Nr. C 278/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24.11.76 
— man  bør  undgå  at indføre  for mange  sikkerheds-
tavler,  da de ellers  ville  blive  mindre  effektive; 
— der  bør  træffes  supplerende  foranstaltninger  med 
henblik  på at sikre,  at skiltningen  bliver  over-
holdt,  og,  når  farens  art berettiger  til det,  med 
henblik  på at afbøde  de mulige  følger  af en even-
tuel manglende  overholdelse; 
— i visse  sektorer,  bl.a.  landbruget,  bør  der  påtæn-
kes særlige  midler  for  at tilpasse  skiltningen  til arbejdets  særlige  strukturer  (f.eks.  ved  anbringelse 
af skiltene  direkte  på værktøj  og maskiner). 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  30. september  1976. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  harmonisering  af reglerne  om  selskabs-
beskatning  og kildeskat  af udbytter 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 253  af 5. november  1975,  side  2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  12.  august  1975  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  141.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  29. og 30. september  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
100, 
under  henvisning  til anmodning  fra  Rådet  for  De 
europæiske  Fællesskaber  af 12.  august  1975  om  en 
udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  23.  september  1975  om  at pålægge Afdelingen  for økonomiske  og finansielle  anliggender 
at udarbejde  udtalelsen, 
under  henvisning  til beretning  forelagt  af ordføreren, 
hr. Peyromaure-Debord-Broca, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for økonomiske  og finansielle  anliggender  på mødet 
den 31. august  1976, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  141.  ple-
narforsamling  den  29. og 30. september  1976,  mødet 
den 29. september  1976. 
24. 11.76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 278/7 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med 64 stemmer  for og 25 imod,  mens  12 undlod  at 
stemme: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Udvalget  har  analyseret  hovedmålsætningerne 
i direktivforslaget.  Det  drejer  sig  om  følgende 
målsætninger: 
— lempelse  med  henblik  skattemæssig  ligestilling  af 
dobbeltbeskatningen  i de lande,  hvor  den  endnu 
findes; 
— harmonisering  af de systemer  og satser,  der  an-
vendes  i forbindelse  med  beskatning  af selskabso-
verskud  og i forbindelse  med  kildebeskatning  af 
udbytter; 
— opmuntring  til investering  i aktier  gennem  udnyt-
telse  af den  forskel,  der opstår  som  følge  af en 
lempelse  af dobbeltbeskatningen  af udloddede 
overskud,  en lempelse,  der  — alt andet  lige  — 
skulle  medføre  en vis  skattemæssig  neutralitet 
over for  afkast  af egenkapital  og af fremmed 
kapital. 
1.2. Udvalget  er fuldt  ud klar  over,  at det her alene 
drejer  sig om en etape  på vejen  mod  oprettelse  af et 
egentligt  fælles  kapitalmarked. 
1.3. Skønt  vigtigheden  af denne  etape  erkendes, 
må det  dog  understreges,  at den  er af meget  delvis 
karakter. 
1.4. Udvalget  er således  af den  opfattelse,  at kapi-
talens  frie  bevægelighed  ganske  vist  kan  styrkes  gen-
nem bestemmelserne  i direktivet,  men  at den  hoved-
sagelig  er en funktion  af andre  faktorer,  som  hører 
helt andre  områder  til. Det forbliver  af den  overbevis-
ning,  at realiseringen  af målet  om fri kapitalbevæge-
lighed  både  forudsætter  iværksættelse  af en samord-
net politik,  som  sikrer  den  nødvendige  valutariske 
stabilitet,  samt  en liberalisering  af kapitalbevægel-
serne. 
1.5. Udvalget  erkender  på den  anden  side,  at man 
på det skattemæssige  plan  fuldt  ud må gøre  sig klart, 
at der findes  vidt  forskellige  ordninger  og situationer 
i de  forskellige  medlemsstater.  Selskabsskattesat-
serne  er forskellige;  i fire  lande  arbejder  man  med 
dobbeltbeskatning;  Frankrig,  Det  forenede  Konge-
rige,  Belgien  og Irland  har  forskellige  beskatningssy-
stemer;  i Forbundsrepublikken  Tyskland  findes  der 
en differentieret  selskabssskattesats  og fra  1977  er 
beskatningen  100  %. 1.6. Selv  om Kommissionen  er af den  opfattelse,  at 
indførelsen  af et system  efter  principperne  i direkti-
vets forslag  i samtlige  medlemsstater  skulle  indebære, 
at det  offentliges  indtægter  bliver  omtrent  lige  så 
store  som  med  det  gældende  system,  mener  Udval-
get, at de talrige  kompensationer,  som  visse  medlems-
stater  må  give  i forholdet  mellem  de forskellige 
beskatningsformer  for at skabe  balance  i det offent-
liges  indtægter,  sandsynligvis  vil rejse  alvorlige  proble-
mer.  Desuden  mener  det,  at tabet  af ressourcer  kan 
blive  meget  føleligt  i de EF-lande,  som  er vært  for 
virksomheder,  hvis  kapital  for en stor  dels  vedkom-
mende  er i hænderne  på ikke-bosiddende  personer. 
1.7. Efter  Udvalgets  mening  indebærer  dette  dels, 
at der  skal  foretages  tilpasninger  i selskabsskattesat-
sen, idet  selskabsskattesatsen  og skattegodtgørelsen 
holdes  inden  for den  samme  margen,  dels  at der sker 
en tilnærmelse  mellem  den  maksimale  skattesats  for 
selskabsoverskud  og den  maksimale  skattesats  for 
indkomst. 
1.8. Kommissionen  mener,  at det foreslåede  system 
skulle  føre  til en lettelse  af virksomhedernes  finansie-
ring gennem  kapitaludvidelser  muliggjort  af udste-
delse  af nye  aktier;  Udvalget  sætter  dog  spørgsmåls-
tegn ved,  at denne  vending  i tendensen  skulle  ske 
automatisk. 
1.9. Direktivforslaget  kan  gennem  indførelsen  af 
den margen,  inden  for  hvilken  selskabsskattesatsen 
skal ligge,  medføre,  at visse  stater  søger  indtægtskom-
pensation  via andre  skatter.  Denne  overgang  til andre 
indtægtskilder  vil ikke  være  uden  problemer,  hvorfor 
fristen  for  direktivets  ikraftsættelse  på 3 år efter 
Udvalgets  mening  kan  skabe  et stort  politisk  og øko-
nomisk  problem  i visse  medlemsstater.  Men  Udvalget 
mener  på den  anden  side,  at en forlængelse  af fristen 
skaber  risiko  for,  at de ulemper,  som  den  nuværende 
situation  afføder,  øges. 
1.10.  Selskabsskattesatsen  fastsættes  til  mellem 
45 % og 55 %. Alt efter  den nuværende  situation  i de 
forskellige  medlemsstater  går nogle  ind for,  at denne 
margen  indsnævres,  mens  andre  mener,  at den  bør 
udvides.  Udvalget  er imidlertid  opmærksom  på,  at 
denne  margen  netop  synes  at være  fremkommet  som 
et kompromis  mellem  de ekstreme  situationer. 
1.11.  Kildebeskatningen  opbygges  således,  at skat-
tegodtgørelsen  med  tillæg  af dette  kildeskattebeløb 
og med  en skattegodtgørelsessats  der fastsættes,  såle-
des at den  ligger  tættest  muligt  op ad den  maksimale 
skattesats  for  indkomst,  dæmmer  op for  skattesvig, 
for så vidt  som  de gældende  ordninger  i den  enkelte 
medlemsstat  ikke  giver  tilstrækkelig  garanti  for,  at 
udbyttemodtageren  kan  identificeres  (f.eks.  ved  at 
Nr. C 278/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24.11.  76 
værdipapirerne  er registreret  i ihændehaverens  navn, 
eller  ved  at der  anvendes  skattesedler  eller  enhver  an-
den tænkelig  eksisterende  eller  endnu  ikke  oprettet 
ordning). 
Imidlertid  mener  Udvalget,  at skatteydere,  hvis  sam-
lede indkomster  er beskedne,  og som  derfor  skal  be-
tale skat  efter  en sats,  der  er lavere  end  den  sats,  der 
anvendes  ved  indeholdelsen,  vil kunne  blive  forfor-
delt,  fordi  man  tilbageholder  en del  af deres  ind-
komst,  som  de først  får tilbagebetalt  senere.  Det  er 
nødvendigt,  at de enkelte  medlemsstater  selv  afhjæl-
per dette  forhold,  som  det  forekommer  umuligt  at 
løse på ensartet  måde  på fællesskabsplan. 
1.12.  Bestemmelserne  i direktivet  er af udpræget 
teknisk  karakter.  Visse  af bestemmelserne  vedrører 
udbyttemodtagere,  der  er personligt  skattepligtige, 
medens  andre  bestemmelser  drejer  sig om  afregning 
mellem  medlemsstaterne  i tilfælde,  hvor  det  udlod-
dende  selskab  og udbyttemodtageren  befinder  sig  i 
forskellige  stater.  Når  disse  bestemmelser  omsættes 
til lovgivning,  risikerer  man  derfor,  efter  Udvalgets 
mening,  at der  opstår  en vis  uklarhed,  hvilket  må 
søges  undgået  gennem  udarbejdelse  af helt  præcise 
anvisninger  såvel  for  aktionærerne  som  for  skatte-
myndighederne  i de enkelte  lande.  I sådanne  for-
klaringer  må  det  navnlig  nøje  præciseres,  at de und-
tagelser,  der  vedrører  særlige  tilfælde  og mellem-
værender  mellem  medlemsstater,  på  ingen  måde 
ændrer  det  skattefradrag,  der  indrømmes  i henhold 
til lovgivningen  i den  stat,  hvori  det  udloddende 
selskab  befinder  sig.  Med  andre  ord  er retten  til et 
givet  skattegodtgørelsesbeløb  også  her  urørlig. 
1.13.  1  tilfælde,  hvor  udbytter  overføres  fra datter-
selskab  til  moderselskab,  og  hvor  der  udbetales 
udbytte  gennem  den  enkelte  virksomhed,  som  har 
modtaget  det  første  udbytte,  kan  der  opstå  mange 
forvridninger,  fordi  der forekommer  mangfoldige  for-
skellige  tilfælde,  og fordi  alt dette  ikke  alene  sker 
medlemsstaterne  imellem,  men  også  imellem  med-
lemsstater  og tredjelande.  Udvalget  finder,  at dette 
problem  bør  gøres  til genstand  for videregående  gen-
nemgang  i form  af bemærkninger  til de  enkelte 
artikler,  således  at det  i videst  muligt  omfang  kan 
sikres,  at skattefradrag  eller  skattegodtgørelser  virker 
til gunst  for en aktionær  i en medlemsstat. 
2. Bemærkninger  til de enkelte  artikler 
2.1. Artikel  1, stk. 2 
2.1.1.  Udvalget  finder,  at man  for  at præcisere, 
hvad  der  ligger  i udtrykket  »alene  udbyttebeskatnin-
gen«  bør  affatte  stykket  således: 
»Medlemsstaterne  kan  kun  i særlige  tilfælde 
nedsætte  eller  forøge  udbyttebeskatningen. 
Det påhviler  Kommissionen  at give  en oversigt 
over  disse  særlige  tilfælde  og vedføje  denne  til det 
foreliggende  direktiv«. 2.2. Artikel  2 
2.2.1.  Stk.  1 
Med  hensyn  til definitionen  af moderselskaber  og 
datterselskaber  finder  Udvalget,  at man,  hvis  det 
direktivforslag,  der  blev  fremlagt  i 1969,  endnu  ikke 
var blevet  vedtaget  af Rådet,  burde  have  præciseret 
definitionerne  i det foreliggende  direktiv. 
2.2.2.  Stk.  2 
Investeringsfonds  hører  ikke  ind  under  anvendel-
sesområdet  for  det  foreliggende  direktiv;  Udvalget 
mærker  sig imidlertid,  at der  her  er tale  om en over-
gangsforanstaltning,  som  betyder,  at Kommissionen 
kan få tid  til at gøre  sig  overvejelser  over  dette 
væsentlige  problem,  og som  gør  det  muligt  at gen-
nemføre  resten  af ordningen. 
For at undgå,  at der  opstår  fordrejninger,  mener 
Udvalget  imidlertid,  at det  er absolut  nødvendigt,  at 
stk. 2 udgår,  og at der udarbejdes  to direktiver,  ét om 
investeringsfonds  og  ét om  investeringsforeninger, 
som fremkommer  samtidig  med  det  foreliggende 
direktiv. 
2.2.3  Udvalget  skal  i øvrigt  henlede  opmærksom-
heden  på,  at et direktivforslag  vedrørende  IKIV  (In-
stitutter  for  kollektiv  investering  i værdipapirer)  er 
under  udarbejdelse,  og det  anmoder  om,  at den  for-
nødne  sammenhæng  mellem  det  foreliggende  direk-
tivforslag  og IKIV-forslaget  sikres. 
2.3. Artikel  3 
2.3.1.  Udvalget  finder: 
a) at undtagelsesbestemmelserne  i stk.  2 burde  have 
været  klarere  afgrænset,  og at dette  stykke  derfor 
burde  affattes  mere  præcist. 
Desuden  ville  det forekomme  naturligt,  om der  til 
disse  undtagelsesbestemmelser,  som  er underlagt 
Kommissionens  kontrol,  var knyttet  sanktioner. 
b) At harmoniseringen  af  selskabsskattesatserne 
burde  udbygges  med  en harmonisering  af beskat-
ningsgrundlaget,  herunder  især  af afskrivningsme-
toderne. 
c) Med  hensyn  til stk.  3, synes  det  nødvendigt  at 
præcisere,  hvad  der ligger  i ordet  »midlertidige«. 
2.4. Artikel  4 
2.4.1.  Stk.  Ib) 
Udvalget  finder,  at udtrykket  »assujetti«  i den  franske 
version,  der  betyder  skattepligtig  i betydningen  skat-
24.11.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 278/9 
teyder,  burde  erstattes  med  ordet  »passible«,  poten-
tielt skatteyder,  eftersom  det er klart,  at en aktionær, 
der er skattepligtig,  men  som  rent  faktisk  ikke  betaler 
skat,  skal  kunne  modtage  skattegodtgørelse. 
2.4.2.  Stk.  3 
Udvalget  anmoder  om,  at formuleringen  i slutningen 
af stk.  3 »eller  på en anden  måde«  præciseres  nær-
mere. 
2.5. Artikel  5 
2.5.1.  Med  hensyn  til denne  artikel  forekommer 
det Udvalget,  at de komplicerede  mellemværender 
mellem  medlemsstaterne  er et af de forhold,  der i høj 
grad  vanskeliggør  anvendelsen  af direktivet. 
2.5.2.  Det  erkender  imidlertid  vigtigheden  af ord-
ningen  med  tilbagebetaling  af skat  i henhold  til arti-
kel 5; den  har  til formål  at gøre  reglerne  ensartede, 
således  at en investor  i én medlemsstat  sikres  valgfri-
hed med  hensyn  til, om han  vil investere  sin kapital  i 
den ene  eller  anden  virksomhed  i ligegyldigt  hvilken 
medlemsstat. 
2.6. Artikel  8 
2.6.1.  I  denne  artikel  fastsættes  der for skattegodt-
gørelsen  en margen,  som  er identisk  med  den,  der 
foreslås  for selskabsskattesatsen. 
2.6.2.  Men  det  ser imidlertid  ud til, at margenen 
kan blive  bredere,  nemlig  hvor  en medlemsstat  inden 
for denne  margen  vælger  en selskabsskattesats  og en 
skattegodtgørelsessats,  som  er forskellige. 
2.6.3.  Af  diskussionen  er det  fremgået,  hvor  van-
skeligt  det i betragtning  af de gældende  forhold  er at 
finde  en løsning  til fjernelse  af denne  risiko  i direkti-
vet, hvilket  er beklageligt. 
2.6.4.  For  Udvalget  at se er dette  direktiv  derfor 
kun et skridt  henimod  en ønskelig  totalharmonise-
ring. 
2.7. Artikel  9, stk. 1 
2.7.1.  Dette  stykke  kunne  give  indtryk  af, at denne 
skat ikke  skal  erlægges  i tilfælde,  hvor  der udloddes 
udbytter  hidrørende  fra overskud,  der har været  gen-
stand  for  selskabsbeskatning  i et af de øvrige  med-
lemslande,  hvilket  ganske  vist  ville  være  forståeligt  i 
det øjeblik,  satsen  for denne  skat  var tilnærmelsesvis 
den samme  i de berørte  medlemsstater.  Kommissio-
nen præciserer  imidlertid,  at den  selskabsskat,  der 
tales  om,  er den,  der  gælder  på det udloddende  sel-
skabs  hjemsted. 
2.7.2.  Udvalget  anmoder  om,  at teksten  affattes 
mere  præcist. 2.7.3.  Udvalget  finder,  at man  påny  her må præci-
sere de regler,  som  skal  anvendes  for  oprettelse  af 
driftssteder  i tredjelande  for virksomheder  fra med-
lemsstaterne. 
2.8. Artikel  10 
2.8.1.  Som  bemærket  under  gennemgangen  af arti-
kel 2 er Udvalget  foruroliget  over  det  problem,  der 
opstår,  fordi  der ikke  i øjeblikket  findes  nogen  defini-
tion på fællesskabsniveau  af betegnelsen  modersel-
skab. 
2.8.2.  Udvalget  er helt  enig  i, at den  tidsfrist  på 
fem år, der  er fastsat  i direktivet,  er nødvendig;  thi 
når man  passerer  et vist  åremål,  er det vanskeligt  at 
finde  tilbage  til, hvorledes  overskud  udloddet  i det og 
det regnskabsår  er blevet  fordelt.  Det  så imidlertid 
gerne,  at denne  frist  blev  forlænget,  hvis  det ellers  er 
muligt. 
Det finder  således,  at denne  regel  straffer  den  aktio-
nær hårdt,  som  oplever,  at hans  indkomst  reduceres 
og som  tilmed  har set sin indkomst  sakke  bagud  i en 
vis periode. 
2.9. Artikel  11 
2.9.1.  Udvalget  finder  det  nødvendigt  at under-
strege,  at de fundamentale  problemer,  der knytter  sig 
til harmoniseringen  af selskabsbeskatningen,  ikke  kan 
finde  en endelig  løsning,  så længe  kravene  til beskat-
ningsgrundlaget  og til regnskabsføringen  osv.  endnu 
ikke er blevet  harmoniseret. 
2.10.  Artikel  12 
2.10.1.  Med  hensyn  til denne  artikel,  som  indehol-
der reglerne  om,  hvorledes  udbytterne  skal  fordeles, 
konstaterer  Udvalget,  at den  formodning,  der  er 
nedfældet  i denne  artikel,  ser ud til at være  fremsat, 
som om  den  ikke  krævede  noget  bevis;  spørgsmålet 
er, om det  ikke  ville  være  muligt  at overlade  det til 
selskaberne  selv  at angive  de regnskabsposter,  fra 
hvilke  de forventer  at udlodde  deres  udbytte.  Det 
bemærker  iøvrigt,  at reglen  om  forholdsmæssig  be-
regning  i artikel  12 i visse  tilfælde  kan  medføre,  at 
retten  til den  skattegodtgørelse,  der  knytter  sig  til 
udbytter  fra  datterselskaber  i andre  medlemsstater, 
bortfalder  i det øjeblik,  kravet  på denne  godtgørelse 
forældes  efter  5 år. 
2.10.2.  Udvalget  tager  Kommissionens  erklæring  til 
efterretning,  ifølge  hvilken  de påpegede  vanskelighe-
der på internationalt  plan  resulterer  i nødvendighe-
den af at indføre  en ordning  med  finansielle  kompen-
sationer  medlemsstaterne  imellem.  Det  er imidlertid1 
muligt  at overvinde  disse  vanskeligheder  på nationalt 
plan,  dvs.  når  overskuddene  har  deres  oprindelse  i 
samme  stat. 
Nr. C 278/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24. 11.76 
2.11.  Artikel  13 
2.11.1.  I  denne  artikel  fastsættes  det,  at de bud-
getmæssige  udgifter  i forbindelse  med  skattegodtgø-
relsen  alt  efter  omstændigheden  afholdes  enten  af 
den medlemsstat,  hvis  selskab  udlodder  udbytterne, 
eller  af den  medlemsstat,  hvori  det faste  driftssted  lig-
ger, og af hvis  overskud  udbyttet  er udbetalt,  eller  i 
tilfælde  genudlodning,  den  medlemsstat  hvori  datter-
selskabet  er beliggende. 
2.11.2.  Udvalget  er stærkt  foruroliget  over  det dra-
matiske  budgetsmæssige  problem,  som  man  risikerer 
at få i de medlemsstater,  som  huser  selskaber,  hvis 
aktionærer  for  størteparten  er  hjemmehørende  i 
andre  medlemsstater.  Det  forholder  sig jo således,  at 
den omstændighed,  at et land  giver  husly  til et sel-
skab  inden  for  sit territorium,  medfører  en række 
udgifter  til infrastruktur,  sikkerhed,  veje  osv.,  hvorfor 
det set fra det pågældende  lands  synspunkt  til stadig-
hed er berettiget  at betragte  vedkommende  selskab 
som skatteobjekt  i det  land,  hvor  det  er placeret. 
Ganske  vist  mister  det  land,  hvori  selskabet  har  sit 
hovedsæde  i et vist  omfang  denne  ydelse,  i tilfælde 
hvor  der  sker  en senere  udlodning  af overskud  inden 
for de tilladte  frister. 
Det mener  imidlertid  ikke,  at den  foreliggende  be-
stemmelse  indebærer,  at dette  land  berøves  enhver 
skattekilde  i denne  slags  tilfælde,  eftersom  omkring 
halvdelen  af den  del af selsskabsskatten,  som  vedrører 
det udloddende  overskud,  jo under  alle  omstændighe-
der indkræves  i det pågældende  land.  Med  hensyn  til 
den del  af selskabsskatten,  som  vedrører  ikke-udlod-
det overskud,  indkasseres  denne  i sin helhed  udeluk-
kende  af dette  land,  idet  skattegodtgørelse  jo kun  er 
knyttet  til udloddet  overskud. 
Denne  situation  kan  tvinge  de pågældende  medlems-
stater  til at søge  indtægter  i andre  former  for beskat-
ning  end  selskabbeskatning.  Dette  kan  afføde 
sådanne  fordrejninger  i konkurrencevilkårene,  som 
direktivet  netop  søger  at undgå. 
2.12.  Artikel  14 
2.12.1.  Udvalget  finder  ikke  grund  til at overdrive 
de ulemper,  der  er forbundet  med  kildebeskatning,  i 
det øjeblik  en del af den  indeholdte  skat  skal  tilbage-
betales.  Hertil  kommer,  at artikel  14 definitivt  giver 
medlemsstaterne  valget  mellem  3 løsninger  med  hen-
syn til udbytter,  der udbetales  til personer  hjemmehø-
rende  i den pågældende  stat: 
— der  opkræves  en kildeskat  på 25 %; 
— eller  der indføres  enten  et system  med  skattesedler 
eller  påbud  om,  at papirerne  registreres  i ihænde-
haverens  navn;  begge  fremgangsmåder  gør  skat-
tesvig  umulig; — eller  de søger  egnede  løsninger  for  at fjerne  de 
ulemper,  som  skatteindeholdelse  med  den  i direk-
tivet  fastsatte  sats  kan  have  for  aktionærer  med 
beskedne  indkomster. 
2.12.2.  Valget  mellem  disse  losninger  må betragtes 
som den  egentlige  løsning,  der i sig selv  indebærer  en 
fjernelse  af ulemperne  i forbindelse  med  indførelse  af 
kildebeskatningen,  som  frembyder  åbenbare  fordele. 
2.13.  Artikel  16,  stk. 2 
Udvalget  finder,  at det  i betragtning  af den  meget 
subjektive  karakter  af begrebet  skattemæssig  neutrali-
tet, burde  præciseres  klarere,  hvornår  de fastsatte  be-
stemmelser  kan  gennemføres,  hvorved  man  i andet 
afsnit  kunne  undgå  at anvende  udtrykket  »om  fornø-
dent«. 
2.14.  Artikel  22 
2.14.1.  I  denne  artikel  fastsættes  fristen  for  med-
lemsstaternes  gennemførelse  af direktivets  bestemmel-
ser. Udvalget  har  noteret  sig  følgende  erklæring  fra 
visse  medlemmer: 
»På baggrund  af fordelingen  af det  offentliges 
skatteindtægter  i visse  medlemsstater  synes  den 
fastsatte  frist  at være  for kort  til, at de så hurtigt 
kan skabe  balance  i deres  skatteindtægter  som 
følge  af de nye  begrænsninger,  som  det  forelig-
gende  forslag  afføder«. 
3. Konklusion 
3.1. Med  forbehold  af ovenstående  almindelige  og 
særlige  bemærkninger  kan  Udvalget  udtale  sig til for-
del for  direktivforslaget,  som  gennem  en delvis  har-
monisering  tilsigter  at skabe  en situation,  der  i højere 
grad  begunstiger  de frie  kapitalbevægelser  inden  for 
Fællesskabet. 
3.2. Selv  om nogle  er bekymrede  over  margenerne, 
som de enten  finder  for  snævre  eller  for  brede,  og 
selv om  andre  beklager,  at skattegodtgørelsen  ikke 
lader  sig  gennemføre  100  %, erkender  Udvalget,  at 
Kommissionen  i sine  bestræbelser  for at tage  det før-
ste skridt  til en total  harmonisering  har  valgt  en mel-
lemliggende  løsning,  som  ganske  vist  ikke  fuldt  ud 
tilfredsstiller  alle,  men  som  skaber  gunstige  betingel-
ser for en trinvis  harmonisering,  som  er en forudsæt-
ning  for  frie  kapitalbevægelser  inden  for  Fællesmar-
kedet. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29. september  1976. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg