P9_TA(2022)0301

Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning

Europa-Parlamentets beslutning af 7. juli 2022 om bedre regulering: sammen om bedre lovgivning (2021/2166(INI))

(2023/C 47/21)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU),

— der henviser til protokol nr. 1 om de nationale parlamenters rolle i Den Europæiske Union,

— der henviser til protokol nr. 2 om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet,

— der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

— der henviser til meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget med titlen »Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning« (COM(2021)0219),

— der henviser til arbejdsdokument af 3. november 2021 fra Kommissionens tjenestegrene med titlen »Better Regulation Guidelines« (SWD(2021)0305),

— der henviser til målene for udviklingssamarbejde i artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 5. maj 2021 med titlen »Ajourføring af den nye industristrategi fra 2020: Opbygning af et stærkere indre marked til fremme af Europas genopretning« (COM(2021)0350),

— der henviser til sin beslutning af 25. november 2020 med titlen »En ny industristrategi for Europa« (1),

— der henviser til værktøjskassen for bedre regulering, som supplerer retningslinjerne for bedre regulering, begge fra november 2021,

— der henviser til den interinstitutionelle aftale af 16. december 2003 om bedre lovgivning og til den nyeste udgave af denne aftale, den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (2),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 24. marts 2021 om en EU-strategi om barnets rettigheder (COM(2021)0142),

— der henviser til udtalelse fra Regionsudvalget med titlen »Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning« (CDR 4071/2021),

— der henviser til rapport af 10. juli 2018 med konklusionerne fra taskforcen om nærhedsprincippet, proportionalitetsprincippet og »Mindre, men mere effektivt«,

— der henviser til sin beslutning af 24. juni 2021 om målrettet EU-regulering samt nærheds- og proportionalitetsprincippet — rapport om bedre lovgivning for 2017, 2018 og 2019 (3),

— der henviser til sin beslutning af 9. juni 2022 om Parlamentets initiativret (4),

— der henviser til Revisionsrettens særberetning nr. 16/2018 af 12. juni 2018 med titlen »Efterfølgende revision af EU-lovgivning: et veletableret, men ufuldstændigt system«,

— der henviser til sin beslutning af 9. juni 2016 for en åben, effektiv og uafhængig europæisk forvaltning (5),

— der henviser til sin beslutning af 16. december 2020 om en ny strategi for europæiske SMV'er (6),

— der henviser til sin beslutning af 15. januar 2020 om den europæiske grønne pagt, hvori det glæder sig over Kommissionens tilsagn om at sikre, at alle EU-foranstaltninger bør hjælpe EU med at opnå en bæredygtig fremtid og en retfærdig omstilling, og om at opdatere retningslinjerne for bedre regulering i overensstemmelse hermed, hvilket bl.a. vil kræve, at der integreres et princip om »bæredygtighed først« i EU's og dets medlemsstaters dagsordener for bedre lovgivning (7),

— der henviser til den tale, som Kommissionens formand, Ursula von der Leyen, holdt den 16. juli 2019 (8),

— der henviser til forhandlingen på plenarmødet den 7. juni 2021 om »Tilstanden for Unionens SMV'er — Gennemførelse af dagsordenen for bedre regulering/målet om reduktion af den administrative byrde« (9),

— der henviser til forretningsordenens artikel 54,

— der henviser til udtalelser fra Udviklingsudvalget, Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, Udvalget om Industri, Forskning og Energi, Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og Udvalget for Andragender,

— der henviser til betænkning fra Retsudvalget (A9-0167/2022),

A. der henviser til, at bedre lovgivning er et fælles mål for alle EU-institutioner og bør opnås ved at øge gennemsigtigheden, ansvarligheden og samarbejdet mellem institutionerne, medlemsstaterne, borgere og interessenter og således sikre fuld respekt for alle grundlæggende europæiske værdier, herunder demokrati, retsstatsprincippet og menneskerettighederne; der henviser til, at gennemsigtighed, integritet og ansvarlighed også er væsentlige forudsætninger for et demokrati baseret på retsstatsprincippet; der henviser til, at europæisk lovgivning bør være formålstjenlig, forholdsmæssig, klar, gennemsigtig og omfattende til effektiv gavn for borgere og interessenter; der henviser til, at bedre lovgivning bidrager til at sikre, at EU's politikker og lovgivning er gearet til fremtiden under hensyntagen til det højere udviklingstempo på det teknologiske, samfundsmæssige og miljømæssige område; der henviser til, at det derfor vil være stadig vigtigere at støtte lovgivningsmæssige forslag med dokumentation, som er baseret på de mest hensigtsmæssige vurderinger og pålidelig fagfællebedømt videnskabelig dokumentation samt respekt for forsigtighedsprincippet; opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at forvalte dokumentationen på en gennemsigtig måde og til at sikre, at den er søgbar, tilgængelig, interoperabel og genanvendelig; understreger, at lovgivning af høj kvalitet ikke kan reduceres til kvantitative mål for en kortsigtet reduktion af byrder og omkostninger alene, men bør være til gavn for alle som en langsigtet investering i fælles velstand i vores samfund og i vores fremtid;

B. der henviser til, at Kommissionen fuldt ud bør overholde bestemmelserne i artikel 6, stk. 4, i den europæiske klimalov (10), hvori det fastsættes, at ethvert udkast til foranstaltninger og lovgivningsforslag skal være i overensstemmelse med Unionens mål om at opnå klimaneutralitet senest i 2050; der henviser til, at Kommissionen i den forbindelse skal vurdere overensstemmelsen mellem alle udkast til foranstaltninger eller lovgivningsforslag, herunder budgetforslag, og målene om klimaneutralitet, og om de sikrer fremskridt med hensyn til tilpasning til klimaændringer;

C. der henviser til, at de nye klimaoverensstemmelseskontroller først er blevet anvendt på konsekvensanalyser af udkast til lovgivningsmæssige foranstaltninger og forslag fra den 1. januar 2022, selv om den europæiske klimalov trådte i kraft i juli 2021, hvilket betyder, at lovens bestemmelser ikke er blevet gennemført i forhold til en række forslag, der er relevante for den europæiske grønne pagt;

D. der henviser til, at tilgangen med at kontrollere overholdelsen af den europæiske klimalov i konsekvensanalyser og evalueringer er beskrevet i meddelelsen om bedre regulering og i de efterfølgende retningslinjer og i den efterfølgende værktøjskasse; der henviser til, at Kommissionen bør anvende disse kontroller systematisk og gøre det i begyndelsen af den proces, hvor der udarbejdes et nyt udkast til foranstaltning eller en kvalitetskontrol af eksisterende lovgivning, således at det reelt kan være retningsgivende for politiske valg; der henviser til, at den europæiske klimalov forpligter Kommissionen til — som et led i den overensstemmelsesvurdering, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4 — at give en begrundelse i tilfælde af manglende overensstemmelse mellem et udkast til foranstaltning eller et lovgivningsforslag og målene i den europæiske klimalov;

E. der henviser til, at Kommissionen i 2021 vedtog sin meddelelse med titlen »Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning« med de tilhørende retningslinjer og en ledsagende værktøjskasse;

F. der henviser til, at bedre lovgivning er et middel til at garantere retssikkerhed og bør levere resultater for alle og tjene de europæiske samfunds, virksomheders, arbejdstageres, borgeres og forbrugeres samt miljøets almene interesse; der henviser til, at lovgivning af høj kvalitet tjener offentlighedens interesse, da den direkte påvirker konkurrenceevnen i EU, dets territorier og virksomheder og også er et redskab til at styrke demokratiet og den direkte borgerdeltagelse på både nationalt og regionalt plan;

G. der henviser til, at der er behov for revision og, hvis det er nødvendigt og hensigtsmæssigt, også for forenkling for at fjerne hindringer for gennemførelsen af lovgivningen, herunder på tværs af grænserne, og for at gøre lovgivningen mere effektiv, gennemsigtig og omfattende for målgruppen, det være sig borgerne eller erhvervsvirksomhederne;

H. der henviser til, at principperne og redskaberne for bedre regulering bør forblive politisk neutrale for at sikre en objektiv definition af problemerne og reelle alternative politiske løsningsmodeller, som skal overvejes af Kommissionen, Rådet og Parlamentet;

I. der henviser til, at bedre lovgivning skal sigte mod at tjene EU's ambitioner og navnlig dets langsigtede målsætninger såsom økonomisk vækst, fremme af investeringer og jobskabelse, sikring af et mere konkurrencedygtigt og demokratisk Europa, sociale fremskridt og den bindende målsætning om klimaneutralitet i Unionen senest i 2050 og den langsigtede prioriterede målsætning for 2050 om, at borgerne skal leve et godt liv i en ressourcebegrænset verden; der henviser til, at bæredygtighed bør stå i centrum for lovgivning af høj kvalitet og sætte sociale, økonomiske og miljømæssige hensyn på lige fod; der henviser til, at Kommissionen ved anvendelsen af principperne om bedre lovgivning bør fastlægge de mest effektive løsninger for at maksimere fordelene og samtidig minimere de tilknyttede omkostninger;

J. der henviser til, at Kommissionen har forpligtet sig til at øge indsatsen for at fremme og forbedre børns muligheder for at deltage i beslutningsprocessen på EU-plan på en inkluderende og systemisk måde, navnlig gennem børnespecifik høring i forbindelse med relevante fremtidige initiativer;

K. der henviser til, at veludførte forudgående og efterfølgende konsekvensanalyser, offentlige høringer og princippet om forudgående evaluering er uundværlige redskaber til at sikre en velinformeret, bedre, effektiv, ansvarlig og gennemsigtig lovgivning, der er skræddersyet til støttemodtagernes behov; der henviser til, at dette bidrager til at kvantificere indvirkningerne, idet deres cost-benefit-forhold indregnes; der henviser til, at sådanne vurderinger bør tage hensyn til økonomiske, sociale og miljømæssige aspekter med samme grad af detaljeret analyse og nøjagtighed, idet der tages hensyn til både kvalitativ og kvantitativ dokumentation, herunder også de politiske foranstaltningers indvirkning på de grundlæggende rettigheder; der henviser til, at Revisionsretten offentliggjorde en særberetning i 2018 med en række anbefalinger for at forbedre kvaliteten af efterfølgende revisioner;

L. der henviser til, at webportalen »Deltag i debatten« har til formål at styrke inddragelsen af borgere og interessenter i EU's politiske beslutningsproces og har vist sig at være et nyttigt redskab i forbindelse med udarbejdelsen af EU's politikker; der henviser til, at Kommissionen lancerede en ny version af værktøjet den 3. juli 2020 for yderligere at forbedre sine høringer og sin kommunikation med offentligheden og øge gennemsigtigheden; der henviser til, at Revisionsretten offentliggjorde en særberetning i 2019 (11) med en række anbefalinger for yderligere at forbedre denne portal, navnlig med hensyn til at gøre den mere brugervenlig, herunder med hensyn til aktionsradius og gennemsigtighed samt anvendelse og tilgængelighed af oversættelser;

M. der henviser til, at Udvalget for Forskriftskontrol vurderer kvaliteten af konsekvensanalyser samt kvalitetskontroller og større evalueringer for at støtte for en beslutningsproces af høj kvalitet; der henviser til, at omkring en tredjedel af konsekvensanalyserne i 2021 fik en negativ første udtalelse; der henviser til, at udvalget kan spille en vigtig rolle med hensyn til at forbedre EU-lovgivningen;

N. der henviser til, at respekt for flersprogethed er en forudsætning for, at EU-institutionerne kan arbejde ordentligt; der henviser til, at det er fastsat i artikel 1 i TEU, at »beslutningerne træffes så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt«; der henviser til, at offentligt tilgængelige EU-websteder for finansiering og udbudsmuligheder inden for rammerne af EU-programmerne ofte først offentliggøres på engelsk; der henviser til, at oversættelsen af disse websteder kan tage flere måneder; der henviser til, at tilgængeligheden af disse websteder på alle EU's officielle sprog har stor betydning for fair konkurrence;

O. der henviser til, at formålet med programmet for målrettet og effektiv regulering (REFIT) og Fit for Future-platformen (F4F) er at forenkle EU-lovgivningen og reducere unødvendige administrative og lovgivningsmæssige byrder samt omkostninger med henblik på at forbedre overholdelsen og gennemførelsen af lovgivningen og samtidig realisere de underliggende politiske målsætninger ved at fokusere på lovgivningsmæssig udligning og kvalitetskontroller af tidligere, nuværende og fremtidig lovgivning;

P. der henviser til, at Kommissionen indførte en »én ind, én ud«-princippet med det formål at udligne nye byrder, som følger af Kommissionens lovgivningsforslag, ved at fjerne allerede eksisterende byrder på det samme politikområde;

Q. der henviser til, at »én ind, én ud«-princippet kan bidrage til REFIT-programmet ved at udvide det fra at vurdere unødvendige byrder, der opstår som følge af individuelle retsakter, til også at omfatte ny lovgivning og se på hele politikområder; der samtidig henviser til, at »én ind, én ud«-princippet bør præciseres med hensyn til dets anvendelse i praksis, eftersom lovgivning altid bør gavne borgerne, virksomhederne, arbejdstagerne og forbrugerne;

R. der henviser til, at fordelene ved forenklingsbestræbelserne på europæisk plan også kan forudsætte, at medlovgiverne opretholder de relevante bestemmelser, og afhænger af, hvilke valg medlemsstaterne træffer i forbindelse med gennemførelsen i national ret, ligesom der kræves en større indsats fra Kommissionens side med hensyn til at koordinere og foretager høringer af medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder;

S. der henviser til, at Kommissionen i sin meddelelse af 24. oktober 2017 med titlen »Fuldføring af dagsordenen om bedre regulering: Bedre løsninger for bedre resultater« (COM(2017)0651) gav udtryk for forbehold med hensyn til »én ind, én ud«-princippet og »fastsættelse af forhåndsmålsætninger om reduktion af byrden«, idet det ifølge Kommissionen »vil skabe pres for liberalisering og forringe dens politiske ansvar for at gøre de ting, der skal gøres, når de skal gøres«;

T. der henviser til, at Kommissionen ifølge oplysninger offentliggjort i EUR-Lex (12) vedtog eller ændrede 1 977 lovgivningsmæssige eller ikkelovgivningsmæssige retsakter i 2021; der henviser til, at 1 008 lovgivningsmæssige eller ikkelovgivningsmæssige retsakter i samme periode blev ophævet eller udløb;

U. der henviser til, at traktaterne kun giver Parlamentet direkte initiativret i meget begrænsede tilfælde; der henviser til, at Parlamentet har efterlyst en styrkelse af sin initiativret i sin beslutning om Parlamentets initiativret;

V. der henviser til, at Unionens funktionsmåde bygger på det repræsentative demokrati;

1. glæder sig over, at det er Kommissionens mål, at EU-retten bør give maksimale fordele til borgere og virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder, og Kommissionen har til hensigt at gøre tilgangen til bedre lovgivning mere dynamisk og mere omstillingsparat i forhold til fremtidige udviklingstendenser; glæder sig endvidere over, at Kommissionen har givet tilsagn om at gøre bedre brug af strategisk fremsynethed, og opfordrer til, at dette integreres i konsekvensanalyser og evalueringer; understreger, at dagsordenen for bedre regulering bør støtte den grønne omstilling af Unionens økonomi ved bl.a. at gøre det muligt at markedsføre innovative teknologier og støtteteknologier mere effektivt; glæder sig over, at Kommissionen har til hensigt at forbedre analysen af og rapporteringen om forslagenes virkninger, for eksempel når det drejer sig om konkurrenceevne og SMV'er, territorialitet, bæredygtighed, lighed, nærhed og proportionalitet, hvilket kan bidrage til at afdække mangler, behov og muligheder samt opdage eksisterende risici og tendenser og dermed bidrage til at definere politiske prioriteter og udforme strategisk planlægning med et langsigtet perspektiv, navnlig i de mindst udviklede lande og med hensyn til at nå verdensmålene for bæredygtig udvikling (SDG'er);

2. opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at anerkende, at der er behov for bedre regulering og forenkling under hensyntagen til økonomiske, miljømæssige, kønsrelaterede og sociale virkninger på en integreret og afbalanceret måde;

3. glæder sig endvidere over, at Kommissionen har givet tilsagn om at integrere SDG'erne i alle sine lovgivningsforslag på linje med FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling, lægge større vægt på ligestilling mellem kønnene og ligestilling for alle og sikre, at princippet om ikke at gøre væsentlig skade og forsigtighedsprincippet anvendes på alle politikområder; mener, at der i konsekvensanalyser også bør tages hensyn til indvirkningen på gennemførelsen af 2030-dagsordenen som helhed; bemærker med bekymring, at den integrerede og holistiske karakter af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling risikerer at blive overset, når der kun henvises til »relevante SDG'er«; henviser til, at EU har til hensigt at indtage en førende position på verdensplan for så vidt angår gennemførelsen af 2030-dagsordenen og SDG'erne sammen med sine medlemsstater og deres lokale og regionale myndigheder og i tæt samarbejde med sine internationale partnere; beklager det faktum, at Kommissionen endnu ikke har udviklet en integreret og holistisk gennemførelsesstrategi for SDG'erne; minder om, at EU skal gøre sig mere synlig i udviklingslandene gennem effektiv kommunikation om sine samarbejds- og udgiftsprogrammer;

4. støtter tilsagnet om forbedret analyse og rapportering af miljømæssige virkninger i alle EU-politikker gennem obligatorisk vurdering af princippet om ikke at gøre væsentlig skade og den omstændighed, at denne vurdering skal anvendes på forslag vedrørende alle politikområder for at undgå uensartet anvendelse; opfordrer Kommissionen til klart at definere princippet om ikke at gøre væsentlig skade for at sikre en konsekvent anvendelse heraf; støtter forslaget om, at der i højere grad bør tages hensyn til bæredygtighed og digitalisering i lovgivningsprocessen; understreger, at der i vurderingen af princippet om ikke at gøre væsentlig skade skal tages hensyn til de bredere omkostninger og fordele for samfundet, f.eks. inden for folkesundhed, og miljømæssige virkninger;

5. anbefaler, at Kommissionen overvejer at indføre et »bæredygtighed først«-princip og vedtage det for al politikudvikling og -evaluering, idet den prioriterer langsigtede bæredygtighedshensyn; bemærker endvidere, at strategisk fremsynethed vil understøtte Refitprogrammet, som fastlægger muligheder for at reducere unødvendige reguleringsmæssige byrder og sikrer, at eksisterende EU-lovgivning fortsat er »egnet til fremtiden«;

6. opfordrer i den forbindelse til, at rapporterne fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) og Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser (IPBES) systematisk tages i betragtning i processen vedrørende strategisk fremsynethed; glæder sig i den forbindelse over arbejdet i Fit for Future-platformen (F4F-platformen), som samler ekspertise fra bl.a. offentlige forvaltninger, ikkestatslige organisationer og små og store virksomheder på regelmæssige møder med henblik på at forbedre eksisterende EU-lovgivning; bemærker, at denne platform også kan anvendes til at drøfte bredere emner såsom den grønne omstilling;

7. minder om, at beskyttelse, fremme og facilitering af overholdelse af menneskerettigheder og demokrati er en central prioritet i EU's optræden udadtil som fastsat i artikel 21 i TEU, og at Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder også finder anvendelse på EU's optræden udadtil; fremhæver, at EU gentagne gange har bekræftet sit tilsagn om at forblive en indflydelsesrig aktør på den internationale scene og om fortsat at spille en førende rolle som en global forkæmper for demokrati og menneskerettigheder; beklager derfor, at forslaget fortsat er begrænset med hensyn til at omsætte værktøjet om grundlæggende rettigheder i EU's værktøjskasse for bedre regulering til retningslinjer for EU's globale engagement og traktatbaserede forpligtelse i forhold til menneskerettigheder; understreger derfor, at menneskerettighederne har stor betydning for alle EU's eksterne politikker, herunder handelspolitik og udviklingssamarbejde, navnlig for så vidt angår sårbare grupper;

8. understreger derfor, at retningslinjerne bør revideres og gennemføres effektivt for at sikre, at der systematisk tages behørigt hensyn til menneskerettighederne, hvilket forpligter EU til ikke at træffe foranstaltninger, der kan forhindre eller vanskeliggøre virkeliggørelsen af menneskerettighederne; understreger, at de kønsspecifikke virkninger bør integreres i al rapportering, og at det ud over en generel vurdering af menneskerettighedssituationen er nødvendigt at medtage kønsopdelte data og evaluere den specifikke indvirkning på menneskerettighederne for kvinder;

9. understreger, at miljø- og sundhedsrelateret lovgivning har en direkte indvirkning på EU-borgernes liv; opfordrer derfor Kommissionen til at udarbejde en kort begrundelse på et tilgængeligt lægmandsprog, der skal ledsage alle lovgivningsforslag, og til at træffe alle passende foranstaltninger for at sikre, at alle EU-borgere kan forstå essensen af et lovgivningsforslag, herunder de mulige konsekvenser for deres liv;

10. glæder sig over, at bedre regulering i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse af 9. marts 2021 med titlen »Det digitale kompas 2030: Europas kurs i det digitale årti« (COM(2021)0118) skal sigte mod at fremme princippet om digital betjening som udgangspunkt i kommende EU-lovgivning som et vigtigt redskab til at støtte den digitale omstilling; understreger, at teknologier som kunstig intelligens kan forbedre lovgivningsprocessen og forbedre adgangen til oplysninger samt gøre lovgivningen mere forståelig for borgere og virksomheder; opfordrer Kommissionen til at anvende reguleringsmæssige sandkasser ( 13 ) til lovgivning vedrørende den digitale omstilling fra sag til sag og under hensyntagen til EU-merværdi og proportionalitet, navnlig med henblik på at støtte SMV'er og nystartede virksomheder; mener imidlertid, at disse sandkasser skal være underlagt strenge begrænsninger med hensyn til tid og anvendelsesområde, overvåges behørigt og være i overensstemmelse med gældende EU-ret om beskyttelse af personoplysninger og grundlæggende rettigheder;

11. mener, at udviklingen af nye former for digitaliseringsprocesser i beslutningstagningen i alle tre institutioner er en væsentlig udfordring og mulighed for at styrke EU-lovgivningens kvalitet i den digitale tidsalder; mener, at de tre institutioners forpligtelser vedrørende en sådan udvikling bør identificeres klart og medtages i en revideret interinstitutionel aftale om bedre lovgivning (IIA om bedre lovgivning); opfordrer lovgiverne til at anvende digitalisering for at undgå unødvendige administrative byrder og lette lovgivningsarbejdet;

12. glæder sig over, at Kommissionen har til hensigt at indføre et fælles digitalt rapporteringsinstrument for virksomheder for at konsolidere de rapporteringskrav, der stammer fra revisionen af direktivet om ikkefinansiel rapportering, taksonomien, men også rapporteringskravene fra Fit for 55-pakken i ét enkelt værktøj, der er udformet ud fra konkrete krav og fastlagte nøgleresultatindikatorer (KPI'er) og standarder, der er tilgængelige i en modulopbygget og digital form for virksomheder og andre organisationer;

13. understreger, at det er vigtigt, at borgerne har nem adgang til retskilder, og at det er nødvendigt at oprette et centralt, gennemsigtigt websted, hvor man kan få et overblik over hele lovgivningsprocessen og supplerende dokumenter fra alle EU-institutionerne;

14. noterer sig, at der i handelslivet stadig anvendes et stort antal papirdokumenter; mener, at digitalisering og anvendelse af elektroniske handelsdokumenter reducerer omkostninger og kompleksitet; opfordrer Kommissionen til at udnytte den digitale tidsalder og digitale værktøjer til at reducere visse typer byrder eller forpligtelser; understreger, at det er nødvendigt at undersøge brugen af elektroniske handelsdokumenter, som vil skabe større effektivitet og sikkerhed og mindske administrative byrder;

15. fremhæver, at der er 22,6 mio. ( 14 ) SMV'er i EU, og at Kommissionen derfor ikke blot bør udføre SMV-testen mere systematisk, men også bør fastsætte en obligatorisk SMV-test, der skal foretages i alle lovgivningsforslag, hvor dette er relevant; understreger, at en sådan test klart bør identificere, hvordan der kan opnås forenkling med hensyn til omkostninger og fordele, og om muligt formulere yderligere anbefalinger for at undgå unødvendige administrative eller reguleringsmæssige byrder for SMV'er;

16. minder om, at anvendelsen af »tænk småt først«-princippet, som indgår i »Small Business Act«, er et væsentligt element i den proportionalitetstest, der skal foretages forud for ethvert lovforslag, og bør sigte mod at sikre, at SMV'erne høres, og at deres interesser indarbejdes så tidligt som muligt for at fremme udviklingen af SMV'er, som er rygraden i vores europæiske økonomi;

17. opfordrer Kommissionen til at skabe en stilling som SMV-repræsentant, som kan bidrage til at minimere unødvendige administrative og reguleringsmæssige byrder på tværs af medlemsstaterne, og som bør udpeges med horisontale kompetencer i formandskabets kabinet;

18. minder om, at den fælles handelspolitik henhører under Unionens enekompetence, og at bestemmelserne i artikel 207 i TEUF bør forsvares og bevares med gennemslagskraft; insisterer på, at det er nødvendigt at undgå langvarige ratifikationsprocedurer for handels- og investeringsaftaler, der indeholder blandede elementer, for at sikre deres rettidige ikrafttræden;

19. er overbevist om, at alle europæere skal være i stand til at følge EU's lovgivningsproces; støtter Kommissionens forslag om at gøre webportalen »Deltag i debatten« mere tilgængelig for personer med handicap og konsolidere offentlige høringer i en samlet »opfordring til indsendelse af dokumentation«; mener, at alle relaterede dokumenter, spørgeskemaer og bidrag skal gøres tilgængelige på alle EU's officielle sprog så hurtigt som muligt; efterlyser større gennemsigtighed i beslutningsprocessen og navnlig omkring behandlingen af svarene, idet det bl.a. bør sikres, at svarene vægtes korrekt i forhold til deres repræsentativitet, afhængigt af om de repræsenterer individuelle eller kollektive interesser; bemærker, at udformningen og valget af høring har en væsentlig indvirkning på den type input, der modtages, og på selve resultatet; opfordrer indtrængende Kommissionen til at sikre, at alle de opfordringer til indsendelse af dokumentation, som den iværksætter, er neutrale og upartiske, bl.a. ved at anvende spørgeskemaer, der evidensbaseret og formuleret med åbne spørgsmål, hvor det er relevant; minder desuden om, at andragender til Parlamentet er en afgørende form for borgerdeltagelse og -feedback, som Kommissionen regelmæssigt bør vurdere og behandle;

20. efterlyser større gennemsigtighed i høringsprocessen og opfordrer til, at sammenfattende rapporter om høringerne offentliggøres og stilles til rådighed på alle EU-sprog og også gøres tilgængelige for personer med handicap;

21. mener, at Kommissionen i sine bestræbelser på at sikre, at EU's politikker bygger på en klar forståelse af politikområder, der er genstand for hurtige strukturelle ændringer, såsom miljø og digitalisering, bør gøre brug af de input, der kommer i andragender fra borgere og civilsamfundsorganisationer; mener, at borgernes deltagelse er afgørende på politikområder såsom grundlæggende rettigheder, respekt for retsstatsprincippet og bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling på ethvert tænkeligt grundlag;

22. mener, at kvaliteten af den lovgivning, der berører udviklingslandene, bl.a. er styret af dens legitimitet og effektivitet, som igen afhænger af høringsprocessens art, hvor imødekommende denne lovgivning er over for de pågældende landes behov, og om gennemførelsen af den fører til de ønskede resultater uden at forvolde skade; glæder sig over, at Kommissionen fokuserer på at opnå en bedre forståelse af EU-lovgivningens behov og virkninger uden for EU ved at øge samarbejdet med eksterne partnere; opfordrer Kommissionen til at gøre dette samarbejde effektivt ved at sikre inklusive, meningsfulde og effektive høringsprocesser med inddragelse af berørte interessenter såsom arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet i udviklingslandene samt eksperter og virksomheder fra de forskellige berørte områder; foreslår, at resultatet af disse høringer og den indsamlede dokumentation virkelig anvendes som input ved udarbejdelsen af lovgivningen, og at der navnlig tages hensyn til de berørte interessenters kontekst og specifikke behov i de partnerlande, hvor høringen skal gennemføres; glæder sig over initiativet til at gøre høringsprocesserne mere målrettede, klarere og brugervenlige; opfordrer Kommissionen til at sikre, at den planlagte forenkling af den offentlige høringsproces ikke skader dens effektivitet; fremhæver den rolle, som EU-delegationerne kan spille, navnlig i udviklingslandene, og behovet for at stille de instrumenter og ressourcer, der er nødvendige for gennemførelsen af disse høringer, til rådighed;

23. henstiller, at EU-institutionerne inden for flersprogethed overholder de principper, rettigheder og pligter, der er nedfældet i chartret om grundlæggende rettigheder og Rådets forordning (EØF) nr. 1/1958 samt i interne retningslinjer og beslutninger såsom kodeksen for god forvaltningsskik;

24. opfordrer EU-institutionerne til at tilvejebringe de menneskelige ressourcer, som er nødvendige for at sikre overholdelsen af princippet om flersprogethed igennem alle de forskellige faser i lovgivningsprocessen;

25. mener, at ensartede sprogversioner på de officielle EU-sprog er en afgørende forudsætning for, at domstolene og EU's og medlemsstaternes myndigheder kan fortolke de eksisterende bestemmelser pålideligt, og at de derfor er et vigtigt bidrag til en ensartet anvendelse og håndhævelse af EU-retten; opfordrer institutionerne til i alt væsentligt at opfylde disse krav i forbindelse med fremtidig lovgivning;

26. opfordrer til, at alle EU's websteder om finansierings- og indkøbsmuligheder samtidig oversættes til alle officielle EU-sprog, da det faktum, at de indledningsvis udelukkende er tilgængelige på engelsk, stiller medlemsstater, hvor engelsk ikke er et officielt sprog, ringere;

27. understreger, at der er tætte forbindelser mellem på den ene side gennemførelsen af genopretningspakken NextGenerationEU og målsætningen om at sikre større modstandsdygtighed i EU's samfund og på den anden side EU-institutionernes behov for at nå ud til Unionens borgere for at styrke bevidstheden om den grundlæggende karakter af disse politiske opgaver og gennemførelsen heraf; mener, at et sådant opsøgende arbejde i sidste ende bør bidrage til en mere fleksibel og mere effektiv interinstitutionel beslutningstagning, der er i stand til at reagere på en robust og beslutsom måde på erfaringerne fra pandemien;

28. opfordrer til en stærkere politisk dialog mellem EU-institutionerne og de nationale parlamenter, lokale og regionale myndigheder, Det Europæiske Regionsudvalg og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg;

29. noterer sig den nuværende tendens, hvor de nationale parlamenter inden for rammerne af protokol nr. 1 og 2 sigter mod et større engagement via politisk dialog om EU-politikker med henblik på at skabe større merværdi for borgerne; noterer sig desuden anmodninger om en tilsvarende fremadrettet inddragelse af Det Europæiske Regionsudvalg i den forbindelse via udarbejdelse af initiativudtalelser;

30. minder om, at en betydelig andel af EU-lovgivningen gennemføres på subnationalt plan, hvor der er gjort værdifulde førstehåndserfaringer med at anvende EU-lovgivningen i tæt kontakt med den lokale økonomi, arbejdsmarkedets parter, civilsamfundet og borgerne, og hvor der kan ydes et bidrag til at styrke EU-aktionernes effektivitet og synlighed;

31. henviser igen til lokale og regionale myndigheders særlige karakter og behovet for at skræddersy høringerne; anbefaler, at Kommissionen hører Det Europæiske Regionsudvalg proaktivt i forbindelse med udvikling af åbne høringer og køreplaner for forslag, der vil have betydelig indvirkning på subnationale forvaltningsniveauer;

32. understreger, at aktiv nærhed er en integreret del af dagsordenen for bedre regulering; glæder sig i den forbindelse over, at Kommissionen i sine lovgivningsforslag i stigende grad gør brug af nærhedsvurderingsskemaet, således som det foreslås i meddelelse af 23. oktober 2018 med titlen »Nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet: Styrkelse af deres rolle i EU's politiske beslutningsproces« (COM(2018)0703);

33. forventer, at konferencen om Europas fremtid også vil bane vejen for yderligere reformer i forbindelse med nærhedsprincippet, navnlig ved også at anvende nærhedsprincippet i EU's styringsprocesser;

34. anerkender, at bedre regulering er alle EU-institutionernes fælles målsætning og ansvar; bekræfter, at Parlamentet som medlovgiver vil strømline sine interne tjenester for bedre at bidrage til vurderingen og overvågningen af, hvordan EU-lovgivning med eksterne dimensioner indvirker på udviklingslandene, herunder de relevante tekster, som Parlamentet har vedtaget vedrørende lovgivningsprocedurer og EU's udgiftsprogrammer; bekræfter også, at det i overensstemmelse hermed vil øge samarbejdet og koordineringen mellem udvalgene, styrke ekspertisen inden for udviklingspolitikker i alle de relevante udvalg og præcisere den rolle, som Udviklingsudvalget skal spille som garant for princippet om udviklingsvenlig politikkohærens som anført i Europa-Parlamentets forretningsorden (bilag VI), hvilket alt sammen har til formål at forbedre EU-lovgivningens kvalitet og effektivitet;

35. minder om, at den løbende og omhyggelige gennemgang af borgernes andragender giver store muligheder for at gøre bedre regulering mere inklusiv og effektiv og for at forbedre de politiske beslutningstageres forståelse af de lokale og regionale realiteter og af borgernes bekymringer og prioriteter; anerkender, at EU-lovgivningen bør sikre ligebehandling af borgere og virksomheder og effektiv håndhævelse af borgernes rettigheder i hele Unionen, og at der bør sikres en stærk og ensartet håndhævelse af eksisterende EU-regler;

36. minder om betydningen af at opretholde tæt kontakt mellem medlovgiverne forud for interinstitutionelle forhandlinger, bl.a. ved regelmæssigt at indbyde repræsentanter for andre institutioner til uformelle drøftelser i overensstemmelse med den forpligtelse, der er skitseret i punkt 34 i IIA om bedre lovgivning; beklager, at dette tilsagn ikke har givet anledning til nye samarbejdsstrukturer eller til systematisk praksis for at lette en sådan udveksling; foreslår, at medlovgiverne når til enighed om en kodeks for god praksis i den henseende;

37. er af den faste overbevisning, at der skal lægges større vægt på institutionel høring, koordinering og samarbejde mellem og inden for EU-institutionerne; opfordrer indtrængende Kommissionen til at strømline sine interne procedurer for systematisk at inddrage GD INTPA i alle konsekvensanalyser, navnlig i forbindelse med intern lovgivning med mulige virkninger uden for EU, og til at tage behørigt hensyn til dette GD's input, forslag og anbefalinger inden for rammerne af udviklingsvenlig politikkohærens; opfordrer Kommissionen til at styrke GD INTPA's inddragelse og meningsfulde deltagelse i høringer på tværs af tjenestegrenene og i GRI (Gruppen for Interinstitutionelle Forbindelser) og EXCO (Gruppen for Ekstern Koordinering) og til at tage behørigt hensyn til dette ledende GD's input vedrørende udviklingssamarbejde og udviklingslande;

38. mener, at børns rettigheder skal integreres i EU-lovgivningen ved at gennemføre konsekvensanalyser af de lovgivningsmæssige forslag med hensyn til børns rettigheder; mener i den forbindelse, at der skal indføres en test med hensyn til børns rettigheder inden for rammerne af værktøjskassen med konsekvensanalyser, og at denne test kan bestå af høring af interessenter, herunder en børnedeltagelsesmekanisme, afdækning af berørte områder, måling af indvirkningen på børn og vurdering af alternative mekanismer;

39. opfordrer Kommissionen til i overensstemmelse med sit tilsagn i EU's strategi for børns rettigheder at iværksætte flere offentlige høringer rettet mod børn og unge og aktivt anvende EU-platformen for børns deltagelse til at inddrage unge borgeres stemme i EU's beslutningsproces;

40. opfordrer institutionerne til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at sårbare personer såsom personer med handicap deltager i EU's beslutningsproces; understreger, at det er nødvendigt at give alle borgere bedre adgang til information; mener, at der bør iværksættes flere offentlige høringer rettet mod bestemte grupper såsom børn, unge eller ældre; opfordrer alle EU's beslutningstagere til at tage hensyn til interessenternes input og sikre en effektiv opfølgning i de efterfølgende beslutningsprocesser;

41. opfordrer til udvikling af konsekvensmarkører for specifikke spørgsmål såsom indvirkninger på sårbare grupper; roser UNICEF's forslag om en børnemarkør, der evaluerer politikkernes indvirkning på børn, og opfordrer til, at der udvikles lignende mekanismer på andre politikområder;

42. opfordrer Kommissionen til uden undtagelse at foretage konsekvensanalyser vedrørende alle lovgivningsmæssige forslag; beklager dybt, at dette ikke tidligere har været tilfældet i forbindelse med adskillige politisk følsomme forslag; minder om, at Parlamentet ved flere lejligheder har foretaget sine egne konsekvensanalyser som erstatning for Kommissionens analyser for at påvirke politikudformningen; opfordrer til, at der afsættes tilstrækkelig tid og tilstrækkelige ressourcer til konsekvensanalyser for at sikre deres kvalitet; minder imidlertid om, at konsekvensanalyser bidrager med information til den politiske beslutningsproces, men aldrig bør erstatte eller unødigt forsinke lovgivningsprocessen; understreger imidlertid, at det primære fokus i EU's lovgivningsproces bør være på kvalitet, gennemsigtighed og den nyeste avancerede viden og de nyeste avancerede data i konsekvensanalyserne og ikke på den hastighed, hvormed initiativerne gennemføres; opfordrer til, at konsekvensanalyser offentliggøres umiddelbart efter deres afslutning, og ikke først når det politiske forslag fremlægges, således at der sikres større gennemsigtighed i, hvordan EU-afgørelser træffes; noterer sig, at en effektiv gennemførelse af bedre regulering og navnlig af de forudgående konsekvensanalyser vil kræve et passende niveau af ressourcer; opfordrer indtrængende Kommissionen til at afsætte passende midler i den forbindelse;

43. understreger og beklager det velkendte faktum, at der mangler konsekvensanalyser om flere centrale lovgivningssager, hvilket kun delvist kan tilskrives covid-19-pandemien, og noterer sig, at Kommissionen har til hensigt at offentliggøre et analytisk arbejdsdokument fra sine tjenestegrene sammen med forslag eller senest tre måneder efter deres vedtagelse i de tilfælde, hvor der ikke er blevet udarbejdet en konsekvensanalyse; understreger, at selv om dette er et velkomment skridt i retning af større gennemsigtighed, bør det ikke føre til, at Kommissionen omgår sine forpligtelser hvad angår konsekvensanalyser, og at Kommissionen bør offentliggøre arbejdsdokumenter fra sine tjenestegrene samtidig med lovgivningsforslaget;

44. glæder sig over, at Kommissionen har til hensigt at styrke de territoriale konsekvensanalyser og sikring af landdistrikternes behov ( 15 ) for bedre at tage hensyn til behovene og særprægene i de forskellige EU-territorier såsom byområder/landdistriktsområder, grænseoverskridende områder og regioner i den yderste periferi; påpeger, at det er værdifuldt for Det Europæiske Regionsudvalg at have adgang til territoriale konsekvensanalyser, herunder konsekvensanalyser for landdistrikterne, konsekvensanalyser for byer og grænseoverskridende konsekvensanalyser;

45. fremhæver behovet for at udvikle yderligere redskaber til at vurdere nye politikkers, initiativers og lovgivnings indvirkning på miljøet, når de eksisterende redskaber er utilstrækkelige, for at sikre, at von der Leyen-Kommissionens grønne ambitioner og dens fokus på FN's SDG'er får en mere fremtrædende placering i Kommissionens konsekvensanalyser og lovgivningsforslag; opfordrer i den forbindelse til, at der tages hensyn til de omkostninger, der kan opstå som følge af manglende politisk handling, navnlig på områderne sundhed, klima, miljø og den sociale dimension, og de kumulative virkninger af forsinkelser; mener, at der ved udarbejdelsen af konsekvensanalyser i lige høj grad skal fokuseres på evalueringen af navnlig de økonomiske, sociale, sundhedsmæssige og miljømæssige konsekvenser af Kommissionens forslag, og at følgerne for borgernes grundlæggende rettigheder og ligestilling mellem kvinder og mænd skal vurderes;

46. beklager, at der kun foreligger nogle få konsekvensanalyser af virkningen af EU's politik og lovgivning på udviklingslandene — hvilket navnlig gælder analyser af den interne lovgivning, der ikke vedrører udvikling — og at de ikke i tilstrækkelig grad vurderer og tager hensyn til den mulige virkning på udviklingslandene; er af den faste overbevisning, at forudgående konsekvensanalyser er et værdifuldt redskab til at afdække og imødegå mulige risici, som en politik og/eller et lovgivningsforslag kan indeholde for udviklingslandene, navnlig de mindst udviklede lande; opfordrer Kommissionen til at være mere opmærksom på EU-lovgivningens virkning på udviklingslandene og til at respektere og fremme målene for udviklingssamarbejdet i disse initiativer, når det er relevant, navnlig på områder som migration, miljø, landbrug og bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet, herunder organiseret kriminalitet, narkotika- og menneskehandel samt hvidvask af penge; opfordrer indtrængende Kommissionen til at omsætte konsekvensanalysernes konklusioner til retlige bestemmelser i de retsakter, der ikke vedrører udvikling, sådan at EU's forpligtelse i henhold til artikel 208 i TEUF afspejles bedre;

47. udtrykker bekymring over gennemførelsen af den europæiske klimalovs bestemmelser i tilfælde, hvor der ikke foretages en konsekvensanalyse, navnlig for politisk følsomme forslag, herunder afledt ret; minder om, at Kommissionen i henhold til den interinstitutionelle aftale bør gennemføre konsekvensanalyser af de af sine lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige initiativer, delegerede retsakter og gennemførelsesforanstaltninger, der forventes at få betydelige økonomiske, miljømæssige eller sociale virkninger;

48. bemærker, at værktøj nr. 35 indeholder elementer til at styre udførelsen af konsekvensanalyser i udviklingslandene, og forventer, at dette værktøj vil blive anvendt i vid udstrækning; mener, at de nuværende sektorer, for hvilke konsekvensanalyser bør prioriteres, skal afspejle Unionens nuværende og fremtidige udfordringer og afspejle Parlamentets holdninger, og at de bør udvise en klar overensstemmelse med relevante områder af EU-retten for at gøre det lettere at udpege lovgivning, som der skal lægges særlig vægt på; foreslår, at værktøjskassen skal styrkes yderligere for at gøre det lettere at udpege og analysere potentielle økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger i udviklingslandene; foreslår, at der medtages et nyt afsnit med overskriften »Virkning på udviklingslandene« for specifikke værktøjer i værktøjskassen, herunder, men ikke begrænset til, værktøj nr. 23, 25 og 26; foreslår, at der under denne overskrift indsættes en række vejledende spørgsmål for at fastslå, om lovgivningen bidrager til målene for udviklingspolitikken og til gennemførelsen af 2030-dagsordenen i både EU og udviklingslandene; minder om, at virkninger på menneskerettighederne, herunder på børn, oprindelige folk, LGBTIQ-personer og andre sårbare grupper, i udviklingslandene er af betydning for det europæiske udviklingssamarbejde; opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at indføre særskilte kategorier af konsekvensanalyser vedrørende menneskerettigheder, køn og kvinders rettigheder og retsstatsprincippet og god regeringsførelse i udviklingslandene; minder om, at det også er vigtigt løbende at evaluere effektiviteten af procedurerne og værktøjerne for at lære af tidligere foranstaltninger og gøre tingene bedre i fremtiden, og opfordrer i den forbindelse Kommissionen til regelmæssigt at aflægge rapport til Parlamentet om gennemførelsen af værktøj nr. 35;

49. understreger betydningen af at sammenkoble konsekvensanalyser vedrørende menneskerettigheder med den nye EU-politikramme for due diligence på menneskerettighedsområdet ved at sikre, at de data, der genereres om virksomhedernes menneskerettigheds- og miljørisici pr. sektor, erhvervsaktiviteter og værdikæder, tjener som input for håndhævelses- og overvågningsorganer på EU-plan og nationalt plan og tilvejebringer målbare benchmarks og materielt indhold;

50. minder om, at Parlamentet har oprettet et særligt direktorat, Direktoratet for Konsekvensanalyse og Europæisk Merværdi, som skal kunne foretage forudgående og efterfølgende konsekvensanalyser med henblik på at støtte evidensbaseret politikudformning, og efterlyser tilstrækkelig finansiering og tilstrækkelige menneskelige ressourcer til dette direktorat og andre tjenestegrene i Parlamentet, som har til formål at støtte medlemmernes muligheder for at forbedre deres indsats som medlovgivere;

51. minder om, at Parlamentet i sine vurderinger bør tage hensyn til bestemmelsernes effektivitet med hensyn til at nå deres mål og sikre, at man får noget for pengene, og at de faktiske omkostninger står i rimeligt forhold til fordelene, deres egnethed til og relevans for nye behov, deres merværdi og deres interne og eksterne sammenhæng med andre politikområder;

52. støtter Kommissionens forpligtelse til at gennemgå politikker og opfordrer Kommissionen til i højere grad at gøre brug af efterfølgende evalueringer for at evaluere lovgivningens effektivitet og fordele, hvilket igen kan hjælpe med at danne grundlag for fremtidig politikudvikling og forbedre den reguleringsmæssige tilgang; understreger, at princippet om forudgående evaluering er betydningsfuldt for at sikre, at erfaringerne fra fortiden kan påvirke fremtidige tiltag i den politiske cyklus; er alvorligt bekymret over den voksende tendens til at gennemføre evalueringer og konsekvensanalyser parallelt, selv om resultaterne af evalueringerne bør indgå i enhver revision af lovgivningen;

53. glæder sig over det faktum, at kvalitetskontrollen af evalueringer og de undersøgelser, der understøtter dem, er blevet standardiseret gennem tværtjenstlige grupper og kvalitetstjeklister; bemærker imidlertid, at der ikke er indført samme kvalitetskontrol i forbindelse med andre efterfølgende revisioner end evalueringer; opfordrer Kommissionen til at fastlægge et sæt minimumskvalitetsstandarder for efterfølgende revisioner ud over evalueringer med henblik på at sikre deres kvalitet i alle Kommissionens tjenestegrene; mener, at sådanne minimumskvalitetsstandarder bør kræve, at efterfølgende revisioner omfatter en detaljeret oversigt over den anvendte metode, herunder dataindsamling og analyseværktøjer, en begrundelse for valget heraf og de tilhørende begrænsninger;

54. understreger, at tilsyns- og revisionsklausuler i lovgivningen sikrer, at de fornødne data indsamles; opfordrer Kommissionen til i samarbejde med Europa-Parlamentet og Rådet og inden for rammerne af den eksisterende IIA at udvikle en interinstitutionel værktøjskasse om tilsyns- og revisionsklausuler, der bl.a. indeholder en taksonomi over mulige resultater og/eller efterfølgende revisioner, som man kan anmode om, samt vejledning i udarbejdelse af tilsynsklausuler for både EU's og medlemsstaternes institutioner og organer;

55. understreger, at efterfølgende evalueringer også er et vigtigt redskab til at vurdere lovgivningens indvirkning på borgere og virksomheder, hvorved der bør lægges særlig vægt på indvirkningen på SMV'er, og opfordrer Kommissionen til at gøre det muligt for F4F-platformen og medlemsstaterne at give feedback om Kommissionens overslag over omkostninger og fordele efter gennemførelsen;

56. understreger, at målene for bedre lovgivning regelmæssigt skal revideres og evalueres i forhold til kriterierne i dagsordenen for bedre lovgivning, herunder overvågning og rapportering; understreger, at målene skal være afbalancerede, forholdsmæssige og vurderes ud fra deres effektivitet; minder om, at det er vigtigt at råde over sammenlignelige data for hele EU for at foretage denne evaluering, og opfordrer Kommissionen til at undersøge, om anvendelsen af værktøjer til bedre regulering har bidraget til at realisere målsætninger f.eks. om bedre politiske resultater;

57. glæder sig over, at Kommissionen har fornyet sit tilsagn om sikre gennemsigtighed i evalueringsprocessen, og opfordrer til, at der sker en offentliggørelse af flerårige evalueringsplaner, herunder de relevante baggrundsoplysninger, der er anvendt; understreger endvidere, at det er nødvendigt at forbedre adgangen til offentlig, fuldstændig og tilgængelig dokumentation til støtte for konsekvensanalyser og evalueringer, og glæder sig i den forbindelse over, at Kommissionen har til hensigt at forbedre sine dokumentationsregistre og forbindelserne mellem dem samt at gøre sine interne databaser og registre let tilgængelige for offentligheden; støtter i den forbindelse Kommissionens hensigt om at oprette en fælles lovgivningsportal, som bør give det mest intuitive layout og brugervenlige erfaringer for at undgå en overvægt af information, og insisterer på, at det er nødvendigt at gøre denne fælles portal fuldt operationel inden udgangen af 2022; støtter målsætningen om øget samarbejde mellem institutionerne for at lette og strømline adgangen til alle de data, der indsamles om et konkret politisk initiativ i løbet af lovgivningsprocessen;

58. understreger, at EU-finansierede pilotprojekter og »proofs of concept«, om muligt kan bidrage til at forme udarbejdelsen af lovgivning og lette dens gennemførelse og håndhævelse;

59. understreger, at det er vigtigt, at Kommissionen rettidigt besvarer skriftlige forespørgsler fra Parlamentet; beklager, at langt de fleste skriftlige forespørgsler tidligere er blevet besvaret sent, og insisterer på, at Kommissionen forbedrer sin svartid for skriftlige forespørgsler; påpeger, at kvaliteten af svarene på Parlamentets forespørgsler ofte er meget dårlig, og opfordrer derfor, at der sker en øjeblikkelig og strukturelt set væsentlig forbedring af Kommissionens svar på parlamentariske forespørgsler;

60. understreger, at gennemsigtighed fra de europæiske institutioners side er nøglen til lovgivningsprocessen, eftersom borgerne har ret til at vide, hvordan love, der påvirker dem, udarbejdes; glæder sig over den aftale, der for nylig blev indgået med Rådet om åbenhedsregistret; beklager, at ikke alle EU-institutioner og -organer samt medlemsstaternes repræsentationer er forpligtet til at anvende åbenhedsregistret;

61. mener, at alle institutionerne bør gøre en indsats for at skabe større gennemsigtighed omkring drøftelser og afgørelser; beklager den manglende gennemsigtighed i Rådets beslutningsproces og praksissen med at overklassificere dokumenter og foretage en meget bred fortolkning af de undtagelser, der er medtaget i forordning (EF) nr. 1049/2001, navnlig med henblik på at beskytte beslutningsprocessen og beskytte juridisk rådgivning, hvilket ofte betyder, at princippet om den mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af relaterede dokumenter ikke finder anvendelse; mener, at anvendelsen af fortrolighedsundtagelser i forbindelse med Rådets dokumenter bør foregå i et sammenhængende system med et uafhængigt tilsyn og i overensstemmelse med retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol; opfordrer indtrængende Rådet til at øge antallet og typen af relevante dokumenter, som bliver offentliggjort, navnlig de holdninger, som medlemsstaterne har givet udtryk for, således at offentligheden får mulighed for at vide, hvilken holdning deres regering har indtaget på deres vegne på EU-plan, og også kan bidrage til at styrke de nationale parlamenters kontrol med EU's beslutningstagning, der gælder for alle afgørelser, lige fra lovgivningsmæssige sager til gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter;

62. minder om, at gennemsigtighed og offentlighed omkring en igangværende lovgivningsprocedure er et iboende element i lovgivningsprocessen og derfor kan anvendes, når det gælder aktindsigt i forbindelse med triloger, således som det er fastslået af EU-Domstolen i dens retspraksis og navnlig i sag T-540/15, De Capitani mod Europa-Parlamentet; mener, at EU har brug for at udvikle en mere ambitiøse politik for aktindsigt og sikre en bedre anvendelse af de eksisterende regler, bl.a. i forhold til dokumenter vedrørende interne forhandlinger, trilogforhandlinger og internationale forhandlinger; minder om, at indskrænkninger i aktindsigten, navnlig i forhold til lovgivningsmæssige dokumenter, ifølge Den Europæiske Ombudsmand bør være undtagelsen og begrænses til det absolut nødvendige; tilføjer endvidere, at åbenhed og gennemsigtighed giver større legitimitet og tillid til EU's demokratiske lovgivningsproces; beklager den praksis, hvor »effektiviteten af institutionens beslutningsproces« rutinemæssigt påberåbes for at nægte adgang til lovgivningsmæssige forberedende dokumenter;

63. mener, at forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i dokumenter bør revideres, sådan at der fuldt ud tages hensyn til f.eks. digitalisering og digital dokumenthåndtering, gældende retspraksis vedrørende gennemsigtighed og aktindsigt samt generelle udviklingstendenser i offentlighedens opfattelse af gennemsigtighed; understreger, at enhver revision bør føre til mere, ikke mindre, gennemsigtighed;

64. understreger, at åbne, effektive, gennemsigtige og uafhængige administrative og lovgivningsmæssige beslutningsprocesser er en forudsætning for politikker og regulering af høj kvalitet; understreger, at indførelsen af harmoniserede administrative procedurer kan bidrage positivt til god forvaltning og reguleringspraksis i EU og styrke forbindelsen mellem ekspertbeslutninger og demokratisk legitimitet; minder om, at Parlamentet i sine beslutninger af 15. januar 2013, 9. juni 2016 og 20. januar 2021 slog til lyd for, at der skulle vedtages en forordning om en åben, effektiv og uafhængig EU-forvaltning på grundlag af artikel 298 i TEUF, og noterer sig, at denne anmodning endnu ikke er blevet fulgt op af et forslag fra Kommissionen; opfordrer derfor igen Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsforslag om en europæisk forvaltningslov under hensyntagen til de hidtidige skridt, som Parlamentet har taget på dette område;

65. minder om, at det er nødvendigt at anvende konsekvente principper for udarbejdelse af lovgivning, navnlig gennemsigtighed, ansvarlighed samt klarhed og præcision, i overensstemmelse med de principper, der er anerkendt i EU-Domstolens retspraksis;

66. påpeger, at organer med en endnu lavere grad af gennemsigtighed såsom Eurogruppen som et første skridt bør være underlagt Rådets forretningsorden, således at afstemningsprocedurer, protokoller, resultater og stemmeforklaringer og gruppens forhandlinger gøres offentligt tilgængelige;

67. noterer sig anvendelsen af instrumenter såsom REFIT og F4F-platformen til at identificere muligheder for forenkling og reduktion af unødvendige omkostninger og administrative byrder, inden Kommissionen foreslår en revision, samtidig med at der sikres de højeste standarder for beskyttelse samt en bedre overholdelse af EU-retten; minder om, at F4F-platformens rolle også er at vurdere, om konkret EU-lovgivning og dens målsætninger fortsat er fremtidssikret, proportional og tilpasset nye udfordringer, idet der samtidig fokuseres på reguleringsmæssig kompensation;

68. opfordrer Kommissionen til at intensivere sin indsats for at identificere de mest effektive løsninger ved at anvende principperne om bedre regulering, sådan at fordelene kan maksimeres, samtidig med at de tilknyttede omkostninger minimeres i støttemodtagernes interesse, i forbindelse med EU's politikker; understreger behovet for en konsekvent anvendelse af princippet om at »tænke småt først« og styrkelse af princippet om at være »big on big things, small on small things« med henblik på at sikre et passende fokus på SMV'er i EU-lovgivningen og national lovgivning og som udgangspunkt for et nyt interinstitutionelt engagement i nedbringelse af administrative byrder;

69. glæder sig over Kommissionens beslutning om at nedsætte en undergruppe inden for F4F-platformen bestående af Det Europæiske Regionsudvalgs netværk af regionale knudepunkter; opfordrer Kommissionen til at foretage en meningsfuld opfølgning af platformens udtalelser og til at styrke den evidensbaserede tilgang i dens efterfølgende og forudgående evalueringer med lokal og regional ekspertise;

70. minder om, at midtvejsevalueringer og udløbsklausuler er nyttige redskaber til at sikre, at vores EU-lovgivning altid er ajourført eller rettidigt trækkes tilbage efter at have opfyldt sit formål; mener, at Kommissionen bør udvikle og indføre en mere integreret tilgang til bæredygtighed, som i højere grad tager hensyn til samspillet mellem de økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af EU's politikker og lovgivning; anbefaler, at F4F-platformen identificerer og undersøger lovgivning, der er i strid med den europæiske grønne pagt og de bredere SDG-mål, bl.a. ved at vedtage en tilgang med »tænk bæredygtighed først« i den forbindelse;

71. gentager sin opfordring til Kommissionen ( 16 ) om at lette gennemførelsen af den europæiske grønne pagt ved at tackle hindringer og bureaukrati, der kan forsinke dens gennemførelse, og ved at være særligt opmærksom på konsekvenserne af og omkostningerne ved at anvende EU-lovgivningen, navnlig for SMV'er;

72. minder om, at der i vurderingen af »unødvendige byrder« skal tages højde for EU-lovgivningens nettoeffekt på forskellige administrative niveauer, samtidig med at der tages fuldt hensyn til nærhedsprincippet, når vedtagelsen af en enkelt retsakt på EU-plan, navnlig i form af direkte gældende EU-forordninger, kan føre til en lavere administrativ byrde på nationalt eller lokalt plan samt forbedre det indre markeds funktion ved at gøre reglerne gennemsigtige og forudsigelige og sikre, at de bliver anvendt på en ensartet måde i alle EU-medlemsstater, og dermed også reducere omkostningerne og konsekvenserne af negative miljø-, klima- og sundhedsrelaterede eksterne virkninger; bemærker, at det kan understøtte en ensartet anvendelse af EU-lovgivningen, hvis EU-lovgivningen bliver gjort mere klar at overholde, f.eks. gennem dagsordenen for bedre regulering;

73. bemærker, at der skal gøres yderligere fremskridt, især inden for forenkling og standardisering af formularer og procedurer, med en konsekvent gennemførelse af »engangsprincippet« og princippet om »digital betjening som udgangspunkt« både på EU-niveau og i medlemsstaterne;

74. mener, at alle internationale handels- og investeringsaftaler skal være »egnede til fremtiden« i alle deres dimensioner og dermed fremme økonomisk, social og miljømæssig bæredygtighed og bidrage til opfyldelsen af internationale forpligtelser; understreger i den forbindelse betydningen af at foretage bæredygtighedsvurderinger forud for indledningen af handels- og investeringsforhandlinger; understreger, at det er nødvendigt at udvikle og gøre brug af en mere integreret tilgang til bæredygtighed, som i højere grad vil tage hensyn til samspillet mellem de økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af EU's lovgivning, politikker og initiativer, herunder handels- og investeringsaftaler, ved også at tage hensyn til den samlede virkning, som forskellige lovgivningsforslag samt handels- og investeringsaftaler kan have;

75. mener, at EU-institutionerne bør trække på ekspertise fra forskellige politikområder for at sikre en optimal beslutningsproces og vedtage yderst effektive foranstaltninger; opfordrer alle tre EU-institutioner til at forbedre koordineringen mellem deres interne organer og undgå at arbejde i siloer; understreger, at det er vigtigt at fremme sammenhængende lovgivningssystemer gennem f.eks. harmonisering af koncepter på tværs af relaterede lovgivningsinitiativer, eftersom dette kan forbedre overholdelsen;

76. understreger behovet for at undersøge innovative lovgivningsmæssige tilgange såsom juridisk design; fremhæver, at juridisk design er en menneskecentreret tilgang, der kan bidrage til at slå bro over kløften mellem Eu-borgerne, interessenterne og EU-lovgivningen; minder om, at en menneskecentreret tilgang postulerer, at lovgivning primært bør udformes med borgerne og interessenterne in mente og bør være let forståelig for dem;

77. henleder Rådet og Kommissionens opmærksomhed på anbefalingerne fra Parlamentets fokusgrupper, der fremhæver behovet for at revidere artikel 132 og 166 i Parlamentets forretningsorden om adgang til Rådet og Kommissionen, således at medlemmerne kan overvære eller blive hørt på møder i Rådets arbejdsgrupper, De Faste Repræsentanters Komité (Coreper) eller Rådet;

78. understreger kravet i artikel 218, stk. 10, i TEUF om, at Europa-Parlamentet straks skal underrettes fuldt ud i alle faser i proceduren for indgåelse af internationale aftaler mellem Unionen og tredjelande eller internationale organisationer; beklager, at Parlamentet ikke får adgang til de forskellige forslag vedrørende forhandlingspositionerne for de kontraherende parter i internationale handels- og investeringsaftaler; mener, at IIA om bedre lovgivning, som noterer sig, at det er vigtigt at sikre, at hver institution kan udøve sine rettigheder og opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaterne med hensyn til forhandling og indgåelse af internationale aftaler, bør gennemføres på passende vis i den henseende;

79. understreger behovet for at sikre proportionaliteten af lovgivningsmæssige krav i forbindelse med internationale handelsinstrumenter;

80. understreger, at etableret praksis i forbindelse med midlertidig anvendelse af handels- og investeringsaftaler bør anvendes på alle internationale aftaler for at sikre, at ingen aftale anvendes midlertidigt, før Parlamentet har stemt og givet sin godkendelse;

81. mener, at effektiv regulering skal tilgodese både kortsigtede behov og langsigtede udfordringer; understreger, at »strategisk fremsyn« spiller en central rolle med hensyn til at bidrage til fremtidssikret EU-politikudformning ved at sikre, at vurderinger af nye initiativer er baseret på et mere langsigtet perspektiv, og understreger merværdien af kvalitetslovgivning som en investering i fremtiden; glæder sig over, at »fremsynselementer« er blevet integreret i Kommissionens dagsorden for bedre regulering i konsekvensanalyser og evalueringer; mener imidlertid, at Kommissionen bør tilpasse og kombinere sine strategiske aktiviteter vedrørende bedre regulering og strategisk fremsyn bedre for at sikre en bedre integration af de to processer; understreger, at det fortsat er uklart, hvilken metode Kommissionen følger for at kvantificere omkostninger, foretage afvejninger og gennemføre strategisk fremsyn, og at Kommissionen skal fremlægge dokumentation for, hvordan disse tilgange er blevet fulgt i praksis; opfordrer Kommissionen til at undersøge innovative værktøjer til omkostningsvurdering; anbefaler i den henseende på det kraftigste, at man også tager hensyn til rapporterne fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC), Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser (IPBES) og Det Europæiske Videnskabeligt Rådgivende Organ om Klimaændringer, som blev oprettet ved artikel 10a i forordning (EF) nr. 401/2009 i forbindelse med forordning (EU) 2021/1119 om fastlæggelse af rammerne for at opnå klimaneutralitet og om ændring af forordninger i den strategiske fremsynsproces;

82. noterer sig, at Udvalget for Forskriftskontrol er inddraget i konsekvensanalyser, kvalitetskontroller og større evalueringer af den nuværende lovgivning, hvilket forbedrer Kommissionens evidensbaserede arbejde betydeligt; bemærker, at Udvalget for Forskriftskontrol kan spille en rolle med hensyn til at sikre et upartisk arbejde af høj kvalitet fra Kommissionens side, og at udvalgets ekspertise og erfaring kan anvendes til at udføre andre opgaver i Kommissionen; understreger, at Udvalget for Forskriftskontrol kun kan foretage en effektiv kontrol af Kommissionens arbejde, hvis dets uafhængighed og upartiskhed fastslås utvetydigt; opfordrer i den henseende til, at Udvalget for Forskriftskontrol opnår en væsentligt større uafhængighed og en væsentligt større gennemsigtighed hvad angår møder med interessenter, revisioner, henstillinger og udtalelser, bl.a. ved at det gøres obligatorisk for udvalgets medlemmer at anvende åbenhedsregistret; understreger, at udvalgets arbejde i sidste ende ikke bør påvirke Kommissionens evne til at foreslå lovgivning eller unødigt forsinke vedtagelsen af lovgivningsforslag; opfordrer Kommissionen til at offentliggøre alle udvalgets udtalelser umiddelbart efter vedtagelsen, uden at gøre nogen undtagelser, for at sikre sammenhæng, gennemsigtighed og ansvarlighed gennem hele processen og også for at videregive dem til Parlamentet og Rådet; opfordrer desuden Kommissionen til også at gøre de udkast til evalueringer og de udkast til konsekvensanalyser, der forelægges for udvalget, tilgængelige for medlovgiverne; bemærker, at Udvalget for Forskriftskontrol består af fire medlemmer af Kommissionen og tre eksterne eksperter; opfordrer Kommissionen til at genoverveje beslutningsprocessen i Udvalget for Forskriftskontrol, eftersom det nuværende system gør det muligt at vedtage udtalelser uden input fra eksterne eksperter, eller til at nedsætte et uafhængigt udvalg for forskriftskontrol uden for Kommissionen; opfordrer endvidere Kommissionen til at udvide sit samarbejde med Udvalget for Forskriftskontrol og styrke det ved at give det flere midler til at udføre sit arbejde og sikre støtte fra Det Fælles Forskningscenter;

83. noterer sig »én ind, én ud«-princippet, hvor Kommissionen sigter mod at kompensere for nyligt indførte byrder ved at aflaste borgere og virksomheder for tilsvarende byrder på EU-plan inden for samme politikområde; bemærker, at »én ind, én ud«-princippet sigter mod at styrke REFIT-programmet ved at udvide det ud over de byrder, der er knyttet til nugældende retsforskrifter, til også at omfatte byrder fra ny lovgivning samt håndtering af den akkumulerede byrde på hvert politikområde; slår til lyd for, at »én ind, én ud«-princippet også baseres på relevant inddragelse af interessenter; noterer sig, at Kommissionen har indført dette princip unilateralt uden en forudgående konsekvensanalyse eller høring; understreger, at gennemførelsen af dette princip ikke bør berøre absolut nødvendige politiske hensyn eller målsætningerne om bedre regulering, og fremhæver, at den ikke bør føre til mekaniske eller matematiske beslutninger om at ophæve lovgivning, sænke standarden eller resultere i en neddæmpet tilgang til lovgivning, og at målet bør være at modernisere og reformere EU-lovgivningen, for at den kan modstå nye udfordringer, bl.a. ved at erstatte, fusionere og forbedre lovgivning; understreger ikke desto mindre, at selv om man bør undgå yderligere unødvendige administrative byrder i forbindelse med udformning, omsætning og gennemførelse af EU-lovgivning, bør denne tilgang ikke give sig udslag i deregulering eller »nulregulering« og heller ikke forhindre medlemsstaterne i at opretholde eller træffe mere ambitiøse foranstaltninger og vedtage højere standarder på det sociale område, miljøområdet og for forbrugerbeskyttelse i tilfælde, hvor der kun er fastlagt minimumsstandarder i EU-retten;

84. fastslår, at en effektiv gennemførelse af EU-retten er afgørende for at øge borgernes tillid til EU’s politik og institutioner; minder om, at en sådan gennemførelse i henhold til artikel 197 i TEUF skal betragtes som et område af fælles interesse for medlemsstaterne; opfordrer medlemsstaterne til at undgå at tilføje unødvendige yderligere administrative byrder eller overholdelsesbyrder i forbindelse med gennemførelsen af EU-lovgivning, navnlig i forhold til SMV'erne, eftersom såkaldt overregulering er en af de vigtigste kilder til unødvendige administrative byrder; mener ikke desto mindre, at princippet om bedre regulering ikke bør forhindre medlemsstaternes parlamenter i at opretholde eller træffe mere ambitiøse foranstaltninger i tilfælde, hvor der kun er fastsat minimumsstandarder i EU-retten; støtter Kommissionens anmodning til medlemsstaterne om, at de skal give meddelelse, når de vælger at tilføje elementer, der ikke udspringer af EU-lovgivningen;

85. minder om, at behovet for ny lovgivning ikke automatisk bør indebære, at der ikke længere er behov for den nugældende lovgivning; mener i den forbindelse, at der ligeledes skal foretages en grundig konsekvensvurdering af alle potentielle ophævelser for at undgå uventede konsekvenser og uønskede virkninger; opfordrer til, at denne tilgang baseres på en gennemsigtig og evidensbaseret metode, der på en afbalanceret måde tager hensyn til alle bæredygtighedsaspekter, både hvad angår fordele og omkostninger, herunder de omkostninger, der er forbundet med manglende overholdelse og passivitet, og i lyset af de administrative eller økonomiske virkninger, samtidig med at der tages hensyn til gældende EU-ret på holistisk vis og under hensyntagen til de sociale, miljømæssige og folkesundhedsmæssige konsekvenser; opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at offentliggøre sin »én ind, én ud«-beregningsmekanisme og sikre sig de øvrige EU-institutioners støtte, inden denne tilgang tages i anvendelse; mener, at bedre lovgivning primært bør være baseret på kvalitative snarere end kvantitative overvejelser; understreger, at det er vigtigt at satse på lovgivning af høj kvalitet for at gennemføre EU's flagskibsinitiativer; glæder sig over, at Kommissionen i sin meddelelse har givet tilsagn om at samarbejde med medlemsstaterne, regionerne og de vigtigste interessenter om at fjerne hindringer og bureaukrati, der stiller sig i vejen for den grønne omstilling; understreger betydningen af efterfølgende evalueringer for at sikre, at EU opfylder sine forpligtelser;

86. understreger desuden, at ved anvendelsen af »én ind, én ud«-princippet bør alle overholdelsesomkostninger, både administrative omkostninger og tilpasningsomkostninger, tages i betragtning; fremhæver, at det er nødvendigt at sikre, at princippet anvendes af såvel medlemsstaterne som af lokale og regionale myndigheder gennem den relevante omsætningsproces; tilskynder til udveksling af bedste praksis om kompensationsforanstaltninger, metoder og de indsamlede data;

87. understreger, at tillid til håndhævelsen af retsforskrifterne spiller en vigtig rolle for den europæiske lovgivnings legitimitet; opfordrer Kommissionen til at intensivere sine bestræbelser på at håndhæve EU-retsakter og effektivt sanktionere alle overtrædelser af EU-retten;

88. understreger i den forbindelse betydningen af, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen engagerer sig i et mere struktureret samarbejde med henblik på at vurdere gennemførelsen og effektiviteten af EU-retten som optakt til at forbedre den; påpeger, at det er nødvendigt at foretage en hurtig, rettidig og korrekt gennemførelse af EU-lovgivningen i medlemsstaterne, hvilket er en forudsætning for, at der kan foretages en korrekt vurdering af behovet for yderligere lovgivning;

89. bemærker, at det vedholdende høje antal traktatbrudsprocedurer viser, at rettidig og korrekt gennemførelse og anvendelse af EU-retten i medlemsstaterne fortsat er en alvorlig udfordring, og anmoder om, at der træffes omgående foranstaltninger for at skabe større gennemsigtighed omkring de beslutninger, som Kommissionen træffer i sådanne procedurer; gentager, at en effektiv håndhævelse af EU-lovgivningen er en central del af dagsordenen for bedre lovgivning; påpeger, at overdrevne reguleringsmæssige byrder for borgere og virksomheder ofte må tilskrives medlemsstaternes problemer med at overholde forskrifterne; opfordrer Kommissionen til at håndhæve EU-lovgivningen fuldt ud og uden unødig forsinkelse og til at udnytte alle eksisterende værktøjer; understreger, at Kommissionens håndhævelsespolitik skal være mere forudsigelig og gennemsigtig og styrke retssikkerheden for alle interessenter;

90. opfordrer konferencen om Europas fremtid til at drøfte styrkelsen af Europa-Parlamentets lovgivningsinitiativret, da Parlamentet er det eneste demokratisk valgte organ i EU og direkte repræsenterer de europæiske borgere; henviser til, at Kommissionens formand, Ursula von der Leyen, har givet tilsagn om at støtte Parlamentets initiativret; beklager, at denne mulighed regelmæssigt er blevet udskudt til en kommende traktatrevision; understreger, at en parlamentarisk initiativret er et vigtigt element i det repræsentative demokrati på medlemsstatsniveau, og mener, at det er nødvendigt at styrke medlemmerne af Europa-Parlamentet som direkte repræsentanter for EU-borgerne ved at styrke deres ret til at forme EU's lovgivningsmæssige dagsorden; glæder sig over, at Kommissionens formand har givet tilsagn om at støtte Europa-Parlamentets initiativret, og at Kommissionen har givet tilsagn om altid at reagere med en lovgivningsmæssig retsakt på anmodninger i henhold til artikel 225 i TEUF; opfordrer Rådet og Kommissionen til at fjerne eventuelle hindringer for Parlamentets mulighed for at udøve sine beføjelser til at foreslå lovgivningsinitiativer; mener, at rammeaftalen kan revideres for at gøre det lettere at udøve denne ret; understreger, at det er nødvendigt også at afklare forskellene mellem de forskellige typer af betænkninger fra Europa-Parlamentet og præcisere, hvilke foranstaltninger Kommissionen bliver anmodet om;

91. understreger, at konferencen om Europas fremtid er et initiativ uden sidestykke med hensyn til at kommunikere direkte med EU-borgerne for at lytte til deres synspunkter om den politiske beslutningstagning i Europa; mener, at der efter konferencens afslutning skal gennemføres en evaluering for at undersøge mulighederne for at indføre praksisser, der kan styrke borgernes deltagelse i lovgivningsprocessen; understreger, at det er vigtig at sætte borgerne i stand til fuldt ud at udøve deres demokratiske ret til at deltage i EU's beslutningsproces gennem aktiv interaktion med deres valgte repræsentanter samt af at fremme direkte deltagelse; foreslår, at Kommissionen overvejer at integrere deltagelsesmekanismer i den interinstitutionelle dialog, der fører frem til dens årlige arbejdsprogram;

92. bemærker, at EU-borgerne hastigt har udviklet en større forståelse for indvirkningen af EU's forvaltning på deres dagligdag og på den fremtidige udvikling på baggrund af et informationssamfund, der i stigende grad er styret af sociale medier, hvilket fremskynder og øger bevidstheden om, hvordan EU's beslutningsproces fungerer, og stiller krav til EU's forvaltning; gentager, at der er behov for fuldt ud at inddrage borgerne i EU's beslutningsproces ud over valghandlinger og andre eksisterende kanaler og instrumenter på en måde, der tager hensyn til hele den politiske cyklus; gentager betydningen af effektive deltagelsesmekanismer og gentager sin opfordring til etablering af permanente deltagelsesmekanismer i overensstemmelse med sin beslutning af 7. juli 2021 ( 17 ) og understreger, at der er behov for at etablere dem på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan, herunder de nødvendige redskaber til passende horisontal og vertikal koordinering mellem institutioner på forskellige niveauer; mener, at disse mekanismer kan bygge på, men ikke være begrænset til, online politiske debatplatforme, ungdomshøringer og en fortsættelse af borgerpanelerne;

93. påpeger, at bedre lovgivning kræver effektive lovgivningsprocedurer, der kan bidrage til at afslutte EU's beslutningsprocedurer inden for en passende tidsramme; beklager det faktum, at de særlige lovgivningsprocedurer, der er fastsat i traktaterne, alt for sjældent er blevet gennemført med succes på grund af Rådets manglende engagement og manglen på effektive proceduremæssige retningslinjer;

94. glæder sig over drøftelserne i konferencen om Europas fremtid om borgernes deltagelse i EU's beslutningsproces; fremhæver navnlig anbefalingerne fra borgerpanel 1, særlig anbefaling 35, 36, 41, 46 og 48, samt fra borgerpanel 2, særlig underområde 2.1, nr. 10 og 11; underområde 3.1, nr. 16; underområde 4.1, nr. 24, og underområde 4.2, nr. 29 og 32, og område 5, borgernes deltagelse, navnlig nr. 39 heri; understreger, at det er nødvendigt på en meningsfyldt måde at forholde sig til anbefalingerne i den endelige rapport om konferencen, som vil blive udarbejdet af bestyrelsen i samarbejde med konferencens plenarforsamling på grundlag af plenarforsamlingens debatter om anbefalingerne fra de nationale borgerpaneler og EU-borgerpanelerne samt input fra den flersprogede digitale platform; mener, at panelernes anbefalinger klart viser, at borgerne efterlyser større gennemsigtighed i den offentlige debat i EU samt mere opsøgende arbejde og et bedre informationsniveau fra EU-institutionernes side gennem aktiv brug af alle kommunikationskanaler, samtidig med at der lægges vægt på de sociale mediers rolle, idet disse medier bør følge beslutningstagningen i EU, herunder lovgivningsprocesserne; opfordrer Kommissionen, Rådet og Parlamentet til at gennemføre konferencens endelige konklusioner på grundlag af anbefalingerne fra borgerpanelerne i overensstemmelse med de principper, der er nedfældet i traktaterne;

95. anbefaler, at den lovgivningsproces, der følger af den lovgivningsmæssige initiativret, der er tillagt Parlamentet i henhold til traktaterne, skal omfatte en anmodning om fastlæggelse af en lovgivningsmæssig tidsplan for de pågældende initiativer, i lighed med den almindelige lovgivningsprocedure; understreger endvidere, at en sådan særlig lovgivningsprocedure skal overholde bestemmelserne i IIA om bedre lovgivning vedrørende den institutionelle forpligtelse for alle tre institutioner til at forhandle og gøre dette i overensstemmelse med princippet om gensidigt loyalt samarbejde i artikel 13, stk. 2, i TEU;

96. mener, at der i sager, hvor Parlamentet udøver initiativret såsom sager vedrørende regler om dets egen sammensætning, valg af dets medlemmer og de generelle betingelser for udøvelsen af dets opgaver og Ombudsmandens statut samt oprettelsen af midlertidige undersøgelsesudvalg, bør overvejes foranstaltninger i en fremtidig interinstitutionel aftale for at undgå, at vigtige institutionelle sager blokeres;

97. understreger den vigtige rolle, som Parlamentet spiller som den institution, der repræsenterer EU's borgere, bl.a. i dets tilsyn og samarbejde med Kommissionen og andre institutioner på vegne af offentligheden og med hensyn til at sikre en bottom-up-tilgang hvad angår lovgivningens virkninger for borgerne; gentager derfor, at det er vigtigt at bevare Parlamentets rolle i den foreløbige vurdering af fremtidig lovgivning via de eksisterende parlamentariske redskaber;

98. glæder sig over Kommissionens bestræbelser på at konsolidere høringsprocessen, tilsagnet om at aflægge rapport om hver offentlig høring senest otte uger efter dens afslutning og tilsagnet om at offentliggøre høringer mere aktivt for at nå ud til flere borgere, interessenter, herunder SMV'er, og lokale og regionale myndigheder; opfordrer medlemsstaterne til at bidrage til denne proces ved at fremme høringerne på deres område; noterer sig, at nogle interessenter med større finansielle ressourcer kan spille en mere fremtrædende rolle, når det drejer sig om at bidrage til høringerne; mener, at de indsamlede input skal afspejle et afbalanceret syn på interessentlandskabet, og at dette kræver, at det gøres lettere at indsamle input fra alle interessenter, heriblandt borgere og borgerrepræsentanter med færre ressourcer;

99. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.

(1) EUT C 425 af 20.10.2021, s. 43.

(2) EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

(3) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0316.

(4) Vedtagne tekster, P9_TA(2022)0242.

(5) EUT C 86 af 6.3.2018, s. 126.

(6) EUT C 445 af 29.10.2021, s. 2.

(7) EUT C 270 af 7.7.2021, s. 2.

(8) https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/da/SPEECH_19_4230

(9) P9_PV(2021)06-07(17).

(10) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119 af 30. juni 2021 om fastlæggelse af rammerne for at opnå klimaneutralitet og om ændring af forordning (EF) nr. 401/2009 og (EU) 2018/1999 (»den europæiske klimalov«) (EUT L 243 af 9.7.2021, s. 1).

(11) Revisionsretten, særberetning nr. 14/2019: »Deltag i debatten!: Kommissionens offentlige høringer inddrager borgerne, men de opsøgende aktiviteter er mangelfulde«.

(12) https://eur-lex.europa.eu/statistics/2021/legislative-acts-statistics.html; https://eur-lex.europa.eu/statistics/legal-acts/2021/legislative-acts-statistics-repealed-and-expired-acts.html

(13) Reguleringsmæssige sandkasser er defineret som konkrete rammer, der ved at skabe en struktureret kontekst til forsøg giver mulighed for, hvor det er relevant, at afprøve innovative teknologier, produkter, tjenester eller tilgange i et virkelighedsmiljø — for tiden især i forbindelse med digitalisering — i en begrænset periode og inden for en begrænset del af en sektor eller et område under reguleringsmæssigt tilsyn, idet det sikres, at der er passende beskyttelsesforanstaltninger.

(14) https://www.statista.com/statistics/878412/number-of-smes-in-europe-by-size

(15) I sin meddelelse af 30. juni 2021 med titlen »En langsigtet vision for EU's landdistrikter — Hen imod stærke, forbundne, modstandsdygtige og fremgangsrige landdistrikter i 2040« (COM(2021)0345) beskriver Kommissionen en proofing-mekanisme for landdistrikterne som følger: »I lyset af landdistriktsudviklingens flerdimensionelle karakter og det faktum, at traktaterne sigter mod økonomisk, social og territorial samhørighed, er der behov for at revidere EU's politikker ud fra et landdistriktsperspektiv under hensyntagen til deres potentielle virkninger og konsekvenser ikke alene for beskæftigelsen, væksten og udviklingsperspektiverne i landdistrikterne, men også for spørgsmålet om social velfærd og lige muligheder for alle samt kvaliteten af miljøet i landdistrikterne.«

(16) Udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2022 — alle sektioner.

(17) EUT C 99 af 1.3.2022, s. 96.