Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Et fælles momssystem - Et program for det indre marked« (97/C 296/10)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 18. februar 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Et fælles momssystem - Et program for det indre marked«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Økonomiske, Finansielle og Monetære Spørgsmål, som udpegede Kenneth Walker til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. juni 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 347. plenarforsamling af 9. og 10. juli 1997 (mødet den 9. juli 1997) med 78 stemmer for, 7 imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Siden 1993, hvor den nuværende, såkaldte momsovergangsordning blev sat i kraft, er der sket store ting på fællesskabsplan. Skønt afskaffelsen af de indre grænser i Den Europæiske Union betegnede et stort fremskridt, afspejler den kun en del af den økonomiske integration, der har fundet sted.

1.2. En yderligere styrkelse af det indre marked er nødvendig, hvis man skal høste det fulde udbytte af de oprindelige planer. Dette gælder specielt for en afgift som momsen, der for det første er en afgift på varer og tjenesteydelser, hvis frie omsætning er af grundlæggende betydning for det indre marked, og for det andet i kraft af sin udformning og lovgivningen er en fællesskabsafgift. Tilstedeværelsen af femten forskellige implementeringer og kontrolsystemer er uforenelig med tanken bag det indre marked og harmonerer ikke med kravet om et Europa, der skal være konkurrencedygtigt i forhold til omverdenen.

1.3. Så længe momsen opkræves af femten forskellige myndigheder i medlemsstater med forskellige lovgivnings- og reguleringsmæssige traditioner, fortolkninger, rutiner, systemer og sprog, vil det være meningsløst at påstå, at det lader sig gøre at skattebehandle grænseoverskridende transaktioner (der involverer to eller flere skattemyndigheder og retsområder) og indenlandske transaktioner, der kun involverer én skattelovgivning, fuldstændig ens. Sådan vil det også være, selv med en fælleseuropæisk mønt. Ændringer i systemet bør derfor sigte mod at minimere forvridninger og omkostninger til administration og til efterlevelse af lovgivningen.

1.4. For eksempel er det langt fra oplagt, hvilket land der er i sin gode ret til at beskatte en transaktion, der fx foregår mellem to personer, som er midlertidigt bosatte i Østrig og Belgien, men hvis respektive normale bopæle er Portugal og Italien, idet transaktionen gennemføres elektronisk via computere, som står i Spanien og Luxembourg, og vedrører varer med oprindelse i Grækenland og slutdestination i Sverige. På samme måde er det vanskeligt at fastslå, på hvilket grundlag afgiften skal beregnes, og hvordan den skal opkræves. Billedet kompliceres yderligere, hvis et eller flere af de involverede lande er tredjelande.

1.5. Moms er en afgift, hvor de praktiske detaljer kan være helt afgørende, specielt når det drejer sig om erhvervslivets omkostninger ved at leve op til lovens krav og risikoen for skatteunddragelse og -svig. Det er derfor yderst vigtigt, at forslag til ændring af systemet undersøges omhyggeligt, så man forudgående kan danne sig et billede af ændringernes konsekvenser i praksis for erhvervslivet og forbrugerne og af deres finanspolitiske implikationer.

1.6. Det Økonomiske og Sociale Udvalg er af den opfattelse, at den nugældende momsovergangsordning har understøttet virkeliggørelsen af det indre marked ved at lette varernes bevægelighed som følge af reduceret grænsekontrol. Ordningen er imidlertid kompliceret, medfører i visse tilfælde øget usikkerhed, øger risikoen for svig og forskelsbehandler indenlandske transaktioner og EU-transaktioner. ØSU er derfor enig med Kommissionen i, at der må tages skridt til at modernisere systemet hurtigst muligt.

1.7. Det nuværende system er præget af mangel på objektivitet og påfører de erhvervsdrivende uacceptable administrative omkostninger på grund af den brede vifte af forskellige faktorer, som de skal tage hensyn til. Det drejer sig bl.a. om de skattemæssige konsekvenser af:

- sælgers eller købers forretningssted i skattemæssig henseende;

- aftagers afgiftsmæssige status;

- aftagers momsnummer;

- det sted, hvor varerne befinder sig på leveringstidspunktet;

- den person, der organiserer transporten, samt afgangs- og ankomststed;

- arten af de leverede varer eller tjenesteydelser;

- sælgers omsætning i den medlemsstat, hvor varerne eller tjenestetydelserne leveres;

- kravet om at indberette EU-indkøb separat i forhold til andre indkøb og at momsangive dem;

- kravet om, som generel regel, at behandle overførsel af egne aktiver til en anden medlemsstat, som om der var tale om salg og køb.

1.7.1. Dertil kommer en række andre væsentlige mangler ved det eksisterende system.

1.7.1.1. Erhvervsdrivende oplever vanskeligheder med at opnå fradrag for eller godtgørelse af moms betalt i medlemsstater, i hvilke de ikke er etableret, og vil eventuelt skulle godtgøre, at der rent faktisk er betalt moms.

1.7.1.2. Desuden kan det også kræves af erhvervsvirksomheder, at de lader sig momsregistrere i andre lande end deres egen medlemsstat, selv i tilfælde hvor de ikke er forretningsmæssigt til stede i de pågældende lande.

1.7.1.3. Hertil kommer tilfælde, hvor mindre virksomheder, som ikke skal berigtige moms og derfor tilsvarende vil være fritaget for momsforpligtelser i deres medlemsstat, fordi deres relevante omsætning ligger under en bestemt beløbsgrænse, alligevel skal indberette EU-transaktioner og fremsende lister med regelmæssige mellemrum. De vil også i visse tilfælde være nødsaget til at lade sig registrere i og indberette moms til deres hjemland, fordi de fra leverandører i andre medlemsstater erhverver varer til en værdi, der ligger over en bestemt beløbsgrænse, og/eller være nødt til at gøre brug af skatterepræsentanter for at opfylde deres betalings- og indberetningsforpligtelser i medlemsstater, på hvis område de ikke har noget fysisk forretningssted.

1.7.1.4. SMV'erne, herunder specielt mikrovirksomhederne, er blevet forhindret i at høste de fulde fordele af de muligheder, det indre marked skulle have givet dem.

1.7.1.5. Det nuværende system sikrer end ikke lige behandling af transaktioner inden for samme skatteforvaltning. For eksempel er fradragsretten for indgående afgift i forbindelse med finansiering af erhvervsmæssig virksomhed i nogle lande mere afhængig af finansieringsmetoden end af den bagvedliggende erhvervsmæssige virksomheds skattemæssige status.

1.7.1.6. Handelen og industrien i EU hæmmes af mangelen på et fælles system og af en uensartet fortolkning og anvendelse af de gældende momsdirektiver fra medlemsstaternes side.

1.7.1.7. Det kan godtgøres, at »skatteudhulingen« i stigende grad underminerer momsprovenuet.

1.8. ØSU er derfor tilhænger af en forenklet og klarere ordning. I sin initiativudtalelse om direkte og indirekte beskatning () godkendte det - med visse forbehold - princippet om et endeligt momssystem baseret på beskatning i oprindelseslandet, men betonede, at »en generel anvendelse af dette princip (...) ikke [tillader] for store forskelle i momssatserne ...«, hvorfor der »uden at tilstræbe en fuldstændig harmonisering af satserne bør arbejdes hen imod, at momssatserne ligger inden for et smallere bånd«.

1.8.1. En harmonisering af satser er imidlertid uden mening, hvis der ikke samtidig sker en harmonisering af afgiftsberegningsgrundlaget.

1.9. De nugældende momssatser i de forskellige medlemsstater fremgår af bilag 1.

1.10. ØSU påpegede, »at der kun bør indføres en endelig momsordning, hvis det er godtgjort, at denne ordning indebærer klare fordele (både i startfasen og derefter løbende), som kompenserer for udgifterne ved omlægningen«.

1.10.1. De kriterier, som de foreslåede ændringer skal bedømmes ud fra, var og er fremdeles:

- mindskede administrative omkostninger for erhvervslivet;

- risikoen for svig må ikke øges og skal helst reduceres;

- færrest mulige konkurrenceforvridninger;

- mindre forskelsbehandling mellem indenlandske transaktioner og EU-transaktioner;

- medlemsstaternes momsprovenu må ikke falde;

- afgiftsneutralitet med hensyn til konkurrenceevne skal så vidt muligt fastholdes.

2. Kommissionens program for indførelse af et fælles momssystem

2.1. Kommissionens arbejdsprogram sigter på at etablere et fælles momssystem, hvis tre grundpiller er:

- en modernisering af det nuværende momssystem;

- ensartet anvendelse af det fælles momssystem i hele EU;

- beskatningssystemet i sig selv, som er det nye momssystem i snæver forstand.

2.1.1. Det er meningen, at der skal tages hul på de mest hastende sager i programmets startfase; der er behov for en modernisering af det nugældende system, så beskatningen er tilpasset den udvikling, der på en række felter er sket på det teknologiske og andre områder.

2.2. Overgangen til oprindelseslandsprincippet skal efter planen ske hen imod programmets slutning. Da moms er en skat på varer og tjenesteydelser, og da fri udveksling af varer og tjenesteydelser er noget helt centralt i det indre marked, er det hensynene til det indre marked, der har været Kommissionens ledetråd i forbindelse med indretningen af det ny system.

2.2.1. Kommissionen har ud fra hensynene til det indre marked formuleret følgende erklærede målsætninger på momsområdet:

- afskaffe den nuværende opsplitning af det indre marked i femten adskilte afgiftsområder;

- forenkle og modernisere momssystemet, så det er gearet til det 21. århundredes udfordringer;

- sikre ensartet behandling af alle transaktioner, der foretages i Den Europæiske Union;

- garantere sikkerheden og kontrollen med beskatningen, så provenuet fra momsen kan fastholdes.

2.3. For at realisere disse målsætninger fremlægger Kommissionen et system med følgende hovedtræk:

- ingen sondring mellem indenlandske leverancer og EU-leverancer;

- alle transaktioner inden for EU beskattes på basis af oprindelseslandsprincippet;

- der indføres en ny mekanisme til bestemmelse af det sted, hvor varerne eller tjenesteydelserne leveres.

2.4. Nedenstående hovedelementer i Kommissionens program sigter på at honorere ovenstående kriterier:

2.4.1. Enhver erhvervsdrivende behøver kun at lade sig registrere i ét land, og denne registrering vil have gyldighed for alle de transaktioner, vedkommende udfører inden for EU.

2.4.1.1. Alle transaktioner i EU skal, uanset hvor de finder sted, belægges med moms til den sats, der på det givne tidspunkt er gældende i den erhvervsdrivendes registreringsland. Den erhvervsdrivende skal til skattemyndighederne i dette land og i dette lands valuta angive al skyldig afgift, som skal svares af disse transaktioner.

2.4.1.2. Denne fremgangsmåde indebærer, at fradragsretten skal, og udelukkende kan, udøves i registreringslandet.

2.4.1.3. Erhvervsdrivende, der er til stede i mere end én medlemsstat, vil kun skulle registreres i ét land, men det er ikke angivet, ud fra hvilke kriterier det fastlægges, hvilket land der er registreringslandet.

2.4.1.4. Hvor en erhvervsdrivende er til stede i en medlemsstat, der er en anden end den, hvor han er registreret, og tilstedeværelsen tager form af en filial af hovedselskabet, vil alle sådanne filialer være dækket af én enkelt registrering, og der vil blive opkrævet afgift af de transaktioner, den enkelte filial udfører, til den sats, der aktuelt gælder i registreringslandet, uanset hvilke(n) medlemsstat(er) filialen (filialerne) er etableret i. Momsangivelserne vil skulle ske til myndighederne i registreringslandet i dette lands valuta. Men hvor tilstedeværelsen tager form af et datterselskab eller en anden selvstændig juridisk person, vil dette selskab i denne forbindelse blive betragtet som en separat virksomhed og være pligtig til at lade sig registrere i det land, hvor det er etableret, at opkræve skat til den gældende sats i det land og foretage indberetninger til myndighederne i det lands valuta.

2.4.2. Momsen vil blive opkrævet af de nationale skattekontorer til deres egne satser fra erhvervsdrivende, som er registreret inden for deres retsområde, men provenuet vil indgå i en central pulje, hvis midler omfordeles mellem medlemsstaterne i forhold til størrelsen af forbruget inden for deres territorialområder. Når de offentlige myndigheder opkræver moms, vil det derfor være på vegne af den centrale pulje, over for hvilken de skal aflægge regnskab for de opkrævede beløb.

2.4.2.1. Kommissionen understreger, at omfordelingen af momsindtægterne mellem medlemsstaterne ikke lader sig foretage på basis af oplysningerne i de momspligtige personers momsangivelser, og at en statistikbaseret beregning af forbruget må være den bedste måde, hvorpå man kan bestemme det provenu, der tilkommer den enkelte medlemsstat, eftersom den enkelte medlemsstats momsindtægter er en funktion af det momspligtige forbrug, der har fundet sted på dens område.

2.4.2.2. Kommissionen er af den opfattelse, at man ud fra forbrugssiden i nationalregnskaberne, egnede input-outputtabeller og andre oplysninger, såsom statistiske undersøgelser, årsrapporter m.v. skulle kunne danne sig et godt billede af det årlige forbrug i de forskellige økonomiske sektorer - den private sektor og den statslige sektor - opdelt på funktioner og med angivelse af mere detaljerede tal. Der foreligger ifølge Kommissionen normalt også sådanne oplysninger for andre sektorer og delsektorer, såsom private almennyttige institutioner, kreditsektoren, forsikringsselskaber, sundhedssektoren osv.

2.4.2.3. De tal for forbruget, der bruges til at beregne det momsprovenu, der tilfalder den enkelte medlemsstat, skal renses for alle de dele af økonomien, der repræsenterer transaktioner, som ikke er momsbelagte, selv om de indgår i det endelige forbrug. Det betyder, at de tal for undergrundsøkonomien, som er medregnet ved opgørelsen af BNP, atter skal trækkes fra. Det samme gælder forbrug, som ifølge lovgivningen er undtaget for momsbeskatning, såsom leveringer foretaget af erhvervsdrivende, som ligger under tærsklen for momsregistrering, samt leveringer af tjenesteydelser, der er opført som afgiftsfritaget i sjette momsdirektiv eller falder uden for momsens anvendelsesområde.

2.4.2.4. Hver medlemsstats andel af samtlige medlemsstaters teoretiske momsindtægter beregnet efter denne metode vil herefter tjene som nøgle for det samlede EU-momsprovenus fordeling mellem medlemsstaterne. Forbruget i den enkelte medlemsstat vil skulle vægtes for at tage hensyn til variationerne i momssatser fra den ene medlemsstat til den anden og til forskelle i det omfang, i hvilket der er tale om forbrug af varer og tjenester beskattet med en reduceret momssats.

2.4.2.5. Den enkelte medlemsstat vil ligge inde med de momsindtægter, den har opkrævet på vegne af den centrale pulje, men der vil blive foretaget månedlige justeringer for at korrigere for forskellen mellem det beløb, som den enkelte medlemsstat har opkrævet, og det beløb, den er berettiget til i henhold til de statistisk beregnede forbrugskvoter. Forbrugskvoterne fastsættes for en periode af et år og baseres på de senest foreliggende tal; disse tal vil typisk være to år gamle. På baggrund af den nylige beslutning om at indføre 1995-udgaven af Det Europæiske Nationalregnskabssystem (ESA) fra og med år 2000 forudses det, at den forsinkelse, hvormed dataene foreligger, vil blive nedbragt til et år fra det tidspunkt. Det vil være nødvendigt at foretage tilbagevirkende korrektioner for at bringe de faktiske omfordelinger på linje med den teoretisk krævede, når først de faktiske tal for den pågældende referenceperiode foreligger.

2.4.3. Alle leveringer, der giver anledning til forbrug i EU, og som er foretaget af en erhvervsdrivende registreret i EU, vil være momspligtige, og der vil ikke længere blive trukket en skillelinje afhængigt af, i hvilken medlemsstat leveringerne blev gennemført fysisk.

2.4.4. Kommissionen erkender, at det vil være nødvendigt at sikre en langt tættere harmonisering af normalsatserne for momsen.

2.4.5. For så vidt angår de reducerede momssatser, finder Kommissionen, at der ud fra et rent teknisk synspunkt er behov for en harmonisering af deres antal og anvendelsesområde, og at forenklingshensyn stiller krav om, at der kun er et begrænset antal satser.

2.4.6. Indførelsen af det foreslåede system vil kræve et ensartet sæt momsregler for hele EU-området. Det sjette momsdirektiv rummer nok et harmoniseret regelsæt, men i praksis er der store regelforskelle. For det første giver direktivet medlemsstaterne et valg mellem alternative muligheder i en række tilfælde. For det andet er medlemsstater, der er stødt på vanskeligheder, blevet indrømmet undtagelsesordninger. Og for det tredje fortolkes eller anvendes direktivets bestemmelser ikke på samme måde overalt. Kommissionen foreslår, at momsens anvendelsesområde udvides ved at begrænse fritagelserne og andre undtagelser i det nugældende momssystem.

2.4.6.1. Der vil være behov for vidtgående harmonisering af elementer som fradragsrettens omfang og udøvelse, fritagelser, afgiftsmæssig behandling af små virksomheder, tærskler for momsregistrering, momsregnskabsperioder, særordninger, ikke-fradragsberettigede udgifter og momsmyndighedernes arbejdsmetoder.

2.4.6.2. For at sikre en fælles fortolkning af denne lovgivning agter Kommissionen at fremlægge forslag om at omdanne Momsudvalget til et forskriftsudvalg, hvor Kommissionen gives beføjelse til at vedtage gennemførelsesbestemmelser til de retsakter, Rådet vedtager.

2.4.7. I det forudsete system vil den enkelte medlemsstats individuelle ansvar for administration, kontrol og opkrævning af moms blive erstattet af et kollektivt ansvar. Alle medlemsstater vil derfor være ansvarlige in solidum for de globale momsindtægter, der tilfalder dem hver især ud fra deres respektive forbrug. Den effektivitet, den enkelte medlemsstat opviser i varetagelsen af disse opgaver, vil direkte påvirke alle de øvrige medlemsstaters statsbudget.

2.4.7.1. Dette vil stille større krav til samarbejdet mellem medlemsstaterne; der vil også opstå behov for nye samordningsværktøjer og -metoder. Det vil desuden være nødvendigt, at medlemsstaterne har tillid til hinanden, når det gælder beføjelser, opgaver og gennemførelse. Den enkelte medlemsstat må kunne være sikker på, at:

- alle andre medlemsstater har de fornødne kontrol- og opkrævningsbeføjelser på det nationale plan;

- der gennemføres et tilstrækkeligt mindstemål af fælles kontrol- og opkrævningsforanstaltninger;

- den måde, hvorpå disse opgaver varetages, opfylder bestemte kvalitative fællesnormer.

2.4.8. Kommissionen fremlægger et arbejdsprogram med en tidsplan for fremsættelse af de enkelte forslag trin for trin. Ændringerne indføres ifølge denne køreplan etapevis fra nu af og frem til medio 1999. Der vil være afsat to år til deres implementering, efter at de er vedtaget af Rådet.

3. Generelle bemærkninger

3.1. I sin udtalelse om »Gennemførelsen af det indre marked: indbyrdes tilnærmelse af afgiftssatser og harmonisering af afgiftsstruktur« () »tilslutter [ØSU] sig fuldt ud målet om at fjerne alle grænser og al grænsekontrol pr. 1. januar 1993, herunder de kontrolforanstaltninger, der i dag sker i forbindelse med opkrævning af forfaldne afgifter (moms og forbrugsafgifter). Begreberne "eksport" og "import" skal fjernes fra den interne EF-handel.«

3.1.1. Det bifalder derfor mange af Kommissionens intentioner, der betegner et yderligere skridt hen imod en - omend forsinket - virkeliggørelse af det opstillede ideal, og tilslutter sig nedenstående mål:

- afskaffe den nuværende opsplitning af det indre marked i femten adskilte afgiftsområder;

- forenkle og modernisere momssystemet, så det er gearet til det 21. århundredes udfordringer;

- sikre ensartet behandling af alle transaktioner, der foretages i Den Europæiske Union;

- garantere sikkerheden og kontrollen med beskatningen;

- nedbringe de administrative byrder, momslovgivningen pålægger virksomhederne.

3.1.2. I sin udtalelse om det fælles momssystem (minimumssats for normalsatsen), betonede ØSU (), »at den foreslåede indførelse af den endelige ordning ikke må fjerne blikket fra behovet for yderligere mellemliggende reformer af den gældende overgangsordning, som så efterfølgende bør optages i den endelige ordning«.

3.1.2.1. ØSU slutter derfor op bag Kommissionens beslutning om at gøre en modernisering af den nuværende momsordning til den første søjle i sit arbejdsprogram og at prioritere moderniseringstiltag i tidsplanen.

3.1.2.2. I den sammenhæng mener ØSU, at sjette momsdirektiv trænger til modernisering, uanset hvilken form det endelige momssystem måtte få. Mange medlemsstater er betænkelige ved, at uklarheder i direktivet har medført domme fra EF-Domstolen, som afviger fra, hvad der blev anset for at menes med givne bestemmelser; det vækker særlig bekymring, at disse domme har urokkelig tilbagevirkende kraft. Det kan medføre store provenutab og vil ofte indebære øgede komplikationer, fordi der skal laves om på en hævdvunden praksis. Det vil være ønskeligt, at specielt visse uklarheder fjernes fra direktivet, så medlemsstaterne kan anvende national og EU-lovgivning i fuld retssikkerhed. Det bedste ville være, om sjette momsdirektiv blev skrevet sammen til en kodificeret lovudgave.

3.1.2.3. De fleste medlemsstater er også utilfredse med, at det tager så lang tid at ændre de faste bestemmelser i sjette momsdirektiv. Hvis medlemsstaterne ønsker at skride hurtigt ind mod misbrug eller indføre forenklinger, skulle artikel 27 teoretisk set indeholde den fornødne hjemmel, men anvendelsen af denne bestemmelse er begrænset, hvorfor denne eller artikel 29 bør hidføres øget fleksibilitet.

3.1.3. I sin initiativudtalelse om direkte og indirekte beskatning erklærede ØSU, at detaljerne i forslagene til den endelige momsordning skal »udarbejdes i samarbejde med arbejdsmarkedets parter og erhvervslivet«, og at der skal »afsættes passende tid til omfattende samråd, efter at forslagene er udformet i detaljer, herunder forslag om modforholdsregler mod skattesvig og -unddragelser, inden der tages politisk principbeslutning om videre harmonisering«.

3.1.3.1. Det bifalder derfor Kommissionens udspil i form af et arbejdsprogram, der åbner vide muligheder for afholdelse af sådanne konsultationer, og håber, at disse muligheder vil blive udnyttet til fulde.

3.1.4. Det konstaterer, at Kommissionens grundlæggende udgangspunkt er, at der ikke længere skal sondres mellem indenlandske og EU-transaktioner. Selv om ØSU i princippet godkender denne grundforudsætning, skal det understrege, at lige behandling af disse to typer transaktioner bør sikres ved, at behandlingen af EU-transaktionerne forenkles; forfølgelsen af dette mål må ikke føre til, at erhvervslivets administrative omkostninger i forbindelse med indenlandske transaktioner øges.

3.2. ØSU har imidlertid nogle forbehold over for visse enkeltaspekter, som det mener kunne skabe praktiske problemer, hvis de blev omsat til praksis på den måde, man forestiller sig i øjeblikket, og det mener, at disse spørgsmål bør tages op til fornyet overvejelse, inden Kommissionen fremlægger sine konkrete forslag til lovgivning.

3.2.1. ØSU godkender i princippet Kommissionens tanke om at samle afgiftsprovenuet i en pulje og fordele det mellem medlemsstaterne ud fra deres respektive forbrugstal. Herved undgår man at etablere en clearingcentral, som ellers ville være påkrævet for at sikre en rimelig fordeling af momsprovenuet mellem medlemsstaterne, og som det formentlig ville være nok så kompliceret at administrere.

3.2.1.1. ØSU har imidlertid sine tvivl om det statistiske grundlag, på hvilket det foreslås, at forbruget i den enkelte medlemsstat skal måles. Statistiske data er jo ikke altid lige pålidelige. Det vil være nødvendigt at få godtgjort, om disse statistiske data, der produceres i den enkelte medlemsstat:

- er egnede til det formål, de skal bruges til;

- er tilstrækkeligt nøjagtige;

- opdateres tilstrækkeligt hyppigt og hurtigt;

- er bearbejdet på sammenlignelige grundlag.

3.2.1.2. Med hensyn til, om dataene er egnede til formålet, kan det konstateres, at det grundlag, på hvilket statistiske oplysninger aktuelt indsamles, næppe i enhver henseende tilgodeser dette nye specifikke formål. Statistik er velegnet til at identificere udviklingstendenser med, og i den sammenhæng kan et vist mål af approksimation være acceptabelt, forudsat at approksimationen er konsistent fra det ene sæt af tal til det andet; dette vil imidlertid ikke være tilfældet, hvor det som her er ønskeligt at operere med absolutte værdier. Med hensyn til spørgsmålet om nøjagtighed kan man forestille sig, at det mål af præcision, der er acceptabelt for dataenes nuværende brug, muligvis ikke er tilstrækkeligt til at opfylde de krav, det nye formål stiller. Hertil kommer, at præcisionsgraden aktuelt muligvis varierer fra den ene medlemsstat til den anden. På samme måde er der betydelige forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til den hyppighed og hurtighed, hvormed statistiske oplysninger fremskaffes, ligesom der er betragtelige forskelle med hensyn til den måde, hvorpå tallene bearbejdes og præsenteres. ØSU accepterer, at Kommissionen er af den opfattelse, at der gøres væsentlige fremskridt i retning af en forbedring af denne situation, men det mener, at egentlig sammenlignelighed kun vil kunne opnås over en længere periode.

3.2.1.3. For eksempel konstaterer ØSU, at det vil være nødvendigt at rense BNP for den andel, som paralleløkonomien repræsenterer; det skal her påpege, at de fleste landes vurdering af omfanget af »sort arbejde« i vidt omfang bygger på det rene gætteri.

3.2.1.4. I Kommissionens dokument hedder det, at det er »muligt at få et godt billede af det årlige forbrug i de forskellige økonomiske sektorer«. Forbrugstallene skal imidlertid vægtes med den momssats, der gælder i den enkelte medlemsstat, hvorfor det vil være nødvendigt at skelne mellem forbrug til momsens normalsats, forbrug til en reduceret momssats, momsfritaget forbrug og forbrug af varer og tjenester, som, skønt de normalt er momspligtige, ikke er blevet momsbeskattet, i og med at de leveres af erhvervsdrivende, som fuldt lovligt ikke er momsregistrerede. Det vil også være nødvendigt med rimelig nøjagtighed at kvantificere paralleløkonomiens implikationer. ØSU tvivler på, om alt dette vil være muligt.

3.2.1.5. For eksempel er det vanskeligt at se, hvordan grænseoverskridende transaktioner mellem registrerede erhvervsdrivende og endelige forbrugere eller mellem ikke-registrerede erhvervsdrivende indbyrdes kan afspejles korrekt i statistikken i det land, hvor forbruget har fundet sted.

3.2.1.6. Det turde være et krav, at systemet underkastes en omhyggelig, streng og uafhængig kontrol, som skal forebygge, at der opstår forvridninger af den ene eller anden art, fordi der - bevidst eller ej - anvendes vildledende statistiske oplysninger.

3.2.1.7. ØSU finder det lidet sandsynligt, at det til brug for disse beregninger vil være muligt ud fra allerede eksisterende statslige data eller på anden måde at tilvejebringe et statistisk grundlag, som vil være tilstrækkeligt nøjagtigt til, at det kan tjene som et rimeligt grundlag for provenufordelingen, og som i øvrigt, hvad der er nok så vigtigt, generelt vil være tilstrækkeligt tillidvækkende.

3.2.2. Alt imens ØSU forstår og til fulde støtter ønsket om at forenkle erhvervslivets momsforpligtelser, har det nogle forbehold over for forslaget om, at den enkelte erhvervsdrivende kun skal momsregistreres ét sted, og om, at den sats, der gælder i registreringslandet, skal være den sats, der opkræves af samtlige transaktioner, som denne erhvervsdrivende udfører overalt i EU. ØSU er ikke sikker på, at dette nødvendigvis vil føre til den ønskede forenkling, og frygter, at det på andre områder kunne skabe problemer, som ikke opvejes af de forventede fordele.

3.2.2.1. Dette kan illustreres med et eksempel. Tager vi således en detailhandelsvirksomhed, der er registreret i Tyskland og har filialer i en række andre medlemsstater, skulle den opkræve moms til den tyske sats i hvert enkelt af disse lande. I fx Storbritannien kunne man her få den situation, at der på indkøbsstrøget i en større by var britisk registrerede forretninger, som tog moms til den britiske sats, side om side med filialer af hollandske forretninger, som tog hollandsk moms, danske, som tog dansk moms, svenske, som tog svensk moms, franske, som tog fransk moms, og belgiske forretninger, som tog belgisk moms.

3.2.2.2. Hvor forretningerne skilter med priser inklusive moms, ville dette formentlig ikke give forskellige priser i forbrugerleddet, eftersom konkurrencepresset ville tvinge forretningerne til at tilnærme deres priser for samme vare; dette ville så til gengæld stille erhvervsdrivende registreret i et højsatsland konkurrencemæssigt ringere. Selv et bånd på 2 % for momsens normalsats kunne give en væsentlig forskel, givet de lave avancer, mange detailforretninger opererer med. Det kunne således afskrække selskaber registreret i højsatslande fra at oprette filialer i andre medlemsstater eller tvinge selskaber, der allerede har filialer i andre medlemsstater, til at omdanne disse til selvstændige virksomhedsenheder, hvilket imidlertid ikke harmonerer med principperne bag det indre marked.

3.2.2.3. Tredjelandsvirksomheder, der går ind på det europæiske marked, ville frit kunne vælge registreringsland og ville være tilbøjelige til at etablere sig i EU-lande med lav momssats. Dette ville selvsagt give dem en konkurrencefordel i forhold til deres europæiske konkurrenter, hvis mulighed for frit at vælge registreringsland må tænkes at være mere begrænset.

3.2.2.4. Selv om princippet om registrering i kun én medlemsstat ved første øjekast synes at rumme en forenkling, har det konsekvenser, som kunne føre til øgede komplikationer. Den erhvervsdrivende vil ifølge systemet skulle foretage momsindberetning til skattemyndighederne i sit registreringsland i dette lands valuta for alle sine transaktioner i hele EU-området.

3.2.2.5. Dette vil betyde, at alle transaktioner gennemført i andre valutaer skal omregnes til registreringslandets valuta. Så længe ikke alle medlemsstater deltager i den fælles mønt, vil dette påføre virksomhederne tunge byrder og åbne op for omgåelser på de offentlige kassers bekostning.

3.2.2.6. Man kan også forestille sig et krav om, at der skal overføres midler til registreringslandet for at betale skyldig moms, og dette ville medføre ekstraomkostninger og meradministration - selv i en situation med en fælles mønt.

3.2.3. Der skal også peges på, at forslagene lægger op til betydelig - lovlig - skattetænkning. Fx kunne et selskab i et højsatsland etablere et datterselskab i et lavsatsland, og dette datterselskab ville i kraft af, at det er en selvstændig juridisk enhed, have sit eget registreringssted i sit etableringsland og betale moms til dette lands sats. Moderselskabet kunne da »eksportere« al sin produktion til datterselskabet og fakturere varerne til sin højere momssats, uanset at varerne aldrig nogensinde forlod moderselskabets land. Datterselskabet ville få godtgjort denne højere momssats som indgående afgift i det land, hvor det er etableret, og ville »overføre« varerne til filialer, som det havde oprettet i oprindelseslandet, belagt med den lavere momssats. På samme måde kunne en virksomhed etableres som et »postboksselskab« i et lavsatsland med det formål at importere varer fra lande uden for EU. Varerne ville da blive bestilt og betalt af datterselskabet i lavsatslandet, men ville blive ekspederet direkte til filialer i lande med høj moms. Kriteriet, at konkurrenceforvridninger skal undgås, er således ikke honoreret.

3.2.3.1. Da det vil være meget lettere for store virksomheder at foretage sådanne dispositioner, vil disse forslag netto give store virksomheder en fordel på bekostning af SMV'erne (specielt mikrovirksomhederne) og give virksomheder uden for EU-området en fordel i forhold til virksomheder etableret i EU.

3.2.4. Der ville være et kraftigt incitament for selskaber med angivet hovedvirksomhed i lavsatslande til at gennemføre deres forretninger i lande med relativt høje momssatser ved hjælp af filialer, medens selskaber registreret i lande med relativt høj moms ville have en lige så stor tilskyndelse til at udføre deres forretninger i medlemsstater med lavere moms via separate juridiske enheder - og det er med næsten usvigelig sikkerhed, hvad der vil ske i praksis. Det vil have den effekt, at det samlede opkrævede momsbeløb reduceres, hvorved kriteriet, at medlemsstaternes momsprovenu ikke må falde, ikke vil være opfyldt.

3.2.5. Et yderligere kritisk moment er, at skattemyndigheden i registreringslandet ville være nødsaget til at fæste lid til myndighederne i andre medlemsstater, når det drejer sig om at kontrollere de transaktioner, der har fundet sted uden for registreringslandets grænser; dette ville ikke lette indsatsen mod skatteunddragelse, og virksomhederne ville under alle omstændigheder være tvunget til at have at gøre med to eller flere skattesystemer og retsområder. Opsplitningen af det indre marked i femten adskilte afgiftsområder ville derfor kun blive fjernet delvis og målsætningen om at garantere sikkerheden og kontrollen med beskatningen ville ikke blive realiseret. Hertil kommer, at fakturaer indgivet af leverandører i andre medlemsstater nødvendigvis ville skulle oversættes til modtagermedlemsstatens sprog, så denne sættes i stand til at checke dem.

3.2.6. Under alle omstændigheder er muligheden for kun at lade sig registrere ét sted kun til stede, hvor alle forretningsenheder i andre medlemsstater er filialer af moderselskabet. Hvor denne betingelse ikke er opfyldt (som det vil være tilfældet med de fleste produktions- og handelsenheder, bortset fra detailforretninger, interessentskaber og visse delområder inden for den finansielle sektor), vil den pågældende koncern ikke kunne nøjes med at lade sig registrere et enkelt sted. Dette vil skabe et tostrenget system, hvor virksomheder inden for samme sektor behandles forskelligt, alt efter deres juridiske form. Dette vil ikke tilgodese Kommissionens erklærede målsætning om at sikre lige behandling af alle transaktioner udført i EU og strider derudover endnu engang mod filosofien bag det indre marked.

3.2.7. Som følge af de ovenfor beskrevne problemer omkring filialers forretningsaktiviteter ville de fleste virksomheder med fysisk tilstedeværelse i mere end én medlemsstat være tvunget til at operere som særskilte selskaber med begrænset ansvar, hvorfor princippet med én enkelt registrering kun ville finde begrænset anvendelse. Dette vil svække det erklærede mål om at forenkle og modernisere momssystemet.

3.3. ØSU skal gøre opmærksom på, at flertallet af virksomheder ikke er involveret i grænseoverskridende forretninger, og at dette forhold næppe vil ændre sig i en forudseelig fremtid. Det foreslåede system bør indrettes således, at det på ingen måde stiller dette flertal - der tæller et stort antal SMV'er, herunder især mikrovirksomheder - ringere.

3.3.1. ØSU skal desuden gøre opmærksom på, at flertallet af de grænseoverskridende transaktioner finder sted mellem momsregistrerede erhvervsvirksomheder, og at køber kan få godtgjort den moms, leverandøren pålægger, som indgående afgift. I det foreslåede system, hvor momsprovenuerne fordeles mellem medlemsstaterne ud fra et indekstal for forbruget, ville betydelige forskelle i satser derfor ikke afstedkomme nogen konkurrenceforvridninger for disse transaktioners vedkommende. Sådanne satsforskelle kunne på den anden side føre til, at privatpersoner og virksomheder, som ikke kan fratrække indgående moms, i højere grad handler på den anden side af grænsen.

3.3.1.1. De kunne også føre til en markant stigning i postordretransaktionerne mellem virksomheder i lande med lav moms og forbrugere i lande med relativt høj moms. Af disse grunde ville et stort spænd i satserne ikke være holdbart i et system baseret på beskatning i oprindelseslandet.

3.4. Når der først er opnået enighed om et satsinterval eller en enkeltsats for momsens normalsats og momsens reducerede sats, vil det være yderst vanskeligt at opnå enighed om en efterfølgende ændring af pågældende satsinterval/enkeltsats. Kommissionen mener, at de bindinger, denne faktor lægger, vil lette medlemsstaternes opfyldelse og fastholdelse af Maastricht-konvergenskriterierne.

3.4.1. Den handlefrihed, et satsinterval giver, vil formentlig kun være tilsyneladende, eftersom en medlemsstat, der opererer med en sats over intervalgulvet, vil bringe sine erhvervsdrivende i en forringet konkurrencemæssig stilling i forhold til erhvervsdrivende registreret i medlemsstater med lavere satser.

3.4.2. Dette peger i retningen af, at det foreslåede system i virkeligheden ikke vil kunne fungere tilfredsstillende, medmindre der kun er én momssats, samt at dets indførelse vil medføre, at det forudsete satsinterval trykkes sammen til én enkelt sats inden for et relativt kort tidsspand.

3.4.2.1. Kommissionen forudser denne udvikling, idet det i dokumentet anerkendes, at »Med hensyn til normalsatsen vil en enhedssats være den bedste løsning til sikring mod enhver konkurrencefordrejning på grund af momsen og i særdeleshed sikre en enkel og ensartet administration af momsen inden for Den Europæiske Union. Det kan dog vise sig tilstrækkeligt at tilnærme satserne inden for et interval.«

3.4.3. ØSU kan godt se det logiske i dette ræsonnement, men mener, at et konvergensforløb i form af en afgørende satstilnærmelse ville skabe vanskeligheder for de medlemsstater, der i øjeblikket har høje momssatser, eftersom de ville blive tvunget til at forhøje andre skatter og afgifter for at opveje det provenutab, tilnærmelsesprocessen ville påføre dem. Selv om man forestillede sig, at harmoniseringen - hvad der er usandsynligt - ville finde sted til de højeste, eksisterende satser, ville samme medlemsstater stadig være alvorligt handicappede, eftersom de medlemsstater, der aktuelt opererer med lavere satser, kunne bruge merprovenuet ved momsforhøjelsen til at sænke deres ikke-lønmæssige arbejdskraftomkostninger, og dermed opnå en konkurrencemæssig fordel.

3.4.3.1. Af de grunde tvivler ØSU på, at noget sådant vil være politisk acceptabelt for alle medlemsstater for indeværende, idet man skal huske på, at enhver beslutning kræver enstemmighed i Rådet. Det er derfor af den opfattelse, at satsharmonisering formentlig bedst nås gennem en gradvis indfasning. En høj harmoniseringsgrad må imidlertid sikres, inden det nye system kan betragtes som fuldt funktionsdygtigt.

3.4.3.2. Ræsonnementet kan med fuld gyldighed overføres på reducerede momssatser.

3.4.3.3. I sin udtalelse om det fælles momssystem (minimumssats for normalsatsen) () konstaterede ØSU, at Kommissionen i sin beretning om momssystemets funktionsmåde konkluderede, »at der ikke kunne konstateres væsentlige konkurrenceforvridninger under overgangsordningen for beskatning af handel mellem medlemsstaterne, som kunne tilskrives anvendelsen af forskellige typer reducerede merværdiafgiftssatser (superreducerede satser, nulsatser, "parkeringssatser" osv.).« Der er således ingen grund til at gå bort fra brugen af reducerede satser.

3.4.3.4. ØSU kan derfor tilslutte sig Kommissionens program vedrørende de reducerede satser og finder, at den bedste løsning vil være at indføre et relativt snævert bånd for reducerede momssatser, som skal anvendes i alle medlemsstater.

3.4.3.5. ØSU skal påpege, at momsen er en uomgængeligt nødvendig afgift, som der ikke er nogen vej uden om for den endelige forbruger, ligesom den er kendetegnet ved, at rig som fattig betaler samme sats. Den hviler derfor tungest på de svage grupper i samfundet. Derfor mener ØSU, at satsbåndet for den reducerede momssats bør ligge på et så lavt niveau som muligt, ligesom den reducerede sats bør omfatte alle udgiftsposter, der relaterer til livsnødvendigheder.

3.4.3.6. I sin initiativudtalelse om direkte og indirekte beskatning () erklærede ØSU: »I forbindelse med en harmonisering af skattesatserne er det vigtigt at opretholde en reduceret sats og en normalsats. En udvidelse af de varer, som kan belægges med en reduceret sats, kan overvejes ud fra såvel beskæftigelses- som miljø- og indkomstpolitiske motiver.« ØSU holder fast ved dette synspunkt.

3.5. ØSU er enig med Kommissionen i, at der er behov for at harmonisere momsreglerne i EU, når det gælder tærskler, fritagelser, fradragsret, afgiftsmæssig behandling af små virksomheder og særordninger. Det savner imidlertid oplysninger om enkelthederne i Kommissionens specifikke forslag. For at minimere belastningen af mikrovirksomhederne slår ØSU til lyd for, at der fastsættes en relativt høj tærskel for registreringspligt.

3.6. Ordningen vil kræve, at der oprettes en ny tjenestegren i Kommissionen, som skal indsamle de statistiske oplysninger vedrørende forbruget, i givet fald afkræve disse i tilfælde af forsinkelse samt kontrollere dem. Det samme gælder tallene for moms opkrævet i det enkelte land. Dernæst følger den altafgørende beregning af det beløb, der skal betales til eller af det enkelte land, og eventuelle efterfølgende korrektioner og justeringer. Hertil kommer, at der eventuelt er medlemsstater, som er forsinkede med deres betalinger til den fælles pulje. Dertil kommer så ømfindtlige spørgsmål som sanktioner over for en medlemsstat, som er kommet bagud med momsopkrævningen, samt efterfølgende diskussion, hvis medlemsstaten påstår, at den nu har opkrævet de beløb, den var bagud med.

3.6.1. Den pågældende kommissionstjenestegren vil også være nødsaget til at handle på vegne af medlemsstaterne, når den skal checke, hvor effektiv den enkelte medlemsstat har været med hensyn til at opkræve de fulde momsbeløb. Dette vil formentlig involvere kontrol med systemer samt stikprøver. Der skal betales for dette betydelige merarbejde, og det vil ikke være rimeligt at forvente, at udgifterne vil blive finansieret over Kommissionens eksisterende bevillinger. Kommissionens beregninger bør desuden underkastes revision med hensyn til nøjagtighed og rimelighed.

4. Slutbemærkninger

4.1. ØSU bifalder hovedelementerne i Kommissionens arbejdsprogram og især de fordele, som det nye system skulle indebære for erhvervslivet, i kraft af:

- at kravet om at kende kundens medlemsstat og at vide, om kunden er momsregistreret, og i bekræftende fald kende hans momsnummer, bortfalder;

- at kravet om at kunne godtgøre, at varerne har forladt sælgers medlemsstat, bortfalder;

- at kravet om at opføre samtlige leveringer og erhvervelser inden for EU på indberetningsskemaet bortfalder;

- at kravet om fremlæggelse af en detaljeret liste over EU-salg bortfalder;

- at kravet om at angive EU-indkøb separat bortfalder;

- at kravet om at behandle overførsel af egne aktiver til en anden medlemsstat, som om der var tale om salg og indkøb, bortfalder;

- at der indføres et ensartet sæt momsregler, som finder anvendelse inden for hele EU.

4.1.1. ØSU konstaterer til sin tilfredshed, at de erhvervsdrivende ikke længere skal give så mange oplysninger i deres momsindberetninger, men har samtidig en mistanke om, at den forbrugsstatistik, der skal foreligge fra den enkelte medlemsstat, delvist skal hentes ud af disse oplysninger. Det vil skorte på fordele for erhvervslivet, hvis forenklingen af momsangivelserne blot medfører, at der bliver stillet krav om flere statistiske oplysninger på andre oplysningsskemaer. ØSU er derfor ikke helt overbevist om, at erhvervslivets administrative byrder vil blive reduceret så meget som forudsat.

4.1.1.1. Visse former for lettelse af disse byrder er imidlertid ensbetydende med en højst ønskelig forbedring, og ØSU bifalder i så henseende Kommissionens initiativ.

4.2. ØSU støtter princippet om en omfordeling af momsindtægterne mellem medlemsstaterne ud fra deres forbrug, men mener ikke, at der vil kunne tilvejebringes et statistisk grundlag, som vil være - eller vil blive bedømt som værende - tilstrækkeligt nøjagtigt.

4.2.1. Det mener derfor, at man bør søge at finde andre forbrugsbaserede, empiriske fordelingsnøgler for omfordelingen af den centrale momspulje mellem medlemsstaterne.

4.2.2. ØSU tvivler på, at et statistikbaseret system vil tilgodese kravet om, at risikoen for svig ikke øges. Brugen af statistiske data til beregning af forbruget i den enkelte medlemsstat vil medføre en uønsket fejlmargin og risiko for svig i systemet. Fx vil det være vanskeligt med en tilfredsstillende grad af præcision at korrigere for paralleløkonomiens indvirkning på forbruget i en medlemsstat, uanset om tallene om den »sorte sektor« indgår implicit i beregningen af BNI eller er en eksplicit størrelse, som er lagt oven i det officielle BNI-tal.

4.3. ØSU tror, at princippet med kun ét registreringsland, der umiddelbart virker tiltrækkende, i praksis vil skabe flere problemer, end det løser. Fremgangsmåden rummer således - selv med fuldstændig satsharmonisering - følgende ulemper:

- erhvervsvirksomheder etableret i mere end ét land vil være nødsaget til at angive deres transaktioner i forskellige valutaer;

- det er sandsynligt, at det i mange tilfælde vil være nødvendigt at overføre penge til registreringslandet for at kunne berigtige afgiften;

- fakturaer skal oversættes;

- bekæmpelse af skatteunddragelse vil være vanskeligere, fordi den regulatoriske myndighed i registreringslandet i tilfælde, hvor der er tale om transaktioner i en række lande, vil være nødt til at fæste lid til, at myndighederne i de andre lande fører den fornødne kontrol med transaktionerne.

4.3.1. Af disse grunde mener ØSU, at anvendelsen af systemet med ét enkelt registreringssted næppe vil vinde større udbredelse, eftersom de fleste erhvervsdrivende vil se et incitament til at varetage deres aktiviteter i andre medlemsstater via selvstændige selskaber, selv i de tilfælde, hvor de aktuelt er etableret som filialer, hvilket under alle omstændigheder kun drejer sig om en minoritet. Det mener, at der skal være neutralitet i behandlingen af filialer og datterselskaber, og anbefaler derfor, at ethvert nyt system skal være baseret på princippet om, at erhvervsdrivende skal registreres i hvert enkelt af de lande, hvor de er fysisk til stede, og foretage momsindberetning til myndighederne i det pågældende land i dette lands valuta for alle transaktioner gennemført i landet, herunder salg til kunder i andre medlemsstater.

4.3.1.1. Ved første øjekast kunne det virke, som om man herved lagde øgede byrder over på de erhvervsdrivende. Etableringen af en fysisk tilstedeværelse i en anden medlemsstat kræver imidlertid under alle omstændigheder forskellige former for registrering, og den omstændighed, at man undgår de problemer, der er opregnet ovenfor, opvejer ulemperne ved dette supplerende krav. Fx vil selskaber være nødsaget til at lade sig registrere i hvert enkelt land af hensyn til selskabsbeskatningen, og i mange lande administreres selskabsskat og moms af samme myndighed. Under alle omstændigheder vil ØSU mene, at det store flertal af virksomheder med fysisk tilstedeværelse i mere end én medlemsstat vil se et incitament til at operere som separate juridiske enheder i det momssystem, Kommissionen lægger frem, og derfor under alle omstændigheder vil være nødsaget til at lade sig registrere særskilt i hvert enkelt land.

4.4. ØSU er enig i, at et system hvilende på oprindelseslandsprincippet vil kræve et meget smalt satsbånd for normalsatsen, og at det ville fungere bedst med en enkelt sats. Det slår til lyd for, at der gøres fremskridt i den retning under behørig hensyntagen til de enkelte medlemsstaters situation.

4.5. ØSU tilslutter sig forslaget om, at den reducerede momssats skal ligge inden for et snævert satsinterval; dette satsbånd bør lægges fast på et lavt niveau. Der er desuden behov for en omfattende harmonisering af de poster, der falder ind under den reducerede sats' anvendelsesområde.

4.6. ØSU kan tilslutte sig Kommissionens synspunkt, hvorefter fastlæggelsen af satser eller satsintervaller (for normalsatsen som for den reducerede sats) og af de udgiftsposter, der skal omfattes af den reducerede sats, skal ske ved en politisk beslutning, og at denne skal træffes under hensyntagen til medlemsstaternes behov for tilstrækkelige indtægter, byrdefordelingen mellem de overordnede lovpligtige skatter og bidrag (direkte skatter, indirekte skatter og sociale sikringsbidrag) og mellemfristede skattepolitiske mål. Der bør tages vidtgående social- og beskæftigelsespolitiske hensyn: eksempelvis kunne afgiftsbelastningen af livsvigtige forbrugsgoder og ikke mindst arbejdsintensive serviceydelser og varer være lempelig.

4.7. ØSU skal påpege, at medlemsstaternes regeringer vil miste den afgørende kontrol med deres momssatser, som jo er en væsentlig parameter i deres finanspolitik. Princippet om at overføre kompetencen for den monetære politik til EU-planet har imidlertid allerede vundet accept i relation til den fælles mønt, og udvidelsen af dette princip til også at omfatte finanspolitikken kunne måske betragtes som en logisk udvikling.

4.7.1. Tilstedeværelsen af store forskelle i momssatserne er under alle omstændigheder ikke forenelig med hensynet til et velfungerende indre marked.

4.7.2. Man skal huske på, at moms kun udgør ét af en række af de instrumenter, der sikrer det offentlige et skatteprovenu, og at ændringer i momsens satser og struktur vil have konsekvenser for andre dele af det samlede skattesystem. De justeringer, som medlemsstaternes regeringer måtte foretage i deres skattesystemer for at kompensere for den stigning eller nedgang i momsprovenuer, der følger af, at de skal harmonisere eller tilnærme deres satser, vil indirekte få følgevirkninger for en række grupper i samfundet, navnlig forbrugerne, de arbejdsløse, pensionisterne, de lavtlønnede og børnefamilierne. ØSU er af den opfattelse, at arbejdsmarkedets parter og andre relevante interesseorganisationer bør høres om disse ændringer.

4.7.3. Momsindtægternes andel af det samlede skatteprovenu i de forskellige medlemsstater er vist i bilag 2.

4.8. ØSU mener, at der er en række hensyn, der skal tilgodeses i forbindelse med overgangen til det nye system.

4.8.1. Når man går over til det nye system, må der ikke foretages noget, der kunne skade europæisk deltagelse på de globale markeder, specielt markederne for varer og finansielle produkter.

4.8.1.1. Især bør der sikres en konsekvent, velfunderet behandling af holdingselskaber, så det hindres, at sådanne selskaber belastes med byrder, der reducerer EU's tiltrækning som lokaliseringssted for deres aktiviteter.

4.8.2. ØSU er af den opfattelse, at der er behov for et centralt organ for offentlig drøftelse af fælles fortolkninger, da løsninger på praktiske spørgsmål herved kan undersøges på et lavere niveau end EF-Domstolen.

4.8.3. Kommissionens arbejdsprogram lægger ikke op til en revision af systemet med betaling i flere led, men accepterer formentligt, at dette system fortsætter med at fungere som hidtil. Selv om der i sidste instans måtte blive taget en beslutning om at fastholde det flerleddede betalingssystem, synes ØSU, at man bør overveje alternativer, specielt eftersom nogle af dem meget vel kunne forbedre SMV'ernes likviditet.

4.8.4. Der bør gennemføres en analyse af, hvordan kontrolmekanismerne fungerer. Den bør omfatte en undersøgelse af erhvervslivets omkostninger ved at efterleve lovgivningen samt en grundig analyse af den effekt, forskellige kontrolsystemer har på omfanget af svig samt på virksomhedernes driftsomkostninger.

4.9. ØSU påpeger, at hvis det foreslåede system skal fungere efter hensigten, vil det stille krav om et langt tættere samarbejde og en betydelig bedre koordinering mellem de relevante myndigheder i de forskellige lande. Det erkender, at der er sket fremskridt i den retning, men i betragtning af de forskelle, der er i systemer, traditioner, sæd og skik, praksis, arbejdsmetoder, fortolkning, lovregler og sprog fra den ene medlemsstat til den anden, vil der gå en rum tid, førend det fornødne mål af ensartethed er sikret, hvorfor det må befrygtes, at dette i mellemtiden kan nå at svække systemets funktionsevne.

4.9.1. Fordelingen af det opkrævede momsprovenu mellem medlemsstaterne vil være en meget tidskrævende proces. For det første vil der hengå et stykke tid, førend de statistiske oplysninger for et givet år foreligger, og for det andet er det også ret almindeligt, at denne form for statistiske oplysninger, når de foreligger, efterfølgende må korrigeres og justeres, undertiden endog op til flere gange. Den fornyede justering og omfordeling vil forlænge processen, der ud over at blive yderst omstændelig også vil være lidet gennemsigtig.

4.10. ØSU er enig med Kommissionen i, at der vil være behov for en meget omfattende harmonisering af momsens anvendelsesområde og af de centrale elementer i momsreglerne (fradragsretten, beløbsgrænser for registrering, fritagelser, særordninger, m.v.). Der vil også være behov for at sikre nøje sammenfald mellem skatte- og toldterritorier. Fælles anvendelse og fortolkning af reglerne fra medlemsstaternes side må sikres. Dette vil formentlig kræve anvendelse af forordninger frem for direktiver. De konsekvenser, disse ændringer vil medføre på punktafgiftsområdet, må ikke overses.

4.11. Der må tages særligt hensyn til de indvirkninger, de foreslåede ændringer har på SMV'er og mikrovirksomheder; de vil sandsynligvis være meget større end for større virksomheder. Dette bør afbødes ved at indføre betydeligt højere tærskler for momsregistrering og ved at tillade flat-rate ordninger, hvor det er muligt. Det bør desuden overvejes at udvide anvendelsen af betalingsbaseret afgiftsindberetning og/eller indberetning på årsbasis til også at omfatte mindre virksomheder.

4.12. En forenkling, som det ville være ønskeligt at optage i det nye system, er en ordning, hvor handelskoncerner med forretningsaktiviteter i mere end ét land kan lade sig registrere som koncern, hvorved transaktioner mellem medlemmer af koncernen vil kunne gennemføres uden berigtigelse af moms, uanset om der er tale om indenlandske eller EU-transaktioner. En sådan forenkling ville tilgodese et andet erklæret mål med det foreslåede system og bør indføres på et tidligt stadium.

4.13. Forslaget om, at Momsudvalget skal omdannes til et forskriftsudvalg indebærer en betydelig overførsel af kompetence til Kommissionen; det samme gælder i forbindelse med de opgaver, den helt klart vil skulle varetage, i form af beregning, revision, tilkendelse og fordelingen af midlerne i den centrale pulje på de enkelte medlemsstater. Skal der sikres gennemsigtighed i denne situation, bør der efter ØSU's mening være mere åbenhed om Momsudvalgets arbejde; det hensyn kan tilgodeses ved at lade skattekonsulenter deltage i udvalgets arbejde og ved at offentliggøre resultaterne.

4.14. ØSU betoner, at den forestående indførelse af den endelige ordning ikke må fjerne blikket fra behovet for yderligere mellemliggende reformer af den gældende overgangsordning, som så efterfølgende bør optages i den endelige ordning. Det bifalder derfor Kommissionens beslutning om som det første skridt at sikre en modernisering af det nuværende system.

4.15. ØSU ønsker, hvor det er relevant, at blive konsulteret på de forskellige stadier af Kommissionens arbejdsprogram og under alle omstændigheder forud for udformningen af konkrete lovforslag.

4.16. ØSU finder, at den tidsplan, Kommissionen har opstillet, er urealistisk. Fuld gennemførelse af arbejdsprogrammet vil kræve en forlænget tidsplan.

4.17. ØSU hilser Kommissionens initiativ velkommen og kan i princippet godkende bredden i dens arbejdsprogram. Det har nogle forbehold med hensyn til, hvordan visse enkeltforslag vil virke i praksis, og opfordrer Kommissionen til at tage disse punkter op til fornyet overvejelse under inddragelse af arbejdsmarkedets parter og andre interesserede organer, inden den fremlægger forslag til lovgivning, men ØSU's kritik af visse specifikke punkter må ikke udlægges som en afvisning af hovedlinjerne i planen.

Bruxelles, den 9. juli 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Udtalelse afgivet i december 1995 (ordfører: Ronald Janssen), EFT C 82 af 19. 3. 1996, s. 49.

() Udtalelse afgivet i juli 1988 (ordfører: Anne Robinson), EFT C 237 af 12. 9. 1988, s. 14.

() Udtalelse afgivet i april 1996 (ordfører: Kenneth Walker), EFT C 204 af 15. 7. 1996, s. 94.

BILAG I

>TABELPOSITION>

BILAG II

>TABELPOSITION>