8. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 208/57 
2.3. Økonomiske og tekniske aspekter 
2.3.1. Selv om der kan argumenteres for højere 
maksimumsgrænser, kan der med vægtgrænserne på 18 
og 11,5 t bygges køretøjer, som tilfredsstiller ethvert 
hensyn, specielt hensynet til køretøjernes kostpris og til 
de sikkerhedsmæssige konsekvenser af lastens fordeling 
på de to aksler. 
2.3.2. Det samme basiskøretøj kan uden store æn­
dringer optræde enten som isoleret eller som trækkende 
lastvogn. 
2.3.3. I de lande, hvor grænserne hidtil har været 
lavere (Forbundsrepublikken Tyskland, Irland, Det for­
enede Kongerige), vil de nye grænser ikke få påviselige 
konsekvenser i retning af forringelse af vejene, da de 
berørte køretøjer er af moderne konstruktion. 
Bryssel, den 2. juni 1988. 
1. Indledning 
1.1. I denne nye udtalelse om samarbejdet mellem 
AVS-staterne og Fællesskabet ønsker ØSU atter at un­
derstrege sin store interesse for både konventionens 
bestemmelser samt deres gennemførelse. 
1.2. Situationen i de fleste AVS-stater forværres fort­
sat. Gældsproblemet, de faldende råvarepriser, den in­
ternationale valutauro, den ringe vækst pr. indbygger 
samt den internationale økonomiske situation har skabt 2.3.4. Ser man bort fra de tilfælde, hvor de foreslåede 
nye grænser indebærer en forøgelse af nyttelasten, bør 
Kommissionen forsøge at beregne de økonomiske kon­
sekvenser for transportvirksomhederne i de lande, hvor 
den tilladte totalvægt er højere (Belgien, Grækenland, 
Spanien, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene og 
Portugal. I Danmark og Italien er den tilladte totalvægt 
18 t. 
2.4. Sikkerhed, sociale aspekter og miljø 
2.4.1. Der foreligger ikke noget objektivt vurderings­
grundlag, men det er rimeligt at antage, at forslagets 
konsekvenser for trafikken og vej sikkerheden alt i alt 
bliver neutrale. Det samme gælder de sociale aspekter, 
når man tager hensyn til arten af de transporter, der 
udføres med de berørte køretøjer. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
en kritisk situation såvel økonomisk som sam­
fundsmæssigt i en række AVS-stater. Krisen bliver lang, 
da udsigterne på kort og mellemlang sigt ikke er særligt 
gunstige. Desuden hæmmer udtømningen af råstofres­
sourcerne og den betydelige befolkningstilvækst ud­
viklingen på lang sigt. 
1.3. I den fremtidige konvention bør man tage hen­
syn til denne udvikling og tilvejebringe de effektive 
foranstaltninger og finansielle midler, som de nødvendi-Udtalelse om den fjerde konvention mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) 
og EØF-staterne 
(88/C 208/17) 
Den 23. februar 1988 besluttede Det økonomiske og sociale Udvalg (ØSU) i henhold til 
forretningsordenens artikel 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse om den fjerde konvention 
mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og EØF-staterne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektionen for forbindelserne med tredjelande, 
som udpegede J.P. Delhomenie til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 20. maj 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 256. plenarforsamling den 3. juni 1988 med 
2 stemmer imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
Nr. C 208/58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 88 
ge udviklingsbestræbelser og den finansielle sanering 
i AVS-staterne kræver. Man bør i denne forbindelse 
respektere principperne for samarbejde mellem lige 
partnere, nemlig dialog, aftalernes gensidigt forpligten­
de karakter og en varig selvbærende udvikling. 
1.4. ØSU fastholder sin støtte til hovedretningslinjer­
ne i den tredje Lomé-konvention, som f.eks. prioriterin­
gen af landbrugssektoren, det regionale samarbedje, den 
private sektors betydning, de socio-kulturelle aspecter 
samt udnyttelsen af de menneskelige ressourcer. Visse 
af de eksisterende bestemmelser skal dog ændres i lyset 
af de indvundne erfaringer, og nye skal føjes til. 
1.5. I denne udtalelse er det ikke ØSU's hensigt at 
gøre en foreløbig status over den tredje Lomé-konven­
tion, da de foreliggende oplysninger er alt for spredte. 
Det forbeholder sig imidlertid ret til senere at give 
udtryk for sin vurdering af visse punkter, især priorite­
terne, hvilket det allerede tidligere har gjort (1). ØSU 
ønsker løbende at blive orienteret om forhandlingernes 
afvikling og indhold. 
Det er heller ikke hensigten at afgive en udtalelse om 
samtlige temaer i den fremtidige konvention, men deri­
mod anser ØSU det for nødvendigt at gentage sine 
hovedstandpunkter og henstillinger, som det fremgår 
af dets tidligere arbejder, herunder bl.a. af bidragene 
til de seneste årlige møder mellem repræsentanter for 
erhvervenes og arbejdsmarkedets organisationer i EF 
og AVS(2). Desuden fremlægger ØSU de nye punkter, 
som det ønsker indarbejdet i den næste konvention. 
1.6. ØSU påpeger, at det allerede har gjort sig til 
talsmand for en forlængelse af Lomé-konventionens 
løbetid. Dette forudsætter dog konkrete bestemmelser 
vedrørende gennemførelsesprotokollerne og mulighe­
den for en løbende revision af visse gennemførelses­
bestemmelser for at kunne tage højde for nogle landes 
eller landegruppers forslag eller krav (3). 
2. Fremme af den private sektor 
2.1. I artikel 62 i den tredje Lomé-konvention, som 
fastlægger reglerne for det industrielle samarbejde, taler 
man kun om programmer, projekter og foranstaltnin­
ger, som forelægges på AVS-staternes initiativ eller med 
disses tilslutning. 
(') ØSU's udtalelse af 27. maj 1981, ØSU's beretning af 15. 
februar 1983 og ØSU's udtalelse af 23. februar 1983. 
(2) Referaterne af de årlige møder mellem repræsentanter for 
interesseorganisationerne i AVS og EF i 1985, 1986 og 1987. 
(3) ØSU's udtalelse om fastlæggelsen af nye retningslinjer for en 
udbygning af samarbejdet mellem AVS-staterne og Fællesska­
bet af 23. februar 1983 (EFT nr. C 90 af 5. 4. 1983). Der nævnes intet om støtte til den private sektors in­
dustrielle aktiviter i disse stater. 
Kun i artikel 67 taler man i vage vendinger om Fæl­
lesskabets bidrag til udvikling af mindre og mellemstore 
håndværks-, handels-, service- og industrivirksomhe­
der, bl.a. gennem fremme af joint ventures. 
2.2. Med den næste konvention bør man benytte 
lejligheden til at understrege betydningen af lokale ini­
tiativtagere samt støtte deres bestræbelser på at udvide 
deres færdigheder og aktivitetsområde. Det er nemlig 
meget væsentligt, at industrialiseringen baserer sig på 
de private lokale virksomheders — selv begrænsede — 
projekter med støtte fra finansielle institutioner, som 
evner at kanalisere opsparingen over i produktive in­
vesteringer. 
Med den igangværende privatisering af mange offentli­
ge virksomheder i AVS-staterne udvider man i øvrigt 
kredsen af lokale aktionærer og skaber en ny klasse af 
initiativtagere. 
2.3. Skabelsen og diversificeringen af et lokalt 
beskæftigelsesskabende net af industrier kan bidrage til 
et tillidsskabende klima, som kan medvirke til at øge 
de udenlandske investeringer. 
2.4. Begrebet private »aktører« bør udvides til også 
at omfatte kooperativer, som så ville kunne deltage i 
joint ventures og fungere som rådgivere og driftskonsu-
lenter. De kunne arbejde inden for alle aktivitetsområ­
der, hvad enten den er organiseret eller uformel, i 
landdistrikterne eller byerne, inden for produktion, ma­
nagement, afsætning eller bankvirksomhed. De kunne 
formulere fleksibele fremgangsmåder, afstemt efter 
forholdene, hvilket åbner mulighed for befolkningens 
medindflydelse, skabelse af beskæftigelse, indkomster 
og passende uddannelse. 
2.5. For at virksomhederne fuldt og helt kan udfylde 
deres plads i AVS-staternes økonomi, forudsætter dette: 
— en basisstruktur, som ikke blot består i vejnet, jern­
baner, vandforsyning, kommunikation, men ligele­
des et tilfredsstillende kredit- og banksystem, 
— udvidelse af de lokale, regionale og internationale 
markeder, 
— et gunstigt investeringsklima, især for private in­
vestorer, 
— juridisk beskyttelse af personer og fast ejendom, 
— rimelige faciliteter for eksperter og højere funktio­
nærer, 
— oprettelse af investeringsinstitutter i AVS-staterne 
til at bistå udenlandske investorer med råd og vej­
ledning, 
— fremme af samarbejdsånden mellem den offentlige 
og private sektor. 
8. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 208/59 
2.6. ØSU konstaterer en faseforskydning mellem 
konventionens indhold og de opnåede resultater. 
I artikel 241 hedder det, at man for at fremskynde 
ekspansionen af de direkte produktionsfremmende in­
vesteringer i Fællesskab skal undersøge, hvilke for­
anstaltninger der vil kunne lette og øge tilførslen af 
privat kapital samt gennemgå de økonomiske, tekniske, 
juridiske eller institutionelle hindringer for udviklingen. 
Kommissionen har fået overdraget undersøgelser, men 
da de er blevet udarbejdet uden tilstrækkelig medvirken 
af de private beslutningstagere, beskriver de især 
problemerne og formulerer ingen præcise og konstrukti­
ve forslag. 
Det er ligeledes beklageligt, at man endnu ikke har 
udarbejdet den undersøgelse af den fælles AVS-EØF-
forsikrings- og garantiordning, som skal supplere de 
bestående nationale ordninger, som omtalt i artikel 244. 
MIGA (Multilateral Investment Guarantee Agreement)-
proceduren, der er iværksat under FN's auspicier, åbner 
nye muligheder, da den indebærer en garantiordning 
på internationalt plan, og AVS-staterne såvel som EF-
medlemsstaterne vil kunne drage fordel heraf. Det er 
dog muligt, at det, på grund af omfanget af de forskelli­
ge risici, der er tale om, viser sig, at yderligere garantier, 
som kommer oven i de, der ydes under de eksisterende 
nationale ordninger, og som adskiller sig fra dem, 
MIGA-proceduren giver, kunne være nyttige og bidrage 
til at fremme investeringerne; det er derfor stadig rime­
ligt, at AVS-EØF-eksperterne overvejer formuleringen 
af artikel 244. 
2.7. Tiltrækning af finansielle ressourcer 
Tilførslen af udenlandsk langsigtet kapital samt støtte 
til opsparingen og banksektoren er væsentlige betingel­
ser for udviklingen. 
2.7.1. Det er nødvendigt, at EF og AVS-staterne gør 
en fælles indsats for at skabe nye muligheder for at 
kanalisere opsparingen over i produktive investeringer. 
2.7.2. Den herskende usikkerhed med hensyn til han­
dels- og udviklingsbankernes rolle i AVS-staterne giver 
anledning til alvorlige vanskeligheder. 
2.7.3. De udviklingsbanker, der er interesseret i ud­
viklingen på mellemlang og lang sigt, bør kunne råde 
over stabile ressourcer over en længere periode samt 
ekspertise på højt niveau. 
2.7.4. De bør have refinansieringsmuligheder i f.eks. 
Den Afrikanske Udviklingsbank, Den Europæiske In­
vesteringsbank og de regionale banker. 
2.7.5. Det europæiske banksystem burde gøre mere 
for at støtte de lokale handelsbanker i AVS-staterne, 
som vil få til opgave at finansiere den private sektors initiativer. Joint ventures ville være den mest effektive 
måde at styrke den lokale banksektors indsats på. 
2.7.6. Den indsats, der udøves af Centret for in­
dustriel udvikling og Den Europæiske Investeringsbank 
bør tages op til vurdering og om nødvendigt bør deres 
målsætninger og finansielle midler tilpasses, således at 
de mere effektivt kan bidrage til den private sektors 
udvikling i AVS-staterne. 
ØSU gentager sit krav om, at det inddrages tættere i 
det arbejde, Centret for industriel udvikling udfører. 
2.8. Anvendelse af de menneskelige ressourcer 
2.8.1. Alle erhvervssektorer bør kunne trække på 
støttefaciliteter, når der er behov for teknisk viden, 
herunder især i forbindelse med initiativer inden for 
uddannelse, hygiejne og sikkerhed på arbejdspladsen 
samt sundhed. 
2.8.2. En af hovedopgaverne i den nye konvention 
bør være uddannelsen af arbejdskraften inden for indus­
trien, således at de får de kvalifikationer, der er nødven­
dige for at få anlæggene til at fungere. Dette er så meget 
mere væsentligt, som man i denne konvention bør lægge 
vægt på vedligeholdelse som et væsentligt element, hvil­
ket gør det muligt at optimere produktionsapparatets 
rentabilitet ved hjalp af rationelle metoder til en mini­
mal pris, lige fra projektudkastet til anlæggets udnyt­
telse. 
2.8.3. ØSU kræver, at det finansielle og tekniske 
samarbejde reelt er til gavn for private initiativer, og 
at disse initiativer i AVS-staterne, eventuelt bistået af 
kolleger i Europa, på en mere fleksibel måde kan få 
finansiel og teknisk støtte i henhold til de generelle 
principper i konventionen. 
2.9. De pågældende investorer bør overholde Den 
internationale Arbejdsorganisations (IAO) principer­
klæring om multinationale selskaber og socialpolitik­
ken. Regeringerne opfordres til at ratificere og gennem­
føre konventionerne om foreningsfriheden og de sociale 
minimumsnormer samt konventionen om børnear­
bejde. 
2.10. ØSU tillægger det stadig betydning, at de priva­
te investeringer fremmer de økonomiske og samfunds­
mæssige prioriteter, herunder også de miljøpolitiske 
målsætninger i AVS-staterne. Større åbenhed bør sikre, 
at disse indarbejdes bedre i eventuelle programmer på 
kort, mellemlang og lang sigt. 
3. AVS-EØF-interesseorganisationernes rolle 
3.1. Selv om erhvervenes og arbejdsmarkedets orga­
nisationer såvel i AVS-staterne som i EØF via Kommis-
Nr. C 208/60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 88 
sionen og Rådet er kommet til at spille en mere aktiv 
rolle, mener ØSU, at denne indflydelse på de forskellige 
områder i den nuværende Lomé-konvention stadig er 
utilfredsstillende. 
3.2. En styrkelse af denne medindflydelse vil dog i 
endnu højere grad vise sig nødvendig, som de økonomi­
ske saneringsbestræbelser får væsentlige konsekvenser 
for befolkningen som helhed og indebærer, at alle er­
hvervs- og samfundskredse inddrages aktivt. 
Denne medindflydelse bør komme til udtryk på tre 
måder: 
3.2.1. Mere vidtgående orientering og 
høring af erhvervenes og arbejds­
markedets organisationer, herun­
der også landbruget 
Udbygning af kontakterne mellem de faglige grupper 
og de AVS-myndigheder, der har ansvaret for iværksæt­
telsen af samarbejdsprogrammerne samt Kommissio­
nens delegationer og dens tjenestegrene i Bryssel. 
ØSU henstiller, at de berørte repræsentanter for de 
økonomisk-sociale interessegrupper i de pågældende 
lande høres allerede i forbindelse med udarbejdelsen af 
de vejledende nationale programmer. De bør ligeledes 
inddrages aktivt i identificeringen, gennemførelsen, 
overvågningen og vurderingen af de programmer og 
projekter, den vejledende planlægning munder ud i. 
De økonomisk-sociale interessegrupper beklager sig 
over, at de mangler oplysninger om programmerne 
og projekterne. Dette gør det vanskeligt for dem at 
identificere deres eventuelle partnere i AVS-staterne. 
For at forbedre den gensidige udveksling af oplysninger 
og interesseorganisationernes aktive medvirken henstil­
ler ØSU kraftigt, at EF's delegationer i AVS-staterne 
afholder regelmæssige informationsmøder for samtlige 
interesseorganisationer, og at de giver interesseorgani­
sationerne i EF og i AVS-staterne fyldestgørende op­
lysninger om prioriteterne i de vejledende programmer. 
3.2.2. Direkte medindflydelse på projek­
terne 
Alle erkender vigtigheden af befolkningens og de for­
skellige gruppers aktive deltagelse i udviklingsprojekter. 
Mikroprojekterne er et af de mest egnede redskaber, 
hvilket deres voksende udbredelse er et bevis på. I 
denne forbindelse ville det være ønskeligt, om de faglige 
organisationer, de lokale grupper, lokale sammen­
slutninger og kooperativer fik øget indflydelse og dette 
sideløbende med det arbejde, der udføres af de ikke-
statslige organisationer. Ved siden af det officielle sam­
arbejde bør der etableres særlige finansieringskanaler, 
hvilket allerede findes i forbindelse med de europæiske 
ikke-statslige organisationer, således at man i videst 
muligt omfang og på den mest fleksible måde kan 
imødekomme de mangfoldige initiativer, der kommer 
fra uofficielt hold. 
De organisationer, der repræsenterer de samfundsøko­
nomiske interesser i Fællesskabet, kunne i øvrigt bl.a.: — etablere forbindelser mellem organisationer i oprin­
delseslandet og værtslandet inden for samme virk­
somhed for at lette organisationen, 
— bidrage til uddannelsen af medlemmer af interesse­
organisationer i AVS-staterne for at støtte en hel 
række af organisationens aktiviteter, herunder bl.a. 
administration, uddannelse på stedet, sikkerhed og 
sundhed, kollektive forhandlinger osv., 
— bidrage til at fastlægge komplette planer for den 
faglige uddannelse, 
— fremme organiseringen hos landbrugere, håndvær­
kere samt andre uformelle grupper i by og på land. 
De kooperative organisationer, især inden for land­
brugs- og banksektoren, kunne yde deres AVS-partnere 
en meget værdifuld støtte. 
3.2.3. Styrkelse af den institutionelle 
medindflydelse 
I årenes løb har de årlige møder mellem organisationsre­
præsentanter i EF og AVS-staterne fået en tilfredsstillen­
de form. For ØSU er det væsentligt, at man afsætter de 
nødvendige finansielle og menneskelige ressourcer til 
disse møder. ØSU ønsker, at man tager behørigt hensyn 
til resolutionerne fra denne årlige konference, således 
at de får den rækkevidde, de tillægges i henhold til 
målsætningerne med konventionen. 
ØSU ser med tilfredshed på, at kontaktgruppen kunne 
mødes for første gang i forbindelse med Den Paritetiske 
Forsamlings møde i Lomé. Det er ØSU magtpåliggende, 
at der snarest afholdes et møde mellem denne gruppe 
og Ministerrådet. 
4. Gældsbyrden og råstoffer 
4.1. AVS-staternes gældsbyrde er blevet uudholdelig 
(112,5 milliarden dollars, heraf 102 milliarden dollars i 
de afrikanske lande syd for Sahara). Realt betaltes i 
1986 renter og afdrag svarende til gennemsnitlig 22 % af 
AVS-staternes eksport. Fremskrivningerne for perioden 
1986 til 1990 viser, at de mest forgældede afrikanske 
lande vil komme til at betale mere end 50% af deres 
eksportindtægter i renter og afdrag. 
4.2. Ydermere har faldet i råstofpriserne vanskelig­
gjort disse landes bestræbelser på at fremme og øge 
deres eksport. I 1987 kunne Stabex hun dække 20% af 
de lidte tab. Udsigterne på mellemlang sigt giver ikke 
store forhåbninger om et opsving hverken i råstofpriser­
ne eller i den internationale økonomiske vækst. 
4.3. ØSU har vedtaget og fremsendt en informations-
rapport om AVS-staternes gæld til de øvrige institutio­
ner. Uden at gå i detaljer med de forslag og foran-
8. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 208/61 
stakninger, der fremlægges i dette dokument, ønsker 
ØSU at understrege, at det er tilhænger af et mere 
vidtgående samarbejde mellem de forskellige parter. 
4.4. ØSU er enig med Kommissionen i, at Fællesska­
bet bør gøre mere for at hjælpe de AVS-stater, som 
foretager strukturreformer. Men denne strukturtil­
pasningspolitik bør ikke ske på bekostning af det kon­
traktmæssige forhold, som er et nøgleelement i Lomé-
konventionen. 
Dette indebærer bl.a. øgede finansielle midler fra Fæl­
lesskabets side, som kan imødekomme de kriseramte 
AVS-staters behov og måle sig med deres reformbestræ­
belser. 
I øvrigt bør Fællesskabet sikre sig, at de reformer, det 
støtter, ikke blot er effektive, men også uden uønskede 
politiske, økonomiske og sociale konsekvenser. 
4.5. På grund af alvoren og omfanget af de proble­
mer, der skal løses, er det nødvendigt at fastlægge og 
iværksætte en global strategi for økonomisk udviklings­
samarbejde. I denne bør man tage hensyn til disse landes 
finansielle situation og deres samlede og individuelle 
gæld til de finansielle institutioner i EF-medlemsstaterne 
og offentlige organer i hver medlemsstat. 
4.6. EF-Kommissionen bør samordne medlemssta­
ternes foranstaltninger i forbindelse med gældsproble­
met. Desuden ville De Tolv forbedre resultaterne af 
deres indsats betydeligt, hvis de tilstræbte en samord­
ning af de bestræbelser, der udfoldes på at finde løsnin­
ger på internationalt plan. 
4.7. Kun med et verdensomspændende genopsving 
og en omlægning af de internationale råstofmarkeder 
med bl.a. en bedre integrering af AVS-staterne vil man 
kunne løse gældsproblemet. Stabex vil ikke alene kunne 
løse problemet med råstofpriserne. ØSU opfordrer 
Kommissionen og medlemsstaterne til at arbejde for 
internationale aftaler, der garanterer producenterne sta­
bile og lønnende priser. I denne forbindelse udtrykker 
ØSU tilfredshed med den positive indsats, Kommissio­
nen har gjort for at nå frem til en aftale om kaffe. 
5. Socialt og kulturelt samarbejde 
5.1. ØSU har altid lagt vægt på, at man giver den 
sociale og kulturelle dimension en plads i udviklingen. 
Disse grundlæggende principper for samarbejdet er til­
syneladende ikke blevet integreret tilstrækkeligt i ud­
viklingspolitikken. For at kunne føre en effektiv politik 
på dette område samt undgå den nuværende forvirring 
ville det være ønskeligt, om man adskilte disse to begre­
ber, som hver har deres egen betydning og vigtighed, 
og i stedet fastlagde specifikke bestemmelser, dels for 
de sociale aspekter og dels for de kulturelle aspekter. Som foreslået af Den Paritetiske Forsamling i januar 
1986 skal en ad hoc-gruppe bestående af medlemmer 
af Den Paritetiske Forsamling og organisationsrepræ­
sentanter for AVS og EØF se på de konkrete vanske­
ligheder, som iværksættelsen af de sociale aspekter i 
den tredje Lomé-konvention rejser. 
5.2. En af de væsentligste nyskabelser i den tredje 
konvention var prioriteringen af uddannelsen og højnel­
sen af de menneskelige ressourcer. Denne prioritering 
bør fortsat forfølges og udbygges. 
ØSU gentager sin vedvarende støtte til uddannelse og 
forskning. Det glæder sig naturligvis over enhver be­
stræbelse på at højne det nationale videnskabelige po­
tentiel, hvilket kun kan få en positiv afsmitning på en 
teknologi, der er tilpasset de lokale behov. Det foreslås 
i denne forbindelse, at der gennemføres et omfattende 
forskningsprogram i AVS-staterne. 
De aktuelle forhold (jf. indledningen) har resulteret 
i meget omfattende og undertiden uholdbare sociale 
omkostninger. Derfor bør dette aspekt, herunder be­
skæftigelse, indkomst, forbedring af leve- og arbejdsvil­
kår, uddannelse, sundhed, medbestemmelse osv. tillæg­
ges særlig betydning. Dette kræver iværksættelsen af 
konkrete foranstaltninger, der rummer passende frem­
gangsmåder og midler. 
53. ØSU konstaterer, at bilag IX i konventionen om 
migrantarbejdere næppe har fået rimelig opfølgning. 
ØSU lægger især vægt på, at man får gennemført 
artikel 3 i dette bilag, hvor man går ind for en egnet 
uddannelse og bistand til, at arbejdstagere, der ønsker 
at vende hjem til deres oprindelsesland, kan iværksætte 
mikroprojekter. 
5.4. I alle programmer og udviklingsprojekter bør 
man tage hensyn til kvindens særlige evner og behov. 
En mere vedholdende indsats især på det uddannelses­
mæssige område er påkrævet, og der bør gennemføres 
specifikke foranstaltninger, der er med til at bringe 
kvinderne videre især ved at lette adgangen til at optage 
lån. ØSU går i det store og hele ind for resultaterne af 
verdenskonference i Nairobi, der markerede afslutnin­
gen af FN's tiår for kvinder. 
6. Finansielle midler 
6.1. De finansielle midler, der afsættes under den 
næste konvention, bør kunne måle sig med de proble­
mer, man står over for. Hvad angår de målsætninger, 
man allerede har forpligtet sig til under den tredje 
konvention, bør man i det midste fastholde bistanden i 
faste priser pr. indbygger samt tilsikre den betydelige 
supplerende finansiering, som bistanden til strukturtil­
pasningerne indebærer. 
Nr. C 208/62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 88 
6.2. Rent bortset herfra ønsker ØSU, at 0,7% af 
bruttonationalindkomsten (BNI) afsættes til udviklings­
bistand, såvel for Fællesskabets som for medlemsstater­
nes vedkommende. 
7. Øvrige punkter 
7.1. ØSU har altid udvist interesse for samhandelen 
og ønsker at henlede opmærksomheden på to aspekter: 
konsekvenserne af skabelsen af det indre marked samt 
forhandlingerne inden for Den almindelige Overens­
komst om Told og Udenrigshandel (GATT). På disse 
to områder, hvor det endnu er vanskeligt at forudsige 
konsekvenserne, bør Fællesskabet sikre sig, at AVS-
staternes interesser tages i betragtning. ØSU vil senere 
vende tilbage til disse spørgsmål. 
7.2. Hovedparten af det, der er sagt i det foregående 
i forbindelse med fremme af den private sektor, er­
hvervs- og arbejdstagerorganisationernes rolle, råstof­
fer samt socialt og kulturelt samarbejde vedrører i stor 
udstrækning landbruget og landdistrikterne, herunder 
håndværkssektoren, dog skal midlerne afpasses efter 
disse sektorers særlige karakteristiska. 
7.3. Desuden bør man se indgående på udviklingen 
af tjenesteydelser i AVS-staterne og overveje, om den 
fremtidige konvention skal indeholde konkrete bestem­
melser herom. 
7.4. Det regionale samarbejde er en af hovedmålsæt­
ningerne med den tredje Lomé-konvention. Hidtil har 
resultaterne været skuffende. Mange nationale marke­
ders utilstrækkelige størrelse, nødvendigheden af en 
diversificering af økonomierne og skabelse af komple­
mentære industrier, behovet for en fælles indsats, f.eks. 
Bryssel, den 3. juni 1988. i forbindelse med bekæmpelsen af ørkendannelsen, er 
alle faktorer, der taler for en dialog og et permanent 
samarbejde mellem AVS-partnerne. Den fremtidige 
konvention burde indeholde en rimelig ordning med 
økonomiske incitamenter, beregnet på ægte regionale 
projekter. Der bør udfoldes større bestræbelser på at 
hjælpe landene i den sydlige del af Afrika til at blive 
mindre afhængige af Sydafrika. Apartheidsystemet i 
dette land fordømmes uforbeholdent, og det kræver, at 
der iværksættes vidtgående økonomiske foran­
staltninger. 
7.5. Miljøbeskyttelse under enhver form, herunder 
beskyttelse af skovene og bekæmpelse af ørkendannel­
sen bør integreres i de forskellige elementer, konventio­
nen omfatter. I det mindste alle store projekter bør 
underkastes en konsekvensanalyse. Man bør ligeledes 
sikre sig, at de mest forurenende aktiviteter ikke over­
flyttes til udviklingslande, som har en mere lempelig 
lovgivning. 
7.6. For at undgå spild af menneskelige ressourcer 
og finansielle midler samt overlapninger kræves et mere 
vidtgående samarbejde mellem de forskellige udvik-
lingsforanstaltninger, private såvel som offentlige, bila­
terale såvel som multilaterale, og især hvis de involvere­
de er Fællesskabet og medlemsstaterne. ØSU ønsker 
også, at emnet drøftes med landene af Den europæiske 
Frihandelssammenslutning (EFTA), eller at de medind­
drages aktivt. 
7.7. Sluttelig gentager ØSU sit vedholdende engage­
ment i respekten for menneskerettighederne. De repræ­
sentative organisationer for arbejdsmarkedets parter, 
der findes i de forskellige lande, udøver også væsentlig 
indflydelse på dette område. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 208/63 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
(Forretningsordenens artikel 43, stk. 4) 
Under debatten på plenarforsamlingen blev følgende ændringsforslag forkastet: 
Punkt 7.7 
Efter »menneskerettighederne« i 1.-2. linje indskydes: 
» ... og sin støtte til de organisationer, som repræsenterer væsentlige erhvervs- og arbejdstagergrupper samt 
til de kirkesamfund, der er i de forskellige lande og som øver betydelig indflydelse på dette område.« 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 22, stemmer imod: 25, hverken for eller imod: 28.