Udtalelse om den Europæiske Unions betydning for turismen - Grønbog fra Kommissionen (95/C 301/15)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 24. april 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den Europæiske Unions betydning for turismen - Grønbog fra Kommissionen.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Regionaludvikling og Fysisk Planlægning, som udpegede Giacomo Regaldo til ordfører og Colin Lustenhouwer til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. juli 1995 med 33 stemmer for, 8 imod og 4 hverken for eller imod.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 328. plenarforsamling af 13. og 14. september 1995, mødet den 14. september 1995, med 80 stemmer for, 34 imod og 17 hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Et historisk rids over udviklingen i fællesskabspolitikken for turisme

1.1. De første tiltag på fællesskabsplan til fordel for turismen går helt tilbage til Contogeorgis' memorandum fra 1982.

1.2. Derefter iværksatte Kommissionen en række foranstaltninger med sin meddelelse af 3. april 1986 til Rådet vedrørende en EF-handlingsplan for turisme.

1.3. I 1990 skete der en radikal ændring som følge af Rådets beslutning om at udråbe år 1990 til »Europæisk Turistår«, hvilket rent faktisk bevirkede, at der fra Fællesskabets side blev sat fokus på turistsektoren og dennes store økonomiske og sociale betydning.

1.4. I 1992 vedtog man den treårige handlingsplan for turisme for årene 1993-1995. Denne handlingsplan udgør et første forsøg, omend kun delvist og ufuldstændigt, på at løse de problemer, som den europæiske turisme vil blive stillet over for på mellemlangt og langt sigt.

1.5. I denne periode er Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg regelmæssigt fremkommet med en række udtalelser og anbefalinger til de forskellige forslag, hver gang med det formål at skærpe Kommissionens og Rådets bevidsthed om, at der er behov for nogle stadig mere drastiske tiltag for at nå frem til en egentlig europæisk politik på turistområdet ().

1.6. Allerede under den regeringskonference, der udmøntede sig i Maastricht-traktaten, var Europa-Parlamentet og ØSU varme fortalere for at indføje et særligt afsnit og et retsgrundlag i traktaten. Resultaterne har ikke levet op til forventningerne. Traktaten om Den Europæiske Union (art. 3, litra t) anerkender for første gang muligheden for foranstaltninger til fordel for turismen, men muligheden for at indføje et afsnit vedrørende turisme i traktaten skal først undersøges under den kommende regeringskonference i 1996 om revision af traktaten på baggrund af en rapport, som Kommissionen vil fremlægge for Rådet.

1.7. Den nuværende traktats utilstrækkelighed på dette punkt skyldes, ud over det manglende retsgrundlag, at traktaten hverken præciserer de konkrete mål eller betingelserne for iværksættelse af foranstaltninger inden for turistområdet på fællesskabsplan. Dette står i modsætning til, hvad der i forbindelse med revisionen af traktaten blev besluttet for kulturområdet (art. 128), forbrugerbeskyttelsesområdet (art. 129 A) og industripolitikken (art. 130). Europa-Parlamentet og ØSU har med hhv. en rapport af 15. juli 1991 og den seneste initiativudtalelse af 15. september 1994 om turisme endnu en gang påpeget dette forhold og understreget, hvor vigtigt det er at få turismen optaget som fuldgyldigt medlem af gruppen af fællesskabspolitikker under den næste regeringskonference. Man bad samtidigt om, at den lovede grønbog fra Kommissionen om Den Europæiske Unions betydning for turismen udtrykkeligt skulle tage højde for denne mulighed.

1.8. Efter Europa-Parlamentets og ØSU's opfattelse bidrager en europæisk turistpolitik til at synliggøre og forbedre samspillet mellem de midler, der stilles til rådighed for turisterne og virksomhederne på de forskellige niveauer, det være sig på EF-plan, på nationalt, regionalt eller lokalt plan, idet den virker befordrende for skabelsen af en større sammenhæng mellem de forskellige typer af økonomisk støtte til sektoren.

1.9. Ud fra denne synsvinkel ønsker Kommissionens grønbog, der er blevet til på baggrund af mødet i Rådet af turistministre den 15. april 1994 i Athen, at opfordre til, at der blandt alle de involverede parter, det være sig offentlige eller private på såvel europæisk, nationalt som regionalt plan, foretages en overordnet vurdering af Den Europæiske Unions betydning for turismen med henblik på konferencen i 1996.

2. Grønbogens målsætninger

2.1. Grønbogen koncentrerer sig om tre store aktionsområder:

- Den beskriver, hvilke foranstaltninger Kommissionen har i gang på turistområdet, samt hvilke instrumenter den allerede råder over.

- Den uddyber, hvilken merværdi en politik på EF-plan kan bringe, og den lægger særlig vægt på de forhold, der lægger op til og retfærdiggør en europæisk indsats på turistområdet, samt på de grundlæggende målsætninger, som man kan nå i kraft af en europæisk indsats på området. Der tænkes her på:

Styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed.

Et vigtigt bidrag til realiseringen af en bæredygtig udvikling.

Et bidrag til fremme af den europæiske identitet.

Et bidrag til styring af de strukturelle og teknologiske ændringer og til udvikling af de små og mellemstore virksomheder i turistsektoren.

Skabelse af en merværdi ved hjælp af en samordning af politikker og redskaber.

Turismen og overholdelsen af subsidiaritetsprincippet.

- Med henblik på at fastlægge Unionens fremtidige rolle fremstiller den udviklingsmulighederne i form af fire valgmuligheder:

a) Turismen kunne fortsat blive tilgodeset med foranstaltninger inden for rammerne af de forskellige europæiske tiltag, uden at der udarbejdes et særskilt handlingsprogram.

b) En fastholdelse af rammen og niveauet for den nuværende indsats.

c) En styrkelse af Fællesskabets indsats på baggrund af den eksisterende traktat.

d) Udvikling af en fællesskabspolitik for turisme.

3. Generelle overvejelser

3.1. Kommissionens grønbog repræsenterer på en gang både målet og udgangspunktet for den europæiske turistpolitik. Målet, fordi den meget klart fremstiller den nuværende situation på EF-plan, som man er nået til på baggrund af de tiltag, man hidtil har iværksat for at fremme denne sektor, og udgangspunktet, fordi den på baggrund af de forskellige valgmuligheder sætter spørgsmålstegn ved behovet for at arbejde hen imod en egentlig fællesskabspolitik for turisme. En politik, der naturligvis skal være baseret på subsidiaritetsprincippet og en anerkendelse af, at det påhviler landene og regionerne at yde den største indsats inden for denne sektor.

3.2. Der aftegner sig visse nøgleelementer i grønbogens præsentation. Der er ønsket om at skabe en så stor debat som muligt omkring en sektor, der, som vi vil se senere, spiller en grundlæggende rolle for Unionens socioøkonomiske vækst. Der er ønsket om at fremme partnerskabet på alle niveauer såvel horisontalt som vertikalt og tværnationalt samt mellem de offentlige myndigheder og det private erhvervsliv. Der er ambitionen om at ville bevise, at den økonomiske udvikling, der kan skabes takket være turismen, ikke alene er forenelig med, men også kan bidrage til at beskytte miljøet, til at bevare kunst- og kulturværdierne samt til at styrke den europæiske identitet under skyldig hensyntagen til de forskellige kulturer og traditioner. Endelig vil den bygge bro over forskelligartetheden ved at tilstræbe en konkurrencedygtighed, som bedst vil kunne styrkes med en fælleseuropæisk turistpolitik.

3.3. Denne indfaldsvinkel er til gavn for Unionen som helhed såvel på det socioøkonomiske område som identitetsmæssigt og kan bifaldes.

3.4. Indsatsen bør imidlertid udformes således, at Unionens aktiviteter bliver integreret i og supplerer de tiltag, der er iværksat på nationalt plan. Dette skal ske med udgangspunkt i subsidiaritetsprincippet.

3.5. Det problem, der dukker op, og som ØSU og Europa-Parlamentet igennem længere tid har presset på for at få løst, vedrører Kommissionens juridiske grundlag for i fuldt omfang at beskæftige sig med turistområdet.

3.6. Der er behov for at gøre turismepolitikken lige så synlig som de øvrige politikker for igen at opnå den påkrævede balance mellem politikkerne under den forestående revision af traktaten.

3.7. Det faktum, at turismen er inkorporeret i andre af Fællesskabets programmer eller politikker, er en nødvendig betingelse for at kunne mobilisere det fulde potentiale, men det er ikke tilstrækkeligt, og det stemmer ikke nødvendigvis overens med den generelle udvikling inden for turismen, hvilket flere gange er blevet påpeget af ØSU og Europa-Parlamentet.

3.8. Grønbogen peger derefter på de fordele, man ville opnå, hvis man samordnede de forskellige politikker og værktøjer ved at skabe en holdbar balance mellem de tre højst prioriterede punkter, nemlig erhvervsvirksomhed, beskyttelse af turisten/forbrugeren og beskyttelse af natur- og kulturværdierne. Denne indfaldsvinkel kan støttes, i og med det er en af de grundlæggende forudsætninger for at kunne mobilisere det fulde potentiale i denne sektor.

3.9. Ud over hvad der vil blive uddybet i de enkelte bemærkninger, så anlægger grønbogen en indfaldsvinkel på spørgsmålet om merværdien, der - om end meget forsigtigt formuleret - har tendens til at fremhæve de elementer, der kan retfærdiggøre en indsats på EF-plan og især en større koordinering. Dette arbejde er i øvrigt allerede påbegyndt med den treårige handlingsplan og bør efter ØSU's mening underbygges og legitimeres. Dette er nødvendigt, hvis Unionen, medlemsstaterne og regionerne skal opnå en harmonisk og fælles indfaldsvinkel til de store målsætninger, og hvis man skal opnå en udveksling af erfaringer og fremme særlige tiltag. I sidste ende skal turismen forstås som et system - idet det ikke er tilstrækkeligt at gribe sagen an på sektorplan - der kun fungerer, hvis alle de komponenter, der spiller ind i systemet, koordineres. Desuden kan samspillet hhv. mellem den offentlige og den private sfære og mellem de forskellige aktivitetstyper udvikles bedre, hvis de forskellige aktører kan arbejde sammen på EF-plan.

3.10. For så vidt angår de forskellige valgmuligheder, ser det fortsat ud til at være nødvendigt at gøre opmærksom på det, som ØSU har givet udtryk for i sin rapport om turismen, nemlig at det ene og alene er et passende retsgrundlag i den kommende traktat, der vil kunne muliggøre en effektiv udvikling af turistsektoren på EF-plan, hvilket igen er en uomgængelig forudsætning for en fornyet socioøkonomisk vækst i Unionen.

4. Turismen og hvad der i den forbindelse står på spil

4.1. At det på fællesskabsplan er nødvendigt at skabe større opmærksomhed omkring og yde en større indsats på turistområdet fremgår særligt tydeligt, hvis man ser på turistområdets socioøkonomiske rolle og særlige kendetegn. Turismen bidrager til velfærdsskabelsen i Fællesskabet med en andel på 5,5% af BNP, og denne procent ligger for lande som Grækenland, Irland, Portugal og Frankrig mere end dobbelt så højt. Branchen beskæftiger direkte 9 millioner mennesker svarende til 6% af hele arbejdsstyrken i Fællesskabet, og denne andel stiger væsentligt, hvis man medregner den afledte beskæftigelse.

På sigt manifesterer turismen sig både på europæisk plan og på verdensplan som et af de væsentligste potentielle beskæftigelsesområder. Den kan medvirke kraftigt til et fald i arbejdsløsheden og til at skabe nye arbejdspladser, især for de mest udsatte grupper på arbejdsmarkedet (de unge og kvinderne).

Et grundlæggende kendetegn for denne sektor er den meget store andel af små og mellemstore virksomheder, hovedsageligt bestående af de helt små virksomheder (0-9 ansatte), som er meget arbejdskraftintensive.

4.2. Den forventede tendens i udviklingen inden for Unionen fra nu og frem til år 2000 er på 3,7%. Dette forhold skal først og fremmest henføres til efterspørgslen på hjemmemarkederne og inden for Fællesskabet. Ifølge analyser fra OMT skulle markedet for turisme på verdensplan blive fordoblet i løbet af mindre end tyve år.

4.3. Denne positive udvikling på EF-plan bør dog ikke føre til, at man glemmer de problemer, som sektoren står over for. For det første har den hårde internationale konkurrence, specielt fra landene omkring det østasiatiske bassin og Stillehavsområdet samt fra tredjelande i Middelhavsområdet, rent faktisk i løbet af de sidste 20 år forårsaget, at Fællesskabets andel af verdensmarkedet for turisme er faldet med mere end 10%. Alligevel er Europa i år 1994 fortsat det største turistmål med en andel på 60% af de samlede indgående internationale turiststrømme og 50% af valutaindtægterne, men inden år 2000 forventes der en yderligere nedgang i markedsandelen på 10%. Dette faktum bør få EF-myndighederne og de nationale myndigheder til at gøre sig nogle alvorlige overvejelser m.h.t. behovet for at fremme en effektiv turistpolitik på EF-plan for at sætte gang i den interne udvikling, både hvad angår kvalitet og rentabilitet. Det er nemlig en grundlæggende betingelse for den efterfølgende nødvendige indsats for at gøre Europa mere konkurrencedygtig i forhold til de øvrige dele af verden.

4.4. Også på det interne plan står turistsektoren over for store udfordringer, idet virksomhederne bliver nødt til at foretage strukturelle ændringer for at kunne imødegå følgende forhold: den nye situation på det europæiske marked, den lovgivningsmæssige kompleksitet, udfordringen fra informationssamfundet, udviklingen i efterspørgslen efter turistserviceydelser, der hele tiden bliver mere sofistikerede og forskelligartede, samt de nye kvalitetskrav, der er blevet opstillet med hensyn til miljøbeskyttelse og en mere effektiv politik for beskyttelse og tilfredsstillelse af turisten/forbrugeren. Det indre marked ændrer præmisserne for den erhvervsmæssige virksomhed og dermed også for udbuddet og efterspørgslen på turistområdet. Fællesskabet kan som et samlet område yde et vigtigt bidrag til løsningen af disse problemer.

4.5. Løsningerne fra EF's side bør først og fremmest tage hensyn til den faktiske gennemførelse af det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union. Det er især vigtigt, at turismeaspektet rent faktisk bliver indarbejdet i de øvrige fællesskabspolitikker, der har indflydelse på turismen (f.eks. transport-, skatte-, miljø-, social-, og forbrugerbeskyttelsespolitikken osv.) samt i Fællesskabets finansielle låneinstrumenter (EIB-EIF) og i strukturfondene. Hvad angår moms, kan man som eksempler tage de problemer, som hotel- og restaurationsbranchen har haft med momssatserne, og de vanskeligheder, som rejsearrangørerne og rejsebureauerne er stødt på i forbindelse med anvendelsen af det 6. momsdirektiv på transportområdet (). Koordineringen af de forskellige EF-tiltag i denne sektor kan og bør foretages af Kommissionens GD XXIII ved hjælp af en styrkelse af den tværgående indsats. Kommissionen skal desuden kunne fastlægge nogle grundlæggende betingelser og iværksætte nogle specifikke tiltag med det formål virkelig at sætte gang i en europæisk turismepolitik under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet. Den grundlæggende betingelse for, at denne politik kan lykkes, består i en udvidelse af personalet og en forhøjelse af budgettet for GD XXIII.

5. Fællesskabets merværdi

5.1. Grønbogen tydeliggør behovet for, at man afstemmer Fællesskabets indsats med de igangværende nationale tiltag.

5.2. Den første EF-handlingsplan for turisme, i hvilken man bekræfter værdien af ØSU's bemærkninger i udtalelsen af 14.-15. september 1994, og som i nær fremtid vil blive genstand for en endelig rapport fra Kommissionen, udgør et første klart eksempel på den merværdi, som Kommissionen kan tilføre turismepolitikken. Hertil kommer så de ovenfor nævnte indirekte tiltag (indre marked, miljøpolitik etc.).

5.3. For så vidt angår økonomisk og social samhørighed, bidrager turismen til at arbejde hen imod målsætningen om at genoprette den socioøkonomiske balance mellem de forskellige regioner i Fællesskabet og om at vende den negative udvikling i områder med industriel tilbagegang og i landområderne. Dette sker gennem en omfordeling af aktiviteterne og af arbejdspladserne i området. Turistsektoren er endvidere kendetegnet ved den multiplikatoreffekt, som den har på beskæftigelsen i de primære og sekundære erhverv, på handel og håndværk.

5.4. EF har gennem strukturfondene (EFRU-ESF-FEOGA), EIB og de øvrige eksisterende finansieringsinstrumenter anerkendt det bidrag, som turismen kan yde i arbejdet på at nå disse mål. Dette har givet sig udslag i en samfinansiering af de særlige fællesskabsstøtterammer for turisme, som er blevet fastlagt i samråd med de nationale og regionale myndigheder. De finansielle midler, som stilles til rådighed for turismen, burde tilpasses de opnåelige mål, og de burde forhøjes i overensstemmelse hermed.

5.5. Der er behov for at integrere turistsektoren bedre i de regionale udviklingsplaner. Dette bør ske i form af en planlægning på alle niveauer, der skal koordineres af Kommissionen med det formål at foretage en prioritering af udviklingsaktiviteterne på området. Hensigten med et sådant tiltag er at forbedre kvaliteten og udbuddet af produkterne i turistbranchen, at udvise hensyn til miljøet, at gennemføre en sæsonmæssig og geografisk fordeling af turismen ved at fremme en mere jævn fordeling af skoleferierne og industriferierne og helt konkret ved at udvikle andre alternative og supplerende former for ferie. Her tænkes især på kulturelle rejser, ferier i landdistrikter, kur- og kursusophold, weekendophold samt endelig rejser, der henvender sig til bestemte befolkningsgrupper (ældre, unge osv.).

En sådan planlægning, udveksling af erfaringer, overvågning samt fastlæggelse af rammebetingelser på EF-plan gør det lettere at sammenkoble og forene de tre krav, der er opstillet i grønbogen (erhvervsmæssig virksomhed i turistbranchen, forbrugerbeskyttelse, bevaring af natur- og kulturværdier), og at bidrage til at undgå en yderligere forværring af situationen i områder, der fra naturens side er oplagte turistmål.

5.6. Behovet for en bæredygtig udvikling, der skal kombinere de økonomiske interesser med område- og miljøhensyn, har ØSU allerede anerkendt ikke mindst i sin udtalelse om »EUROPA 2000+«. ØSU giver her udtryk for, at en given erhvervsmæssig virksomhed skal ses i sammenhæng med kvaliteten af det miljø, af hvilket dens resultater afhænger.

5.7. I dette perspektiv kan turismen, takket være dens tværgående natur, bidrage til at finde den rette balance mellem miljø, herunder bymiljø, og erhvervsvirksomhed. Den kvalitetsmæssige forbedring af turistproduktet skal gå hånd i hånd med en større forståelse for miljøspørgsmål hos turisten. Hensynet til miljøet og overholdelsen af de forskellige standarder, sådan som man har forestillet sig det i den femte miljøhandlingsplan, skal kunne forenes med turistvirksomhedernes behov, hvis man ønsker at undgå at skabe uudholdelige vilkår for disse virksomheder.

5.8. EF burde kræve, at de normer for miljø- og turistbeskyttelse, som Fællesskabets turistvirksomheder er forpligtet til at overholde, også overholdes af turistvirksomheder fra tredjelande, der er naturlige turistmål. Dette kunne iværksættes inden for rammerne af de forhandlinger om økonomisk samarbejde, som Den Europæiske Union vil indlede med disse lande, for at undgå konkurrenceforvridninger, der vil være til skade for de europæiske turistvirksomheder. På et mere overordnet plan må det antages, at der er enighed om tanken om at indføje turistpolitikken i alle samarbejdsaftaler med tredjelande.

5.9. Kommissionens koordinerings- og støttearbejde kan, evt. i form af særlige initiativer, uden tvivl skabe en merværdi til de politikker, som de enkelte medlemslande har iværksat. Der tænkes her også på etablering af infrastrukturer, der er af interesse for EF, erhvervsuddannelse, forsøg med og udbredelse af nye turistprodukter og udnyttelse af turistsektorens beskæftigelsespotentiale.

5.10. Det mere indgående statistiske kendskab til sektoren - et arbejde som blev indledt med det toårige program i 1991-1992 - skal følges op og styrkes i samarbejde mellem EF, medlemslandene, OECD og OMT, fordi et passende kendskab til alle grene af sektoren kan sætte de offentlige myndigheder og de private aktører i stand til at fremme sektorens udvikling på EF-plan og på eksportmarkederne.

5.11. EF og medlemslandene bør desuden bestræbe sig på at tilbyde et tilgængeligt og udtømmende grundlag i form af undersøgelser, der er differentieret på forskellige aktivitetsområder både på udbuds- og efterspørgselssiden, og som også tager højde for forbrugerkravene til turistprodukterne såvel på fællesskabsplan som på internationalt plan. På denne baggrund bliver det nødvendigt at forhøje budgetbevillingerne til GD XXIII og til EUROSTAT.

5.12. Hvad angår fremme af den europæiske identitet, er ØSU enig med Kommissionen i, at turismen er med til at udbrede begrebet europæisk borgerskab, også selv om der er behov for at sætte yderligere kræfter ind på, at Den Europæiske Union giver dette borgerskab et konkret indhold i praksis, sådan som det er bestemt i artikel 5 i traktaten.

5.13. Der er en meget høj koncentration af meget små virksomheder inden for turisterhvervet, og de er stillet over for en lang række udfordringer som f.eks. forbedring af serviceniveauet, international konkurrence, tilpasning til den nye lovgivning som følge af det indre marked, overholdelse af miljøkravene og informationssamfundets komme. Dette kræver, at Kommissionen træffer foranstaltninger, der sigter mod at forbedre og forenkle de lovgivningsmæssige og administrative aspekter, at forbedre informationsniveauet, at tilskynde til samarbejde og sammenslutninger virksomheder imellem og at begunstige indførelsen af ny teknologi og nye ledelsesmetoder. Endvidere skal foranstaltningerne sikre, at konkurrencereglerne bliver overholdt for at beskytte de små og mellemstore virksomheder og forbrugeren over for virksomhedssammenslutninger og sikre dem adgang til at anvende de europæiske datanet. Endelig skal de sigte mod at støtte den omstruktureringsproces, der er nødvendig, for at de små og mellemstore virksomheder kan tilpasse sig en efterspørgsel, der er i stadig udvikling. Disse omstruktureringsprocesser kan med udgangspunkt i en overordnet handlingsplan fremmes med støtte fra strukturfondene, EIB og andre finansielle EF-instrumenter.

5.14. Det springende punkt, for at der kan ske en udvikling i denne sektor, er og bliver spørgsmålet om erhvervsfaglig grund- og efteruddannelse, der bør udvides til at omfatte alle niveauer, både lønmodtagere, ledelse og arbejdsgivere. Det gælder især i forbindelse med indføring af ny teknologi og nye ledelsesmetoder, der kræver specifik og løbende uddannelse. Udviklingen i kravene til sprogkundskaber og den løbende efteruddannelse er et meget centralt emne, når man taler om at forbedre serviceniveauet i turistbranchen. Der er behov for at udvise opfindsomhed, når man skal løse uddannelsesproblemet. Det kan eksempelvis ske ved at afstemme udbuddet af og efterspørgslen efter uddannelsestilbud, så der tages højde for særlige branchespecifikke krav, der er betinget af branchens forskellige bestanddele og de forskellige typer arbejde, så som tidsbegrænset arbejde, deltidsarbejde, tidsubestemt arbejde og sæsonarbejde. Formålet med dette ville være dels at tilpasse udbuddet af uddannelsestilbud, der henvender sig til turistbranchen, til virksomhedernes behov, dels at bane vejen for en tilpasning af udbuddet af og efterspørgslen efter arbejdspladser, og endelig at forbedre beskæftigelsessituationen og branchens tiltrækningskraft. Et tættere samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter vil gøre det lettere at finde frem til løsninger.

5.15. Kommissionen skal videreføre sine pilotprojekter vedrørende skræddersyede uddannelser til branchen, og helt konkret skal den arbejde på at inddrage turismen i uddannelsesprogrammerne LEONARDO og SOCRATES og i Den Europæiske Socialfond samt udbygge udvekslingen af de bedste uddannelsestraditioner mellem myndighederne, uddannelsesinstitutionerne og erhvervslivet.

5.16. Desuden skal der gøres en indsats for at gennemføre den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser fra turistuddannelserne i EU, så mobiliteten blandt de ansatte i branchen bliver en realitet i hele EU.

5.17. Den horisontale fremgangsmåde, som Kommissionen indtil videre har fulgt i sit forsøg på at indlemme turismefaktoren i de øvrige fællesskabspolitikker, der har indvirkning på dette felt, sammenholdt med Kommissionens specifikke aktioner under handlingsplanen for turisme gør det nødvendigt, at der ydes en indsats på højere niveau, hvis landene i Den Europæiske Union skal nå til enighed om de tre prioriterede områder i en europæisk turistpolitik: forbedring af kvaliteten af serviceydelserne til turisterne, spredning af turistaktiviteterne og -produkterne, inkorporering i turismen af begrebet afbalanceret og bæredygtig udvikling.

5.18. For at få disse prioriterede områder til at stemme overens med de tre interessesfærer inden for turismen, nemlig erhvervsmæssig udvikling, beskyttelse og tilfredsstillelse af turisten/forbrugeren samt bevaring af natur- og kulturarven, er det nødvendigt, at der på EF-plan fastlægges nogle grundlæggende betingelser, så der kan udarbejdes planer, der ikke udelukkende fokuserer på det kortsigtede økonomiske aspekt. Denne opgave skal løses af Kommissionen i samarbejde med medlemslandene og turistbranchens faglige repræsentanter.

5.19. I dette perspektiv er det nødvendigt at styrke forbindelsen mellem de forskellige faglige repræsentanter for europæisk turisme inden for rammerne af en horisontal organisationsstruktur. Kommissionen vil kunne fremme det nødvendige samarbejde med henblik på at få en aktiv og udfarende medspiller i bestræbelserne på at iværksætte en effektiv EF-politik for turisme. Ligeledes er det nødvendigt at styrke dialogen mellem arbejdsmarkedets parter inden for turistbranchen, især med henblik på den sociale protokol i Unionstraktaten.

6. De forskellige valgmuligheder med hensyn til Unionens rolle på turistområdet

Grønbogen opstiller fire modeller for Den Europæiske Unions fremtidige rolle på turistområdet.

6.1. Den første mulighed indebærer ligefrem en nedskæring eller fjernelse af de særlige EF-tiltag. Turistens tilfredsstillelse skulle sikres via foranstaltninger inden for rammerne af andre EF-politikker.

Denne mulighed udelukker enhver form for koordinering, eftersom der i dette tilfælde ikke vil være tale om nogen speciel EF-referenceramme for turisme.

6.2. Den anden mulighed går ud på at bibeholde indsatsen på de nuværende betingelser og på det nuværende niveau. Fællesskabet råder p.t. ikke over noget specifikt retsgrundlag, og derfor kan det udelukkende basere sin indsats på art. 235, som det er tilfældet med aktionsplanen af juli 1992, der imidlertid er begrænset, både hvad angår tid og rækkevidde. Denne mulighed indebærer, at Kommissionen fortsat ikke vil have nogen form for politisk legitimitet. Der er tale om en bekræftelse af status quo og en begrænsning i målsætningen for og rækkevidden af samordningsarbejdet. Dermed bekræftes EF-handlingsplanens eksperimentelle karakter.

6.3. Den tredje mulighed lægger op til en styrkelse af Fællesskabets indsats på baggrund af den nuværende traktat. Handlingsplanen har ikke været tilstrækkelig til at mobilisere det fulde potentiale inden for turistbranchen, og derfor vil Fællesskabet i givet fald udelukkende kunne fremme turistaktiviteterne ved at styrke de nuværende foranstaltninger i de sektorer, der kan have indflydelse på turismen (regional udvikling, forbrugere, virksomheder, miljø og kultur). Den politiske legitimitet bliver fortsat holdt udenfor. Man styrker de nuværende aktionsmidler, men kun den ressourcemæssige side af sagen og ikke den formålsmæssige. Der er ikke nogen rød tråd mellem de forskellige tiltag, og en sådan sammenhæng er betinget af den politiske legitimitet, der ville kunne bidrage til, at Fællesskabets indsats blev mere synlig. Den ville samtidig virke befordrende for afsmitningseffekten af den merværdi, der er skabt inden for de forskellige politikker.

6.4. Endelig er der den fjerde mulighed, der lægger grunden til en EF-politik for turisme, som ikke begrænser de nationale og regionale politikker, men som gør det muligt på EF-plan at opstille nogle fælles målsætninger, som skulle kunne sikre en konvergens mellem de forskellige landes målsætninger og indsats. Dette ville desuden give Kommissionen større slagkraft og politisk legitimitet, så den med større overbevisning kan påvirke de beslutninger, der bliver taget inden for de andre politikker, som har indvirkning på turistområdet. Kommissionen ville ligeledes lettere kunne iværksætte initiativer på EF-plan, både med henblik på at styrke koordineringen og for at opfylde særlige behov på turistområdet. Den politiske legitimitet beror på, at der i traktatteksten indføjes et særskilt afsnit, der giver et tilstrækkeligt retsgrundlag, og som fastlægger karakteren og omfanget af en fællesskabspolitik for turisme, og som samtidig opstiller målsætningen herfor.

7. Konklusioner

7.1. Inden for Den Europæiske Union spiller turismen en grundlæggende rolle, ikke alene på det socioøkonomiske plan, men også på det politiske og kulturelle plan, idet den virker som en integrerende faktor mellem folkeslagene og de forskellige geografiske områder i Fællesskabet. Turismen er uden sammenligning den vigtigste drivkraft til styrkelse af den europæiske identitet, og på internationalt plan bidrager den til at forsvare og fremme de europæiske værdier.

7.2. Turismen befæster sin stilling som et af de mest jobskabende erhverv, og den er en afgørende faktor for genopretningen af den socioøkonomiske balance mellem Fællesskabets regioner. Som følge af den indbyrdes sammenhæng sektorerne imellem har udviklingen i turistbranchen en afsmittende virkning på de andre økonomiske sektorer, som er knyttet til den, f.eks. landbrug, industri, håndværk, handel, transport osv.

7.3. Europa er fortsat det største marked for turisme i verden, men dets position er stærkt truet af den internationale konkurrence, der hele tiden bliver mere præget af de nye, spirende turistmål i verden, der oplever en betydeligt højere stigningstakt end Fællesskabet.

7.4. Ikke desto mindre ligger der betydelige vækstmuligheder inden for den europæiske og den internationale turisme. Vækstmulighederne på EF-plan vil kunne udnyttes på betingelse af, at den europæiske turistbranche som helhed forbedrer sin konkurrenceevne m.h.t. kvalitetsniveau, indkvarteringsfaciliteter og bredde i udbuddet med det formål at imødekomme udviklingen i de behov og bevæggrunde, der ligger bag en turismeefterspørgsel, der bliver stadig mere sofistikeret og mindre stereotyp.

7.5. Grønbogen fastlægger med tilstrækkelig tydelighed betingelserne for indsatsen på EF-plan, med alt hvad det indebærer, og udbeder sig nogle svar for at kunne fastlægge en EF-politik for turisme, der vil være i stand til at klare den nuværende udfordring.

7.6. De tiltag, der hidtil har været foretaget på EF-plan, har ikke fundet tilstrækkeligt gode løsninger på de problemer, som branchen har. Det skyldes, at der har været tale om halve og midlertidige løsninger, som ikke har indeholdt nogen form for mellemlang eller langsigtet planlægning, og som ikke har været fuldt ud tilpasset til den nye situation i Fællesskabet.

7.7. Manglen på et specifikt retsgrundlag i Rom-traktaten har hidtil bremset EF's initiativ på turistområdet.

7.8. De forudgående betragtninger omkring det bidrag, Fællesskabet kan yde til udvikling af turismen, synes ikke at efterlade nogen tvivl om, at der er behov for at udarbejde en egentlig og effektiv EF-turismepolitik med udgangspunkt i den fjerde mulighed i grønbogen. ØSU gør, i overensstemmelse med sine tidligere udtalelser og også med sin nylige udtalelse om turismen af 15. september 1994, opmærksom på behovet for, at turistpolitikken anføres specifikt under et særskilt afsnit og med et tilstrækkeligt retsgrundlag i traktaten. Dette bør ske uden yderligere opsættelser i forbindelse med den næste regeringskonference i 1996.

7.9. Med udgangspunkt i den fjerde mulighed burde Kommissionen i samråd med medlemslandene og i samarbejde med repræsentanterne for virksomhederne, fagforeningerne og forbrugerne fastlægge de grundlæggende betingelser og målsætningerne og forestå den koordinering, der er nødvendig for, at hovedpunkterne i en europæisk turismepolitik kan realiseres med henblik på at nå Unionens målsætninger, bl.a. ved hjælp af selvstændige initiativer og under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet.

7.10. Med henblik på at yde et konkret bidrag til regeringskonferencen i 1996 foreslår ØSU, at følgende indføjes som et særskilt afsnit i traktaten:

TURISME

1. Fællesskabet og medlemsstaterne tilvejebringer de rammebetingelser, der er nødvendige for at bevare og forbedre turistsektorens konkurrenceevne inden for Fællesskabet. Deres indsats skal tage sigte på:

- varig samordning mellem fællesskabspolitikken og medlemsstaternes politik på turistområdet

- fælles aktioner, der udvikles af Fællesskabet i samarbejde med medlemsstaterne med henblik på at sikre, at turistsektoren i Fællesskabet er i stand til at klare sig i den internationale konkurrence

- en afbalanceret afstemning mellem de berørte erhvervsvirksomheders og forbrugeres interesser og princippet om bæredygtig udvikling samt beskyttelse af kultur- og naturarven.

2. For at bidrage til virkeliggørelse af målene i stk. 1 påser Kommissionen, at turismepolitikken integreres i og samordnes med Fællesskabets politik på alle andre områder.

Bruxelles, den 14. september 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() ØSU's udtalelse EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990 (Ordfører: Nikolaos Vassilaras); ØSU's udtalelse EFT nr. C 49 af 24. 2. 1992 (Ordfører: Licino Almeida Cunha); ØSU's udtalelse EFT nr. C 52 af 19. 2. 1994 (Ordfører: Licino Almeida Cunha); ØSU's udtalelse EFT nr. C 393 af 24. 12. 1994 (Ordfører: Colin Lustenhouwer).

() ØSU's udtalelse EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990 (Ordfører: Nikolaos Vassilaras), side 160, pkt. 4.3 og 4.4.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Forkastede ændringsforslag

Følgende ændringsforslag, der var fremsat i henhold til forretningsordenen, blev forkastet under forhandlingerne:

Ændringsforslag fremsat af Helmut Giesecke

Side 1

Uændret til og med punkt 1.2.

Punkt 1.3

Affattes således:

»1.3. Året 1990 blev af Rådet udråbt til »Europæisk Turistår«. Dermed blev der sat fokus på denne økonomiske sektor, som er meget vigtig for Europa, samt på dens vide økonomiske og sociale forgreninger.«

Punkt 1.4

I 2. linje udgår ordene »og ufuldstændigt«.

Punkt 1.5 ændres ikke.

Punkt 1.6

Teksten indtil 4. linje (til og med »Den Europæiske Union«) udgår og erstattes af ny tekst:

»1.6. Efter drøftelser med nationale myndigheder og relevante sammenslutninger og forbund åbner traktaten om Den Europæiske Union (artikel 3, litra t) for første gang mulighed for foranstaltninger til fordel for turismen;...« (resten uændret).

Punkt 1.7-2.1

Uændret.

Punkt 3.1

Affattes således:

»3.1. Under gennemgangen af grønbogens fire forskellige scenarier fulgte ØSU det princip, at ønsker om overdragelse af nye kompetenceområder til EU i forbindelse med forberedelsen af regeringskonferencen i 1996 kun kan støttes, såfremt der anlægges skrappe kriterier. I de forskellige befolkningsgrupper er modviljen mod den stigende centralisering af opgaver i Bruxelles vokset betydeligt. Derfor er det kun kompetenceområder, der ubestridt kan varetages bedre på fællesskabsniveau, der skal lægges under EU.«

Punkt 3.2

Ny tekst:

»3.2. I grønbogen anerkender Kommissionen, at det i første linje er medlemsstaterne og regionerne, der bærer turismen. I overensstemmelse hermed henviser den på de forskelligste steder til nærhedsprincippet, som den skal overholde.«

Det tidligere punkt 3.2 bliver 3.4

I første del af punktet udgår følgende:

»...s præsentation. Der er ønsket om at skabe en så stor debat som muligt omkring en sektor, der, som vi vil se senere, spiller en grundlæggende rolle for Unionens socioøkonomiske vækst.«

Teksten i punkt 3.3 tilføjes som sidste punktum i punkt 3.4 (... styrkes med en fælleseuropæisk turistpolitik. Denne indfaldsvinkel er til gavn ...).

Punkt 3.3

Ny tekst:

»3.3. Uden at Kommissionen i grønbogen klart lægger sig fast på et af de fire scenarier, udvikler den en række interessante tankegange, som undersøger merværdien af politiske foranstaltninger på fællesskabsniveau.«

Nummereringen af punkterne 3.4.-3.8. ændres tilsvarende (3.4. bliver 3.5. osv.).

Punkt 3.9 ændres til 3.10

I 4. linje efter »den treårige handlingsplan« indsættes », som endnu ikke er vurderet,«.

Det tidligere punkt 3.10. udgår.

Punkt 3.11:

Punkt 4.5 bliver punkt 3.11

I 4. linje indsættes følgende i parentesen:

»(f.eks. SMV-, regional-, uddannelses-, ...)«.

Punkt 4

(4.1-4.4) uændret.

Punkt 5-5.1 og 5.2

Uændret.

Punkt 5.3

I 2. linje erstattes ordene »de forskellige« af »visse«.

Punkt 5.4-5.19

Uændret.

Punkt 6 (6.1-6.4)

Udgår.

Punkt 7 (Konklusioner) bliver punkt 6.

Punkt 7.1-7.5 bliver punkt 6.1-6.5

Nyt punkt 6.6

»6.6. Efter ØSU's opfattelse kan man ikke på grundlag af Kommissionens enkelte betragtninger slutte, at det er tvingende nødvendigt at gøre turistpolitikken til et fællesskabsanliggende (scenario IV) for effektivt at løse fællesskabsopgaverne i denne sektor.

Tværtimod kan de aktiviteter, der skal igangsættes på fællesskabsniveau, gennemføres på grundlag af den nugældende traktat, således som det klart fremgår af grønbogen.«

Nyt punkt 6.7

»6.7. ØSU har i længere tid klart indset nødvendigheden af at styrke Kommissionens bestræbelser på at koordinere og integrere turismen. Den store betydning, som denne dynamiske branche har såvel for flere medlemslande som især for enkelte, i øvrigt økonomisk set ugunstigt stillede regioner, gør dette nødvendigt. Denne tjenesteydelsessektors vækst- og beskæftigelsespotentiale kræver, at der ved udformningen af de forskellige fællesskabspolitikker og -foranstaltninger tages et hensyn, der svarer til sektorens betydning.«

Nyt punkt 6.8

»6.8. Bortset fra den generelle koordineringskompetence, som EU allerede har, kunne det endnu en gang specielt pålægges Rådet at sørge for en koordinering af medlemsstaternes infrastrukturpolitik på dette område.«

Nyt punkt 6.9

»6.9. Der bør ligeledes indrømmes EU lovgivningskompetence på den del af civilretten, der er relevant for dette område (rejsebureauers erstatningsansvar, forbrugerbeskyttelse osv.).«

Nyt punkt 6.10

»6.10. Organisatoriske forbedringer bør sætte de af Kommissionens tjenestegrene, der er ansvarlige for turisme, i stand til at løse deres opgaver inden for rammerne af den nugældende traktat.«

Nyt punkt 6.11

»6.11. Scenario IV om at skabe en egentlig EU-turistpolitik afvises også, fordi det ikke er sikkert, at fordelene kan opveje de ulemper, som mulige kompetencestridigheder kan medføre. På grund af sin tværfaglige og tværsektorielle karakter er turismen i særlig grad afhængig af den politik, der føres på andre områder.«

Fra punkt 7.6: Resten af teksten udgår.

Afstemningsresultat

Stemmer for: 37,stemmer imod: 80, stemmer hverken for eller imod: 9.