsatsen paa folkesundhedsomraadet ().

1.4. Det er formaalstjenligt at behandle indholdet af den nye handlingsplan i lyset af denne nye indfaldsvinkel, idet man isaer laegger sig borgernes livskvalitet og sundhed paa sinde.

2. Baggrunden for den nye handlingsplan og dens indhold

2.1. De nyeste tal (1990) viser, at der er 1,3 millioner nye kraefttilfaelde om aaret og 840 000 aarlige doedsfald som foelge af kraeft i Den Europaeiske Union. Omtrent en fjerdedel af alle doedsfald skyldes kraeftsygdomme, med relativt smaa afvigelser fra land til land, idet antallet af kraefttilfaelde er forholdsmaessigt stoerre i nord end i syd. I de seneste aartier er kraeftdoedeligheden steget betydeligt i takt med befolkningens stigende aldring.

2.2. Doedeligheden er dog hoejere for maend end for kvinder i alle medlemsstater, med maerkbare forskelle i nogle af landene. I Den Europaeiske Union er risikoen for at doe af kraeft 40 % mindre for kvinder end for maend. Den stoerre sygdomshyppighed og doedelighed blandt maend kan foerst og fremmest saettes i forbindelse med et stoerre forbrug af tobak og alkohol og dernaest med den erhvervsmaessige eksponering for kraeftfremkaldende stoffer og de biologiske forskelle mellem koennene. En afgoerende faktor for den lavere sygdomshyppighed og doedelighed hos kvinder kan ses i de bedre muligheder for tidlig paavisning.

2.3. Af de foreliggende tal (30 % af kraeftdoedsfaldene skyldes tobaksforbrug, 3-10 % (alt efter hvilket land, det drejer sig om) alkohol og cirka 30 % kosten) fremgaar, at over to tredjedele af kraeftdoedsfaldene er livsstilsbetingede og saaledes kan undgaas gennem en aendring af den enkeltes levevis.

2.4. I Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden (KOM(93) 559 endelig udg.) foreslaas fire maalsaetninger som retningslinjer for Faellesskabets indsats. Programmet »Europa mod Kraeft« har foelgende maalsaetninger:

- at forhindre praemature doedsfald, hvilket saerlig gaelder for unge erhvervsaktive,

- at oege den forventede levealder uden handicap eller sygdom,

- at fremme livskvaliteten ved at forbedre den generelle sundhedstilstand og undgaa kroniske sygdomme og handicap,

- at fremme befolkningens generelle velvaere saerlig ved at minimere de oekonomiske og sociale foelger af sygdom.

2.5. Faellesskabets indsats skal specielt koncentreres om at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne ved at stoette deres aktioner og koordinere deres politikker og programmer.

3. Generelle bemaerkninger

3.1.

Finansielle midler

3.1.1. OESU er stadig, og isaer paa baggrund af artikel 129, bekymret over de begraensede oekonomiske midler, der stilles til raadighed for handlingsplanen (64 millioner ECU).

3.1.2. Midlernes ringe stoerrelse staar i kontrast til den stoette, Faellesskabet yder tobaksproducenterne, hvilket OESU beklager nedenfor i punkt 3.4.3.

3.1.3. Hvis man undersoeger fordelingen af beloebene mellem forsknings- og forebyggelsestiltagene og forbedringen af sygdomsbehandlingens kvalitet, springer de begraensede ressourcer endnu mere i oejnene. Faellesskabets indsats skal koncentreres om at opnaa en synergieffekt, saa man undgaar en tilfaeldig fordeling af ressourcerne. Ivaerksaettelsen af virkningsfulde forebyggelsesstrategier og forbedring af sygdomsbehandlingen skal tillaegges den stoerste betydning.

3.2.

Hoering og medbestemmelse

3.2.1. OESU anbefaler, at det raadgivende udvalg, som skal bistaa Kommissionen (artikel 5), udover at bestaa af repraesentanter for medlemsstaterne, sundhedssektoren og de ikke-statslige organisationer, som naevnt i punkt 93 i meddelelsen, der ledsager forslaget, ogsaa omfatter interesseorganisationerne, forbruger- og miljoeorganisationerne, som allerede har vist, at de kan yde et vaesentligt bidrag til oplysnings- og forebyggelseskampagnerne.

3.2.2. Paa grund af det meget brede omraade, der daekkes af aktionen mod kraeft, og de meget forskelligartede beroeringsflader til andre aspekter af folkesundheden understreger OESU noedvendigheden af at involvere alle eventuelle samarbejdspartnere (jf. punkt 95, 96 og 97 i meddelelsen). Den mervaerdi, der skyldes Faellesskabets indsats, opnaas ogsaa ved, at erfaringerne spredes, og ved, at der finder et samspil sted mellem de forskellige parter i de nationale koordineringsudvalg.

3.2.3. OESU noterer med tilfredshed, at Kommissionen har paataget sig at fremsende en aarsrapport om handlingsplanens gennemfoerelse og finansieringen af de forskellige arbejdsomraader (artikel 7). Denne praksis fremmer gennemsigtigheden og goer det muligt at vurdere resultaterne og mervaerdien af EU's indsats og loebende korrigere indsatsen for at sikre en stoerre effektivitet.

3.3.

Forskning i sundhed og biomedicin

3.3.1. OESU noterer sig, at der i henhold til artikel 4 skal vaere overensstemmelse mellem handlingsplanen og forskningsprogrammet for sundhed og biomedicin, som hoerer ind under Faellesskabets rammeprogram.

3.3.2. OESU oensker at understrege, at samspillet inden for forskningen, specielt den genetiske forskning, er af saerlig stor betydning, og at oprettelsen af et godt kraeftregistreringsnet nu goer det muligt at sammenligne den epidemiologiske situation i stoerstedelen af medlemsstaterne (punkt 5 i meddelelsen), hvorved det bliver lettere at fastlaegge forskningens kurs.

3.3.3. OESU oensker et bedre samarbejde mellem de kompetente generaldirektorater (inden for sundhed og forskning), med henblik paa at sikre forenklede og hurtige finansieringsprocedurer med passende garantier og den noedvendige kontrol.

3.4.

Forholdet mellem sundhedspolitikken og Faellesskabets politik paa andre omraader

3.4.1. OESU tillaegger artikel 129, stk.1, 3. afsnit, stor betydning:

»De krav, der findes paa sundhedsomraadet, indgaar som led i Faellesskabets politik paa andre omraader.«

3.4.2. Dette gaelder navnlig for forebyggelsen af en sygdom som kraeft, der hovedsagelig er forbundet med livsstil, ernaering og kvaliteten af det omgivende miljoe generelt og paa arbejdspladsen.

3.4.3. OESU anbefaler saaledes, at man kontrollerer de andre faellesskabspolitikkers overensstemmelse med de maalsaetninger, handlingsplanen opstiller. Det er f.eks. ikke foerste gang, OESU har maattet beklage den aabenlyse modsaetning mellem ikke-rygerkampagnen og Faellesskabets stoette til tobaksproducenterne.

3.4.4. Derfor bifalder OESU Kommissionens intentioner om, som det hedder i meddelelsens punkt 38, at fremlaegge en aarsrapport om sundhedsaspekterne i de forskellige politikker, som skal indgaa i Kommissionens aarsberetning.

3.4.5. Det anbefales, at der rettes saerlig opmaerksomhed mod forholdet mellem landbrugspolitik, forbrugerbeskyttelse og bedre kostvaner (opmuntring til et stoerre forbrug af frugt og groensager, samt tilstraekkelig oplysning om de risici, der er forbundet med kostvaner, som er baseret paa et overdrevent forbrug af animalsk fedt).

3.4.6. Vaesentlig er ogsaa forbindelsen mellem miljoebeskyttelsespolitik og sundhedspolitik: stigningen i antallet af maligne melanoma foraarsaget af eksponering for sollys kraever ikke alene bedre oplysning af offentligheden, men ogsaa en mere maalrettet faellesskabsaktion i forbindelse med beskyttelsen af ozonlaget, som OESU allerede tidligere har oensket ().

4. Generelle bemaerkninger til de specifikke tiltag

4.1. OESU vaerdsaetter de maalsaetninger, der opstilles i kapitel V i Kommissionens meddelelse og bifalder den prioritering, der er foretaget.

4.2. Imidlertid er den del, der behandler forholdet mellem kraeft og miljoeforurening, efter OESU's mening ikke tilstraekkeligt belyst, og OESU opfordrer Kommissionen til at uddybe dette omraade, navnlig i forskningsprogrammerne.

4.3. OESU konstaterer, at den mest ioejnefaldende indsats stadig er koncentreret om bekaempelse af rygning med maalrettede kampagner og specifikke tiltag, som OESU allerede har udtalt sig om (). Desuden glaeder OESU sig over, at man begynder at fokusere mere paa andre forebyggende aktioner, isaer i forbindelse med ernaeringen.

4.4. Hvad angaar oplysningskampagner, opfordrer OESU til, at man sigter mere direkte mod bestemte maalgrupper og forbedrer budskabet, der skal konkurrere med flere indbyrdes modstridende reklamebudskaber, og som skal virke overbevisende og ikke skraemmende.

4.5. En saerlig opmaerksomhed boer rettes mod de epidemiologiske data, som goer det lettere at kontrollere sygdommen. Det er noedvendigt at forbedre registreringssystemerne, at harmonisere indsamlingen af paalidelige data og, med garanti for anonymitet, at undgaa, at bestemmelserne om databeskyttelse () kommer i modstrid med sundhedsforskningens behov.

5. Saerlige bemaerkninger til de specifikke tiltag ()

5.1.

Cancerregistre og epidemiologiske undersoegelser

5.1.1. I forbindelse med indsamling og udbredelse af paalidelige og sammenlignelige epidemiologiske data maa der noedvendigvis oprettes cancerregistre, som er en vaesentlig del af et hvert kraeftbekaempelsesprogram. Fortegnelsen over fungerende, europaeiske tumorregistre, som blev paabegyndt i 1989 af Det Europaeiske Net af Cancerregistre (), burde goere det muligt at udpege omraader, hvor der ikke findes et saadant register.

Foelgende boer i den forbindelse prioriteres hoejest i medlemsstaternes aktion og i overensstemmelse med naerhedsprincippet:

a)

oprettelsen af befolkningsregistre i de geografiske omraader af Faellesskabet, som endnu ikke har registre,

b)

styrkelse af de eksisterende registre, hvis logistiske og organisatoriske opbygning er mangelfuld, specielt i form af oekonomisk stoette og uddannelse,

c)

styrkelse af forbindelserne mellem de europaeiske registre ud fra de samme maalsaetninger, som er beskrevet i det »Europaeiske Netvaerk«, og som allerede har hoejeste prioritet i Kommissionens programmer.

5.1.2. Europa er i epidemiologisk henseende en interessant forsoegsmodel paa grund af de uhomogene geografiske og befolkningsmaessige kendetegn. Derfor maa stoette til epidemiologiske undersoegelser i omraader, der har saerlig interesse for Faellesskabet, prioriteres hoejest, ikke kun naar det gaelder om at forbedre samarbejdet. Navnlig en faelles indsamling af epidemiologiske data i forbindelse med sjaeldne eller mindre hyppige neoplasma inden for det europaeiske omraade giver en betydelig mulighed for at skaffe sig oplysninger, som ellers ville vaere vanskeligt opnaaelige for den enkelte. Det vil desuden vaere nyttigt at stoette oprettelsen af banker for biologisk materiale, som er aabne for de europaeiske forskere, der arbejder inden for de forskellige omraader af onkologien. Derved fremmes forskningskoordineringen, og der opnaas betydelige stordriftsfordele.

5.2.

Forebyggelse

5.2.1.

Forebyggelse gennem sundhedsundervisning

5.2.1.1. En tilstraekkelig sundhedsundervisning i befolkningen er den grundlaeggende og forberedende fase i en hver form for kraeftforebyggelse. Derfor maa programmer, der indeholder foelgende tiltag prioriteres hoejest:

1) Kraeftoplysningskampagner, som skal koordineres regionalt med aktioner paa skolerne, hos familieraadgiverne og de lokale sundhedsmyndigheder. Inden for disse rammer boer man overveje strategiske aktioner, som sigter mod:

a) oplysning om skader foraarsaget af cigaretrygning og kampagner, der fraraader rygning,

b) oplysning om skader foraarsaget af overdrevent alkoholforbrug og fedende kost og mere generelle retningslinjer for en korrekt ernaering,

c) oplysningskampagner over for den kvindelige del af befolkningen om korrekt genital hygiejne, kontrolmetoder og hyppigheden af den gynaekologiske kontrol og de brystundersoegelser, der er noedvendig, for at overvaagningen er daekkende,

d) oplysning om risikoen ved overdreven eksponering for sollys med henblik paa at forebygge hudkraeft,

e) oplysningskampagner, over for den mandlige del af befolkningen om korrekt hygiejne, mulighed for selvundersoegelse og regelmaessige laegeundersoegelser.

Desuden boer man tage hensyn til befolkningens stigende aldring i Europa. Dette er af saerlig betydning for oplysningsinitiativernes tilpasning til en bestemt maalgruppe baade i teknisk, logistisk og psykologisk henseende.

2) Uddannelse og videreuddannelse af laeger og paramedicinsk personale baade i og uden for hospitalssektoren (familieraadgivere, lokale sundhedsmyndigheder, praktiserende laeger). I den forbindelse er det vaesentligt at understrege, at forebyggelsesfremmende tiltag ville kunne have en positiv betydning for kontrollen med og udpegelsen af hoejrisikogrupper i befolkningen.

3) Tilstraekkelig stoette til specialisering og udveksling af laeger i de hoejt specialiserede europaeiske centre for onkologi. Aktionen boer udvides til ogsaa at omfatte centre, som endnu ikke ligger paa samme niveau.

5.2.1.2. I forbindelse med sundhedsuddannelsen inden for onkologi skal det endnu engang praeciseres, at der er behov for sygeplejeskoler, som er specialiserede i onkologi og er geografisk ligeligt fordelt over hele Faellesskabet. Det er ikke overfloedigt at understrege, hvor noedvendigt et specialiseret personale er, hvis man skal opnaa en tilstraekkelig behandling af kraeftpatienter, eller hvor omfattende manglen paa et saadant personale er i store omraader af Faellesskabet.

5.2.1.3. Kortlaeggelsen af de onkologiske henvisningscentre (inden for de onkologiske institutter, universitetshospitalerne og andre hospitaler) er endnu ikke gennemfoert for hele Faellesskabet, men er dog igangsat i nogle af medlemsstaterne. Man maa i hoej grad stimulere og fremme denne kortlaeggelse i medlemsstaterne gennem udgivelsen af en europaeisk brochure, der rummer en liste over disse centre, deres logistiske og organisatoriske karakteristika og eventuelle specialer paa det onkologiske omraade.

5.2.1.4. I betragtning af at medierne i stadig stoerre grad er engageret i udbredelsen af sundhedsoplysninger, er det vaesentligt at pointere, at en forkert brug af kommunikationsmidlerne kan foere til fordrejning af oplysningerne. Dette har isaer betydning i forbindelse med neoplasmasygdomme. Det er derfor oenskeligt, at der i hver enkel medlemsstat oprettes anerkendte instanser, som foerer kontrol med de videnskabelige informationskilder. Til det formaal kunne man oprette et europaeisk agentur bestaaende af onkologer og eksperter i massekommunikation med henblik paa en periodisk udgivelse af oplysningsmateriale i hele Faellesskabet. Udbredelsen af dette materiale kunne overdrages til de institutioner, som foerer tilsyn med sundhedsundervisningen i de enkelte medlemsstater.

5.2.2.

Sekundaer og tertiaer forebyggelse

5.2.2.1. En tidlig konstatering af skader eller en diagnose, foer der opstaar neoplasma, forbundet med en rettidig og passende behandling vil ifoelge WHO (Verdenssundhedsorganisationen) kunne foere til helbredelse i op til 85 % af tilfaeldene. Med henblik paa en udnyttelse af de midler, der i oejeblikket kan bruges i sekundaere og tertiaere forebyggelsesprogrammer, maa en stoerre sundhedsmaessig bevidsthed i befolkningen noedvendigvis gaa haand i haand med videreuddannelse af personalet i sundhedssektoren og en stoerre lydhoerhed og bedre organisering hos de instanser, som foerer tilsyn med folkesundheden.

5.2.2.2. Screeningprogrammer for livmoderhalskraeft har i adskillige lande foert til en betydelig nedsaettelse af doedeligheden i forbindelse med denne form for neoplasma. De opmuntrende resultater af screeningen for brystkraeft ved hjaelp af mammografiske undersoegelser har nu skabt forudsaetning for, at de kan gennemfoeres paa landsdaekkende plan, saaledes som man for nylig har gjort i Storbritannien. Screeningprogrammer for lungekraeft har grundlaeggende givet nedslaaende resultater, mens de foreloebige resultater af igangvaerende screeningforsoeg for kraeft i tyktarm og endetarm, kraeft i aeggestokkene, prostatakraeft og kraeft i nervesystemet hos boern tilsyneladende er positive.

Paa faellesskabsplan skal de programmer prioriteres hoejest, som sigter mod en tidlig diagnosticering af foelgende neoplasma, hvoraf man kan forvente et positivt cost-benefitresultat:

1) livmoderhalskraeft,

2) brystkraeft,

3) neoplasma i tyktarm og endetarm,

4) kraeft i aeggestokkene,

5) prostatakraeft,

6) kraeft i nervesystemet hos boern.

I forbindelse med de to foerste typer har man allerede opnaaet overbevisende resultater, og for de fire andre er forudsaetningerne tilstraekkelige til at opmuntre til en fortsaettelse af aktionen.

5.2.2.3. Udvaelgelsen af de risikoomraader, der skal undersoeges, er et noedvendigt element i optimeringen af screeningteknikkerne. Dette gaelder baade paa baggrund af befolkningsgruppernes forskellige egenskaber og fra et logistisk og planlaegningsmaessigt synspunkt. Jo dyrere de nuvaerende metoder til tidlig diagnosticering er, og jo mere geografisk begraenset brugen af dem er (ultralyddiagnostik af kraeft i aeggestokkene, rekto- og coloskopidiagnosticering af neoplasma i tyktarm og endetarm), desto stoerre behov er der for en passende udvaelgelse af de proever, som skal sikre, at en paabegyndt operation er virkningsfuld. Dette er af saerlig stor betydning, naar man skal finde frem til familier, hvor risikoen for forekomst af neoplasma er ekstra hoej (kraeft i aeggestokkene, brystkraeft og kraeft i tyktarm og endetarm).

Det ser saaledes ud til at vaere hensigtsmaessigt at fremme de screeningprogrammer (for andre typer end neoplasma i livmoderhalsen og navnlig for kraeft i aeggestokkene, brystkraeft og kraeft i tyktarm og endetarm), hvor der benyttes udvaelgelseskriterier paa baggrund af en undersoegelse af familier. Disse programmer kan gennemfoeres paa et nationalt og/eller europaeisk plan og medfoerer under alle omstaendigheder en forhoejet, faelles mervaerdi. Desuden maa man medregne, at disse projekter goer det muligt at oprette banker for biologisk materiale fra personer med hoej neoplasmarisiko.

5.2.2.4. Generelt boer der laegges vaegt paa at fremme de aktioner, som paa baggrund af egenskaberne hos bestemte maalgrupper i befolkningen, diagnosticeringsmetoder og logistiske organisationsformer kan udnytte de betydelige omkostningsbesparelser, som foelger af muligheden for samtidig screening for flere typer neoplasma. Dette kan forenes med undersoegelsesprogrammerne for den kvindelige del af befolkningen og endnu mere indlysende med de projekter, som er rettet mod familier med forhoejet risiko for forskellige forekomster af kirtelsvulster.

5.3.

Kvaliteten af den antineoplastiske terapi

5.3.1. For en kvalitetsforbedring af de onkologiske terapiformer boer foelgende handlingsomraader prioriteres hoejest:

a)

Undersoegelser af den kliniske betydning af en forhoejet dosering af kemoterapi mod neoplasmer, hvilket har vist sig at have terapeutiske fordele i de tidlige stadier. Man boer isaer laegge vaegt paa de undersoegelser, som udover at vaere af klinisk og behandlingsmaessig interesse indeholder vigtige genteknologiske fornyelser inden for stoetteterapierne.

b)

Sammenlignende analyser gennem en bearbejdning af data fra kontrollerede, kliniske undersoegelser med henblik paa at samle oplysninger, der ikke er fremkommet klart nok i de enkelte undersoegelser.

c)

Kliniske undersoegelser af anvendelsen af ny medicin og/eller nye terapeutiske kombinationsformer. I den forbindelse boer det praeciseres, at der er mulighed for et stadig mere omfattende samarbejde mellem medicinalforskningen og den kliniske forskning i hoejt specialiserede kraeftforskningscentre.

5.4.

Forskningsaktiviteter

5.4.1. Det er oenskeligt, at Faellesskabets indsats inden for rammerne af Den Europaeiske Unions samlede initiativer og navnlig inden for BIOMED-programmet koncentreres om undersoegelsen af neoplasmernes molekylaere sammensaetning. Der boer laegges saerlig vaegt paa en undersoegelse af forekomsten af svulster i familier, der kan tjene som gyldig model, og hvis resultater vil kunne overfoeres til undersoegelsen af sporadisk forekommende svulster. I den forbindelse boer man fremme oprettelsen af faelles banker for svulstvaev, som er tilgaengelige for de forskellige involverede forskningscentre.

Blandt de undersoegelser, der sigter mod en mere praecis molekylaer beskrivelse af svulsterne, boer man specielt fremme dem, hvis resultater har betydning for foelgende formaal:

5.4.1.1. Kortlaeggelse af en befolkningsgruppe med genetisk betinget risiko for neoplasmaforekomster. Som bekendt har man allerede paa nuvaerende tidspunkt identificeret molekylaere forandringer i familier, der har en hoej forekomst af neoplasma. Man kan saaledes forvente, at en udvidelse af disse undersoegelser paa kort sigt vil foere til en identificering af genetisk udsatte personer ved hjaelp af blodproever. Det er i denne sammenhaeng indlysende, hvor vaesentligt det er at fremme et samarbejde mellem epidemiologer, arvelighedsforskere og molekylaerbiologer om planlaegningen af forskningen inden for molekylaer epidemiologi.

5.4.1.2. Forbedring af den prognostiske beskrivelse af svulsterne med henblik paa en bedre planlaegning af behandlingsformerne. Dette er meget vigtigt, naar man skal identificere personer, som efter den indledende terapi har behov for yderligere (stoette-) behandling, fordi de er baerere af meget aggressiv neoplasma. Det er desuden kendt, at det i oejeblikket ikke er muligt at naa frem til en daekkende prognostisk beskrivelse, hvis man udelukkende baserer den paa svulstens kliniske og patologiske egenskaber. Det er sandsynligt at molekylaerbiologiske undersoegelser i denne forbindelse vil vaere af afgoerende betydning, og med at de muliggoer opdagelsen af vigtige molekylaere haendelser i neoplasmaens udviklingsforloeb.

5.4.1.3. Udarbejdelse og ivaerksaettelse af genterapiformer, som korrigerer for svulstens genetiske defekter eller blokerer for svulstdannelsernes udvikling og aktivitet (de proteiner, som, naar de aendres eller produceres i overdrevent antal, foerer til svulstens opstaaen).

5.4.1.4. Nye forsoeg med kraeftbekaempende immunterapi baseret paa immunisering af patienten eller paa anvendelse af patientens celler, som udsaettes for transfektion med cytokine gener. I den forbindelse boer man laegge stoerst vaegt paa udviklingen af de saakaldte kraeftvacciner, som er baseret paa udtraek fra svulsterne og styrker vaertens immunforsvar mod spredning af neoplasma. Derfor boer man ligeledes fremme undersoegelser, som kan give viden om samspillet mellem vaerten og svulsten, saaledes at man opnaar en stoerre forstaaelse af, hvilke immunologiske, hormonale aspekter og mere generelt, hvilke faktorer i vaertens omgivelser, der kan foere til opstaaelse og spredning af neoplasma.

Bruxelles, den 14. september 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 139 af 21. 5. 1984, s. 12.

() EFT nr. C 295 af 22. 10. 1994.

() EFT nr. C 52 af 19. 2. 1994.

() OESU's udtalelse om udkast til Raadets henstilling om forbud mod rygning paa offentlige steder, EFT nr. C 159 af 26. 6. 1989; udtalelse om forslag til Raadets direktiv om reklame for tobaksvarer i pressen og paa plakater, EFT nr. C 62 af 12. 3. 1990 og EFT nr. C 313 af 30. 11. 1992.

() Direktivforslag om beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, EFT nr. C 277 af 5. 11. 1990; og OESU's udtalelse i EFT nr. C 159 af 17. 6. 1991.

() Punkt 5, som er udarbejdet i samarbejde med Professor Mancuso fra Università Cattolica del Sacro cuore, har til hensigt at opstille en raekke mulige aktioner for programmets fremtidige udvikling, idet der er taget hensyn til de ovennaevnte generelle bemaerkninger.

() Det Europaeiske Net af Cancerregistre, paa initiativ af Det Internationale Kraeftforskningscenter, Kraeftens Bekaempelse, The Latin Language Registry Group inden for rammerne af EAC-programmet. Ledet af: H.H. Storm, Kraeftens Bekaempelse, Koebenhavn, Danmark.