A4-0169/98

Beslutning om Unionens rolle i verden: Gennemfoerelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik i 1997

Europa-Parlamentet,

- der henviser til artikel J.7 i traktaten om Den Europaeiske Union,

- der henviser til artikel 92, stk. 4 og artikel 148 i forretningsordenen,

- der henviser til sin beslutning af 12. juni 1997 om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af en faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar-december 1996) ((EFT C 200 af 30.06.1997, s. 148.)),

- der henviser til Amsterdam-traktaten og Parlamentets beslutning af 19. november 1997 om Amsterdam-traktaten (CONF 4007/97 - C4-0538/97) ((EFT C 371 af 08.12.1997, s. 99.)),

- der henviser til den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Raadet og Kommissionen vedroerende bestemmelser om finansiering af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik ((EFT C 286 af 22.09.1997, s. 80.)),

- hoert af Raadet den 30. marts 1998 om Raadets dokument om de vigtigste aspekter og grundlaeggende valg i forbindelse med den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder konsekvenserne for Faellesskabets budget (7087/98 - C4-0216/98),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A4-0169/98),

A. der henviser til, at Parlamentet i henhold til artikel J.7, stk. 2, i TEU skal afholde en aarlig droeftelse om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik,

B. der henviser til maalsaetningerne for denne politik, jf. artikel J.1 i TEU, og bestemmelserne i artikel C om sammenhaeng i hele Unionens optraeden udadtil og Raadets og Kommissionens ansvar herfor,

C. der henviser til Det Europaeiske Raads og Raadets anvendelse af de i TEU fastsatte instrumenter, herunder navnlig de faelles aktioner og faelles holdninger og til bestemmelserne i artikel J.4, stk. 1, om udformningen af den faelles sikkerhedspolitik,

D. der henviser til, at de konkrete instrumenter inden for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik, nemlig faelles aktioner og faelles holdninger, stadig ikke anvendes saerlig hyppigt, selv om de er noedvendige for at bakke de mange erklaeringer fra Raadet op,

E. der henviser til, at der er opstaaet relevante udfordringer, og at der er udbrudt nye kriser, som kraever en staerkere og mere effektiv indsats fra EU's side med hensyn til konfliktforebyggelse og fredelig loesning af konflikter,

F. der henviser til, at der boer goeres en fornyet indsats for at goere Den Europaeiske Unions eksterne indsats mere ioejnefaldende,

G. der henviser til, at Den Europaeiske Unions eksterne forbindelser skal vaere i overensstemmelse med de vaerdier, som Den Europaeiske Union selv er bygget op omkring, nemlig konsolidering af demokratiet, styrkelse af respekten for menneskerettighederne og mindretalsrettigheder og fremme af retsstatsforhold,

H. der henviser til, at der nu er indgaaet en interinstitutionel aftale om finansiering af FUSP, men at Parlamentet endnu ikke har ret til at blive underrettet eller hoert, hvilket navnlig er alvorligt i forbindelse med internationale forhandlinger herunder forhandlinger om bilaterale og multilaterale handelsaftaler,

I. der henviser til, at Parlamentet konstant maa tage sin egen rolle og optraeden i FUSP op til fornyet overvejelse for at opnaa stoerst mulig indflydelse og oege den demokratiske kontrol med FUSP,

1. mener, at selvom udviklingen af FUSP har gjort visse fremskridt i sammenligning med de tidligere aar, saa er den kritik, som det fremfoerte i sin beslutning af 12. juni 1997, stadigvaek i vid udstraekning gaeldende; noterer sig, at der er gjort fremskridt paa et udenrigspolitisk bredere felt, som det fremgaar af f.eks. konsolideringen af demokratiet i Central- og OEsteuropa og partnerskabsaftalen med Rusland;

2. tager til efterretning, at det stadigvaek er sandt, at

a) der i offentligheden bestaar en opfattelse af, at der ikke sker fremskridt i udviklingen af en europaeisk udenrigspolitik,

b) der ikke er naaet frem til en interinstitutionel aftale om Parlamentets ret til at blive underrettet og hoert,

c) Kommissionen stadigvaek ikke fuldt ud har udnyttet sin ret til at fremsaette forslag til Raadet,

d) der fortsat er langsommelighed i udviklingen af en faelles sikkerhedspolitik, i koordineringen af forsvarspolitikkerne, udviklingen af en virkelig faelles rustningspolitk og integrationen af WEU i Den Europaeiske Union,

e) der fortsat er uligevaegt mellem Den Europaeiske Unions udenrigspolitiske og handelsmaessige aktiviteter;

3. der henviser til, at i henhold til den interinstitutionelle aftale vedroerende bestemmelser om finansiering af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal formandskabet for Raadet hvert aar hoere Europa-Parlamentet om et dokument udarbejdet af Raadet vedroerende de vaesentlige aspekter af FUSP og de grundlaeggende valg i forbindelse hermed, herunder de finansielle foelger for EF-budgettet;

4. beklager, at det foerste dokument af den art, som formandskabet har forelagt, begraenser sig til et praktisk talt rent historisk fortaellende tiltag, da det hverken indeholder en analyse af effektiviteten af de tidligere aars FUSP eller nogen virkelig angivelse af de grundlaeggende valg, der skal traeffes i fremtiden, og opfordrer Raadet til at sikre, at naeste aars dokument udvides til at daekke disse spoergsmaal fuldt ud;

5. vedtager at beskaeftige sig indgaaende med de finansielle foelger af de vaesentlige aspekter og grundlaeggende valg i forbindelse med FUSP i den ad hoc-samraadsprocedure, der er indfoert i henhold til den interinstitutionelle aftale;

6. mener, at korrekte procedurer for behandling af bl.a. nedenstaaende emner boer fastlaegges og indfoejes i den nye udgave af Parlamentets forretningsorden, der i oejeblikket er under forberedelse med henblik paa at imoedekomme de krav, der er opstaaet som foelge af ivaerksaettelsen af Amsterdam-traktaten:

a) Raadets formands loefte ((PE 226.288 og protokollen fra moedet den 11.03.1998, del I, punkt 4.)) om paa Raadets vegne at sikre Parlamentet noeje oplysninger (fra saavel Raadet som Kommissionen) om de vaesentlige aspekter og udviklinger i de tiltraedelsespartnerskaber, der er indgaaet med de lande, som ansoeger om tiltraedelse til Den Europaeiske Union, og selve tiltraedelsesforhandlingerne, at hoere Parlamentet om eventuelle aendringer i partnerskaberne og tage hensyn til Parlamentets holdninger, naar det traeffer sine afgoerelser,

b) den bredere og mere fleksible anvendelse af samraadsproceduren i faelleserklaeringen af 4. marts 1975, som finder anvendelse paa Faellesskabets almengyldige retsakter, der har betydelige finansielle foelgevirkninger,

c) en interinstitutionel aftale, der endnu ikke er blevet indgaaet, men som skal indeholde bestemmelser om hoering af Parlamentet om alle internationale aftaler og andre almengyldige retsakter, der er baseret paa Euratom-traktaten,

d) Parlamentet inddragelse i afgoerelser om de sanktioner, der skal ivaerksaettes i tilfaelde af overtraedelse af menneskerettighederne i tredjelande;

7. mener, at fuldstaendig gennemfoerelse af Amsterdam-traktaten kunne begraense en del af denne kritik ved etableringen af en enhed for politisk planlaegning og hurtig varsling og en hoejtstaaende repraesentant, som vil forbedre synligheden af en europaeisk udenrigspolitik samt goere det muligt, at visse udenrigspolitiske afgoerelser bliver truffet med flertal af medlemmernes stemmer;

8. opfordrer Raadet og medlemsstaterne til at mobilisere den noedvendige politiske vilje til at anvende og udvikle de instrumenter, som Maastricht- og Amsterdam-traktaterne giver mulighed for med henblik paa at skabe en virkelig faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik;

9. erkender, at FUSP i sin nuvaerende form, begraenser Europas mulighed for at faa den indflydelse, som dets politiske, oekonomiske og kulturelle betydning goer sig fortjent til;

10. anser det for vigtigt hurtigt at oprette et virkeligt faelles europaeisk diplomati ved at omdanne Kommissionens repraesentationer til fuldgyldige diplomatiske repraesentationer for Den Europaeiske Union i de lande, hvor flertallet af medlemsstaterne ikke er repraesenteret;

11. opfordrer Raadet og Kommissionen til at bevare menneskerettighederne som et fremtraedende element i Den Europaeiske Unions faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik;

12. understreger, at der i alle aftaler med tredjeparter skal optages menneskerettigheds- og demokratiklausuler for at bidrage til beskyttelsen af demokratiet og de grundlaeggende rettigheder;

13. understreger, at FUSP's aktioner har haft tendens til at fokusere meget snaevert, og at FUSP's instrumenter ikke synes at have vaeret i stand til at definere vidtspaendende politikker inden for omraader, der vaekker global foruroligelse, bl.a. fattigdom og miljoe;

14. opfordrer paa det kraftigste Den Europaeiske Union til i samraad med WEU og NATO at indgaa alle noedvendige praktiske aftaler, saa der i fremtiden hurtigt kan goeres brug af alle til raadighed staaende instrumenter, herunder kombinerede faelles indsatsstyrker (GFIM/CJTF);

15. understreger, at Raadet og Kommissionen ved blot fra tid til anden at give Europa-Parlamentet visse udenrigspolitiske oplysninger langt fra opfylder deres traktatmaessige forpligtelser og ansvar over for Unionens borgere, og anmoder igen om, at Parlamentet bliver hoert formelt vedroerende alle de grundlaeggende udenrigspolitiske valg;

16. glaeder sig over, at en adfaerdskodeks for vaabeneksport er godkendt af Raadet, men betragter det som vigtigt, at den hurtigst muligt bliver gjort til en faelles aktion og kommer til at indeholde bestemmelser om gennemgang ved Europa-Parlamentet paa grundlag af den konsoliderede aarsberetning til Raadet om kodeksens gennemfoerelse;

17. understreger, at det i forbindelse med forhandlingerne om AMI (den multilaterale aftale om investeringer) tog initiativ til at afgive udtalelse offentligt inden indgaaelsen af aftalen; betragter dette som et eksempel, der ofte boer foelges, og og opfordrer paa det kraftigste Raadet og Kommissionen til at foelge dets henstillinger;

18. holder fast ved sin ret til at afgive en udfoerlig udtalelse om Kommissionens retningslinjer ved forhandling om bilaterale og multilaterale aftaler i overensstemmelse med artikel 228, stk. 2, sidste punktum, som aendret ved Amsterdam-traktaten; henviser til fortilfaeldene herfor og kraever en obligatorisk inddragelse af Parlamentet i fremtiden;

19. mener, at det selv maa udnytte de forskellige muligheder, det har for at oeve indflydelse, som f.eks. henstillinger, effektiv brug af hoeringer, tildeling af Sakharov-prisen og indbydelser til at holde tale for plenarforsamlingen; understreger, at en virkelig udvikling af parlamentarisk diplomati, som f.eks. Europa-Parlamentets delegation til Algeriet for nylig, eller dets faelles delegation til Albanien med repraesentanter fra OECD-landenes parlamentariske forsamlinger og Europaraadet i januar 1998 kan yde et betydeligt bidrag til effektiviteten af Unionens udenrigspolitik, og opfordrer derfor til en bedre koordinering og samarbejde mellem Raadet, Kommissionen og Parlamentet med henblik paa at drage stoerst mulig fordel heraf;

20. beklager de manglende bestraebelser paa at definere en generel politik gennem en faelles holdning vedroerende Balkan, hvilket har betydet, at trods det betragtelige finansielle bidrag til genopbygningsarbejdet efter krigen i Bosnien-Hercegovina, har Den Europaeiske Unions politiske indflydelse vaeret meget begraenset i sammenligning med USA's; opfordrer til en styrkelse af Kommissionens repraesentation i Bosnien-Hercegovina;

21. beklager manglen paa relevante initiativer fra Den Europaeiske Unions side vedroerende Kosovo i 1997, hvor der ikke blev gjort nogen reel indsats for at bidrage med forslag til tillidsskabende foranstaltninger eller for at udvirke forhandlinger mellem parterne;

22. beklager, at hverken Den Europaeiske Union eller WEU har vaeret i stand til at traeffe afgoerelse om at sende EUROFOR og EUROMARFOR til Albanien, og konstaterer, at situationen blev afdramatiseret takket vaere en raekke medlemsstaters intervention, i foerste raekke Italien, der ledte en multinational militaerstyrke (den saakaldte »Alba«-operation);

23. beklager, at den vigtige impuls, Det Europaeiske Raad i Cannes og Barcelona-konferencen gav Middelhavspolitikken, synes at vaere blevet bremset af manglende fremskridt i fredsprocessen i Mellemoesten, og opfordrer Raadet til at tage et maalrettet initiativ til at genoplive Barcelona-processen;

24. stoetter det arbejde, som den saerlige udsending har udrettet i Mellemoesten, og mener, at Den Europaeiske Union boer spille en politisk rolle, som svarer til dens oekonomiske vaegt; mener, at en effektiv faellesskabspolitik i dette omraade kraever en serioes dialog med USA;

25. glaeder sig over vedtagelsen af en faelles holdning om konfliktforebyggelse og -loesning i Afrika, men understreger, at dette kun er det foerste skridt i et effektivt direkte samarbejde med de afrikanske lande for at loese eksisterende problemer som f.eks. problemerne i De Store Soeers Omraade;

26. betragter det som meget alvorligt, at der paa det indiske subkontinent fortsat sker en atomar oprustning, som truer den internationale stabilitet, og beklager, at mangelen paa en egentlig faelles sikkerhedspolitik for Den Europaeiske Union forhindrer denne i at spille en politisk rolle i indfoerelsen af en dialog om den stratetiske ligevaegt mellem landene i omraadet;

27. beklager manglen paa en faelles menneskerettighedspolitik i Kina, hvor der ikke skete naevnevaerdige fremskridt, hvilket klart kunne ses af Den Europaeiske Unions manglende evne til at blive enig om en faelles linje paa moedet i FN's Menneskerettighedskommission i Genève;

28. glaeder sig over den vigtige rolle, som Den Europaeiske Union har spillet under San José-konferencen, i Rio-Gruppen og under moeder paa ministerplan med en raekke latinamerikanske lande; giver udtryk for sin fulde stoette til det topmoede, der skal finde sted i 1999 mellem europaeiske og latinamerikanske stats- og regeringschefer; gentager sit oenske om, at der udarbejdes et samlet handlingsprogram med Latinamerika i overensstemmelse med regionens stigende betydning og indflydelse;

29. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen.