Nr. C 37/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.2.83 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets tolvte direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om 
omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: udgifter, der ikke giver ret til 
fradrag i merværdiafgiften 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 25. januar 1983) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 
77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter 
— Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg­
ningsgrundlag ('), særlig artikel 17, stk. 6, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 
77/388/EØF fastsætter Rådet udgifter, der ikke giver 
ret til fradrag i merværdiafgiften; 
visse udgifter, selv inden for rammerne af virksomhe­
dens normale drift, har karakter af endeligt forbrug; 
der kan ikke foretages en nøje kontrol af opdelingen 
mellem den erhvervsmæssige del og den private del; 
arten af disse udgifter indebærer, at der er risiko for 
misbrug eller skattesvig, for så vidt angår ikke blot 
afgiftspligtige indlændinge, men ligeledes afgiftsplig­
tige udlændinge, der har ret til tilbagebetaling af 
afgiften i en anden medlemsstat end den, hvor de har 
bopæl; 
i henhold til artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 
77/388/EØF giver udgifter, der ikke er af streng, 
erhvervsmæssig karakter, som for eksempel udgifter 
til luksusforbrug, underholdning eller repræsentation, 
under alle omstændigheder ikke adgang til fradrag; 
de fælles regler vedrørende de i førnævnte direktivs 
artikel 17, stk. 6, omhandlede udgifter har ikke til 
formål at ændre den generelle fradragsordning, der er en følge af Rådets første direktiv 67/227/EØF (2) og 
sjette direktiv 77/388/EØF, eller de andre tilfælde af 
udelukkelse fra fradragsret, der er en følge af sjette 
direktiv, særlig artikel 17, stk. 7, artikel 24, stk. 5, 
artikel 25, stk. 5, og artikel 26, stk. 4; 
det er nødvendigt at skabe større ensartethed i det 
beregningsgrundlag for opkrævningen af egne 
indtægter, der er fastsat i henhold til Rådets afgørelse 
70/243/EKSF/EØF/Euratom af 21. april 1970 angå­
ende udskiftning af medlemsstaternes finansielle 
bidrag med Fællesskabernes egne indtægter (3); 
harmoniseringen af de nationale bestemmelser vedrø­
rende udelukkelse fra fradragsret bidrager samtidig til 
en harmonisering af betingelserne for tilbagebetaling 
af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der 
ikke er etableret i indlandet, således som disse 
betingelser er fastsat i Rådets ottende direktiv 79/ 
1072/EØF(4) — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
1. Der gives ikke ret til fradrag for merværdiaf­
giften for udgifter til erhvervelse, fremstilling, import, 
leasing eller leje, anvendelse, ændring, reparation og 
vedligeholdelse af personbiler, lystfartøjer, privatfly 
eller motorcykler. 
Ligeledes giyes der ikke fradrag for merværdiafgiften 
for udgifter til leverancer (brændstof, smøremidler, 
reservedele o.s.v.) til eller .tjenesteydelser udført i 
forbindelse med sådanne transportmidler. 
Som personbil anses ethvert køretøj (herunder enhver 
form for anhænger) bortset fra sådanne som i deres 
konstruktion og udstyr er bestemt udelukkende til 
transport af varer eller til en anvendelse af industriel 
eller landbrugsmæssig karakter, eller som indeholder 
over ni siddepladser, føreren indbefattet. 
O EFTnr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. (2) EFT nr. 71 af 14. 4. 1967, s. 1301. 
O EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 19. 
(4) EFT nr. L 331 af 27. 12. 1979, s. 11. 
10.2.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 37/9 
2. De i stk. 1 omhandlede udelukkelser fra retten 
til at fradrage indgående merværdiafgift finder ikke 
anvendelse på transportmidler, 
a) der anvendes til personbefordring mod betaling; 
b) der anvendes til køreundervisning; 
c) der anvendes til udlejning; 
d) der indgår i en virksomheds drift. 
Artikel 2 
1. Der gives ikke ret til fradrag for merværdiaf­
giften vedrørende transportudgifter til forretnings­
rejser foretaget af den afgiftspligtige person og 
dennes personale; som »forretningsrejse« betragtes 
befordring af erhversmæssige årsager af den afgifts­
pligtige person eller dennes personale uden for virk­
somheden eller det sted, hvor de udøver deres 
erhverv. 
2. Den i stk. 1 omhandlede udelukkelse af retten til 
at foretage fradrag finder ikke anvendelse på trans­
portudgifter i forbindelse med befordring af virksom­
hedens personale mellem arbejdsstederne eller i 
forbindelse med opsamling af personalet fra deres 
hjem. 
Artikel 3 
1. Der gives ikke ret til fradrag for afgiften på 
udgifter til drikkevarer, kost og logi. 
2. Den i stk. 1 omhandlede udelukkelse af retten til 
at foretage fradrag for indgående afgift finder ikke 
anvendelse på: 
a) udgifter, som en afgiftspligtig person afholder 
vedrørende afgiftspligtig ydelse af logi, måltider, 
føde- og drikkevarer; 
b) udgifter vedrørende vederlagsfri logi på arbejds­
pladsen eller i virksomhedens lokaler til sikker­
heds-, vagt- eller tilsynspersonale. 
Artikel 4 
Der gives ikke ret til fradrag for afgiften vedrørende 
udgifter til receptioner, herunder udgifter til modtaze gelse af handelspartnere eller mere generelt personer 
uden tilknytning til virksomheden, samt udgifter til 
bygninger eller dele af bygninger eller deres udstyr, 
der hovedsagelig er bestemt til sådanne receptioner. 
Artikel 5 
Der gives ikke ret til fradrag for afgiften vedrørende 
udgifter til underholdning og luksusforbrug. 
Som udgifter til luksusforbrug betragtes udgifter, der 
ifølge deres art og størrelse ikke er normale driftsud­
gifter, og som vedrører goder, der normalt ikke er 
installeret som udstyr i bygninger. 
Artikel 6 
I artikel 13, del B, litra c), i sjette direktiv 
77/388/EØF ændres »i medfør af artikel 17, stk. 6« i 
medfør af tolvte direktiv .../.. ./EØF«. 
Artikel 7 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i 
kraft for senest den 1. januar 19 .. at efterkomme 
dette direktiv. 
Dette direktiv vedrører kun merværdiafgift på køb af 
goder eller tjenesteydelser, der er faktureret fra 
nævnte tidspunkt, eller indførsler, der er foretaget fra 
nævnte tidspunkt. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til 
de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder 
på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater 
herom. 
Artikel 8 
Bestemmelserne i artikel 17, stk. 6, andet afsnit, i 
sjette direktiv 77/388/EØF ophæves i hver enkelt 
medlemsstat fra og med iværksættelsen af nærvæ­
rende direktiv. 
Artikel 9 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.