MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET

om indledning af konsultationer med Burundi, jf. artikel 96 i Cotonoupartnerskabsaftalen

Kommissionen foreslår, at EU indleder konsultationer med Burundi, jf. artikel 96 i AVS/EU-partnerskabsaftalen, der blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (Cotonouaftalen), og som Burundi er kontraherende part i. Forslaget kommer efter en periode med intensiveret politisk dialog, som bygger på den politiske dialog, som allerede har fundet sted i henhold til artikel 8 i Cotonouaftalen. Den intensiverede dialog, som fandt sted mellem oktober 2014 og maj 2015, omhandlede det politiske klima i Burundi, navnlig fordi situationen eskalerede i tiden op til parlaments- og præsidentvalgene i sommeren 2015. De emner, der blev drøftet, var bl.a. krænkelse af menneskerettighederne, manglen på et uafhængigt retsvæsen, politisk vold begået af Imbonerakure, som er ungdomsafdelingen af regeringspartiet CNDD-FDD (National Council for the Defence of Democracy – Forces for the Defence of Democracy), restriktioner med hensyn til fundamentale frihedsrettigheder og begrænsning af ytrings- og forsamlingsfriheden samt fremsættelse af trusler mod systemkritikere, herunder kritikere inden for regeringspartiet.

Omend de intensiverede drøftelser i henhold til artikel 8 fandt regelmæssigt sted og havde et væsentligt indhold, viste Burundis optræden under drøftelserne en systematisk minimering af problemerne og de politiske risici forbundet hermed. Der var fortsat overhængende fare for en politisk krise.

Den politiske vold eskalerede efter, at præsident Pierre Nkurunziza den 25. april 2015 offentliggjorde, at han ville stille op til en ny valgperiode. Indtil videre har krisen resulteret i over 120 dødsfald og tusindvis af sårede, mens mere end 190 000 mennesker er flygtet til Tanzania, Uganda, Rwanda og Den Demokratiske Republik Congo. Hermed øges risikoen for, at volden spreder sig til den omkringliggende region. Der er blevet slået hårdt ned på oppositionens demonstrationer, ligesom adskillige medier er blevet lukket, og på tværs af det politiske spektrum har den politisk motiverede vold været tiltagende. Der er bl.a. tale om en mislykket kup og løbende angreb fra bevæbnede grupper af forskellig overbevisning, herunder det nylige mord på general Adolphe Nshimirimana, mordforsøget på den fremtrædende menneskerettighedsforkæmper Pierre Claver Mbonimpa og mordet på oberst og tidligere hærchef Jean Bikomagu, som fandt sted den 15. august 2015.

Den nuværende krise vidner både om en eskalering af volden og en skærpelse af de politiske holdninger i et allerede skrøbeligt og splittet land, som konsekvent ikke har kunnet sikre, at retsstaten bliver respekteret og de demokratiske principper overholdt.

Den negative udvikling i Burundi blev for alvor tydelig i tiden op til parlaments- og præsidentvalgene i juni og juli. Myndighederne levede ikke op til deres forpligtelse til at gennemføre den køreplan for valgene, der blev aftalt i 2013, og valgkommissionen (CENI) viste ikke, at den var uafhængig af regeringen. Overordnet set gjorde det politiske klima, navnlig hvad angår grundlæggende rettigheder, det umuligt at afholde åbne og konkurrenceprægede valg. Beslutningen om at gennemføre valgene blev truffet ensidigt, til trods for at de rette forhold tydeligvis ikke var til stede. Dette førte til, at Burundis partnere mistede yderligere tillid til landets valgmiljø, og til at oppositionspartierne i vid udstrækning boykottede valgene. Som svar på udviklingen besluttede Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og næstformand for Kommissionen (HR/NF) den 28. maj 2015 efter drøftelser med EU's chefobservatør, medlem af Europa-Parlamentet, David Martin, at suspendere EU's valgobservationsmission i Burundi. Valgobservationsmissionen blev følgelig trukket definitivt tilbage den 29. juni 2015. Begrundelsen for denne beslutning var, at valgprocessen blev alvorligt undermineret af restriktioner over for uafhængige medier, brug af uforholdsmæssig magt over for demonstranter, intimidering af oppositionspartierne og civilsamfundet og mangel på tillid til valgmyndighederne.

Efter forværringen af den politiske situation tog både Det Østafrikanske Fællesskab (ØAF) og Den Afrikanske Union initiativer til for det første at fremme dialogen mellem burundierne med det formål at skabe politisk konsensus om fremtiden, og for det andet at udarbejde en række henstillinger, som, hvis de var blevet gennemført, ville have banet vejen for afholdelse af troværdige og inklusive valg. Desværre gennemførte Burundis myndigheder ikke afgørelserne og henstillingerne fra Den Afrikanske Union og Det Østafrikanske Fællesskab.

Den Afrikanske Union (AU) besluttede den 28. juni at tage det usædvanlige skridt ikke at overvåge valgene (en beslutning, der er i overensstemmelse med meddelsen fra Den Afrikanske Unions Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités af 13. juni 2015), under henvisning til, at de nødvendige forudsætninger for afholdelse af frie, retfærdige, gennemsigtige og troværdige valg, jf. de gældende bestemmelser i det afrikanske charter om demokrati, valg og regeringsførelse, ikke var til stede.

ØAF's valgobservationsmission overvågede præsidentvalget og konkluderede i sin foreløbige erklæring af 23. juli, at "valgprocessen ikke levede op til principperne og standarderne for afholdelse af frie, retfærdige, fredelige, gennemsigtige og troværdige valg som fastsat ved adskillige internationale og kontinentale principper såvel som i ØAF's principper for valgobservation og evaluering".

FN's valgobservationsmission i Burundi (MENUB) overvågede, i henhold til Sikkerhedsrådets resolution 2137 af 2014, ligeledes valgprocessen fra januar 2015 og kom frem til en lignende konklusion. I sin foreløbige erklæring af 21. juli fastslår MENUB, at "ytrings-, forsamlings- og foreningsfriheden, som er afgørende forudsætninger for en effektiv udøvelse af stemmeretten, fortsat var alvorligt svækket [...], mediefriheden var fortsat stærkt begrænset [...], generelt set var forholdene ikke gunstige for en inklusiv, fri og troværdig valgproces".

Den 23. juli 2015 fremsatte HR/NF på vegne af EU en erklæring, ifølge hvilken EU vil iværksætte foranstaltninger til forberedelse af konsultationer i henhold til artikel 96 med det formål at sikre, at Burundis myndigheder tager de fornødne skridt for at løse krisen. EU havde allerede på forhånd varslet dette skridt i Udenrigsrådets konklusioner af 22. juni, hvori det fastslås, at "EU minder om forpligtelserne i henhold til Cotonouaftalen med hensyn til respekt for menneskerettighederne, de demokratiske værdier og retsstaten og muligheden for at indlede de konsultationsprocedurer, der er omhandlet i aftalen, bl.a. i artikel 96. Afhængig af den burundiske regerings reaktion på Den Afrikanske Unions (AU) Freds- og Sikkerhedsråds afgørelser og den kommende udvikling er EU rede til at iværksætte disse procedurer, herunder på samarbejdsområdet, for at sikre, at Burundi overholder nævnte forpligtelser."

I artikel 9 i Cotonouaftalen fastsættes de væsentlige elementer, som partnerskabet bygger på, herunder respekten for de demokratiske principper og retsstatsprincippet. Inden- og udenrigspolitikken bygger på samme elementer. Europa-Kommissionen er på baggrund af denne bestemmelse af den opfattelse, at der er behov for en dialog med Burundis nye regering. Den nuværende situation giver grund til at indlede konsultationer i henhold til artikel 9 og 96 i Cotonouaftalen med fokus på:

1.Demokratiske principper (det politiske miljø, valgprocessen, retssystemet og visse spørgsmål vedrørende retsstatslighed, herunder intimidering og chikane, vilkårlige anholdelser og fængsling). Med henblik på at støtte og fremme AU og ØAF's afgørelser skal der i den forbindelse også følges op på en ramme for konsensus om landets demokratiske fremtid under hensyntagen til de igangværende aktiviteter, herunder den EU-støttede indsættelse af Den Afrikanske Unions menneskerettigheds- og militærobservatører.

2.Menneskerettigheder (dvs. grundlæggende rettigheder, undgå unødig brug af uforholdsmæssig magt over for demonstranter og afskaffelse af tortur).

Det overordnede mål med dialogen om disse emner er at tilskynde Burundi til inden for en given tidsfrist at skride til handling på de vigtige områder demokrati, menneskerettigheder og retsstatslighed på grundlag af principperne i Arushaaftalerne.

Dialogen vil give Burundis myndigheder mulighed for at fremføre deres syn på de punkter, der er rejst af EU. Kommissionen kan herefter afgøre, hvorvidt den på grundlag heraf vil kunne støtte landets bestræbelser på at forbedre overholdelsen af artikel 9 i Cotonouaftalen.

Kommissionen foreslår derfor, at Rådet inviterer Burundi til drøftelser i henhold til artikel 9 og 96 i Cotonouaftalen. Et udkast til brev er vedlagt dette forslag.

Kommissionen foreslår, at de igangværende samarbejdsaktiviteter, som finansieres af Den Europæiske Udviklingsfond eller andre instrumenter under EU's almindelige budget, fortsætter i konsultationsperioden under den forudsætning, at de særlige betingelser i finansieringsaftalerne efterleves.