EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 15.12.2020 COM(2020) 842 final 2020/0374(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om åbne og retfærdige markeder i den digitale sektor (retsakt om digitale markeder) (EØS-relevant tekst) {SEC(2020) 437 final} - {SWD(2020) 363 final} - {SWD(2020) 364 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Digitale tjenester fremmer innovation til gavn for borgerne og det indre marked ved at åbne for nye muligheder for erhvervslivet og lette den grænseoverskridende handel. I dag dækker disse digitale tjenester en bred vifte af aktiviteter i dagligdagen, herunder onlineformidlingstjenester, såsom onlinemarkedspladser, sociale netværkstjenester udbudt online, onlinesøgemaskiner, operativsystemer eller softwareapplikationsbutikker. De giver forbrugerne flere valgmuligheder, forbedrer effektiviteten og øger konkurrenceevnen for industrien og kan bidrage til at øge civilsamfundets deltagelse. Selv om over 10 000 onlineplatforme, hvoraf de fleste er SMV'er, opererer i Europas digitale økonomi, står et mindre antal af de store onlineplatforme for den største andel af den samlede genererede værdi. Der er opstået store platforme, som nyder godt af nogle af de elementer, der kendetegner sektoren, såsom stærke netværksvirkninger, som ofte er integreret i deres egne økosystemer, og disse platforme har vist sig at være centrale strukturerede elementer i den moderne digitale økonomi, som formidler størstedelen af transaktionerne mellem slutbrugere og erhvervsbrugere. Mange af disse foretager også omfattende sporing og profilering af slutbrugere. Nogle få store platforme fungerer i stigende grad som gateways eller gatekeepere mellem erhvervsbrugere og slutbrugere og har en fast og varig stilling på markedet, ofte som følge af etableringen af konglomeratlignende økosystemer omkring deres centrale platformstjenester, hvilket styrker de eksisterende hindringer for adgang. Som sådan har disse gatekeepere stor indflydelse på og betydelig kontrol over adgangen til og har indtaget en stærk position på de digitale markeder, hvilket medfører, at mange erhvervsbrugere er utrolig afhængige af disse gatekeepere, hvilket i visse tilfælde betyder uretfærdig adfærd over for disse erhvervsbrugere. Det har også negative konsekvenser for den frie markedsadgang for de pågældende centrale platformstjenester. Medlemsstaternes lovgivningsinitiativer kan ikke afhjælpe disse virkninger fuldt ud, og uden tiltag på EU-plan, kan de føre til en fragmentering af det indre marked. Urimelig praksis og manglende åbenhed på markedet fører til ineffektive markedsresultater i den digitale sektor i form af højere priser, lavere kvalitet samt færre valgmuligheder og mindre innovation til skade for de europæiske forbrugere. Det er yderst vigtigt at løse disse problemer i betragtning af den digitale økonomis størrelse (den anslås at udgøre mellem 4,5 % og 15,5 % af det globale BNP i 2019, en tendens der er stigende) og platformenes vigtige rolle på de digitale markeder med sine samfundsmæssige og økonomiske konsekvenser. Selv om nogle af disse fænomener, der specifikt kendetegner den digitale sektor og centrale platformstjenester til en vis grad også ses inden for andre sektorer og markeder, finder forslaget kun anvendelse på den digitale sektor, da problemerne der er mest presserende ud fra et indre marked-perspektiv. Svækkelse af den frie markedsadgang og urimelig praksis i den digitale sektor ses hyppigere og er mere udtalt inden for visse digitale tjenester end andre. Dette gælder især for udbredte og almindeligt anvendte digitale tjenester og infrastrukturer, der hovedsagelig fungerer som direkte mellemled mellem erhvervsbrugere og slutbrugere. Erfaringer med håndhævelse af EU's konkurrenceregler, adskillige rapporter og undersøgelser fra eksperter samt resultaterne af den åbne offentlige høring viser, at der findes en række digitale tjenester med følgende karakteristika: i) stærkt koncentrerede, flersidede platformstjenester, hvor normalt én eller meget få store digitale platforme fastsætter de kommercielle betingelser med et forholdsvist stort spillerum, ii) nogle få store digitale platforme fungerer som gateways for erhvervsbrugere til at nå ud til deres kunder og omvendt, og iii) magten hos disse store digitale platformes gatekeepere misbruges ofte i form af uretfærdig adfærd over for økonomisk afhængige erhvervsbrugere og kunder. Forslaget er derfor yderligere begrænset til en række "centrale platformstjenester", hvor de konstaterede problemer er mere åbenlyse og udtalte, og hvor tilstedeværelsen af et begrænset antal store onlineplatforme, der fungerer som gateways for erhvervsbrugere, har ført til eller kan forventes at føre til svækkelse af den frie markedsadgang for disse tjenester og for de markeder, de griber ind i. Disse centrale platformstjenester omfatter: i) onlineformidlingstjenester, (herunder f.eks. markedspladser, app-butikker og onlineformidlingstjenester i andre sektorer såsom mobilitet, transport og energi), ii) onlinesøgemaskiner, iii) sociale netværkstjenester, iv) videodelingsplatformstjenester, v) nummeruafhængige interpersonelle kommunikationstjenester, vi) operativsystemer, (vii) cloud tjenester og viii) annonce- og reklametjenester, herunder annonceringsnetværk, reklameudveksling og andre annonceringstjenester, når disse annonce- og reklametjenester har forbindelse til en eller flere af ovennævnte centrale platformstjenester. Det forhold at en digital tjeneste betragtes som en central platformstjeneste betyder ikke, at der opstår problemer med den frie markedsadgang og urimelig praksis i relation til hver eneste udbyder af disse centrale platformstjenester. Disse betænkeligheder synes snarere at være store, når den centrale platformstjeneste varetages af en gatekeeper. Udbydere af centrale platformstjenester kan betragtes som gatekeepere, hvis de: i) har en betydelig indvirkning på det indre marked, ii) driver en eller flere vigtige gateways til kunder og iii) har eller forventes at få en fast og varig stilling på markedet i deres virksomhed. En sådan gatekeeperstatus kan enten fastslås ved en klar afgrænsning og relevante parametre, der kan tjene som simple formodninger til at fastlægge status for specifikke udbydere som gatekeeper, eller på grundlag af en kvalitetsmæssig vurdering fra sag til sag i form af en markedsundersøgelse. De konstaterede gatekeeperrelaterede problemer bliver i øjeblikket (eller i praksis) ikke løst gennem gældende EU-lovgivning eller medlemsstaternes nationale lovgivninger. Selv om der er iværksat eller overvejes lovgivningsinitiativer i flere medlemsstater, vil disse ikke være tilstrækkelige til at løse problemerne. Mens sådanne initiativer er begrænset til det nationale område, opererer gatekeepere typisk på tværs af grænser, ofte på globalt plan, og udruller ofte også deres forretningsmodeller globalt. Uden indgriben på EU-plan kan gældende og verserende national lovgivning potentielt føre til øget lovgivningsmæssig fragmentering af platformsrummet. Formålet med forslaget er derfor at give platforme mulighed for at frigøre deres fulde potentiale ved på EU-plan at se på de mest bemærkelsesværdige tilfælde af urimelig praksis og svækkelse af den frie markedsadgang for at give både slutbrugere og erhvervsbrugere mulighed for at drage fuld nytte af platformsøkonomien og den digitale økonomi i bred forstand i et retfærdigt og åbent miljø. Nødvendigheden af at løse disse problemer i den digitale økonomi blev understreget i Kommissionens meddelelse med titlen "Europas digitale fremtid i støbeskeen": "baseret på det indre markeds logik kan der være behov for yderligere regler for at sikre konkurrence på markedet, retfærdighed, innovation og mulighed for markedsadgang samt at tilgodese samfundsinteresser, der rækker ud over konkurrencemæssige og økonomiske hensyn". Kommissionen meddelte ligeledes, at den "vil foretage yderligere undersøgelse,(…), af brugen af forhåndsregulering for at sikre, at markeder kendetegnet ved store platforme med betydelige netværkseffekter, der fungerer som gatekeepere, forbliver retfærdige og åbne for innovatorer, virksomheder og nye markedsdeltagere". •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Dette forslag bygger på den eksisterende P2B-forordning, uden at være i strid dermed. Definitionerne i dette forslag er i overensstemmelse med forordningen, navnlig definitionerne af "onlineformidlingstjenester" og "onlinesøgemaskiner". I tillæg til de grundlæggende regler for gennemsigtighed og retfærdighed, der gælder for alle onlineplatforme uanset størrelse eller position, og som er indført i P2B-forordningen, indeholder det foreliggende forslag klart definerede forpligtelser over for et meget begrænset antal grænseoverskridende udbydere af centrale platformstjenester, der fungerer som vigtige gateways for erhvervsbrugere til at nå ud til slutbrugere. Endelig kan Kommissionen med håndhævelsen af disse forpligtelser drage fordel af den gennemsigtighed, som onlineformidlingstjenester og onlinesøgemaskiner skal sikre i henhold til P2B-forordningen med hensyn til praksis, der kan være ulovlig, i henhold til listen over forpligtelser, hvis gatekeepere deltagere deri. Forslaget er også helt i overensstemmelse med forslaget til retsakt om digitale tjenester. Retsakten om digitale tjenester er et horisontalt initiativ med fokus på spørgsmål som onlineformidleres ansvar i forhold til tredjepartsindhold, brugernes onlinesikkerhed eller asymmetriske due diligence-krav for forskellige udbydere af informationssamfundets tjenester afhængig af arten af de samfundsmæssige risici, sådanne tjenester udgør. Derimod vedrører forslaget til retsakt om digitale markeder økonomiske ubalancer, urimelig forretningspraksis fra gatekeeperes side og deres negative konsekvenser, såsom svækkelse af den frie markedsadgang for platforme. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Forslaget hænger sammen med Kommissionens digitale strategi, idet det bidrager til at sikre en fair og konkurrencedygtig digital økonomi, en af de tre hovedsøjler til støtte for de politiske retningslinjer og målsætninger, der blev annonceret i meddelelsen om "Europas digitale fremtid i støbeskeen". Det vil danne en sammenhængende, effektiv og proportional ramme for løsning af problemerne i den digitale økonomi, som i øjeblikket ikke kan tackles eller ikke kan tackles effektivt.

Forslaget supplerer eksisterende EU- (og nationale) konkurrenceregler. Forslaget dækker urimelig praksis fra gatekeeperes side, som enten falder uden for de eksisterende EU-konkurrenceregler, eller som ikke kan løses så effektivt ved hjælp af disse regler, i betragtning af at håndhævelse af kartelreglerne vedrører situationen på bestemte markeder, uundgåeligt griber ind, efter den konkurrencebegrænsende adfærd eller misbrug af dominerende stilling har fundet sted, og indebærer tidskrævende undersøgelser for at fastlægge krænkelsen. Nærværende forslag minimerer på forhånd de skadelige strukturelle virkninger af urimelig praksis uden at begrænse muligheden for efterfølgende indgriben i henhold til konkurrenceregler på EU-plan og nationalt plan. Forslaget er i overensstemmelse med andre EU-retsakter, herunder EU's charter om grundlæggende rettigheder og den europæiske menneskerettighedskonvention (EMRK), den generelle forordning om databeskyttelse og EU's lovgivning om forbrugerbeskyttelse. Forslaget supplerer databeskyttelseslovgivningen. Forpligtelser til gennemsigtighed med hensyn til dybdegående profilering af forbrugere vil bidrage til håndhævelse af den generelle forordning om databeskyttelse, mens obligatorisk fravalg af samkøring af data på tværs af centrale platformstjenester supplerer det eksisterende beskyttelsesniveau i overensstemmelse med GDPR. Det præciseres i forslaget, at gatekeeperne skal sikre, at overholdelse af forpligtelserne i forordningen finder sted under fuld overholdelse af anden EU-lovgivning, såsom beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred eller forbrugerbeskyttelse. Forslaget hænger desuden sammen med den målrettede og skræddersyede forhåndsregulering af specifikke sektorer, herunder reglerne for elektroniske kommunikationstjenester eller short-selling, og med eksisterende initiativer rettet mod skadelig handelspraksis i den fysiske verden. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Medlemsstater anvender eller overvejer at anvende forskellige nationale regler for at løse problemerne i forbindelse med erhvervsbrugernes betydelige afhængighed af de centrale platformstjenester, der udbydes af gatekeepere, og de deraf følgende problemer med deres urimelige adfærd over for deres erhvervsbrugere. Den situation skaber lovgivningsmæssig fragmentering, for så vidt som reglerne for indgriben over for urimelighed i afhængighedsforholdene med sådanne gatekeepere og den frie markedsadgang vedrørende disse tjenester afviger især med hensyn til forudsætningerne for at gribe ind og med hensyn til omfanget af indgrebet og øger udgifterne til overholdelse for virksomheder, der opererer på det indre marked. Uden tiltag på EU-plan vil der ske en yderligere forværring, når nye igangværende initiativer vedtages i flere medlemsstater, hvorimod der i andre medlemsstater fortsat ikke gribes ind over for urimelighed og reduceret konkurrence hvad angår centrale platformstjenester, der leveres af gatekeepere. Henset til den iboende grænseoverskridende karakter af de centrale platformstjenester, som gatekeeperne leverer, vil den lovgivningsmæssige fragmentering være stærkt skadende for et velfungerende indre marked for digitale tjenester samt for de digitale markeders funktionsmåde i bred forstand. Derfor er harmonisering på EU-plan nødvendig og artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) er det relevante retsgrundlag for dette initiativ. •Nærhedsprincippet Målene med forslaget kan ikke opfyldes, hvis medlemsstaterne handler hver for sig, eftersom problemerne er af grænseoverskridende karakter og ikke er begrænset til én medlemsstat eller en undergruppe af medlemsstater. Den digitale sektor som sådan og navnlig de centrale platformstjenester, som udbydes eller tilbydes af gatekeepere, er af grænseoverskridende karakter, hvilket mængden af grænseoverskridende handel vidner om, og det stadig uudnyttede potentiale for fremtidig vækst, som fremgår af mønstret og mængden af den grænseoverskridende handel, der formidles af digitale platforme. Næsten 24 % af den samlede onlinehandel i Europa foregår på tværs af grænserne. Digitale aktører opererer typisk på tværs af flere medlemsstater, hvis ikke i hele EU, hvilket i dag navnlig er tilfældet med tjenester, såsom onlinereklame, sociale netværkstjenester udbudt online, onlinemarkedspladser, cloud computing-tjenester, onlinesøgetjenester, videodelingsplatformstjenester, nummeruafhængige interpersonelle kommunikationstjenester eller operativsystemer. De konstaterede problemer er således relevante for Unionen, eftersom de opstår på tværs af grænserne og påvirker flere medlemsstater, og derfor ikke bliver begrænset til en medlemsstats område. Det er navnlig tilfældet med centrale platformstjenester, der udbydes eller tilbydes af gatekeepere. Selv de medlemsstater, som endnu ikke har vedtaget lovgivning med henblik på at gribe ind over for urimelighed og reduceret konkurrence på markedet for centrale platformstjenester, der udbydes eller tilbydes af gatekeepere, overvejer i stigende grad nationale foranstaltninger i den henseende. Ud over at forskellig national lovgivning inden for EU ikke kan være tilstrækkelig effektiv, kan den føre til øget fragmentering og store udgifter til overholdelse af regler for store markedsaktører og de erhvervsbrugere, der er afhængige af dem. Samtidig har denne situation også en negativ indvirkning på nystartede og små virksomheder, eftersom det hindrer dem i at opskalere og udvide på tværs af grænserne og dermed nå ud til nye markeder, tilbyde bedre og diversificerede produkter til mere konkurrencedygtige priser, og, alt efter omstændighederne, udfordre de etablerede aktører i den digitale sektor. Ved at gribe ind over for urimelig praksis hvad angår centrale platformstjenester, der drives af gatekeepere på EU-plan, vil det indre marked blive mere velfungerende gennem klare regler for adfærd, som giver alle interessenter juridisk klarhed, og gennem fælles regler for indgriben i hele EU, der giver mulighed for at gribe ind over reelt skadelig praksis rettidigt og effektivt. En af betingelserne for at blive udpeget til gatekeeper er, at udbyderen af centrale platformstjenester har en betydelig indvirkning på det indre marked. •Proportionalitetsprincippet Formålet med forslaget er at bidrage til et velfungerende indre marked for digitale tjenester ved at sikre, at markeder i hele Unionen, hvor der findes gatekeepere, er åbne og rimelige. Dette bør fremme innovation, høj kvalitet af digitale produkter og tjenester, fair og konkurrencedygtige priser og frit valg for brugere i den digitale sektor. I den forbindelse har forslaget kun fokus på de digitale tjenester, der er mest udbredt blandt erhvervsbrugere og slutbrugere (centrale platformstjenester), og hvor der på baggrund af de nuværende omstændigheder er en mere udtalt og presserende bekymring for svækkelse af den frie markedsadgang og urimelig praksis blandt gatekeepere ud fra et indre marked-perspektiv. De omfattede centrale platformstjenester er kun dem, hvor der er klar evidens for i) høj koncentration, hvor normalt én eller meget få store onlineplatforme fastsætter de kommercielle betingelser med et forholdsvist stort spillerum i forhold til deres (potentielle) konkurrenter, kunder eller forbrugere, ii) afhængighed af nogle få store onlineplatforme, der fungerer som gateways for erhvervsbrugere til at nå ud til og interagere med deres kunder og iii) magtmisbrug fra udbydere af centrale platformstjenester, ofte i form af uretfærdig adfærd over for økonomisk afhængige erhvervsbrugere og kunder. Forslaget finder derfor kun anvendelse på de udbydere, som opfylder klart definerede kriterier for at blive betragtet som gatekeeper, som beskrevet ovenfor. Brug af kvantitative tærskler, som grundlag for en simpel formodning, suppleres med kvalitative kriterier som nærmere angivet i forslaget. Det giver Kommissionen mulighed for at udpege de udbydere af centrale platformstjenester til gatekeepere, der udviser de samme eller lignende risici for rimelighed og konkurrence på markedet, og som samtidig garanterer, at forpligtelserne kun finder anvendelse på de relevante udbydere af centrale platformstjenester. Listen over forpligtelser omfattet af forslaget er begrænset til praksis, i) der er særlig urimelig eller skadelig, ii) som kan konstateres på en klar og utvetydig måde for at skabe den nødvendige retssikkerhed for gatekeepere og andre interesserede parter, og iii) som der er tilstrækkelig erfaring med. Forslaget giver mulighed for at tilpasse anvendelsen af nogle af forpligtelserne gennem en dialog mellem Kommissionen og de pågældende gatekeepere. Derudover giver det mulighed for på en smidig måde at føje yderligere praksis, der ligeledes er urimelig, eller som i lige høj grad er til fare for rimeligheden eller den frie markedsadgang, til listen efter en målrettet markedsundersøgelse af virkningen af sådan praksis. Denne mekanisme sikrer, at der ikke sker overregulering, og undgår samtidig manglende indgriben i forbindelse med lignende praksis fra de samme gatekeeperes side, hvor praksis kan udvikle sig i tidens løb. De foreslåede foranstaltninger er forholdsmæssige, eftersom de opfylder deres målsætning ved kun at pålægge virksomheder i den digitale sektor en byrde på en målrettet måde. Forslaget kræver samarbejde fra de virksomheder, som er genstand for en undersøgelse, men de administrative omkostninger vil stå i rimeligt forhold og vil sandsynligvis ikke kræve væsentlige meromkostninger i betragtning af de allerede eksisterende reguleringsmæssige strukturer som følge af anvendelsen af andre EU-lovtekster (f.eks. EU's fusionsforordning, forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde). Hvad angår efterlevelsesomkostninger for gatekeepere vil de være rimelige, eftersom de i store træk vil erstatte de høje omkostninger, som store udbydere af centrale platformstjenester afholder for efterlevelse af forskellige lovgivningsmæssige foranstaltninger, der gradvist indføres, eller som vil blive indført i forskellige medlemsstater. Sådanne omkostninger vil indebære, at yderligere overvågningsansvarlige skal sammenholde virksomhedspolitikkerne med de nye regler, og at nogle medarbejdere skal samarbejde med Kommissionen og besvare anmodninger om oplysninger. •Valg af retsakt Kun en retsakt kan effektivt løse de identificerede problemer. Derudover er en forordning nødvendig, da den gælder umiddelbart i medlemsstaterne, giver private parter det samme niveau af rettigheder og forpligtelser, og giver mulighed for sammenhængende og effektiv anvendelse af regler i den, i sagens natur, grænseoverskridende handel med onlineformidlingstjenester i onlineplatformøkonomien. Dette er mest velegnet til at løse de konstaterede problemer med hensyn til rimelighed og konkurrence på markedet og forhindre fragmentering af det indre marked for centrale platformstjenester, der udbydes eller tilbydes af en gatekeeper. 3.RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

•Høringer af interesserede parter Kommissionen har foretaget en bred høring om en lang række spørgsmål relateret til onlineplatforme, herunder den økonomiske magt, som meget store onlineplatforme med en gatekeeperrolle har. For det første gennemførte Kommissionen fra den 2. juni til den 8. september 2020 to separate åbne offentlige høringer med henvisning til to separate indledende konsekvensanalyser vedrørende i) pakken med en retsakt om digitale tjenester: høring vedrørende forhåndsregulering af store onlineplatforme med betydelige netværkseffekter, der fungerer som gatekeepere i Den Europæiske Unions indre marked, og høring vedrørende ii) det nye konkurrenceværktøj. For det andet gennemførte Kommissionen en høring af interesserede parter om statusrapporterne fra Observationscenter for Onlineplatformøkonomien, som støtter det igangværende initiativ. For det tredje blev der afholdt workshopper og konferencer, og Det Fælles Forskningscenter gennemført undersøgelser, som alle bidrog til at definere problemformuleringen og til at udpege foreløbige løsningsmodeller. Ud over høringsværktøjerne har Kommissionens tjenestegrene også deltaget i bilaterale møder med interessenter i forbindelse med de offentlige høringer og perioden for feedback til de indledende konsekvensanalyser. Endelig har en struktureret dialog med medlemsstaterne, navnlig gennem ekspertgruppen for e-handel og bilaterale og multilaterale udvekslinger og konferencer, bidraget til udformningen af løsningsmodeller. Generelt har de offentlige høringer støttet markant op om indgriben over for urimelig praksis blandt gatekeepere. Faktisk var langt størstedelen af respondenterne i de offentlige høringer og et separat spørgeskema rettet mod de nationale konkurrencemyndigheder enige om, at der er nogle strukturelle problemer, som ikke kan løses med de eksisterende konkurrenceregler, og dette flertal mente, at Kommissionen burde kunne gribe ind over for markeder, hvor der er gatekeepere. Denne holdning blev tilkendegivet af et stort flertal virksomheder og erhvervssammenslutninger, alle civilsamfundsorganisationer (herunder ikkestatslige organisationer (NGO'er) og fagforeninger) og alle offentlige myndigheder. Forbrugerorganisationer som BEUC har også i høj grad påpeget de særlige problematikker omkring onlineplatforme og digitale markeder. Disse respondenter mente, at et indgreb med henblik på at løse disse problematikker både ville skabe de rette incitamenter til innovation og bidrage til flere valgmuligheder for forbrugerne og dermed bane vejen for nye platforme og innovative og privatlivsvenlige tjenester. Onlineplatformene står splittede i spørgsmålet, idet størstedelen af de store onlineplatforme og deres repræsentative foreninger sætter spørgsmålstegn ved behovet for en ny retsakt om gatekeepere. På den anden side har mange små og mellemstore platforme, navnlig dem, som er erhvervsbrugere af store onlineplatforme, givet udtryk for deres opbakning til en ny retsakt om gatekeepere. De, der var uenige, henviste til, at gatekeeperkonceptet er for bredt og i stedet bør vurderes fra sag til sag, og at Kommissionen allerede kan gribe ind, hvis en gatekeepers adfærd er i strid med artikel 102 i TEUF. Kommissionen har imidlertid vurderet, at artikel 102 i TEUF ikke er tilstrækkelig til at løse alle problemerne i forbindelse med gatekeepere, eftersom en gatekeeper ikke nødvendigvis er en dominerende aktør, og at gatekeeperens praksis ikke nødvendigvis er omfattet af artikel 102 i TEUF, hvis der ikke er nogen påviselig indvirkning på konkurrencen på klart definerede relevante markeder. Desuden tillader artikel 102 i TEUF ikke altid indgriben med den hastighed, der er nødvendig for at tage denne presserende praksis op hurtigst og mest effektivt. Langt størstedelen af respondenterne mente også, at særlige regler for platforme burde omfatte forbud og forpligtelser med hensyn til gatekeeperplatforme. De har også foreslået, at foranstaltningerne kunne være mere proceduremæssige i stedet for at foreskrive en bestemt adfærd. Langt størstedelen af interessenterne mente, at den foreslåede liste over problematisk praksis, eller "sortliste", burde være målrettet mod klart urimelig og skadelig praksis fra gatekeepere af platformes side. Med hensyn til definitionen af en gatekeeperstilling stod interessenterne splittede. Nogle platforme gjorde gældende, at integration af forskellige tjenester i en enkelt platformudbyders tilbud siger meget lidt om en platforms styrke, og det samme er tilfældet med hensyn til muligheden for at udnytte aktiver fra ét område til et andet. Det blev foreslået, at udpegelse af gatekeepere burde være uafhængig af forretningsmodel, evaluering af gatekeepere burde revideres regelmæssigt, udpegelse af gatekeepere burde gælde for identificerede aktiviteter, og nogle regler burde gælde på et sektorspecifikt grundlag. Generelt påpegede interessenter i alle grupper, at der var behov for at sikre en høj grad af sammenhæng og retssikkerhed, og at sikre, at kriterierne, der anvendes til at identificere gatekeepere, var gennemsigtige, objektive og nemme at måle. Brugere henviste for det meste til en kombination af både kvantitative og kvalitative kriterier. De nationale myndigheder gav udtryk for deres opbakning til en ny retsakt om gatekeepere og behovet for en tilgang på EU-plan for at undgå lovgivningsmæssig fragmentering og understregede, at det er vigtigt på forhånd at inddrage de kompetente nationale regeringsrepræsentanter i det lovgivningsmæssige projekt. Civilsamfundet og medie- og forlagsvirksomheder bakkede også kraftigt op om en ny retsakt om gatekeepere. Begge krævede en tilstrækkelig grad af gennemsigtighed i markedet samt en garanti for en vis grad af mangfoldighed blandt medier og respekt for forbrugernes selvstændighed og frie valg. • Indhentning og brug af ekspertbistand Det nuværende initiativ understøttes af en konsekvensanalyse og flere eksterne undersøgelser. Derudover har Kommissionen eller eksterne kontrahenter afholdt flere offentlige høringer og gennemført adskillige undersøgelser og udarbejdet rapporter mellem 2018 og 2020. Observationscenter for Onlineplatformøkonomien, der bistås af en ekspertgruppe bestående af 15 akademiske eksperter og af en stor undersøgelse, har forelagt en række rapporter og analyser, der bidrager til arbejdet med problemformuleringen. Interne økonomiske undersøgelser samt bistand til politikudformning fra Det Fælles Forskningscenter (JCR) har yderligere bidraget til konsekvensanalysen bag dette initiativ. Medlemsstaterne blev endvidere hørt gennem en onlinehøring, der indgik i et møde i ekspertgruppen for e-handel, som udelukkende beskæftiger sig med dette initiativ. Endelig har Kommissionen afholdt en række konferencer, workshopper og møder med akademiske eksperter, hvis holdninger og synspunkter har bidraget til problemformuleringen og strategien for indsamling af dokumentation. En række medlemsstaters holdningsdokumenter vedrørende gatekeeperplatforme, samt adskillige rapporter og undersøgelser fra lande uden for EU, har alle bidraget til udformningen af retsakten. •Konsekvensanalyse Konsekvensanalysen, der er grundlaget for forslaget, blev behandlet af Kommissionens Udvalg for Forskriftskontrol, som afgav en positiv udtalelse den 10. december 2020. Udvalgets holdning, henstillingerne og en forklaring på, hvordan der er taget højde herfor, er inkluderet i bilag 1 til arbejdsdokumentet, som ledsager dette forslag. I bilag 3 gives et overblik over, hvem der berøres af dette forslag og hvordan. Kommissionen har undersøgt forskellige løsningsmodeller for at nå den overordnede målsætning for det nuværende initiativ, som er at sikre et velfungerende indre marked ved at fremme effektiv konkurrence på digitale markeder og navnlig et retfærdigt og åbent onlineplatformmiljø. Med henblik på at løse de problemer, der skyldes problematisk adfærd blandt gatekeepere, er tre centrale løsningsmodeller blevet sammenlignet: løsningsmodel 1 — foruddefineret liste over gatekeepere og forpligtelser til selvkontrol, løsningsmodel 2 — delvis fleksibel ramme for tilføjelser til listen og ajourføring af forpligtelser, herunder reguleringsdialog for gennemførelse af visse og løsningsmodel 3 — fleksibel model udelukkende baseret på kvalitative tærskler for anvendelsesområdet. Hver af disse modeller lod mere detaljerede udformningsovervejelser stå åbne for politiske overvejelser, f.eks. omkring den præcise sammensætning og graden af kvantitative tærskler, der skal anvendes, eller det præcise omfang af tilgængelige foranstaltninger i tilfælde af systematisk manglende overholdelse af forpligtelserne fra den udpegede gatekeepers side.

Alle modeller omfattede gennemførelse, tilsyn og håndhævelse på EU-plan med Kommissionen som kompetent tilsynsmyndighed. I betragtning af at de pågældende virksomheder dækker hele Europa, synes en decentraliseret håndhævelsesmodel ikke at være et tænkeligt alternativ, herunder i lyset af risikoen for en lovgivningsmæssig fragmentering, som initiativet har til formål at afhjælpe, og det vil heller ikke være rimeligt i forhold til det begrænsede antal gatekeepere, der ville være omfattet af de foreslåede rammer. Men for at inddrage nationale eksperter i platformsøkonomien tager initiativet sigte på, at Kommissionen, før visse afgørelser træffes (f.eks. om manglende opfyldelse, bøder) hører et udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne — Det Rådgivende Udvalg for Digitale Markeder. Den foretrukne model (Løsningsmodel 2) består af a) en lukket liste over centrale platformstjenester, b) en kombination af kvantitative og kvalitative kriterier for at udpege udbydere af centrale platformstjenester som gatekeepere, c) direkte gældende forpligtelser, herunder visse forpligtelser hvor en reguleringsdialog kan lette den praktiske gennemførelse, og d) mulighed for at Kommissionen efter en markedsundersøgelse kan ajourføre retsakten med hensyn til gatekeeperes forpligtelser i form af delegerede retsakter, for så vidt som der er konstateret ny praksis, der ligeledes er urimelig og sandsynligvis vil svække den frie markedsadgang, og i andre tilfælde gennem ændringsforslag. Markedsundersøgelser kan også vise, at der er behov for en ændring af listen over centrale platformstjenester. Denne model blev diskuteret med henblik på at opfylde målsætningerne i dette initiativ på den mest effektive måde. Den giver mulighed for rettidig indgriben over for enhver identificeret problematisk praksis, samtidig med at der er mulighed for at have en reguleringsdialog om nogle af disse for så vidt angår gennemførelse af foranstaltninger af den udpegede gatekeeper. Den giver endvidere mulighed for at tackle ny urimelig praksis, hvilket gør det muligt at afhjælpe markedssvigt i et digitalt miljø i konstant forandring. Hvad angår de gatekeepere, som forventes at indtage en fast og varig stilling i den nærmest fremtid, men som endnu ikke har en sådan stilling, fastsættes i forslaget samtidig en forholdsmæssig undergruppe af forpligtelser, der er særlig relevant for at sikre og øge konkurrencen på markedet. Den foretrukne løsningsmodel vil øge konkurrencen på markedet for centrale platformstjenester og den bredere digitale sektor og vil hjælpe virksomhederne med at overvinde de hindringer, der skyldes markedssvigt eller urimelig handelspraksis fra gatekeeperes side. Dette vil bidrage til at fremme udviklingen af alternative platforme, som kan levere , innovative produkter og tjenester af høj kvalitet til overkommelige priser. Mere retfærdige og mere rimelige betingelser for alle aktører i den digitale sektor vil give dem mulighed for at drage større fordel af vækstpotentialet i platformøkonomien. Fordelene kan forventes at føre til større innovationspotentiale blandt mindre virksomheder og forbedring af tjenesternes kvalitet, med tilhørende øget forbrugervelfærd. Den øgede konkurrence på markedet for centrale platformstjenester i forbindelse med den foretrukne løsningsmodel kan potentielt munde ud i et forbrugeroverskud, der anslås til 13 mia. EUR., altså en stigning på omkring 6 % sammenlignet med referencescenariet. De vigtigste omkostninger vedrører efterlevelsesomkostninger for gatekeepere som følge af de nye regler. Andre virksomheder end gatekeeperplatforme kan få visse administrationsomkostninger i forbindelse med efterkommelse af anmodninger. Sidstnævnte omkostninger forventes imidlertid ikke at udgøre en væsentlig stigning i de efterlevelsesomkostninger, som virksomheder ellers kan få i forbindelse med efterkommelse af anmodninger om oplysninger i sager om EU's konkurrencelovgivning eller i henhold til forskellige specifikke nationale regler. Konsekvenserne af løsningsmodellerne for forskellige kategorier af interessenter (gatekeepere, konkurrenter, erhvervsbrugere, forbrugere, tilsynsmyndigheder) er forklaret i detaljer i bilag 3 til konsekvensanalysen bag dette initiativ. I bilaget vurderes også konsekvensen af hver forpligtelse for hver kategori af interessenter, der påvirkes. Evalueringen er så vidt muligt både kvantitativ og kvalitativ. Med hensyn til initiativets indvirkning på SMV'er vil dette initiativ ikke pålægge dem en yderligere byrde, eftersom det er meget usandsynligt, de udpeges som gatekeepere og ikke omfattes af listen over forpligtelser. I stedet vil nye regler, der skaber lige vilkår, gøre det muligt for SMV'er (herunder erhvervsbrugere og andre udbydere af centrale platformstjenester) at vokse i hele det indre marked som følge af afskaffelsen af vigtige hindringer for markedsadgang og ekspansion. Det kan forventes, at de påtænkte foranstaltninger også vil føre til øget konkurrence mellem platforme for erhvervsbrugere. Dette forventes at føre til tjenester af højere kvalitet til mere konkurrencedygtige priser kombineret med øget produktivitet. Erhvervsbrugere vil også få større tillid til at sælge online, da de vil være beskyttet mod urimelig praksis. En mere omfattende værktøjskasse til håndhævelsen vil gøre det muligt for virksomhederne at konkurrere på grundlag af deres egne evner. Dette vil resultere i økonomisk vækst, hvilket igen resulterer i højere skatteindtægter for de nationale forvaltninger. Kommissionens byrde i forbindelse med gennemførelsen af dette initiativ er begrænset (hovedsagelig omfordeling af eksisterende stillinger) i forhold til fordelene for økonomien. De nationale myndigheder vil skulle afholde nogle mindre administrationsomkostninger. Rimelighed og øget konkurrence i den digitale sektor vil føre til højere produktivitet, hvilket vil resultere i højere økonomisk vækst. Fremme af øget konkurrence på markedet for centrale platformstjenester og digitale markeder er også af særlig betydning med henblik på at øge handels- og investeringsstrømmene. •Målrettet regulering og forenkling Med dette forslag fastsættes foranstaltninger, der vil finde anvendelse på store udbydere af centrale platformstjenester, som opfylder betingelserne for at blive udpeget som gatekeepere. Andre udbydere af centrale platformstjenester og af tilknyttede tjenester, erhvervsbrugere og slutbrugere vil få gavn af de klart definerede og afgrænsede forpligtelser, der er fastsat deri. Forslaget sigter også specifikt mod at fremme den bæredygtige vækst i centrale platformstjenester og platformøkonomien mere generelt og er udformet til at være fuldt ud teknologineutral. •Grundlæggende rettigheder Forslaget er i overensstemmelse med EU's charter om grundlæggende rettigheder, den europæiske menneskerettighedskonvention (EMRK) samt den generelle forordning om databeskyttelse. Indførelsen af den dynamiske ajourføring af urimelig praksis vil være under forudsætning af, at der sikres fuld respekt for retten til en retfærdig rettergang og en god forvaltning som forankret i EMRK, der er bindende for EU-institutionerne. Når Kommissionen handler i henhold til den nye ramme, vil dens undersøgelsesbeføjelser fuldt ud være underlagt retten til retfærdig rettergang såsom retten til at blive hørt, retten til at få en begrundet afgørelse og adgang til domstolskontrol, herunder mulighed for at gøre indsigelser mod håndhævelses- og sanktionsforanstaltninger. Disse rettigheder gælder i administrative sager. Det retfærdige og pålidelige lovgrundlag, som dette forslag sigter mod at skabe, bidrager til at sikre den rette balance mellem de respektive frihedsrettigheder for udbydere af centrale platformstjenester og deres erhvervsbrugere til at drive egen virksomhed (artikel 16 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder). 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET For at nå de tilstræbte mål i forbindelse med dette initiativ er det nødvendigt at finansiere en række foranstaltninger, både på Kommissionsplan, hvor der er planer om omfordeling af 80 årsværk, og på medlemsstatsplan gennem deres aktive deltagelse i Det Rådgivende Udvalg for Digitale Markeder, der består af medlemsstaternes repræsentanter. De samlede finansielle ressourcer til at kunne gennemføre forslaget i perioden 2021-2027 vil beløbe sig til 81,090 mio. EUR, inklusiv 50,640 mio. EUR i administrationsomkostninger og 30,450 mio. EUR, som vil blive fuldt ud dækket ind af de forventede tildelinger under den flerårige finansielle ramme (FFR) for perioden 2021-27 under bevillingsrammen for programmet for det indre marked og programmet for et digitalt Europa. Midlerne vil bl.a. gå til aktiviteter såsom selve udpegelsen af udbydere af centrale platformstjenester, gennemførelse af markedsundersøgelser og andre undersøgende foranstaltninger, håndhævelsesforanstaltninger og overvågningsaktiviteter. Midlerne vil også gå til gennemførelse af regelmæssig revision af specifikke elementer i forordningen samt en evaluering af forordningen, en løbende evaluering af virkningsfuldheden og effektiviteten af de gennemførte foranstaltninger samt omkostninger i forbindelse med vedligeholdelse, udvikling, hosting, drift og support af et centralt informationssystem. En detaljeret oversigt over de omkostninger, der er forbundet hermed, findes i "finansieringsoversigten" til dette initiativ. 5.ANDRE FORHOLD

•Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Henset til den dynamiske karakter af platformøkonomien udgør overvågning og evaluering af initiativet en vigtig del af forslaget. Det imødekommer også den udtrykkelige efterspørgsel fra interessenter, herunder medlemsstater, efter en specifik overvågningsfunktion og afspejler den vigtige betydning, som er tillagt en løsningsmodel med selvstændig overvågning i den indledende konsekvensanalyse. Overvågningen vil derfor blive opdelt i to dele: i) løbende overvågning, som vil redegøre for den seneste udvikling på markedet hvert andet år, eventuelt med inddragelse af Observationscenter for Onlineplatformøkonomien, og ii) operationelle målsætninger og specifikke indikatorer til måling heraf. Regelmæssig og løbende overvågning omfatter følgende centrale aspekter: i) overvågning af spørgsmål i forbindelse med anvendelsesområdet (f.eks. kriterier for udpegelse af gatekeepere, udvikling i forhold til udpegelse af gatekeepere, anvendelse af de kvalitative evalueringer i udpegelsesprocessen), ii) overvågning af urimelig praksis (overholdelse, håndhævelsesmønstre, udvikling) og iii) overvågning som en udløsende faktor for iværksættelse af en markedsundersøgelse, der har til formål at undersøge nye centrale platformstjenester og ny praksis i den digitale sektor. Overvågningen vil også tage behørigt hensyn til det begrebsmæssige arbejde i ekspertgruppen for onlineplatformøkonomien i forbindelse med dens arbejde med måling og økonomiske indikatorer. Forslagets effektivitet og virkning vil derudover blive overvåget ved hjælp af foruddefinerede indikatorer for at fastslå, om der kan være behov for yderligere regler, herunder vedrørende håndhævelse, for at sikre, at de digitale markeder i hele EU er åbne og rimelige. Virkningen af indgrebet vil følgelig blive vurderet i forbindelse med en evaluering og aktiverer, om nødvendigt, en revisionsklausul, der giver Kommissionen mulighed for at træffe behørige foranstaltninger, herunder forslag til retsakter. Medlemsstaterne vil også efter anmodning give Kommissionen alle de relevante oplysninger, de ligger inde med, til brug for evalueringen. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget I kapitel I fastsættes de generelle bestemmelser, herunder forordningens genstand, formål og anvendelsesområde, samt dens harmoniserende effekt i relation til visse nationale bestemmelser (artikel 1) og definitionerne af de udtryk, der anvendes i, samt målsætningerne med, forslaget (artikel 2). Kapitel II indeholder bestemmelser vedrørende udpegelse af gatekeepere. Mere specifikt fastsættes de betingelser, hvorunder udbydere af centrale platformstjenester bør udpeges som gatekeepere, enten på basis af de kvantitative kriterier (gennem en formodning, der er genstand for modpåvisning) eller på grundlag af en konkret vurdering i løbet af en markedsundersøgelse (artikel 3). Endvidere fastsættes de betingelser, hvorunder en udpegelse af en gatekeeper tages op til fornyet overvejelse, og forpligtelsen til jævnligt at foretage en vurdering af udpegelsen (artikel 4). I kapitel III fastsættes den praksis fra gatekeeperes side, som begrænser den frie markedsadgang, og som er urimelig. Der fastsættes navnlig forpligtelser til selvkontrol (artikel 5) og forpligtelser, der er modtagelige for specifikation (artikel 6), som de udpegede gatekeepere bør opfylde med hensyn til hver af deres centrale platformstjenester som anført i den relevante udpegelsesafgørelse. Derudover fastsættes rammerne for en eventuel dialog mellem den udpegede gatekeeper og Kommissionen i relation til de foranstaltninger, som gatekeeperen gennemfører eller agter at gennemføre for at opfylde forpligtelserne, jf. artikel 6 (artikel 7). Endvidere fastsættes de betingelser, hvorunder forpligtelserne for den enkelte centrale platformstjeneste kan suspenderes under særlige omstændigheder (artikel 8) eller der kan indrømmes dispensation af hensyn til samfundsinteresser (artikel 9). I de supplerende bestemmelser i dette kapitel fastsættes en mekanisme for ajourføring af listen over forpligtelser (artikel 10), en præcisering af, at forpligtelserne i forordningen finder anvendelse, uanset om den udpegede gatekeepers relevante praksis er af kontraktlig, kommerciel, teknisk eller anden karakter (artikel 11), en forpligtelse til at underrette om enhver agtet koncentration som omhandlet i EU's fusionsforordning (artikel 12) og en forpligtelse for den udpegede gatekeeper til at lade alle de teknikker til profilering af forbrugere, som gatekeeperen anvender på eller i forbindelse med sine centrale platformstjenester, underkaste en uafhængig revision (artikel 13). Kapitel IV indeholder regler for gennemførelse af markedsundersøgelser, navnlig procedurekrav til iværksættelse af en markedsundersøgelse (artikel 14) og regler for gennemførelse af forskellige typer markedsundersøgelser: i) udpegelse af en gatekeeper (artikel 15), ii) undersøgelse af systematisk manglende overholdelse (artikel 16) og iii) undersøgelse af nye centrale platformstjenester og ny praksis (artikel 17). Kapitel V indeholder bestemmelser vedrørende gennemførelsen og håndhævelsen af nærværende forordning. Det indeholder bestemmelser om procedurekrav vedrørende indledning af procedurer (artikel 18). Der fastsættes derefter regler i forhold til forskellige værktøjer, der kan anvendes i forbindelse med markedsundersøgelserne eller procedurerne i henhold til forordningen. Disse omfatter Kommissionens mulighed for at anmode om oplysninger (artikel 19), gennemføre samtaler og indhente udtalelser (artikel 20) og kontrolbesøg på stedet (artikel 21), vedtage foreløbige forholdsregler (artikel 22) og gøre frivillige foranstaltninger bindende for gatekeepere (artikel 23) samt overvåge, at de overholder forordningen (artikel 24). I tilfælde af manglende overholdelse kan Kommissionen træffe afgørelser om manglende overholdelse (artikel 25) og pålægge bøder (artikel 26) og tvangsbøder (artikel 27) for gatekeeperes overtrædelse af forordningen samt for at give urigtige, ufuldstændige eller forvanskede oplysninger i forbindelse med undersøgelsen. I forordningen fastsættes også en forældelsesfrist for pålæggelse af sanktioner og for deres tvangsfuldbyrdelse (artikel 28 og 29). Ved flere bestemmelser i dette kapitel fastsættes de processuelle garantier ved Kommissionen, navnlig retten til at blive hørt og aktindsigt (artikel 30) samt beskyttelse af tavshedspligten (artikel 31). Det indeholder også bestemmelser om høring af Det Rådgivende Udvalg for Digitale Markeder, der indføres med denne forordning, inden vedtagelse af de identificerede individuelle afgørelser rettet mod gatekeepere (artikel 32). Endelig giver forordningen tre eller flere medlemsstater mulighed for at anmode Kommissionen om at indlede en markedsundersøgelse i henhold til artikel 15 (artikel 33). Kapitel VI indeholder yderligere almindelige bestemmelser, såsom en forpligtelse til at offentliggøre en bestemt række individuelle afgørelser, der er vedtaget i henhold til forordningen (artikel 34), en præcisering af, at Den Europæiske Unions Domstol har fuld prøvelsesret med hensyn til bøder og tvangsbøder (artikel 35), og muligheden for at vedtage gennemførelsesretsakter (artikel 36) og delegerede retsakter (artikel 37). Endelig vedrører de resterende bestemmelser i dette kapitel evalueringsbestemmelsen (artikel 38) og den nærmere angivelse af forordningens ikrafttræden og datoer for anvendelse af forordningen (artikel 39). 2020/0374 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om åbne og retfærdige markeder i den digitale sektor (retsakt om digitale markeder)

(EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Digitale tjenester generelt og navnlig onlineplatforme spiller en stadig vigtigere rolle i økonomien, navnlig i det indre marked, ved at åbne for nye muligheder for erhvervslivet i Unionen og lette den grænseoverskridende handel. (2)Samtidig har centrale platformstjenester en række kendetegn, som deres udbydere kan udnytte. De centrale platformstjenesters kendetegn omfatter bl.a. ekstreme stordriftsfordele, ofte som følge af marginale omkostninger på nær nul for erhvervsbrugere eller slutbrugere. Andre kendetegn ved centrale platformstjenester er meget stærke netværksvirkninger, evnen til at forbinde mange erhvervsbrugere med mange slutbrugere takket være disse tjenesters flersidethed, en betydelig afhængighed for både erhvervsbrugere og slutbrugere, fastlåsningsvirkninger, mangel på multihoming til samme formål for slutbrugere, vertikal integration og datadrevne fordele. Alle disse kendetegn kombineret med udøvelse af urimelig adfærd hos leverandører af disse tjenester kan have den effekt, at den frie markedsadgang for de centrale platformstjenester vil blive betydeligt svækket og indvirke på retfærdigheden i forretningsforholdet mellem udbydere af sådanne tjenester og deres erhvervsbrugere og slutbrugere, hvilket medfører hurtige og potentielt vidtrækkende fald i erhvervsbrugeres og slutbrugeres valg i praksis, og kan derfor tillægge udbyderen af disse tjenester stillingen som såkaldt gatekeeper. (3)Der er kommet et mindre antal store udbydere af centrale platformstjenester, som har betydelig økonomisk magt. De er typisk kendetegnet ved, at de kan forbinde mange erhvervsbrugere med mange slutbrugere via deres tjenester, hvilket igen giver mulighed for at udnytte særlige fordele, såsom adgang til store mængder data, fra ét aktivitetsområde til nye områder. Nogle af disse udbydere har kontrol over hele platformsøkosystemer i den digitale økonomi og er strukturelt utrolig vanskelige at udfordre eller konkurrere med for eksisterende eller nye markedsoperatører, uanset hvor innovative og effektive de måtte være. Den frie markedsadgang bliver især mindre på grund af tilstedeværelsen af meget høje adgangs- eller exitbarrierer, herunder høje investeringsomkostninger, som ikke kan, eller ikke så let kan, genvindes i tilfælde af exit, og fraværet af (eller begrænset adgang til) nogle vigtige input i den digitale økonomi, såsom data. Således øges sandsynligheden for, at de underliggende markeder ikke fungerer ordentligt — eller snart ikke længere vil fungere ordentligt. (4)Kombinationen af disse kendetegn ved gatekeepere kan i mange tilfælde forventes at føre til alvorlige situationer med ulige forhandlingspositioner og dermed urimelig praksis og betingelser for erhvervsbrugere samt slutbrugere af centrale platformstjenester, som leveres af gatekeepere, til skade for priserne, kvaliteten, valgmulighederne og innovation. (5)Det følger heraf, at markedsprocesserne ofte er ude af stand til at sikre hæderlige økonomiske resultater med hensyn til centrale platformstjenester. Artikel 101 og 102 i TEUF finder fortsat anvendelse på gatekeeperes adfærd, men deres anvendelsesområde er begrænset til særlige tilfælde af markedsstyrke (f.eks. dominerende stilling på specifikke markeder) og af konkurrencebegrænsende markedsadfærd, samtidig med at der forekommer efterfølgende håndhævelse, og der kræves en omfattende undersøgelse af ofte meget komplekse forhold fra sag til sag. Derudover håndterer den eksisterende EU-lovgivning ikke, eller ikke effektivt, de konstaterede udfordringer for et velfungerende indre marked som følge af adfærd hos gatekeepere, der ikke nødvendigvis har en dominerende stilling i konkurrencerettens forstand. (6)Gatekeepere har en betydelig indvirkning på det indre marked, idet de leverer gateways til et stort antal erhvervsbrugere, for at nå ud til slutbrugere, overalt i Unionen og på forskellige markeder. De skadelige virkninger af urimelig praksis på det indre marked og navnlig svækkelse af den frie markedsadgang for centrale platformstjenester, herunder deres negative samfundsmæssige og økonomiske konsekvenser, har fået nationale lovgivere og regulerende myndigheder i sektoren til at reagere. Der er allerede vedtaget eller stillet forslag om en række nationale regulerende løsninger til at gribe ind over for urimelig praksis og sikre den frie markedsadgang til digitale tjenester eller i det mindste nogle af disse. Dette har medført en risiko for forskelligartede lovgivningsmæssige løsninger og dermed fragmentering af det indre marked, hvilket har øget risikoen for stigende efterlevelsesomkostninger på grund af forskellige nationale lovkrav. (7)Derfor bør erhvervsbrugere og slutbrugere af centrale platformstjenester, der leveres af gatekeepere, gives passende beskyttelse i hele Unionen mod gatekeeperes urimelige adfærd for at lette forretningsaktiviteter på tværs af grænserne i Unionen og derved gøre det indre marked mere velfungerende og afhjælpe en mulig ny fragmentering på de specifikke områder, der er omfattet af denne forordning. Selv om gatekeepere ofte anvender internationale eller i det mindste paneuropæiske forretningsmodeller og algoritmestrukturer, kan de indføre, og har i nogle tilfælde indført, forskellige forretningsbetingelser og praksis i forskellige medlemsstater, som sandsynligvis vil skabe skævheder i forhold til konkurrenceforholdene for brugerne af centrale platformstjenester udbudt af gatekeepere, til skade for integration i det indre marked. (8)Ved at tilnærme forskellige nationale lovgivninger bør hindringer for den frie adgang til at udbyde og modtage tjenester, herunder detailtjenester, i det indre marked blive fjernet. Der bør fastlægges et målrettet sæt harmoniserede ufravigelige regler på EU-plan for at sikre åbne og retfærdige digitale markeder, hvor der findes gatekeepere, i det indre marked. (9)En fragmentering af det indre marked kan kun afværges effektivt, hvis medlemsstaterne er forhindret i at anvende særlige nationale regler, der gælder for de virksomhedsformer og tjenester, som er omfattet af denne forordning. Samtidig, eftersom denne forordning har til formål at understøtte håndhævelsen af konkurrencereglerne, bør det præciseres, at denne forordning ikke berører artikel 101 og 102 i TEUF, de tilsvarende nationale konkurrenceregler og andre nationale konkurrenceregler for ensidig adfærd, som bygger på en individuel vurdering af markedsstilling og -adfærd, herunder de sandsynlige konsekvenser heraf og det præcise omfang af den forbudte adfærd, og som giver virksomheder mulighed for at fremkomme med effektive og objektive begrundelser og argumenter for den pågældende adfærd. Anvendelsen af sidstnævnte regler bør ikke påvirke de forpligtelser, gatekeepere pålægges i henhold til denne forordning, og den ensartede og effektive anvendelse af disse i det indre marked. (10)Artikel 101 og 102 i TEUF og de tilsvarende nationale konkurrenceregler vedrørende konkurrenceforvridende flersidig og ensidig adfærd og fusionskontrol har til formål at sikre ufordrejet konkurrence på markedet. Målet med denne forordning, som er et supplement til men forskelligt fra målet om at sikre ufordrejet konkurrence på et bestemt marked, som defineret i konkurrenceretlig forstand,er at sikre, at markeder, hvor der findes gatekeepere, er og forbliver åbne og rimelige, uafhængigt af de faktiske, sandsynlige eller formodede virkninger af adfæren hos en bestemt gatekeeper, som er omfattet af denne forordning, på konkurrencen på et bestemt marked. Denne forordning har derfor til formål at beskytte en anden retlig interesse mod disse regler og bør ikke berøre deres anvendelse.

(11)Denne forordning bør også supplere reglerne, uden at det berører deres anvendelse, som følger af andre EU-retlige retsakter om visse aspekter af udbuddet af tjenester, som er omfattet af denne forordning, særlig Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1150, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) xx/xx/EU [DSA], Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/790, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2010/13, samt nationale bestemmelser, der sigter mod at håndhæve eller, alt efter omstændighederne, gennemføre den EU-lovgivning. (12)Svækkelse af den frie markedsadgang og urimelig praksis i den digitale sektor ses hyppigere og er mere udtalt inden for visse digitale tjenester end andre. Dette gælder navnlig for udbredte og almindeligt anvendte digitale tjenester, der hovedsagelig fungerer som direkte mellemled mellem erhvervsbrugere og slutbrugere, og hvor egenskaber såsom ekstreme stordriftsfordele, meget stærke netværksvirkninger, evnen til at forbinde mange erhvervsbrugere med mange slutbrugere takket være disse tjenesters flersidethed, fastlåsningsvirkninger, mangel på multihoming eller vertikal integration er nogle af de mest hyppige. Ofte er der kun én eller meget få store udbydere af disse digitale tjenester. Disse udbydere af centrale platformstjenester er hyppigst dukket op som gatekeepere for erhvervsbrugere og slutbrugere med vidtrækkende virkninger, og er blevet dygtige til nemt at fastsætte de kommercielle betingelser og vilkår på en ensidig og skadelig måde for deres erhvervsbrugere og slutbrugere. Det er således nødvendigt kun at fokusere på de digitale tjenester, der er mest udbredte blandt erhvervsbrugere og slutbrugere, og hvor der på baggrund af de nuværende omstændigheder er en mere udtalt og presserende bekymring for en svækkelse af den frie markedsadgang og urimelig praksis blandt gatekeepere ud fra et indre marked-perspektiv. (13)Navnlig onlineformidlingstjenester, onlinesøgemaskiner, operativsystemer, sociale netværkstjenester udbudt online, videodelingsplatformstjenester, nummeruafhængige interpersonelle kommunikationstjenester, cloud computing-tjenester og onlinereklame formår alle at påvirke et stort antal både slutbrugere og virksomheder, hvilket indebærer en risiko for urimelig handelspraksis. De bør derfor medtages i definitionen af centrale platformstjenester og være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde. Onlineformidlingstjenester kan også være aktive inden for finansielle tjenesteydelser, og de kan fungere som mellemled eller anvendes til at udbyde sådanne tjenesteydelser, som ikke udtømmende opregnet i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535. Under visse omstændigheder bør begrebet slutbrugere omfatte brugere, der traditionelt betragtes som erhvervsbrugere, men som i en bestemt situation ikke anvender de centrale platformstjenester til at udbyde varer eller tjenester til andre slutbrugere, som f.eks. virksomheder, der anvender cloud computing-tjenester til eget brug. (14)En række andre tilknyttede tjenester, såsom identifikations- eller betalingstjenester og tekniske tjenester, der understøtter udbuddet af betalingstjenester, kan udbydes af gatekeepere sammen med deres centrale platformstjenester. Eftersom gatekeepere hyppigt udbyder porteføljen af deres tjenester som led i et integreret økosystem, som tredjepartsudbydere af tilknyttede tjenester ikke har adgang til, i det mindste ikke på lige konkurrencevilkår, og kan forbinde adgangen til den centrale platformstjeneste for at anvende en eller flere tilknyttede tjenester, vil gatekeeperne i højere grad være i stand til og have incitament til at udnytte deres stilling som gatekeeper fra deres centrale platformstjenester til disse accessoriske tjenester, til skade for valgfriheden og den frie markedsadgang til disse tjenester. (15)Det forhold at en digital tjeneste betragtes som en central platformstjeneste på grund af dens udbredte og almindelige anvendelse samt dens særlige betydning for at kunne forbinde erhvervsbrugere og slutbrugere giver som sådan ikke anledning til tilstrækkelig alvorlig bekymring for den frie markedsadgang og urimelig praksis. Det er kun, når en central platformstjeneste udgør en vigtig gateway og drives af en udbyder med en betydelig indvirkning på det indre marked og en fast og varig stilling, eller af en udbyder, der forventes af have en sådan stilling i nærmeste fremtid, at sådanne betænkeligheder opstår. Følgelig bør det harmoniserede sæt af målrettede regler i denne forordning kun finde anvendelse på virksomheder, der er udpeget på baggrund af disse tre objektive kriterier, og de bør kun finde anvendelse på de af deres centrale platformstjenester, som hver især udgør en vigtig gateway for erhvervsbrugere til at nå ud til slutbrugere. (16)For at sikre effektiv anvendelse af denne forordning på udbydere af centrale platformstjenester, der med størst sandsynlighed vil opfylde disse objektive krav, og hvor urimelig adfærd, der svækker den frie markedsadgang, er mest hyppig og har størst indvirkning, bør Kommissionen direkte kunne udpege de udbydere af centrale platformstjenester som gatekeepere, som opfylder bestemte kvantitative tærskler. Disse virksomheder bør under alle omstændigheder underkastes en hurtig udpegelsesprocedure, der bør starte ved denne forordnings ikrafttræden. (17)En meget betydelig omsætning i Unionen og udbuddet af en central platformstjeneste i mindst tre medlemsstater er overbevisende tegn på, at udbyderen af en central platformstjeneste har en betydelig indvirkning på det indre marked. Dette gælder såvel, når en udbyder af en central platformstjeneste i mindst tre medlemsstater har en meget betydelig markedsandel eller tilsvarende rimelig markedsværdi. Derfor bør en udbyder af en central platformstjeneste formodes at have en betydelig indvirkning på det indre marked, når der udbydes en central platformstjeneste i mindst tre medlemsstater, og når udbyderens realiserede koncernomsætning i EØS svarer til eller overstiger en særlig høj tærskel, eller koncernens markedsandel svarer til eller overstiger en vis stor værdi i absolutte tal. For udbydere af centrale platformstjenester, der tilhører den gruppe virksomheder, som ikke er børsnoterede, bør der henvises til den tilsvarende rimelige markedsværdi over en vis stor værdi i absolutte tal. Kommissionen bør anvende sine beføjelser til at vedtage delegerede retsakter til at udarbejde en objektiv metode til beregning af denne værdi. En stor koncernomsætning realiseret i EØS sammenholdt med tærsklen for brugere af centrale platformstjenester i Unionen afspejler relativt gode evner til at tjene penge på disse brugere. En høj markedsværdi i forhold til den samme tærskel for antallet af brugere i Unionen afspejler et relativt stort potentiale for at tjene penge på disse brugere i den nærmeste fremtid. Dette potentiale for at tjene penge afspejler i princippet igen den gateway-stilling disse virksomheder har. Begge indikatorer afspejler i tillæg hertil deres økonomiske kapacitet, herunder deres mulighed for at udnytte deres adgang til finansielle markeder for at styrke deres stilling. Dette kan f.eks. ske, når denne bedre adgang bruges til at erhverve andre virksomheder, hvilket igen har vist sig at have potentielle negative konsekvenser for innovation. Markedsværdi kan også være udtryk for disse udbyderes forventede fremtidige stilling og indvirkning på det indre marked, uanset en potentielt relativt lav omsætning. Markedsværdien kan fastsættes ud fra et niveau, der afspejler den gennemsnitlige markedsværdi af de største børsnoterede virksomheder i Unionen i løbet af en passende periode. (18)Hvis udbyderen af centrale platformstjenester kan opretholde markedsværdien på eller over tærskelværdien i tre eller flere år bør det anses for at bestyrke formodningen om, at udbyderen af centrale platformstjenester har en betydelig indvirkning på det indre marked. (19)Der kan være en række faktorer vedrørende markedsværdi, som kræver en tilbundsgående vurdering for bedømmelsen af, om en udbyder af centrale platformstjenester bør anses for at have en betydelig indvirkning på det indre marked. Dette kan være tilfældet, hvis markedsværdien for udbyderen af centrale platformstjenester i de foregående regnskabsår har været betydelig lavere end gennemsnittet på aktiemarkedet, volatiliteten i udbyderens markedsværdi i løbet af den undersøgte periode har været uforholdsmæssig stor sammenlignet med den generelle volatilitet i aktiemarkedet, eller udbyderens markedsværdiforløb i forhold til markedstendenserne har været uforenelig med en hurtig og ensrettet vækst. (20)Et meget stort antal erhvervsbrugere, der er afhængige af en central platformstjeneste for at kunne nå ud til et stort antal aktive slutbrugere hver måned, giver udbyderen af en sådan tjeneste mulighed for at udnytte driften hos en betydelig del af erhvervsbrugerne til sin egen fordel og viser i princippet, at udbyderen fungerer som en vigtig gateway. De respektive relevante niveauer for disse antal bør fastsættes, så de repræsenterer en væsentlig procentdel af hele befolkningen i Unionen, når det handler om slutbrugere, og af hele populationen af virksomheder, der anvender platforme, når det handler om at fastsætte tærsklen for erhvervsbrugere. (21)En fast og varig stilling i forhold til udbyderens drift eller forventningen om at opnå en sådan fremtidig stilling forekommer navnlig, når konkurrencen om udbyderen af den centrale platformstjenestes stilling er begrænset. Dette vil navnlig være tilfældet, når udbyderen har udbudt en central platformstjeneste i mindst tre medlemsstater til et meget stort antal erhvervsbrugere og slutbrugere i løbet af mindst tre år. (22)Sådanne tærskler kan blive berørt af udviklingen på markedet og den tekniske udvikling. Kommissionen bør derfor tildeles beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der præciserer metoden til at afgøre, om de kvantitative tærskler er nået, og til regelmæssigt at tilpasse den efter markedet og den teknologiske udvikling, hvis det er nødvendigt. Dette er navnlig relevant i relation til tærsklen med hensyn til markedsværdi, der bør indekseres med passende mellemrum. (23)Udbydere af centrale platformstjenester, som opfylder de kvantitative tærskler, men som kan fremføre tilstrækkelig underbyggede argumenter for at påvise, at de, under de omstændigheder som den pågældende centrale platformstjeneste drives, ikke opfylder de objektive krav til en gatekeeper, bør ikke udpeges direkte, men kun hvis der er fortaget en nærmere undersøgelse. Bevisbyrden for, at formodningen udledt af opfyldelsen af kvantitative tærskler ikke bør finde anvendelse på en specifik udbyder, bør påhvile den pågældende udbyder. I sin vurdering bør Kommissionen alene tage hensyn til de elementer, der direkte vedrører kravene om at udgøre en gatekeeper, nemlig om hvorvidt det er en vigtig gateway, der drives af en udbyder med en betydelig indvirkning i det indre marked med en fast og varig stilling, som enten er faktisk eller forventelig. Enhver begrundelse, der hviler på økonomiske hensyn, og som søger at påvise effektivitet som følge af en specifik form for adfærd hos udbyderne af centrale platformstjenester, bør tilsidesættes, da det ikke er relevant for udpegelsen som gatekeeper. Kommissionen bør kunne træffe en afgørelse baseret på de kvantitative tærskler, hvis udbyderen væsentligt modarbejder undersøgelsen ved at undlade at overholde de undersøgelsesforanstaltninger, der er truffet af Kommissionen. (24)Der bør også fastlægges bestemmelser om vurderingen af gatekeeperrollen for udbydere af centrale platformstjenester, der ikke opfylder alle de kvantitative tærskler, under hensyntagen til de overordnede objektive krav om, at de har en betydelig indvirkning på det indre marked, fungerer som en vigtig gateway for erhvervsbrugere for at nå ud til slutbrugere, og drager nytte af en fast og varig stilling i deres aktiviteter eller det er forventeligt, at den vil være det i den nærmeste fremtid. (25)En sådan vurdering kan kun foretages, hvis der er foretaget en markedsundersøgelse, samtidig med at der tages hensyn til de kvantitative tærskler. I sin vurdering bør Kommissionen forfølge målet om at bevare og fremme niveauet for innovation, kvaliteten af digitale produkter og tjenester, i hvilken grad priserne er rimelige og konkurrencedygtige, og i hvilken grad kvaliteten eller valgfriheden for erhvervsbrugere og slutbrugere er eller forbliver høj. Der kan inddrages elementer, som er specifikke for udbyderne af de pågældende centrale platformstjenester, såsom ekstreme stordriftsfordele, meget stærke netværksvirkninger, evnen til at forbinde mange erhvervsbrugere med mange slutbrugere takket være disse tjenesters flersidethed, fastlåsningsvirkninger, mangel på multihoming eller vertikal integration. Derudover kan en meget høj markedsværdi, en meget høj egenkapitalværdi i forhold til fortjeneste eller en meget høj omsætning afledt af slutbrugere af én central platformstjeneste være tegn på at sådanne udbydere vil tippe markedet eller udnytte potentialet. Sammen med markedsværdi er høje vækstrater, eller faldende vækstrater læst sammen med vækst i rentabiliteten, eksempler på dynamiske parametre, der er særlig relevante for at identificere de udbydere af centrale platformstjenester, som forventes at opnå en varig stilling. Kommissionen bør kunne træffe en afgørelse ved at drage en ugunstig slutning af de faktiske omstændigheder, der er tilgængelige, hvis udbyderen væsentligt modarbejder undersøgelsen ved at undlade at overholde de undersøgelsesforanstaltninger, som er truffet af Kommissionen. (26)En særlig undergruppe af regler bør finde anvendelse på de udbydere af centrale platformstjenester, som forventes at have en fast og varig stilling på markedet i den nærmeste fremtid. De samme specifikke kendetegn ved centrale platformstjenester gør dem tilbøjelige til at tippe: når først en tjenesteudbyder har opnået en vis fordel i forhold til konkurrenter eller potentielle konkurrenter med hensyn til størrelse eller formidlingsposition, kan udbyderens stilling blive uindtagelig, og situationen kan udvikle sig til at den sandsynligvis vil blive fast og varig i den nærmeste fremtid. Virksomheder kan forsøge at fremkalde denne tipning og fremstå som gatekeeper ved at benytte nogle af de urimelige betingelser og den urimelige praksis, som er omhandlet i denne forordning. I en sådan situation synes det passende at gribe ind, før markedet tipper uopretteligt. (27)En sådan tidlig indgriben bør være begrænset til kun at pålægge de forpligtelser, der er nødvendige og passende for at sikre, at de pågældende tjenester forbliver åbne, og give mulighed for at undgå risikoen for urimelige betingelser og urimelig praksis. Forpligtelser, der forhindrer den pågældende udbyder af centrale platformstjenester i at opnå en fast og varig stilling i sine aktiviteter, såsom dem der forhindrer urimelig udnyttelse, og dem som fremmer switching og multihoming, er mere direkte rettet mod dette formål. For at sikre proportionalitet bør Kommissionen endvidere kun anvende de forpligtelser fra denne undergruppe, som er nødvendige og proportionale for at nå målsætningerne i denne forordning, og bør regelmæssigt undersøge, hvorvidt disse forpligtelser bør fastholdes, afskaffes eller tilpasses. (28)Dette bør gøre det muligt for Kommissionen at gribe rettidigt og effektivt ind, under fuld overholdelse af proportionaliteten af de overvejede foranstaltninger. Det bør også gøre det muligt at forsikre faktiske eller potentielle markedsdeltagere om rimeligheden og åbenheden ved disse tjenester. (29)Udpegede gatekeepere bør opfylde forpligtelserne som omhandlet i denne forordning med hensyn til hver af de centrale platformstjenester som anført i den relevante udpegelsesafgørelse. De obligatoriske regler bør gælde under hensyntagen til den konglomeratlignende stilling, som gatekeepere har, hvis det er relevant. Gennemførelse af foranstaltninger, som Kommissionen ved afgørelse kan pålægge gatekeeperen efter en reguleringsdialog, bør udformes på en effektiv måde under hensyntagen til egenskaberne ved de centrale platformstjenester samt mulige omgåelsesrisici og i overensstemmelse med proportionalitetsprincipperne og de berørte virksomheders og tredjeparters grundlæggende rettigheder. (30)Den hastige udvikling i og de komplekse teknologiske egenskaber ved centrale platformstjenester kræver en regelmæssig vurdering af status på gatekeepere, herunder dem som forventes at have en fast og varig stilling på markedet i deres aktiviteter i den nærmeste fremtid. For at give alle markedsdeltagerne, inklusiv gatekeeperne, tilstrækkelig sikkerhed med hensyn til de gældende retlige forpligtelser, er det nødvendigt at sætte en frist for disse regelmæssige vurderinger. Det er også vigtigt at gennemføre disse regelmæssigt og som minimum hvert andet år.

(31)For at sikre at vurderingen af status på gatekeepere er effektiv og for at gøre det muligt at tilpasse listen over centrale platformstjenester, som en gatekeeper indgiver, bør gatekeeperne underrette Kommissionen om alle deres planlagte og afsluttede erhvervelser af andre udbydere af centrale platformstjenester eller andre tjenester, der udbydes i den digitale sektor. Sådanne oplysninger bør ikke kun tjene formålene i ovennævnte proces med hensyn til status på individuelle gatekeepere, men vil også give oplysninger, der er afgørende for at kunne overvåge bredere adgangstendenser i den digitale sektor, og kan derfor være en nyttig faktor, som skal tages i betragtning i forbindelse med de markedsundersøgelser, der er omhandlet i denne forordning. (32)For at sikre rimeligheden og konkurrencen på markedet for centrale platformstjenester, der udbydes af gatekeepere, er det nødvendigt at fastsætte en række harmoniserede forpligtelser på en klar og utvetydig måde med hensyn til disse tjenester. Der er behov for sådanne regler for at afhjælpe risikoen for skadelige konsekvenser af urimelig praksis fra gatekeepere, til gavn for erhvervsklimaet i de berørte tjenester, til gavn for brugerne og i sidste ende til gavn for samfundet som helhed. Henset til at udviklingen går hurtigt på de digitale markeder, og at de er dynamiske, samt den betydelige økonomiske magt, som gatekeepere har, er det vigtigt, at disse forpligtelser bliver anvendt effektivt og ikke bliver omgået. Med henblik herpå bør de pågældende forpligtelser finde anvendelse på enhver praksis fra en gatekeepers side, uanset dens form og uanset om den er af kontraktlig, kommerciel eller teknisk eller anden karakter, for så vidt som en praksis svarer til den form for praksis, der er underkastet en af forpligtelserne i denne forordning. (33)Forpligtelserne i denne forordning er begrænset til, hvad der er nødvendigt og berettiget for at gribe ind over for urimeligheden ved den konstaterede praksis fra gatekeeperes side, og for at sikre konkurrencen i forhold til de centrale platformstjenester, der udbydes af gatekeepere. Derfor bør disse forpligtelser gælde for den praksis, der anses for urimelig under hensyntagen til egenskaberne ved den digitale sektor, og hvor høstede erfaringer, f.eks. med hensyn til håndhævelse af EU's konkurrenceregler, viser, at de har en særlig direkte negativ indvirkning på erhvervsbrugere og slutbrugere. Det er også nødvendigt at give mulighed for en reguleringsdialog med gatekeepere for at tilpasse de forpligtelser, som forventes at kræve specifikke gennemførelsesforanstaltninger, for at sikre at de er effektive og proportionale. Forpligtelserne bør kun ajourføres efter en grundig undersøgelse af karakteren og indvirkningen af specifik praksis, der for nylig, som følge af en tilbundsgående undersøgelse, er konstateret som værende urimelig eller begrænsende for den frie markedsadgang på samme måde som den urimelige praksis i denne forordning, selv om de muligvis falder uden for anvendelsesområdet for de aktuelle forpligtelser. (34)Kombinationen af disse forskellige mekanismer med hensyn til at pålægge og tilpasse forpligtelser bør sikre, at forpligtelserne ikke er mere vidtrækkende end den konstaterede urimelige praksis, og samtidig sikre, at ny eller kommende praksis kan blive genstand for indgriben, hvis det er nødvendigt og berettiget. (35)Forpligtelserne i denne forordning er nødvendige for at imødegå konstaterede offentlige politiske bekymringer, idet der ikke findes nogle alternative og mindre indgribende foranstaltninger, som ville opnå det samme resultat, under hensyntagen til behovet for at opretholde den offentlige orden, beskytte privatlivets fred og bekæmpe svigagtig og vildledende handelspraksis. (36)Kombinationen af at bruge slutbrugerdata fra forskellige kilder eller tilmelde brugere til gatekeepernes forskellige tjenester giver dem potentielle fordele med hensyn til indsamling af data, for derigennem at forhøje adgangsbarriererne. For at sikre at gatekeeperne ikke urimeligt svækker den frie markedsadgang for centrale platformstjenester, bør de give deres slutbrugere mulighed for frit at vælge at deltage i sådan handelspraksis ved at tilbyde et mindre personliggjort alternativ. Muligheden bør også omfatte alle eventuelle kilder til personoplysninger, herunder gatekeeperens egne tjenester samt tredjepartswebsteder, og bør fremlægges proaktivt for slutbrugere på en udtrykkelig, klar og ligetil måde. (37)På grund af deres stilling kan gatekeeperne i visse tilfælde begrænse erhvervsbrugernes mulighed for bruge deres onlineformidlingstjenester til at udbyde deres varer eller tjenester til slutbrugere på mere favorable vilkår, herunder i forhold til pris, via andre onlineformidlingstjenester. Sådanne begrænsninger har en betydelig afskrækkende virkning på erhvervsbrugerne af gatekeepere med hensyn til deres brug af alternative onlineformidlingstjenester, hvilket begrænser den frie markedsadgang platformene imellem, hvilket igen begrænser valgmulighederne i forhold til alternative onlineformidlingskanaler for slutbrugerne. For at sikre at erhvervsbrugere af gatekeeperes onlineformidlingstjenester frit kan vælge alternative onlineformidlingstjenester og differentiere betingelserne, hvorpå de tilbyder deres produkter eller tjenester til deres slutbrugere, bør det ikke være tilladt for gatekeepere at begrænse erhvervsbrugere i at differentiere de kommercielle betingelser, herunder prisen. En sådan begrænsning bør finde anvendelse på enhver foranstaltning med tilsvarende effekt, som f.eks. højere provisionssatser eller sletning af erhvervsbrugernes udbud fra listen. (38)For at forhindre yderligere styrkelse af deres afhængighed af gatekeepernes centrale platformstjenester bør disse gatekeeperes erhvervsbrugere frit kunne fremme og vælge den distributionskanal, de finder mest hensigtsmæssig til at interagere med de slutbrugere, som erhvervsbrugerne allerede har erhvervet via de centrale platformstjenester, som gatekeeperen udbyder. Omvendt bør slutbrugerne også frit kunne vælge tilbud fra sådanne erhvervsbrugere og at indgå aftale med dem enten via gatekeeperens centrale platformstjenester, hvis det er relevant, eller fra erhvervsbrugerens direkte distributionskanal eller en anden indirekte distributionskanal, som erhvervsbrugeren måtte benytte. Dette bør også gælde for salgsfremstød og indgåelse af aftaler mellem erhvervsbrugere og slutbrugere. Endvidere bør slutbrugernes mulighed for frit at hente indhold, abonnementer, artikler eller andet, som ikke er omfattet af gatekeeperens centrale platformstjenester, ikke være begrænset eller undermineret. Det bør navnlig undgås, at gatekeepere begrænser slutbrugernes adgang til og anvendelse af sådanne tjenester via en softwareapplikation på deres centrale platformstjeneste. For eksempel bør abonnenter på onlineindhold, der ikke er købt i forbindelse med download fra en softwareapplikation, eller som er købt i en softwareapplikationsbutik, ikke forhindres i at få adgang til sådant onlineindhold på en softwareapplikation på gatekeeperens centrale platformstjeneste, blot fordi det ikke er købt i forbindelse med en sådan softwareapplikation eller i en sådan softwareapplikationsbutik. (39)For at sikre et retfærdigt kommercielt miljø og beskytte den frie markedsadgang til den digitale sektor er det vigtigt at sikre erhvervsbrugernes ret til at give udtryk for bekymring med hensyn til uretfærdig adfærd fra gatekeeperes side over for de relevante administrative eller andre offentlige myndigheder. For eksempel ønsker erhvervsbrugerne måske at klage over forskellige former for urimelig praksis, såsom diskriminerende adgangsbetingelser, uberettiget lukning af erhvervsbrugerkonti eller uklare grunde til at fjerne produkter fra lister. Enhver praksis, der på nogen måde forhindrer muligheden for at give udtryk for bekymring eller udnytte klagemuligheder, f.eks. i form af fortrolighedsaftaler eller andre skriftlige vilkår, bør derfor forbydes. Dette bør ikke berøre erhvervsbrugernes og gatekeepernes ret til at fastsætte vilkår for brug i deres aftaler, herunder brug af retmæssige klagebehandlingsmekanismer, herunder enhver form for alternative tvistløsningsmekanismer eller særlige domstoles kompetencer i overensstemmelse med den respektive EU-ret eller nationale ret. Dette bør derfor heller ikke berøre den rolle, som gatekeepere spiller for bekæmpelsen af ulovligt onlineindhold. (40)Identifikationstjenester er altafgørende for erhvervsbrugere for at udøve deres virksomhed, eftersom de både giver dem mulighed for at optimere tjenester, i det omfang forordning (EU) 2016/679 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF tillader det, og for at skabe tillid til onlinetransaktioner, i overensstemmelse med EU-retten og national ret. Gatekeepere bør derfor ikke udnytte deres stilling som udbyder af centrale platformstjenester til at kræve, at deres afhængige erhvervsbrugere inkluderer nogen af de identifikationstjenester, som gatekeeperen selv udbyder, som led i det udbud af tjenester eller produkter, som erhvervsbrugerne udbyder til deres slutbrugere, hvis andre identifikationstjenester er tilgængelige for disse erhvervsbrugere. (41)Gatekeepere bør ikke begrænse slutbrugernes frie valg ved at gøre det teknisk umuligt at skifte over til eller abonnere på andre softwareapplikationer og tjenester. Gatekeepere bør derfor sikre, at der er frit valg, uanset om de er producenter af den hardware, hvormed sådanne softwareapplikationer eller tjenester tilgås, og bør ikke opstille kunstige tekniske barrierer for at gøre det umuligt eller uladsiggørligt at foretage et sådant skift. Den blotte medtagelse af et bestemt produkt eller tjeneste til slutbrugere, herunder i form af præinstallation, samt forbedring af de udbudte tjenester, såsom bedre priser eller kvalitet, udgør ikke i sig selv en barriere for at skifte. (42)De betingelser, hvorunder gatekeepere udbyder onlinereklametjenester til erhvervsbrugere, herunder både annoncører og udgivere, er ofte uigennemsigtige og uklare. Denne uklarhed hænger delvist sammen med nogle få platformes praksis, men skyldes også alene kompleksiteten ved vor tids programmeringsmæssige annoncering. Sektoren anses for at være blevet mere uigennemsigtig efter indførelsen af ny lovgivning til beskyttelse af privatlivets fred, og den forventes at blive endnu mere uklar, når tredjepartscookies fjernes, som annonceret. Dette medfører ofte, at annoncører og udgivere mangler oplysninger og viden om betingelserne for de reklametjenester, de har købt, og underminerer deres mulighed for at skifte til alternative udbydere af onlinereklametjenester. Endvidere vil omkostningerne til onlinereklame sandsynligvis blive højere, end de ville være i et mere retfærdigt, mere gennemsigtigt og åbent platformsmiljø. Disse højere omkostninger vil sandsynligvis afspejles i de priser, som slutbrugerne betaler for mange daglige produkter og tjenester, som afhænger af onlinereklame. Gennemsigtighedsforpligtelserne bør derfor kræve, at gatekeeperne giver de annoncører og udgivere, til hvem de yder onlinereklametjenester, oplysninger, når der anmodes derom, og for så vidt det er muligt, som giver begge parter mulighed for at forstå den pris, der er betalt for de forskellige reklametjenester, som er ydet, som led i den relevante reklameværdikæde. (43)En gatekeeper kan under visse omstændigheder spille en dobbeltrolle som udbyder af centrale platformstjenester, hvormed der ydes en central platformstjeneste til dens erhvervsbrugere, samtidig med at der konkurreres med de samme erhvervsbrugere om levering af de samme eller lignende tjenester eller produkter til de samme slutbrugere. Under sådanne omstændigheder kan en gatekeeper udnytte sin dobbeltrolle til at anvende data, der er genereret fra erhvervsbrugernes transaktioner på den centrale platform, til fordel for sine egne tjenester, som tilbyder lignende tjenester til dens erhvervsbrugere. Dette kan bl.a. være tilfældet, når en gatekeeper stiller en onlinemarkedsplads eller app-butik til rådighed for erhvervsbrugere, og samtidig tilbyder tjenester som onlineforhandler eller -udbyder af applikationssoftware til disse erhvervsbrugere. For at forhindre gatekeepere i nyde urimelig gavn af deres dobbeltrolle bør det sikres, at de afstår fra at anvende aggregerede eller ikke-aggregerede data, som kan indeholde anonymiserede data og personoplysninger, der ikke er offentligt tilgængelige, til at tilbyde de samme tjenester som til deres erhvervsbrugere. Denne forpligtelse bør gælde for gatekeeperen som helhed, herunder, men ikke begrænset til, den forretningsenhed, der konkurrerer med erhvervsbrugerne af en central platformstjeneste. (44)Erhvervsbrugere kan også købe reklametjenester fra en udbyder af centrale platformstjenester med henblik på at udbyde varer og tjenester til slutbrugere. Her kan det ske, at oplysningerne ikke er genereret på den centrale platformstjeneste, men udbydes til den centrale platformstjeneste af erhvervsbrugeren eller genereres ud fra dennes aktiviteter via den pågældende centrale platformstjeneste. I visse tilfælde kan den centrale platformstjeneste, der udbyder reklametjenester, have en dobbeltrolle, som formidler og som udbyder af reklametjenester. Følgelig bør den forpligtelse, der forbyder en gatekeeper med en dobbeltrolle at anvende data om forretningsbrugere, også gælde med hensyn til de data, som en central platformstjeneste har modtaget fra virksomheder med det formål at udbyde reklametjenester i relation til denne centrale platformstjeneste. (45)I relation til cloud computing-tjenester bør denne forpligtelse omfatte data, som gatekeeperens erhvervsbrugere har stillet til rådighed eller genereret i forbindelse med deres brug af gatekeeperens cloud computing-tjeneste eller gennem sin softwareapplikationsbutik, der giver slutbrugere af cloud computing-tjenester mulighed for adgang til softwareapplikationer. Denne forpligtelse bør ikke påvirke gatekeeperes ret til at anvende aggregerede data til at udbyde accessoriske dataanalysetjenester, forudsat at det sker i overensstemmelse med forordning 2016/679 og direktiv 2002/58/EF samt med de gældende forpligtelser i denne forordning vedrørende accessoriske tjenester. (46)En gatekeeper kan anvende forskellige midler til at fremme sine egne tjenester eller produkter på sin centrale platformstjeneste til skade for de samme eller lignende tjenester, som slutbrugerne kan opnå gennem tredjeparter. Dette kan bl.a. være tilfældet, når bestemte softwareapplikationer eller tjenester er installeret på forhånd af en gatekeeper. For at give slutbrugeren mulighed for at vælge bør gatekeeperne ikke forhindre slutbrugerne i at afinstallere softwareapplikationer, der allerede er installeret, på sin centrale platformstjeneste og dermed fremme deres egne softwareapplikationer. (47)De regler, som gatekeeperne fastsætter for distribution af softwareapplikationer, kan i visse tilfælde begrænse slutbrugernes mulighed for at installere og anvende tredjepartssoftwareapplikationer eller softwareapplikationsbutikker på den pågældende gatekeepers operativsystemer eller hardware og begrænse slutbrugernes mulighed for at få adgang til disse softwareapplikationer eller softwareapplikationsbutikker, der ikke er en del af den pågældende gatekeepers centrale platformstjenester. Sådanne restriktioner kan begrænse muligheden for udviklere af softwareapplikationer for at anvende alternative distributionskanaler og slutbrugernes mulighed for at vælge mellem forskellige softwareapplikationer fra forskellige distributionskanaler og bør ikke være tilladt, da det anses for urimeligt og sandsynligvis vil svække den frie markedsadgang for centrale platformstjenester. For at sikre at tredjepartssoftwareapplikationer eller softwareapplikationsbutikker ikke bringer gatekeeperens hardware eller operativsystems integritet i fare, kan den pågældende gatekeeper gennemføre forholdsmæssige tekniske eller kontraktlige foranstaltninger for at nå dette mål, hvis gatekeeperen kan påvise, at sådanne foranstaltninger er nødvendige og berettigede, og at der ikke findes mindre indgribende midler til at sikre hardwarens eller operativsystemets integritet. (48)Gatekeepere er ofte integreret vertikalt og tilbyder bestemte produkter eller tjenester til slutbrugere via deres egne centrale platformstjenester eller gennem en erhvervsbruger, over hvem de udøver kontrol, hvilket ofte fører til interessekonflikter. Dette kan bl.a. være situationer, hvor en gatekeeper tilbyder sine egne onlineformidlingstjenester via en onlinesøgemaskine. Når disse produkter eller tjenester tilbydes på den centrale platformstjeneste, kan gatekeeperne forbeholde sig en bedre stilling i forhold til deres egne udbud med hensyn til rangering, i modsætning til tredjeparters produkter, som også opererer på den samme centrale platformstjeneste. Dette kan f.eks. forekomme for produkter eller tjenester, herunder andre centrale platformstjenester, der er rangeret i resultaterne fra onlinesøgemaskiner, eller som er delvist eller helt integreret i resultaterne i onlinesøgemaskinerne, grupper af resultater inden for et bestemt emne, der vises sammen med resultaterne fra en onlinesøgemaskine, som behandles eller anvendes af bestemte slutbrugere som en tjeneste, der er forskellig fra eller supplerer onlinesøgemaskinen. Andre tilfælde omfatter softwareapplikationer, der distribueres via softwareapplikationsbutikker, eller produkter eller tjenester, som har fået en fremtrædende placering eller visning i et newsfeed på et socialt medie, eller produkter eller tjenester, der er rangeret i søgeresultater eller vises på en onlinemarkedsplads. Under disse omstændigheder har gatekeeperen en dobbeltrolle som formidler for tredjepartsleverandører og som direkte udbyder af gatekeeperens produkter eller tjenester. Disse gatekeepere har følgelig mulighed for direkte at underminere den frie markedsadgang for disse produkter eller tjenester på disse centrale platformstjenester til skade for erhvervsbrugere, der ikke er under gatekeeperens kontrol. (49)I sådanne situationer bør gatekeeperen ikke deltage i nogen som helst form for forskelsbehandling eller særbehandling i forhold til rangering på den centrale platformstjeneste, enten via retslige, kommercielle eller tekniske hjælpemidler, til fordel for produkter eller tjenester, som gatekeeperen selv tilbyder eller via en erhvervsbruger, over hvem gatekeeperen udøver kontrol. For at sikre at denne forpligtelse gælder, bør det også sikres, at de betingelser, der gælder for sådan rangering, generelt også er rimelig. Rangering omfatter i denne forbindelse alle former for relativ fremtrædende placering, herunder visning, vurdering, links eller stemmeresultater. For at sikre at denne forpligtelse gælder og ikke kan omgås, bør den også gælde for enhver foranstaltning, der kan have en tilsvarende effekt på forskels- eller særbehandlingen i rangeringen. De retningslinjer, der er vedtaget i henhold til artikel 5 i forordning (EU) 2019/1150, bør også fremme gennemførelsen og håndhævelsen af denne forpligtelse. (50)Gatekeepere bør ikke begrænse eller forhindre slutbrugernes frie valg ved at gøre det teknisk umuligt at skifte over til eller abonnere på andre softwareapplikationer og tjenester. Dette vil give flere udbydere mulighed for at tilbyde deres tjenester, og dermed i sidste ende give slutbrugeren flere valgmuligheder. Gatekeepere bør sikre, at der er frit valg, uanset om de er producenter af den hardware, hvormed sådanne softwareapplikationer eller tjenester tilgås, og bør ikke opstille kunstige tekniske barrierer for at gøre det umuligt eller uladsiggørligt at foretage et sådant skift. Den blotte medtagelse af et bestemt produkt eller tjeneste til forbrugere, herunder i form af præinstallation, samt forbedring af udbuddet til slutbrugere, såsom prisnedsættelser eller bedre kvalitet, skal ikke forstås således, at det udgør en forbudt hindring for at skifte.

(51)Gatekeepere kan hindre slutbrugernes mulighed for adgang til onlineindhold og -tjenester, herunder softwareapplikationer. Derfor bør der fastlægges regler for at sikre, at slutbrugernes ret til et åbent internet ikke bringes i fare af gatekeepernes adfærd. Gatekeepere kan også rent teknisk begrænse slutbrugernes mulighed for at skifte mellem forskellige udbydere af internetadgangstjenester, navnlig gennem deres kontrol over operativsystemer eller hardware. Dette fordrejer de lige konkurrenceforhold for internetadgangstjenester og skader i sidste ende slutbrugerne. Det bør derfor sikres, at gatekeepere ikke begrænser slutbrugernes muligheder for valg af udbyder af internetadgangstjeneste. (52)Gatekeepere kan også have en dobbeltrolle som udviklere af operativsystemer og fabrikanter af enheder, herunder enhver teknisk funktionalitet en sådan enhed måtte have. For eksempel kan en gatekeeper, der er fabrikant af en enhed, begrænse adgangen til nogle af funktionerne i denne enhed, såsom Near Field Communication (NFC)-teknologier og den software, der anvendes til denne teknologi, som kan være påkrævet, for at gatekeeperen og enhver potentiel tredjepartsudbyder kan levere en accessorisk tjeneste. En sådan adgang kan ligeledes være påkrævet for softwareapplikationer i forbindelse med de pågældende accessoriske tjenester for at kunne levere de samme funktionaliteter, som gatekeeperne tilbyder. Hvis en sådan dobbeltrolle udnyttes på en måde, der forhindrer alternative udbydere af accessoriske tjenester eller af softwareapplikationer til at opnå adgang på lige vilkår til det samme operativsystem, den samme hardware eller de samme softwarefunktioner, som er tilgængelige eller anvendes af gatekeeperen ved leveringen af accessoriske tjenester, kan dette underminere innovationen betydeligt hos udbydere af sådanne accessoriske tjenester samt valgmulighederne for slutbrugere af sådanne accessoriske tjenester. Gatekeeperne bør derfor være forpligtede til at sikre adgang på lige vilkår til, og interoperabilitet med, det samme operativsystem, den samme hardware eller de samme softwarefunktioner, som er tilgængelige eller anvendes til at levere accessoriske tjenester fra gatekeeperens side. (53)De betingelser, hvorunder gatekeepere udbyder onlinereklametjenester til erhvervsbrugere, herunder både annoncører og udgivere, er ofte uigennemsigtige og uklare. Dette medfører ofte, at annoncører og udgivere mangler oplysninger om effekten af en bestemt reklame. For yderligere at fremme rimeligheden, gennemsigtigheden og åbenheden for onlinereklametjenester, der udpeges i henhold til denne forordning, samt dem, der er fuldt integreret med andre centrale platformstjenester fra den samme udbyder, bør de udpegede gatekeepere give annoncører og udgivere, når der anmodes derom, gratis adgang til gatekeeperens præstationsmåleværktøjer og til de oplysninger, som er nødvendige for, at annoncører, reklamebureauer, der handler på vegne af en virksomhed, som indrykker annoncer, samt udgivere kan foretage en uafhængig verifikation af leveringen af de relevante onlinereklametjenester. (54)Gatekeepere drager fordel af adgang til store mængder data, som de indsamler, når de udbyder centrale platformstjenester og andre digitale tjenester. For at sikre at gatekeeperne ikke svækker den frie markedsadgang for centrale platformstjenester samt innovationspotentialet for den dynamiske digitale sektor ved at begrænse erhvervsbrugernes mulighed for at få overført deres data, bør erhvervsbrugere og slutbrugere have effektiv og øjeblikkelig adgang til de data, de har stillet til rådighed eller genereret i forbindelse med deres brug af gatekeeperens centrale platformstjenester i et struktureret, almindeligt anvendt og maskinlæsbart format. Dette bør også gælde for alle andre data på forskellige aggregeringsniveauer, der kan være nødvendige for effektivt at muliggøre sådan dataportabilitet. Det bør også sikres, at erhvervsbrugere og slutbrugere kan få overført disse data effektivt i realtid, f.eks. gennem applikationsprogrammeringsgrænseflader af høj kvalitet. Fremme af switching eller multihoming burde igen medføre flere valgmuligheder for erhvervsbrugere og slutbrugere og være et incitament for gatekeepere og erhvervsbrugere til innovation. (55)Erhvervsbrugere, der bruger store centrale platformstjenester fra gatekeepere og slutbrugere til disse erhvervsbrugere, leverer og genererer en stor mængde data, herunder data udledt af sådan brug. For at sikre at erhvervsbrugere har adgang til de relevante data, der genereres heraf, bør gatekeeperen på deres anmodning give uhindret adgang, uden beregning, til sådanne data. Sådan adgang bør også gives til tredjeparter, der er kontraheret af erhvervsbrugeren, og som fungerer som behandler af disse data for erhvervsbrugeren. Data, som leveres eller genereres af de samme erhvervsbrugere og de samme slutbrugere til disse erhvervsbrugere i forbindelse med andre tjenester, der leveres af den samme gatekeeper, kan være berørt, når dette er uløseligt forbundet med den relevante anmodning. Derfor bør en gatekeeper ikke anlægge nogen kontraktlige eller andre begrænsninger for at forhindre erhvervsbrugere i at få adgang til relevante data og bør give erhvervsbrugere mulighed for at indhente samtykke fra deres slutbrugere til at tilgå og hente sådanne data, hvor et sådant samtykke er påkrævet i henhold til forordning (EU) 2016/679 og direktiv 2002/58/EF. Gatekeepere bør også fremme adgang til disse data i realtid ved hjælp af passende tekniske foranstaltninger, som f.eks. gennem indførelse af programmeringsgrænseflader for applikationer af høj kvalitet. (56)Værdien af onlinesøgemaskiner for deres respektive erhvervsbrugere og slutbrugere stiger, i takt med at det samlede antal brugere stiger. Udbydere af onlinesøgemaskiner indsamler og gemmer aggregerede datasæt med oplysninger om, hvad brugerne har søgt efter, og hvordan de har interageret med de resultater, de har fået. Udbydere af onlinesøgemaskinetjenester indsamler disse data fra søgninger, der er foretaget på deres egen onlinesøgemaskinetjeneste og, hvis det er relevant, søgninger, der er fortaget på platforme tilhørende deres kommercielle partnere i tidligere led. Gatekeepernes adgang til sådanne data om rangering, forespørgsel, klik og vis er en vigtig hindring for markedsadgang og ekspansion, hvilket svækker den frie markedsadgang for onlinesøgemaskinetjenester. Gatekeepere bør derfor være forpligtede til at give adgang, på retfærdige, rimelige og ikkediskriminerende vilkår, til disse data om rangering, forespørgsel, klik og vis i relation til gratis og betalt søgning, som genereres af forbrugerne på onlinesøgemaskinetjenester, til andre udbydere af sådanne tjenester, således at disse tredjepartsleverandører kan optimere deres tjenester og gøre indsigelser mod de relevante centrale platformstjenester. Sådan adgang bør også gives til tredjeparter, der er kontraheret af en søgemaskineudbyder, og som fungerer som behandlere af disse data for søgemaskinen. Når en gatekeeper giver adgang til sine søgedata, bør gatekeeperen sikre beskyttelse af slutbrugernes personoplysninger med passende midler uden at forringe kvaliteten eller anvendeligheden af dataene betydeligt. (57)Navnlig gatekeepere, der giver adgang til softwareapplikationsbutikker, fungerer som en vigtig gateway for erhvervsbrugere, der forsøger at nå ud til slutbrugere. I betragtning af ubalancen i forhandlingspositionen mellem disse gatekeepere og erhvervsbruger