Udtalelse om almindeligt sprog (95/C 256/03)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. marts 1995 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en initiativudtalelse om almindeligt sprog.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Angela Guillaume til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. juni 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 327. plenarforsamling af 5.-6. juli 1995, mødet den 5. juli 1995, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Debatten om Maastricht-traktaten viste, at Europas befolkning ikke længere uforbeholdent accepterer EU.

1.1.1. Hvis EU skal leve op til folks forventninger, er det vigtigt, at der kommunikeres effektivt. Dertil hører, at man undgår at benytte en særlig jargon. Skønt det er GD X, der har det generelle ansvar på området, tilkommer det Kommissionen som kollegium at fastlægge hovedlinjerne i informations- og kommunikationspolitikken; en styringskomité med højt placerede repræsentanter for alle generaldirektorater sørger for at koordinere informationsstrategien.

1.2. En reorganisering er tiltrængt. Kommissionen må snarest give klart udtryk for sin holdning. For at sikre større åbenhed i Fællesskabets anliggender er det vigtigt, at der anvendes almindeligt sprog.

2. Bemærkninger

2.1. Ville det være bedre at anvende almindeligt sprog i officielle dokumenter?

2.1.1. Folk ville lettere kunne forstå de officielle dokumenter. Det ville blive lettere, hurtigere og billigere at oversætte dem. Og frem for alt ville fjendtligheden mod EU's idealer og principper blive mindsket, fordi befolkningen ville føle sig mere tryg ved EU's institutioner og lovgivning og ved de personer, der står i bag. EU's dokumenter ville kunne medvirke til at skabe harmoni og samhørighed i Europa. Der kan dog her skelnes mellem »juridiske« og »politiske« tekster. Juridiske tekster kan være komplekse, men kræver ikke desto mindre præcis definition; politiske tekster har et budskab, som skal være forståeligt for enhver borger. Traktaten om Den Europæiske Union (Maastricht) opfyldte ingen af disse krav. Det er afgørende, at enhver fremtidig revision af traktaten indebærer, at den bliver juridisk og politisk forståelig.

2.2. Kan officielle dokumenter affattes på almindeligt sprog?

2.2.1. Ja, de kan. Men det er svært for både embedsmænd og andre at vænne sig af med at benytte jargon, juridisk stil og ilde anbragt ordvalg (f.eks. misbrug af ordet migrant/vandrende arbejdstager). En lang tradition for at benytte officielt sprog og en stærk trang til at tilpasse sig og følge sædvanen har bevirket, at de instinktivt bruger lange ord og lange sætninger. Men sådan behøver det ikke at være. I bilag til udtalelsen gives der nogle eksempler på, at officielle dokumenter godt kan affattes på almindeligt sprog.

2.3. Er det den officielle politik, at der så vidt muligt skal benyttes almindeligt sprog?

2.3.1. Ja, det er. Jacques Delors, der dengang var formand for Kommissionen, sagde den 10. juni 1992 i Europa-Parlamentet: »... vi må forsøge at forenkle; vi må foretage en kollektiv samvittighedsransagelse, i første omgang i Kommissionen, hvor vi må lære at udtrykke os mere ligetil, så teksterne bliver lettere tilgængelige ...; kompromisbestræbelserne i Rådet resulterer i tekster, der er for komplicerede, i værste fald uforståelige.«

2.3.2. I erklæringen fra topmødet i Birmingham den 16. oktober 1992 hedder det: »Vi ønsker, at fællesskabslovgivningen bliver enklere og klarere.«

2.3.3. Den 8. juni 1993 vedtog Rådet en resolution om kvaliteten af affattelsen af EF-lovgivningen med »den generelle målsætning at gøre EF-lovgivningen lettere tilgængelig«. Det lykkedes imidlertid ikke Rådet at få denne resolution formuleret på almindeligt sprog. Bilag A til udtalelsen indeholder Rådets resolution af 8. juni 1993, som den blev vedtaget. I bilag B er resolutionen omformet til almindeligt sprog.

2.4. ØSU kan give mange eksempler på, at almindeligt sprog udmærket kan anvendes i EU-tekster. Herunder gengives Rådets definition af begrebet »finansieringsinstitut«:

2.4.1. Finansieringsinstitut: et foretagende, som ikke er et kreditinstitut, og hvis hovedaktivitet er at foretage en eller flere af de forretninger, der er opført under punkt 2-12 og 14 på listen i bilaget til direktiv 89/646/EØF, samt et forsikringsselskab, der er behørigt godkendt i henhold til Rådets direktiv 79/267/EØF, senest ændret ved direktiv 90/619/EØF, for så vidt som det udfører aktiviteter, der omfattes af nævnte direktiv; denne definition omfatter også filialer, der er beliggende i Fællesskabet, af finansieringsinstitutter, hvis hovedsæde er beliggende uden for Fællesskabet ().

2.4.2. Uden at have adgang til de tre direktiver, der henvises til, kan en almindelig borger overhovedet ikke forstå denne definition.

3. Konklusion

3.1. Kommissionen bør tage skridt til at gøre det, der ifølge Rådets resolution fra 1993 skal gøres. ØSU har dokumenteret, at den officielle politik går ud på, at der skal bruges almindeligt sprog. Det har påvist, at det er muligt at bruge almindeligt sprog i officielle dokumenter og i lovgivningen. Nu drejer det sig bare om, at det så også sker. Europas befolkning sukker efter klart og enkelt sprog i EU-tekster. Lad den få det.

Bruxelles, den 5. juli 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() 91/308/EØF - EFT nr. L 166 af 28. 6. 1991, s. 79.

BILAG A til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

RÅDET

RÅDETS RESOLUTION

af 8. juni 1993

om kvaliteten af affattelsen af EF-lovgivningen

(93/C 166/01)

RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -

som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab,

som henviser til formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Edinburgh den 11.-12. december 1992 om, at der skal træffes praktiske foranstaltninger med henblik på at gøre EF-lovgivningen klarere og enklere, og

som tager følgende i betragtning:

Der bør fastsættes retningslinjer, der indeholder kriterier for en bedømmelse af kvaliteten af affattelsen af EF-lovgivningen,

disse retningslinjer skal hverken være obligatoriske eller udtømmende, og sigtet hermed er at gøre EF-lovgivningen så klar, enkel, koncis og forståelig som mulig,

disse retningslinjer skal tjene som reference i alle de organer, der deltager i udarbejdelsen af retsakter i Rådet, dvs. såvel i selve Rådet som i De Faste Repræsentanters Komité og navnlig i arbejdsgrupperne; Rådets Juridiske Tjeneste opfordres til at anvende disse retningslinjer, når den giver Rådet og dets organer forslag til affattelse -

VEDTAGER FØLGENDE RESOLUTION:

Den generelle målsætning om at gøre EF-lovgivningen lettere tilgængelig bør forfølges, ikke alene ved, at der systematisk foretages kodificering, men også ved anvendelse af følgende retningslinjer som bedømmelseskriterier ved affattelsen af Rådets retsakter:

1. Affattelsen af en retsakt bør være klar, enkel, koncis og utvetydig; overflødig anvendelse af forkortelser, af EF-jargon og af for lange sætninger bør undgås.

2. Upræcise henvisninger til andre tekster bør undgås, ligesom det bør undgås at bruge for mange krydshenvisninger, der gør teksten vanskelig at forstå.

3. En retsakts forskellige dele bør være indbyrdes sammenhængende; navnlig bør anvendes samme udtryk for at angive et og samme begreb.

4. Rettigheder og forpligtelser for dem, som retsakten skal gælde for, bør være klart defineret.

5. Retsakten bør opbygges efter den sædvanlige struktur (kapitler, afdelinger, artikler, stykker).

6. Præamblen bør indeholde en begrundelse for den dispositive tekst udtrykt i et enkelt sprog.

7. Bestemmelser, der ikke er af lovgivningsmæssig karakter (såsom ønsker og politiske erklæringer), bør undgås.

8. Manglende logisk sammenhæng med eksisterende retsakter bør undgås ligesom overflødige gentagelser af sådanne. Enhver ændring, forlængelse eller ophævelse af en retsakt bør udtrykkes klart.

9. En retsakt, der ændrer en tidligere retsakt, bør ikke indeholde selvstændige substansbestemmelser, men kun bestemmelser, der indgår direkte i den retsakt, der ændres.

10. Datoen for retsaktens ikrafttrædelse samt overgangsbestemmelser, hvor sådanne måtte være nødvendige, bør klart fremgå.

BILAG B til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

»Oversat« til almindeligt sprog

RÅDETS RESOLUTION

af 8. juni 1993

om kvaliteten af affattelsen af EF-lovgivningen

(93/C 166/01)

RÅDET BESLUTTER: RETNINGSLINJER FOR FORMULERING AF TEKSTER

1. EU-lovgivning skal formuleres sådan, at den så vidt muligt kan forstås af enhver.

1. Tekster bør formuleres klart og enkelt. Jargon skal undgås. Der benyttes korte ord, sætninger og afsnit.

2. EU-lovgivning bør ajourføres systematisk og hyppigt, så alle love om et givet emne findes samlet.

2. Henvisninger skal være præcise. Krydshenvisninger bruges kun, hvor de er nødvendige.

3. EU-tekster bør formuleres i overensstemmelse med nedenstående retningslinjer.

3. Lovene bør være konsistente: Der bør overalt benyttes samme betegnelse for et givet begreb, og der bør sikres overensstemmelse med ældre lovgivning.

4. Det bør altid kontrolleres, at EU-tekster følger disse retningslinjer.

4.

5. Tekster bør opbygges efter faste regler.

6.

7. Love bør kun rumme lovgivning. Ønsker og politiske erklæringer bør udelades, men målsætninger kan indgå.

8.

9. Så vidt muligt bør der ved ændring af en eksisterende lov forelægges en ny, fuldstændig tekst, ikke en tekst, der skal læses side om side med den gamle.

10. En lovs ikrafttrædelsesdato skal klart fremgå.