EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 23.5.2022 COM(2022) 228 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om de europæiske tilsynsmyndigheder (ESA'erne) og deres virksomhed











1.INDLEDNING De tre europæiske tilsynsmyndigheder (ESA'er) — Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) — blev oprettet i 2011 som reaktion på den globale finanskrise, der startede i 2008. De blev oprettet for at hjælpe med at håndtere de mangler ved tilsynet, som finanskrisen afslørede, og genskabe fuld tillid til EU's finansielle markeder. Mere end 10 år efter oprettelsen har ESA'erne nu opnået meget overbevisende resultater på disse områder. De er centrale aktører i udformningen af det indre marked for kapital og finansielle tjenesteydelser gennem deres bidrag til gennemførelsen af EU-lovgivning på dette område og koordineringen af de nationale tilsynsmyndigheders arbejde. De har også med vellykket resultat påtaget sig nye opgaver inden for rammerne for genopretning og afvikling. Den nylige covid-19-krise har vist, at det europæiske finanstilsynssystem fungerer godt, og ESA'ernes arbejde har været en vigtig del i at opnå dette resultat. Også i den nuværende geopolitiske kontekst, med Ruslands krig mod Ukraine, har ESA'erne en vigtig funktion, bl.a. i forbindelse med gennemførelsen af sanktioner via EU's finansielle markedsoperatører. ESA'erne overvåger desuden indvirkningen på EU's finansielle institutioner og følger nøje udviklingen på de finansielle markeder, navnlig på markederne for energi, fødevarer og råvarederivater. I løbet af det seneste årti har ESA'ernes aktiviteter fokuseret på at opbygge et fælles regelsæt for finansielle tjenesteydelser og fremme tilsynsmæssig konvergens. Der er gjort fremragende fremskridt på disse områder, men der er stadig behov for en fortsat og målrettet indsats for at fremme en egentlig kapitalmarkedsunion. Et finansielt system med flere centre i hele EU øger behovet for et forbedret fælles regelsæt og større tilsynsmæssig konvergens. I den forbindelse offentliggjorde Kommissionen sin handlingsplan for kapitalmarkedsunionen den 24. september 2020. I denne handlingsplan forpligtede Kommissionen sig til at: i) arbejde hen imod et styrket fælles regelsæt ved at vurdere behovet for yderligere harmonisering af EU's regler og ii) gøre status over, hvad der allerede er opnået inden for tilsynsmæssig konvergens. Desuden kræves det i artikel 81 i de tre ESA-forordninger, at Kommissionen foretager en revision af forordningerne. Denne revision skal ske i form af en offentliggjort generel rapport om erfaringerne fra ESA'ernes aktiviteter og de procedurer, der er fastsat i ESA-forordningerne. Ud over det generelle krav om en revision af de tre ESA'ers resultater er der specifikke revisionsklausuler i forordningerne om ESMA og EBA. Ændringerne af ESA-forordningerne trådte i kraft den 1. januar 2020 (i det følgende benævnt "ESA-revisionen fra 2019"). Disse ændringer medførte ændringer af de eksisterende konvergensværktøjer og forvaltningsbestemmelser. Ændringerne tilføjede også nye mandater om direkte tilsyn for ESMA. Den første revision efter disse ændringer fokuserer især på, om — og i hvilket omfang — disse ændringer har været til gavn for EU's finansielle tilsyn. Med henblik på udarbejdelsen af denne rapport deltog Kommissionen i en bred høringsproces. Den gennemførte en målrettet høring, som modtog 107 svar, og anmodede også om feedback fra ESA'erne. Den arrangerede derudover et offentligt arrangement og afholdt forskellige interessentmøder. Kommissionen har offentliggjort en feedbackerklæring med et detaljeret resumé af de svar, der blev modtaget under denne høring. Generelt gav respondenterne til høringen en positiv vurdering af ESA'ernes indvirkning på: i) finansiel stabilitet, ii) det indre markeds funktion, iii) kvaliteten af og konsekvensen i tilsynet, iv) styrkelse af den internationale koordinering af tilsyn, v) beskyttelse af forbrugere og investorer, vi) bæredygtig finansiering og vii) digital finansiering. Mange respondenter bemærkede, at det stadig var for tidligt at: i) foretage en fuldstændig evaluering af de ændringer, der blev vedtaget i 2019, og som først var trådt i kraft i begyndelsen af 2020, og ii) overveje yderligere ændringer i betragtning af den korte periode, der er gået siden gennemførelsen af de seneste ændringer. Desuden pegede respondenterne på de ekstraordinære omstændigheder forårsaget af covid-19, som ESA'erne har været optaget af — navnlig i store dele af 2020. På trods af disse forbehold var de fleste respondenter stadig i stand til at give en vurdering. Generelt var feedbacken klart positiv med hensyn til de ændringer, der blev indført ved ESA-revisionen, selv om en række respondenter mente, at der var behov for flere ændringer. Svarene gav også udtryk for, at de divergerende holdninger, der opstod under ESA-revisionen fra 2019, stadig er til stede. Langt størstedelen af respondenterne er enige i, at ESA'erne reagerede hensigtsmæssigt under covid-19-krisen, og at ESA'ernes nuværende beføjelser i vid udstrækning har vist sig at være tilstrækkelige. Ifølge feedbacken synes ESA'ernes koordinering at fungere tilfredsstillende. Nogle interessenter mener imidlertid, at ESA'ernes koordinerende rolle ikke er blevet udnyttet fuldt ud.

Denne rapport opsummerer resultaterne af høringen og andre kontakter med interessenter. Den fokuserer på de hovedområder, der er under revision: i) tilsynsmæssig konvergens, ii) ledelse, iii) direkte tilsyn og iv) finansiering. Den indeholder også et afsnit om det fælles regelsæt som blev bebudet i Kommissionens handlingsplan for kapitalmarkedsunionen fra 2020. 2.TILSYNSMÆSSIG KONVERGENS Baggrund og resultater ESA-revisionen fra 2019 indførte en række ændringer for at styrke den tilsynsmæssige konvergens. Ved ESA-revisionen blev der navnlig indført: i) en styrket proces for ekspertevalueringer, ii) strategiske EU-tilsynsprioriteter og iii) en EU-tilsynshåndbog. Den indførte også eksplicitte regler for at udforme instrumenter, der allerede anvendes af ESA'erne, såsom "No action"-meddelelser; koordineringsgrupper og spørgsmål og svar. I den målrettede høring gav respondenterne fra både offentlige myndigheder og finanssektoren en meget positiv vurdering af ESA'ernes bidrag til at fremme en fælles tilsynskultur og konsekvent tilsynspraksis. De fleste respondenter gav udtryk for forholdsvis positive holdninger til de seneste ændringer, men fremførte, at det stadig var for tidligt at vurdere disse ændringers fulde indvirkning på konvergensens resultater. De sagde, at der var behov for mere tid til at danne sig et billede af, om ændringerne ville være tilstrækkelige til at opnå tilsynsmæssig konvergens. Flertallet af respondenterne mente ikke, at der var behov for at ændre eller tilføje et værktøj til ESA'ernes værktøjskasse med henblik på at opnå tilsynsmæssig konvergens. Disse respondenter bemærkede, at ESA'erne ikke har udnyttet deres eksisterende værktøjer fuldt ud. Desuden fremhævede nogle respondenter effektiviteten af de uformelle redskaber for tilsynsmæssig konvergens, som ESA'erne har udviklet, såsom ESMA's fælles tilsynsforanstaltninger. Respondenterne erkendte imidlertid også, at der var behov for en større indsats for at nå målet om tilsynsmæssig konvergens. De anså de særlige forhold på lokale markeder og forskellige retlige rammer (f.eks. inden for civil-, handels- og selskabsret) for at være de største hindringer for større tilsynsmæssig konvergens. Sanktioner blev nævnt som det område, hvor der er størst plads til forbedring af konvergensen (f.eks. bør de nationale kompetente myndigheder pålægge tilsvarende sanktioner ved lignende overtrædelser af EU-lovgivningen). Mange respondenter bemærkede, at den nye proces for spørgsmål og svar er blevet langsommere og mindre effektiv. Respondenterne anførte to årsager til dette problem. For det første anførte de, at det var vanskeligt at skelne mellem, hvilke spørgsmål der kræver en fortolkning af EU-retten og derfor skal besvares af Kommissionen. For det andet anførte de, at processen blev forsinket, fordi Kommissionen skulle vedtage en formel beslutning om denne spørgsmålskategori. På samme måde bemærkede mange respondenter, at betingelserne for den nye mekanisme med "No action"-meddelelser, der blev indført ved ESA-revisionen fra 2019, gjorde anvendelsen af denne mekanisme meget vanskelig. De bemærkede, at markedsdeltagerne ikke kan stole på "No action"-meddelelser som følge af deres ikkebindende karakter, da der ikke er nogen garanti for, at de nationale kompetente myndigheder vil handle på en harmoniseret måde. I stedet anførte nogle respondenter, at ESA'erne bør kunne træffe en afgørelse, der påbyder, at de kompetente myndigheder undlader at anvende — eller ikke håndhæver — en bestemmelse i EU-retten under visse omstændigheder. Ikke desto mindre erkendte respondenterne, at i tilfælde, hvor betingelserne for "No action"-meddelelser ikke var opfyldt, er der opnået lignende resultater med andre værktøjer såsom nedprioriteringserklæringer, som opfordrer de nationale kompetente myndigheder til ikke at prioritere foranstaltninger i forbindelse med et givet krav. Kommissionens vurdering

ESA'erne har gjort et vigtigt bidrag til at forbedre den tilsynsmæssige konvergens ved hjælp af deres værktøjssæt. Retningslinjer, henstillinger og spørgsmål og svar har vist sig at være særligt effektive med hensyn til at formulere fælles regler for finansielle tjenesteydelser og markeder ("fælles regelsæt") og dermed opnå resultater med tilsynsmæssig konvergens. I den senere tid er ESA'erne med rette begyndt at flytte fokus for deres arbejde fra at udvikle det fælles regelsæt til at opnå konvergens i dets anvendelse og tilsyn. Kommissionen glæder sig over, at ESA'erne i højere grad fokuserer på overholdelse af reglerne. Den risikobaserede tilgang til tilsynsmæssig konvergens — hvor ESA'erne vælger de emner, som konvergensarbejdet bør fokusere på i de næste 1-2 år — hilses også velkommen. Overordnet set synes de værktøjer, der er til rådighed for ESA'erne, som forbedret ved ESA-revisionen fra 2019, at være egnede til formålet. På trods af den nylige karakter af de ændringer, der begyndte at finde anvendelse i 2020, er det allerede muligt at se en vis positiv virkning på dette område. F.eks. viste den nye ekspertevalueringsproces sig at være et effektivt ad hoc-undersøgelsesværktøj under den første anvendelse i Wirecard-sagen. Kommissionen mener imidlertid, at der kan have været andre tilfælde end ovennævnte, hvor en ad hoc-ekspertevaluering ville have været berettiget. Eftersom ekspertevalueringer er ressourcekrævende, bør ESA'erne desuden nøje vurdere, hvilke emner der mest fortjener en ekspertevaluering. De kunne f.eks. basere deres afgørelse på en indledende vurdering af, hvor den negative indvirkning af tilsynsmæssig divergens er størst. Kommissionen er enig i, at uformelle værktøjer, som ESA'erne har udviklet, med fordel kan fremme konvergens. Et eksempel herpå kan ses i de fælles tilsynsforanstaltninger, som ESMA anvender. De er nyttige for at skabe gennemsigtighed og en kultur med fælles tilsyn. De kan også være effektive til at få et holistisk billede af industriens praksis og tilsynet med denne praksis i hele EU. Hvis mangler viser sig, når disse uformelle værktøjer anvendes, bør sådanne resultater ideelt set foranledige de nationale tilsynsmyndigheder til at gribe ind og træffe foranstaltninger. Der er dog også plads til forbedringer. For det første bliver nogle af de foreliggende værktøjer måske ikke udnyttet fuldt ud til at tackle tilsynsmæssige uoverensstemmelser. F.eks. er proceduren for overtrædelse af EU-retten meget sjældent blevet anvendt — som påpeget i to nylige revisioner fra Revisionsretten. Desuden bør værktøjerne anvendes over hele linjen. Som interessenterne har påpeget, vil det f.eks. være ønskeligt med større konvergens inden for håndhævelse generelt og mere specifikt med hensyn til sanktioner. Ikke desto mindre erkender respondenterne i høringen, at der er visse grænser for, hvad der kan opnås på dette område, på grund af: i) begrænset harmonisering på sanktionsområdet og ii) de forskellige retssystemer i medlemsstaterne. I betragtning af feedbacken fra høringen om, at der er behov for mere tid til fuldt ud at vurdere virkningen af de seneste ændringer, vil Kommissionen vente med at foreslå ændringer af ESA-forordningerne for at styrke den tilsynsmæssige konvergens. I stedet fortsætter Kommissionen med at tilskynde ESA'erne til at gøre god brug af de eksisterende instrumenter. Desuden vil Kommissionen overveje målrettede forbedringer for at fremme tilsynsmæssig konvergens i sektorlovgivningen. Dette er for at afhjælpe specifikke mangler, som Kommissionen har udpeget eller kan udpege på visse områder af de finansielle markeder. Med henblik herpå har Kommissionen for nylig foreslået målrettede ændringer, herunder: -forslaget til revision af Solvens II, hvori det foreslås at øge EIOPA's rolle i komplekse grænseoverskridende sager, hvor de involverede tilsynsmyndigheder ikke når frem til en fælles holdning i en samarbejdsplatform -forslaget til revision af FAIF-direktivet, hvori det foreslås, at ESMA får til opgave at gennemføre ekspertevalueringer og analysere anmeldelser af væsentlige delegeringsordninger, således at tilsynsmyndighederne får et bedre overblik over markedspraksis -strategien for tilsynsdata, som har til formål at forbedre sammenhængen og interoperabiliteten i EU's tilsynsrapporteringssystem (dette vil også lette koordineringen mellem tilsynsmyndighederne og bidrage til tilsynsmæssig konvergens) -CRD VI-forslaget, som vil harmonisere sanktionsbeføjelserne og indføre håndhævelsesværktøjer (f.eks. tvangsbøder), som de europæiske tilsynsmyndigheder kan benytte.

For at løse specifikke problemer vil Kommissionen også efter behov fortsat foreslå målrettede ændringer i kommende revisioner af sektorlovgivningen. Med hensyn til processen med spørgsmål og svar ligger beføjelsen til at udstede (ikkebindende) fortolkninger af EU-retten hos Kommissionen som traktaternes vogter snarere end hos ESA'erne. Dog noterer Kommissionen sig feedbacken fra interessenterne og vil fortsat forsøge at strømline denne proces med spørgsmål og svar i praksis i samarbejde med ESA'erne. Kommissionen bemærker også, at selv om spørgsmål og svar ofte er et nyttigt redskab til at afklare aspekter af lovgivningen, anvendes de undertiden af interessenterne til at få vejledning i deres egne meget specifikke situationer og har ikke nødvendigvis almen interesse. Selv om Kommissionen er opmærksom på de betænkeligheder, som interessenterne har givet udtryk for, mener den, at der er behov for mere tid til at vurdere effektiviteten af den nye bestemmelse om "No action"-meddelelser (og de potentielle anvendelsestilfælde af denne bestemmelse), før den overvejer, om der er behov for en finjustering. Når det er sagt, synes nogle interessenter at ønske en udvidelse af anvendelsesområdet for og virkningen af denne bestemmelse, og det risikerer at være i strid med EU-rettens generelle principper. I den forbindelse har Kommissionen for nylig foreslået måder, hvorpå det kan sikres, at specifikke bestemmelser i EU-retten ikke finder anvendelse under visse omstændigheder, som f.eks. i MiFIR-forslaget, og søger således fra sag til sag at opnå en vis fleksibilitet i den ramme, som disse interessenter ønsker. Mere generelt opfordrer Kommissionen ESA'erne til at vurdere yderligere forbedringer, der kan gennemføres på kort sigt, og som ikke vil kræve nogen ændring af den lovgivningsmæssige ramme. Med henblik herpå fremsatte interessenterne en række idéer under høringen. Kommissionen mener, at især følgende forslag fortjener yderligere overvejelser. -Man vil kunne øge gennemsigtigheden med hensyn til, hvordan reglerne anvendes i hele EU. ESA'erne kunne f.eks. skabe et webbaseret værktøj, der ville give alle interessenter mulighed for at indberette tilsynsmæssige uoverensstemmelser. -Der kunne være en større fokus på håndhævelse i forbindelse med redskaber til tilsynsmæssig konvergens for at fremme en konsekvent anvendelse af håndhævelsesforanstaltningerne, herunder sanktioner. Et lignende mål kan nås ved at sikre, at ESA'erne indsamler omfattende data om håndhævelsessager i hele EU. -Muligheden for at foretage ad hoc-ekspertevalueringer af kompetente myndigheder i tilfælde af hændelser med store tilsynsmæssige konsekvenser kunne i højere grad anvendes som et ex post-redskab. Desuden kan større fokus på presserende eller uforudsete tilsynsspørgsmål bidrage til en mere effektiv anvendelse af ekspertevalueringer, da ekspertevalueringer kræver mange ressourcer. -De forskellige ESA'er har udviklet uformelle værktøjer til tilsynsmæssig konvergens på forskellige måder. Dette skyldes de forskellige lovgivningsmæssige rammer, som ESA'erne opererer inden for. Kommissionen er enig med interessenterne i, at disse værktøjer har vist sig at være meget effektive, og opfordrer ESA'erne til fortsat at anvende disse uformelle instrumenter. ESA'erne kan dog også undersøge, i hvilket omfang uformelle værktøjer, der er udviklet af andre ESA'er, med fordel kan indarbejdes i deres egen værktøjskasse for tilsynsmæssig konvergens. -Drøftelser af tilsynssager mellem nationale kompetente myndigheder på en mere systematisk måde kan være nyttigt for at fremme resultater med tilsynsmæssig konvergens i sammenlignelige situationer. Kommissionen opfordrer ESA'erne til at udarbejde kriterier for, hvordan tilsynssager, der er relevante for sådanne udvekslinger, udvælges. ESA'erne kan øge værdien af disse drøftelser ved at oprette en samling af sådanne sager, som de nationale kompetente myndigheder kan konsultere. 3.LEDELSE, FÆLLES ORGANER, INDDRAGELSE AF INTERESSENTER OG TILSYNSMÆSSIG UAFHÆNGIGHED

Baggrund og resultater a)Ledelse af ESA'erne I den seneste revision af ESA'erne foreslog Kommissionen vidtrækkende ændringer af ESA'ernes ledelse med henblik på at gøre dem mere uafhængige af de nationale kompetente myndigheder i forbindelse med visse opgaver. Hovedargumentet for disse forslag var, at anvendelsen af nogle af ESA'ernes værktøjer kunne øges ved at overlade visse beslutninger til et organ, der havde en vis uafhængighed af de myndigheder, som disse værktøjer fandt anvendelse på. Denne tilgang var genstand for intense drøftelser i lovgivningsprocessen. Den tekst, der endelig blev vedtaget af medlovgiverne, levede ikke op til Kommissionens oprindelige ambition. Ikke desto mindre blev der indført forbedringer på målrettede områder (dvs. vedrørende overtrædelse af EU-retten, interessekonflikter og formændenes rolle). Under høringen understregede langt størstedelen af de offentlige myndigheder, at ESA'erne er medlemsdrevne organisationer, hvor beslutninger træffes af nationale repræsentanter i tilsynsrådet, som er det endelige beslutningstagende organ. De fleste respondenter fra industrien mente, at ESA'ernes nuværende ledelsesordninger gjorde det muligt for ESA'erne at sikre objektivitet, uafhængighed og effektivitet i deres arbejde/beslutningstagning. En række interessenter (nogle få offentlige myndigheder, visse repræsentanter for industrien, akademikere og NGO'er) støttede imidlertid ledelsesordninger, der er mere uafhængige af de nationale tilsynsmyndigheder. Disse interessenter mente, at de begrænsede ændringer i ESA-revisionen fra 2019 var utilstrækkelige til at overvinde situationer, hvor beslutninger træffes af repræsentanter for de nationale kompetente myndigheder, som i højere grad kan være drevet af nationale interesser end europæiske. Interessenterne var af den opfattelse, at de seneste ændringer i ledelsen havde forbedret ESA'ernes beslutningsprocesser. Nogle respondenter bemærkede, at ændringerne som følge af ESA-revisionen fra 2019 har: i) gjort beslutningstagning hurtigere, ii) mindsket risikoen for interessekonflikter og iii) medført yderligere upartiskhed og gennemsigtighed. Med hensyn til afstemningsregler er der fortsat forskellige meninger. Dette illustreres tydeligt af en stemme fra den offentlige sektor i en mindre medlemsstat, der anmoder om, at der træffes flere beslutninger på grundlag af "ét medlem, én stemme", mens en anden respondent fra den offentlige sektor i en medlemsstat med et stort finansielt marked foreslog at styrke indflydelsen fra de medlemsstater, der er mest berørt af ESA's individuelle beslutninger. Nogle få respondenter foreslog en yderligere udvidelse af retten for en ESA-formand til at stemme i alle former for afgørelser (i øjeblikket kan formanden ikke stemme i afgørelser, der træffes med kvalificeret flertal). Der var også delte meninger om, hvorvidt kravet om dobbelt flertal for afstemninger i EBA (med krav om simpelt flertal fra nationale kompetente myndigheder, der deltager og ikke deltager i bankunionen) bør bevares uændret. På den ene side mente respondenterne, at kravet om dobbelt flertal resulterede i en uberettiget overvægtning af medlemsstater, der ikke deltager i den fælles tilsynsmekanisme, hvilket vil stige yderligere, når flere medlemsstater tilslutter sig bankunionen. På den anden side gav offentlige myndigheder (og ikke blot myndigheder fra medlemsstater, der ikke deltager i bankunionen) udtryk for: i) betydningen af kravet om dobbelt flertal for den europæiske samhørighed, og ii) at dette krav er en garanti for en afbalanceret og forholdsmæssig repræsentation af medlemsstaterne både i og uden for bankunionen. Visse respondenter mindede også om behovet for en målrettet ændring af EBA's ledelse for at sikre en mere konsekvent adskillelse af dens afviklings- og tilsynsfunktioner. Flere respondenter anmodede også om ændringer af ledelsen hos ESMA i tilfælde af direkte tilsyn. Disse respondenter foreslog, at ESMA i stedet for at forelægge alle spørgsmål for tilsynsrådet til afgørelse bør: i) overdrage disse afgørelser til en uafhængig bestyrelse eller et udvalg svarende til CCP-tilsynsudvalget eller ii) i højere grad gøre brug af de delegerede beføjelser til at fritage tilsynsrådet for daglige tilsynsafgørelser. Ud over feedbacken fra høringen kan det være nyttigt at trække på andre kilder til at vurdere ledelsen af ESA'erne. En af disse kilder er Den Europæiske Revisionsrets særberetning om EU's indsats for at bekæmpe hvidvask af penge. I denne beretning fandt Revisionsretten, at der fortsat er centrale mangler i EBA's forvaltningspraksis på trods af, at den reviderede EBA-forordning indeholder bestemmelser om ændringer af proceduren i forbindelse med overtrædelse af EU-retten. Revisionsretten mener ligeledes i sin nylige særberetning om investeringsfonde, at ESMA står over for udfordringer med hensyn til at anvende sine værktøjer effektivt. Disse udfordringer omfatter ESMA's egen ledelsesstruktur og dens afhængighed af de nationale kompetente myndigheders samarbejde. b)Fælles organer

Alle respondenter betragtede ESA'ernes to fælles organer (nemlig klagenævnet og Det Fælles Udvalg) som generelt effektive mekanismer til at sikre konsekvente synspunkter og tværsektorielt samarbejde. Nogle interessenter bemærkede imidlertid, at Det Fælles Udvalg ikke udnyttes fuldt ud i de tilfælde, hvor ESA'erne har et fælles mandat (f.eks. det nye ESA-mandat til at fremme tilsynsmæssig uafhængighed). Nogle få respondenter sagde, at Det Fælles Udvalgs beslutningstagning var for besværlig, da afgørelser truffet af Det Fælles Udvalg skal godkendes af bestyrelserne i de tre ESA'er. c)Inddragelse af interessenter Interessenterne blev også hørt om deres inddragelse i ESA'erne og om ESA'ernes resultater med hensyn til at sikre inddragelse af interessenter. De fleste offentlige myndigheder og nogle få respondenter fra industrien mente, at den nuværende ramme fungerer godt, og at interessenterne høres tilstrækkeligt. De fleste respondenter fra industrien understregede, at ESA'erne bør intensivere deres interaktion og dialog med industrien og anlægge en mere åben og pragmatisk tilgang. Endelig rejste forskellige repræsentanter for industrien spørgsmålet om, hvorvidt fristerne er for korte til at give feedback, når ESA'erne gennemfører høringer. d)Tilsynsmæssig uafhængighed ESA-revisionen fra 2019 indførte et nyt ansvar for ESA'erne: at fremme og overvåge de nationale tilsynsmyndigheders uafhængighed. ESA'erne har for nylig offentliggjort deres første individuelle rapporter om tilsynsmæssig uafhængighed for de kompetente myndigheder i deres sektorer. I høringen var de fleste respondenter forholdsvis positive over ESA'ernes nye ansvar for at fremme tilsynsmæssig uafhængighed. De offentlige myndigheder bemærkede, at dette nye ansvar ville gøre det muligt for en enhed, der har kendskab til de nationale kompetente myndigheders funktioner, at foretage en ekspertvurdering. Disse offentlige myndigheder sagde også, at: i) uafhængighed var en forudsætning for at udvikle et effektivt tilsyn, ii) det nye ansvar kunne forbedre harmoniseringen med hensyn til tilsynsmæssig uafhængighed, og iii) ESA'erne kunne give nyttig indsigt, når der foretages en sammenligning af tilstanden af tilsynsmæssig uafhængighed i hele Europa. Nogle respondenter fra finanssektoren fremførte, at de nationale tilsynsmyndigheders uafhængighed er afgørende for at sikre legitimiteten og troværdigheden af tilsynsprocessen. Et forskningsinstitut bemærkede, at de nationale tilsynsmyndigheders uafhængighed bør reguleres ensartet i hele Europa ved at indføre ændringer af den relevante finansielle lovgivning. Kommissionens vurdering Kommissionen er enig i, at ændringerne i ESA-revisionen fra 2019 er et skridt i den rigtige retning og bør have en positiv samlet indvirkning på ledelsen af ESA'erne. Men på trods af disse ændringer er Kommissionen fortsat af den opfattelse, at ESA'ernes ledelsessystem, hvor beslutninger træffes af de 27 nationale tilsynsmyndigheder, stadig kan give nationale interesser for stor vægt og undertiden give suboptimale resultater. Desuden gør dette ledelsessystem det undertiden vanskeligt for ESA'erne at anvende de konvergensværktøjer, de har til rådighed, på den mest hensigtsmæssige måde. Dette synspunkt bekræftes af Revisionsrettens konklusioner og understøttes af høringssvar, navnlig fra den akademiske verden, forbrugergrupper og et begrænset antal interessenter fra industrien og offentlige myndigheder. Når dette er sagt, mener Kommissionen, at der ikke er gået tilstrækkelig tid, siden de seneste ændringer begyndte at finde anvendelse i praksis, til at afgøre, om der er behov for yderligere ændringer. Feedbacken fra høringen har klart vist, at interessenterne i øjeblikket generelt ikke støtter yderligere lovgivningsmæssige ændringer. Kommissionen vil derfor på nuværende tidspunkt afholde sig fra at foreslå yderligere ændringer. Ikke desto mindre vil Kommissionen nøje overvåge dette nøgleområde og overveje yderligere foranstaltninger. På grundlag af forslag fra høringen vil Kommissionen også overveje behovet for en målrettet ændring af EBA's ledelse for at sikre en mere konsekvent adskillelse af dens afviklings- og tilsynsfunktioner. Desuden vil Kommissionen overveje at indføre standarder for uafhængighed i fremtidige revisioner af sektorlovgivningen. I denne ånd har Kommissionen allerede foreslået operationelle bestemmelser om princippet om de kompetente myndigheders uafhængighed i den bankpakke, der blev vedtaget i oktober 2021. Desuden kan nogle af de forbedringer, som interessenterne har foreslået under høringen, gennemføres temmelig hurtigt af ESA'erne. Kommissionen opfordrer ESA'erne til at overveje følgende forslag.

-ESA'erne bør forbedre gennemsigtigheden med hensyn til tidsplanen for og indholdet af tilsynsrådets afgørelser ved at offentliggøre den del af deres dagsordener, der vedrører lovgivningsspørgsmål. På lovgivningsområdet kan der offentliggøres en foreløbig planlægningskalender hver sjette måned, så interessenterne kan foregribe høringer. -Hvis det ikke allerede er tilfældet, kan ESA'erne yderligere øge deres interaktion med interessenterne ved at engagere sig mere i en løbende dialog med interessenter ud over, hvad der allerede finder sted med interessentgrupperne. -For at opnå større effektivitet opfordres ESMA til at overveje, om der er yderligere muligheder for at delegere daglige tilsynsafgørelser for enheder, der er under dens direkte tilsyn, til udvalg eller til formanden. -Der er et stigende antal tværsektorielle opgaver og emner, som ESA'erne skal tage sig af. Dette har gjort Det Fælles Udvalg stadig mere relevant. I betragtning af denne udvikling opfordres ESA'erne til at overveje de fremtidige ændringer af den ramme, de ønsker, for at sikre tilstrækkelige ressourcer og forbedre beslutningsprocessen. Kommissionen opfordrer ESA'erne til at yde denne rådgivning til Kommissionen inden udgangen af 2023. -ESA'erne opfordres til at gøre yderligere fremskridt med deres nye opgave med at overvåge og fremme tilsynsmæssig uafhængighed ved at udvikle principperne om uafhængighed (dvs. operationel, finansiel og personlig uafhængighed samt ansvarlighed og gennemsigtighed) i større grad og udarbejde tværsektorielle kriterier for tilsynsmæssig uafhængighed i EU. ESA'erne kunne derefter vurdere, i hvilket omfang kriterierne er opfyldt, og dermed gå videre end de selvevalueringer, som de kompetente myndigheder hidtil har foretaget. 4.DIREKTE TILSYN Baggrund og resultater ESA-revisionen fra 2019 tildelte ESMA ansvaret for direkte tilsyn på følgende områder: i) kritiske EU-benchmarks og ikke-EU-benchmarkadministratorer og ii) udbydere af dataindberetningstjenester. Disse udvidede direkte tilsynsbeføjelser gælder fra den 1. januar 2022. Siden januar 2020 har ESMA også fået tildelt ansvaret for en ny vifte af tilsynsopgaver inden for rammerne af EMIR 2.2 med hensyn til ikke-EU-CCP'er. I oktober 2020 opfordrede Europa-Parlamentet Kommissionen til at overveje gradvist at give ESMA mere direkte tilsynsbeføjelser, herunder direkte tilsyn med visse markedssegmenter, såsom: i) EU-CCP'er, ii) værdipapircentraler og iii) det fælles europæiske adgangspunkt. Under høringen gav de fleste respondenter forholdsvis positive vurderinger af ESMA's tilsynsbeføjelser og ESMA's resultater med hensyn til tilsyn med kreditvurderingsbureauer og transaktionsregistre. Respondenterne påpegede imidlertid også, at der var plads til forbedringer, navnlig med hensyn til kommunikation og gennemsigtighed. Respondenterne foreslog f.eks., at der var behov for: i) et tættere samspil mellem ESMA, de nationale kompetente myndigheder og transaktionsregistre og ii) mere regelmæssige bilaterale møder mellem tilsynsmyndigheden og enheden under tilsyn.

Med hensyn til det fremtidige omfang af direkte tilsynsbeføjelser så de fleste respondenter ikke behovet for yderligere centralisering af tilsynsbeføjelserne i ESA'erne, i hvert fald ikke på nuværende tidspunkt. Disse respondenter fremførte følgende: i) De fleste kapitalmarkedsaktører bør fortsat overvåges af de nationale kompetente myndigheder i betragtning af deres større nærhed og lokale viden, ii) ESA'erne er blevet oprettet som medlemsdrevne organisationer med det formål at forbedre den tilsynsmæssige konvergens mellem de nationale kompetente myndigheder, og iii) nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet betyder, at det ikke er nødvendigt at centralisere beføjelserne yderligere. Ikke desto mindre mente andre respondenter fra både offentlige myndigheder og erhvervslivet, at direkte tilsyn bør overvejes på specifikke områder i kapitalmarkederne, hvor det vil tilføre merværdi. Disse områder, hvor direkte tilsyn bør overvejes, er navnlig: -miljømæssige, sociale og ledelsesmæssige (ESG) kreditvurderingsbureauer, ESG-dataleverandører og udbydere af bæredygtighedsrelaterede tjenester -paneuropæiske markedsinfrastrukturer såsom EU-CCP'er. En række offentlige myndigheder var af den opfattelse, at beslutningen om at give ESA'erne direkte tilsynsbeføjelser bør baseres på dokumentation og et sæt klare kriterier. Kommissionens vurdering I overensstemmelse med handlingsplanen for kapitalmarkedsunionen vil Kommissionen overveje at foreslå, at ESA'erne udøver direkte tilsyn, hvis der er tegn på, at den nuværende tilsynsstruktur ikke er hensigtsmæssig i forhold til det ønskede niveau af markedsintegration. Kommissionen vil overveje dette spørgsmål nøje, når den gennemgår den relevante sektorspecifikke lovgivning. I denne ånd har Kommissionen allerede i tre nylige lovgivningsforslag, der er under forhandling (forordning om markeder for kryptoaktiver, DORA og forslaget om grønne EU-obligationer) medtaget mandater om direkte tilsyn for EBA og ESMA og tilsynsansvar for de tre ESA'er. Kommissionen undersøger også, hvordan man kan imødegå risici mod finansiel stabilitet som følge af overdreven afhængighed af CCP'er, der er baseret i Det Forenede Kongerige. Den agter at fremlægge foranstaltninger i år, der skal gøre EU-baserede CCP'er mere attraktive, herunder ved at revidere EU's tilsynssystem for CCP'er. I den forbindelse afholdt Kommissionen for nylig en målrettet høring om revisionen af rammen for central clearing i EU. Desuden vil Kommissionen overveje muligheden for at fastlægge forskellige "fremgangsmåder" for direkte tilsyn som en mulig vej frem på området for direkte tilsyn. En af disse metoder kunne være "nav og eger"-modellen, hvor de nationale kompetente myndigheder fortsat spiller en vigtig rolle og udnytter deres viden om nationale markeders og retssystemers særlige forhold til gavn for en central tilsynsmyndighed. Dette er allerede tilfældet i den model, der anvendes af den fælles tilsynsmekanisme, eller i forslaget til forordning om oprettelse af Myndigheden for Bekæmpelse af Hvidvask af Penge og Finansiering af Terrorisme. 5.DET FÆLLES REGELSÆT OG ESA'ERNES AKTIVITETER

Baggrund og resultater Et "udvidet fælles regelsæt" henviser til mere omfattende og, hvor det er relevant, mere detaljerede regler på forskellige niveauer af EU-lovgivning og -vejledning. Med hensyn til væsentlige elementer indebærer dette flere EU-regler, der er fastsat på niveau 1, nemlig forordninger og direktiver. Med hensyn til ikke-væsentlige elementer indebærer dette flere EU-regler, der er fastsat i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter på niveau 2. Der kan også gives yderligere vejledning og præciseringer i vejledninger eller spørgsmål og svar udstedt af ESA'erne på niveau 3. Desuden kan der i stedet for direktiver opnås en strengere harmonisering gennem direkte gældende forordninger på niveau 1 for fremtidig sektorspecifik lovgivning eller for eksisterende lovgivning, der skal revideres. Forordninger kan være et bedre valg end direktiver i dette tilfælde, fordi direktiver generelt overlader det til medlemsstaterne at vælge, hvordan direktivet skal gennemføres i national ret. Der kan også anvendes yderligere harmonisering gennem forskellige grader af harmonisering af enten forordninger eller direktiver eller ved at give færre muligheder for at vælge harmoniserede regler fra. Afvejningen mellem niveau 1 og niveau 2 hænger også sammen med det mere generelle spørgsmål om, hvordan man opnår hastighed, tilpasningsevne og kvalitet i lovgivningen, hvilket er særlig relevant for sektorer, der gennemgår en hurtig omstilling. a)Øge harmonisering af retsakter Høringen viste ikke, at der var stærk opbakning fra interessenterne til fremtidig yderligere harmonisering af sektorlovgivningen på niveau 1, selv om der var en vis støtte til større harmonisering af reglerne om grænseoverskridende levering af tjenesteydelser. b)Fremme anvendelse af harmoniseret lovgivning ved hjælp af delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter I de senere år har der været tilfælde i lovgivningen om finansielle tjenesteydelser, hvor markedsdeltagerne og tilsynsmyndighederne skulle begynde at anvende lovgivningsmæssige retsakter på et tidspunkt, hvor nogle af de relevante delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, herunder reguleringsmæssige tekniske standarder eller gennemførelsesmæssige tekniske standarder, endnu ikke var blevet vedtaget. Mange interessenter har påpeget, at dette kan være et stort problem i visse tilfælde. Kommissionens vurdering a)Øge harmonisering af retsakter Interessenterne udtrykte ikke støtte til større harmonisering i form af flere EU-regler eller mere detaljerede EU-regler på niveau 1 eller niveau 2. Kommissionen agter derfor ikke at revidere den eksisterende EU-lovgivning om finansielle tjenesteydelser udelukkende med henblik på at indføre mere detaljerede regler på niveau 1 eller fjerne bestemmelser, der giver mulighed for nationale skønsbeføjelser. Når Kommissionen reviderer eller foreslår lovgivning, vil den imidlertid vurdere virkningen af eventuelt at indføre mere detaljerede regler og begrænse omfanget af nationale skønsbeføjelser i sektorlovgivningen på niveau 1. For direktiver vil dette også omfatte en vurdering af virkningen af en mulighed for at omdanne et direktiv til en forordning. Med hensyn til behovet for at sikre, at EU-lovgivningen fortsat er fremtidssikret og let kan tilpasses den teknologiske udvikling og markedsudviklingen, er det vigtigt, at medlovgiverne, hvor det er muligt og hensigtsmæssigt, fastsætter generelle principper på niveau 1 og mere detaljerede regler på niveau 2. Dette vil gøre det muligt at reagere hurtigere på en hurtig markedsudvikling. b)Lette anvendelse af harmoniseret lovgivning ved hjælp af delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter

Niveau 1-retsakter indeholder alle væsentlige elementer i lovgivningen for et bestemt område eller en bestemt sektor, da Kommissionen kun kan delegere, at ikke-væsentlige elementer indgår i fastsættelse af administrative regler. Det er derfor i princippet muligt at anvende enhver retsakt, selv uden de relevante niveau 2-retsakter. Overholdelse af de principper, der er fastsat i retsakten, fører imidlertid ikke nødvendigvis til alle de resultater, som lovgivningen har til formål at opnå. Dette er navnlig tilfældet med indberetningskrav, hvor indberetning i frit format grundet en mangel på gennemførelsesretsakter, der angiver skabeloner, bringer sammenhængen og sammenligneligheden i fare. I disse situationer kan indberetning i frit format også vanskeliggøre tilsynsmyndighedernes og investorernes fortolkning af dataene, før de relevante gennemførelsesretsakter er tilgængelige. Dette spørgsmål er et resultat af spændinger mellem følgende to fænomener: Det første fænomen er, at det tager tid at udarbejde niveau 2-retsakter grundet deres natur. I nogle tilfælde tager det meget tid for ESA'erne at udarbejde f.eks. udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder og gennemførelsesmæssige tekniske standarder på grund af deres komplekse og tekniske karakter. ESA'erne hører også i vid udstrækning interessenterne og gennemgår interne vedtagelsesprocesser. Derefter har ESA'erne og Kommissionen tekniske udvekslinger, som også kan tage tid, inden vedtagelsesproceduren rent faktisk indledes. Efter Kommissionens vedtagelse af visse niveau 2-retsakter, såsom Kommissionens delegerede retsakter og reguleringsmæssige tekniske standarder, kontrolleres de af medlovgiverne, og denne proces kan vare flere måneder. Kommissionen kan imidlertid ikke fremskynde processen ved at anmode ESA'erne om at påbegynde arbejdet med niveau 2-retsakter, før niveau 1-lovgivningen er vedtaget, da de relevante beføjelser endnu ikke er afsluttet på det tidspunkt. Det andet fænomen er, at når medlovgiverne når til enighed om rammeprincipperne, kan de være tilbøjelige til at sørge for en kort ikrafttrædelse af niveau 1-retsakten. Dette gør de for hurtigt at levere det tilsigtede politiske resultat, men det gør det meget vanskeligt at færdiggøre niveau 2-retsakterne inden samme dato. Kommissionen og ESA'erne letter allerede byrden for markedsdeltagerne gennem en høj grad af gennemsigtighed, når de udarbejder teknisk rådgivning og tekniske standarder. Denne gennemsigtighed gør det muligt for markedsdeltagerne at påbegynde deres forberedelser på grundlag af udkast. Ikke desto mindre har udkast ingen juridisk værdi, og det er almindeligt, at tekniske standarder (eller andre niveau 2-retsakter) derefter ændres af Kommissionen efter krav fra medlovgiverne i kontrolprocessen. Når disse ændringer er af væsentlig karakter, skal Kommissionen sende udkast til tekniske standarder tilbage til ESA'erne med henblik på at udarbejde dem yderligere. Der er derfor grænser for, hvor meget indsigt interessenterne kan indhente fra tidligere offentliggjorte udkast til tekniske standarder, hvor selv små ændringer kan kræve, at interessenterne tilpasser sig. Kommissionen anerkender, at visse bestemmelser i lovgivningsmæssige retsakter kan være en udfordring at anvende, før delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter er blevet offentliggjort. Den vil både arbejde med medlovgiverne og ESA'erne om at øge bevidstheden om dette problem. Kommissionen minder om, at nogle af disse vanskeligheder tidligere har skullet løses gennem ændringer af de pågældende vigtigste retsakter for at forsinke anvendelsen. Desuden vil Kommissionen, hvor det er relevant, fortsat søge uformel og forudgående vejledning fra ESA'erne om den sandsynlige tidsplan for planlagte niveau 2-retsakter med henblik på at indarbejde disse oplysninger i lovgivningsprocessen, hvor det er gavnligt. 6.FINANSIERING Baggrund og resultater ESA'ernes budgetter er baseret på et bidrag på 60 % fra de nationale kompetente myndigheder og et bidrag på 40 % fra EU-budgettet. For ESMA er denne fordeling lidt anderledes, da enheder, som ESMA fører direkte tilsyn med, også betaler tilsynsgebyrer til dette agentur. Kommissionens forslag i ESA-revisionen fra 2019 om at ændre finansieringssystemet blev ikke støttet af medlovgiverne, og finansieringsreglerne forblev uændrede. Under høringen mente langt størstedelen af respondenterne, at bestemmelserne om finansiering er hensigtsmæssige og sætter ESA'erne i stand til at opnå tilstrækkelige ressourcer til at udføre deres opgaver. De offentlige myndigheder fremførte, at den nuværende opdeling af finansieringsbidrag i 40/60 er hensigtsmæssig. De sagde, at eftersom ESA'ernes arbejde i højere grad vedrører en offentlig funktion, er det rimeligt og hensigtsmæssigt, at finansieringen hovedsagelig baseres på offentlige bidrag. Nogle offentlige myndigheder, hovedsagelig fra små lande, var af den opfattelse, at andelen af finansiering fra EU-budgettet kunne øges.

Respondenter fra finanssektoren bemærkede, at den nuværende finansieringsmodel er tilstrækkelig, da: i) opgaver af lovgivningsmæssig karakter bør finansieres over EU-budgettet, og ii) opgaver vedrørende tilsynsmæssig konvergens bør finansieres af de nationale kompetente myndigheder, da de direkte drager fordel af konvergensarbejdet, og tilsynet er statens primære ansvar. Respondenter fra finanssektoren fremførte endvidere, at den nuværende finansieringsmodel giver Europa-Parlamentet beføjelse til at udøve budgetkontrol over ESA'erne for den del af deres budget, der finansieres over EU's almindelige budget, og sikrer dermed, at ESA'erne kan drages til ansvar. På trods af den generelt positive vurdering er der konstateret visse problemer i forbindelse med de gebyrer, der opkræves af enheder under tilsyn for at dække omkostningerne i forbindelse med ESMA's mandater om direkte tilsyn. Én offentlig myndighed argumenterede for, at større finansiering af direkte tilsynsmandater bør komme fra EU snarere end at pålægge enheder under tilsyn større gebyrer. Under høringen rejste ESMA spørgsmålet om gebyrsystemets manglende fleksibilitet, der forhindrer ESMA i at omfordele ressourcer på grundlag af konstaterede risici. I forbindelse med nogle direkte tilsynsopgaver er antallet af enheder under tilsyn desuden lille eller sandsynligvis lille. Dette kan resultere i høje gebyrer for små enheder, da sektorlovgivningen kræver, at gebyrerne dækker alle omkostninger som følge af tilsynsaktiviteter vedrørende disse enheder. Kommissionens vurdering I overensstemmelse med den modtagne feedback har Kommissionen ikke til hensigt at foreslå lovgivningsmæssige ændringer for at ændre den nuværende retlige ramme for finansiering af ESA'erne. For at løse problemet med tilsynsgebyrer og sikre, at gebyrerne forbliver rimelige i forhold til indtægterne for enhederne under tilsyn, opfordrer Kommissionen ESMA til at undersøge de forskellige muligheder, der er til rådighed inden for den nuværende retlige ramme. Målrettede ændringer af sektorlovgivningen kan overvejes, hvis alle ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger til at løse problemet viser sig at være utilstrækkelige. 7.FORBRUGERBESKYTTELSE Baggrund og resultater Forbedring af forbrugerbeskyttelsen er en vigtig del af ESA'ernes mandat. ESA-revisionen fra 2019 øgede ESA'ernes ansvarsområder og forbedrede deres værktøjer på dette område. Revisionen tildelte f.eks. ESMA ansvaret for at: i) koordinere mystery shopping, ii) udvikle risikoindikatorer for detailmarkedet, iii) indsamle, analysere og rapportere om forbrugertendenser og iv) udvide undersøgelserne i henhold til artikel 22, stk. 4, i ESA-forordningerne til at omfatte potentielle trusler mod beskyttelsen af forbrugere eller investorer. I den offentlige høring mente de fleste interessenter, at ESA'erne ydede et positivt bidrag til at sikre, at forbrugere og investorer beskyttes. Nogle interessenter har påpeget, at forbrugerspørgsmål ofte er lokale. Det betyder, at et godt samarbejde mellem de nationale kompetente myndigheder og ESA'erne er af afgørende betydning. De fleste respondenter mente, at ESA'erne skaber merværdi ved at udpege forbrugerspørgsmål i hele EU og udveksle god praksis mellem de nationale kompetente myndigheder. Desuden påpegede de fleste respondenter, at ESA'erne spiller en vigtig koordinerende rolle i det indre marked for grænseoverskridende levering af tjenesteydelser. I den forbindelse anmodede nogle offentlige myndigheder om mere effektive koordineringsbeføjelser til at føre tilsyn med grænseoverskridende tjenester for at mindske risikoen for, at de er til skade for forbrugerne. Kommissionens vurdering

Kommissionen mener, at der i øjeblikket ikke er nogen grund til lovgivningsmæssige ændringer af ESA'ernes oprettelsesforordninger på forbrugerbeskyttelsesområdet. Kommissionen vil dog nøje overveje den nuværende retlige ramme i forbindelse med de igangværende revisioner af sektorspecifik lovgivning og foreslå passende ændringer for at afhjælpe konstaterede mangler i forbrugerbeskyttelsen. I denne ånd vil ændringen vedrørende samarbejdsplatforme i Solvens II-revisionen, der blev foreslået den 22. september 2021: i) sætte EIOPA i stand til at spille en større rolle i forbindelse med behandlingen af tilsynsmæssige aspekter i komplekse grænseoverskridende sager og ii) øge EIOPA's beføjelser til at mindske risiciene for forbrugerbeskyttelsen, når forsikringsprodukter udbydes på tværs af grænserne. Den kommende strategi for detailinvesteringer vil være endnu en mulighed for yderligere lovgivningsmæssige forbedringer med henblik på forbrugerbeskyttelse. ESA'erne opfordres også til fortsat at anvende alle tilgængelige værktøjer til at nå deres mål for forbruger- og investorbeskyttelse. Disse værktøjer omfatter rapporter om forbrugertendenser, tilsynsmæssige heatmaps, ekspertevalueringer og advarsler/analyser af rapporter om vurdering af egen risiko og solvens i forsikrings- og pensionssektoren. 8.SYSTEMISKE RISICI Baggrund og resultater Som reaktion på den globale finanskrise fik ESA'erne sammen med Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) mandat til at bidrage til makrotilsynet med EU's finansielle system og til at forebygge og afbøde systemiske risici, da medlovgiveren fandt det vigtigt, at tilsynsordningerne i EU ikke kun fokuserede på individuelle virksomheder, men også sikrede stabiliteten i det finansielle system som helhed. De fleste respondenter i den offentlige høring sagde, at ESA'ernes og ESRB's nuværende struktur for finansielt tilsyn havde forbedret samarbejdet og koordineringen af systemrisikofunktioner mellem de kompetente myndigheder. Interessenterne pegede navnlig på samarbejdet mellem ESA'erne og ESRB om stresstestning som et eksempel på god praksis. Den overordnede stresstestproces koordineres godt af ESA'erne, men en række respondenter anmodede om en yderligere strømlining af processen. De fremsatte denne anmodning, fordi indberetningen af stresstestning har en detaljeringsgrad, som er krævende for de nationale kompetente myndigheder og enhederne under tilsyn på grund af kvalitetssikringsprocessen. Derfor foreslog nogle interessenter en mere risikobaseret tilgang til kvalitetssikring af stresstestning. Desuden gav nogle få interessenter i branchen også udtryk for bekymring over offentliggørelsen af stresstestresultater, hvilket indebærer en vis risiko for markedsforstyrrelser, hvis den brede offentlighed ikke fuldt ud opfatter alle nuancerne i resultatet af øvelsen. Kommissionens vurdering Kommissionen ser ikke noget aktuelt behov for lovgivningsmæssige ændringer på dette område, men opfordrer ESA'erne og ESRB til yderligere at strømline stresstestningsprocessen. Kommissionen bemærker også merværdien ved at sikre en høj grad af gennemsigtighed i stresstestningsresultaterne, herunder offentliggørelse af individuelle resultater i forsikringssektoren. Desuden opfordres ESA'erne, ESRB og de kompetente myndigheder alle til at: i) fortsat styrke deres samarbejde om spørgsmål vedrørende systemiske risici i alle dele af den finansielle sektor og ii) styrke deres bestræbelser på at udvikle fælles indikatorer for systemiske risici under hensyntagen til samspillet mellem de sektorer, de fører tilsyn med. 9.KONKLUSION