23. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 182/27 
På grund af deres zoonotiske betydning bør trådformede 
vira og andre overførbare sygdomme omtales. 
Overskriften »Aber« bør erstattes af »Ikke-humane 
primater«; dette gælder også punkt 11.1.a) og b) i 
certifikatet. I visse tilfælde ville certifikatet ikke kunne 
underskrives ærligt af en person, der ikke er bekendt med 
forordningens definition af aber. Da dyresundheds­
bestemmelserne i vid udstrækning bygger på gensidig tillid, 
er såvel den underskrivende som den udstedende myndig­
hed forpligtet til at undgå tvetydigheder (1). 
Punkt 9 i certifikatet: Identifikation af dyret tilføjes, hvis 
det er muligt (kan bl.a. være fingeraftryk eller DNA-
karakteristika). For dyr af svinefamilien er det vigtigt, at der træffes 
foranstaltninger med henblik på kontrol af Aujesky's 
sygdom, mens det i forbindelse med visse drøvtyggere 
(f.eks. hjorte og kameldyr) har vist sig, at den foreslåede 
prøve- og isolationsordning er helt utilstrækkelig, når det 
gælder om at hindre forekomsten af tuberkulose hos 
importerede hjorte eller andre arter. 
Det har vist sig nødvendigt med en isolationsperiode på 
mindst 120 dage før eksporten, hvorunder hjorten skal 
reagere negativt på 3 TB-prøver; derefter følger en 
isolationsperiode efter importen, hvor hjorten skal reagere 
negativt på endnu én TB-prøve. 
Man bør være opmærksom på den rapporterede forekomst 
af bovin encephalopathia spongiforma hos dyr af oksefa­
milien og hjortefamilien i zoologiske haver. 
Certifikatet bør underskrives af en embedsdyrlæge (som i 
bilag F). 
Bilag I 
Bilag F — Hovdyr 
Den her foreslåede kontrol giver en vis sikkerhed, idet det 
kræves, at oprindelsesbedriften befinder sig i et epizootifrit 
område og i løbet af et bestemt tidsrum har været fri for de 
anmeldelsespligtige sygdomme, der kan forekomme hos 
hovdyr, men sektionen finder alligevel disse foranstalt­
ninger utilstrækkelige. 
(') Den videnskabelige betegnelse »primater« omfatter halvaber 
som f.eks. makier (»bushbabies«) samt de egentlige aber. Det accepteres, at formålet med behandlingen først og 
fremmest er at bekæmpe mund- og klovevira. Betingelserne 
i dette bilag bør være i overensstemmelse med direktivet og 
forslaget til forordning KOM(89) 672 endelig udg. vedrø­
rende mælk. 
Bruxelles, den 30. maj 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, på 
visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (*) 
(90/C 182/10) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 15. januar 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser. Under arbejdets videre afvikling udpegede ØSU Bernard Mourgues til 
hovedordfører. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 277. plenarforsamling den 30. maj 1990 
enstemmigt følgende udtalelse: 
(!) EFT nr. C 16 af 23. 1. 1990, s. 13. 
Nr. C 182/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 90 
1. Indledning 
1.1. ØSU anmodes om at afgive udtalelse om et forslag 
til Rådets forordning om anvendelse af Traktatens 
artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser 
og samordnet praksis på forsikringsområdet; ifølge 
forslaget skal Kommissionen på visse områder (forord­
ningsforslagets artikel 1) kunne vedtage gruppefritagelses­
forordninger. ØSU udtrykker tilfredshed med forslaget. 
1.2. ØSU finder det imidlertid nyttigt og nødvendigt at 
gå nærmere ind på følgende: 
— forordningsforslagets baggrund og forløbet af den 
procedure, som vil blive fulgt i Kommissionen, 
— ØU's holdning til de kategorier af aftaler, vedtagelser og 
samordnet praksis, for hvilke der berammes fritagelse, 
— ØSU's opfattelse af, hvilken plads der tilkommer 
forslaget til Rådets forordning i relation til forbindelser­
ne mellem forsikringsgivere og forsikringstagere i 
bredere forstand. 
2. Baggrund og procedure 
2.1. Det store antal anmeldelser, som er modtaget, gør 
en forenkling berettiget, ikke mindst fordi enheds­
markedets gennemførelse vil gøre anmeldelsernes betyd­
ning endnu større. 
2.2. Kommissionen agter at benytte gruppefritagelser og 
vælger hermed en juridisk metode, som den har fuldt 
kendskab til, og hvis anvendelse den formår at kontrollere 
fuldt ud. 
2.3. Herigennem fjerner Kommissionen ulemperne ved 
en administrativ kontrol, som kunne blive byrdefuld, og 
hvis iværksættelsesomkostninger kunne risikere at være 
ude af proportion med den tilstræbte målsætning. 
Kommissionen forbeholder sig imidlertid ret til at ophæve 
eller ændre forordningerne om gruppefritagelsernes gen­
nemførelse, hvis forholdene har ændret sig (artikel 2), eller 
at lade fordelen ved anvendelsen af forordningens 
bestemmelser bortfalde i konkrete tilfælde (artikel 7). ØSU 
godkender disse nærmere fastsatte garantier. 
2.4. Alligevel er det nyttigt at minde om de bestemmel­
ser, som vil kunne fjerne risikoen for aftaler og domineren­
de stilling, der kan sætte konkurrencepolitikken ud af 
spillet. Der er tale om følgende: 
— overholdelse af betingelserne i Traktatens artikel 85, 
stk. 3, hvad aftaler angår, 
— de ufravigelige bestemmelser i Traktatens artikel 86 om 
risikoen for misbrug af dominerende stilling, 
— bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 4064/89 om 
kontrol med virksomhedssammenslutninger (EFT 
nr. L 395 af 30. december 1989). 
2.5. I forslaget til Rådets forordning fastsættes det 
udtrykkeligt, for hvilke kategorier af aftaler mellem 
virksomheder, vedtagelser inden for sammenslutninger af 
virksomheder og samordnet praksis, Kommissionen er 
beføjet til at erklære bestemmelserne i Traktatens arti­
kel 85, stk. 1, uanvendelige på forsikringsvirksomheder, og 
det uden at foregribe anvendelsen af forordning nr. 17 fra 
1962. 
2.6. Inden der udstedes en forordning i medfør af de 
tildelte beføjelser, skal udkastet til forordning forelægges 
for medlemsstaterne og alle interesserede personer og 
organisationer. I denne forbindelse udtrykker ØSU ønske 
om at få forelagt udkastet inden enhedsmarkedets 
gennemførelse. 
3. Forslag vedrørende de forskellige berørte kategorier af 
aftaler 
3.1. Uafhængige forsikringsgivere og forsikringstagere 
skal kunne forhandle sig frem til præmiebeløbet. Derimod 
tilkommer det forsikringsgiveren at vurdere præmieom­
kostningerne. Visse faktorer, som indgår i disse omkost­
ninger, bliver genstand for fritagelse i henhold til artikel 85, 
stk. 1, mens denne mulighed ikke kommer til at gælde for 
andre faktorer. I denne forbindelse mener ØSU, at 
forordningens gennemførelse vil kunne gøre det lettere at få 
defineret de faktorer, som er bestemmende for præmie­
fastsættelsen. 
3.2. Aftaler mellem forsikringsselskaber i en og samme 
medlemsstat (jf. forordning nr. 17, artikel 4, stk. 2.1) 
forbliver underkastet nationale retsregler. På et enheds­
marked er det en selvfølge, at tilpasningen af konkurrence­
reglerne mellem medlemsstaterne og EF vil føre til, at visse 
fordrejninger undgås. 
3.3. Samarbejdet inden for coassurance og reassurance, 
i form af grupper eller pooler, skal være i overensstemmelse 
med forsikringstagernes interesser. Dette er indlysende 
nyttigt, ikke mindst i forbindelse med større risici, såsom 
oversvømmelser og »miljøuheld«. ØSU ser gerne, at 
Kommissionen er særlig opmærksom på dette aspekt, når 
den udarbejder gennemførelsesforordningen. 
23. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 182/29 
3.4. I samarbejdet inden for afprøvning og godkendelse 
af sikkerhedsforanstaltninger skal der tages hensyn til de 
lovbestemmelser, som de offentlige myndigheder har 
fastsat, og samarbejdet må aldrig føre til en forringelse af 
disse bestemmelser. 
3.5. Endelig må aftalerne mellem forsikringsselskaber 
om opstilling af standardkontrakter under ingen omstæn­
digheder påbyde betingelser, som forsikringstagerne ikke 
har indvilget i skriftligt, især når der er tale om 
kontraktstilføjelser eller -ændringer. 
4. Andre aspekter af forholdet mellem forsikringstager og 
forsikringsgiver ' 
4.1. ØSU anser det for nyttigt at lade sine overvejelser gå 
videre end til det foreliggende forslag ril rådsforordning, 
idet man skønner, at forslaget tilsigtes at pålægge 
forsikringsgiverne at tilbyde produkter og tjenesteydelser 
på de mest favorable vilkår i såvel erhvervslivets som 
forbrugernes interesse. 
4.2. Samarbejdet inden for skadeopgørelsesprocedurer 
skal føre til, at erstatning udbetales hurtigere. I denne 
forbindelse kunne man måske foreslå at bevæge sig i 
retning af udlignings- eller clearingaftaler. 
4.3. Forsikringsvirksomhed er en aktivitet, som er åben 
for international konkurrence; det gælder ikke mindst 
skibsforsikring, dækning af store risici og reassurance. 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 85/3/EØF om vægt, dimensioner og 
visse andre tekniske data for visse landevejskøretøjer med henblik på fastsættelse af visse tilladte 
maksimumsdimensioner for påhængsvogntog (') 
(90/C 182/11) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 7. december 1989 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 75 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for transport og kommunikation, som 
udpegede G.B. Cavazzuti til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. maj 1990. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 277. plenarforsamling den 30. maj 1990 med 
104 stemmer for, 31 imod og 8 hverken for eller imod følgende udtalelse: 
(») EFT nr. C 316 af 16. 12. 1989, s. 5. Der bør drages omsorg for, at konkurrencebestemmelserne 
på forsikringsområdet også gælder for selskaber fra 
tredjelande, og der må ved EF-lovteksternes gennemførelse 
ikke opstå konkurrenceforvridninger mellem forsikrings­
virksomhederne til skade for forsikringsselskaberne i 
Fællesskabet. 
4.4. ØSU henstiller, at Kommissionen ser nærmere på 
spørgsmålene omkring de forsikringer, der tegnes som 
garanti for optagne lån. 
4.5. Forbrugerne rammes undertiden af urimelige 
klausuler fra visse forsikringsgiveres side. Disse klausuler 
skyldes ofte, at policerne er uklart formuleret, idet 
opmærksomheden henledes på andre vilkår, som hævdes at 
være bedre end konkurrenternes. ØSU opfordrer her 
Kommissionen og de offentlige myndigheder i medlemssta­
terne til stedse at være på vagt. 
4.6. ØSU bemærker afslutningvis, at forsikringsselska­
ber undertiden nægter at forsikre visse risici, selv mod 
betaling af en forhøjet præmie. Denne holdning skaber 
juridisk usikkerhed i de tilfælde, hvor forsikringer er 
lovpligtige. Nægter et selskab at forsikre en risiko, bør det i 
det mindste give en skriftlig begrundelse. 
Bruxelles, den 30. maj 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg