RÅDETS FØRSTEBEHANDLINGSHOLDNING (EU) Nr. 5/2010

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om passagerers rettigheder ved sørejser og rejser på indre vandveje og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004

Vedtaget af Rådet den 11. marts 2010

(EØS-relevant tekst)

2010/C 122 E/02

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 91, stk. 1, og artikel 100, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

Handling fra Unionens side, når det drejer sig om transport til søs og på indre vandveje, bør bl.a. sigte på at sikre et lige så højt beskyttelsesniveau for passagererne som ved andre transportmåder. Derudover bør der tages fuldt hensyn til forbrugerbeskyttelseskrav i almindelighed.

Da passageren ved sørejser og rejser på indre vandveje er den svageste part i en befordringskontrakt, bør alle passagererne sikres et mindsteniveau for beskyttelse. Intet bør forhindre transportørerne i at tilbyde kontraktbestemmelser, der er gunstigere for passageren end bestemmelserne i denne forordning.

Beskyttelsen af passagererne bør ikke kun omfatte personbefordring mellem havne på medlemsstaternes område, men også personbefordring mellem sådanne havne og havne, der er beliggende uden for medlemsstaternes område, under hensyntagen til risikoen for konkurrenceforvridning på markedet for personbefordring. Udtrykket »EU-transportør« bør derfor i denne forordning fortolkes så bredt som muligt, men uden at berøre anden EU-lovgivning, såsom Rådets forordning (EØF) nr. 4056/86 af 22. december 1986 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på søtransport (3) og Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (4) .

Det indre marked for personbefordring ad søvejen og ad indre vandveje bør komme alle borgere til gode. Handicappede og bevægelseshæmmede bør derfor, uanset om grunden til deres handicap eller bevægelseshæmning er invaliditet, alder eller andre forhold, have samme mulighed for at benytte passagersejladser og krydstogter som andre borgere. Handicappede og bevægelseshæmmede har samme rettigheder som alle andre borgere med hensyn til fri bevægelighed, valgfrihed og ikke-diskrimination.

På baggrund af artikel 9 i De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder og for at give handicappede og bevægelseshæmmede samme mulighed for at deltage i sørejser og rejser på indre vandveje som alle andre borgere bør der fastsættes regler for ikke-diskrimination og assistance under rejsen. Handicappede og bevægelseshæmmede bør derfor kunne blive befordret og ikke nægtes befordring som følge af deres handicap eller bevægelseshæmning, undtagen af sundheds- eller sikkerhedsmæssige grunde, som er fastsat af de kompetente myndigheder. De bør have ret til assistance i havne og om bord på passagerskibe. Af hensyn til den sociale integration bør denne assistance være gratis for de pågældende. Transportørerne bør fastsætte adgangsbetingelser, fortrinsvis efter det europæiske standardiseringssystem.

Ved fastlæggelse af, hvordan nye havne og terminaler skal indrettes, og i forbindelse med større ombygninger bør de organer, der er ansvarlige for de pågældende faciliteter, om nødvendigt tage hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov. Tilsvarende bør transportørerne om nødvendigt tage hensyn til sådanne behov ved beslutninger om konstruktionen, når passagerskibe nybygges eller ombygges i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/45/EF af 6. maj 2009 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe (5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/87/EF af 12. december 2006 om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje (6) .

Assistance i havne, som ligger på en medlemsstats område, bør blandt andet gøre det muligt for handicappede og bevægelseshæmmede at komme fra et nærmere angivet ankomststed i en havn til et passagerskib og fra et passagerskib til et nærmere angivet afgangssted i en havn, herunder at komme om bord og fra borde.

Der bør i tilfælde af aflysning eller forsinkelse af en passagersejlads eller et krydstogt gives fyldestgørende oplysninger til passagererne. Disse oplysninger bør hjælpe passagererne til at træffe de nødvendige forholdsregler og om nødvendigt indhente oplysninger om alternative forbindelser.

Passagerernes ulemper som følge af aflysning eller lang forsinkelse af deres rejse bør reduceres. Med det for øje bør der sørges passende for passagererne, og de bør enten kunne annullere deres rejse og få billetten refunderet eller få tilbudt en anden rejserute på tilfredsstillende vilkår.

Transportørerne bør påtage sig at betale kompensation til passagerne i tilfælde af aflysning eller forsinkelser af en passagersejlads, beregnet som en procentdel af billetprisen, medmindre aflysningen eller forsinkelsen skyldes vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, eller usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet.

Usædvanlige omstændigheder bør omfatte, men ikke være begrænset til, terrorangreb, arbejdskonflikter, ilandsætning af en syg, såret eller død person, eftersøgnings- og redningsaktioner til søs eller på indre vandveje, forholdsregler, der er nødvendige for at beskytte miljøet, beslutninger, der træffes af trafikstyringsorganer eller havnemyndigheder, samt beslutninger, der træffes af de kompetente myndigheder med hensyn til den offentlige orden og sikkerhed, samt for at dække transportbehov i nødsituationer.

Transportørerne bør samarbejde om at træffe foranstaltninger på nationalt eller europæisk plan, hvori de inddrager interesseparter, faglige sammenslutninger og kunde-, passager- og handicaporganisationer samt organisationer for bevægelseshæmmede, til at forbedre den omsorg og assistance, som de tilbyder passagererne, når deres rejse afbrydes, især ved langvarige forsinkelser eller aflysning af rejsen.

Der bør gives udtømmende oplysninger til passagerne om deres rettigheder i medfør af denne forordning, således at de er i stand til reelt at udøve disse rettigheder. Det hører til passagerernes rettigheder at få oplysninger om passagersejladsen eller krydstogtet før og under rejsen. Alle vigtige oplysninger til passagerer bør tillige gives i en form, der er tilgængelig for handicappede og bevægelseshæmmede.

Passagererne bør kunne udøve deres rettigheder ved egnede klageprocedurer hos transportørerne, eller ved at klagen indgives til det eller de organer, som medlemsstaten har udpeget dertil. Transportørerne bør reagere på klager fra passagerer inden for en vis periode og må være klar over, at manglende reaktion på en klage vil kunne bruges imod dem.

Klager over assistancen i en havn eller om bord på et skib bør fortrinsvis indbringes for det eller de organer til håndhævelse af denne forordning, som er udpeget af den medlemsstat, hvor indskibningshavnen er beliggende, og hvor udskibningshavnen er beliggende, hvis det drejer sig om personbefordring fra et tredjeland, idet der tages hensyn til de procedurer, der er fastsat i medlemsstaten for indgivelse af klager.

Medlemsstaterne bør sikre overholdelsen af denne forordning og udpege et eller flere organer med kompetence til at forestå overvågningen og håndhævelsen. Dette berører ikke passagerernes ret til domstolsprøvelse i henhold til national ret.

Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner ved overtrædelser af denne forordning og sikre, at disse sanktioner finder anvendelse. Sådanne sanktioner bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

Målene for denne forordning, nemlig at sikre et højt beskyttelses- og assistanceniveau for passagererne overalt i medlemsstaterne og et indre marked med harmoniserede betingelser for erhvervsudøvelsen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (9) bør overholdes og håndhæves strengt for at garantere beskyttelse af privatlivets fred for fysiske og juridiske personer og sikre, at de forlangte oplysninger og rapporter udelukkende anvendes til at opfylde forpligtelserne som fastlagt i denne forordning og ikke anvendes til skade for sådanne personer.

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand

Denne forordning fastsætter regler med hensyn til følgende:

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder anvendelse på passagerer i forbindelse med:

passagersejladser, når indskibningshavnen er beliggende uden for en medlemsstats område, og når udskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område, forudsat at sejladsen udføres af en EU-transportør

2. Denne forordning finder ikke anvendelse på passagerer i forbindelse med:

skibe, hvis besætning med ansvar for skibets drift udgøres af højst tre personer, eller hvor afstanden af den samlede passagersejlads i den ene retning er under 500 meter, eller

3. Medlemsstaterne kan i en periode på to år fra … (10) undtage søgående skibe i indenrigsfart på under 300 bruttotons fra at anvende denne forordning, forudsat at de rettigheder, passagererne har i medfør af denne forordning, er tilstrækkelig sikret i den nationale lovgivning.

4. Medlemsstaterne kan undtage passagersejladser, der er omfattet af forpligtelser til offentlig tjeneste, kontrakter om offentlig tjeneste eller integrerede tjenester, fra at anvende denne forordning, forudsat at passagerernes rettigheder i medfør af denne forordning er tilstrækkeligt sikret i den nationale lovgivning.

5. Intet i denne forordning skal forstås som tekniske krav, der pålægger transportører, terminaloperatører eller andre enheder forpligtelser med hensyn til at ændre eller erstatte skibe, infrastrukturer, udstyr i havne og havneterminaler.

Artikel 3

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a) »handicappet« eller »bevægelseshæmmet«: en person, hvis bevægelighed i forbindelse med benyttelsen af transportmidler er nedsat på grund af et fysisk handicap (sensorisk eller motorisk, permanent eller forbigående), mentalt handicap eller nedsat funktionsevne af andre grunde eller som følge af alder, og hvis situation kræver passende opmærksomhed, og at de ydelser, alle passagerer har adgang til, tilpasses til den pågældendes særlige behov

b) »en medlemsstats område«: et område, hvor traktaten finder anvendelse i henhold til dennes artikel 355 og på de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel

c) »adgangsbetingelser«: relevante standarder og retningslinjer for og oplysninger om havneterminalers og skibes tilgængelighed, herunder deres faciliteter for handicappede og bevægelseshæmmede

d) »transportør«: en fysisk eller juridisk person, som tilbyder befordring i form af passagersejladser eller krydstogter til den brede offentlighed

e) »EU-transportør«: en transportør, der er etableret på en medlemsstats område, eller som tilbyder befordring i form af passagersejladser til eller fra en medlemsstats område

f) »passagersejlads«: erhvervsmæssig passagerbefordring til søs eller på indre vandveje ifølge en offentliggjort fartplan

g) »integrerede tjenester«: indbyrdes forbundne transporttjenester inden for et bestemt geografisk område med en fælles informationstjeneste, et fælles billetsystem og en fælles fartplan

h) »undertransportør«: en anden person end transportøren, som faktisk udfører befordringen helt eller delvist

i) »indre vandvej«: et naturligt eller kunstigt sejlbart indre vandområde eller et system af indbyrdes forbundne vandområder, som anvendes til befordring, såsom søer, floder eller kanaler eller enhver kombination af disse

j) »havn«: et sted eller et geografisk område, hvor der er foretaget anlægsarbejder og forefindes faciliteter, som især gør det muligt at modtage skibe, hvor passagerer regelmæssigt bringes om bord eller fra borde

k) »havneterminal«: en terminal, der er bemandet af en transportør eller en terminaloperatør, i en havn med faciliteter, såsom indtjekningsskranker, billetskranker eller lounger, og personale til indskibning eller udskibning af passagerer i forbindelse med passagersejladser eller krydstogter

l) »skib«: et fartøj, der bruges til sejlads på havet eller på indre vandveje

m) »befordringskontrakt«: en kontrakt om befordring indgået mellem en transportør og en passager om udførelse af en eller flere passagersejladser eller krydstogter

n) »billet«: et gyldigt dokument eller et andet bevis på en befordringskontrakt

o) »billetudsteder«: enhver formidler, som indgår befordringskontrakter på vegne af en transportør

p) »rejseagent«: enhver formidler, som indgår befordringskontrakter på vegne af en passager

q) »rejsearrangør«: en anden arrangør end en transportør som omhandlet i artikel 2, nr. 2) og 3), i direktiv 90/314/EØF

r) »reservation«: reservation af en specifik afgang af en passagersejlads eller et krydstogt

s) »terminaloperatør«: et privat eller offentligt organ på en medlemsstats område, der er ansvarligt for at administrere og forvalte en havneterminal

t) »krydstogt«: befordringstjeneste til søs eller på indre vandveje, som udføres udelukkende med henblik på fornøjelse eller adspredelse, suppleret med kahytsfaciliteter og andre faciliteter, af mere end to overnatninger om bord

u) »søulykke«: skibbrud, kæntring, kollision eller stranding, eksplosion eller brand om bord eller skibsfejl.

Artikel 4

Billetter og ikke-diskriminerende kontraktbestemmelser

1. Transportørerne udsteder en billet til passageren, medmindre andre dokumenter giver ret til befordring i henhold til national lovgivning. Der kan udstedes en elektronisk billet.

2. Transportørers eller billetudstederes kontraktbestemmelser og takster skal tilbydes til den brede offentlighed uden nogen form for direkte eller indirekte diskrimination på grundlag af slutkundens nationalitet eller transportørens eller billetudstederens hjemsted i Unionen, jf. dog de reducerede takster til særlige sociale grupper.

Artikel 5

Andre involverede parter

1. Selv om udførelsen af forpligtelser i henhold til denne forordning overlades til en undertransportør, en billetudsteder eller enhver anden person, er transportøren, rejseagenten, rejsearrangøren eller terminaloperatøren, som har overladt udførelsen af sådanne forpligtelser til andre, ikke desto mindre ansvarlig for disse involverede parters handlinger og undladelser, når de handler i forbindelse med udførelsen af deres arbejde.

2. Den part, som transportøren, rejseagenten, rejsearrangøren eller terminaloperatøren overlader udførelsen af en forpligtelse til, er i tillæg til stk. 1 omfattet af denne forordnings bestemmelser, herunder bestemmelser om erstatningsansvar og indsigelsesret, for så vidt angår den forpligtelse, der er overladt til denne.

Artikel 6

Opfyldelsespligt

Forpligtelser i henhold til denne forordning kan ikke begrænses eller ophæves ved navnlig en undtagelse eller en restriktiv klausul i befordringskontrakten.

KAPITEL II

HANDICAPPEDES OG BEVÆGELSESHÆMMEDES RETTIGHEDER

Artikel 7

Befordringsret

1. Transportører, rejseagenter og rejsearrangører må ikke under henvisning til handicap eller bevægelseshæmning nægte at acceptere en reservation, at udstede eller på anden måde levere en billet eller at tage personer om bord.

2. Reservationer og billetter skal tilbydes handicappede og bevægelseshæmmede uden ekstra omkostninger.

Artikel 8

Undtagelser og særlige bestemmelser

1. Uanset artikel 7, stk. 1, kan transportører, rejseagenter og rejsearrangører nægte at acceptere en persons reservation, at udstede eller på anden måde levere en billet til vedkommende eller at tage vedkommende om bord under henvisning til handicap eller bevægelseshæmning:

2. Nægtes det at acceptere en reservation eller at udstede eller på anden måde levere en billet under henvisning til de forhold, der er nævnt i stk. 1, træffer transportøren, rejseagenten eller rejsearrangøren rimelige foranstaltninger til at foreslå den berørte person en acceptabel alternativ befordring i form af en passagersejlads eller et krydstogt, der udføres af transportøren.

3. Hvis en handicappet eller en bevægelseshæmmet, der er i besiddelse af en reservation eller en billet og har opfyldt kravene i artikel 11, stk. 2, alligevel nægtes indskibning under henvisning til vedkommendes handicap eller bevægelseshæmning, skal denne person og en eventuel ledsagende person i henhold til denne artikels stk. 4 tilbydes valget mellem enten tilbagebetaling af billetprisen eller omlægning af rejsen i henhold til bilag I. Retten til at vælge en returrejse eller omlægning af rejsen forudsætter, at alle sundheds- og sikkerhedsmæssige krav kan opfyldes.

4. Transportører, rejseagenter og rejsearrangører kan på samme betingelser som fastsat i stk. 1 forlange, at en handicappet eller en bevægelseshæmmet ledsages af en anden person, som er i stand til at yde den nødvendige assistance til den handicappede eller den bevægelseshæmmede. For så vidt angår passagersejladser befordres en sådan ledsagende person gratis.

5. Når transportører, rejseagenter og rejsearrangører gør brug af bestemmelserne i stk. 1-4, underretter de straks den handicappede eller den bevægelseshæmmede om de specifikke grunde hertil. Disse grunde skal meddeles til den handicappede eller den bevægelseshæmmede senest fem arbejdsdage efter, at vedkommende blev underrettet. I tilfælde af afvisning i henhold til stk. 1, litra a), skal der henvises til de gældende sundheds- og sikkerhedsmæssige krav.

Artikel 9

Tilgængelighed og information

1. Transportørerne og terminaloperatørerne sikrer, hvor det er hensigtsmæssigt gennem deres organisationer og i samarbejde med organisationer repræsentative for handicappede eller bevægelseshæmmede, at der findes eller fastsættes ikke-diskriminerende adgangsbetingelser for befordring af handicappede og bevægelseshæmmede.

2. Transportører og terminaloperatører gør adgangsbetingelserne i stk. 1 offentligt tilgængelige fysisk eller på internettet på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på.

3. Rejsearrangører udleverer de adgangsbetingelser i stk. 1, som finder anvendelse på rejser, der indgår i pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, som de tilrettelægger, sælger eller udbyder til salg.

4. Transportører, rejseagenter og rejsearrangører sikrer, at alle relevante oplysninger, herunder onlinereservation og -information, om befordringsbetingelserne, oplysninger om rejsen samt adgangsbetingelserne foreligger i en form, der er egnet og tilgængelig for handicappede og bevægelseshæmmede.

Artikel 10

Ret til assistance i havne og om bord på skibe

Transportører og terminaloperatører yder, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, gratis assistance til handicappede og bevægelseshæmmede som fastsat i bilag II og III i havne, herunder ved ind- og udskibning, og om bord på skibe, jf. dog adgangsbetingelserne i artikel 9, stk. 1.

Artikel 11

Betingelser for ydelse af assistance

1. Transportører og terminaloperatører yder, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, assistance til handicappede og bevægelseshæmmede som fastsat i artikel 10 på følgende betingelser:

transportøren eller terminaloperatøren får besked om den pågældendes behov for assistance senest to arbejdsdage, før der er behov for den, og

2. Handicappede og bevægelseshæmmede skal, når de reserverer eller forhåndskøber deres billet, i tillæg til stk. 1 give transportøren besked om deres særlige behov med hensyn til kahytsfaciliteter eller siddepladser eller deres behov for at medbringe medicinsk udstyr, hvis de har kendskab til behovene på dette tidspunkt.

3. Der kan altid gives besked i henhold til stk. 1, litra a), og stk. 2 til den rejseagent eller rejsearrangør, hos hvem billetten er købt. Når billetten gælder for flere rejser, er én meddelelse tilstrækkelig, forudsat at der gives passende oplysninger om planlægningen af de efterfølgende rejser.

4. Hvis der ikke modtages besked i overensstemmelse med stk. 1, litra a), og stk. 2, træffer transportøren og terminaloperatøren alle rimelige foranstaltninger for at yde den handicappede eller den bevægelseshæmmede tilstrækkelig assistance til, at vedkommende kan komme om bord, komme i land og sejle med skibet.

5. Når en handicappet eller en bevægelseshæmmet er ledsaget af en anerkendt servicehund, skal der sørges for plads til denne hund sammen med personen, forudsat at der er givet meddelelse herom til transportøren, rejseagenten eller rejsearrangøren i overensstemmelse med eventuelle gældende nationale regler for befordring af anerkendte servicehunde om bord på passagerskibe.

Artikel 12

Modtagelse af meddelelser og udpegning af mødesteder

1. Transportører, terminaloperatører, rejseagenter og rejsearrangører træffer alle nødvendige foranstaltninger for at kunne modtage meddelelser i henhold til artikel 11, stk. 1, litra a), og artikel 11, stk. 2. Denne forpligtelse gælder alle salgssteder, også ved telefonsalg og salg over internettet.

2. Hvis rejseagenter eller rejsearrangører modtager den i stk. 1 omhandlede meddelelse, skal de, inden for deres normale kontortider, straks videregive denne oplysning til transportøren eller terminaloperatøren.

3. Transportører og terminaloperatører udpeger et sted inden for eller uden for havneterminalerne, hvor handicappede og bevægelseshæmmede kan melde deres ankomst og anmode om assistance. Dette sted skal være klart markeret og stille de vigtigste oplysninger om havneterminalen og den assistance, der kan ydes, til rådighed i en tilgængelig form.

Artikel 13

Kvalitetsstandarder for assistance

1. Terminaloperatører og transportører, der driver havneterminaler eller har udført passagersejladser med flere end 100 000 erhvervsmæssige passagerbevægelser i alt i det foregående kalenderår, fastsætter, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, kvalitetsstandarder for den i bilag II og III omhandlede assistance og fastlægger, hvor det er hensigtsmæssigt gennem deres organisationer, de ressourcer, der er nødvendige til opfyldelse af disse standarder, i samarbejde med organisationer repræsentative for handicappede og bevægelseshæmmede.

2. Terminaloperatører og transportører gør de kvalitetsstandarder, der er omhandlet i stk. 1 offentligt tilgængelige fysisk eller på internettet i en tilgængelig form og på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på.

Artikel 14

Uddannelse og instruktion

Med forbehold af den internationale konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold og bestemmelser vedtaget i henhold til den reviderede konvention om sejlads på Rhinen og konventionen om sejlads på Donau udarbejder transportørerne og, hvis det er relevant, terminaloperatørerne handicaprelaterede uddannelsesprocedurer, herunder instruktioner, og sørger for:

at deres eget personale, som på anden måde er ansvarligt for reservation og billetsalg eller ind- og udskibning, herunder det personale, der er ansat af eventuelle andre involverede parter, er uddannet eller har modtaget instruktion som beskrevet i bilag IV, del A.

Artikel 15

Erstatning for bevægelseshjælpemidler eller andre specifikke hjælpemidler

1. Transportører og terminaloperatører er erstatningspligtige for tab, som skyldes bortkomst eller beskadigelse af handicappedes eller bevægelseshæmmedes bevægelseshjælpemidler eller andre specifikke hjælpemidler, hvis den hændelse, der forårsager tabet, skyldes fejl eller forsømmelse fra transportørens eller terminaloperatørens side. Ved tab, som skyldes en søulykke, forudsættes fejl eller forsømmelse fra transportørens side.

2. Den erstatning, der er omhandlet i stk. 1, skal svare til enten genanskaffelsesværdien af det pågældende hjælpemiddel eller, hvor det er relevant, til udgifterne til reparation.

3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse, hvis artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (11) finder anvendelse.

4. Der skal endvidere så vidt muligt hurtigt fremskaffes midlertidige erstatningshjælpemidler.

KAPITEL III

TRANSPORTØRENS OG TERMINALOPERATØRENS FORPLIGTELSER VED AFBRYDELSE AF EN REJSE

Artikel 16

Underretning i tilfælde af aflyste eller forsinkede afgange

1. I tilfælde af en aflysning eller en forsinkelse i en passagersejlads' eller et krydstogts afgang skal transportøren og, hvis det er relevant, terminaloperatøren underrette passagerer, der sejler fra en havneterminal, om situationen så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder senest 30 minutter efter afgangstidspunktet ifølge fartplanen og om det forventede afgangs- og ankomsttidspunkt, så snart sådanne oplysninger foreligger.

2. Passagerer, der ikke kan nå en befordringstilslutningsforbindelse på grund af aflysning eller forsinkelse, underrettes i rimeligt omfang af transportøren og, hvis det er relevant, terminaloperatøren om alternative forbindelser.

3. Transportøren eller, hvis det er relevant, terminaloperatøren sikrer, at handicappede og bevægelseshæmmede modtager de i stk. 1 og 2 krævede oplysninger i en tilgængelig form.

Artikel 17

Assistance i tilfælde af aflyste eller forsinkede afgange

1. Hvis en transportør med rimelighed forventer, at en passagersejlads' eller et krydstogts afgang bliver aflyst eller forsinket mere end 120 minutter i forhold til det planlagte afgangstidspunkt, skal der til passagerer, der sejler fra havneterminaler, tilbydes gratis snacks, måltider eller forfriskninger i rimeligt forhold til ventetiden, forudsat at de forefindes eller kan leveres på rimelige vilkår.

2. Ved en aflysning eller en forsinket afgang, der kræver en eller flere overnatninger eller et længere ophold end, hvad passageren havde til hensigt, skal transportøren, i det omfang det er fysisk muligt, tilbyde passagerer, der sejler fra havneterminaler, egnet gratis indkvartering om bord eller på land og befordring fra havneterminalen til indkvarteringsstedet og tilbage foruden snackene, måltiderne eller forfriskningerne i stk. 1. Transportøren kan begrænse de samlede udgifter til indkvartering på land, ekskl. befordring til og fra havneterminalen og indkvarteringsstedet, til 120 EUR for hver passager.

3. Når stk. 1 og 2 finder anvendelse, skal transportøren især være opmærksom på handicappedes og bevægelseshæmmedes samt eventuelle ledsagende personers behov.

Artikel 18

Omlægning af rejsen og tilbagebetaling i tilfælde af aflyste eller forsinkede afgange

1. Hvis en transportør med rimelighed forventer, at en passagersejlads bliver aflyst eller dens afgang fra en havneterminal forsinket mere end 120 minutter, skal passageren straks tilbydes valget mellem:

2. Når en passagersejlads aflyses, eller dens afgang fra en havn er forsinket mere end 120 minutter, har passagererne ret til en sådan omlægning af rejsen eller tilbagebetaling af billetprisen fra transportørens side.

3. Der skal i henhold til stk. 1, litra b), og stk. 2 inden for syv dage ske tilbagebetaling af billettens fulde pris på købstidspunktet for den eller de dele af rejsen, der ikke er gennemført, og for den eller de dele, som allerede er foretaget, hvis rejsen ikke længere tjener noget formål i forhold til passagerens oprindelige rejseplan, enten kontant, ved elektronisk bankoverførsel, med bankanvisning eller bankcheck.

Artikel 19

Kompensation for billetprisen i tilfælde af forsinket ankomst

1. Passagerer, der oplever forsinket ankomst til det endelige bestemmelsessted ifølge befordringskontrakten, kan forlange kompensation af transportøren uden at fortabe retten til befordring. Kompensationsbeløbet er på mindst 25 % af billetprisen i tilfælde af en forsinkelse på mindst:

to timer i tilfælde af rejser, der ifølge fartplanen varer mere end fire timer, men under otte timer

Hvis forsinkelsen overstiger det dobbelte af den tid, der er anført i litra a) til d), er kompensationsbeløbet på 50 % af billetprisen.

2. Passagerer, der har abonnementskort eller periodekort, og som rammes af gentagne forsinkede ankomster i kortets gyldighedsperiode, kan søge om passende kompensation i overensstemmelse med transportørens kompensationsordninger. Disse ordninger angiver kriterierne for definition af forsinket ankomst og beregning af kompensation.

3. Kompensationen beregnes i forhold til den pris, passageren faktisk har betalt for den forsinkede passagersejlads.

4. Når befordringen gælder en returrejse, beregnes kompensationen for forsinket ankomst på enten ud- eller returrejsen i forhold til halvdelen af den pris, der er betalt for befordring med den pågældende passagersejlads.

5. Kompensationen betales senest én måned efter indgivelse af kompensationsanmodningen. Kompensationen kan udbetales i form af værdikuponer og/eller andre tjenesteydelser, forudsat at betingelserne er fleksible, navnlig med hensyn til gyldighedsperiode og bestemmelsessted. Kompensationen udbetales i penge på passagerens anmodning.

6. Kompensationen for billetprisen kan ikke reduceres ved fradrag af transaktionsudgifter såsom gebyrer og udgifter til telefon eller frimærker. Transportørerne kan indføre en minimumsgrænse, hvorunder kompensation ikke udbetales. Denne grænse må ikke være over 10 EUR.

Artikel 20

Undtagelser

1. Artikel 17, 18 og 19 finder ikke anvendelse på passagerer med åbne billetter, så længe afgangstidspunktet ikke er angivet, medmindre de har abonnementskort eller periodekort.

2. Artikel 17 og 19 finder ikke anvendelse, hvis passageren underrettes om aflysningen eller forsinkelsen inden billetkøbet, eller hvis aflysningen eller forsinkelsen skyldes passagerens fejl.

3. Artikel 17, stk. 2, finder ikke anvendelse, hvis aflysningen eller forsinkelsen skyldes vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare.

4. Artikel 19 finder ikke anvendelse, hvis aflysningen eller forsinkelsen skyldes vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, eller usædvanlige omstændigheder, der hindrer udførelsen af passagersejladsen, og som ikke kunne have været undgået, selv om alle rimelige forholdsregler var blevet truffet.

Artikel 21

Andre krav

Denne forordning udelukker ikke, at passagerer kan søge erstatning for tab i henhold til national lovgivning som følge af aflysning eller forsinkelse af transporttjenester ved de nationale domstole, herunder i henhold til direktiv 90/314/EØF.

KAPITEL IV

ALMINDELIGE REGLER FOR INFORMATION OG KLAGER

Artikel 22

Ret til rejseinformation

Transportører og terminaloperatører giver, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, under hele rejsen passagererne fyldestgørende oplysninger i en tilgængelig form og på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på. Der skal tages særligt hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov.

Artikel 23

Information om passagerernes rettigheder

1. Transportørerne og terminaloperatørerne sikrer, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, at oplysninger om passagerers rettigheder ifølge denne forordning er offentligt tilgængelige såvel om bord på skibene som i havneterminalerne. Oplysningerne stilles til rådighed i en tilgængelig form og på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på. Ved udlevering af oplysningerne tages der særligt hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov.

2. Med henblik på at opfylde det i stk. 1 omhandlede informationskrav kan transportørerne og terminaloperatørerne anvende et sammendrag af bestemmelserne i denne forordning, som Kommissionen udarbejder på alle Den Europæiske Unions institutioners officielle sprog og stiller til rådighed for dem.

3. Transportørerne og terminaloperatørerne oplyser på en passende måde passagererne om bord på skibene og i havneterminalerne om kontaktoplysningerne for det håndhævelsesorgan, som medlemsstaten har udpeget i henhold til artikel 25, stk. 1.

Artikel 24

Klager

1. Transportørerne skal indføre eller have en ordning til behandling af klager vedrørende de rettigheder og forpligtelser, der er omhandlet i denne forordning.

2. Hvis en passager, som er omfattet af denne forordning, ønsker at indgive en klage til transportøren, skal dette ske inden for to måneder fra den dag, hvor sejladsen blev udført eller skulle have været udført. Transportøren skal inden for en måned efter modtagelsen af klagen give besked til passageren om, hvorvidt klagen er imødekommet, er blevet afvist eller stadig er under behandling. Det endelige svar skal gives højst tre måneder efter modtagelsen af en klage.

KAPITEL V

HÅNDHÆVELSE OG NATIONALE HÅNDHÆVELSESORGANER

Artikel 25

Nationale håndhævelsesorganer

1. Hver medlemsstat udpeger et nyt eller et eksisterende organ eller nye eller eksisterende organer, der har ansvaret for håndhævelse af denne forordning for så vidt angår passagersejladser og krydstogter fra havne, som er beliggende på medlemsstatens område, og passagersejladser fra et tredjeland til sådanne havne. Hvert organ træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes.

Hvert organ skal med hensyn til organisation, finansiering, retlig form og beslutningstagning være uafhængigt af transportørerne, rejsearrangørerne og terminaloperatørerne.

2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilket organ eller hvilke organer der er udpeget i overensstemmelse med denne artikel.

3. Enhver passager kan indgive en klage i overensstemmelse med national lovgivning over påstået overtrædelse af denne forordning til det kompetente organ, som er udpeget i medfør af stk. 1, eller til ethvert andet kompetent organ, som er udpeget af en medlemsstat.

Medlemsstaterne kan beslutte:

at det nationale håndhævelsesorgan eller et andet kompetent organ, som medlemsstaten har udpeget, fungerer som appelinstans for klager, som der ikke er fundet en løsning på i henhold til artikel 24.

4. De medlemsstater, der har valgt at undtage visse sejladser i henhold til artikel 2, stk. 4, sikrer, at der findes en tilsvarende mekanisme for håndhævelse af passagerernes rettigheder.

Artikel 26

Rapport om håndhævelse

Den 1. juni (12) … og hvert andet år derefter offentliggør de håndhævelsesorganer, der er udpeget i medfør af artikel 25, en rapport om deres virksomhed i de foregående to kalenderår, som navnlig indeholder en beskrivelse af, hvad der er gjort for at iværksætte bestemmelserne i denne forordning, nærmere oplysninger om anvendte sanktioner samt statistikker over klager og anvendte sanktioner.

Artikel 27

Samarbejde mellem håndhævelsesorganer

De nationale håndhævelsesorganer, jf. artikel 25, stk. 1, udveksler, når det er hensigtsmæssigt, oplysninger om deres arbejde, beslutningstagningsprincipper og praksis. Kommissionen bistår dem med dette arbejde.

Artikel 28

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af denne forordnings bestemmelser, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og foranstaltninger senest … (13) og underretter den hurtigst muligt om alle senere ændringer.

KAPITEL VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 29

Rapport

Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om denne forordnings anvendelse og virkninger senest … (14). Om fornødent ledsages rapporten af forslag til retsakter om mere detaljeret iværksættelse af forordningens bestemmelser eller om ændring af den.

Artikel 30

Ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004

I bilaget til forordning (EF) nr. 2006/2004 tilføjes følgende punkt:

Artikel 31

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra … (16).

(1) Udtalelse af 16.7.2009 (EFT C 317 af 23.12.2009, s. 89).

(2) Europa-Parlamentets holdning af 23.4.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse …

(3) EFT L 378 af 31.12.1986, s. 4.

(4) EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.

(5) EUT L 163 af 25.6.2009, s. 1.

(6) EUT L 389 af 30.12.2006, s. 1.

(7) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 59.

(8) EUT L 364 af 9.12.2004, s. 1.

(9) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

(10) Denne forordnings anvendelsesdato.

(11) EUT L 131 af 28.5.2009, s. 24.

(12) Indsæt venligst datoen to år efter anvendelsesdatoen for denne forordning.

(13) Anvendelsesdatoen for denne forordning.

(14) Tre år efter denne forordnings anvendelsesdato.

(15) EUT …«

(16) 36 måneder efter datoen for offentliggørelsen af denne forordning.

Hvis en by, et byområde eller en region betjenes af flere havne, og en transportør tilbyder en passager en rejse til en alternativ havn i forhold til den, som reservationen gælder for, betaler transportøren omkostningerne ved at overføre passageren fra den alternative havn enten til den havn, som reservationen blev foretaget til, eller til et andet nærliggende bestemmelsessted efter aftale med passageren.

tilbagebetaling inden for syv dage af billettens fulde pris på købstidspunktet for den eller de dele af rejsen, der ikke er gennemført, og for den eller de dele, som allerede er foretaget, hvis rejsen ikke længere tjener noget formål i forhold til passagerens oprindelige rejseplan, enten kontant, ved elektronisk bankoverførsel, med bankanvisning eller bankcheck, samt, hvis det er relevant,

Assisteres en handicappet eller en bevægelseshæmmet af en ledsagende person, skal denne efter anmodning have adgang til at yde den fornødne assistance i havnen og ved ind- og udskibning.

at komme til at benytte eventuelle toiletfaciliteter, alt efter behov.

at komme fra bagagehallen eller udskibningsstedet til et udpeget udgangssted

at komme fra borde under anvendelse af elevator eller kørestol eller med anden fornøden assistance, alt efter behov

at komme om bord på skibet under anvendelse af elevator eller kørestol eller med anden fornøden assistance, alt efter behov

Assisteres en handicappet eller en bevægelseshæmmet af en ledsagende person, træffer transportøren alle rimelige foranstaltninger for at give vedkommende en siddeplads eller en kahyt ved siden af den handicappede eller den bevægelseshæmmede.

Assistance til at komme til at benytte eventuelle toiletfaciliteter, alt efter behov.

Alle rimelige foranstaltninger for at tilpasse siddepladsen efter den handicappedes eller den bevægelseshæmmedes behov efter anmodning, med forbehold af sikkerhedskravene, og for så vidt det er muligt.

viden om, at assistance skal ydes på sikker og professionel måde. Desuden opmærksomhed på, at nogle handicappede og bevægelseshæmmede kan føle sig sårbare under rejser, da de er afhængige af at få assistance

opmærksomhed og hensigtsmæssig adfærd over for passagerer med fysisk, sensorisk (syn og hørelse) eller skjult handicap eller indlæringsvanskeligheder, herunder konstatering af, hvad personer med reduceret mobilitet, orienteringsevne og kommunikationsevne selv er i stand til at gøre

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Den 4. december 2008 fremlagde Kommissionen forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om passagerers rettigheder ved sørejser og rejser på indre vandveje og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 om samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for håndhævelse af lovgivningen om forbrugerbeskyttelse (1).

Den 23. april 2009 vedtog Europa-Parlamentet sin førstebehandlingsudtalelse (2).

Den 9. oktober 2009 nåede Rådet til politisk enighed om udkastet til forordning. Efter den juridiske og sproglige gennemgang vedtog Rådet sin førstebehandlingsholdning den 11. marts 2010 i overensstemmelse med den almindelige lovgivningsprocedure fastlagt i artikel 294 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Rådet har under sit arbejde taget hensyn til udtalelsen fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. Regionsudvalget har ikke afgivet udtalelse.

II. ANALYSE AF FØRSTEBEHANDLINGSHOLDNINGEN

1) Generelt

Forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om passagerers rettigheder ved sørejser og rejser på indre vandveje indgår i EU's generelle mål om at styrke passagerers rettigheder, navnlig handicappedes og bevægelseshæmmedes rettigheder. Lignende lovgivning er allerede vedtaget for passagerer, der rejser med fly (3) eller med jernbane (4). Forslaget indeholder dels bestemmelser om ikke-diskriminerende adgang og assistance for handicappede og bevægelseshæmmede, dels bestemmelser om ret til assistance, information og eventuelt kompensation i tilfælde af forsinkelser eller aflysninger for alle kategorier af passagerer.

Rådet er enigt med Kommissionen i forslagets formål, men Rådets tilgang indebærer omfattende tilpasninger i forhold til det oprindelige forslag. En række af de foreslåede bestemmelser kunne ikke accepteres, fordi de indebar for store administrative byrder og pålagde transportørerne og de nationale myndigheder omkostninger uden at give passagererne en ekstra fordel, der kunne opveje disse gener. Andre er blevet omformuleret med henblik på forenkling og præcisering af forordningen.

Som følge af denne tilgang ændrer Rådets førstebehandlingsholdning i vidt omfang Kommissionens oprindelige forslag, idet det er skrevet om, og flere tekstpassager er udgået. Dette indebærer, at alle de ændringer, der blev indsat i Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse vedrørende disse udeladte bestemmelser, ikke er blevet accepteret af Rådet.

2) De vigtigste politiske spørgsmål

i) Anvendelsesområde

Geografisk anvendelsesområde

Kommissionen foreslog, at forordningen skulle gælde for passagersejladser og krydstogter mellem havne i medlemsstaterne eller i havne i medlemsstaterne.

Rådet er af den opfattelse, at Kommissionens forslag bør præciseres på dette punkt for at undgå konkurrenceforvridning mellem passagersejladser inden for EU og uden for EU. Rådets førstebehandlingsholdning finjusterer derfor disse bestemmelser. Den skelner mellem passagersejladser, hvor indskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område, og passagersejladser, hvor indskibningshavnen er beliggende uden for en medlemsstats område, men udskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område. I sidstnævnte tilfælde gælder forordningen kun, hvis sejladsen udføres af en EU-transportør. Imidlertid bør definitionen af en EU-transportør fortolkes så bredt som muligt for at omfatte de fleste passagersejladser mellem EU-havne og havne uden for EU. Med hensyn til krydstogter vil forordningen kun finde anvendelse for krydstogter, hvor indskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område.

Endvidere indfører Rådet en definition af »en medlemsstats område«.

Undtagelser fra anvendelsesområdet

Kommissionens oprindelige forslag omfattede principielt alle passagersejladser, uanset antal befordrede passagerer, sejladsens længde, formålet med rejsen, osv. Kommissionen havde kun åbnet mulighed for, at medlemsstaterne kunne undtage sejladser, der er omfattet af kontrakter om offentlig tjeneste.

Rådet finder det vigtigt at tilpasse disse bestemmelser til det, der er praktisk muligt og nødvendigt. Det indfører derfor et antal undtagelser, hvor bestemmelserne i forordningen ikke vil finde anvendelse. Rådet er enigt om, at passagerer, der rejser med skibe med certifikat til at befordre op til 36 passagerer, med skibe med en besætning på højst tre personer eller med skibe med en samlet passagersejlads på under 500 m i den ene retning, udelades. Endvidere udelades udflugter og sightseeing (bortset fra krydstogter).

Herudover kan medlemsstaterne for en periode på to år fra forordningens anvendelsesdato undtage søgående skibe i indenrigsfart på under 300 bruttotons. Hvis en medlemsstat vælge at gøre dette, skal den dog sikre passagerernes rettigheder i tilstrækkelig grad i den nationale lovgivning. Medlemsstaterne kan også undtage passagersejladser, der er omfattet af forpligtelser til offentlig tjeneste, kontrakter om offentlig tjeneste eller integrerede tjenester, forudsat at passagerernes rettigheder er tilstrækkeligt sikret i den nationale lovgivning.

Europa-Parlamentet har i princippet fulgt Kommissionens tilgang, men har tilføjet en mulighed for, at medlemsstaterne kan undtage transporttjenester i byområder og forstæder (ændring 10). Rådet tager ikke hensyn til denne ændring, men de undtagelser fra anvendelsesområdet, som Rådet har foreslået, vil i praksis betyde, at mange tjenester af denne type vil være udeladt.

ii) Handicappedes og bevægelseshæmmedes rettigheder

Rådet støtter helhjertet Kommissionens formål om at sikre, at handicappede og bevægelseshæmmede har ikke-diskriminerende adgang til at rejse med skib. Rådet følger derfor Kommissionens forslag nøje, bortset fra visse forenklinger og præciseringer.

Med hensyn til undtagelserne fra retten til befordring havde Kommissionen foreslået, at en handicappet kan nægtes befordring med henvisning til sikkerhedskrav eller passagerskibets konstruktion. Hertil har Rådet føjet sundhedskrav for at tage hensyn til tilfælde, hvor passagerens sundhedstilstand gør, at han eller hun ikke kan garanteres sikker befordring.

I denne forbindelse havde Europa-Parlamentet foreslået at lade alle henvisninger til sikkerhedskrav udgå (ændring 1, 26 og 29) og at tilføje en henvisning til befordring på en sikker, værdig og operationelt mulig måde (ændring 27). Hvad sidstnævnte ændring angår har Rådet integreret den i sin førstebehandlingsholdning bortset fra ordet »værdig«. Rådet finder, at ingen ud over den handicappede eller bevægelseshæmmede kan afgøre, hvad der er en værdig befordringsmåde, og at en sådan afgørelse ikke bør træffes af transportøren.

I henhold til det oprindelige forslag kunne transportøren kræve, at en handicappet eller bevægelseshæmmet ledsages af en anden person, der er i stand til at yde assistance. Hvis transportøren gør et sådant krav gældende i forbindelse med passagersejlads, skal den ledsagende person ifølge Rådets førstebehandlingsholdning befordres gratis.

Med hensyn til assistance til handicappede og bevægelseshæmmede vil en sådan assistance blive ydet på betingelse af, at den berørte person giver besked til transportøren eller terminaloperatøren senest to arbejdsdage i forvejen (Kommissionen havde foreslået 48 timer) og er til stede i havnen eller på et angivet sted mindst 60 minutter før indskibnings- eller afgangstidspunktet. Hvis den berørte person har særlige behov med hensyn til kahytfaciliteter eller siddepladser eller for at medbringe medicinsk udstyr, skal passageren desuden give transportøren besked om sådanne behov ved reservationen, hvis behovet er kendt på dette tidspunkt. Dette ekstra krav, som Rådet har indført, vil give transportøren mulighed for at tilgodese disse særlige behov og give den bedst mulige service til den berørte person.

Flere af Europa-Parlamentets ændringer vedrørte oplysninger i en form, der er tilgængelig for handicappede og bevægelseshæmmede. Disse blev medtaget af Rådet. Det samme gælder Parlamentets ændringer vedrørende ændringen fra »servicedyr« til »servicehund«.

iii) Transportørers og terminaloperatørers forpligtelser ved afbrydelse af en rejse

I Kommissionens forslag var der medtaget ret til information, assistance (herunder måltider, forfriskninger og eventuelt hotelindkvartering), omlægning af rejsen og tilbagebetaling af samt kompensation for billetprisen for alle passagerer i tilfælde af forsinkelse og, i visse tilfælde, aflysning af en passagersejlads eller et krydstogt. Imidlertid skulle kompensation for billetprisen ikke udbetales, hvis forsinkelsen eller aflysningen var forårsaget af usædvanlige omstændigheder, der hindrer udførelsen af transporttjenesten.

Rådet er enigt i princippet om, at transportører og terminaloperatører bør drage omsorg for dens passagerer, og har udvidet dette princip til at omfatte alle typer af aflysninger. Dog er det i visse tilfælde ikke muligt eller rimeligt at give for eksempel oplysninger om forsinkelser i en ubemandet havn. Rådets førstebehandlingsholdning indfører derfor begrebet havneterminal, dvs. bemandede terminaler i en havn med visse faciliteter og personale (f.eks. indtjekning, billetskranker eller lounger). Visse forpligtelser for transportører og terminaloperatører finder kun anvendelse for passagerer, der afrejser fra sådanne havneterminaler. Dette gælder for information og assistance samt i en vis udstrækning for omlægning af rejsen og tilbagebetaling.

En anden overvejelse, der ligger til grund for Rådets førstebehandlingsholdning, vedrører søfartssikkerheden. For at undgå, at transportører af økonomiske årsager står til havs eller sejler med for stor fart under vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, er der indført en undtagelse fra pligten til at sørge for indkvartering eller kompensation for billetprisen i sådanne tilfælde. Endvidere er begreberne dårlige vejrforhold og usædvanlige omstændigheder forklaret på ikke-udtømmende måde i to betragtninger. Der er indført yderligere undtagelser fra retten til assistance og kompensation i tilfælde, hvor passageren er underrettet om aflysningen eller forsinkelsen, før billetten købes, eller når det er passageren, der forårsager aflysningen eller forsinkelsen. Endelig har transportøren fået mulighed for at begrænse omkostningen ved indkvarteringen til 120 EUR og for at indføre en minimumsgrænse, under hvilken kompensationsudbetalinger ikke vil blive foretaget (billetter, der koster 10 EUR eller mindre).

Europa-Parlamentet har foreslået undtagelser i tilfælde af force majeure (ændring 23 og 60), eller hvis aflysningen eller forsinkelsen meddeles på forhånd (ændring 59). Ånden i disse ændringer er blevet fulgt af Rådet. Endvidere har Parlamentet foreslået en grænse for omkostningen ved indkvartering på det dobbelte af billettens pris (ændring 53). Rådet er af den opfattelse, at dette er for ugunstigt for passagerne og transportørerne i visse tilfælde og finder begrænsningen til 120 EUR mere rimelig, både for passagerne og transportørerne.

iv) Klagebehandling og nationale håndhævelsesorganer

Kommissionens forslag indeholdt detaljerede regler om, hvordan transportører bør behandle klager, navnlig langtrækkende retlige konsekvenser ved ikke at besvare klager, og vedrørende udpegelse af og ansvarsområder for nationale håndhævelsesorganer.

Rådet er ganske vist principielt enigt i forslaget, navnlig at transportører skal besvare klager fra deres kunder, men indfører mere fleksibilitet i systemet for at undgå uforudsete konsekvenser for medlemsstaternes retssystemer eller administrative strukturer.

Europa-Parlamentet foreslog, at hver medlemsstat kun skulle udpege ét nationalt håndhævelsesorgan (ændring 5, 6, 66, 67 og 68), og at medlemsstaterne, og ikke transportørerne, skulle indføre en uafhængig klageordning (ændring 65). Af de oven for angivne fleksibilitetsgrunde finder Rådet det dog ikke hensigtsmæssigt at begrænse medlemsstaternes råderum på en sådan måde. Herudover foreslog Parlamentet, at de nationale håndhævelsesorganer skulle være uafhængige alle kommercielle interesser (ændring 66). Rådets førstebehandlingsholdning præciserer, at disse organer skal være uafhængige af transportørerne, rejsearrangørerne og terminaloperatørerne.

v) Forordningens anvendelsesdato

Kommissionen havde foreslået, at forordningen som helhed skulle finde anvendelse to år efter offentliggørelsen, medens visse bestemmelser skulle gælde allerede ét år efter offentliggørelsen.

I Rådets førstebehandlingsholdning bestemmes det, at hele forordningen vil finde anvendelse tre år efter offentliggørelsen.

3) Andre politiske spørgsmål

Rådet har besluttet at forenkle forordningens titel.

Rådet har besluttet at præcisere bestemmelsen om underentreprise for visse forpligtelser, der følger af forordningen, ved at tilføje en generel artikel om andre involverede parter.

Rådet har besluttet at udelade kravet om, at transportører skal føre separat regnskab for omkostningerne til ydelse af assistance til handicappede og bevægelseshæmmede for at undgå unødvendige administrative byrder for især mindre transportører. I samme ånd har Rådet besluttet at begrænse forpligtelsen til at fastsætte kvalitetsstandarder for en sådan assistance til større terminaloperatører og transportører og at indskrænke kravet om handicaprelateret uddannelse og instruktion til de personalekategorier, der faktisk har behov for det.

4) Andre ændringer, der er vedtaget af Europa-Parlamentet

Andre ændringer, som ikke er indarbejdet i Rådets førstebehandlingsholdning, vedrører følgende:

— hensyntagen til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov i alle tilfælde, når havne, terminaler og passagerskibe indrettes eller ombygges, uden angivelsen »om nødvendigt« (ændring 2)

— bestemmelserne vedrørende indskibning af handicappede og bevægelseshæmmede passagerer bør ikke berøre gældende generelle regler om indskibning af passagerer (ændring 3)

— opfordringen til Kommissionen om at foreslå klare regler for passagerrettigheder i forbindelse med transitpunkter mellem sø- og landtransport eller transport på indre vandveje (ændring 7)

— en horisontal lovgivningsmetode, der dækker alle former for transport i tilfælde af et kommende lovgivningsinitiativ om passagerrettigheder (ændring 8)

— medtagelse af psykosocialt handicap i definitionen af en handicappet eller bevægelseshæmmet person (ændring 11)

— ændringer af definitionen af »befordringskontrakt« (ændring 14) og »billetudsteder« (ændring 15)

— de foreslåede definitioner af »tilgængelig form« (ændring 18), »passager« (ændring 19), »ankomst« (ændring 20), »afgang« (ændring 21), »billetpris« (ændring 22) og »force majeure« (ændring 23)

— regler for handicappedes og bevægelseshæmmedes adgang til befordring, som bør fastsættes under de nationale håndhævelsesorganers tilsyn, og at disse regler bør omfatte ledsagere samt adgangen til tilpassede hjælpemidler (ændring 31)

— den skriftlige bekræftelse af tilsagnet om ydelse af assistance til handicappede og bevægelseshæmmede (ændring 34)

— assistancen tilpasses den handicappedes eller bevægelseshæmmedes individuelle behov (ændring 35)

— havnens forvaltningsorgans ansvar for at sikre, at havnen er tilgængelig for handicappede og bevægelseshæmmede (ændring 37)

— muligheden for at aftale en kortere oplysningsfrist vedrørende assistance mellem passageren og den, der skal yde assistancen (ændring 38)

— behovet for at sikre, at passageren modtager en bekræftelse af sin besked om behovet for assistance (ændring 39)

— transportørens pligt til at fremskaffe erstatningsudstyr, der passer til den pågældende passagers behov, når bevægelseshjælpemidlet beskadiges under rejsen (ændring 50)

— i tilfælde af forsinkelse bør en passager kun tilbydes tilbagebetaling af billetprisen, hvis vedkommende beslutter ikke at rejse med den pågældende transportør (ændring 54)

— den kompensation, der ydes i henhold til denne forordning, og som kan fratrækkes en eventuel supplerende kompensation, der er ydet (ændring 61)

— sanktionerne for overtrædelse af forordningen, som kan omfatte påbud om betaling af kompensation (ændring 70)

— ændring 71, 72 og 75 vedrørende bilagene til forordningen.

III. KONKLUSION

Rådet har i sin førstebehandlingsholdning fuldt ud taget hensyn til Kommissionens forslag og Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse. Med hensyn til Europa-Parlamentets ændringer bemærker Rådet, at en lang række ændringer allerede er — fuldt ud, delvist eller indholdsmæssigt — medtaget i dets førstebehandlingsholdning.

(1) Dok. 11990/08.

(2) A6-0209/2009.

(3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46 af 17.2.2004, s. 1) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2006 af 5. juli 2006 om handicappede og bevægelseshæmmede personers rettigheder, når de rejser med fly (EUT L 204 af 26.7.2006, s. 1).

(4) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser (EUT L 315 af 3.12.2007, s. 14).