DA    DA DA 
 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 1.4.2009 
SEK(2009) 417 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Ledsagedokument til 
 
HVIDBOG 
 
Tilpasning til klimaændringer:  et europæisk handlingsgrundlag 
  
Tilpasning til klimaændringer:  
en udfordring for EU's landbrug og landdistrikter  
{KOM(2009) 147 endelig} 
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Tilpasning til klimaændringer:  
en udfordring for EU's landbrug og landdistrikter  
1. INDLEDNING  
I de kommende årtier bliver la ndbruget påvirket af  klimaændringer, både globalt og i EU. 
Selv om EU's landbrug befinder sig på et højt teknisk udviklingsstade,  er klimaforholdene 
afgørende for, om det fortsat kan levere føde varer og bidrage med økosystemtjenester til det 
europæiske samfund. Europas landbrugere får et  stadig mere usikkert grundlag for deres 
produktions-, bedriftsforvaltnings - og investeringsstrategier.  
Klimaændringer er en af de mange faktorer , der former landbruget og landdistrikterne i 
Europa. Den virkning, klimaændringerne få r for EU's landbrugssektor, bestemmes af 
samfundsøkonomien, den internationale konkurren ce, den teknologiske u dvikling og politiske 
valg. Da størsteparten af EU's landarealer  forvaltes af landbrug erne, kan den fælles 
landbrugspolitik bidrage til at lette tilpasningen til de nye vilkår ved at hjælpe landbrugerne 
med at tilpasse deres produktion til de ændr ede klimaforhold og udvide deres udbud af 
økosystemtjenester afhængigt af arealforvaltningen.  
I hvidbogen "Tilpasning til klimaændringer"1 udstikkes der et europæisk handlingsgrundlag 
for at gøre EU mindre påvirkelig af klimaændr inger, idet vægten læ gges på at integrere 
tilpasningen i alle centrale EU-politikker og forbedre samarbejdet på alle myndigheds-niveauer.  
Dette dokument, som er komplementært til hvidbogen, giver en sammenfatning af 
klimaændringernes virkninger for EU's la ndbrug, analyserer behovene for tilpasning, 
beskriver følgevirkningerne for den fælles landb rugspolitik og ser på tænkelige retningslinjer 
for fremtidig handling. Det har til formål at sæ tte gang i en debat melle m medlemsstaterne og 
landbruget om, hvilke behov for tilpasning et pres  fra klimaet afføder, og hvilke opfølgende 
handlinger der skal til. 
2. K
LIMAÆNDRINGERNES STØRSTE PROBLEMER FOR LANDBRUGET I EU 
2.1. Indvirkning på landbrugsproduktionen 
Klimaændringerne kommer til at indvirke på de bi ofysiske processer, der ligger til grund for 
landbrugssystemerne, på meget kompleks måde, idet  der forskellige steder i EU bliver både 
positive og negative virkninger. Højere koncentration af CO 2 i atmosfæren, højere 
temperaturer samt ændringer i nedbørsmønstrene, både på årsbasis og fo r de enkelte årstider, 
og i ekstreme vejrbegivenhede rs hyppighed får virkninger for fødevareprodukternes mængde 
og kvalitet, produktionens stabilitet og landbruge ts naturlige miljø. Klimavariationer får 
følger for de disponible vandressourcer, foreko msten af skadedyr og sygdomme samt jordens 
                                                 
1 KOM(2009) 147. 
 
DA 3   DA beskaffenhed, hvilket ændrer væsentligt på vilk årene for dyrkning af jorden og opdræt af dyr. 
I ekstreme tilfælde kan ødelæggelse af landbr ugsøkosystemet betyde omdannelse til ørken, så 
de pågældende arealers produktions kapacitet går fuldstændig tabt. 
På kort sigt er ekstreme ve jrbegivenheders hyppighed og st yrke og årstidsvariationer i 
nedbørsmønstrene de faktor er, der ventes at få de alvorligste følger for landbruget. Der regnes 
med store geografiske variati oner i klimaforholdene i løbe t af det 21. århundrede. Nogle 
områder bliver på én gang påvirket både negativt og positivt, men nettoresultatet kendes ikke, da der kun foreligger begrænset viden om, hvorda n afgrøderne reagerer på klimavariationer. 
Klimaændringer er ganske vist en global proc es, men den har varierende lokale virkninger.  
Den samlede nettovirkning for bedrifternes aktiv iteter vil variere fra sted til sted i EU og 
mellem bedriftstyperne inden for den enkelte region.  
Bilag 1 indeholder en sammenfatning af klimaæ ndringernes vigtigste aspekter og største 
virkninger i forskellige dele af EU. 
Afgrøder 
Nogle aspekter af klimaændringer såsom højer e temperaturer, kraftigere fotosyntese som 
følge af mere CO
2 i luften og længere vækstsæson kan have en moderat positiv indvirkning på 
produktiviteten af markafgrøder  i nogle områder, i hvert fald frem til midten af århundredet. I 
EU's nordlige egne kan der blive tale om højere udbytter og større valg mellem mulige 
afgrøder, men disse fordele vil kun vise sig ved små temperaturstigninger og er meget usikre. 
Yderligere opvarmning vil være mere og mere skadelig, da planternes vækst og udbytte 
bestemmes af temperaturtærskler på bestemte  stadier i forplantnings cyklussen. Fremrykning 
af den vegetative periode kan indvirke nega tivt på kernefyldningen og -kvaliteten. 
Der må forventes en række negative  virkninger af større variatione r i nedbøren fra år til år og 
dens fordeling på årstiderne. Der ventes mindre nedbør om sommeren i det sydlige EU og 
mere nedbør om vinteren i det centrale og  nordlige EU. Ekstreme  vejrforhold såsom 
hedebølger og tørkeperioder kan skade produkti onen betydeligt, især hvis de indtræffer i 
afgrødernes kritiske vækstfaser.  
Produktion af grøntsager  er meget følsom over for vandmangel og selv ret små afvigelser fra 
det optimale temperaturinterval, og den er de rfor meget sårbar over for klimaændringer. 
For flerårige afgrøder  udgør ekstreme vejrbegivenheder en alvorlig risiko, da de kan påvirke 
produktionskapaciteten i flere år. Permanente kulturer påvirkes også  i form af, at de 
fænologiske faser rykkes frem, men der er i modsætning til markafgrøderne ikke mange 
muligheder for tilpasning ved at ændre på planlægningen af driften. 
Mange frugttræer  risikerer frost om foråret under blomst ringen, og vintertemperaturen spiller 
en vigtig rolle for produktiviteten. Da varmer e temperaturer vil fremskynde både datoen for 
sidste nattefrost om foråret og blomstringsdatoen, vil risikoen for skader formentlig være stort set uændret. Risikoen for skader som følge af tidlig frost om efteråret vil antagelig blive 
mindre, mens behovet for vand ventes at blive større. Skadedyr og sygdomme ventes at blive 
et større problem.  
I vin
sektoren består virkningerne i større risiko for frost, korte re modningstid, tørkestress, 
som kan være til stor skad e under modningen, og ændrede sk adedyrs- og sygdomsmønstre. 
Det område i Europa, som er egnet til vin-  og olivenproduktion, vil muligvis få større 
 
DA 4   DA udbredelse i nordlig og østlig retning. Inde n for de nuværende produktionsområder regner 
man med mere svingende frugtproduktion. 
Husdyr  
Mere tørt vejr og højere temp eraturer vil påvirke husdyrbrug på  flere forskellige måder, som 
bl.a. påvirker dyresundhed og dyrevelfærd. Klim aændringers virkninger for husdyrsektoren er 
meget kompleks, da der i EU findes ma nge forskellige produktionssystemer.  
Opvarmning og ekstreme vejrbegivenheder, f.ek s. hedebølger, kommer til at indvirke direkte 
på dyresundhed, tilvækst og output og på forplant ningen. Der bliver også tale om indirekte 
virkninger som følge af æ ndringer i græsganges og fode rafgrøders produktivitet og 
dyresygdommes udbredelse.  
Man påregner stærkt negative virkninger for ekstensive græsningssystemer, hvor 
vejrforholdene direkte bestemmer, om de r er foder og læmuligheder til rådighed. I 
middelhavsegnene vil højere temperaturer og mindre nedbør om sommeren føre til en 
afkortning af græsningsperioden og en lavere produktion af foder af ri ngere kvalitet. I de 
nordvestlige fugtige områder kan en moderat opv armning dog være til fo rdel for husdyrbrug 
på kort og mellemlang sigt, da græs gangenes produktivitet forøges.  
2.2. Økonomiske virkninger af  klimarelaterede risici 
Der er på EU-plan ikke konstateret nogen korrela tion mellem de sidste årtiers opvarmning og 
de generelt højere udbytter.  Virkningerne af forbedringe r inden for teknologi og 
bedriftsforvaltning og en stadig tilpasning af landbrugsdriften har hidtil været langt større end 
virkningerne af klimaændringer.  Siden århundredskiftet er der dog blevet større variation i 
udbytterne som følge af ekstreme vejrbegivenh eder såsom den tørre og varme sommer i 2003 
og forårstørken i 2007. 
Ifølge de fleste vurderinger skulle de forven tede gennemsnitlige ændringer i de klimatiske 
variable i EU generelt blive t il gavn for landbrugsproduktionen i de næste tre årtier. Dog må 
der forventes flere og flere negative virkninger som følge af ekstreme vejrbegivenheder 
allerede inden midten af århundredet. Ekstreme  klimaforhold kan ikke blot gribe ind i den 
årlige produktion, men også få alvorlige følger for bedrifternes infrastruktur og dermed påføre 
dem økonomiske tab. 
Prognoserne for klimaændringerne virkninger fo r landbrugets produktivitet og priser er 
ganske vist usikre, men man må regne med, at flere og større ekstreme begivenheder vil gøre 
landbrugsproduktionen mere svingende på gru nd af en nedgang i udbuddet, som skyldes 
vejret. Selv om virkningerne for landbrugernes  indkomst i den sidste ende afhænger af mange 
faktorer, fx. den globale markedssituation og st øtte via politikker, kan en øget sandsynlighed 
for fejlslagen produktion gøre den økonomiske situ ation mere usikker for landbrugere, der 
bliver berørt af ekstreme vejrbegivenheder. 
2.3. Andre klimarisici for landdistrikterne 
Landdistrikterne påvirkes af klimaændringern e på mange andre måder end ved de direkte 
virkninger for landbruget. Der er bl.a. tale om større risiko for oversvømmelser, især i de 
centrale og nordlige egne, og risiko for infras trukturskader som følge af andre ekstreme 
vejrbegivenheder. Større kamp  om vandressourcerne til forskellige anvendelser kommer også 
til at berøre landdistrikt ernes befolkning og økonomi. 
 
DA 5   DA Mange steder på landet spiller  skovøkosystemer og skovbrug en vigtig rolle. Klimaændringer 
vil give større risiko for skader som følge af  storm, brand og skade dyrs- og sygdomsangreb og 
dermed lavere vækst og vedproduktion. Det kommer til at gå ud over skovbrugets økonomiske levedygtighed, især sydpå, og skovenes evne til at tjene miljøet, fx ved at binde 
kuldioxid.  
En tendens hen imod mindre sne om vinteren i bjergområder vil få negative følger for 
vinterturismen og de landdistrikter, hvis økonomi afhænger af turistindtægter. Det kan også 
blive tilfældet for områder med truende vandmangel, mens et varmere klima kan åbne nye turistmuligheder for landdistri kter i andre dele af EU.  
2.4. Tilpasningsevne, sårbarhed og regionale forskelle 
Tilpasning til vejrforholdene har al tid været en del af forvaltningen af en bedrift, og til en vis 
grad følger tilpasning til klimaændringer de samme princi pper som tilpasningen til de 
kortvarige udsving. Tilpasningen af dyrkningsmetode r og bedriftsstrategier  er allerede i gang, 
men i de kommende årtier vil klimaændringernes  størrelse måske kræve større tilpasninger 
end, hvad mange landbrugere magter.  
Inden for EU's område er der stor forskel på , hvor sårbart landbruget er, da det afhænger af, 
hvor udsat det er for klimaændringer, og hvordan dets socioøkonomiske stilling er. 
Landbrugernes tilpasningsevne påvirkes af  den aktuelle agroøkologiske situation og 
landbrugernes erfaring i at håndtere ændrede vilk år. Blandt de socioøko nomiske faktorer, der 
er bestemmende for modsta ndskraften, er følgende:  
– Bedriftens kendetegn, dvs. produktionens art,  bedriftens størrelse og driftsmåden  
– Spredningen på afgrøde- og husdyrsystemer og tilstedeværelsen af andre indkomstkilder 
– Adgang til information, viden og kunnen, so m er relevant for klimaændringer og 
tilpasningsløsninger; konsulenttjenesternes rolle i tilpasningen 
– Den generelle socioøkonomiske situation; landbr ugere, der har begrænsede ressourcer eller 
bor afsides, er de mest sårbare 
– Adgang til eksisterende teknologi og infrastrukturkapacitet.  
Den ujævne fordeling af klimaændringernes virkninger ventes at øge forskellen mellem 
regionerne og fremhæve EU-l anddistrikternes økonomiske u lighed. På lang sigt kan 
klimapåvirkninger føre til, at landbruget i nogle dele af EU marginaliseres yderligere eller 
endda helt må opgives, mens andre dele oplev er en forbedring af landbrugets vilkår og 
indkomster. Det kan få væsentlige følger for landskabet og biodiversiteten og påvirke EU-
regionernes generelle udvikling.  
2.5. Globale virkninger for landbr ug og fødevareforsyninger  
Klimaændringer er endnu en facet af de n globale udfordring, det er at øge 
landbrugsproduktionen i takt med den forventede befolkningstilvækst, således at fødevareforsyningerne og eksistensmulighedern e på landet bliver sikret og der samtidig 
opretholdes en høj miljøbeskyttels esstandard over hele verden.  
 
DA 6   DA På de lavere breddegrader, hvor  de fleste udviklingslande lig ger, vil selv en beskeden 
temperaturstigning føre til lavere og mere svingende udbytter og dermed skabe tvivl om 
fødevareforsyningerne lokalt. De negative vi rkninger for udbytterne i landbruget bliver 
forstærket af hyppigere ekstreme vejrbegivenhe der. Det vil formentlig øge afhængigheden af 
fødevareimport og udsætte en større  befolkning for risiko for hungersnød.  
På de højere breddegrader ventes produktivite tsforøgelser at dominer e i de førstkommende 
årtier. Trods de regionale produktionsforandrin ger vil den samlede fødevareproduktion ikke 
være truet i de første 20-30 år, og den ve ntes at kunne holde tr it med den stigende 
efterspørgsel fra den voksende befolkning på jorden. I de fore liggende fremskrivninger er der 
dog ikke altid taget fuldt hensyn til alle risici for ekstreme vejrbegivenheder og  skadedyrs- og 
sygdomsangreb, som kan tænkes at forværre de t aktuelle billede af, hvordan klimaet vil 
påvirke produktiviteten i såvel ilande som ula nde. Desuden vil der fra midten af århundredet 
muligvis indtræde et fald i den globale landbrugsproduktion. 
Kombinationen af ændringer i la ndbrugsproduktionens pote ntiale i forskellig e dele af verden 
og hyppigere ekstreme begivenheder kan tænkes at medføre større udsving i produktionen og 
således medvirke til mere svingende priser  og ændringer af handelsstrømmene.  
3. TILPASNING AF EU' S LANDBRUG TIL KLIMAÆNDRINGER  
Foranstaltninger til tilpasning af  landbruget kan være teknologiske løsninger, justering af 
bedriftsforvaltningen og -strukturerne og politi kændringer, som f.eks. tilpasningsplaner. På 
kort sigt kan tilpasning på bedriftsniveau vise  sig at være tilstrækkelig , men på længere sigt 
bliver en tilpasning i form af teknologi- og strukturændringer påkrævet. Det forudsætter 
planer og strategier, der bygger på en an alyse af lokale og regionale forhold. 
3.1. Tilpasning på bedriftsniveau  
Afgrødemønstre, bedriftsforva ltningspraksis og arealudnyttels e er i stadig forandring over 
hele EU, til dels som reaktion på klimavariati oner. De enkelte bedrifter foretager sådanne 
tilpasninger for at øge produktiviteten og kl are sig under de herskende vejrforhold, og 
grundlaget er landbrugernes aktuelle viden og er faring. I de kommende årtier kan det være, at 
tilpasningen må gå videre end blot en justering af gængs praksis. Blandt tilpasningsløsninger 
på kort og mellemlang sigt kan nævnes følgende:  
– Justering af den tidsmæssige planlægning af dr iften, f.eks. valg af dato for udplantning, 
såning og behandling. 
– Tekniske løsninger såsom besky ttelse af frugtplantager mod fr ostskader eller forbedring af 
udluftnings- og køleanlæg i stalde mv. 
– Valg af afgrøder og sorter, de r passer bedre til den forventede vækstsæsons længde og 
vandmængde, og som bedre modstår de nye temperatur- og vandforhold. 
– Tilpasning af afgrøder ved hj ælp af den eksisterende ge netiske diversitet og nye 
bioteknologiske muligheder. 
– Effektivisering af skadedyrs- og sygdomsbeskyt telsen, f.eks. ved be dre overvågning, mere 
differentieret sædskifte og integr erede plantebeskyttelsesmetoder. 
 
DA 7   DA – Mere effektiv udnyttelse af vandet i form af mindre vandspild, bedre vandingspraksis samt 
genbrug og opsamling af vand. 
– Bedre forvaltning af jorden ved forbed ring af dens vandbindende evne samt 
landskabsforvaltning fx ved at bevare la ndskabstræk, der giver dyrene beskyttelse. 
– Indførelse af mere varmetålende husdyrracer og  tilpasning af fodringsmønstret for dyr, der 
udsættes for varmestress. 
Disse løsninger kan hver især eller i kombin ation i betydeligt omfang modvirke de ugunstige 
klimaændringer og drage nytte af  de positive. Mange af di sse tilpasningsmuligheder kan 
landbrugerne udnytte allerede i dag eller i den nærmeste fremtid, forudsat at de har den 
fornødne viden og vejledning. Klimarelatered e risici er dog kun én parameter for 
landbrugernes valg, som bygger på mange a ndre socioøkonomiske og markedsmæssige 
overvejelser. 
Det bliver vanskeligere at klar e de voldsomme klimaudsving end at tilpasse sig til en mere 
gradvis ændring i gennemsnitsklimaet. Der skal således formentlig ofres større opmærksomhed på, at landbrugspr oduktion og -indkomst holdes stab il og upåvirk et i sårbare 
regioner. Det kan blive nødvendigt at diversifi cere driften og indtægtskilderne, hvilket vil 
kræve mere grundlæggende ændringer i bedrif tsstrukturen og i nogle tilfælde yderligere 
investeringer. 
3.2. Tilpasning på sektorniveau 
Efterhånden som virkningerne af klimaændri ngerne bliver voldsommere, vil grænsen for 
bedrifternes egne tilpasningsmuligheder bliv e nået. Der kan blive behov for sektordækkende 
initiativer, som bliver styret af myndighederne, og som er særlig udformet til de regionale og lokale måder at drive landbrug på, for at sætte gang i tilpasningstiltag, der dækker bredere og 
er bedre koordineret, og for at undgå uhe nsigtsmæssig tilpasning, der kan få alvorlige 
virkninger for miljøet og økonomiske konsekvenser. 
Der kan inden for nationale og regionale stra tegier skabes en sammenhængende ramme for 
tilpasningerne. EU's medlemsstater befinder sig på forskellige trin på vej mod nationale tilpasningsstrategier, som også omfatter landbruget. Tilpasningsstrategier kan henlede landbrugernes opmærksomhed på, hv ilke ændringer der kan forven tes, tilskynde til omgående 
handling og gøre det lettere at finde hens igtsmæssige varige løsninger. Landbrugets 
arbejdsgivere og arbejdstagere kan yde et bidr ag til sådanne strategier og bør inddrages i 
processen.  
Tilpasning på sektorniveau ka n omfatte følgende tiltag:  
– Udpegning af, hvilke områder og sektorer der er sårbare, og vurdering af, om 
klimatendenserne gør det nødvendigt og hensigts mæssigt at skifte til andre afgrøder og 
sorter.  
– Støtte til landbrugsforskning og forsøgsprodukti on med henblik på valg af den bedste 
afgrøde og udvikling af de bedste  sorter til de nye vilkår.  
– Opbygning af tilpasningsevne ved at skabe opmærksomhed og levere relevant 
driftsøkonomisk information og rådgivning. 
 
DA 8   DA – Flere investeringer i at effektivisere va ndingsinfrastrukturen og udvikle teknologi til 
udnyttelse af vandet samt forvaltning af vandressourcerne.  
– Udarbejdelse af vandingsplaner, der bygger på en omhyggelig vurdering af konsekvenser, 
fremtidige vandressourcer og forskellige bruge res vandbehov samt af vejning af udbud mod 
efterspørgsel. 
– Udvikling af risiko- og kris estyringsinstrumenter til håndtering af de økonomiske 
konsekvenser af klimainducerede begivenheder. 
Planlægning og rådgivning på se ktorniveau er påkrævet, da nogle af foranstaltningerne om 
tilpasning til de nye klimaforhold ventes at blive bekostelige og kræve betydelige investeringer fra landbrugernes side . Desuden kan det forekomme, at nogle 
tilpasningsforanstaltninger er med til at opretho lde landbrugernes indkomst på længere sigt, 
mens de indebærer en større ri siko på kort sigt. Eksempelvis vil indførelse af nye  sorter eller 
afgrøder kræve særlig teknologi eller markedsfør ing, som først bærer frugt efter en vis tid.  
Planlægning af tilpasningen er ikke ligetil, da klimaets udvikling og de specifikke lokale 
virkninger er usikre, så det bliver vanske ligt at finde frem til de optimale ændringer i 
landbrugssystemerne. Planlægning af tilpasningern e vil kun lykkes, hvis den begynder tidligt 
og er fleksibel nok til at tage højde for usikkerheden.  
4. D
EN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIKS BIDRAG TIL TILPASNINGERNE  
Den forventede klimaudvikling kan medføre, at nogle af den fælles landbrugspolitiks mål - 
sikkerhed for tilstrækkeligt med fødevarer ti l rimelige priser, medvirken til at holde 
landbruget og landdistrikterne i live og fremme af miljøvenlige produktionsmetoder - ikke 
nås. Det centrale mål for tilpasningen af EU's landbrug er at sikre, at det kan modstå klimavariationer, at landbr uget og landdistrikterne er so cioøkonomisk levedygtige, og at 
målene for miljøbeskyttelse holdes for øje.  
Som den fælles landbrugspolitik ser ud i dag, gi ver den landbrugerne sikkerhed for en vis 
basisindkomst og opstiller desu den en ramme for bæredygtig fo rvaltning af det naturlige 
miljø, som landbruget drives i. Ved at skifte fra produktionsbestemt støtte til afkoblet støtte er 
landbrugerne blevet i stand til at reagere på krav udefra , signaler fra markedet og 
klimaændringer. Politikken for udvikling af landdist rikter stiller en række foranstaltninger til 
rådighed for medlemsstaterne, som de kan benytte ti l at yde målrettet støtte til aktiviteter, der 
medvirker til tilpasning til klimaændringer. 
"Sundhedstjekket" af den fælles landbrugspolitik er  endnu et skridt i retning af et bæredygtigt 
landbrug med særlig vægt på afbødning og tilpas ning til klimaændringer, vandforvaltning og 
beskyttelse af biodiversiteten, so m der er afsat yderligere landdi striktsudviklings midler til. 
For EU og medlemsstaterne er det en udfordring og en lejlighed til frem  til 2013 at udnytte de 
disponible værktøjer i den fælles landbrugspoli tik bedst muligt til at støtte tilpasningen. 
 
DA 9   DA 5. RETNINGSLINJER I EN TILPASNINGSSTRATEGI FOR LANDBRUGET  
5.1. Prioritering af "no regret-foranstaltninger"  
Stillet over for den uundgåelige usikkerhed vil pr ioritering af "no regret -løsningsmodeller" for 
tilpasningstiltag sikre den størst mulige omkostningseffektivitet. Det er løsningsmodeller, der bidrager til at imødegå en lang række sand synlige ændringer og samtidig indebærer 
socioøkonomiske eller miljømæssige fordele. Det består i landbrugssektoren i at gøre 
landbrugets økosystemer mere modstandsdygtige via en mere bæredygtig udnyttelse af 
naturressourcerne, især vand og jord. Ved at be skytte det grundlag af naturressourcer, som 
landbruget er afhængigt af, kan sektoren bedr e opbygge modstandsevne mod klimaændringer. 
En sådan respons vil betyde, at de forvaltnin gsmæssige beslutninger i de kommende årtier 
ikke underminerer evnen til at imødegå potentielt kraftigere virkninger senere i århundredet.  
Som anført i hvidbogen "Tilpasning til klimaændr inger: et europæisk handlingsgrundlag" er 
det også nødvendigt at vurdere, hv ilke vandforvaltningskrav der sk al indarbejdes yderligere i 
den fælles landsbrugspolitiks relevante instrumenter. Der kan også indgå 
tilpasningsforanstaltninger for landbruget i medlemsstaternes gennemførelse af vandrammedirektivet og oversvømmelsesdirektivet. 
5.2. Styrkelse af landbrugets rolle som yder af økosystemtjenester 
På baggrund af klimaændringernes forvente de indvirkning på de hydrologiske systemer, 
habitaterne og biodiversiteten i Europa kommer opretholdelse af økosystemer gennem 
forvaltning af landbrugsjorden til at udgøre et vigtigt bidrag til den samlede modstandsdygtighed over for klimaændringer.  Landbruget kan ekse mpelvis tage del i 
forvaltningen af afvandingsområder, beskytte lsen af habitater og biodiversitet samt 
opretholdelsen og genskabelsen af et multifunkti onelt landskab. Bl.a. er det muligt at fremme 
migration af arter ved etableri ng af net af vildtkorridorer tværs over landbrugsjorden og at 
udnytte græsningsarealers vandreservoirkapacite t til at mindske oversvømmelsesrisikoen. 
Landbrugets muligheder for at tilbyde sådan "g røn infrastruktur" kunne erkendes og styrkes 
yderligere. 
De aktuelle agroøkologiske foranstaltninger br inger dette mål nærmer e virkeliggørelse, men 
giver måske ikke altid en t ilstrækkelig forbedring af de indbyrdes forbindelser mellem 
områder, hvor biodiversiteten beskyttes. I den forbindelse må en udvidelse af foranstaltninger 
til udvikling af landdistrikterne, så de dækker et større område end den enkelte bedrift, anses 
for at kunne medvirke til en gunstig tilpasning. 
5.3. Forbedring af landbrugsinfra strukturens modstandsevne 
Landbruget er som produktionssystem afhængigt af faste anlæg (f.eks . udstyr, bygninger og 
maskiner) og infrastruktur, som kan påvirkes  af ekstreme begive nheder. De potentielle 
økonomiske tab som følge af sådanne begivenhede r kan blive et alvorligt problem i sektoren, 
især fordi de faste anlæg inden for landbruget har stor værdi sammenholdt med årsgennemsnittet for output og indkomst. Det er derfor nødvendigt  at gøre mere for 
forebyggelse og at udvikle instrumenter, der er re gionalt tilpasset til at afhjælpe eventuelle 
skader.  
 
DA 10   DA 5.4. Udvikling af synergi mellem tilpasning og afbødning  
Landbruget udgør en betydelig kilde til emissioner af lattergas og methan, som bidrager til 
den globale opvarmning. I EU kan landbruget være  med til at mindske klimaændringerne ved 
at reducere sine emissioner, ved at levere vedvarende energi og bioprodukter og ved at 
oplagre kulstof i landbrugsjorden.  
Hvis man på én og samme tid ønsker at minds ke udledningen af drivhusgasser og håndtere 
klimaændringer, bliver det nødvendigt at opnå den størst mulige synergi mellem tilpasning og 
mindskelse. Man er nødt til at finde frem til og stimulere foranstaltninger, der har begge fordele, nemlig nedsætter landbrugets udledning er og øger dets modstandsevne. Det kan bl.a. 
være måder at bearbejde jorden på, som er med til at fastholde og øge jordens indhold af organisk kulstof, samt beskyttelse og forva ltning af græsgange. Økologisk landbrug har via 
sine effektive næringsstofkredsløb og jo rddyrkningsmetoder mulighed for at afbøde 
klimaændringer, og da økologisk landbrug ofte indebærer større diversitet og kræver større 
viden om, hvordan dets økosystem fungerer, v il det også bedre kunne tåle klimaændringer.  
Der bør i beslutninger om, hvilke foranstaltning er der er hensigtsmæssige, tages højde for 
eventuelle konflikter mellem forskellige måls ætninger, og det kan i nogle tilfælde være 
nødvendigt at indgå kompromiser. Medlemsst aterne har mulighed for at anvende 
landdistriktsudviklingsmidler  til gennemførelse af så danne foranstaltninger.  
5.5. Forbedring af landbrugernes tilpasningsevne 
En forbedring af landbrugernes tilpasningsevne  er en afgørende foru dsætning for en varig 
tilpasning af landbruget. At give landbruge rne og ansatte i landbrugssektoren mere 
information og rådgivning om klimaspør gsmål er centralt for motivation og 
omstillingsparathed. Der er flere måder at gøre det på, fx specifikke kurser, fagpresse og brug af kommunikationsteknologi. Det er også vigtigt at inddrage klimaændri nger i uddannelsen af 
unge landmænd, arbejdstagere i landbruget, elever og lærlinge . Bedriftsrådgivningen vil 
kunne udbygges, så den bliver et middel til fo rmidling af regionsspecifikke oplysninger og 
konkrete tilpasningsløsninger og dermed giver la ndbrugerne et bedre grundlag for at reagere 
på fremtidige ændringer.  
De foranstaltninger, der er vedtaget i fo rbindelse med sundhedstjekket af den fælles 
landbrugspolitik, giver yderligere muligheder for inden for politikken for udvikling af 
landdistrikter at finansiere formid lings- og uddannelsesprogrammer og udnytte 
bedriftsrådgivning. 
5.6. Fremme af samarbejdet mellem medlemsstaterne 
Der må tilskyndes til udarbejdelse af nationa le og subnationale progr ammer og definering af 
en politik for tilpasning til klimaændringer.  Udveksling af tilgange, erfaringer og bedste 
praksis mellem medlemsstaterne om mulighede rne for tilpasning i landbrugssektoren kan 
fremme de driftsmetoder og produktionssyst emer, der passer bedst til den forventede 
klimaudvikling. Der bliver i slutningen af 2009 nedsat en teknisk arbejdsgruppe for landbrug, 
som skal støtte den styringsgruppe for vir kninger og tilpasning, som foreslås oprettet i 
hvidbogen. 
I det clearingcenter, som Kommissionen har tage t initiativ til at oprette , og som skal fungere 
som platform for udveksling af information om klimaændringernes virkninger og svage 
 
DA 11   DA punkter, er der nødt til at være en særlig af deling, hvor medlemsstaterne  kan dele oplysninger 
om fremskridt, projektresultater og be dste praksis i landbrugssektoren.  
5.7. Mere forskning i klima og landbrug  
Planlægningen af landbrugets tilpasning kan ikke bygge alene på viden om de globale 
klimamønstre, men behøver detaljeret info rmation om regionale virkninger og en 
meningsfyldt vurdering af tilpasningsmulighe derne og deres gennemførlighed på lokalt 
niveau og bedriftsniveau. Det er helt afgøren de at forbedre og forfine den rumlige og 
tidsmæssige opløsning af vurderingerne af de forventede klimavirkninger og sårbarheden og 
at opnå bedre kendskab til, hvordan landbrug og klim a gensidigt påvirker hinanden. I en nylig 
meddelelse fra Kommissionen om EU's landbrugsforskning2 gøres der rede for, hvilke behov 
der er for EU-forskning og -innovation i klimaændr inger, og hvilken retning den skal tage, 
herunder behov og retningslinjer på landbr ugsområdet. Den Stående Komité for 
Landbrugsforskning har udpeget klimaændringer som et  prioriteret område og påpeget, at der 
er betydelig mangel på samordning af forskni ngen på europæisk plan. Der er nedsat en 
arbejdsgruppe bestående af nationale ledere  af programmer, som skal se på, hvordan 
klimaændringer påvirker landbruget, og hvordan landbruget hensigtsmæssigt kan tilpasse sig 
til disse virkninger og afbøde dem. 
Desuden er et integreret kends kab til virkningerne af klim aændringer på la nddistrikternes 
økonomi og samfund vigtigt, eftersom områder på landet bliver udsat for større klimarisici og 
store dele af EU's landdistrikter har en multifunktionel økonomi. Man kunne således styrke 
socioøkonomisk forskning i klimaproblemerne og deres indvirkning på  landdistrikternes 
bæredygtighed. 
Klimaproblemerne fremhæver igen behovet for at videreføre landbrugsforskningen på EU-
plan og nationalt plan, fx udvikling af afgrøder, so rter og besætninger, der er bedre tilpasset til 
fremtidens vilkår. Afbødning har også brug for at b live understøttet af en forskningsindsats, så 
der kan innoveres og udvikles egnet teknologi, som er til at betale. Den nært forestående 
midtvejsevaluering af syvende forskningsrammepr ogram byder på en lejlighed til at revurdere 
balancen mellem den tematiske prioritering, og i den forbindelse kan spørgsmålet om støtte til klima- og landbrugsforskning blive taget op. 
Det er vigtigt at løse problemet med at inte grere forskningsresultater fra fysik og agronomi 
med landbrugernes lokalviden i udvikling af robuste  tilpasningsstrategier, som i en bred vifte 
af klima- og socioøkonomiscenarier kan minimere  klimaændringernes negative virkninger. 
Bedriftsrådgivningssystemet kan i denne henseende blive et vigtigt værktøj. 
Det er også vigtigt at styrke de  regionale institutioners evne til at anvende hensigtsmæssige 
værktøjer i klimaændringsspørgsmålet. Etab lering af partnerskab mellem nationale og 
regionale forskningsinstitutioner, bedriftsrådgivninger og arbejdsmarkedets parter og af regionale net, der leverer information til la ndbrugerkredse, vil gøre det lettere at lægge 
velegnede lokalitetssp ecifikke strategier.  
5.8. Definering af sårbarhedsindikatorer 
Man kunne undersøge muligheden af at definere specifikke indi katorer for landbruget, såsom 
et indeks for tilpasningsevne og sårbarhed. Sårbarheden skulle bedømmes med lav rumlig 
                                                
 
2 KOM(2008) 862, "En sammenhængende strategi for europæisk landbrugsforskning". 
 
DA 12   DA opløsning på grundlag af den aktuelle følsom hed over for klimaudsving og naturfænomener 
og scenarier for ændringer i vejrmønstre. At  konstruere en sårbarhedsindikator, hvori 
tilpasningsevnen indgår, vil kræve en flerdime nsional tilgang, hvor de r indgår klima- og 
miljøfaktorer og socioøkonomiske faktorer. 
6. KONKLUSIONER  
Klimaændringerne kræver, at landbrugerne tilp asser sig, men de skal samtidig mindske 
udledningen af drivhusgasser fra den enkelte be drift og gøre landbruget mere miljøvenligt. 
Der er behov for gradvis at nå frem til en ove rordnet respons på klimaændringerne, således at 
EU's landbrug forbliver robust og konkurrencedygtig t og dermed fortsat ka n udfylde sin rolle 
som leverandør af fødevarer af høj kvalitet, m iljøtjenester og landska bspleje og medvirke til 
en bæredygtig udvikling af EU's landdistrikter . Klimaændringer er desuden endnu en facet af 
problemet med forsyninger af fødevarer. 
Tilpasning er en langsigtet proces, som må forløbe over de kommende årtier i takt med 
klimatendensen ud fra et voksende grundlag af viden og praktiske erfaringer. Under processen 
er det vigtigt at inddrage landb rugerkredse yderligere i drøftels erne af behovet for tilpasning 
og deling af god praksis, da ændringer på bedriftsniveau er en vigtig komponent i 
tilpasningen. 
Som led i revurderingen af de n fælles landbrugspolit ik efter 2013 må det undersøges, om der 
er behov for at skabe gunstige betingelser for landbrugets og landdistrikt ernes tilpasning. Reel 
tilpasning og indførelse af ny teknologi, som både  bidrager til at afbøde virkningerne og 
forbedre landbrugets overlevelse på lang si gt, vil kræve investeringer og planlægning, der 
overstiger den enkelte bedrifts formåen. Myndighe derne må påtage sig at støtte og fremme 
politikker for tilpasni ng til klimaændringer.