7. 3. 77 De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 56/1 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om  specifikke  foranstaltninger,  som  skal  træffes  til fordel  for ældre  arbejds-
tagere,  unge  arbejdstagere  og kvinder,  som  vender  tilbage  til arbejdsmarkedet 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 138.  plenarforsamling  den  31.  marts  1976  på forslag  fra sit 
præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 143.  plenarforsamling,  holdt  i Bruxelles 
den 24. og 25. november  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  20,  stk  4 i forretnings-
ordenen, 
under  henvisning  til den  beslutning,  Det  økono-
miske  og sociale  Udvalg  traf  på sin plenarforsamling 
den 31.  marts  1976  på grundlag  af et forslag  frem-
sat af præsidiet  om  at afgive  en iniitiiativudtalelse  om 
» specifikke  foranstaltninger,  som  skal  traafifes  til for-
del for  ældre  arbejdstagere,  unge  arbejdstagere  og 
kvinder,  som  vender  tilbage  til arbejdsmarkedet«, 
under  henvisning  til den  beslutning,  præsidiet  traf  den 
30. marts  1976  om at pålægge  Afdelingen  for sociale 
anliggender  at udarbejde  en udtailelse  herom, under  henvisning  til udtalelse  vadtaget  aif Afdelingen 
for sociale  anliggender  på  mø/det  den 
14. oktober  1976, 
under  henvisning  tul mundtlig  beretning  aflagt  aif 
ordføreren,  hr. Carroll, 
unider  henvisning  til forhandlingerne  på den  145. 
plenarforsamling  den  24.  og 25.  november  1976, 
mødet  den  25. november,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
I traktaten  om  oprettelse  af Det  europæiske  økono-
miske  Fællesskab  angives,  at en konstant  forbedring 
af befolkningens  leve-  og arbejdsvilkår  er et væsent-
ligt mål  for bestræbelserne,  og 
Nr. C 56/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
»retten  til arbejde«  er en fundamental  menneskeret, 
som både  er anført  i Den  europæiske  Socialpagt,  i 
menneskerettighedserklæringen  og  i De  forenede 
Nationers  erklæring  om alfskaffelse  af diskrimination 
over for kvinder; 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  har  bestandigt 
gjort  sig  til talsmand  for,  at leve-  oig arbejdsfor-
holdene  forbedres  og de økonomiske  og sociale  ret-
tigheder  i Det  europæiske  Fællesskab  sikres  for alle 
dele atf befolkningen  i Det  europæiske  Fælleskab 
uden  nogen  form  for forskelsbehandling; 
ældre  arbejdstagere,  unge  og kvinder,  der  ønsker  at 
genindtræde  i erhvervslivet,  er særligt  sårbare  under 
den aktuelle  økonomiske  krisie,  og der  er alvorlig 
fare for,  at disse  forhold  vil vare  ved,  hvis  ikke  der 
træffes  passende  foranstaltninger  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
énstemmigt: 
1. INDLEDNING 
1.1. Den  internationale  beskaøftigelseskrise,  der star-
tede i 1974,  har  også  ramt  medlemsstaterne  i Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab.  5 millioner  per-
soner  er ramt  af arbejdsløsheden  i Det  europæiske 
Fællesskab,  hvtilket  giver  anledning  til betydelige 
sociale,  menneskelige  og økonomiske  spændinger. 
1.2. Sandsynligvis  er ledighedstallene  i virkeligheden 
betydeligt  højere  end  de anførte.  Forklaringen  er, 
at der  endnu  ikke  er indført  ensartede  kriterier  for 
indsamling  af statistisk  materiale  om ledigheden.  Det 
kan derfor  ikke  udelukkes,  at man  i nogile  lande 
kun regner  personer,  der  modtager  understøttelse, 
for arbejdsløse,  imens  arbejdsløshedsstatistikken  i 
andre  lande  medtager  samtlige  personer,  som  er 
officielt  registrerede  som  arbejdssøgende.  Det  ville 
i denne  forbindeilse  være  nyttigt,  dels  at henvise  til 
det procentvise  antal  mænd  og kvinder,  der  er om-
fattet  af den  sociale  sikringsordning,  dels  tiil det pro-
centvise  antal  mænd  og  kvinder,  der  modtager 
arbejdsløshedsforsikring.  En sådan  skjult  arbejdsløs-
hed eksisterer,  specielt  blandt  de grapper  af arbejds-
løse,  hvis  situation  vil blive  behandlet  i denne  udtal-
else, og for  hvem  der  vil blive  fremsat  forslag  om 
særlige  foranstaltninger.  Når  der  er tale  om  skjult 
ledigihed,  må man  ikke  glemime  de kvinder,  som  gen-
nem hele  deres  tilværelse  tager  sig alf slægtninge,  der 
har hjælp  behov.  Det  er ligeledes  deres  ret at kri-tisere  det samfund,  som  ikke  regner  dem  for  aktive. 
De talrige  kvinder,  som  hele  livet  plejer  en ældre 
slægtning  (310  000 i Det  forenede  Kongerige),  og dé 
økonomiske  og  følelsesmæssige  problemer,  de er 
udsat  for,  må heil ler ikke  overses. 
1.3. Det  bør  indledningsvis  påpeges  at denne  udtal-
else vil beskræftige  sig med  nødvendigheden  af kort-
fristede  foranstaltninger,  der kan  hjælpe  de grupper 
— ældre  arbejdstagere,  unge  og kvinder  — der  er 
særligt  sårbare  under  den  aktuelle  krise.  Kortfristede 
foranstaltninger  vil imidlertid  kun  være  af værdi,  hvis 
de udgør  en del af en plan  med  langfristede  foran-
staltninger.  Det  vil derfor  også  være  hinsigtsmæssigt 
at omtale  sidstnævnte. 
1.4. De  enkelte  medlemsstater  har  trulfifet  foranstalt-
ninger,  der  kan  afbøde  arbejdsløshedens  virkninger 
på indkomstniveauet.  Disse  foranstaltninger  afviger 
meget  fra  medlemsstat  til  medlemsstat  og  kan 
strække  sig fra udbetaling  af arbejdsløshedsdagpenge, 
som næsten  svarer  til den  tidligere  nettoindkomst,  og 
til .social  bistand,  som  alltid  er ringere. 
1.5. Selv  om  der  generelt  er sket  en forbedring  af 
arbejdsløshedsforsikringsordningerne  i de seneste  år, 
så medfører  al kontanthjælp  til arbejidsløse,  afhæn-
gigt af de enkelte  landes  særlige  ordninger,  et større 
eller  mindre  indtægtstab.  Ved  (længerevarende 
arbejdsløshed  kan  sådanne  ydelser  nedsættes  eller 
falde  helt  bort.  Miange  arbejdsløse  vil således  efter 
nogen  tid  blive  tvunget  til at leve  på noget  nær 
eks istensminimum. 
1.6. Vedvarende  høje  arbejdslløshedista'l  medfører 
ligeledes  en forringelse  af produktionsfaktorerne.  I 
en verden,  hvor  der  med  stadig  stigende  hastighed 
sker ændringer,  og hvor  tempoet  i den  videnskabe-
lige og teknologiske  uldvikling  uophørligt  øges,  fin-
der selv  ledige  faglærte  arbejdere  det  vanskeligt  at 
følge  mad  den  ny udvikling.  Resultatet  vnll  derfor 
blive,  at der i tilfælde  af arlbejdsikralftimangel,  hvilket 
udmærket  kan  tænkes,  ikke  vil være  mulighed  for 
at finde  den  nødvendige  faglige  arbejdskraft  enten 
,af den  ovenfor  angivne  årsag,  eller  fordi  der ikke  er 
blevet  givet  en fyldestgørende  uddannelse. 
1.7. Arbejdsløsheden  hindrer  endvidere  den  enkelte 
i at ifå opfyldt  en lang  ræikke  personlige  og sociale 
'belhov.  Arbejde  må  betragtes  som  en forudsætning 
for selvagtelse  og menneskelig  værdighed.  Dette  gør 
det til en særlig  påtrængende  foipligjtelse  for Det 
europæiske  Fællesskab  at skabe  grundlaget  for  en 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/3 
gennemlførelse  af retten  til arbejde,  som  er fastslået 
i Den  europæiske  Socialpagt  og i generelle  vendinger 
i Rom-traktaterne. 
Retten  til arbejde  er f.eks.  omhandlet: 
I. I Den  europæiske  Socialpagt: 
Artikel  1 — Retten  til arbejde 
Med  henblik  på at sikre  den  effektive  udøvelse 
af retten  til arlbejde  forpligter  aftaleparterne  sig 
til: 
a) at anerkende  gennemførelsen  og oprethold-
elsen  af størst  mulige  og  stabilest  mulige 
beskæftigelsesforhold,  som  ét 'alf deres  hoved-
mål og  vigtigste  opgaver,  med  henblik  på 
opnåelse  »alf ifuld  beskæftigelse; 
b) effektivt  at beskytte  arbejdstagerens  ret til at 
tjene  til livets  opretholdelse  i et frit  indgået 
arbejdsforbehold; 
c) at indføre  eller  opretholde  vederlagsfri 
arbejdsformidlingsservice  for alle arbejdstagere; 
id) at sørge  ifor  eller  iframme  en  passende 
erhvervsvejledning,  erhvervsuddannelse  og 
omskoling. 
II. de forenede  Nationers  erklæring  om  afskaffelse 
af diskriminering  over  for kvinder: 
Artikel  10 
1. Der  bør  træffes  samtlige  egnede  foranstalt-
ninger  for  at sikre  at kvinder,  gifte  såvel  som 
ugifte,  får samme  rettigheder  som  mænd  inden 
for det økonomiske  og sociale  !liv, og især: 
a) retten  til ifrit  at vælge  erfwerv  og beskæftigelse 
og til beskæftigelsesmæssig  og faglig  forfrem-
melse  uden  diskriminering  som  følge  af 
ægteskabelig  status  eller  af andre  årsager. 
1.8. Det  gælder  ligestilling  'med  hensyn  til beskæf-
tigelse  og de mål,  der  bør  ligge  iniden  for  samtlige 
borgeres  rækkevidde  — mænd  og  kvinder,  raske 
samt  fysisk  og mentalt  handicappede  personer  — 
i Det  europæiske  Fællesskab,  hvilket  vil sige  adgang 
til arbejdsmarkedet,  mulighed  for  at finde  varig 
beskæftigelse,  at opnå  en rimelig  erhvervsindkomst 
og en tilfredsstillende  karriere.  Opfyldelsen  a»f disse 
mål giver  ofte  anledning  til uovervindelige  proble-
mer;  det  gælder  navnligt  for  de unge,  kvinderne  og 
de ældre  arbejdstagere,  men  også  for  vandrende arbejdstagere  og personer,  som  socia/lt  og geografisk 
befinder  sig  i yderområderne  af den  økonomiske 
aktivitets  hovedstrømme  samt  de fysisk  eller  mentalt 
handicappede. 
2. GENERELLE  BEMÆRKNINGER 
2.1. Set  på baggrund  af det  foregående  forekommer 
ledighedstallene  for  unge,  kvinder  og ældre  arbejds-
tagere  overordentligt  foruroligende.  Ledighed  blandt 
disse  grupper  bør  altid  ses på baggrund  alf arbejds-
løsheden  som  helhed. 
2.2. Generelle  foranstaltninger  såsom  skabelse  af 
arbejdspladser,  reduktion  alf antallet  af erhvervsaktive 
samt  fordeling  alf de til rådighed  stående  jobs  på 
flere  arbejdstagere  har  næsten  automatisk  følgevirk-
ninger  for  de ovennævnte  grupper.  I denne  forbind-
else bør  opmærksomheden  henledes  på  følgende 
tanker,  hvoriblandt  nogle  allerede  er blevet  drøftet 
i Det  økonomiske  og sociale  Udvalg,  udien  at man 
dog nåede  til fuld  enighed,  og alle  har  endnu  ikke 
fået konkret  form  som  afgørelser. 
2.2.1.  Nedgang  i antallet  af erhversaktive 
— førtidspensionering, 
— udvidet  skolegang. 
2.2.2.  Hvordan  kan  de eksisterende  arbejdspladser 
fordeles  på flere  arbejdstagere 
— færre  ugentlige  arbejdstimer, 
— længere  ferie, 
— længere  frihed  til  arbejdstagere,  som  følger 
'uddannelses-  og videreuddannielseskurser, 
— indskrænkning  af overarlbejde  (if.eks.  igennem  jdb-
deling  og afvikling  af overbejde). 
2.2.3.  Der  må  imidlertid  gøres  opmærksom  på,  at 
»aktive«  foranstaltninger  til oprettelse  alf arbejds-
pladser  er vigtigere  end  de ovennævnte  foranstalt-
ninger.  Beskæftigelsesarbejder  koster  ikke  væsentligt 
mere  end  udbetalingen  alf arbejdsløshedsunderstøt-
telse.  Selv  om udgifterne  hertil  kan  variere  meget  fra 
medlemsstat  til mediemsstait,  så forholder  det sig dog 
således,  at så snart  en arbejdsløs  bliver  beskæftiget, 
begynder  han  at betale  skat  og yde  bidrag  til den 
sociale  sikringsordning.  Det  er sålledes  ikke  blot  til 
Nr. C 56/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
fordel  for  samfundet,  men  tillige  en fordel  for  de 
offentlige  kasser,  når  en  arbejdsløs  får  lønnet 
'beskæftigelse. 
2.2.4.  I hovedparten  af medlemsstaterne  anvendes 
forskellige  administrative  og økonomiske  midler  til 
aktive  foranstaltninger.  Som  illustration  kan  nævnes 
følgende  eksempler: 
— I 1975  og  1976  anvendte  Den  tyske  Forbunds-
republik  1 629  000  DM  ifor  at skabe  arbejde  til 
ihenved  80 000  arbejdsløse.  Beløbet  blev  i hoved-
sagen  brugt  til offentlige  bygge-  og anlægsakti-
viteter.  Den  indirekte  effekt  på beskæftigelsen  be-
regnes  ved,  at der  for  hver  100  nyoprettede  jobs 
ved en multiplikatoreffekt  skabes  andre  50 ledige 
jobs.  Beskæftigelsesarbejder  virker  med  andre  ord 
konjunkturstimulerende.  I Tyskland  anvendes  i 
gennemsnit  et beløb  på mellem  16 000  og 17 000 
DM pr.  arbejdsløs.  Dette  nærmer  sig  dette  beløb 
på henved  20 000  DM,  som  er nødvendigt  for  at 
gennemføre  de ovennævnte  beskæftigelsesarbejder. 
— 1 Det  forenede  Kongerige  har  man  et program 
for samfundsmytitiige  arbejder  og et program  for 
oprettelse  af  arbejdspladser.  Programmet  for 
samfundsnyttige  arbejder  trådte  i kraft  i 1974 
og blev  senere  udvidet  med  henblik  på at skaffe 
unge  mennesker,  som  det  var  vanskeligt  at for-
midle  aribejde,  beskæftigelse  ved  projekter  af 
social-  eller  miljømæssig  værdi.  Aribejdslformid-
lingskoimmissionen  .har  moditaget  70  mio  £ til 
finansiering  af et  program  for  oprettelse  af 
arbejdspladser  ved  hjælp  aif projekter,  der  fore-
lægges  iaif de lokale  myndigheder  og velgørende 
institutioner. 
— I Nederlandene  findes  et midlertidigt  program, 
der har  ril formål  at tilvejebringe  jobs  inden  for 
den offentlige  sektor  for  personer  under  45 år, 
som har  været  arbejdsløse  i 6 måneder  eller  læn-
gere,  samit  til personer  over  45 år, også  selv  om 
de har  været  arbejdsløse  i .mindre  end  4 måneder. 
— I Italien  foreligger  en fagforeningsplan,  hvis  for-
mål er oprettelsen  af en investeriingsifond,  der skal 
finansieres  af arbejdstagerne,  arbejdsgiverne  og 
de offentlige  myndigheder.  Midlerne  fna  denne 
fond  skulle  gøre  det  muligt  at bekæmpe  struk-
turbetinget  og regional  arbejdsløshed. 
— I Frankrig  har  man  med  et dekret  af 14.  april 
1976  foretaget  en  gennemgribende  ændring  af 
egnsudviklingsstøtteordningen,  som  indtil  niu  har 
været  knyttet  til investeringerne.  Ud  fra  ønsket 
om i højere  grad  at fremme  skabelsen  af nye 
arbejdspladser  ydes  der  nu  egnsudviklingsstøtte 
(til indusitriivirksorrthederne)  ak eifter  hvor  mange 
nye arbejdspladser,  der  er blevet  skaibt,  og stats-støtten  kan  variere  efter  område  og beskæftigel-
sens  art  (udvidelse  eller  nyoprettelse).  Desuden 
er beliggenhedsstøtten  for  visse  erhverv  i den 
tertiære  sektor  også  blevet  omlagt,  således  at an-
tallet  ,af  nyoprettede  arbejdspladser  nu  er 
eneafgørende. 
2.2.5.  Nogle  medlemsstater  har  iværksat  særlige 
programmer  til bekæmpelse  af ungdomsarbejdsløs-
heden.  Såvidt  vides  findes  der  i medlemsstaterne 
ikke  særlige  programmer  til bekæmpelse  af arbejds-
løsheden  blandt  kvinder  og ældre  arbejdstagere;  dog 
har der  i Danmark  og  Nederlandene  været  ansats 
til iværksættelse  af sådanne  programmer. 
2.3. MED  HENSYN  TIL  INITIATIVER  PÅ  FÆLLES-
SKABSPLAN,  BØR  FØLGENDE  OMTALES: 
2.3.1.  Den  europæiske  Socialfonds  intervention 
I overensstemmelse  med  artikel  4 i Den  europæiske 
Socialfond  er der  givet  støtite  til  uddannelse  og 
omskoling  af unge  mennesker  på uinder  25 år,  dog 
først  og  fremmest  til  f ø r steg a ngs a rb e j ds s øge nde. 
Beslutningen  trådte  i kraft  i augusit  måned  1975  og 
ved årets  udgang  kunne  Kommissionen  tiltræde,  at 
sådanne  ordninger  blev  støttet  med  mere  end  40 mio 
RE (1). For  1976  er der afsat  66 mio  RE. 
2.3.2.  Iværksættelse  af det sociale  handlingsprogram 
En række  foranstaltninger  der  vedrører  kvinder, 
unge  mennesker  og ældre  arbejdstagere  er blevet 
anbefalet,  herunder  også  forslag  til  forbedring  af 
forholdene  på arbejdsmarkedet  og alf arbejdsmiljøet 
samt  en smidiggørelse  af arbejdslivet. 
2.3.3.  Arbejdet  i det stående  udvalg  for beskæftigelse 
Dette  udvalg  forbereder  i samarbejde  med  Kommis-
sionen,  arbejdsmarkedets  parter  og  det  rådgivende 
udvalg  for  faglig  uddannelse  en  fællesskabsaktion 
med hensyn  til de unges  beskæftigelse,  f.eks.  i form 
af henstillinger  om  indførelse  alf  uddannelsesord-
ninger. 
2.3.4.  Arbejdet  i det  rådgivende  udvalg  for  faglig 
uddannelse 
Der er nedsat  en  arbejdsgruppe,  som  skal  under-
søge  spørgsmål  i tilknytning  oil lærlingeuddannelsen. 
i1) EFT  nr. L 199  af 30. 7. 1975. 
7. 3.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/5 
2.3.5.  Vedtagelse  af et direktiv  om  gennemførelsen 
af princippet  om  ligebehandling  af mandlige 
og kvindelige  arbejdstagere 
Diskriminering  bringes  til oplhør  inden  for  beskæf-
tigelse,  (faglig  uddannelse,  forfremmelse  og arbejds-
forhold. 
2.3.6.  Rådets  direktiv  om  tilnærmelse  af medlems-
staternes  lovgivning  om  masseafskedigelser 
Lovgivningen  om  m a s se alf s ke d igds  e r kan  få 'betyd-
ning  for  beskætftigelsesmarkedet,  da den  på kortere 
eller  længere  sigt  kan  virke  beskæftigelsesbevarende. 
2.3.7.  Kommissionens  seminar  i november  1975  om 
erhvervsorientering  og  faglig  uddannelse  af 
kvindelige  arbejdstagere 
2.3.8.  Foorventet  henstilling  med  hensyn  til erhvervs-
orientering  og faglig  uddannelse  for  kvinder 
2.3.9.  Forventet  henstilling  vedrørende  erhvervs-
forberedelse  for  unge  arbejdsløse  (Udkast  til 
Kommissionens  henstilling  om  foranstaltnin-
ger til erhvervsmæssig  forberedelse  af arbejds-
løse eller  arbejdsløshedstruede  unge  — K (76) 
1207/3). 
2.3.10.  Uddannelsesudvalgets  forventede  konklusio-
ner vedrørende  »forberedelse  til erhvervs-
mæssig  beskæftigelse  og til overgangen  fra 
uddannelse  til beskæftigelse« 
2.3.11.  Oprettelse  af et europæisk  center  forfremme 
af erhvervsfaglige  uddannelser  i Berlin 
2.3.12.  Økonomiske  og sociale  trepartskonferencer, 
på hvilke  der  efterhånden  sker  en omfattende 
udveksling  af synspunkter  mellem  regerin-
gerne,  Kommissionen  og  arbejdsmarkedets 
parter  om den  økonomiske  og sociale  situation 
i Fællesskabet. 
3. SÆRLIGE  BEMÆRKNINGER 
3.1. UNGDOMSLEDIGHEDEN 
3.1.1.  Arbejdsløsheden  rammer  de unge  i Fælles-
skabet  særlig  hårdt;  ledighedstallene  for  denne 
gruppe  er højere  end  gennemsnittet  i flere  medlems-
stater.  Det  forekommer  ofte  i medlemsstaterne,  at de unge,  der  ikke  kan  finde  en arbejds-  eller  lære-
plads  efter  endt  skolegaing,  ikke  har  krav  på øko-
nomisk  støtte.  Det  er derfor  ikke  usandsynligt,  at 
unge  arbejdsløse  ikke  figurerer  i arbejdsløshedssta-
tistikkerne.  For  unge  kvinder  er  arbejdsløsheden 
endnu  større  end  for  unge  mænd.  Bemærk:  I f.eks. 
Forbundsrepublikken  Tyskland  skrev  de unge  under 
25 år sig  således  for  følgende  andele  af arbejdsløs-
heden: 
unge  kvinder unge  mænd 
maj 1975 27,6 % 23,1 % 
maj 1976 28,3% 22,2% 
(Kilde:  ^Bundesanstalt  fur  Arbeit«) 
3.1.2.  Arbejdsløshed  blandt  unge  skyldes  to  fak-
torer;  der  er ikke  tilstrækkeligt  mange  lærepladser 
til de  unge,  der  (forlader  skolen,  og  der  er ikke 
tilstrækkeligt  mange  arbejdspladser  til  dem,  der 
kammer  direkte  fra  skolen,  eller  de unge,  der  har 
afsluttet  ideres  læretid.  (Bemærk:  I denne  forbindelse 
skal det  anføres,  at forholdene  kan  variere  meget 
fra den  ene  medlemsstat  til den  anden.  Eksempelvis 
er opfattelsen  i Belgien  den,  at en  elev,  der  har 
sluttet  sin  skolegang,  har  en  fyldestgørende  faglig 
uddannelse  bag  sig,  som  gør  lærlingeuddannelse 
overflødig.  I Tyskland  er situationen  en anden,  idet 
en lærlingeuddannelse  her  er det normale). 
3.1.3.  På  grund  af mangelen  på lærepladser  bliver 
adgangsbetingelserne  til uddannelseskurser  bestandig 
mere  selektive  og strengere.  For  eksempel  forlanges 
nu ofte  studentereksamen  (»Abicur«  eller  »GGE 
A-level«),  hvor  det  tidligere  var  tilstrækkeligt  med  en 
realeksamen,  og man  forlanger  nu realeksamen,  hvor 
man  tidligere  plejede  at kræve  9. klasses  afgangs-
prøve. 
3.1.4.  Denne  udvikling  bevirker,  at langtfra  alle 
unge,  som  forlader  skolen  efter  9. klasse,  får en faglig 
uddannelse,  og  unige  med  indlæringsvanskeligheder 
eller  andre  handicaps,  forgæves  søger  en uddannelse. 
3.1.5.  Unge  med  sådanne  ihandicaps  får  på arbejds-
markedet  kun  adgang  (til ufaglært  eller  delvis  faglært 
arbejde  og berøves  derved  enhver  chance  for  at gøre 
karriere  allerede  fra  det  øjeblik,  de  begynder  at 
arbejde.  Da de  ufaglærte  og  tillærte  arbejdstagere 
udgør  størsteparten  af de arbejdsløse  ialt,  og da de 
arbejdspladser,  som  beskæftiger  denne  gruppe  hører 
til dem,  som  først  bortrationaliseres,  som  følge  af den 
tekniske  'udvikling,  vil den  nuværende  generation  af 
unge  arbejdsløse  uden  nogen  form  for  uddannelse 
risikere  senere  at komme  til at udgøre  en arbejdsløs-
Nr. C 56/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
hedskerne  med  falle  de hertil  knyttede  problemer  for 
den enkelte  person  og ifor samfundet.  Det europæiske 
Fællesskab  og medlemsstaterne  Ihar  på dette  område 
en særlig  opgave  at løse,  idet  der  imå  fastlægges  ein 
politik,  der  tilsigter  at medinddrage  de  unge,  og 
iværksættes  aktioner,  så deres  evner  ag muligheder 
udnyttes  fuldt  ud, og så de får tillid  til deres  egen 
fremtid.  Desværre  er der endnu  ilkke  tilstrækkelig  vilje 
til at drage  det  sociale,  økonomiske  og kulturelle 
klima  i tvivl,  som  har  bevirket,  at ungdommen  ikke 
er blevet  fuldt  integreret  i 'udviklingen.  Denne  mang-
lende  vilje  kan ikke  substitueres  af klager  over  vanda-
lisme,  ungdomskriminalitet  og visse  unge  menneskers 
umoralske  opførsel. 
3.1.6.  Det  bør  ligeledes  påpeges,  at de unge  i for-
bindelse  med  en nylig  undersøgelse  foretaget  af den 
belgiske  stats  arbejidsdirekcorat  i Belgien  gav  det svar, 
at de var ulykkelige  over  deres  situation.  De mente, 
at arbejdsløsheden  ikke  blot  var  kedsommelig,  men 
også skadelig  for deres  senere  udvikling.  De yngste 
blandt  de arbejdsløse  mente,  iat de langsomt  glemte 
deres  skolelærdom  eller  den  smule  faglige  viden,  som 
de havde  erhvervet  inden  de blev  arbejdsløse.  I en 
undersøgelse  offentliggjort  af Europa-Rådet  omtales 
det store  antal  unge,  som  efter  en vis arbejdsløsheds-
periode  totalt  mister  interessen  for  et fremtidigt 
erhverv.  De moderne  kommunikationsmidler  får  en 
del ,af skylden  for  denne  holdningsudvikling,  idet 
disse  lægger  overdreven  vægt  på den  tilsyneladende 
interessante  tilværelse,  der leves  af enkelte  velhavende 
personer,  sammenlignet  med  den  såkaldt  normale 
tilværelses  ensformighed.  Kontrasten  forekommer  at 
være  så scor,  at nogle  unge  ikke  længere  mener,  at det 
er umagen  værd  at gøre  en helhjertet  indsats  for at 
opnå  beskæftigelse.  Undersøgelser  foretaget  i Frank-
rig viser,  at unge  arbejdsløse  har en tilbøjelighed  til 
at blive  indadvendte  og mister  deres  venner,  ligesom 
deres  evne  til at etablere  og Ibevare  normal  kontakt 
med andre  forsvinder.  Man  må  heller  ikke  glemme, 
at stor  ungdomsledighed  ligeledes  kan  føre  til øgede 
sociale  spændinger. 
3.1.7.  Et nyt fænomen  er, at nogle  unge  med  univer-
sitetsuddannelse  heller  ikke  kan  få arbej'de  og ofte 
må påtage  sig mere  ukvalificeret  arbejde.  Et eksa-
mensbevis  er ikke  længere  en garanti  for at finde  et 
job, der svarer  til uddannelsen. 
3.1.8.  De  fleste  medlemsstater  ofrer  særlig  opmærk-
somhed  på ungdomsledigheden  og øger  deres  be-
stræbelser  på dette  område. 
3.1.9.  I det følgende  gives  eksempler  ipå,  hvad  der 
bliver  gjort  i de enkelte  medlemsstater.  Det  skal  imid-
lertid  i denne  forbindelse  bemærkes,  at Det  økono-miske  og sociale  Udvalg  ikke  har været  i stand  til at 
foretage  en tilbundsgående  undersøgelse  af, hvorledes 
disse  foranstaltninger,  der er nævnt  som  eksempler, 
'gennemføres  i praksis  og fungerer. 
3.1.9.1.  Irland 
I Irland  findes  en ordning,  hvor  de unge  mennesker 
efter  at have  fulgt  undervisningen  i en kort  periode 
på et center  for faglig  uddannelse  sættes  til samfunds-
nyttigt  arbejde;  de sætter  ældre  mennskers  boliger 
i stand,  forskønner  offentlige  parker,  bygger  lege-
pladser  til børn,  osv.  Omkring  800  unge  mennesker 
vil i 1976  være  beskæftiget  med  arbejder  af denne 
art; omkostningerne  for  det  offentlige  andrager 
ca. 450  000 £. 
3.1.9.2.  Den  tyske  Forbundsrepublik 
Arbejdsgivere,  som  ansætter  unge,  der ihar  været  uden 
beskæftigelse  i mindst  1 måned,  modtager  i 6 måne-
der et støttebeløb  svarende  til 60 % af den  normale 
løntarif  eller  uddannelsesstøtte. 
De unge,  som  ikke  kan  finde  en arbejdsplads  eller  et 
uddannelsessted  i dét område,  hvor  ide er bosiddende, 
modtager  et »flyttetilskud«  på indtil  700  DM,  hvis 
de søger  arbejde  eller  læreplads  andetsteds. 
Der foregår  ligeledes  eksperimenter  med  faglige  ud-
dannelseskurser  for  unge,  som  på grund  af indlæ-
ringsvanskeligheder  ikke  kan  klare  den  teoretiske  del 
af de foreliggende  uddannelseskurser. 
Forbundsrepublikkens  arbejdskontor  sørger  ligeledes 
for erhvervsforberedende  kurser  beregnet  for  unge, 
der netop  har  forladt  skolen,  og unge  med  mindre 
end et års erfaring  på arbejdsmarkedet.  Disse  kurser 
skal hjælpe  de unge  med  at vælige  deres  fremtidige 
beskæftigelse  — og således  kompensere  for  mang-
lende  erhvervsorientering  — eiller  skal  give  de unge, 
der sandsynligvis  ikke  vil kunne  klare  en faguddan-
nelse  en erhvervsforberedelse.  De unge,  der  deltager 
i uddannelsesforanstaltninger,  modtager  underholds-
tilskud. 
3.1.9.3.  Det  forenede  Kongerige 
Regeringen  drøfter  for øjeblikket  en række  nødforan-
staltninger  til mindskelse  af ungdomsarbejdsløshed. 
Det er bl.a.  tanken  at oprette  særlige  uddannelses-
kurser  for 10 000 unge  og give  55 mio.  pund  til lær-
lingeuddannelse.  Der  har været  fremsat  den  kritik,  at 
det er formålsløst  at gå i lære,  hvis  der efter  læretiden 
ikke er en arbejdsplads. 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/7 
I Det  forenede  Kongerige  udbetales  der  en ansæt-
telsespræmie  for at opmuntre  arbejdsgiverne  til først 
og 'fremmest  at ansætte  unge,  som  netop  'har  forladt 
skolen. 
I forbindelse  med  ét nyligt  vedtaget  program  på 70 
mio.  pund  med  henblik  ipå oprettelse  aif arbejdsplad-
ser, sørger  UK  manpower  Services  Commission  (en 
kommission  ifor  beskæftigelses-  og erhvervsuddan-
nelsesspørgsmål)  for  iat  skaffe  samfundsnyttige 
arbejdspladser  til navnlig  unge  arbejdsløse. 
3.1.9.4.  Frankrig 
Der er blevet  iværksat  en lang  række  foranstaltninger 
som led  i den  sociale  beskyttelse  af unge"  arbejdssø-
gende:  unge  med  ihøjere  eller  almenteiknisk  eksamen 
kan efter  en vis periode  få offentlig  ibistand,  hvis  de 
er fuldtidsarbejdsløse.  Desuden  har  de,  så snart  de 
er registreret  af den  statslige  arbejdsformidling,  uden 
betaling  ret til de sociale  sikringsydelser. 
For at fremme  ansættelsen  alf unge  ydes  der  tilskud 
til oprettelsen  af nye  arbejdspladser  (på  denne  måde 
er der 'blevet  oprettet  mere  end  30 000  arbejdspladser 
inden  for  håndværkssektoren),  og samtidig  er der 
iværksat  erhvervsuddannelsesforanstaltninger,  (er-
hvervspraktik  iafsluttet  <med  kvalifikationsbevis).  Des-
uden  er der  sket  en betydelig  udbygning  af lærlinge-
systemet. 
Med  et dekret  af 4. juni  1975  er ansættelses-uddan-
nelsesikontrakten  blevet  indført  i(den  arbejdsgiver,  der 
kontraktansætter  unge  arbejdstagere,  modtager  øko-
nomisk  støtte  fra  staten,  såfremt  de unge  får  en 
uddannelse  på mellem  120  og 500  timer  for kontrak-
ter på seks  måneder  og på 500  til 1 200 timer,  hår der 
er tale  om kontrakter  på mindst  ét år). 
3.1.9.5.  Danmark 
Speeialarbejderskolerne  (især  for unge)  udibygges  med 
det formål  at skabe  flere  (faglige  valgmuligheder  frem-
over. arbejdsløsheden  i almindelighed  og  ungdomsledig-
heden  i særdelesihed. 
Parlamentet  fik derfor  i juli og september  1976  fore-
lagt tre lovforslag,  der åndeholder  følgende  forholds-
regler: 
a) oprettelse  alf en national  fond  for beskæftigelse  af 
unge,  hvorfra  der  ipå grundlag  af kvalifikations-
kurser  uddeles  studie-  og arbejdsstipendier  via de 
regionale  myndigheder; 
b) ansættelse  af arbejdstagere  for  en given  periode 
under  forudsætning  af, at der,  såfremt  arbejds-
forholdet  fortsættes  udover  denne  periode,  ind-
rømmes  en gradvis  nedsættelse  af socialsikrings-
bidragene  (75  % første  beskæftigelsesår,  50  % 
andet  år og 25 % det tredje  år); 
c) arbejdsløsheds'fonden  skal  finansiere  de regionale 
programmer  og besidde  passende  midler:  disse 
programmer  bør  sikre  ekstraordinær,  midlertidig 
beskæftigelse  til unge  arbejdsløse  med  samfunds-
nyttigt  arbejde,  samtidig  med  at de deltager  i 
erhvervsuddannelseskurser  (fire  timers  arbejde  og 
fire timers  kursus). 
3.1.9.7.  Belgien 
I en kollektiv  arbejdsoverenskomst  indgået  i 1975 
gives  nyansatte  — navnlig  unge  — mulighed  for  at 
skaffe  sig kendskab  til opbygningen  og aktiviteterne 
i det firma,  hvor  de er beskæftiget. 
Endvidere  støttes  ansættelse  af praktikanter,  idet 
virksomheder,  der  antager  praktikanter  i (henhold  til 
lovens  bestemmelser  eller  på frivillig  basis,  modtager 
en bonus. 
Inden  for det offentlige  er det planlagt  at .beskæftige 
20 000  arbejdsløse,  hvilket  også  vil komme  de unge 
til gode.  Desuden  vil der  i forskellige  områder  blive 
oprettet  centre  for  unge  arbejdsløse.  Der  er blevet 
oprettet  lynkurser.  Endvidere  er der  indført  orlov 
med løn  i forbindelse  med  uddannelse  og »bistand 
medihenblik  på fremme  af karrieremuligheder«. 
3.1.9.6.  Italien 
Med  forelæggelsen  af sit  handlingsprogram  i juli 
måned  gav  den  italienske  regering  >ungdomlsledig-
hedsproblematikken  en fremskudt  "plads;  den  vil  i 
nærmeste  fremtid  forelægge  parlamentet  et lovforslag, 
der indeholder  foranstaltninger  til bekæmpelse  af 3.1.9.8.  Nederlandene 
Af de foranstaltninger,  Nederlandene  har  gennem-
ført,  skal  følgende  fremhæves: 
— bestemmelser  om  beskæftigelse  af unge  menne-
sker i et tidsrum  af et år med  sociale  og kulturelle 
opgaver; 
Nr. C 56/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
— tilskud  /til arbejdsgivere,  som  beskæftiger  perso-
ner, der  er underkastet  delvis  undervisningspligt; 
— tilskud  til arbejdsgivere,  som  beskræftger  mange 
unge  med  minimumsløn. 
3.1.10.  Henstillinger 
3.1.10.1.  På EF-plan 
— Den  forventede  henstilling  am  foranstaltninger 
for faiglig  uddannelse  for  unge  arbejdsløse  vil 
sandsynligvis  snart  blive  ibéhandlet  og vedtaget, 
og Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  forventer, 
at resultaterne  bliver  positive.  Man  så gerne,  at 
denne  henstilling  indeholdt  forslag  til konkrete 
foranstaltninger,  if.elks.  forsøgsprogrammer  for 
uddannelse,  som  tager  hensyn  til de nuværende 
forhold  og de deraf  følgende  nye  krav.  Sådanne 
programmer  bør,  netop  på grund  af deres  for-
søgsmæssige  karakter,  gennemføres  (hurtigt  og 
derfor  overdrages  til de allerede  fungerende  ud-
dannelsescentre  i de enkelte  lande. 
— Dette  dokumentationsmateriale  bør  også  inde-
holde  oplysninger,  som  konkret  kan  anvendes 
i uddannelsespraksis  i virksomheder  af forskellig 
erhvervskategori  og størrelse;  sådanne  praktiske 
kurser  bør  forløibe  inden  for  (ikke  efter)  ud-
dannelsestiden  ifor  at sikre  den  nødvendige  for-
bindelse  mellem  uddannelse  og arbejde  og for 
at skabe  mulighed  for gennem  afvekslingen  mel-
lem praksis  og  skolegang  at underkaste  de i 
praksis  indhøstede  erfaringer  en kritisk  undersø-
gelse. 
— Lærlingeuddannelsen  'har  med  sine  forskellige 
variationer  stadigvæk  en afgørende  rolle  at spille 
ifor erhvervsuddannelsen  og beskæftigelsen  af ung-
dommen.  Den  får mere  og imere  karakter  af at 
være  en »erfaring  til indføring  i arbejdslivet«. 
Det rigtige  må derfor  være  at udforme  dette  ud-
dannelsesinstrument  >på 'bredest  muligt  grundlag 
og udstrække  det  til nye  kategorier  efterhånden 
som det viser  sig hensigtsmæssigt  for disse.  I den 
forbindelse  må der særlig  tænkes  på tunge  af begge 
køn med  afgang  fra fagskoler  og højere  lærean-
stalter. 
Endvidere  er der  grund  til at overveje  stimule-
rende  foranstaltninger  til overvindelse  af en vis 
modstand  hos  virksomhederne. 
Disse  aspekter  kunne  medtages  i den  oven  for 
i første  afsnit  nævnte  henstilling  eller  gøres  til 
genstand  ifor et ad-hoc-forslag. — Det  europæiske  Fællesskabs  »Education  Com-
mittee«  er ved  >at undersøge  de problemer,  der 
gør sig gældende  for unge  i forbindelse  med  over-
gangen  til erhvervsarbejde.  Udvalgets  konklusio-
ner bør offentliggøres  hurtigst  muligt. 
— Når  regionalfonden  yder  økonomisk  støtte  til 
udvidelse  eller  omlægning  af dksisterende  virk-
somheder,  samt  til skalbelse  af nye  virksomheder, 
hvor  resultatet  bliver  en forøgelse  af antallet  af 
arbejdstagere  eller  nyansættelser,  bør  der  med 
artikel  56 i EKSF-traktaten  som  forbillede  stilles 
krav  om,  at en bestemt  procentdel  alf de dispo-
nible  arbejdspladser  stilles  til rådighed  for  unge 
på under  25 år. 
— Det  europæiske  center  for erhvervsuddannelse  bør 
analysere  ungdomsarbejdsløsheden  og stille  kon-
krete  forslag  med  hen'blik  >på at forbedre  de unges 
erhvervsuddannelse  og  (beskæftigelsesmuligheder 
så meget  som  overhovedet  muligt. 
— Det  ville  være  ønskeligt,  at Den  europæiske  Social-
fond  samarbejdede  med  erhvervsuddannelsescen-
trene  i Fællesskabets  forskellige  lande. 
Disse  centre  bør  støttes  økonomisk,  såfremt  de 
nøje opfylder  de krav,  der  er stillet  med  hensyn 
til deres  opbygning  og virksomhed.  Disse  centre 
bør ligeledes  varetage  uddannelsesprogrammer 
samt  særlige  arbejdsløslhedsundersøgelser  og de 
beibov,  der  findes  blandt  de befolkningsgrupper, 
de har til opgave  at beskæftige  sig med. 
Det europæiske  Center  for  erhvervsuddannelse 
kunne  eventuelt  forestå  en koordinering  af disse 
centre  (ibl.a.  med  ihensyn  tiil udarbejdelse  af stil-
lingsbeskrivelser  og  standardiseret  uddannelses-
materiale  til de forskellige  medlemsstater). 
For øjeblikket  begrænser  Fondens  medvirken  sig 
udelukkende  til at yde  »godtgørelser«  (indtil  30 % 
eller som  det højeste  50 %) til gennemførelsen  af 
»særlige  programmer«  (prøve-  og forsøgsprojek-
ter). 
— For  at opnå  den  ønskelige  forbedring  af erhvervs-
vejledningen  må der  uddannes  erfivervsuddannel-
sesspecialister.  Den  europæiske  Socialfond  kunne 
anvendes  til uddannelse  aif disse  specialister  even-
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/9 
tuelt  med  medvirken  fra  de  oven/for  omtalte 
centre.  Kommissionen  ibør  overveje  at give  alle 
arbejdstagere  oplysninger  om Socialfonden. 
3.1.10.2.  På  nationalt  plan 
3.1.10.2.1.  Forbedret  orientering  om  fag-  og beskæf-
tigelsesmuligheder 
— Mere  intensiv  erhversorientering  inden  skoleaf-
slutningen  og samarbejde  mellem  skoler,  arbej,ds-
anvisningskontorer,  arbejdsgivere  og rådgivnings-
centre  om  de  studier,  der  skal  indføres  eller 
videreudbygges,  samt  bedre  rådgivningsservice 
for unge  på arbejdsanvisningskontorerne. 
— Oprettelse  eliler  udbygning  af eilbvervsforsknings-
institutter  og udnyttelse  af (forskningsresultaterne. 
— Reklamekampagne  om  de unges  muligheder  for 
vejledning  og bistand,  specielt  unge  arbejdsløse 
('bedre  oplysning  om  ledige  stillinger,  oprettelse 
af »stililingsbanker«,  opbygning  af et informa-
tionsmarked  med  bistand  fra  forskellige  ung-
domsorganisationer). 
— Informationskurser  for unge,  som  har  særlige  van-
skeligheder  ved  at påbegynde  eller  genoptage 
erhvervsarbejde  (kurser,  der sætter  de unge  i stand 
til bedre  at erhverve  kendslkab  til arbejdsmar-
kedet,  de faglige  ifothold  og de muligiheder,  de 
kan iforvente  i deres  fremtidige  stilling  afhængigt 
af uddannelsens  art og niveau;  i nært  samarbejde 
med socialrådgivere  og lærere  med  erhvervsvej-
ledning  som  fag);  de unge  bør  opmuntres  til at 
videreuddanne  sig for at få større  beskæftigelses-
muligheder. 
— Oprettelse  af skoler  'for  erhvervsvejledere.  I visse 
tilfælde  kunne  disse  tilsluttes  de i de forskellige 
medlemsstater  allerede  eksisterende  (eller  af EF 
anerkendte)  erihvervsuddannelsescentre. 
3.1.10.2.2.  Skabelse  af  arbejdspladser  og  uddan-
nelsessteder 
— Grunduddannelseskurser  for  unge,  som  ønsker 
at komme  i lære,  men  ikke  har  fundet  læreplads. 
— Grundlæggende  uddannelseskurser  for  unge,  som 
ikke  ønsker  en læreplads,  så at de derved  får  en 
grunduddannelse,  der  vil gøre  det  lettere  for dem 
at indpasses  i livet  på arbejdsmarkedet. 
— Særlige  kurser  for  unge  med  fysiske  og mentale 
handicaps,  der  ihar  svært  ved  at lære  (tilrettelagt 
under  hensyntagen  til deres  særlige  'behov). — Almen  erhvervsforberedelse  i de to sidste  skoleår 
og/eller  indførelse  af et ekstra  frivilligt  erhvervs-
forberedende  skoleår,  hvis  og i det  omfang  det 
viser  sig,  fagskolerne  ikke  slår  til. 
— Bevilling  af direkte  eller  indirekte  støtte  til 
arbejdsgivere,  som  opreoter  yderligere  arbejds-
pladser  eller  lærepladser  for unge  arbejdsløse. 
— Bistand  til unge,  som  må  tage  beskæftigelse  eller 
læreplads  uden  for deres  bopælsområde. 
3.1.10.2.3.  Sociale  foranstaltninger 
— De  unge  skal  omfattes  af en arbejdsløshedsfor-
sikringsordning,  uanset  om  de ihar  været  beskæf-
tiget,  inden  de blev  ledige,  såfremt  de går  ånd  på 
at følge  supplerende  faglige  kurser,  der  arrange-
res for dem. 
— Finansiel  støtte  til personer,  der  søger  arbejde 
uden  for  deres  bopælsområde  'genetablerings-
støtte). 
— Finansiel  støtte  til ungdomspensioner,  der  optager 
unge,  som  ikke  kan  få en passende  uddannelse 
eller  arbejdsplads  i deres  'bopælsområde. 
— Modtagelsesfaoiliteter  i de områder,  der  mod-
tager  et stort  antal  tilrejsende  unge. 
— Ungdomscentre  og  hobbyværksteder,  hvor  de 
unge  og unge  arbejdsløse  kan  tilbringe  fritiden 
med kulturelle,  sociale,  manuelle  og andre  beskræf-
tigelser,  der har  deres  interesse. 
3.2. ARBEJDSLØSHED  BLANDT  KVINDER 
3.2.1.  Antallet  af kvinder  ud af det  totale  antal  ar-
bejdsløse  er meget  stort  og varierer  fra  medlems-
stat til medlemsstat.  Forskellene  mellem  de enkelte 
medlemsstater  kan  til dels  forklares  med  de særlige 
træk  ved  de forskellige  landes  arbejdsløsihedsordnin-
ger. 
3.2.2.  Endvidere  er mange  kvinder  arbejdsløse,  selv 
om de ikke  er medtaget  i de officielle  ledighedstal. 
I mange  medlemsstater,  som  for  eksempel  i Irland, 
beregnes  arbejdsløsihedsitallene  på  grundlag  af de 
arbejdstagere,  der  søger  om  arbejdsløshedsunder-
støttelse,  og ikke  på grundlag  af de arbejdssøgende. 
Alene  i Den  tyske  Forbundsrepublik  blev  næsten 
250 000  kvinder  i fjor  ikke  medtaget  i ledighedstal-
lene,  da de ikke  længere  havde  ret til arbejdsløsheds-
understøttelse;  de fandt  det  endvidere  overflødigt  at 
Nr. C 56/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
lade sig registrere  som  arbejdssøgende  på arbejdsan-
visningskontorerne,  da der  ikke  var  arbejdspladser 
at få. (Bemærkning:  over  hele  Europa  ønsker  et sti-
gende  antal  gifte  kvinder  at komme  i arbejde,  og 
med undtagelse  af tre medlemsstater  udgør  de gifte 
kvinder  så meget  som  50 % eller  mere  af den  kvinde-
lige arbejdsstyrke). 
3.2.3.  Mange  kvinder  forlader  eller  er ganske  simpelt 
nødt  til at forlade  arbejdsstyrken,  når  de får familie-
forpligtelser  eller  mister  deres  beskæftigelse,  således 
som det  f.eks.  er tilfældet  i Italien.  Der  er endvidere 
fare 'for,  at den  traditionelle  tendens  til at besætte 
stillinger  med  mandlig  arbejdskraft  måske  vil tiltage 
i fællesskabslandene,  idet  statistikkerne  viser,  at 
kvinder  fortsat  betragtes  som  en reserve  af lejlig-
hedsvis  arbejdskraft.  Det  gælder  navnlig  de områder, 
hvor  både  mænd  og  kvinder  er beskæftigede.  Her 
afskediges  kvinderne  ofte  først. 
3.2.4.  Den  kritiske  situation  for  kvinderne  på 
arbejdsmarkedet  forstærkes  yderligere  derved,  at 
stadig  flere  kvinder  ihar  ønske  om  at gå ind  i et 
erihverv.  De betragter  i høj  grad  et arbejde  som  et 
incitament  og et middel  til at opnå  selvudfoldelse. 
De er derfor  ikke  længere  tilbøjelige  til at opgive 
deres  arbejde  permanent  eller  midlertidigt,  når  de 
gifter  sig eller  får  børn.  De  er begyndt  at betragte 
deres  situation  på arbejdsmarkedet  kritisk  og stiller 
sig det  spørgsmål,  hvorfor  de kun  har  adgang  til et 
begrænset  antal  erhverv. 
3.2.5.  Dette  behov  'blandt  kvinder  er der  imidlertid 
sat grænser  for,  'hvilket  ikke  udelukkende  skyldes  den 
almindelige  arbejdsmarkedssituation.  Grænserne  går 
også  igennem  det  såkaldte  »dobbelte«  arbejdsmarked 
i Fællesskabet,  hvor  mændene  Ihar  adgang  til langt 
flere  erhverv  end  kvinderne.  Dette  dobbelte  arbejds-
marked  burde  i så vid  udstrækning  som  muligt  af-
skaffes,  da det  gør  det  umuligt  for  kvinderne  at ud-
nytte  deres  kvalifikationer.  Der  skal  her  peges  på de 
erfaringer,  der navnlig  blev  gjort  under  de to verdens-
krige,  hvor  kvinder  i stort  antal  var  beskæftigede 
på arbejdspladser,  som  hidtil  havde  været  forbeholdt 
mændene,  navnlig  inden  for  sværindustrien.  Skønt 
kvinderne  klart  beviste,  at de var  i stand  til at klare 
disse  faglige  uddannelser  og disse  erhverv,  formåede 
den tidligere  opfattelse  af kvindens  rolle  atter  at 
gøre  sig gældende  efter  krigen. 
3.2.6.  Kvinders  beskæftigelse  er  af  ovennævnte 
grunde  koncentreret  omkring  visse  sektorer  og navn-
lig de sektorer,  hvor  der  ikke  kræves  nogen  omfat-tende  faguddannelse.  En nedgang  i beskæftigelsen 
inden  for  en sådan  sektor  rammer  derfor  kvinderne 
uforholdsmæssigt  hårdt. 
3.2.7.  Af  et statistisk  indsamlet  materiale  (se  tabel 
2 og 3 i bilaget)  fremgår  det,  at arbejdsløsheden 
i hovedparten  af tilfældene  for  kvinder  stiger  hurti-
gere end  arbejdsløsheden  ifor mænd.  Når  der  tidligere 
skete  forbedringer  i 'beskæftigelsessituationen,  kom 
det i hovedsagen  den  mandlige  aflbejdskraft  til gode, 
og det  er derfor  det  strukturelle  aspekt  ved  kvinders 
arbejdsløshed,  som  må  tages  op til nærmere  behand-
ling.  Statistikkerne  synes  at angive,  at arbejdsløshe-
den blandt  kvinder  er uforholdsmæssig  stor.  Den 
stiger  voldsommere  i de fleste  medlemslande  end  for 
mændenes  vedkommende  og har  endog  i Forbunds-
republikken  Tyskland  en  stigende  tendens,  skønt 
ledighedstallet  for  mænd  er gået  ned.  Således  var 
ledighedstallet  for mænd  i Forbundsrepublikken  f.eks. 
15,7 % lavere  i maj  1976  end  i maj  1975.  I den 
samme  periode  er der  blevet  6,9  % flere  ledige  kvin-
der. I Belgien  er antallet  af arbejdsløse  kvinder  vokset 
med 15,1  % i 1976,  mens  der  er tblevet  5,1  % flere 
arbejdsløse  mænd. 
3.2.8.  Kvinder  ihar  færre  chancer  for  at finde  en ar-
bejdsplads  end  mænd.  Dette  er der  mange  årsager 
til: 
— Kvindernes  rent  talmæssige  betydning  for erhverv-
slivet  kan  ikke  'bestrides.  Alligevel  eksisterer  der 
stadig  den  fordom,  at kvinder  ikke  fuldt  og helt 
går op  i deres  erhvervsarbejde,  da de er eller 
kan tænkes  at 'blive  hustruer  og mødre.  Denne 
fejlagtige  vurdering  udgør  en stor  hindring  for 
beskæftigelsen  aif kvinder  i krisetider. 
— Det  er normalt  faglært  arbejdskraft,  der  ønskes 
til de ledige  stillinger.  Forholdet  er imidlertid  det, 
at der  generelt  er langt  flere  ufaglærte  eller  til-
lærte  kvinder  end  mænd. 
— Det  er en gængs  og fejlagtig  opfattelse  at betragte 
kvindernes  indkomst  som  et supplement,  som 
ikke  er absolut  nødvendigt.  Den  moralske  forplig-
telse  til at tilbyde  kvinder  nye  arbejdspladser 
anses  derfor  ikke  som  bydende  nødvendig. 
— Det  er en gængs  og fejlagtig  opfattelse,  at kvinder 
ofte har  mindre  ret til godtgørelse  fra det offent-
lige -for  tabt  indkomst.  At skaffe  en arbejdsplads 
til en arbejdsløs  mand  forekommer  derfor  øko-
nomisk  set  ofte  fordelagtigere  end  at skaffe  en 
arbejdsløs  kvinde  arbejdsplads. 
— Kvindernes  arbejdsmuligheder  og deres  situation 
i almindelighed  er knyttet  til familiestrukturer  og 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/11 
de kollektive  faciliteter,  man  råder  over  i det 
samfund,  hun  lever  i. 
— På grund  af de familiemæssige  forpligtelser,  der 
traditionelt  påhviler  kvinden,  indskrænkes  hen-
des bevægelsesfrihed,  hvilket  bl.a.  medfører,  at 
'hun ofte  er ude  af stand  til at tage  arbejde  i en 
anden  by.  Især  den  omstændighed,  at børnepas-
ningsfaciliteter  (vuggestuer,  børndhaver,  dagpleje-
pladser  og fritidshjem)  ikke  forefindes  i tilstræk-
keligt  omfang  i nogen  af medlemsstaterne,  ind-
skrænker  navnlig  bevægelsesfriheden  (1). 
3.2.9.  Den  omstændighed,  at så mange  kvinder  er 
uden  beskæftigelse  i BF,  !har  til dato  kun  gjort  ringe 
indtryk  på den  of fen dige  mening.  Tanken  om,  at 
kvinderne  udgør  en  arbejdskraftreserve,  er stadig 
dybt  rodfæstet  i den  enkeltes  bevidsthed.  Herom 
vidner  den  omstændighed,  at ligestillingen  langt  fra 
er gennemført  i visse  .medlemsstater,  og at den  sociale 
lovgivning  i andre  medlemsstater  indeholder  grove 
ibrud  på princippet  om  lige  ret for mænd  og kvinder, 
for så vidt  angår  reglerne  om  arbejdsløshedsunder-
støttelse  til kvinder.  (Et  eksempel  fra  Irland:  mænd 
modtager  9,40  £ om  ugen  (fast  arbejdsløshedsunder-
støttelse),  mens  gifte  kvinder  kun  modtager  8,20  £. 
Kvinder  på under  16 år har  ikke  ret til arbejdsløs-
hedsunderstøttelse.  Kvinden  opnår  først  denne  ret, 
når hun  har  fået  52 socialforsikriingsstempler  (be-
skæftigelsesperiode  52 uger).  Mænd  skal  ikke  opfylde 
en tilsvarende  betingelse  for  at opnå  ret til arbejds-
løshedsunderstøttelse). 
3.2.10.  Det  indgroede  syn  på de kvindelige  arbejds-
tageres  særlige  rolle,  nemlig  at de udgør  en arbejds-
kraftreserve  og  en  supplerende  indtægtskilde  på 
familiens  budget,  har  uden  tvivl  bidraget  til, at ingen 
medlemsstat  på nuværende  tidspunkt  (har  indført  be-
skæfmgelsesskaibende  programmer  med  specielt  hen-
blik på arbejdsløse  kvinder. 
3.2.11.  Dette  Ibetyder,  at en EF-aktion  til fordel  for 
kviinder  fortjener  særlig  opmærksomhed,  selv  om den 
kun vil få en indirekte  virkning  på arbejdsløsheden 
blandt  kvinder. 
3.2.12.  De  foranstaltninger,  som  tidligere  (da  den 
økonomistke  situation  var  mindre  kritisk)  er blevet 
truffet  af medlemsstaterne  for  at lette  kvindens  til-
bagevenden  til arbejdsmarkedet,  er begrænset  til føl-
gende: 
0) EFT  nr. C 286  af 15. 12. 1975. 3.2.12.1.  Danmark 
Det danske  arbejdsministerium  er blevet  bistået  af 
en særligt  udpeget  'kvindebeskæftigelseskonsulent, 
men der  er ikke  blevet  indført  en særlig  lovgivning 
for kvinder. 
Arbejdsministeriet  har  oprettet  erhvervsvejlednings-
kurser  af to ugers  varighed  for  at informere  kvin-
derne  om  beskæftigelsesmulighederne  og sætte  dem 
i stand  til at deltage  i de orienterende  møder,  der 
hver  uge  foranstaltes  på arbejdsstedet,  på kontorer, 
på fabrikker  eller  i butikkerne.  Det  fremgår  af en 
undersøgelse  fra OEGD,  at 50 % af de kvinder,  der 
fulgte  de første  15  kurser,  fik  beskæftigelse  ved 
kursets  afslutning,  heraf  ca. 70 % på deltid. 
3.2.12.2.  Frankrig 
I Frankrig  har en privat  skole  med  tilskud  fra arbejds-
ministeriet  foranstaltet  et ni-måneders  dekidskurses, 
bl.a.  omfattende  aftenkurser  for  ældre  'kvinder.  Ele-
vernes  gennemsnitsalder  var  34 år, og der blev  under-
vist i fag af interesse  for kvinder,  der ønskede  adgang 
til funktionærstillinger  i offentlige  og private  virk-
somheders  administration. 
Den faglige  sammenslutning  for  voksenuddannelse 
søger  at give  et større  antal  kvinder  mulighed  for  at 
'komme  i erhvervspraktik;  adgang  til disse  praktik-
kurser  gives  i første  række  til enker,  der  ønsker  at 
vende  tilbage  til arbejdsmarkedet. 
3.2.12.3.  Forbundsrepublikken  Tyskland 
En særlig  afdeling  under  Forbundsrepublikkeins 
Arbejdskontor  står  til  rådighed  for  kvinder,  der 
ønsker  at vende  tilbage  til arbejdsmarkedet. 
Der gives  forskellige  muligheder  for  uddannelse,  her-
under  uddannelse  på arbejdspladsen,  genioplærings-
kurser  og faglig  videreuddannelse.  Af en undersøgelse 
fra slutningen  af juni  1976  alf 'kvinders  deltagelse  i de 
forskellige  videreuddannelsesforanstaltninger  under 
Forbundsrepublikkens  Arbejdskontor  fremgår  det,  at 
kun 34 519  af de ialt  148  666  deltagere  var  (kvinder. 
En af grundene  til, at så få kvinder  går  ind  i en ud-
dannelse,  ligger  i den  omstændighed,  at der  kun  til-
bydes  uddannelse  inden  for  et begrænset  antal  fag. 
Der gøres  stadig  ikke  noget  bevidst  forsøg  på at ud-
danne  kvinder  til de fag,  der  traditionelt  er forbe-
holdt  mænd. 
Nr. C 56/12 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
3.2.12.4.  Belgien 
I Belgien  har  arbejdsdirektoratet  foranstaltet  en lang 
række  erhvervsuddannelses'kurser,  hvoraf  nogle  har 
været  forbeholdt  »typis>ke«  kvindetfag,  mens  andre  har 
været  åbne  for både  mænd  og kvinder. 
3.2.12.5.  Italien 
På regionalt  plan  findes  der  forskellige  former  for 
uddannelseskurser,  hvortil  kvinder  har adgang  på lige 
fod med  mænd. 
3.2.12.6.  Nederlandene 
I Holland  er de  regionale  arbejdsformidlingskon-
torer  blevet  anmodet  om at forelægge  regeringen  sær-
lige programmer  for ansættelse  af kvinder: 
— Ordningen  vedrørende  midlertidig  beskæftigelse 
gælder  også  ifor  deltidsbeskæftigede  og kvinder, 
der ønsker  at vende  tilbage  til arbejdsmarkedet. 
— Lønsuppleringsordninger  og lønomkostningsstøt-
teordninger. 
3.2.12.7.  Andre  europæiske  lande  uden  for EF 
De erfaringer,  der  er gjort  i andre  europæiske  lande 
uden  for  EF,  kan  også  vække  til eftertanke.  Derfor 
er eksemplet  Sverige  blevet  vedføjet  som  bilag  2 (1). 
Oplysningerne  stammer  fra  officielle  publikationer 
om Sverige. 
3.2.13.  Henstillinger 
Generelt  kan  det  konstateres,  at mange  af forslagene 
med henblik  på mindskelse  af ungdomsarbejdsløs-
heden  også  gælder  for  arbejdsløsheden  blandt  kvin-
der, idet  der  — som  allerede  bemærket  — betfinder 
sig mange  unge  kvinder  blandt  de unge  arbejdsløse, 
som naturligvis  også  er omfattet  alf »arbejdsløsheden 
blandt  kvinder«.  Hvad  angår  bekæmpelsen  af ar-
bejdsløsheden  blandt  kvinder  og  ligestillingen,  er 
nødvendigheden  af at stille  de kvindelige  og mandlige 
arbejdstagere  på lige  fod  med  'hensyn  til de udgifter, 
der bæres  af arbejdsgiverne,  noget  helt  afgørende. 
Fællesskabet  og medlemsstaterne  må  drage  omsorg 
for, at arbejdsgiverne  får en mere  positiv  holdning  til 
kvinders  erhvervsarbejde  ved  at sørge  for,  at de ikke 
får pålagt  at bære  de yderligere  finansielle  byrder, 
der er forbundet  med  de særlige  aspeikter  ved  kvin-
dens  karriere. 
(*) Findes  ikke  i denne  tidende. 3.2.13.1.  På  EF-plan 
— Kommissionen  agter  i 1976  at forelægge  henstil-
linger  om  fremme  af en udbygning  a/f kvindelige 
arbejdstageres  praktiske,  erhvervsmæssige  videre-
uddannelse  og vil yderligere  fremsætte  forslag  om 
foranstaltninger,  som  skal  fjerne  den  'forskelsbe-
handling,  som  kvinder  udsættes  for inden  for den 
sociale  sikring.  I denne  forbindelse  viil også  diskri-
minerende  ordninger  inden  for arbejdsløshedsfor-
sikringssystemet  blive  taget  op; 
— EF-støtte  til erhvervsuddannelsescentre  med  sær-
lige kurser  for  kvinder,  der  agter  at søge  ud på 
arbejdsmarkedet  eller  at "vende  tilbage  til dette; 
— Det  europæiske  center  for erhvervsuddannelse  bør 
analysere  kvindens  arbejdsløshed  og stille  kon-
krete  forslag  med  henblik  på at forbedre  kvin-
dernes  erhvervsuddannelse  og  beskæftigelses-
muligheder  så meget  som  overhovedet  muligt; 
— Når  regionalfonden  yder  økonomislk  støtte  til 
udvidelse  eller  omlægning  aif eksisterende  virk-
somheder,  hvor  resultatet  bliver  en forøgelse  af 
antallet  af arbejdstagere  eller  nyansættelser,  bør 
der med  artikel  56 i EKSF-traiktaten  som  forbil-
lede stilles  krav  om,  at en bestemt  procentdel  af 
de disponible  arbejdspladser  stilles  tiil rådigflbed 
for kvinder. 
3.2.13.2.  På  nationalt  plan 
3.2.13.3.  Bedre  orientering  om  fag-  og beskæftigel-
sesmuligheder 
— Offentlige  oplysningskampagner  ledsaget  af vej-
lednings-  og rådgivningsforanstaltninger  for  at 
lette  kvinders  adgang  til nye  fag  og ansvarsom-
råder  (positive  (foranstaltninger;  en udvidelse  af 
beskæftigelsesmulighederne  for kvinder); 
— Samarbejde  mellem  skoler,  arbejdsformidlings-
kontorer  og  arbejdsgivere,  således  at pigerne 
gøres  opmærksomme  på de eksisterende  beskæf-
tigelsesmuligheder  (ud  over  de traditionelle  kvin-
defa'g),  mens  de endnu  går i skole; 
— Indførelse  af blandede  klasser  eller  i det mindste 
ensartede  læse  og timeplaner  for piger  og drenge; 
— Særlig  bistand  til kvinder  inden  for  rammerne  af 
arbejdsformidling  og erhvervsvejledning  (indivi-
duel vejledning); 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/13 
— Erhvervsvejledning  og informa'tionskurser  via me-
dierne  på tidspunkter,  som  passer  de  hjemme-
gående  kvinder  (skole-TV;  åbne  universiteter); 
— »Orienterende  virksomhedsbesøg«,  hvor  kvinder 
får lejlighed  til at se forskellige  faig  blive  udøvet 
i praksis  på en fabrik  eller  en virksomhed.  Om 
nødvendigt  må deltagerne  i disse  besøg  have  deres 
rejseudgifter  og løntaib  dæføket  af det  offentlige; 
— En  kvindehåndbog  i arbejdsmarkedsforhold, 
hvori  de forskellige  muligheder  for  at vende  til-
bage  til arbejdsmarkedet  og de eksisterende,  utra-
ditionelle  beskæftigelsesmuligheder  bliver  beskre-
vet (håndbogen  kunne  indeholde  fortegnelser 
over  erhvervsvejledningsorganer,  beskæftigelses-
organisationer,  regeringsinstanser,  kvindecentre 
samt  uddannelsesmuligheder  for kvinder). 
3.2.13.4.  Skabelse  af  arbejdspladser  og  uddannels-
steder 
— Tilrettelægning  og/eller  udbygning  af genoplæ-
ringskurser,  evt.  pr.  korrespondence,  ag af kort-
varige  uddannelseskurser  for  kvinder,  der  ønsker 
at vende  tilbage  til arbejdsmarkedet. 
— Økonomisk  støtte  til arbejdsgivere,  som  skaber 
arbejdspladser  eller  uddannelsessteder  for  arbejds-
løse kvinder. 
— Indførelse  af permanente  uddannelseskurser  for 
kvinder,  hvor  disse  hele  året  igennem  får  mulig-
hed for  at stifte  bekendtskab  med  forskellige  fag, 
og især  med  aktiviteter,  der  ikke  hører  til de 
traditionelle  kvindefag. 
3.2.13.5.  Sociale  foranstaltninger 
— Forbedring  af  børnepasningsmulighederne  for 
kvinder  med  familiemæssige  forpligtelser,  der 
ønsker  erhvervsuddannelse  og  beskæftigelse  (i 
økonomiske  krisetider  er der  risiko  for,  at de of-
fentlige  investeringer  i børnepasningsfaciliteter 
nedskæres  uden  tanke  for,  hvad  dette  kan  betyde 
for de erhvervsaktive  kvinder). 
— Ligestilling  af mænd  og kvinder  får så vidt  angår 
uddannelsesstøtte. 
— Psykologisk  og  socialpædagogisk  rådgivning  på 
arbejdsformidlings-  og  erhvervsvejledningskon-
torerne  samt  i firmaer,  der  ansætter  kvinder,  som 
har holdt  pause  i erhvervsarbejdet. 
— Fuld  ligestilling  i arbejdsløshedsforsikringsordnin-
gerne  og  i behandlingen  på  arbejdsformidlings-
kontorerne. 
— arbejdstagerne  skal  have  bedre  mulighed  for  at 
opfylde  deres  familimæssige  forpligtelser: a) mulighed  for  deltidsarbejde  eller  tidsmæssigt 
begrænsede  arbejdskontrakter,  uden  at disse 
muligheder  medfører  forskelsbehandling  med 
hensyn  til aflønning  og social  sikkerhed; 
b) indførelse  alf glidende  og fleksibel  arbejdstid, 
når tilrettelægningen  af arbejdet  tillader  det; 
c) prioritering  af en forkortelse  af den  daglige  og 
ugentlige  arbejdstid  inden  for  rammerne  af 
den påtænkte,  generelle  arbejdstidsnedsættelse; 
— mulighed  for  barselsorlov  for  såvel  kvinder  som 
mænd  samt  orlov,  mens  børnene  er små; 
— foranstaltninger  med  sigte  på,  at mandlige  og 
kvindelige  arbejdstagere  stilles  på lige  fod  med 
hensyn  til de reelle  løn-  og sociale  omlkostninger, 
der bæres  af arbejdsgiverne. 
3.3. ARBEJDSLØSHEDEN  BLANDT  ÆLDRE  AR-
BEJDSTAGERE 
Indledningsvis  skal  det  understreges,  at de  foran-
staltninger,  som  med  de nuværende  økonomiske  for-
hold  og strukturer  er truffet  eller  skal  træffes  til 
fremme  af beskæftigelsen  blandt  unge,  hyppigt  kan 
lægge  sig  hindrende  i vejen  for  de foranstaltninger, 
der træffes  for  at belkæmpe  arbejdsløsheden  blandt 
ældre  arbejdstagere.  Foranstaltningerne  på  dette 
punkt  bør  derfor  i så vid  udstrækning  som  muligt 
fortrinsvis  henlægges  til områder,  hvor  der  ikke  eller 
kun i ringe  omfang  er en konflikt  mellem  de  to 
persongruppers  interesser,  eller  hvor  de  tværtimod 
til en vis  grad  falder  sammen  (f.éks.  kan  man  lade 
de unge  nyde  godt  af de ældre  arbejdstageres  faglige 
erfaringer). 
3.3.1.  Opgørelserne  over  arbejdsløsheden  blandt 
ældre  arbejdstagere  hører  til de mindst  udtømmende. 
Det skyldes  hovedsagelig,  at udtrykket  »ældre  ar-
bejdstagere«  bliver  meget  uensartet  defineret. 
3.3.2.  Om  arbejdsløse  i aldersgruppen  40—50  år har 
mulighed  for  at finde  ny  beskæftigelse,  afhænger 
utvivlsomt  i høj grad  af de pågældendes  faglige  kvali-
fikationer.  En  god  erhvervsuddannelse  i ungdoms-
årene  forbedrer  på afgørende  vis  chancerne  for  at 
finde  ny beskæftigelse.  Selv  om  man  tager  den  tek-
niske  udvikling  i betragtning,  som  kan  ændre  et fag 
meget  og bringer  nye  krav  med  sig,  står  dette  stadig 
ved magt.  Nødvendigheden  af en livslang  lærepræces 
bør stedse  fremhæves,  så erkendelsen  heraf  ikke  kom-
mer for sent,  som  det  desværre  undertiden  er tilfældet 
hos ældre  arbejdsløse. 
Nr. C 56/14 De Europatiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
3.3.3.  Man  kan  ligeledes  konstatere,  at især  ældre  ar-
bejdstagere  ikke  i tilstrækkelig  grad  er orienteret  am, 
hvilke  færdigheder  <og  omstillinger,  som  må  opnås 
eller  foretages,  før  man  er rustet  mod  arbejdslivets 
omskiftelser. 
3.3.4.  Endvidere  er udbuddet  alf videreuddannelses-
kurser  for  ringe,  og arbejdstagerne  opmuntres  ikke 
i tilstrækkelig  grad  til at følge  disse  kurser.  . 
3.3.5.  Ældre  arbejdstagere  undervurderer  undertiden 
risikoen  for,  at de skal  miste  deres  arbejde.  Dette 
gør de i bevidstheden  om,  at lovgivningsmagten  og 
fagforeningerne  bestræber  sig  på at sikre  en bedre 
beskyttelse  mod  afskedigelser  og samtidig  at indføre 
en omfattende  social  sikring  i tilfælde  af afskedigelse. 
Sådanne  foranstaltninger  er imidlertid  langt  fra  al-
mindeligt  gældende. 
3.3.6.  Lige  så tydeligt  er det,  at arbejdsgiverne  på 
mange  områder  er tilbøjelige  til at ansætte  yngre  og 
eventuelt  mere  kvalificerede  arbejdstagere,  specielt 
når stillingerne  og kravene  til disse  er inde  i en ud-
viklingsperiode.  Selv  når  denne  udvikling  ikke  med-
fører  afskedigelser,  indebærer  den  ofte  ringere  stillin-
ger eller  førtidspensionering.  Disse  to foranstaltnin-
ger rammer  de ældre  arbejdstagere  meget  hårdt,  fordi 
det begrænser  deres  personlige  udfoldelsesmuligheder 
og det har en afgørende  og varig  indvirkning  på selv-
tilliden.  Som  enhver  ved,  får  de psykologiske  kon-
sekvenser  heraf  ofte  alvorlige  helbredsmæssige  følger. 
3.3.7.  Nationale  foranstaltninger  for  at begrænse 
arbejdsløsheden  blandt  ældre  arbejdstagere 
3.3.7.1.  Italien 
I Italien  har  »Instituto  Nazionale  di riposo  e cura 
per anziani«  (det  nationale  institut  for  pension  og 
alderdomsforsorg)  udiført  et værdifuldt  arbejde,  idet 
det har  foretaget  undersøgelser  alf den  relevente 
aldersgruppe,  der  omfatter  personer  på over  50 år. 
Der foretages  for tiden  undersøgelser  af denne  grup-
pes adfærd  set i lyset  af dens  materielle,  kulturelle  og 
undervisningsmæssige  bethov,  alf dens  potentielle  og 
faktiske  isolation  i arbejdslivet  og af de problemer, 
som de pågældende  personer  konfronteres  med,  når 
de når  pensionsalderen.  Desuden  foranstalter  for-
skellige  institutter  omskolingskurser  inden  for mange 
brancher  og i mange  områder. 3.3.7.2.  Det  forenede  Kongerige 
Man  har  drøftet  muligheden  af at inddrage  ældre 
arbejdstagere  i oprettelsen  og driften  af særlige  kul-
turcentre  (vejledning  af unge  arbejdstagere  ved  ældre 
arbejdstagere  inden  for  særlige  arbejdsområder,  så-
ledes  at den  ældre  arbejdstager  får til opgave  at lette 
de unges  erfivervsintegration). 
3.3.7.3.  Nederlandene 
I visse  medlemsstater,  som  f.eks.  i Nederlandene, 
eksperimenteres  der  for  tiden  med  særlige  projekter, 
der tager  sigte  på  førtidspensionering  af ældre 
arbejdstagere  (undervisningssektoren,  byggefagene). 
3.3.7.4.  Belgien 
I Belgien  kan  mandlige  arbejdstagere  søge  om  at 
blive  pensioneret,  når de er 60, og kvindelige  arbejds-
tagere,  når  de er 55,  hvorefter  de har  krav  på løn-
godtgørelse  på grund  af arbejdsløshed,  indtil  de når 
den normale  pensionsalder.  Det  samme  gælder,  hvis 
arbejdstagere  i denne  aldersgruppe  afskediges. 
Denne  ordning  er indført  med  det  udtrykkelige  for-
mål at sikre  de unge  arbejdstagere  arbejdspladser 
eller at besætte  en således  frigjort  arbejdsplads  med 
unge  arbejdstagere. 
3.3.7.5.  Forbundsrepublikken  Tyskland 
Der findes  en særlig  lov om beskyttelse  af ældre  an-
satte  mod  afskedigelse,  som  — gradueret  efter  alder 
og beskæfitigelsesstéd  — fastsætter  længere  opsigelses-
frister,  såfremt  opsigelsen  foretages  af arbejdsgiveren. 
Også  den  almindelige  lov om beskyttelse  mod  afske-
digelse  fastsætter,  at der  ved  for  virksomheden  nød-
vendige  afskedigelser  skal  tages  hensyn  til arbejds-
tagernes  sociale  forhold,  og således  også  deres  alder. 
Desuden  findes  der  mange  kollektive  overenskom-
ster, hvori  der  er truffet  aftale,  om at ældre  arbejds-
tagere  ikke  kan  afskediges. 
3.3.7.6.  Frankrig 
Der er forskellige  måder,  hvonpå  ledigheden  blandt 
ældre  kan  nedbringes;  dels  har  man  »indkomstsik-
ringen«  under  UNEDIC-ordningen,  hvor  arbejds-
tagere  på over  60 år, der  er blevet  afskediget  af øko-
nomiske  årsager,  kan  oppebære  70 % af deres  tidli-
gere løn indtil  det 65. år, og dels  yder  den  nationale 
beskæftigelsesfond  særlige  tilskud. 
7. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 56/15 
Desuden  er der  netop  blevet  vedtaget  en lov  om 
nedsættelse  af pensionsalderen  til 60 år for visse  grup-
per af arbejdstagere  med  manuel  beskæftigelse  (skifte-
holdsarbejde,  samlebåndsarbejde  og  arbejde  under 
vanskelige  forhold)  samt  for  kvinder,  der  har  opdra-
get tre børn,  og som  har  haft  manuelt  arbejde  i fem 
år. — Regelmæssig  »lin'foirmationstjeneste«  for ældre  ar-
bejdstagere  for  at holde  disse  orienteret  om  be-
skæftigelsestendenserne  og udviklingen  i de enkelte 
fag og for at give  dem  en række  alternative  valg-
muligheder,  når  de nærmer  sig  pensionalderen; 
— regelmæssig  og ajourført  orientering  om  mulig-
hederne  for at ophøre  med  erhvervsarbejdet. 
3.3.8.  Henstillinger 
3.3.8.1.  På EF-plan 
— I det  arbejdsmarkedsmæssige  og  sociale  hand-
lingsprogram  blev  de ældre  arbejdstageres  pro-
blemer  betragtet  som  et a'f de vigtigste  spørgsmål 
på grund  a>f de såvel  psykologiske  som  økono-
miske  konsekvenser  af den  ustabile  arbejdskraft-
politik  i Europa.  Denne  begrundelse  er rigtig, 
selv om  problemet  rækker  videre  end  som  så. 
De psykiske  skader,  som  opstår,  når  ældre  ar-
bejdstagere  degraderes  eller  afskediges  under  den 
nuværende  økonomiske  krise  er blevet  overset 
på europæisk  plan.  Kommissionens  tjenestegrene 
burde  omgående  igangsætte  et handlingsprogram 
for ældre  arbejdstagere,  i hvilken  deres  sociale  og 
økonomiske  situationen  i Europa  analyseres,  og i 
hvilken  medlemsstaterne  får  anbefalet  særlige 
foranstaltninger  med  henblik  på indførelsen  af 
fleksible  pensionerings-  og pensionsordninger  og 
med henblik  på at give  den  ældre  arbejdstager 
personlige  valgmuligheder. 
— anvendelse  af Den  europæiske  Socialfond  til f.eks. 
forbedring  af omskolings-  og uddannelsesmulig-
hederne  og med  hensyn  til nødvendigheden  af 
at oprette  intensive  lynkurser,  der  skal  give  ældre 
arbejdstagere  mulighed  'for  at omstille  sig og lære 
et nyt fag. 
— når  regionalfonden  yder  økonomisk  støtte  til ud-
videlse  eller  omlægning  af eksisterende  virksom-
heder,  hvor  resultatet  'bliver  en forøgelse  af an-
tallet  af arbejdstagere  eller  nyansættelser,  bør  der 
med artikel  56 .i EKSF-traktaten  som  forbillede 
stilles  krav  om,  at en bestemt  procentdel  af de 
disponible  arbejdspladser  stilles  til rådighed  for 
ældre  arbejdstagere. 
3.3.8.2.  På nationalt  plan 
3.3.8.2.1.  Bedre  orientering  om  fag-  og beskæftigel-
sesmuligheder 
— Bedre  orientering  om  beskæftigelses  udviklingen 
og om  de tekniske  og organisatoriske  ændringer, 
som de enkelte  fag undergår. 3.3.8.2.2.  Skabelse  af arbejdspladser  og  omskolings-
steder 
— Forbedring  af mulighederne  for  »permanent  vi-
dereuddannelse«  med  hovedvægten  på  livslang 
uddannelse  og fleksibilitet  (dette  arbejde  vare-
tages  i et vist  omfang  af OECD,  UNESCO  og 
ILO); 
— særlige  programmer  til fremme  af beskæftigelsen, 
hvor  ældre  arbejdstagere  kan  bidrage  med  deres 
arbejds-  og livserfaringer  — specielt  til gavn  for 
unge  arbejdstagere  — således  at de kan  opret-
holde  deres  'hidtidige  soaiale  niveau  ; 
— særlige  lynuddannelseskurser  'for  ældre  arbejdsta-
gere,  hvor  der  tages  fuldt  hensyn  til disses  hidti-
dige erhvervserfaringer; 
— direkte  eller  indirekte  støtte  til 'virksomheder,  der 
ansætter  ældre  arbejdstagere; 
— direkte  eller  indirekte  støtte  til institutioner,  som 
gennemfører  uddannelses-  og  omskolingskurser 
eller  andre  aktiviteter  til fordel  for ældre  arbejds-
tagere,  naturligvis  på betingelse  a'f,  at kurserne 
opfylder  visse  kvalitetskrav. 
3.3.8.2.3.  Sociale  foranstaltninger 
— Udbygning  af aldersforskningen; 
— revision  og,  i så vid  udstrækning  som  muligt, 
fjernelse  af øvre  aldersgrænser  ved  ansættelser 
i den  private  og den  offentlige  sektor; 
— udvidet  anvendelse  af »fleksibel  pensionering«  og 
pensionsordninger  (mulighed  for  førtidspensione-
ring samt  midlertidig  eller  delvis  pensionering; 
mulighed  for  at pensionister  kan  vende  tilbage 
til arbejdsmarkedet); 
— vejledning  og bistand  ved  integreringen  af ældre 
arbejdstagere,  der ønsker  at blive  omskolede; 
Nr. C 56/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 7. 3. 77 
— fleksible  arbejdstider  og ferier  samt  deltids-  og 
midlertidigt  arbejde,  når  ældre  arbejdstagere  må 
tage hensyn  til særlige  faiktorer  eller  har  særlige 
ønsker,  såfremt  dette  er organisatorisk  muligt. 
3.4. KONKLUSIONER 
3.4.1.  Den  arbejdsløshed,  der — om  end  i forskelligt 
omfang  — kan  konstateres  i samtlige  EF's  medlems-
stater,  rammer  i særlig  grad  unge  samt  kvindelige  og 
ældre  arbejdstagere.  Programmer,  der  tager  sigte  på 
alle arbejdstagere,  gælder  agså  for  (disse  grupper.  De 
er imidlertid  ikke  tilstrækkelige  og må suppleres  med 
specifikke  foranstaltninger. 
3.4.2.  Hovedvægten  i de specifikke  programmer  må 
lægges  på beskæftigelsesfremmende  foranstaltninger, 
da man  ellers  risikerer,  at løsningen  på én gruppes 
problemer  kommer  til at ramme  en aniden  af de her 
omtalte  grupper. 
3.4.3.  For  de  unges  vedkommende  eksisterer  så-
danne  programmer  allerede  i visse  medlemsstater. 
Når det  gælder  kvinder  og ældre  arbejdstagere,  kan 
der i bedste  fald  konstateres  udkast  hertil  i nogle 
medlemsstater. 
3.4.4.  Uddannelses-  og  omskolingsniveauet  må 
hæves  og tilpasses  såvel  kvantitativt  som  kvalitativt, 
da ufaglærte  og tillærte  arbejdstagere  udgør  en stor 
procentdel  af de arbejdsløse,  mens  der  i mange  til-
fælde  stadig  er behov  for faglært  arbejdskraft. 
3.4.5.  Som  endnu  en grund  til at hæve  uddannelses-
niveauet  kan  anføres,  at det råstoffattige  Europa  i sin 
udvikling  i stigende  grad  bliver  afhængigt  af velud-
dannede  fagfolk.  De arbejdstagere,  som  i dag  ikke  får 
en god,  fremtidsorienteret  uddannelse,  vil erhvervs-
livet  muligvis  allerede  komme  til at mangle  om få år. 
3.4.6.  Fordommene  mod  kvinder  og ældre  arbejds-
tagere  må  udryddes,  for  det  første  fordi  Europa har brug  for disse  menneskers  intelligens  og erfaring, 
og for  det  andet  fondi  såvel  kvinder  som  ældre 
arbejdstagere  gennem  erhvervsarbejde  kan  bekræfte 
og hævde  deres  personlige  identitet. 
3.4.7.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  stiller  for-
slag om  foranstaltning  på såvel  EF-plan  (Kommis-
sionen)  som  nationalt  plan. 
3.4.8.  På  EF-plan  forventer  Udvalget  at Kommissio-
nen snarest  fremsætter  de forslag,  der allerede  er be-
budet,  og hvori  ,de unge,  kvindelige  samt  ældre  ar-
bejdstageres  problemer  tages  oip.  I denne  forbindelse 
konstaterer  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg,  at 
blandt  de ovennævnte  grupper  er de ældre  arbejds-
tagere  indtil  nu blevet  tillagt  den  ringeste  betydning 
af Kommissionen. 
3.4.9.  Desuden  udtrykker  Udvalget  ønske  om,  at 
Socialfondens  midler  især  bliver  anvendt  på de grup-
per, der er nævnt  i dette  dokument. 
3.4.10.  På  nationalt  plan  drejer  det  sig  ifølge  Ud-
valget  for  alle  de tre her  nævnte  gruppers  vedkom-
mende  om  en forbedret  orientering  om  fag-  og be-
skæftigelsesmuligheder,  om  skabelse  af arbejdsplad-
ser og uddannelses-  hhv.  omskolingssteder  samt  om 
en lang  række  sociale  foranstaltninger,  der !kan  skabe 
bedre  forudsætninger  for  uddannelse  eller  beslkæfti-
gelse  .af unge,  kvindelige  eller  ældre  arbejdstagere. 
3.4.11.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at det  er sam-
fundets  opgave  at finansiere  disse  nødvendige  sociale 
foranstaltninger.  Det  finder  det  ikke  hensigtsmæssigt 
at skubbe  disse  udgifter  over  på  arbejdsgiverne. 
Bruxelles,  den  25. november  1976. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg