A4-0201/98

Beslutning om industrifiskeri

Europa-Parlamentet,

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til betaenkning fra Fiskeriudvalget (A4-0201/98),

A. der henviser til, at industrifiskeriet i Nordsoeen, Skagerrak og Kattegat udgoer naesten 60% af det samlede fiskeri og dermed udgoer en betydelig del af EU-flaadens fiskeriaktiviteter i dette omraade,

B. der henviser til, at industrifiskeri paa grund af anvendelsen af meget taetmaskede net og manglende fangstbegraensninger inden for visse fiskerisektorer gang paa gang er genstand for kontroverse droeftelser,

C. der henviser til, at industrifiskeriet kun i hoejere grad vil blive accepteret, hvis dets virkninger paa bestandene og det samlede hav-oekosystem kontrolleres af havforskere og er oekologisk forsvarligt,

D. der henviser til, at denne betingelse kun kan opfyldes, hvis der ogsaa for industrifiskeriets maalarter udarbejdes samlede tilladte fangstmaengder ud fra bevaringsaspekter, og hvis bifangsten af ungfisk af beskyttede arter holdes paa saa lavt et niveau som muligt,

E. der henviser til de seneste foranstaltninger til begraensning af det bifangstintensive fiskeri, som f.eks. fastlaeggelse af et loft for bifangst af sild i industrifiskeri og de danske fiskerimyndigheders indfoerelse af et omfattende kontrol- og overvaagningssystem,

F. der henviser til, at navnlig tobisfiskeriet hidtil kun har vaeret omfattet af meget faa bestemmelser, selvom fangstmaengderne er store, og selvom tobis udgoer et vigtigt ernaeringsgrundlag for visse arter af konsumfisk, havfugle og havpattedyr, og at man med den nuvaerende utilstraekkelige viden om de biologiske vekselvirkninger ikke kan udelukke negative virkninger af tobisfiskeriet for tobis'ens naturlige fjender, i det mindste lokalt,

G. der henviser til, at den tilladte maengde bifangst af beskyttede arter i det norske sperlingfiskeri ud fra et biologisk synspunkt afgjort er for hoej, og at der stadig ikke er planer om en effektiv begraensning af bifangsten, navnlig af kuller og hvilling,

H. der henviser til, at maalene i det fjerde fleraarige udviklingsprogram (1997-2001) tilsigter en reducering af konsumfiskeriflaadens fangstkapaciteter og dermed en reducering af fiskeridoedeligheden i visse bestande paa op til 30%,

1. er af den opfattelse, at et moderat industrifiskeri ogsaa kan forsvares i Nordsoeen, Skagerrak og Kattegat, hvis det overholder princippet om vedvarende udbytte, og hvis konsumfiskeriet i konflikttilfaelde prioriteres;

2. goer opmaerksom paa, at foelgende boer gennemfoeres, hvis disse betingelser skal opfyldes:

- virkningerne af industrifiskeriet paa alle i og af havet levende arter boer noeje udforskes og overvaages;

- fangst- og bifangstgraenser paa grundlag af videnskabelig bedoemmelse skal overholdes;

- der skal vaere installeret et strengt kontrolsystem i landingshavnene;

- det forebyggende aspekt boer absolut foelges i tilfaelde, hvor oplysningerne er usikre;

Kontrol og overvaagning

3. konstaterer, at der tidligere inden for industrifiskeriet aabenbart har eksisteret et meget alvorligt problem i forbindelse med kontrol og overvaagning af faellesskabsrettens anvendelse, hvilket gav sig udtryk i store fangster af visse maalarter og en delvis enorm overskridelse af den tilladte andel af bifangst af beskyttede arter;

4. bifalder derfor, at de danske fiskerimyndigheder i 1996 har indfoert et omfattende overvaagningssystem med hoej stikproeveintensitet samt de foerste tegn paa en afgoerende reducering af bifangstmaengderne;

5. er imidlertid af den opfattelse, at det er noedvendigt med flere aars erfaring for at kunne bedoemme dette systems effektivitet og afgoere, om de foranstaltninger, der er truffet, er tilstraekkelige;

Tobisfiskeriet

6. mener, at den af Raadet for foerste gang overhovedet fastlagte TAC for tobis i dets forordning (EF) nr. 45/98 ((EFT L 12 af 19.01.1998, s. 1.)) om de samlede tilladte fangstmaengder og fangstbetingelserne for 1998 ganske vist er et skridt i den rigtige retning, men at det langt fra er tilstraekkeligt;

7. kraever derfor, at der udarbejdes en forvaltningsplan, som indeholder forvaltningsmaal med kvantificerbare stoerrelser som fiskedoedelighed, biomasse af gydemodne fisk og rekruttering samt fastlaeggelse af tidlige advarselstegn, som reducering af bestandenes fordeling paa omraadet, forandringer i aldersstrukturen hos gydemodne fisk og tilbagegang i havfuglenes yngel;

8. opfordrer Kommissionen til at udarbejde et forslag om etablering af beskyttelseszoner i oekologisk foelsomme omraader som gydepladser, ungfisks opvaekstomraader og ernaeringsreservoirer for havfuglekolonier;

9. opfordrer Kommissionen til at forlaegge et lovforslag, som fastsaetter, at den nuvaerende tilladte maksimale andel af beskyttede arter for tobisfiskeri reduceres fra 10% til 2%;

Brislingefiskeriet

10. bifalder den i 1996 indfoerte samlede fangstgraense for sild i industrifiskeriet som den foerste virkelig serioese foranstaltning til at faa greb om et problem, der navnlig forekommer inden for brislingefiskeriet, nemlig den alt for store overskridelse af den tilladte bifangstmaengde af sild;

11. understreger imidlertid, at effektiviteten af denne foranstaltning staar og falder med en streng kontrol i landingshavnene, en kontinuerlig overvaagning og registrering af fangstens sammensaetning samt en punktlig afslutning af fiskeriet, naar bifangstmaengden er opnaaet;

12. er imidlertid - i betragtning af den korte gyldighedsperiode for den samlede fangstmaengde sild inden for brislingefiskeri - af den opfattelse, at det endnu er for tidligt som modforanstaltning at lempe andre bevaringsforanstaltninger, saaledes som det paataenkes af Raadet med oegelsen af den tilladte maengde af sildebifangst inden for brislingefiskeriet i Nordsoeen fra de nuvaerende 10% til 20%;

Det norske sperlingfiskeri

13. beklager, at der hidtil aabenbart har manglet politisk vilje til effektivt at begraense de store maengder bifangst, navnlig af hvilling og kuller, inden for det norske sperlingfiskeri;

14. anser imidlertid en effektiv begraensning af bifangsten for at vaere absolut noedvendig i betragtning af situationen m.h.t. bestanden af kuller og hvilling og opfordrer derfor Raadet og Kommissionen til som minimumsforanstaltning under den aarlige fastlaeggelse af den samlede tilladte fangstmaengde at tage hensyn til bifangsten af beskyttede arter ved det norske sperlingfiskeri og medregne den ved tildelingen af fangstkvoterne til de enkelte medlemsstater;

15. understreger endelig, at industrifiskeriet paa grund af eksisterende oekologiske og sociooekonomiske vekselvirkninger paa lang sigt ikke kan adskilles fra konsumfiskeriets udvikling, og at man derfor heller ikke boer lade den mulighed ude af betragtning, at fiskeridoedeligheden hos industrifiskeriets maalarter fremover boer reduceres betydeligt;

16. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt de oevrige Nordsoelande.