29. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 188/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om erhvervsbetingede kræftsygdomme 
(85/C 188/01) 
Den 12. og 13. december 1984 besluttede Det økonomiske og sociale Udvalg i henhold til 
forretningsordenens artikel 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse om erhvervsbetingede kræft­
sygdomme. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for sociale anliggender, som udpe­
gede Thomas Etty til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 23. maj 1985 på grundlag 
af Thomas Etty's beretning. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 227. plenarforsamling, mødet den 29. maj 
1985, følgende udtalelse enstemmigt: 
0. Indledning 
0.1. Erhvervsbetingede kræftsygdomme betragtes som 
et alvorligt problem i forbindelse med beskyttelsen af 
arbejdstagere. Behovet for forebyggelse og kontrol er 
blevet understreget af internationale og nationale 
aktioner og forslag samt ved mindre formelle, men ikke 
desto mindre værdifulde undersøgelser og udgivelser 
samt foranstaltninger både fra industriel såvel som fra 
videnskabelig side. Udvalget har bestræbt sig for at 
undgå dobbeltarbejde i relation til fastlæggelsen af 
definitioner og til identificering af allerede erkendte 
kræftrisici på arbejdspladsen. Det anser det for 
hensigtsmæssigt at udarbejde udkast til forslag, som 
falder i tråd met andre forpligtelser, som foranstalt­
ninger på EF-plan og internationale aftaler indebærer. 
0.2. Udvalget tager udgangspunkt i det synspunkt, at 
en effektiv forebyggelse af kræftrisici på arbejds­
pladsen er mulig ved at beskytte arbejdstagerne (dvs. 
såvel beskæftigede i industri og landbrug, som selv­
stændige) imod udsættelse for kræftfremkaldende 
stoffer. 
0.3 Udvalget konstaterer, at nogle EF-instrumenter 
allerede spiller en rolle i forbindelse med kontrollen 
med visse kræftfremkaldende stoffer, og med udta­
lelsen sigtes der mere på at præsentere en overordnet, 
strategisk indfaldsvinkel til forebyggelse og kontrol af 
erhvervsbetingede kræftsygdomme frem for at foreslå nye detaljerede foranstaltninger; dette indebærer, at 
der tages skridt til at iværksætte de nødvendige gene­
relle principper, via et direktiv under rammedirektivet, 
og at der vedtages relevante aktioner, således at direk­
tivet bliver gennemført i alle medlemsstater. 
1. Generelle aspekter — Udtalelsens område 
1.1. Efter at have taget de af de i beretningens indled­
ning nævnte organer allerede vedtagne definitioner op 
til overvejelse vedtog Udvalget følgende definition: 
»Ved erhvervsbetingede kræftsygdomme forstås 
ondartede svulster hos arbejdstagere som følge af 
udsættelse for kræftfremkaldende stoffer eller 
agenser under arbejdet.« 
1.1.1. Kræftfremkaldende stoffer og agenser omfatter 
ikke kun kemiske stoffer og fysiske agenser, der spiller 
en specifik rolle i en arbejdsproces, men også den 
eksponering, der følger af arbejdsaktiviteten. Kræft kan 
være forårsaget af fysisk, kemisk eller viral aktivitet; 
erhvervsbetingede kræftsygdomme har hidtil været tils­
krevet de to første af disse tre faktorer, men i visse 
erhverv forekommer der kræftfremkaldende vira, og 
derfor falder denne faktor også inden" for udtalelsens 
område. 
1.2. Udvalget har overvejet det synspunkt, at 
erhvervsbetingede, kræftfremkaldende stoffer ikke 
Nr. C 188/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 7. 85 
egentlig er anderledes end andre erhvervsbetingede 
farer, men mener, at erhvervsbetingede, kræftfremkal­
dende stoffer frembyder en fare, som har følgende 
karakteristika, der sammenlagt kvalitativt set gør disse 
stoffer anderledes: 
a) det er ikke bevist, at der findes nogen sikker grænse­
værdi; 
b) der er normalt en lang latenstid fra eksponeringen, 
til sygdommen viser sig og diagnosticeres, og på det 
tidspunkt kan sygdommen være uhelbredelig; 
c) sygdommen er vanskelig at forudsige og har ofte 
dødelig udgang. Visse former for kræft kan 
helbredes. Screening anvendes kun ved visse former 
for kræft, og diagnose og behandling giver uens 
resultater; 
d) det er ikke muligt at forudsige, hvilke personer der 
er særlig modtagelige for risici og virkninger af 
erhvervsbetingede kræftsygdomme. 
1.3. Disse faktorer understreger behovet for effektiv 
identificering af kræftfremkaldende stoffer og agenser i 
arbejdsmiljøet, samt for egnede foranstaltninger til 
forebyggelse og kontrol. De viser også, hvor vigtig 
fyldestgørende information og uddannelsessystemer er. 
I de følgende punkter i denne udtalelse behandles disse 
aspekter nærmere. De nedenfor behandlede foranstalt­
ninger bør gælde kræftfremkaldende stoffer og/eller 
arbejdsprocesser og personer, der udsættes eller kan 
blive udsat for dem. 
2. Klassificering af kræftfremkaldende agenser 
2.1. Klassificeringen viser sig i lyset af forslag, som er 
fremsat fra anden side, at være et vanskeligt problem. 
Forslaget om at lave en gradnnddeling af kategorier 
med faldende kræftrisiko samt af gyldigheden for 
grupper af agenser — ordnet i henhold til specifikke 
foranstaltninger, f. eks.: forbud, tilladelse, begræns­
ning, kontrol, mærkning osv. — synes hensigtsmæssigt 
i og med, at systemet er enkelt, og at det er let at lave 
regler på grundlag deraf. Imidlertid opstår der store 
problemer i forbindelse med klassificeringen af kræft­
fremkaldende stoffer på dette område. 
2.2. Spørgsmålet om forbud behandles nedenfor. 
Udvalget anbefaler, at al foreliggende information 
indsamles og vurderes, samtidig med at stoffer, agenser 
og processer identificeres som indikatorer af kræftfarer. 
Den sociale forpligtelse til at forhindre arbejdstagere i 
at blive udsat for kræftfremkaldende stoffer (og således 
som den sikreste løsning forbyde anvendelsen af dem) 
må konfronteres med det tekniske, økonomiske behov 
for alligevel at anvende dem under visse betingelser. 
2.3. Udvalget afholder sig fra at tilkendegive speci­
fikke synspunkter vedrørende de to områder, identifi­
kation af farer samt risikovurdering, da der allerede 
foreligger omfattende teknisk dokumentation. Afde­lingen konstaterer, at resultaterne af specialiserede 
organers arbejde gør det muligt at udarbejde lister over 
agenser/arbejdsprocesser, som har et påvist, sandsyn­
ligt eller usikkert kræftfremkaldende potentiel. 
2.4. Det bør afhænge af forskningsresultater og 
ekspertbedømmelser, hvilke konkrete skridt der skal 
tages i retning af risikobegrænsning. Udvalget henstiller 
kraftigt, at der udarbejdes en risikobegrænsningsplan, 
hvor udviklingen af foranstaltninger vedrørende 
agenser/processer med et påvist højt kræftfremkal­
dende potentiel prioriteres. Elementer til en sådan plan 
er opført nedenfor. 
3. Risikobegrænsning 
3.1. Samarbejde mellem regeringer, arbejdsgivere, 
arbejdstagere samt deres repræsentanter bør være et 
overordnet princip ved udarbejdelsen af risikobegræns-
ningsforanstaltninger. Arbejdsgivere og arbejdstagere 
har en vigtig rolle at spille i forbindelse med forebyg­
gelsen, som kræver en relevant lovgivning på visse 
områder. De kompetente myndigheder bør informeres 
fyldestgørende om de forebyggende foranstaltninger, 
som arbejdsgivere og arbejdstagere samt deres repræ­
sentanter i fællesskab har udarbejdet. 
3.2. Hvis det er bevist, at en agens/arbejdsproces har 
et højt kræftfremkaldende potentiel, bør eksponering 
herfor forbydes; i tilfælde, hvor eksponering ikke kan 
undgås, bør anvendelsen forbydes. Det bør afgøres fra 
sag til sag, hvilken af disse foranstaltninger eller evt. 
begge der bør træffes. Der bør være mulighed for 
undtagelser, såfremt der træffes meget nøje sikkerheds­
foranstaltninger i tilfælde, hvor brugen af det pågæl­
dende stof kan begrundes (f.eks. inden for den lægevi­
denskabelige forskning). Der bør gives en meget 
omhyggelig begrundelse for anvendelsen af kræftfrem­
kaldende stoffer. Er begrundelsen ikke tilstrækkelig, 
bør brugen forbydes. 
3.3. Man bør særlig være opmærksom på de prin­
cipper, der er opstillet i denne udtalelse i forbindelse 
med nye stoffer. Disse principper bør i disse tilfælde 
udvides til en særlig vurdering af det kræftfremkal­
dende potentiel samt risikograden i de foreslåede 
brugssituationer. Efter en vurdering, som skal foretages 
med alt til rådighed stående videnskabeligt og teknolo­
gisk potentiel, skal foranstaltningerne i de to foregå­
ende stykker gælde. Derudover har de i stk. 4.3 nævnte 
procedurer særlig stor betydning i denne forbindelse. 
3.4. Hvis der findes mindre farlige alternative stoffer/ 
processer, bør disse anvendes. Forskningen med 
henblik på at finde mindre farlige alternative stoffer/ 
processer og information om, at de eksisterer, bør 
intensiveres og forbedres. De medlemsstater, som 
endnu ikke har ratificeret ILO-konvention nr. 139 og 
henstilling nr. 147 om »Forebyggelse og kontrol med 
farer på arbejdspladsen forårsaget at kræftfremkal­
dende stoffer og agenser«, opfordres til at gøre det. 
29. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 188/3 
3.5. Et andet bidrag i risikoforebyggelsen er at fast­
sætte grænseværdier for udsættelsen og gradvis skærpe 
dem. Ikke desto mindre bør det gøres udtrykkeligt 
klart, at hvad beskyttelse angår, er det eneste 100% 
sikre niveau simpelthen fuldstændigt at undgå udsæt­
telse for stoffet. 
3.6. Faktorer, der kræver særlig opmærksomhed på 
dette område, er: 
— udvikling af målemetoder der kan anvendes på 
arbejdsmiljøet samt i forbindelse med helbredskon­
trol; herunder at gøre prøvemetoderne mere fint­
mærkende og specifikke; 
— overvågning af hver enkelt arbejder, arbejdsplads 
og arbejdsområde; 
— målinger med regelmæssige mellemrum, afhængigt 
af produktionsprocessens karakteristika, helst 
mindst hver tredje måned eller efter samråd mellem 
arbejdsgivere, arbejdstagere samt deres repræsen­
tanter, med længere mellemrum, hvis koncentratio­
nerne er så lave, at man helt berettiget kan formode, 
at risikoen for dem, der eksponeres, er meget 
begrænset; 
— høring af arbejdstagerne samt deres repræsentanter 
vedrørende målingerne samt deres resultater; 
— arbejdstagernes samt deres repræsentanters ret til at 
kræve målinger; og endelig 
— informering af arbejdstagerne samt deres repræsen­
tanter om indholdet i eksisterende relevant national 
lovgivning. 
3.7. Et meget vigtigt område inden for arbejdet med at 
fremme risikobegrænsningsforanstaltningerne er de 
tekniske foranstaltninger. 
3.7.1. I den forbindelse bør der først træffes foran­
staltninger vedrørende transport af kræftfremkaldende 
stoffer (f. eks. i lukkede containere eller på anden 
hensigtsmæssig vis). 
3.7.2. For det andet bør der tages hensyn til de 
»systeminterne«, tekniske foranstaltninger, som 
påvirker fremstillingsfaktorerne f. eks. aktiviteterne på 
arbejdspladsen, f. eks. følgende: 
— mindskelse af koncentrationen af kræftfremkal­
dende stoffer, henholdsvis lavere udsættelsesgrad; 
— forebyggelse mod emissioner, f. eks. ved anvendelse 
af lukkede systemer; 
— nedsættelse af temperatur og tryk; 
— ændring af indretningen på arbejdspladsen og 
arbejdsområdet; 
— ændring af processens parametre, f. eks. ved anven­
delse af katalysatorer; 
— ændring fra afsluttet produktion til seriefremstil­
ling; 
— filtrering i tilfælde af, at luften recirkuleres. 3.7.3. For det tredje bør der træffes et valg vedrørende 
»system-eksterne«, tekniske foranstaltninger (f. eks. 
fjernelse af emissioner ved hjælp af udsugning eller 
ventilation; forebyggelse med eksponering ved anven­
delse af beskyttelsesforanstaltninger). 
3.7.4. For det fjerde bør der tages højde for begræns­
ningen af arbejdstagerens individuelle risiko i hver af 
disse faser. De forebyggende foranstaltninger bør gå 
på: 
— en nedsættelse af arbejdets varighed og intensitet 
under eksponeringen; 
— nedsættelse af antallet af arbejdstagere, som 
udsættes for stofferne (således at den individuelle 
risiko for de arbejdstagere, der bliver udsat for stof­
ferne, ikke øges); 
— anvendelse af beskyttelsesudstyr (indåndingsfiltre, 
påklædning osv.); 
— arbejdstagere, som udsættes for kræftfremkaldende 
agenser eller arbejdsprocesser, bør underkastes 
regelmæssig medicinsk og biologisk kontrol. 
3.8. Hvad angår forebyggelse, er der et behov for at få 
klarlagt, hvorvidt der findes større risikogrupper. Dette 
spørgsmål bør undersøges af en ekspertgruppe, så det 
kan blive fastslået, om der kræves yderligere foranstalt­
ninger. Udvalget erkendte også, at der kan opstå 
problemer i den forbindelse f. eks. i relation til eksiste­
rende bestemmelser om ligebehandling og lige mulig­
heder for mænd og kvinder. 
4. Høring, indsamling samt formidling af informa­
tioner 
4.1. En af de største hindringer for forebyggelsen er 
den manglende viden om det kræftfremkaldende 
potentiel, der er i agenser og processer på arbejds­
pladsen, om de farer det indebærer, om mulighederne 
for effektiv forebyggelse, samt om disse muligheder 
rent praktisk kan iværksættes af arbejdsgivere og 
arbejdstagere. En yderligere vanskelighed er, at 
virkningerne af kræftfremkaldende stoffer ofte først 
viser sig mange år efter eksponeringen. Dette kan gøre 
det yderst vanskeligt at få vedtaget forebyggende foran­
staltninger, da der ikke kan konstateres akutte 
virkninger. 
4.2. Det haster meget med at få udarbejdet et system, 
der kan give en bedre strøm af relevante informationer 
til de ansvarlige for beskyttelsesforanstaltninger på 
arbejdspladsen og derigennem til arbejdstagerne samt 
deres repræsentanter. Lignende informationer bør 
gøres tilgængelige for andre relevante grupper f. eks. 
bedriftslæger, miljøeksperter og forskningsansvarlige, 
med henblik på at udfylde lakuner i den viden man har. 
Det er hensigtsmæssigt at knytte visse risikoforebyg-
gende foranstaltninger sammen med en tilvejebringelse 
af betingelser for en bedre informationsstrøm (opret­
telse af databanker, registre se kapitel 5 nedenfor). 
Nr. C 188/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 7. 85 
4.3. Regelmæssige høringer og samarbejde mellem 
arbejdsgivere og arbejdstagere kan og bør spille en 
vigtig rolle som et middel i planlægningen af risikobe­
grænsningen samt i forbindelse med udarbejdelsen af 
de operative bestemmelser. 
4.4. En forudsætning for at høringerne bliver effek­
tive, er, at både arbejdsgivere og arbejdstagere infor­
meres fyldestgørende. 
4.5. Hvad angår arbejdsgivere, arbejdstagere og selv­
stændigt erhvervsdrivende, bør det understreges, at 
mange af de i foregående kapitel anbefalede foranstalt­
ninger til risikobegrænsning også kan og bør anvendes 
som midler til at forbedre informationsspredningen. 
4.6. Arbejdstagerne bør informeres fyldestgørende, 
således at de virkelig bliver i stand til at medvirke i risi­
koforebyggelsen. Derudover henledes opmærksom­
heden på problemerne vedrørende forretningshemme­
ligheder. Et andet problem er, at de rette informationer 
bør gives til rette vedkommende; med andre ord har 
arbejdstagerne behov for andre informationer end 
bedriftslægerne. 
4.7. Informeringen af arbejdstagerne kan forbedres 
ved at arbejde på den form, oplysningerne gives i. 
Informeringen bør ske mundtligt, såvel som visuelt og 
skriftligt, skal være let forståelig, formidles regelmæs­
sigt (f. eks. én gang om året), på arbejdstagernes 
modersmål, og den skal være jobspecifik. 
4.8. Indholdet af disse informationer bør omfatte 
risici og virkninger af arbejde med kræftfremkaldende 
stoffer, den formodede koncentration af kræftfremkal­
dende agenser under aktiviteter på arbejdspladsen, 
samt hvilke forebyggende foranstaltninger der bør 
træffes. Sidste punkt bør især give sig udslag i detalje­
rede arbejdsregler og uddannelsesforanstaltninger, som 
både gælder under »normale omstændigheder« (foran­
staltninger for så vidt angår personlig hygiejne, rengø­
ring, bortskaffelse af affald) og under »unormale 
omstændigheder« eller i nødsituationer. Aktiviteter 
som reparation, vedligeholdelse og mærkning bør 
medtages. Etiketterne bør informere de berørte arbejds­
tagere om navnet på det stof, de skal arbejde med, stof­
fets egenskaber og kræftfremkaldende potentiel, 
koncentrationen af agenser i stofferne, hvilke forebyg­
gende foranstaltninger der bør træffes, samt mulige 
virkninger. Denne form for arbejdspladsorienteret 
mærkning vil være et nødvendigt supplement til den 
eksisterende EF-lovgivning om mærkning af farlige 
stoffer. 
4.9. De nævnte foranstaltninger bør ikke kun gælde 
arbejdstagere i industrien, men også arbejdstagere i 
landbruget eller andre arbejdstagere og selvstændigt 
erhvervsdrivende, som udsættes for kræftfremkaldende 
agenser eller arbejdsprocesser på arbejdspladsen. 
4.10. De eksisterende fortegnelser over erhverv, som 
indebærer kræftrisici, udarbejdet af specialiserede, 
internationale organer, bør konstant holdes ajourført. 4.11. Der bør lægges særlig vægt på, at der sker en 
effektiv formidling af informationer til, og at der 
afholdes samråd i små og mellemstore virksomheder. 
5. Registrering af medicinske data 
5.1. Der bør sættes energisk ind for at forbedre regi­
streringen af resultaterne af medicinske og biologiske 
undersøgelser af arbejdstagere, som udsættes for kræft­
fremkaldende stoffer med henblik på at skabe bedre 
betingelser for medicinsk og epidemiologisk forskning. 
Det samme gælder oprettelsen af dødsregistre, der 
indeholder oplysninger om dødsårsagen samt afdødes 
tidligere erhvervsaktiviteter. Der bør også sættes 
kraftigt ind på at sammenholde cancerregistrenes data 
med erhvervsdata og andre relevante datasamlinger. 
Der bør sikres en bedre adgang til og en bedre anven­
delse af eksisterende data. Der bør gives prioritet til 
udarbejdelsen af en effektiv registersammenkoblings-
plan, som forbinder disse områder. Der bør også i den 
forbindelse lægges stor vægt på at få udarbejdet et 
ajourført jobklassificeringsskema. 
5.2. Hvad angår en eventuel konflikt mellem viden­
skabelige og etiske værdier i disse registerforbedringer, 
bør det være muligt at lave et registreringssystem, hvor 
den fortrolige karakter i de personlige data respekteres. 
For eksempel kan statistikker med personlige data 
»renses« af personer, som ud fra fagetiske kriterier kan 
forventes at garantere denne fortrolighed. 
5.3. Udover de etiske spørgsmål indebærer en regi­
strering af tilfælde af (erhvervsbetingede) kræftsyg­
domme adskillige tekniske problemer, som der bør 
tages højde for. Nogle af disse problemer ligger i, at 
denne sygdom har en lang latensperiode. Andre 
problemer opstår, når de arbejdstagere, som udsættes 
for kræftfremkaldende agenser eller stoffer, flytter til et 
andet land eller skifter job. Hvis de pågældende data 
skal være fuldstændige, kan det være nødvendigt efter 
ansættelsesophøret at fortsætte overvågningen af 
arbejdstagere, som tidligere har været udsat for kræft­
fremkaldende stoffer. 
5.4. Registreringen af erhvervsbetingede kræftsyg­
domme bør ikke begrænses til kræft med dødelig 
udgang, men også indbefatte erhvervsbetingede kræft­
sygdomme, som kan helbredes. 
5.5. De ovenfor omtalte registre bør opbevares i 
mindst 40 år fra datoen for ophøret af eksponeringen 
for kræftfremkaldende agenser eller processer på 
arbejdspladsen. 
6. EF-foranstaltninger 
6.1. De kræftfremkaldende agenser og processers 
særlige beskaffenhed samt de særlige risici, de inde­
bærer, er tilstrækkelig begrundelse for, at der bør udar­
bejdes et særdirektiv under rammedirektivet, som især 
drejer sig om anvendelsen af kræftfremkaldende stoffer 
29. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 188/5 
på arbejdspladsen, i henhold til hvilket hvert enkelt 6.3. Forskning inden for områder, som er relevante 
relevant stof kan behandles særskilt. for forebyggelsen af erhvervsbetingede kræftsyg­
domme, bør aktivt fremmes og koordineres af Fælles-
6.2. Desuden bør Fællesskabet opfordre de medlems- skabet, og bør høre til de prioriterede områder i Fælles-
stater, der endnu ikke har ratificeret eksisterende, rele- skabets handlingsprogram, 
vante internationale instrumenter, til at gøre det. 
Bruxelles, den 29. maj 1985 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3626/82 
om gennemførelse i Fællesskabet af konventionen om international handel med udryddelses­
truede vilde dyr og planter (*) 
(85/C 188/02) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 18. april 1985 under henvisning til 
EØF-traktaten fakultativt at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for miljøbeskyttelse, sundheds­
væsen og forbrug, som udpegede Peter Storie-Pugh til ordfører. Afdelingen vedtog sin udta­
lelse den 14. maj 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 227. plenarforsamling den 29. maj 1985, 
enstemmigt følgende udtalelse: 
Udvalget godkender Kommissionens forslag. 
Bruxelles, den 29. maj 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
C) EFT nr. C 117 af 11. 5. 1985, s. 6.