2009
FORVALTNINGEN 
AF GALILEO PROGRAMMET 
I UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASENDEN EUROPÆISKE 
REVISIONSRET
Særberetning  nr. 7
DA
ISSN 1831-0796

FORVALTNINGEN 
AF GALILEOPROGRAMMET I UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASENSærberetning  nr. 7   2009
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET(artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen2
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET
12, rue Alcide De Gasperi
1615 Luxembourg
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-45410
Fax +352 4398-46410
E-post: euraud@eca.europa.eu
Internet: http://www.eca.europa.eu
Særberetning nr. 7   2009
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)
Bibliografiske data findes bagest i denne publikationLuxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 2009ISBN 978-92-9207-313-8doi: 10.2865/41118
© De Europæiske Fællesskaber, 2009
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Printed in Belgium
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen3
INDHOLD
Punkt
 AKRONYMER
I-XII  RESUMÉ
1-2 INDLEDNING
3-29  GALILEOS HISTORIE
3-8  STARTEN (FØR 1999)
9-12  DEFINITION (1999-2002)
13-26  UDVIKLING OG VALIDERING UNDER GJU (2003-2006)
27-29  UDVIKLING OG VALIDERING EFTER GJU (SIDEN 2006)
30-33  REVISIONENS OMFANG OG REVISIONSMETODE
34-74  BEMÆRKNINGER
35-42  KONCESSIONSFORHANDLINGERNE GAV IKKE RESULTAT
43-50  AKTIVITETERNE VEDRØRENDE TEKNOLOGISK UDVIKLING VAR FORSINKEDE OG OVERSKRED BUDGETTET
51-57  FTU-AKTIVITETERNE VAR KUN I BEGRÆNSET GRAD BRUGBARE
58-65  INTEGRATIONEN AF EGNOS ER KUN DELVIST LYKKEDES
66-74  UTILSTRÆKKELIG OFFENTLIG STYRING AF PROGRAMMET
75-86  KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER
 BILAG I — DEN EUROPÆISKE RUMORGANISATION
 BILAG II — EGNOS: FAKTA, TAL OG EKSEMPLER
 BILAG III — INTERNATIONALT SAMARBEJDE OM GALILEO BILAG IV —  DE KRITERIER, SOM REVISIONSRETTEN HAR ANVENDT TIL VURDERING AF DEN OFFENTLIGE 
FORVALTNING AF GALILEOS KONCESSIONSPROCES, MED ET RESUMÉ AF VURDERINGEN
 BILAG V — GLOSSAR OVER TERMER BRUGT I DENNE BERETNING
 KOMMISSIONENS SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen4
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen5
AKRONYMER
ARTES  Advanced Research in Telecommunications Systems — Program for avanceret 
forskning i telekommunikationssystemer
BNP  Bruttonationalprodukt
CNES  Centre National d’Etudes Spatiales — Det franske rumforskningscenter
CS Kommercielle tjenester
EF De Europæiske Fællesskaber
Egnos  European Geostationary Navigation Overlay Service — Den europæiske 
geostationære navigations-overlay-tjeneste
EOIG  Egnos’ operatør- og infrastrukturgruppe
ESA  Den Europæiske Rumorganisation
FTI Fælles teknologiinitiativ
FTU  Forskning og teknologisk udvikling
GCC  Galileo’s overvågningscenter
GCS  Ground Control Segment — Jordkontrolsegment
GIOVE  Galileo In-Orbit Validation Element — Validering af systemet i kredsløb
GJU  Fællesforetagendet Galileo
GMS  Ground Mission Segment — Jordsegment
GNSS  Global Navigation Satellite System — Globalt satellitnavigationssystem
GPS  GPS-lokaliseringssystem
GSA  Den Europæiske GNSS-tilsynsmyndighed
GSTB  Galileo System Test Bed
HoT  Heads of Terms — Principaftale
INTOSAI  Den Internationale Organisation af Øverste Revisionsmyndigheder
IOV  In-Orbit-Validation
NRSCC  National Remote Sensing Centre i Kina
OPP  Offentlig-privat partnerskab
OS Åben tjeneste
PB-Nav  Programme Board on Satellite Navigation
PFI Private finance initiative — PFI-model
PRS  Public Regulated Service — Statsreguleret tjeneste
PwC  PricewaterhouseCoopers
RP6  Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation (2002-2006)
SAR  Search and Rescue — Eftersøgnings- og redningsaktioner/-tjeneste
SESAR  Single European Sky ATM Research — ATM-forskning i forbindelse med det fælles 
europæiske luftrum
SoL  Safety of Life Service — Livskritisk tjeneste
TEN-T  Transeuropæisk transportnet
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen6
RESUMÉ
I.
Egnos- og Galileoprogrammerne blev igang-
sat i midten af 1990’erne med det sigte at  
etablere et europæisk globalt satellitnavi-
gationssystem (GNSS). Egnos er et regio-
nalt satellitbaseret forstærkningssystem  
for Europa, som forbedrer de signaler, der  modtages fra eksisterende satellitnavigati-
onssystemer som f.eks. GPS. Galileo er for  
tiden under udvikling som Europas globale 
satellitnavigationssystem.
II.
Til forvaltningen af Galileoprogrammets  
udviklings- og valideringsfase oprettede  Europa-Kommissionen og Den Europæiske  Rumorganisation (ESA) en særlig struk-
tur, Fællesforetagendet Galileo (GJU), som 
var aktivt fra september 2003 til udgan-gen af 2006. I 2007 blev GJU’s aktiviteter  
overført til GNSS-tilsynsmyndigheden, et  
fællesskabsagentur.
III.
Galileoprogrammet var det første af sin art i flere henseender: Det var det første tætte samarbejde mellem ESA og Kommissio-
nen om et så stort rumprogram, det første 
industrielle program, der skulle forvaltes  
på europæisk plan, og første gang Kom-
missionen skulle indgå i et offentlig-privat partnerskab.IV.
Koncessionsforhandlingerne med den pri-vate sektor gik i stå i begyndelsen af 2007, 
og Parlamentet og Rådet besluttede at  
omlægge programmet i efteråret 2007. Den 
teknologiske udvikling er blevet sat fem  
år tilbage. Ved udgangen af 2008 var der  ikke blevet opsendt nogen operationelle  
satellitter, og omkostningsoverslagene for 
udviklings- og valideringsfasen er næsten  
fordoblet, fra oprindelig 1,1 til 2,1 milliard euro. Rettens revision vedrørende Galileo-programmets udviklings- og valideringsfase 
var en undersøgelse af:
hvilke faktorer der kunne forklare, hvor- i) 
for koncessionsprocessen gik galt
hvilke faktorer der kunne forklare de  ii) 
konstaterede forsinkelser med hensyn til 
den teknologiske udvikling og de dertil 
knyttede omkostningsoverskridelser
i hvor høj grad udgifterne til forsknings- iii) 
og udviklingsaktiviteter har været til  
gavn for Galileoprogrammet
hvor godt GJU havde integreret Egnos  iv) 
i Galileo
om Galileoprogrammet blev styret  v) 
tilstrækkeligt.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen7
V.
Retten konkluderede, at udviklings- og vali-
deringsfasen ikke blev forvaltet godt nok.  
Galileoprogrammet fik problemer på forskel-
lige planer:
GJU var ikke en stærk programforvalter, i) 
og denne rolle blev ikke tildelt noget  andet organ. Foretagendet opfyldte ikke hovedparten af sine mål — hvad der  imidlertid skyldtes faktorer, som GJU for en stor del ikke havde kontrol over
Programmet manglede en stærk strate- ii) 
gisk sponsor og tilsynsførende: Kommis-sionen ledede ikke programmet aktivt og søsatte det uden en rorgænger
Medlemsstaterne havde forskellige  iii) 
forventninger til programmet og greb  
derfor ind for at tilgodese deres natio-
nale industrier og forsinkede beslutnin-
gerne. De deraf følgende kompromiser  
gav problemer med implementerin-
gen, forsinkelser og i sidste ende  
omkostningsoverskridelser.
VI.
OPP’et var ikke forberedt og udformet godt 
nok. Derfor blev GJU nødt til at forhandle sig 
frem til et OPP, som var urealistisk.
VII.
GJU’s overvågning af aktiviteterne ved-
rørende den teknologiske udvikling blev  
begrænset alvorligt af ledelsesmæssige  
spørgsmål, et ufuldstændigt budget, for-
sinkelser og den industrielle organisation  i udviklings- og valideringsfasen.RESUMÉ
VIII.
Afbrydelser, sjette rammeprograms (RP6’)  uegnethed til at finansiere markedsudvik-
lingsaktiviteter, fraværet af en dækkende  
metode til markedsudvikling og forsinkelser 
kan forklare, hvorfor Galileos FTU-resultater 
kun i begrænset grad var brugbare.
IX.
Integrationen af Egnos i Galileo lykkedes kun 
delvist, fordi GJU’s mandat ikke var klart,  afgørelsen om at inkludere Egnos i kon-cessionsforhandlingerne forsinkede gen-
nemførelsen af Egnossprogrammet, Egnos’ institutionelle rammer ikke var klare, og  fordi GJU kun gjorde lidt for at udvikle mar-kedet for Egnos.
X.
Styringen af programmet var utilstrækkelig. 
Fordelingen af roller mellem de parter, der 
er involveret i programmets udviklings- og 
valideringsfase (EU- og ESA-medlemssta-
terne, Kommissionen, GJU og ESA) var ikke 
klart defineret. Kommissionen udviste ikke 
tilstrækkeligt lederskab med hensyn til at  udvikle og forvalte Galileo.
XI.
Omlægningen af Egnos- og Galileoprogram-merne fra midten af 2007 kan kun lykkes,  hvis Kommissionen styrker sin forvaltning  
betydeligt. Denne beretning indeholder en 
række anbefalinger, som skal hjælpe Kom-
missionen med at udføre denne opgave.
XII.
Hvis EU beslutter at engagere sig i andre  store infrastrukturprogrammer, er Kommis-sionen nødt til at sikre, at den har adgang til de relevante forvaltningsredskaber.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen8
INDLEDNING
 1.  Emnet for denne revisionsberetning er Den Europæiske Unions engage-
ment i satellitnavigation i perioden 2003-2006.
 2.  Den Europæiske Unions politik for satellitnavigation omfatter to pro-
grammer: Egnos1 og Galileo.
Egnos er et regionalt system for Europa, der kontrollerer og korri- a) 
gerer de signaler fra eksisterende satellitnavigationssystemer2 ved 
at forbedre deres nøjagtighed og vurdere deres pålidelighed.
Galileo er p.t. under konstruktion som Europas globale satellitna- b) 
vigationssystem (GNSS). Galileo er det europæiske modstykke til 
det amerikanske GPS og et initiativ, som Europa-Kommissionen og 
Den Europæiske Rumorganisation (ESA) er fælles om (jf. bilag I ).1 Den europæiske geostationære 
navigations-overlay-tjeneste.
2 GPS (GPS-lokaliseringssystem), 
et GNSS, som er udviklet og drives 
af USA’s forsvarsministerium. 
GLONASS, et GNSS, som er udviklet 
af det tidligere Sovjetunionen og 
nu drives for regeringen for Den Russiske Føderation af dennes 
rumstyrke.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen9
STARTEN (FØR 1999)
 3.  Galileos historie begyndte i 1994 med Europa-Kommissionens forslag 
om at engagere Europa i satellitnavigation3. Med baggrund i dette 
forslag opfordrede Rådet for Den Europæiske Union i december 1994 
Kommissionen til at igangsætte de fornødne aktiviteter4.
 4.  Kommissionens oprindelige strategi for udvikling af et GNSS omfattede to 
stadier. Det første stadium (GNSS 1) var udviklingen af et supplement til de eksisterende systemer, GPS og GLONASS. Dette stadium også kaldet Egnos består af tre transpondere i geostationære satellitter og et net af jordbaserede anlæg, som dækker hele Europa, og som  bruges til at forbedre GPS’ og GLONASS’ nøjagtighed (jf. fodnote 2) og til at vurdere pålideligheden af deres signaler.
 5.  Egnos blev først implementeret i 1994 som et ESA-program med flere 
forskellige finansieringskilder (ESA-medlemsstaterne, Europa-Kom-
missionen, Eurocontrol og en række nationale civile luftfartsopera-tører og andre organisationer
5). Egnos var oprindelig beregnet til  
demonstration, men efterhånden besluttede man at omdanne den  
til et præ-operationelt og derefter et operationelt program (jf. også 
bilag II ).
 6.  Det andet stadium (GNSS 2) var implementeringen af et globalt civilt 
satellitnavigationssystem, det såkaldte Galileo. Det vil i sidste ende 
komme til at omfatte 30 satellitter i en fast højde af ca. 23 000 km samt et net af jordbaserede anlæg, og det vil tilbyde tjenesteydelser på fem niveauer (jf. tekstboks 1 ).GALILEOS HISTORIE
3 KOM(94) 248 — Satellitbårne 
navigationsydelser: en europæisk 
strategi.
4 Rådet for Den Europæiske 
Unions resolution af 19. december 1994 om et 
europæisk bidrag til udvikling 
af et verdensomspændende 
satellitnavigationssystem (GNSS).
5 Samlet i Egnos’ operatør- og 
infrastrukturgruppe (EOIG).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen10
 7.  Tre motiver lå til grund for oprettelsen af Galileo:
et politisk (Galileo er en erklæring om en uafhængig europæisk a) 
GNSS-kapacitet)
et økonomisk (Galileo blev anset for kommercielt levedygtig og b) 
blev begrundet med store forventede økonomiske og samfunds-
mæssige fordele)
et teknologisk (Galileo skulle blive det hidtil mest avancerede  c) 
navigationssystem).
 8.  Galileoprogrammet blev fra starten opdelt i fire faser (jf. tabel 1 ):
teknisk definitionsfasen a) 
udviklings- og valideringsfasen b) 
etablerings- og ibrugtagningsfasen c) 
driftsfasen. d) 
DE FEM GALILEOTJENESTER
En åben tjeneste  (»Open Service« — OS), som er gratis for brugerne, vil levere konkurrencedygtige 
positions- og tidsbestemmelsesdata i forhold til andre GNSS-systemer.
En livskritisk tjeneste  (»Safety of Life Service« — SoL) vil levere bedre resultater (omfattende en integri-
tetsfunktion, dvs. en funktion, der i tide advarer i tilfælde af reduceret nøjagtighed) og attestering og 
vil blive tilbudt den særlig vigtige transportbranche, f.eks. luft- og søfart, med en stabilitetsgaranti.
En kommerciel tjeneste  (»Commercial Service« — CS) vil give adgang til yderligere to (krypterede) 
signaler, som muliggør en højere datasignaleringshastighed og sætter brugerne i stand til at forbedre 
nøjagtigheden.
En statsreguleret tjeneste  (»Public Regulated Service« — PRS) vil levere positions- og tidsbestemmelser 
til specifikke brugere, der kræver en høj grad af servicekontinuitet (f.eks. alarmtjenester, sikkerheds-
styrker og militæret), med kontrolleret adgang.
Endelig vil Galileo med sin eftersøgnings- og redningstjeneste  (»Search and Rescue Support Service« — 
SAR) bidrage til det internationale eftersøgnings- og redningssatellitsystem (COSPAS-SARSAT). Gali-
leosatelliter vil kunne opfange signaler fra nødradiosendere på skibe, fly eller personer og sende dem 
videre til nationale redningscentre, så disse kan stedfæste en ulykke nøjagtigt.TEKSTBOKS 1
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen11
GALILEOPROGRAMMETS FASER SOM FORUDSET I NOVEMBER 2000TABEL 1
Faser og hovedmål Oprindelig tidsplan Styringsstruktur*
Defi  nitionsfasen
Tekniske aktiviteter
Tekniske undersøgelser• 
Forstadier til Galileoteknologier• 
Andre aktiviteter
Udarbejdelse af styringsstrukturer til den næste • 
fase
Forundersøgelser vedrørende den juridiske • 
udvikling og erhvervslivets udviklingInternationale aftaler
• 1999-2000 Europa-Kommissionen 
og ESA hver for sig plus koordinering via programledelsen (Programme Management Board) GPO (Galileo Programme Offi   ce, et 
koordineringskontor) og GISS (Galileo Interim Support Structure, «den midlertidige støttestruktur»)
Udviklings- og valideringsfasen
Tekniske aktiviteter
Detaljeret defi  nition af rum- og jordsegmenter • 
samt brugere
Udvikling og konstruktion af prototypesatellitter • 
og et minimum af jordbaserede segmenterValidering af systemet i kredsløb
• 
Andre aktiviteter
Forskningsstøtte (RP6)• 
Udvikling af virksomhedsplan• 
Koncessionsforhandlinger• 
Integrering af Egnos• 
Internationale aftaler• 2001-2005 Europa-Kommissionen og 
ESA via GJU
Etablerings- og ibrugtagningsfasen
Tekniske aktiviteter
Konstruktion og opsendelse af satellitter• 
Etablering af hele jordsegmentet• 
Andre aktiviteter
Virksomhedsudvikling• 2006-2007 Den Europæiske 
GNSS-tilsynsmyndighed + koncessionshaver
Driftsfasen
Tekniske aktiviteter
Udskiftning af satellitter• 
Drift af centrene• 
Vedligeholdelse• 
Andre aktiviteter
Kommerciel virksomhed• 2008+ Den Europæiske 
GNSS-tilsynsmyndighed + koncessionshaver
* Tabellen viser ikke de ændringer af Galileos ledelsesstruktur, der for nylig (i 2007) er foreslået 
i meddelelser fra Kommissionen og Rådets resolutioner.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen12
DEFINITION (1999-2002)
 9.  Galileoprogrammet kom i gang i 1999, da Rådet gav grønt lys for defini-
tionfasen6. I denne fase udførte både Kommissionen og ESA tekniske 
undersøgelser, forundersøgelser og feasibilityundersøgelser. Mid-
lerne fra De Europæiske Fællesskabers budget blev navnlig tildelt via 
fjerde og femte rammeprogram for forskning og udvikling7. Midlerne 
fra ESA blev tildelt gennem dennes GalileoSatprogram.
 10.  I november 20008, forelagde Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet 
resultaterne af definitionsfasen. De omfattede konkrete forslag til  
definition af systemet, de økonomiske og finansielle aspekter og dets 
ledelsesstruktur. Tidsplanen for Galileoprogrammets næste faser blev fastsat således (jf. også tabel 1 ):
Udviklings- og valideringsfasen skulle løbe fra 2001 til 2005. a) 
Etablerings- og ibrugtagningsfasen skulle løbe fra 2006 til 2007. b) 
Driftsfasen skulle starte i 2008. c) 
 Ifølge meddelelsen var det planen, at Egnos skulle være opera- d) 
tionelt i 2003.
 11.  Kommissionen anfører i samme meddelelse, at »Galileo i lyset af resulta-
terne af cost-benefit-analyserne er rentabelt og tilstrækkelig attraktivt 
til, at der fra 2007 ikke længere vil være behov for offentlig finansie-
ring i form af tilskud«. Galileosystemet skulle koste i alt 3,3 milliar-der euro (jf. den detaljerede oversigt i tabel 2 ). Kommissionen anså 
OPP for at være »en afgørende faktor for Galileoprogrammets suc-ces«. I meddelelsen blev det også understreget, at der nødvendigvis 
i december 2000 måtte træffes politisk beslutning om programmets 
videreførelse på Det Europæiske Råd i Nice.6 Rådets resolution af 
19. juli 1999 om europæisk 
deltagelse i en ny generation af 
satellitnavigationstjenester — 
Galileo — definitionsfasen.
7 Europa-Parlamentets 
og Rådets afgørelse nr. 1110/94/EF af 26. april 1994 
om fjerde rammeprogram for 
Det Europæiske Fællesskabs 
indsats inden for forskning, 
teknologisk udvikling og demonstrationsaktioner 
(1994-1998) (EFT L 126 af 
18.5.1994, p. 1). Europa-
Parlamentets og Rådets 
afgørelse nr. 182/1999/EF af 
22. december 1998 om femte 
rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for 
forskning, teknologisk udvikling 
og demonstration (1998-2002) 
(EFT L 26 af 1.2.1999, s. 1).
8 KOM(2000) 750 af 
22. november 2000 — Meddelelse 
fra Kommissionen til Europa-
Parlamentet og Rådet — 
om Galileo.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen13
 12.  Som Rådet for Den Europæiske Union havde anmodet om i sin resolu-
tion af 5. april 2001, fik Kommissionen foretaget en række under-
søgelser af en virksomhedsplan for Galileo. Disse undersøgelser  anbefalede et OPP efter ‘koncessions’-modellen
9. Rådet godkendte 
valget af en koncession til finansiering af Galileoprogrammets etab-
lerings- og ibrugtagningsfase samt driftsfase og vedtog i marts 2002 
at »bestræbe sig på at sikre en omkostningsdeling med højst 1/3 til 
EF-budgettet og mindst 2/3 til den private sektor« i etablerings- og 
ibrugtagningsfasen.
UDVIKLING OG VALIDERING UNDER GJU (2003-2006)
FORMÅL
 13.  Ud fra et teknisk synspunkt omfattede udviklings- og valideringsfasen 
den teknologiske udvikling  af en del af systemet — en oprindelig  
kernekonstellation af to forsøgssatellitter og fire operationelle satel-
litter med tilhørende jord- og testbrugsersegmenter, så valideringen 
kunne foretages via kredsløbstest og jordbaserede test (også omtalt som In-Orbit Validation eller IOV). Gennem sit Galileoprogram var ESA 
ansvarlig for gennemførelsen af disse aktiviteter vedrørende tekno-
logisk udvikling.
 14.  Sideløbende med den teknologiske udvikling fokuserede Kommissio-
nen i udviklings- og valideringsfasen på andre aktiviteter, som skulle 
mindske afstanden mellem systemet og de fremtidige brugere, for  
at forberede programmets efterfølgende faser ved hjælp af virksom-hedsudvikling og tilvejebringelse af midler. Det ansås for at være af central betydning for den efterfølgende brug af Galileosystemet, at der på er tidligt tidspunkt blev udviklet brugersegmenter, hvis der skulle skabes direkte indtægter. Derfor sigtede Kommissionen mod at inddrage den private sektor med et OPP. Herudover fokuserede  
man på at finansiere FTU-aktiviteter over sjette rammeprogram for 
forskning (RP6)
10 for at støtte både teknologisk udvikling og virksom-
hedsudvikling og på at anvende Egnos som en forløber, der skulle  forberede markedet for Galileo. Egnos vil yde regionale tjenester  svarende til tre af Galileos fem fremtidige tjenester — OS, SoL og  SAR (jf. tekstboks 1 ).9 Et OPP af typen DBFO (design-
build-finance-operate), hvor den 
private partner får sine udgifter 
dækket gennem brugerbetaling eller rådighedsbetalinger.
10 Europa-Parlamentets og Rådets 
afgørelse nr. 1513/2002/EF af 
27. juni 2002 om Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram 
for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration som 
bidrag til realiseringen af det 
europæiske forskningsrum 
og til innovation (2002-2006) 
(EFT L 232 af 29.8.2002, s. 1).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen14
FÆLLESFORETAGENDET GALILEO — DET 
VIGTIGSTE FORVALTNINGSINSTRUMENT I UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASEN
 15.  Udviklings- og valideringsfasen skulle forvaltes af GJU, en særlig struk-
tur oprettet af Kommissionen og ESA efter godkendelse af Rådet for 
Den Europæiske Union og ESA-Rådet. Førstnævnte Råds afgørelse om 
i fuldt omfang at fortsætte Galileos udvikling og validering blev først truffet i marts 2002
11, 15 måneder senere end forventet. Forsinkelsen 
skyldtes langvarige forhandlinger mellem EU-medlemsstaterne om  anvendelse af systemet til militære formål og den private sektors  finansiering af og deltagelse i programmet. ESA-Rådets officielle  
klarsignal vedrørende udvikling og validering blev yderligere for-
sinket indtil maj 2003. Dette skyldtes langvarige drøftelser mellem 
ESA-medlemsstaterne om erhvervslivets deltagelse i programmet.  GJU blev oprettet ved en EF-forordning i maj 2002
12 13, oprettelses-
dokumentet blev underskrevet i juni 2003, og foretagendet blev ope-
rationelt i september 2003.
 16.  Den vigtigste årsag til oprettelsen af GJU var, at der var behov for en 
koordineringsplatform mellem ESA og Kommissionen. Der var flere 
andre årsager14, f.eks. behovet for, at programmet blev forvaltet af én 
enkelt myndighed, og evnen til at tiltrække private midler til udvikling 
og validering. Men selv om den private sektor ved at underskrive et 
aftalememorandum gav udtryk for, at den var rede til at bidrage med op til 200 millioner euro til udviklings- og valideringsfasen
15, blev  
denne hensigt aldrig ført ud i livet.
 17.  I henhold til sine vedtægter skulle GJU:
overvåge alle de aktiviteter, der var planlagt i Galileoprogrammets a) 
udviklings- og valideringsfase
foretage alle fornødne justeringer i lyset af de udviklinger, der b) 
skete i udviklings- og valideringsfasen
forberede etablerings- og ibrugtagningsfasen samt driftsfasen. c) 11 I april 2001 fik nogle af 
aktiviteterne en foreløbig 
godkendelse.
12 Rådets forordning (EF) 
nr. 876/2002 af 21. maj 2002 om 
oprettelse af Fællesforetagendet 
Galileo (ETF L 138 af 28.5.2002, 
s. 1).
13 Jf. EF-traktatens artikel 171: 
»Fællesskabet kan oprette 
fællesforetagender eller enhver 
anden struktur, der er nødvendig 
for korrekt gennemførelse af 
programmerne for forskning, 
teknologisk udvikling og 
demonstration i Fællesskabet.«
14 Forordning (EF) nr. 876/2002. 
Det Europæiske Råds konklusioner 
fra marts 2001. KOM(2001) 336 af 
20. juni 2001 — Forslag til Rådets forordning om oprettelse af et 
fællesforetagende Galileo.
15 Betragtning 13 i Rådets 
forordning (EF) nr. 876/2002.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen15
 18.  I henhold til sine vedtægter havde GJU som sine væsentligste opgaver 
at:
forvalte en udbudsprocedure, som skulle føre til indgåelse af en a) 
koncessionsaftale
overvåge ESA’s aktiviteter vedrørende teknologisk udvikling b) 
igangsætte og forvalte forskningsaktiviteter c) 
integrere Egnos i Galileo. d) 
 19.  I begyndelsen omfattede GJU kun de to stiftende medlemmer, ESA og 
Kommissionen. En kinesisk organisation, National Remote Sensing  Centre of China (NRSCC) blev medlem af GJU i oktober 2004 og  
fik i september 2005 følgeskab af et israelsk kommercielt selskab  
MATIMOP (jf. også bilag III ). GJU’s ledelsesstruktur vises i figur 2 .
FINANSIERING
 20.  I udviklings- og valideringsfasen blev EU-midlerne (fra TEN-T16 og RP6) 
kanaliseret gennem GJU, mens ESA medfinansierede Galileo gennem 
sine GalileoSat- og ARTES-programmer ( figur 1 ). Fra 1999 til 2007  
nåede tildelingerne til Galileo op på 1,94 milliarder euro.
FREMSKRIDT
 21.  I oktober 2004 sendte Kommissionen en meddelelse til Parlamentet 
og Rådet om, hvordan programmet skred frem17. Denne meddelelse 
banede vejen for et møde i Rådet (transport) i december 2004, hvor 
man vedtog at indlede programmets etablerings- og ibrugtagnings-
fase. Kommissionen fremlagde ikke nogen opdateret tidsplan. På det tidspunkt havde den tekniske udvikling kumuleret en forsinkelse på 
ca. tre år.16 Rådets forordning (EF) 
nr. 2236/95 af 18. september 1995 
om generelle regler for 
Fællesskabets finansielle støtte inden for transeuropæiske net 
(EFT L 228 af 23.9.1995, s. 1). 
Europa-Parlamentets og Rådets 
beslutning nr. 1692/96/EF af 
23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det 
transeuropæiske transportnet 
(EFT L 228 af 9.9.1996, s. 1), 
som ændret ved beslutning 
nr. 1346/2001/EF (EFT L 185 af 
6.7.2001, s. 1).
17 KOM(2004) 636 endelig — 
Meddelelse fra Kommissionen til 
Europa-Parlamentet og Rådet — 
Indledning af etablerings- og 
ibrugtagningsfasen samt 
driftsfasen af det europæiske 
program for satellitbaseret radionavigation.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen16
GALILEOS UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASE —  
FINANSIERINGSSTRØMME ( 1999-2007)*FIGUR 1
ESA’s medlemsstater
902 millionerEuropa-Kommissionen
946 millionerAndre
92 millioner
Fællesforetagendet Galileo
892 millioner
Den Europæiske Rumorganisation
1 716 millioner
Infrastrukturudvikling
1 716 millionerFTU
110 millionerGJU’s operationer
og aktiviteter 
114 millioner   92 mio.             114 mio.
            110 mio.
   750 mio.
   196 mio.
   50 mio.
   852 mio.   668 mio.
   1 716 mio.NRSCC
MatimopBelgienTEN-T
RP6TEN-T GalileoSat
ARTESGalileoSat
RP6
* Det kinesiske og det israelske bidrag bestod af et bidrag til GJU’s grundkapital (henholdsvis 5 millioner og 
4 millioner euro) og et bidrag, der skulle bruges til finansiering af de to staters egne nationale virksomheders aktiviteter (via kontrakter med ESA). Sidstnævnte bidrag blev ikke stillet til rådighed i fuldt omfang.
Kilde : Revisionsrettens skøn.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen17
 22.  Ifølge meddelelsen havde GJU »i overensstemmelse med sit kommisso-
rium gennemført proceduren for udvælgelse af en fremtidig koncessi-
onshaver«. Imidlertid var denne udvælgelsesfase lige blevet forlænget frem til udgangen af januar 2005. I februar 2005 udvalgte GJU desuden 
ikke en foretrukken tilbudsgiver blandt to tilbudsgivende konsortier
18. 
I stedet foreslog tilbudsgiverne, at de sluttede sig sammen i et sam-
mensmeltet konsortium, hvad GJU godkendte i juni 2005, og de gav 
et fælles bud.
 23.  Mellem juli og december 2005 var både koncessionsforhandlingerne og 
aktiviteterne med hensyn til teknologisk udvikling sat i stå, fordi en række medlemsstater havde grebet ind. Medlemsstaterne var navn-lig uenige om sammensætningen af det sammensmeltede konsor-tium, som skulle byde på koncessionsaftalen, og om den geografiske placering af systemets aktivitetscentre, jordbaserede infrastruktur  og hovedsæde. Ved mægling
19 blev der indgået en aftale i decem-
ber 2005. Forhandlingerne med det sammensmeltede konsortium  
startede reelt i januar 2006.
 24.  Den 28. december 2005 blev der foretaget en vellykket opsendelse af 
den første forsøgssatellit, den såkaldte GIOVE-A, som således sikrede 
adgangen til de frekvenser, Den Internationale Telekommunikati-
onsunion havde tildelt Galileo.
 25.  I juni 200620 offentliggjorde Kommissionen en opdateret tidsplan for 
Galileo21. Udviklings- og valideringsfasen skulle nu løbe indtil begyn-
delsen af 2009, og etableringen og ibrugtagningen skulle finde sted i 2009 og 2010 (en treårs forskydning i forhold til den oprindelige  tidsplan). I denne meddelelse blev budgettet for udviklings- og vali-deringsfasen desuden forhøjet til 1,5 milliarder euro (400 millioner euro mere end det oprindelige budget). Om koncessionsforhandlin-gerne skrev Kommission: »Tildeling af en koncession forekom senere 
at være den bedst egnede løsning til de særlige aspekter ved pro-
grammet. […] Inden udgangen af 2006 vil man lægge sig fast på pro-gnoserne for indtægter og udgifter og den offentlige sektors bidrag. 
Endvidere vil finansieringsplanen blive konsolideret, og de vigtigste 
kontraktklausuler vil blive udarbejdet.«
 26.  I november 2006 paraferede forhandlerne fra GJU og det sammen-
smeltede konsortium en første udgave af principaftalen (HoT) om  det offentlig-private partnerskab i Galileo, det første udkast til en  ikke-kontraktmæssigt bindende erklæring. Dette dokument var det nærmeste, GJU kom en koncessionsaftale.18 Konsortierne Eurely og iNavsat. 
Et tredje forhåndsudvalgt 
konsortium ledet af Eutelsat 
trak sig som tilbudsgiver i sommeren 2004.
19 I oktober 2005 udpegede 
Europa-Kommissionens 
næstformand et tidligere medlem af Kommissionen til forligsmand — 
Pressemeddelelse IP/05/1345.
20 KOM(2006) 272 af 7. juni 2006 — 
Meddelelse fra Kommissionen 
til Europa-Parlamentet og 
Rådet — Statusrapport om Galileo-programmet.
21 Første gang, Kommissionen 
offentliggjorde denne tidsplan, 
var i en note til redaktørerne 
i pressemeddelelse IP/05/1345 dd. 
25. oktober 2005.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen18
UDVIKLING OG VALIDERING EFTER GJU (SIDEN 2006)
 27.  Ved udgangen af 2006 mente GJU, at det havde gennemført sine vigtigste 
opgaver med et godt resultat22. GJU blev afviklet ved udgangen af  
december 200623, og dets aktiviteter blev overført til Den Europæiske 
GNSS-Tilsynsmyndighed (GSA), som var blevet oprettet i juli 2004 for at varetage offentlighedens interesser i forbindelse med de europæi-ske GNSS-programmer og fungere som tilsynsmyndighed for program-
merne i Galileos etablerings- og ibrugtagningsfase samt driftsfase
24. 
Denne overførsel bevirkede en ændring af GSA’s funktion, som ikke var forudset, da det blev oprettet.
 28.  Koncessionsforhandlingerne med det sammensmeltede konsortium gik 
i stå i begyndelsen af 2007. I en meddelelse fra maj 200725 erkendte 
Europa-Kommissionen, at Egnos og Galileo havde kumuleret store  
forsinkelser (fem år i forhold til den oprindelige tidsplan) og omkost-
ningsoverskridelser. I 2007 besluttede Rådet for Den Europæiske  
Union26 at omlægge programmet: Systemet skulle nu etableres og  
ibrugtages inden 2013 og finansieres fuldt ud over fællesskabsbud-gettet (jf. tabel 2 ) og med ESA i rollen som udpeget indkøbsagent. På 
grundlag heraf vedtog Europa-Parlamentet og Rådet en forordning om 
den videre implementering af GNSS-programmerne
27. Den 1. juli 2008 
offentliggjorde Kommissionen en indkaldelse af interessetilkendegi-
velser vedrørende indkøb af infrastruktur til Galileo-systemet på seks 
områder (systemstøtte, jordsegment, jordkontrolsegment, rumseg-
ment (satellitter), opsendelsestjenester og funktioner). Efter at der var forhåndsudvalgt egnede kandidater, indkom der foreløbige forslag 
ved udgangen af 2008. Den konkurrenceprægede dialog forventes  afsluttet i 2009.22 GJU’s pressemeddelelse af 
30. november 2006 — Next step in 
the Galileo Program; Handover of 
the management from the Galileo 
Joint Undertaking to the European 
GNSS Supervisory Authority.
23 Rådets forordning (EF) 
nr. 1942/2006 af 12. december 2006 
om ændring af forordning 
(EF) nr. 1321/2004 om 
forvaltningsstrukturerne for de 
europæiske programmer for 
satellitbaseret radionavigation (EUT L 367 af 22.12.2006, s. 18). 
Rådets forordning (EF) nr. 1943/2006 
af 12. december 2006 om ændring 
af forordning (EF) nr. 876/2002 om 
oprettelse af fællesforetagendet Galileo (EUT L 367 af 22.12.2006, 
s. 21).
24 Rådets forordning (EF) 
nr. 1321/2004 af 12. juli 2004 
om forvaltningsstrukturerne for 
de europæiske programmer for satellitbaseret radionavigation 
(EUT L 246 af 20.7.2004, s. 1).
25 Meddelelse fra Kommissionen til 
Europa-Parlamentet og Rådet — Galileo at a cross-road: the 
implementation of the European 
GNSS programmes, SEC(2007) 624 af 
16. maj 2007.
26 Rådets resolutioner 
og konklusioner af 6.-8. juni, 1.-2. oktober og 
29.-30. november 2007.
27 Europa-Parlamentets 
og Rådets forordning (EF) 
nr. 683/2008 af 9. juli 2008 om 
den videre gennemførelse af de europæiske satellitbaserede 
navigationsprogrammer (Egnos og 
Galileo) (EUT L 196 af 24.7.2008, s. 1).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen19
 29.  I meddelelsen fra maj 2007 analyserede Kommissionen de fejlslagne 
koncessionsforhandlinger ganske indgående. Dette dokument skulle 
bane vej for en omlægning af programmet. Set i det lys giver det en ikke-udtømmende oversigt over nogle af årsagerne til, at det gik galt. 
Det anføres, at Kommissionens antagelser vedrørende timing, budget 
samt overdragelse af markedsrisikoen og konstruktionsrisikoen måske har været for optimistiske. Meddelelsen kommer også ind på emner som offentlig styring, styring i den private sektor og det forhold, at 
medlemsstaternes nationale interesser havde fået forrang frem for 
programmets langsigtede strategiske mål. Men den kommer ikke ind på emner såsom forberedelsen af OPP’et (inklusive tid og ekspertise) 
og rapportering; disse faktorer gennemgås mere detaljeret i denne 
beretning.
GALILEO — OMKOSTNINGSOVERSLAGTABEL 2
Oprindeligt 
omkostningsoverslag 
i millioner euro 
(KOM(2000) 750)Opdateret 
omkostningsoverslag 
i millioner euro 
(KOM(2007) 261 og 
ESA-dokumenter)
Defi nitionsfasen 80 80
Udviklings- og 
valideringsfasen1 100 2 100
Ibrugtagning 2 150 3 400
I alt3 330
(hvoraf 1 800 millioner 
skulle bæres af den 
off entlige sektor)*5 580
(som fuldt ud bæres af den 
off entlige sektor)**
* De årlige driftsomkostninger inklusive udskiftning af konstellationen blev 
anslået til 220 millioner euro.
** Rådighedsbetalinger (fast del) til driftsomkostninger, vedligeholdelse og renter 
af gæld til opsupplering frem til 2030 anslås til 5 300 millioner euro.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen20
 30.  Retten gennemgik forvaltningen af Galileos udviklings- og valideringsfase 
og undersøgte:
hvilke faktorer der kunne forklare, hvorfor koncessionsprocessen a) 
gik galt
hvilke faktorer der kunne forklare de konstaterede forsinkel- b) 
ser vedrørende den teknologiske udvikling og dertil knyttede  omkostningsoverskridelser
i hvor høj grad udgifterne til forsknings- og udviklingsaktiviteter c) 
har været til gavn for Galileoprogrammet
hvor godt GJU havde integreret Egnos i Galileo d) 
om Galileoprogrammet blev styret tilstrækkeligt. e) 
 31.  Revisionen behandlede den periode, hvor GJU forvaltede udviklings- og 
valideringsfasen (september 2003-december 2006), og var navnlig  
koncentreret om GJU’s mandat, oprettelsen af foretagendet og for-valtningen af dets opgaver. Revisionen blev udført i 2007 og 2008. 
Retten fulgte programmets udvikling, herunder omlægningen af det, 
frem til udgangen af 2008.
 32.  Retten indsamlede revisionsbevis via gennemgang af dossierer og sam-
taler i GJU, Kommissionen og ESA, og via samtaler med andre Gali-leo-interesseparter som f.eks. medlemsstaternes repræsentanter,  GSA (GNSS-tilsynsmyndigheden), modtagere af forskningsprojekter, 
repræsentanter for den europæiske rumindustri, virksomheder, der 
havde afgivet bud på koncessionen, og konsulenter, der havde ind-gået kontrakter med GJU.
 33.  For at kunne vurdere GJU’s forvaltning af forsknings- og udviklings-
aktiviteterne foretog Retten en undersøgelse af 482 modtagere af  støtte under et eller flere forskningsprojekter finansieret under RP6’s udvalgte forskningstema »Luftfart og rumfart«.REVISIONENS OMFANG 
OG REVISIONSMETODE
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen21
 34.  De følgende revisionsresultater dækker GJU’s forskellige opgaver i udvik-
lings- og valideringsfasen (punkt 35-65) samt en række spørgsmål  
med relation til offentlig forvaltning (punkt 66-74). Hvert enkelt del indeholder en detaljeret beskrivelse af GJU’s mål, som bruges som 
benchmark for foretagendets resultater. Derefter vurderer Retten  
årsagerne til, at hovedparten af GJU’s mål ikke blev opfyldt. Hvor det er relevant, er erfaringerne fra eksisterende programmer, projekter eller organisationer blevet anvendt som benchmark. I andre tilfælde 
er der brugt almindeligt anerkendte principper for projektforvaltning. 
Især i forbindelse med punkt 35-42 har Retten desuden brugt et sæt auditkriterier, der er afledt af bedste praksis for oprettelse af OPP’er
28 
(jf. bilag IV  for en detaljeret oversigt over denne analyse).
KONCESSIONSFORHANDLINGERNE GAV IKKE RESULTAT
MÅL
 35.  GJU’s vigtigste opgave var at forhandle sig frem til et OPP, hvor den pri-
vate sektor i partnerskab med Europa-Kommissionen ville investere 
i oprettelse og anvendelse af Galileo-infrastrukturen. Det var oprin-
delig planen, at der skulle udpeges en koncessionshaver (de pågæl-
dende virksomheder) før udgangen af 2004, at GJU skulle afslutte  
forhandlingerne i 2005, og at GSA skulle tildele en koncessionsaftale 
ved udgangen af 2005.
RESULTATERNE
 36.  Som planlagt iværksatte GJU koncessionsprocessen trinvis (forhåndsud-
vælgelse, udvælgelse, forhandlinger). Det udsendte et første udbuds-
materiale i april 2004, hvorefter det iværksatte en konkurrencepræget 
dialog og gav de tilbudsgivende et udkast til en koncessionsaftale og evalueringskriterier.
 37.  GJU kunne hverken udvælge en foretrukken tilbudsgiver i oktober 2004, 
eller i februar 2005, efter at udvælgelsesproceduren var blevet for-
længet. Forhandlingerne startede først i januar 2006, efter at tilbuds-
giverne var smeltet sammen til ét konsortium.BEMÆRKNINGER
28 INTOSAI Guidelines on Best 
Practice for the Audit of Public/
Private Finance and Concessions (revised) — November 2007.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen22
 38.  Fristen for tildeling af koncessionsaftalen blev udskudt to gange,  
først fra december 2005 til december 2006, og derefter til decem-
ber 2007. Tidligt i 2007 besluttede Kommissionen og GSA at indstille forhandlingerne.
ÅRSAGERNE TIL, AT DET GIK GALT
 39.  OPP’et var ikke forberedt og udformet godt nok. Derfor blev GJU nødt 
til at forhandle sig frem til et OPP, som var urealistisk.
FORBEREDELSEN
 40.  Medlemsstaterne og tredjelandene har bred erfaring med OPP-projekter. 
Erfaringerne viser, at bedste praksis omfatter følgende elementer:
grundig forberedelse: Den offentlige sektor bør klart definere  a) 
projektkravene, vurdere den private sektors kapacitet, evaluere potentielle fordele, undersøge alternative måder at få sine behov 
dækket på, undersøge, hvilken risikofordeling der er mest hen-
sigtsmæssig, tage hensyn til den prismæssige overkommelighed 
og sandsynlige rentabilitet samt udstikke en forretningsplan. Der 
bør foretages en passende risikovurdering, før der vælges en spe-
cifik form for OPP
tilstrækkelig tid: Erfaringerne fra andre organisationer b) 
29 viser, at 
det tager over et år at definere en solid OPP-metode og den offent-lige sektors holdninger, selv i forbindelse med OPP-projekter, der er mindre komplekse end Galileo
passende forvaltningsressourcer: Forvaltning af et OPP-projekt  c) 
kræver et engageret team, som har de relevante kvalifikationer, 
og som er sammensat i god tid
opretholdelse af en effektiv konkurrence d) 
regelmæssig gennemgang af et igangværende OPP-projekt for at e) 
sikre, at det fortsat giver value for money.29 OPP/PFI-praksis i Det Forenede 
Kongerige.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen23
 41.  Kommissionen tog ikke hensyn til en række af disse bedste praksis i Gali-
leo-OPP’ets forberedende fase30:
Grundig forberedelse: Selv om Kommissionen fik foretaget en  a) 
række undersøgelser, undersøgte den ikke traditionelle offent-
lige indkøb, og der blev på intet tidspunkt lavet en public sector comparator
31. Hertil kommer, at Kommissionen ikke på forhånd  
undersøgte, hvordan risikoen realistisk kunne fordeles mellem den offentlige og den private sektor, på hvilket stadium i projektet eller i forbindelse med hvilken del af Galileos aktiviteter det var mest sandsynligt, at et OPP ville blive vellykket, eller hvilke relative  fordele der var ved de forskellige OPP-modeller
32. Kommissionen 
foreslog — og Rådet vedtog — et OPP til Galileos etablerings- og 
ibrugtagningsfase samt driftsfase for at nå frem til en politisk  
konsensus. Kommissionen foretog først en række undersøgelser af spørgsmålet om offentlige og private investeringer og valgte så en ’koncession’ for OPP’et (jf. punkt 12). Kommissionens doku-mentation definerede de karakteristiske træk ved en koncession, 
men med argumenter, der var baseret på generelle konklusioner 
snarere end på et ræsonnement på Galileos præmisser, og den  
tidsplan, der blev foreslået for indkøbene, var ambitiøs. En række 
af de risici og vanskeligheder, der senere skulle overvindes, blev identificeret på forberedelsesstadiet
33, men alligevel vurderede 
Kommissionen ikke klart, hvordan disse kunne indvirke på afta-
lens gennemførlighed, eller hvordan den offentlige sektor kunne 
imødegå dem produktivt.
Tilstrækkelig tid: Tidsplanen, som indebar, at Kommissionen skulle b) 
rapportere til Rådet (transport) i december 2004, var så ambi-tiøs, at Kommissionen ikke gav GJU tid nok
34 til at definere en  
koncessionsmetode. En række tilbudsgivere gav også udtryk for bekymring over, at der var afsat for lidt tid til at udarbejde en  troværdig virksomhedsplan under den konkurrenceprægede dia-
log. Derfor blev der ikke fastsat specifikke målsætninger i GJU’s oprindelige udbudsmateriale. Og navnlig blev hovedparten af de 
iboende vanskeligheder i koncessionsmodellen ikke behandlet. 
Det medførte, at virksomhederne afgav tilbud uden faste priser og 
forpligtelser og med så mange forbehold i form af betingelser og forudsætninger, at de ikke kunne bruges som sammenlignings- og evalueringsgrundlag. Af samme grund havde GJU ingen solide eva-lueringskriterier, som kunne bruges til en komparativ evaluering 
af de tilbud, det modtog. Den første klare udmelding om, hvordan 
den offentlige sektor stillede sig til en række spørgsmål af stor 
betydning for Galileo, var den principaftale, »Heads of Terms«, der 
blev indgået med tilbudsgiverne ved udgangen af 2006.30 En detaljeret oversigt over 
de kriterier, der er anvendt ved 
revisionen af den offentlige sektors forvaltning af 
Galileokoncessionsprocessen, samt 
et resumé af vurderingen for hvert 
enkelt kriterium gives i bilag IV .
31 En »public sector comparator« 
er et skøn over, hvad projektet ville koste, hvis der blev anvendt 
traditionelle indkøbsmetoder. 
Den bruges som et redskab til at 
afgøre, om det er økonomisk mere 
fordelagtigt at anvende privat 
finansiering end traditionelle 
indkøbsprocedurer.
32 Kun modellen med et 
fællesforetagende og 
koncessionsmodellen blev 
undersøgt.
33 Der blev påpeget en række 
begrænsninger for et OPP, som 
f.eks. usikkerheden med hensyn 
til indtægter (markedsrisikoen), 
de teknologiske risici, den 
indbyrdes afhængighed mellem udviklingsfasen 
og ibrugtagningsfasen 
(konstruktionsrisikoen) og 
den industrielle koncentration 
i fremstillingssektoren på rumfartsområdet.
34 GJU udsendte et første sæt 
udbudsdokumenter mindre end 
otte måneder efter, at det var 
blevet operationelt.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen24
Passende forvaltningsressourcer: GJU var et nyt organ med nye c) 
juridiske rammer, et nylig sammensat team og en ny leder og uden 
tidligere erfaring med koncessionsforhandlinger. Der blev først trukket på eksterne rådgivere i september 2004, efter udsendelsen 
af udbudsmateriale og det indledende stade i den konkurrence-
prægede dialog.
Opretholdelse af konkurrence: Fra og med efteråret 2004 var der d) 
to konkurrerende industrielle konsortier. De foreslog i maj 2005, 
at de skulle slutte sig sammen og indsende et enkelt tilbud. GJU gik med til sammensmeltningen på en række betingelser
35 og i håb 
om at få mere for pengene. Da der ikke var lavet en public sector 
comparator, mistede proceduren ethvert konkurrencemoment.
Regelmæssig gennemgang: Den offentlige sektor bør regelmæs- e) 
sigt gennemgå et igangværende OPP-projekt for at sikre, at det fortsat giver value for money. I GJU’s evalueringsrapporter om  
koncessionen blev der peget på adskillige risici og problemer
36, 
men alligevel var dets rapportering om, hvordan programmet  
skred frem, urimeligt positiv. I de officielle erklæringer, som det 
regelmæssig afgav, satte det aldrig spørgsmålstegn ved, om kon-
cessionen kunne gennemføres, i stedet blev fristen for tildeling af aftalen hvert år forlænget med tolv måneder. På den måde havde 
de medlemsstaterne, som forlod sig på GJU, for få oplysninger, 
til at de kunne bede om korrigerende foranstaltninger (jf. også 
punkt 74 f)).
DEN VALGTE  OPP- MODEL
 42.  Valget af OPP i form af en koncession blev foreslået af Kommissionen og 
vedtaget af Rådet som en politisk konsensus medlemsstaterne imel-
lem. Denne OPP-koncession, der var baseret på en omkostningsdeling med højst 1/3 offentlige bidrag og mindst 2/3 private bidrag, og som 
det blev pålagt GJU at forhandle sig frem til, afveg i flere henseender 
væsentligt fra alle andre OPP’er, der fandtes på det tidspunkt
37:
Galileo har en høj teknologisk risiko. Det omfatter en konstel- a) 
lation af 30 satellitter i mellemhøj bane omkring jorden med nye komponenter (som f.eks. en ny type atomure), der hidtil ikke har været testet i rummet.
Indtægtsgenereringen er vanskelig at forudsige, da GPS’ åbne  b) 
signaler er frit tilgængelige. Der mangler stadig at blive defineret 
en udnyttelsesmodel.35 At EU-lovgivningen om 
offentlige indkøb og konkurrence 
blev overholdt, at tidsrammen ikke blev fraveget, at buddet blev 
forbedret væsentligt i forhold til 
de tidligere afgivne individuelle 
bud, og at det sammensmeltede 
konsortium forpligtede de 
sig til at oprette en fælles og 
hensigtsmæssig juridisk form.
36 Evalueringsrapporter fra 
oktober 2004, februar 2005 og 
juni 2005.
37 Traditionelle 
OPP-infrastrukturprojekter 
drejer sig f.eks. om tunneler og 
veje. Det mest sammenlignelige 
OPP, Paradigm/Skynet (Det 
Forenede Kongeriges forsvars 
telekommunikationssystem), afviger imidlertid på mange måder 
fra Galileo: Det har en lavere 
teknologisk risiko, Det Forenede 
Kongeriges forsvarsministerium er 
en sikker kilde til en grundindtægt, 
der foreligger dokumentation for 
gennemførelsen af operationerne, og projektet styres af én enkelt 
sponsor med OPP-erfaring 
(Det Forenede Kongeriges 
forsvarsministerium).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen25
Koncessionen af Galileo skulle begynde ikke før, men efter at den c) 
offentlige sektor havde udformet systemet og til dels udviklet  
infrastrukturen. Selv om Galileo-OPP’et lignede en koncession  efter DBFO-modellen (design — build — finance — operate), afveg 
det væsentligt derfra ved, at en privat koncessionshaver her for-
ventedes at forpligte sig til at bygge, finansiere og drive et nyt system, som den offentlige sektor havde udtænkt og overdraget (tekstboks 2 ).
DE STØRSTE RISICI FORBUNDET MED KONCESSIONEN
De tre vigtigste faktorer, der hæmmede koncessionsforhandlingerne, var overførslen af markedsrisikoen 
fra den offentlige til den private sektor, konstruktionsrisikoen og fastsættelsen af tredjepartsansvaret.
Overførslen af markedsrisikoen  krævede, at der var tillid til, at der kunne opnås en markedsindtægt 
i overensstemmelse med et aftalt minimumsscenario for udviklingen af markedet. Men markedsusik-kerheden, udsigten til indtægter, som lå langt ude i fremtiden, og den store rolle, som den offentlige sektor ventedes at skulle spille, gjorde det vanskeligt at overføre denne risiko til den private sektor.
Overførslen af 
konstruktionsrisikoen  krævede, at der var garanti for, at udformningen (tilrettelagt af 
ESA i udviklings- og valideringsfasen) ikke havde iboende problemer, som kunne bevirke, at systemet 
blev fejlbehæftet eller præsterede for lidt (noget, som koncessionshaveren ville være ansvarlig for 
i driftsfasen). Det var vanskeligt at overføre denne risiko, ikke kun på grund af den teknisk komplekse 
udformning af Galileo og koncessionshaverens forventede output i driftsfasen, men også på grund af fordelingen af opgaverne mellem på den ene side ESA (udformning og udvikling) og på den anden side 
koncessionshaveren (etablering og ibrugtagning, drift og vedligeholdelse).
Fastsættelsen af 
tredjepartsansvaret  vedrører de ikke-kontraktretlige forpligtelser over for potentielle 
ofre for svigt fra Galileos side, som ikke er omfattet af nogen specifik juridisk eller forsikringsmæssig 
model.TEKSTBOKS 2
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen26
AKTIVITETERNE VEDRØRENDE TEKNOLOGISK UDVIKLING 
VAR FORSINKEDE OG OVERSKRED BUDGETTET
FORMÅL
 43.  Den anden af GJU’s fire væsentligste opgaver var at overvåge ESA’s aktivi-
teter vedrørende teknologisk udvikling for at sikre, at satellitterne og 
de jordbaserede segmenter blev konstrueret og gjort operationelle, så de kunne demonstrere systemets kapacitet og pålidelighed, og at 
det skete inden for tidsplanen og budgettet (jf. punkt 13).
RESULTATER
 44.  I december 2006 var kun én forsøgssatellit (GIOVE-A) operationel og 
havde med succes sikret de frekvenser, Galileo havde fået tildelt af 
Den Internationale Telekommunikationsunion. Den anden forsøgs-
satellit (GIOVE-B) blev opsendt i april 2008, 30 måneder senere end oprindelig planlagt. Efter den nugældende tidsplan
38 skal udviklings- 
og valideringsfasen afsluttes i 2010 — med fem års forsinkelse. I hen-
hold til de omkostningsoverslag, ESA udarbejdede i juli 200839, vil  
udviklingen og valideringen overskride det oprindelige budget på  
1,1 milliard euro med 1 milliard euro (jf. tabel 3 ).
SAMMENLIGNING MELLEM BUDGETOVERSLAGENE FRA 2001 OG 2008 FOR 
UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASEN (I MILLIONER EURO — 2001 -PRISER)TABEL 3
Aktivitet Oprindeligt budgetoverslag Budgetoverslag pr. juli 2008
Galileos testfacilitet System 
Test Bed (GSTB-V2)85 173
Aff yringsramper 90 224
In-Orbit-Validation (IOV) 747 1 253
ESA’s omkostninger 110 303
Andet 68 151I alt 1 100 2 104
Kilde:  ESA.38 Jf. forordning (EF) nr. 683/2008.
39 Overslagene var tidligere blevet 
opdateret i februar 2005 og 
maj 2007.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen27
ÅRSAGERNE TIL FORSINKELSERNE 
OG OMKOSTNINGSOVERSKRIDELSERNE
 45.  GJU’s overvågning af aktiviteterne vedrørende den teknologiske udvikling 
blev begrænset alvorligt af ledelsesmæssige spørgsmål, et ufuldstæn-digt budget, forsinkelser og den industrielle organisation i udviklings- og valideringsfasen.
 46.  GJU fik til opgave at overvåge den teknologiske udvikling, men opgaven 
blev ikke defineret yderligere. I praksis arbejdede ESA, uden at GJU 
overvågede det, men i overensstemmelse med sine egne regler og  
procedurer. GJU’s overvågningsfunktion i forhold til ESA var i mod-strid med dets forvaltningsstruktur. Dette behandles nærmere som et forvaltningsspørgsmål i punkt 66-74.
 47.  Galileos budget  til udvikling og validering, som det blev fremlagt for 
Rådet40, var ufuldstændigt . Det omfattede hverken et budget for ufor-
udsete udgifter eller en reserve41. Det var på 1,1 milliard euro og  
dermed lavere end det omkostningsoverslag, som var blevet beregnet 
i definitionsfasen. Hertil kommer, at der ikke var taget hensyn til Kom-
missionens bidrag til GJU på 50 millioner euro, og at sikkerhedskra-
vene (120 millioner euro) ikke var medregnet42. Et projekts samlede 
ressourcebehov og omkostninger bør fastslås i planlægningsstadiet 
inklusive, hvor det er nødvendigt, ændringsbudgetter og et budget for uforudsete udgifter. Andre organisationers erfaringer viser, at  
rumprogrammer typisk har behov for et budget for uforudsete udgif-ter på mellem 10 % og 40 %, afhængigt af, hvor komplekst og hvor innovativt programmet er, og hvor mange ubekendte faktorer der må 
opereres med.
 48.  Udviklings- og valideringsfasen kom først i gang i maj 2003, 29 måne-
der senere end planlagt  (jf. punkt 15). Ifølge ESA’s beregninger, som 
bekræftes af GJU, har denne forsinkelse medført ekstraomkostninger på ca. 142 millioner euro
43.40 KOM(2000) 750 af 
22. november 2000.
41 Til ESA’s deltagelse i udviklings- 
og valideringsfasen (som tegner 
sig for halvdelen af det samlede budget) er der i realiteten afsat 
en tildeling til uforudsete udgifter 
på 20 %: Hvis de kumulerede 
omkostningsoverskridelser er 
lavere end 20 % af rammebeløbet 
til programmet, må ingen af de 
deltagende medlemsstater trække sig fra programmet.
42 Sikkerhedskravene blev 
taget i betragtning for sent 
i programmet: I 2004 meddelte Galileos sikkerhedsorgan, at der 
var supplerende krav, som blev 
anslået til 120 millioner euro 
i ekstraomkostninger. De deraf 
følgende 1 000 anmodninger 
om ændringer havde 
vidtrækkende konsekvenser for den grundlæggende teknik og 
dermed for de igangværende 
udviklingsaktiviteter.
43 Dette beløb omfatter: a) 
41 millioner euro til udvikling 
af endnu en forsøgssatellit 
med henblik på at mindske 
risikoen forbundet med sikring 
af frekvenserne før juni 2006, 
idet risikoen ved kun at have én 
satellit var for stor, b) 15 millioner euro til muliggørelse af større 
nyttelast, c) 40 millioner euro 
i ekstraomkostninger afholdt 
af ESA for den store ændring 
i tidsplanen og d) 46 millioner euro i ekstra lønomkostninger til 
industrien på grund af ændrede 
økonomiske forudsætninger.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen28
 49.  Den industrielle organisation i udviklings- og valideringsfasen, som var 
karakteriseret ved etableringen af en specifik struktur på grundlag af 
én ad hoc-hovedkontrahent, gav forsinkelser og omkostningsoverskri-
delser . Et konkurrencepræget miljø forventes at være et incitament til, 
at der opnås resultater til tiden og inden for budgettet. I 2000 blev 
der oprettet et joint venture bestående af førende europæiske rum-
fartsvirksomheder44, som skulle fungere som den hovedvirksomhed, 
der skulle udvikle og levere Galileos infrastruktur. I et oligopolistisk 
miljø som den europæiske rumindustri blev konkurrencen yderligere 
begrænset ved oprettelsen af dette joint venture. ESA var nødt til at indgå en række kontrakter med dette joint venture mellem juli 2001 
og december 2004. Flere af kontrakterne var udsat for store forsin-
kelser og omkostningsoverskridelser. Ifølge ESA’s rapporter skyldtes 
disse problemer en problematisk forvaltning, uklarhed med hensyn til 
rapportering og beslutningstagning, samt at udvælgelsen af under-kontrahenter i højere grad var underlagt selvpålagte restriktioner  
med hensyn til fordelingen af opgaver, end den var baseret på et  
ønske om at sikre omkostningseffektivitet og overholde tidsplanen. 
Som en følge af, at der var opstået alvorlige problemer med imple-
menteringen af den største kontrakt i udviklings- og valideringsfasen, 
besluttede ESA i december 2007 at ændre IOV’s industrielle organi-
sation og de kontraktlige rammer væsentligt. ESA overtog den gene-
relle hovedkontrahents opgaver og ansvar. Denne omstrukturering vil 
betyde, at der påløber supplerende omkostninger
45 i udviklings- og 
valideringsfasen. Ifølge ESA’s overslag vil dette omfatte 350 millioner 
euro til den reviderede industrielle ramme og 194 millioner euro til 
ESA’s omkostninger46.
 50.  Blokeringen af koncessionsforhandlingerne  i anden halvdel af 2005  
(jf. punkt 23) indvirkede også på den teknologiske udvikling: Pro-
grammet blev forsinket fire og en halv måned, og ekstraomkostninger 
på 103 millioner euro kan tilskrives denne forsinkelse og implemen-teringen af aftalen af 5. december 2005
47.
FTU-AKTIVITETERNE VAR KUN I BEGRÆNSET 
GRAD BRUGBARE
MÅL
 51.  GJU’s tredje opgave48 var at igangsætte og forvalte de forskningsaktivi-
teter, der var nødvendige for at støtte gennemførelsen af de centrale 
opgaver og mål i Galileos udviklings- og valideringsfase (dvs. tekno-
logisk udvikling og hurtig udvikling af brugersegmenter — jf. også 
punkt 13 og 14).44 En række regeringer havde 
indgået aftale om hovedsædets 
placering og funktion, selskabets ledelsesstruktur og tildelingen af 
arbejdspakker til de forskellige 
underkontrahenter.
45 Inklusive afviklingen af 
IOV-kontrakten.
46 Forlængelse af IOV-dækningen 
indtil 2010 og forberedelse af 
ansvaret for indkøb med henblik 
på fuld operativ kapacitet (FOC).
47 Partnerne i det 
sammensmeltede konsortium 
aftalte at oprette to identiske 
Galileoovervågningscentre 
(GCC) bestående af et GMS 
(jordsegment) og et GCS 
(jordkontrolsegment), men valgte en tværgående implementering 
af GCC ved at oprette et GMS 
med basis i Tyskland og et GCS 
med basis i Italien i stedet for at 
oprette et operationelt GCC og et backup-GCC. De aftalte også 
at oprette et tredje GMS i kold 
backuptilstand og et tredje GCS.
48 Kommissionen gav dette 
mandat til fællesforetagendet 
Galileo i 6. rammeprogram af 9. december 2002 (udvalgt tema 
1.4: »Luft- og rumfart«). Det blev 
omsat til tre årlige aftaler om 
særlige støtteaktioner (RP6) med 
GJU.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen29
RESULTATER
 52.  Mellem september 2003 og december 2006 udvalgte, forhandlede og 
overvågede GJU i alt 70 forskningsprojekter til en værdi af 110 millio-
ner euro, der blev finansieret over RP6 gennem adskillige indkaldelser 
af forslag. Aktiviteterne var koncentreret om udvikling af brugerseg-menter, som bestod i at fremme innovative tjenester og applikationer inden for relevante teknologier (modtagere, lokale komponenter), og om markedsudvikling i forskellige brugergrupper. FTU-aktiviteterne 
omfattede også til en vis grad teknologisk udvikling af Galileosyste-
met og Egnos’ demonstrationsaktiviteter.
 53.  Revisionen viste49, at GJU generelt blev opfattet som en effektiv struktur 
til implementering af Galileodelen af RP6s arbejdsprogram50. Forsk-
ningsprojekterne styrkede interessen og bevidstheden i brugergrup-
perne og har kunnet samle forskellige organisationer og interessenter. 
Men i sidste ende er FTU-aktiviteterne kun i begrænset grad brugbare 
for Galileoprogrammet. GJU udnyttede ikke i tilstrækkelig grad pro-
jektresultaterne til at formulere et sammenhængende sæt brugergod-kendte krav, som ESA kunne basere Galileos systemspecifikation på. 
Et stort antal projekter bestod i en detaljeret analyse af den regule-
ringsindsats, der kræves såvel på EU-niveau som i medlemsstaterne 
for at fremme GNSS-applikationer inden for en lang række økonomiske 
og sociale sektorer. Der blev ikke fulgt op på resultaterne af disse  projekter.
ÅRSAGERNE TIL DEN BEGRÆNSEDE BRUGBARHED
 54.  Afbrydelser, RP6’s uegnethed til at finansiere markedsudviklingsakti-
viteter, fraværet af en dækkende metode til markedsudvikling og  
forsinkelser kan forklare, hvorfor FTU-resultaterne kun i begrænset 
grad var brugbare.
 55.  Da Kommissionen foreslog at bringe fællesforetagendet Galileo til ophør, 
var det dens hensigt at sikre kontinuiteten  i programmet ved at fore-
tage en gnidningsløs overdragelse af aktiviteterne til GSA51. Men  
overdragelsen af overvågningen af mere end 50 projekter fra GJU til 
GSA gav forsinkelser og problemer med støtten til og opfølgningen af projekterne samt formidlingen af projektresultaterne
52.49 Navnlig gennem 
rundspørgeundersøgelsen og 
samtaler med deltagere i RP6.
50 Resultaterne af 
rundspørgeundersøgelsen 
viser, at man generelt så positivt på forvaltningen af 
GJU, navnlig på følgende 
områder: udbudsdokumentation 
(beskrivelser af opgaver), 
kontraktforvaltning, overvågning og gennemgang. De områder, 
hvor det var opfattelsen, at der 
var behov for forbedringer, 
var: politikken for intellektuel 
ejendomsret og formidling og 
nyttiggørelse af resultater.
51 KOM(2006) 261 endelig — 
Forslag til Rådets forordning 
om ændring af forordning 
(EF) nr. 1321/2004 om 
forvaltningsstrukturerne for de europæiske programmer for 
satellitbaseret radionavigation, 
2. juni 2006.
52 75 % af de 482 deltagere 
i rundspørgeundersøgelsen meldte 
om en negativ effekt på deres projekt(er).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen30
 56.  Det instrument, der anvendes ved tildeling af støtte under forskningspro-
grammer, er ikke egnet til at finansiere markedsudviklingsaktiviteter. 
RP6-tilskud (efter indkaldelse af forslag) følger i det væsentlige en bottom-up-metode, hvor resultaterne ikke udnyttes centralt. Ideelt 
set skulle markedsudviklingsaktiviteterne finansieret over RP6 have 
været støttet ved, at resultaterne blev konsolideret i en dækkende  
top-down metode  på GJU/GSA -niveau (jf. Egnos — punkt 65). Hvis man 
ikke benytter en sådan proaktiv metode, er det vanskeligt at sikre, at 
de forskellige projekter fortsat vil være til nytte for Galileoprogram-
met, efter at de er blevet fuldført.
 57.  Resultaterne af rundspørgeundersøgelsen bekræftede også, at de kumule-
rede programforsinkelser  (i den teknologiske udvikling, i Egnos-opera-
tionerne og i koncessionsforhandlingerne) havde negativ indvirkning 
på gennemførelsen af RP6-projekterne (for eksempel fordi Egnos-
signalet ikke var disponibelt) og den fremtidige udnyttelse af projekt-
resultaterne (på grund af den effekt, disse forsinkelser har på GNSS’ 
forretningsmuligheder og forsknings- og udviklingsmuligheder).
INTEGRATIONEN AF EGNOS ER KUN DELVIST LYKKEDES
MÅL
 58.  Som forløber for Galileo spiller Egnos en afgørende rolle i den tidlige 
udvikling af brugersegmenter (jf. punkt 14). GJU’s fjerde opgave var at 
»forestå den optimale integration af Egnos i Galileo« (jf. fodnote 12). 
Egnos og Galileo er to fuldstændigt uafhængige systemer (jf. bilag II , 
der er en detaljeret sammenligning af Egnos og Galileo), og integra-tionen betyder derfor ikke, at de teknisk set har samme infrastruktur, 
men der er tale om følgende:
Integrationen af Egnos i Galileos ledelsesstrukturer og admini- a) 
strative strukturer blev anset for nødvendig, for at man kunne  
håndtere forskellige spørgsmål, f.eks. indgåelsen af en aftale mel-
lem ejerne af Egnos53, integrationen af Egnos’ og Galileos finan-
siering54 og tidsplanen for udnævnelse af en økonomisk operatør 
af Egnos.
På markedsniveau var formålet med integrationen at berede vejen b) 
for Galileos introduktion på markedet, idet Egnos bruges som et forløbersystem, eftersom det skal levere regionale tjenester sva-
rende til tre af de fem fremtidige Galileotjenester.53 Også kaldet rammeaftalen om 
Egnos.
54 Dette mål blev fastsat, da Egnos 
havde finansielle problemer 
i januar 2006.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen31
RESULTATER
 59.  På det politiske plan er Egnos og Galileo blevet integreret i en samlet 
europæisk GNSS-politik. På det finansielle plan er Kommissionens  
finansiering af Egnos tilsvarende blevet integreret i finansieringen 
af Galileo.
 60.  Egnos er imidlertid blevet forsinket, og programmets største udfordrin-
ger, f.eks. markedsudvikling, certificering og de forskellige interes-
separters rolle, er stadig ikke løst:
Siden oktober 2004 har en rammeaftale om ejerskab og fremtidig a) 
udnyttelse af Egnos været under forhandling. I september 2008 var 
der stadig ikke indgået en aftale. Egnos OS-signalet har teknisk 
set været disponibelt siden juli 2006, men uden en økonomisk  
operatør kan det ikke betegnes som operationelt55
GJU’s plan for markedsindtrængning er aldrig blevet implemen- b) 
teret, og Egnos forventes først at være attesterbart i marts 2009, mindst to år senere end forventet
56.
ÅRSAGERNE TIL DEN BEGRÆNSEDE SUCCES
 61.  Flere faktorer har hindret GJU i at nå sit fjerde mål:
GJU’s rolle og mandat i forhold til Egnos var ikke defineret  a) 
klart.
Afgørelsen om at integrere Egnos i Galileo var til skade for  b) 
Egnos.
Egnos’ institutionelle rammer er meget komplekse. c) 
GJU gjorde ikke nok for at markedsføre sine udviklingsaktivite- d) 
ter.55 På grund af ansvarsspørgsmål 
og uvished om fremtiden for så 
vidt angår Egnos’ finansiering og 
ledelse.
56 Da der ikke er fastsat 
klare milepæle for Egnos, og planlægningen er uklar, er dette 
kun et forsigtigt skøn.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen32
 62.  GJU’s rolle og mandat i forhold til Egnos var ikke klart defineret . I GJU’s 
vedtægter var det kun anført, at GJU skulle »forestå den optimale  
integration af Egnos i Galileo«. I henhold til trepartsaftalen57 var ESA 
gennem sit ARTES-9-program ansvarligt for den tekniske udvikling  af Egnos og dets drift. Men det fremgår ikke klart af disse retsakter, hvem der var den overordnede programforvalter for Egnos. Da der ikke var en programforvalter , manglede Egnos tydeligvis en langsig-
tet strategisk vision
58, hvilket medførte usikkerhed, forsinkelser og 
omkostningsoverskridelser ( bilag II ).
 63.  Selv om afgørelsen om at integrere Egnos i koncessionsforhandlingerne 
sikrede den fortsatte finansiering fra Fællesskabet, udskød den sam-
tidig virkeliggørelsen af Egnosprogrammet, fordi:
forsinkelserne i koncessionsforhandlingerne medførte, at fristerne a) 
for teknologisk udvikling i Egnos blev udskudt
alle aktiviteter i forbindelse med udpegelsen af en økonomisk  b) 
operatør for Egnos blev stoppet, fordi det var Galileo-koncessi-
onsholderens ansvar.
  Hertil kommer, at det gjorde koncessionsforhandlingerne mere kom-
plekse, at der skulle indgås en rammeaftale vedrørende Egnos.
 64.  Egnos’ institutionelle rammer er meget komplekse.  Egnos’ forskellige 
finansielle interesseparter har alle forskellige prioriteter. Som ejer 
af Egnos’ aktiver, mens ARTES-9 programmet løber, handler ESA på 
vegne af de lande, der har en finansiel interesse i dette program.  
Enhver overførsel af ejerskab skal godkendes af dem59. Kommissio-
nen har ingen ejendomsret til Egnos, men den skulle blive ejer af  Egnos’ aktiver gennem GSA i overensstemmelse med forordning (EF) 
nr. 1321/2004. GJU har ikke et klart mandat som Egnos’ programfor-
valter, og det har medført tvivl om, hvorvidt GJU var beføjet til at  
forhandle en rammeaftale for Egnos.57 Aftale mellem Det 
Europæiske Fællesskab, Den 
Europæiske Rumorganisation for Luftfartssikkerhed om et 
europæisk bidrag til udvikling 
af et verdensomspændende 
satellitnavigationssystem (GNSS), 
undertegnet i 1998 (EFT 194 af 
10.7.1998, s. 16).
58 For eksempel: langfristet 
finansiel forpligtelse, 
grundlæggende teknik, en klar 
linje hen imod en fremtidig 
forvaltning, prioritering af målene for Egnos’ udvidelse ud over 
Europa, en klar vision for Egnos’ og 
Galileos komplementaritet.
59 Ifølge de bilaterale aftaler 
mellem ESA og otte nationale 
tjenesteydere inden for lufttrafik (forvaltning) og andre agenturer.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen33
 65.  Dertil kommer, at GJU koncentrerede sig om spørgsmål om institutionelt, 
finansielt og internationalt samarbejde, og foretagendet afsatte kun  
begrænset tid og begrænsede ressourcer til hurtig udvikling af en række  tjenestekatalysatorer  for Egnos: GJU udnyttede ikke RP6’ resultater 
med hensyn til markedsudvikling centralt (punkt 56) og implemen-
terede ikke Egnos’ plan for markedsindtrængning.
UTILSTRÆKKELIG OFFENTLIG STYRING AF PROGRAMMET
 66.  De følgende afsnit handler om rollefordelingen og om, hvordan Kommissi-
onen opfyldte sin rolle som hovedpromotor for Galileoprogrammet.
KLAR ROLLEFORDELING
 67.  Fordelingen af roller mellem de enheder, der er involveret i programmets 
udviklings- og valideringsfase (EU- og ESA-medlemsstater, Kommis-sionen, GJU og ESA), var ikke klart defineret.
 68.  GJU’s kapacitet til at forvalte programmet effektivt blev hæmmet af:
dets ledelsesstruktur ( a) figur 2 ) 
GJU skulle i henhold til vedtægterne overvåge det teknologiske 
udviklingsarbejde, ESA skulle udføre. Men ESA var både et stif-
tende medlem af GJU (og dermed repræsenteret i forretnings-
udvalget og bestyrelsen) og en kontrahent (modtager af midler 
og implementeringsansvarlig ifølge aftalen mellem ESA og GJU). I praksis var GJU således ikke i stand til at overvåge ESA effektivt 
på grund af ESA’s interessekonflikt i GJU.
dets midlertidige karakter b) 
GJU blev lukket ned, inden udviklings- og valideringsfasen var  
færdig, og det underminerede foretagendets autoritet
60.60 Kommissionen erkendte i sin 
meddelelse fra maj 2007, at 
timingen af overdragelsen af aktiviteter fra GJU til GSA pr. 
1. januar 2007 ikke var optimal, da 
GSA stadig var under opbygning, 
og dets forhold til Kommissionen 
og ESA ikke var fastlagt.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen34
 69.  Aftalen mellem ESA og GJU om gennemførelse af aktiviteter inden for 
teknologisk udvikling i udviklings- og valideringsfasen (forhandlet 
af Kommissionen, inden GJU blev operationelt61) var ikke tilstræk-
kelig specifik (en bedre model ville være aftalerne mellem ESA og  
Eumetsat62 63). Det medførte uklare regler for tildeling af kontrakter64, 
overdragelse af ejendomsret, rapportering og implementering65. Det 
var uklart i aftalen, hvilken rolle de forskellige aktører spiller. I over-ensstemmelse med ånden i rammeaftalen mellem ESA og Det Euro-pæiske Fællesskab
66 burde disse roller have været komplementære: 
ESA som det kompetente tekniske organ, Kommissionen, der vareta-ger den politiske dimension, og GJU, der tager sig af brugerkrav og 
certificering.
 70.  ESA var både involveret i programforvaltningen (gennem GJU) og ansvar-
lig for den daglige forvaltning af aktiviteterne vedrørende den tek-nologiske udvikling for både Galileo og Egnos.
 71.  Den uklare rollefordeling resulterede i uklare ansvarlighedskæder. Mange 
af afgørelserne vedrørende Galileo blev påvirket af, at ingen af aktø-
rerne (Kommissionen, GJU, ESA, medlemsstaterne) påtog sig det fulde 
ansvar: afgørelsen om en adskillelse af udviklingsfasen og etable-
rings-/igangsætningsfasen, valget af et OPP, accept af tilbudsgivernes 
forslag om sammensmeltning, aftalen mellem ESA og GJU, opstilling af 
et ufuldstændigt budget, forsinkelser i Egnos’ teknologiske udvikling 
og den industrielle organisation af IOV.
 72.  Forvaltningen af programmet blev også vanskeliggjort af, at nogle med-
lemsstater blandede sig i forvaltningen af de enkelte programele-menter (punkt 23 og 49).61 Senere formelt vedtaget af GJU’s 
bestyrelse og undertegnet af den 
administrerende direktør.
62 Eumetsat (Den Europæiske 
Organisation til Udnyttelse af 
Meteorologiske Satellitter) er en 
mellemstatslig organisation, der 
betjener i alt 21 medlemslande og ni 
medarbejdende lande.
63 ESA er ansvarlig for udviklingen 
af Eumetsat-programmernes 
rumsegment, og Eumetsat er 
ansvarlig for det overordnede 
system. Aftalerne mellem ESA og 
Eumetsat er mere udførlige for så vidt angår aspekter som f.eks.:
det finansielle ansvar og dets • 
fordeling på produktionsprisen 
og omkostningerne for ESA, 
samt procedurerne til at sikre, at grænserne for det finansielle 
ansvar overholdes.
anvendelse af en • 
marginindbetaling og 
godkendelsesprocedurer
etablering af klare • 
kommunikationslinjerklare procedurer for, hvordan • 
meddelelser om ændringer, der 
ikke er dækket af det oprindeligt 
planlagte arbejde, skal behandles.
ejerskab til fysisk og intellektuel • 
ejendom.
64 ESA anvender »fair-return«-princippet i sin industripolitik. Med andre ord vil et land, der betaler bidrag til ESA, inden for en vis 
margin modtage industrikontrakter til en værdi, der svarer til dette bidrag. I teorien finder dette princip kun anvendelse for 50 % af 
budgettet til udvikling og validering. I praksis er det ikke muligt at anvende sådanne 50 %’s-regler på aktiviteter, der forval tes som et 
samlet hele.
65 F.eks. om implementering og finansiering af visse meddelelser om ændringer, f.eks. autentifikation, dataudveksling, 
lokaliseringstjeneste med høj præcision og aftalen af 5. december.
66 Rammeaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Rumorganisation (EUT L 261 af 6.8.2004, s. 64).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen35
GJU’S LEDELSESSTRUKTURFIGUR 2
GJU’s Tilsynsråd
(EU-medlemsstater)ESA PB-Nav
(ESA-medlemsstater)Galileos Sikkerhedsråd
GJU’s bestyrelse
GJU’s adm. direktør GJU’s forretningsudvalg
ESA Industrien KonsulenterAndre
kontrahenterESA-GJU aftalen FTU-tilskud Kontrakter om undersøgelserFællesforetagendet Galileo
GJU blev styret af en administrerende direktør, en bestyrelse, tre råd og et forretningsudvalg. 
Alle spørgsmål på bestyrelsens dagsorden blev forberedt på forretningsudvalgets møder og blev først drøftet på EU-medlemsstatsniveau af tilsynsrådet og på ESA-medlemsstatsniveau på PB-Nav (Programme Board on Satellite Navigation). ESA og Kommissionen havde et lige antal stemmer i bestyrelsen, og derfor skulle der opnås konsensus om alle afgørelser.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen36
PROGRAMMET MANGLEDE EN STÆRK STRATEGISK 
SPONSOR AF TILSYNSFØRENDE
 73.  Mellem 1999 og 2004 spillede Kommissionen aktivt sin rolle med at ind-
lede programmet og få det sat i gang. I løbet af 2005 blev det klart, at der var forsinkelser og omkostningsoverskridelser, men der blev først truffet væsentlige korrigerende foranstaltninger i marts 2007.
 74.  Igennem hele programperioden overholdt Kommissionen, der var pro-
grammets hovedpromotor, ikke en række forvaltningsprincipper,  
f.eks.:
Fastsættelse af klare, realistiske og acceptable mål: programmet a) 
har mange mål, og derfor havde interesseparterne meget forskel-
lige forventninger til det. Ud over de politiske, økonomiske og  
teknologiske motiver (punkt 7) har medlemsstaterne set Galileo 
som et middel til at styrke den europæiske rumindustri. For nogle 
medlemsstater har muligheden for at bruge systemet til militære 
eller forsvarsmæssige formål også været et vigtigt mål. Kommis-sionen prioriterede ikke programmets mål
Definition af passende strategier og instrumenter til at følge dem: b) 
Kommissionen har ikke søgt at udforme en langsigtet strategisk 
vision for Egnos- og Galileoprogrammerne
67, men har fokuseret 
på kortsigtede mål og beslutninger. Det kan illustreres ved føl-
gende eksempler:
Der er ingen køreplan for Egnos og Galileo. Spørgsmål som  i) 
f.eks. den fremtidige anvendelsesmodel for Galileo og Egnos, implementeringen af systemprioriteter (f.eks. hvilken tjeneste der skal implementeres først) eller udviklingen af markeder for ikke-civil luftfart for Egnos var stadig ikke løst ved udgangen af 2008.
Der opstod problemer ved forhandlingerne af en rammeaftale ii) 
for Egnos. Som led i en europæisk satellitbaseret navigati-onspolitik foreslog Kommissionen, at programmerne Egnos  og Galileo blev samlet under samme paraply: de europæiske satellitnavigationsprogrammer. Men det blev gjort uden forud-gående accept fra de andre Egnos-interesseparter (punkt 5 og 64) og uden megen hensyntagen til de institutionelle rammers kompleksitet. GJU (og senere GSA) fik ansvaret for at forhandle en sådan aftale, men ved udgangen af 2008 var der ikke sket nogen fremskridt. Det medførte, at ingen enhed — når der  ses bort fra tekniske spørgsmål (der forvaltes af ESA) — havde beføjelser til at træffe de centrale afgørelser vedrørende Egnos og til at lede programmet.67 F.eks. de to programmers 
komplementaritet, modeller 
for den fremtidige anvendelse 
af Egnos og Galileo eller 
implementeringen af 
systemprioriteter.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen37
Kommissionen var optaget af at navigere programmet fra ét iii) 
rådsmøde til det næste (jf. f.eks. punkt 21 og 22 om Kommis-
sionens meddelelse af 6. oktober 2004)
Oprettelse af en fremtidig (permanent) organisation: Mellem juli c) 
1999 og december 2006 pålagde Kommissionen seks forskellige midlertidige strukturer at yde teknisk støtte til Galileos program-forvaltning eller at varetage den konkrete forvaltning. GJU var  
det femte af disse initiativer. GJU er en fleksibel og specialiseret 
organisation med iværksætterånd og kunne være blevet en effek-tiv programforvalter. Men dets position blev undermineret af dets 
midlertidige karakter
68, ledelsesstrukturen ( figur 2 ) og manglen 
på ekspertise.
At sikre sig de nødvendige kvalifikationer til alle de programele- d) 
menter, der forvaltes og overvåges af den offentlige sektor: Da GJU blev oprettet, var Kommissionen ikke tilstrækkeligt opmærksom 
på, at det var en ny organisation, og at foretagendet ikke havde 
tilstrækkelig erfaring og ekspertise til at udføre sine opgaver  
(jf. punkt 41 c)).
Risikostyring: da programmet blev påbegyndt, adresserede Kom- e) 
missionen ikke i tilstrækkelig grad de risici, der var forbundet med 
Galileo-koncessionen (f.eks. markedsrisikoen, konstruktionsrisi-
koen, og den teknologisk risiko) (jf. punkt 41 a) og tekstboks 2 ).
Rettidige beslutninger om alle programelementer: Kommissio- f) 
nen foretog ikke en kritisk gennemgang af GJU’s statusrapporter eller kontrollerede dem tilstrækkelig. Kommissionens meddelel-ser gengav konsekvent den optimistiske tone i GJU’s officielle  erklæringer. Kommissionen krævede derfor ikke, at der blev truffet korrigerende foranstaltninger, og traf selv ingen væsentlige før 
i marts 2007, selv om fristen for tildeling af koncessionsaftalen 
hvert år blev udskudt med yderligere tolv måneder.68 Selv inden GJU blev 
operationelt, offentliggjorde 
Kommissionen et forslag til Rådets forordning, hvor GSA blev udpeget 
som dets efterfølger (KOM(2003) 
471 endelig af 31. juli 2003).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen38
KONKLUSIONER 
OG ANBEFALINGER
 75.  Udviklings- og valideringsfasen blev forvaltet utilstrækkeligt. Galileo-
programmet fik problemer på forskellige planer:
GJU var ikke en stærk programforvalter, og denne rolle blev ikke a) 
tildelt noget andet organ. Det opfyldte ikke hovedparten af sine 
mål — hvad der imidlertid skyldtes faktorer, som GJU for en stor del ikke havde kontrol over.
Programmet manglede en stærk strategisk sponsor og tilsynsfø- b) 
rende: Kommissionen ledede ikke programmet aktivt og søsatte det uden en rorgænger. Der var en række mangler ved forvalt-
ningen af programmet: Der manglede realistiske mål, en hen-
sigtsmæssig strategi og de fornødne kvalifikationer, forarbejdet 
var ikke godt nok, og der gik for lang tid, før der blev iværksat  
korrigerende foranstaltninger.
Medlemsstaterne havde forskellige forventninger til programmet c) 
og greb derfor ind for at tilgodese deres nationale industrier, hvad 
der forsinkede beslutningerne. De deraf følgende kompromiser 
gav problemer med implementeringen, forsinkelser og i sidste  
ende omkostningsoverskridelser.
HVILKE FAKTORER VAR SKYLD I, 
AT KONCESSIONSPROCESSEN GIK GALT?
 76.  OPP’et var ikke forberedt og udformet godt nok. Derfor blev GJU nødt til 
at forhandle sig frem til et OPP, som var urealistisk (punkt 35-42).
HVILKE FAKTORER VAR SKYLD I DE KONSTATEREDE 
FORSINKELSER MED HENSYN TIL DEN TEKNOLOGISKE UDVIKLING OG DE DERTIL KNYTTEDE OMKOSTNINGSOVERSKRIDELSER?
 77.  GJU’s overvågning af aktiviteterne vedrørende den teknologiske udvikling 
blev begrænset alvorligt af ledelsesmæssige spørgsmål, et ufuldstæn-digt budget, forsinkelser og den industrielle organisation i udviklings- og valideringsfasen (punkt 43-50).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen39
I HVOR HØJ GRAD HAR UDGIFTERNE
TIL FORSKNINGS- OG UDVIKLINGSAKTIVITETER VÆRET 
TIL GAVN FOR GALILEOPROGRAMMET?
 78.  Afbrydelser, RP6s uegnethed til at finansiere markedsudviklingsakti-
viteter, fraværet af en dækkende metode til markedsudvikling og  forsinkelser kan forklare, hvorfor FTU-resultaterne kun i begrænset grad var brugbare (punkt 51-57).
HVOR GODT HAR GJU INTEGRERET EGNOS I GALILEO?
 79.  Integrationen af Egnos i Galileo lykkedes kun delvist, fordi GJU’s mandat 
ikke var klart, afgørelsen om at inkludere Egnos i koncessionsfor-handlingerne udskød virkeliggørelsen af Egnosprogrammet, Egnos’ institutionelle rammer ikke var klare, og fordi GJU kun gjorde lidt for at udvikle markedet for Egnos (punkt 58-65).
BLEV GALILEO-PROGRAMMET STYRET 
HENSIGTSMÆSSIGT?
 80.  Styringen af programmet var utilstrækkelig. Fordelingen af roller mellem 
de enheder, der er involveret i programmets udviklings- og valide-ringsfase (EU- og ESA-medlemsstaterne, Kommissionen, GJU og ESA) 
var ikke klart defineret. Kommissionen udviste ikke tilstrækkeligt leder-skab med hensyn til at udvikle og forvalte Galileo (punkt 66-74).
ERFARINGER, DER KAN BRUGES I FREMTIDEN
 81.  Galileoprogrammets organisering er ændret betydeligt siden 2007. Men 
mange af erfaringerne fra GJU er relevante både for det Galileopro-gram, der fortsætter, og for andre eventuelle fællesforetagender og industriprogrammer.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen40
 82.  Kommissionen har foreslået sig selv som programforvalter, hvilket er en 
udfordrende rolle, som den kun har lidt erfaring i at spille. Selv om 
det kan være en hensigtsmæssig løsning på kort sigt, bør Kommis-sionen overveje, om det vil være den mest hensigtsmæssige løsning 
på langt sigt. Retten har følgende anbefalinger.
ANBEFALING 1
For at få autoritet som programforvalter bør Kommissionen til-passe sine ressourcer og sine retlige og finansielle instrumenter 
til de særlige forhold, der gælder for udvikling og forvaltning af 
et industriprogram:
Antallet af ansatte og de ansattes ekspertise bør stå i et rimeligt a) 
forhold til Kommissionens opgave som programforvalter.
Der bør etableres passende rammer for samarbejdet mellem  b) 
EU og ESA.
Kommissionen bør sikre, at den har de finansielle instrumenter, c) 
der skal til for at finansiere infrastruktur (andet end via tilskud) 
og forpligte sig til at bære de årlige driftsomkostninger og  
omkostninger til forsyninger for denne infrastruktur i mange 
år fremover.
Programmet bør styres således, at programforvalteren er  d) 
i stand til at gennemføre opgaverne på en sammenhængende måde (definere forventninger, tildele beføjelser og kontrollere præstationer).
 83.  Det er nødvendigt med en klar ledelse, hvis Galileo skal gennemføres med 
et godt resultat. Kommissionen kan ikke egenhændigt træffe afgø-
relser om dets fremtid, men klart lederskab er af største vigtighed.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen41
ANBEFALING 2
Kommissionen bør hurtigst muligt afklare programmets politiske 
mål og omsætte dem til strategiske og operationelle mål,  der vil  
give Galileo en solid køreplan fra nu af, og til det er fuldstændigt 
etableret og taget i brug. For eksempel:
Hvordan skal Galileo positioneres som kommercielt system?  a) 
Skal det kunne løbe rundt finansielt, eller vil det fortsat kræve 
offentlig støtte? Drejer det sig om at skabe størst mulige ind-tægter eller om at få de største makroøkonomiske fordele og 
betjene hele Galileos værdikæde gennem tjenester og varer  
genereret af Galileos applikationer?
Hvordan bliver forholdet mellem Egnos og Galileo, når Gali- b) 
leo bliver fuldt operationelt? Vil de eksistere side om side og dermed sikre en nyttig dobbeltdækning, eller vil Egnos blive 
nedlagt?
 84.  Koncessionsforhandlingernes manglende resultat betyder ikke, at der ikke 
er grundlag for en Galileokoncession i fremtiden. Men alle fremtidige 
forsøg på at inddrage privat finansiering bør baseres på en mere  
realistisk vurdering af, hvad der kan afsættes, og om der virkelig er 
grundlag for et OPP. Det skal bemærkes, at der findes andre vellyk-
kede driftsmodeller for andre internationale satellitprojekter, f.eks. 
Inmarsat, Intelsat, Eutelsat og Eumetsat.
ANBEFALING 3
Kommissionen bør tage sig den fornødne tid til at forberede den 
kommercielle driftsfase og trække på bedste praksis i medlemssta-
terne og tage forskellige modeller for private initiativer og erfa-
ringer i sammenlignelige sektorer i betragtning.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen42
 85.  Afhængigt af beslutningen om, hvordan Galileo skal positioneres som et 
kommercielt system (jf. anbefaling 2), vil Den Europæiske Union enten 
være nødt til at gå i gang med at fremme hurtig markedsudvikling af Galileo/Egnos-indtægterne (så der opstår direkte indtægter, der kan 
modregnes omkostningerne) eller acceptere at finansiere Galileos  
samlede potentielle omkostninger (potentielt 10 milliarder euro over de næste 20 år). I fornævnte tilfælde bør der skabes passende rammer for brugerne.
ANBEFALING 4
Kommissionen bør sikre, at følgende spørgsmål behandles:
Analyse, konsolidering og validering af relevante og stabile  a) 
brugerkrav.
Udarbejdelse af gennemførelsesforanstaltninger (f.eks. de for- b) 
nødne retlige og administrative rammer).
Fremme af Egnos som udstillingsvindue for Galileo ved at cer- c) 
tificere Egnos’ SoL-tjeneste og gøre Egnos’ og Galileos drifts-
modeller kompatible.
Udvikling af en klar og kompatibel prispolitik eller indtægts- d) 
model for Galileo- og Egnos-tjenesterne og en politik for  tredjepartsansvar.
 86.  Kommissionen har efterfølgende oprettet andre fællesforetagender 
(SESAR, ITER og adskillige fælles teknologiinitiativer (FTI)). Erfarin-gerne fra Galileo viser, at tilgangen til sådanne nye foretagender bør 
være godt planlagt og realistisk.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen43
ANBEFALING 5
For alle fremtidige fællesforetagender og industriprogrammer , som 
EU beslutter at deltage i, bør Kommissionen:
sikre, at der er klare og overbevisende grunde til, at der skal a) 
oprettes et fællesforetagende
sikre, at alle realistiske muligheder for samarbejde med den  b) 
private sektor er blevet taget i betragtning
bestræbe sig på at etablere en ledelsesstruktur, der ikke hindrer c) 
fællesforetagendet i at forvalte programmet korrekt.
  Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 14. maj 2009.
På Revisionsrettens vegne
å e s o s ette s e gne
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Formand
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen44
DEN EUROPÆISKE RUMORGANISATION
ESA er en mellemstatslig organisation, der i sin nuværende form blev oprettet 
i 1975 ved fusion af to eksisterende agenturer, ELDO (Den Europæiske Organi-sation til Udvikling og Bygning af Løfteraketter til Rumfartøjer) og ESRO (Den Europæiske Rumforskningsorganisation). ESA har 18 medlemsstater: Belgien, 
Danmark, Den Tjekkiske Republik, Det Forenede Kongerige, Finland, Frankrig, 
Grækenland, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Norge, Portugal, Schweiz, Spanien, Sverige, Tyskland og Østrig. De nationale organer, der er 
ansvarlige for rumfart i disse lande, har sæde i ESA’s ledende råd.
ESA’s formål er at muliggøre — udelukkende til fredelige formål — og fremme 
de europæiske staters samarbejde om rumforskning og -teknologi og deres rumapplikationer med henblik på, at de bliver anvendt til videnskabelige formål og til operationelle applikationssystemer.
ESA’s aktiviteter falder i to kategorier — ‘obligatoriske’ og ‘valgfrie’. Pro-
grammer, der udføres under det almindelige budget og budgettet for det 
videnskabelige program, er ‘obligatoriske’. De omfatter organisationens 
grundlæggende aktiviteter (undersøgelser vedrørende fremtidige projek-ter, teknologiforskning, fælles investeringer i teknik, informationssystemer 
og uddannelsesprogrammer). Alle medlemsstaterne bidrager til disse pro-
grammer efter en fordeling baseret på deres BNP. De øvrige programmer, 
de såkaldt ‘valgfrie’, involverer en begrænset antal medlemsstater, som frit 
afgør omfanget af deres deltagelse. Både ARTES-9 og GalileoSat er valgfrie programmer. ESA’s udgiftsbudget for 2006 androg næsten 3 milliarder euro. 
EU-forordninger forpligter ikke ESA.
ESA og Det Europæiske Fællesskab er gensidigt uafhængige organisationer. 
Deres medlemsstater er ikke de samme, og de ledes efter forskellige bestem-melser og procedurer.
Det formelle grundlag for samarbejdet mellem ESA og Det Europæiske Fæl-
lesskab er en rammeaftale (i kraft siden maj 2004) mellem de to institutioner. 
Den europæiske rumpolitik, der blev undertegnet i maj 2007, sikrer ESA og 
de enkelte EU-medlemsstater samme tilgang til rumfartsaktiviteter i Europa og har for første gang skabt en fælles politisk ramme for disse aktiviteter.BILAG I
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen45
EGNOS: FAKTA, TAL OG EKSEMPLER
SAMMENLIGNING MELLEM EGNOS OG GALILEOBILAG II
Egnos Galileo
Forbindelse med andre 
GNSS-programmerForstærker GPS- og GLONASS-signalerneEr helt uafhængig af andre 
GNSS-programmer
Tjenester 3: OS, SoL, SAR 5: OS, CS, PRS, SoL, SAR
Dækning Regional (Europa) Global
Rumsegment3 transpondere i geostationære satellitter (GEO) 
i kredsløb om jorden i 36 000 kms højde30 satellitter i mellemhøj bane om 
jorden (medium earth orbit — MEO) i 23 000 kms højde
Jordsegment4 MCC (Mission Control Centres — operationelle 
kontrolcentre)
34 RIMS (Ranging and Integrity Monitoring 
Stations — stationer til afstandsbestemmelse og integritetsovervågning)
6 NLES (Navigation Land Earth 
Stations — navigationsjordstationer)3 GCC (Galileokontrolcentre)
20 GSS (Galileosensorstationer)5 S-bånd up-link-stationer10 C-bånd up-link-stationer
Finansieres afESA, Europa-Kommissionen, Eurocontrol, EOIG, 
GJU-interesseparterESA, Europa-Kommissionen, Kina, Israel
EGNOS’ FINANSIERINGSKILDER
EGNOS’ finansieringskilder (i alt 630 millioner euro i 2001-priser)
Midler tildelt mellem 1995 og 2007
EOIG
26 %Eurocontrol
2 %GJU-
interesseparter
7 % Europa-
Kommissionen
(TEN-T + RP7)
28 %
ESA-
medlemsstaterne
(ARTES)
37 %
Kilde:  Revisionsrettens skøn.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen46
EGNOS MANGLEDE EN LANGSIGTET VISION
Egnos’ mål blev gradvist tilpasset i løbet af den periode, hvor programmet 
gik fra at være et demonstrationsprogram til et fuldt operationelt program. Det led under, at der ikke fandtes en langsigtet strategi og et politisk enga-gement. Nogle eksempler:
Tilskuddene til Egnos fra Europa-Kommissionen blev betalt i årlige tran- a) 
cher og kom systematisk for sent. Bidragene fra ESA’s medlemsstater 
kom også for sent. Nogle programaktiviteter blev derfor forsinket, og det 
medførte usikkerhed om planlægningen af programmets etablerings- og ibrugtagningsfase.
Ændrede krav midt i processen, normernes udvikling og nye idéer om cer- b) 
tificeringen af systemet medførte forsinkelser og ekstraomkostninger.
I september 2008 var der stadig ingen køreplan for Egnos. c) 
Selv om Egnos-OS-signalet blev disponibelt i juli 2006, var systemet d) 
i september 2008 stadig ikke erklæret operationelt på grund af problemer 
med tredjepartsansvar, uvished om programmets fremtid med hensyn 
til finansiering og styring og Kommissionens modvilje mod at godkende 
systemet teknisk.
Trods ESA’s og GJU’s indsats for at demonstrere Egnos’ kapacitet over- e) 
søisk (f.eks. i Afrika, Kina og Sydamerika), er der ingen reel strategi til støtte for Egnos uden for Europa.
I GJU’s organisationsstruktur blev Egnos lagt ind under den tekniske f) 
afdeling i stedet for at blive behandlet som et selvstændigt tværsektorielt program. Frem til 2006 modtog GJU ikke finansielle midler fra Kommissio-
nen, der kunne afsættes til specifikke Egnos-relaterede undersøgelser.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen47
INTERNATIONAL T SAMARBEJDE OM GALILEO
EU har indgået en række internationale aftaler med relation til Galileo.
Der er undertegnet samarbejdsaftaler med USA (2004) og med Rusland (2006) 
for at sikre interoperabilitet og kompatibilitet mellem Galileo og eksisterende GNSS’er som f.eks. GPS og GLONASS.
Samarbejdsaftaler med Kina (2003) og Israel (2004) skaffede GJU henholdsvis 
NRSCC og MATIMOP som medlemmer.
Der er undertegnet generelle samarbejdsaftaler med Ukraine (2005), Indien 
(2005), Marokko (2005) og Sydkorea (2006), men de er aldrig udmundet i konkret deltagelse eller GJU-medlemskab.
Sigtet med disse aftaler var at mindske de teknologiske og politiske risici, 
fremme og forstærke knowhow på industrielt og politisk plan, stimulere 
udbuddet af applikationer, skabe mulighed for at trænge ind på tredje-
landenes markeder, fremme Galileo som international standard og bane 
vej for installering af jordsegmentets komponenter i forskellige regioner i verden.
Forholdet til de kinesiske og israelske foretagender led et knæk, da GJU blev 
afviklet, og der opstod problemer med at få overført de relevante aftaler til 
GSA. Drøftelserne om samarbejde med flere andre lande, som f.eks. Brasilien, 
Mexico, Chile, Canada, Argentina og Australien blev også afbrudt, da GJU 
blev lukket ned.BILAG III
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen48DE KRITERIER, SOM REVISIONSRETTEN HAR ANVENDT TIL VURDERING AF DEN OFFENTLIGE  
FORVAL TNING AF GALILEOS KONCESSIONSPROCES, MED ET RESUMÉ AF VURDERINGENBILAG IV
Kriterier (bygger på INTOSAI’s 
retningslinjer for bedste praksis 
ved revision af off  entlig/privat 
fi nansiering og koncessioner)Ansvarligt 
organEr kriterierne 
blevet 
opfyldt?Resumé af vurderingen
A. Projektafgrænsning
A.1 Projektudvælgelse
Hvordan prioriterede det reviderede 
organ de potentielle projekter? Implementerede det projekterne i denne prioriteringsrækkefølge?Kommissionen 
(Rådet)Ikke vurderet
(politisk valg)Galileoprojektet var enestående i sin art, og beslutningen om at implementere det var politisk. Efter et 
kommissionsinitiativ i begyndelsen af 1990’erne vedtog Rådet Galileoprogrammet og overdrog forvaltningen af det til Europa-Kommissionen.
Senere blev der på forslag fra Kommissionen opnået politisk konsensus blandt medlemsstaterne om, at der skulle 
oprettes et off  entlig-privat partnerskab/en off  entlig-privat koncession til at indlede udviklingsfasen. Det var planen, 
at forvaltningen og fi  nansieringen af de efterfølgende faser skulle foregå inden for rammerne af dette scenarie. Jf. 
meddelelser fra Kommissionen, kommissionsundersøgelser og rådskonklusioner fra 1994 til 2003.
A.2 Defi  nition af projektkravene
Fremsatte det reviderede organ sine 
krav klart fra begyndelsen, også med hensyn til output, og gjorde det tydeligt opmærksom på eventuelle specifi  kke begrænsninger, som den private sektor ville blive underlagt?Kommissionen 
(Rådet)Til dels Som det kan ses af Kommissionens forberedende arbejde og Rådets beslutninger, har den europæiske off  entlige 
sektor formuleret sine krav meget bredt. Den foreslåede koncession skulle stå for fi  nansieringen og forvaltningen 
af etableringen, ibrugtagningen og driften af Galileosystemet — herunder forsyninger. Koncessionshaveren skulle således levere, igangsætte, drive, udnytte og vedligeholde systemet og dets komponenter i koncessionsperioden, således at der blev leveret fem Galileosatellittjenester, og sikre den efterfølgende udvikling af senere applikationer. Integreringen af Egnos’ forvaltning og ydelsen af Egnos’ tjenester blev også medtaget i kontraktbestemmelserne for Galileokoncessionen.
Efter Kommissionens forberedende arbejde vedrørende koncessionen var der stadig en del usikkerhed om helt 
centrale spørgsmål, f.eks. den underliggende indtægtsmodel, og hvordan overgangen mellem udviklingsfasen og etablerings- og ibrugtagningsfasen skulle foregå. Nogle af begrænsningerne for den private sektors deltagelse i projektet var beskrevet kort, men der blev ikke udstukket en strategi for den off  entlige sektor, der kunne foreslås til 
den private sektor.
Kommissionens forberedende arbejde gav således ikke den private sektor klar besked om krav og begrænsninger 
i forbindelse med den foreslåede Galileokoncession.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen49A.3 Den private sektors kapacitet
Foretog det reviderede organ en første 
vurdering af, om den private sektor havde kapacitet til at opfylde kravene?Kommissionen Til dels Konklusionen af Kommissionens forberedende arbejde om gennemførligheden af en koncession set i forhold til den 
alternative model med en joint venture (i form af kapitalandele i GJU) var positiv om end holdt i generelle vendinger. Kommissionen vurderede, at den private sektor ville være utilbøjelig til at deltage og investere i en joint venture på grund af usikkerheden om det forventede fi  nansielle udbytte og på grund af risikoen for interessekonfl  ikter 
i udviklings- og valideringsfasen.
Den vurderede også, at den europæiske private sektor havde den nødvendige kapacitet til at levere Galileosystemet 
og tjenesterne i kraft af sin veletablerede tekniske knowhow og solide erfaring i at fi  nansiere og forvalte store 
projekter.
Men projektkravene var ikke klare nok, jf. A.2. Vurderingen af, om den private sektor havde kapacitet til at opfylde 
disse krav, var derfor stadig alt for generel.
Kommissionen var således ikke i stand til at foretage en første vurdering af den private sektors kapacitet.
A.4 Evaluering af potentielle fordele
Foretog det reviderede organ en første 
evaluering af de fordele, det ønskede at opnå?Kommissionen 
(Rådet)Til dels Følgende argumenter blev brugt til at begrunde, at Galileo skulle implementeres gennem et OPP (jf. Kommissionens 
meddelelse af 10. februar 1999): supplerende fi  nansiering, en bedre projektkonstruktion, sikring af, at de samlede 
resultater stod mål med investeringerne (value for money), bedre udnyttelse af tjenesten, den store vægt, der blev lagt på brugernes behov, og bedre styring af omkostninger.
I en undersøgelse, der blev udført på anmodning af Kommissionen, blev der udarbejdet følgende liste over mål: at 
opnå fuld operationel kapacitet hurtigst muligt, helst i begyndelsen af 2008, så mulighederne på GNSS-markedet kunne udnyttes, at få dækket en væsentlig del af omkostningerne ved etablerings- og ibrugtagningsfasen gennem privat fi  nansiering (omkring to tredjedele som et foreløbigt tal), at opnå value for money (ved at fi  nde den bedste 
tekniske løsning og det bedste system, optimere konkurrencen og eff  ektiviteten i forbindelse med indgåelse 
af kontrakter, fi  nde frem til en rimelig grad af risikooverførsel og skabe et fi  nansielt incitament til opnåelse af 
resultater), at involvere den europæiske industri, så den kan drage fordel af kontrakter vedrørende opbygning af systemet og produktion af brugerudstyr, at give den private sektor ansvaret for at sikre, at systemets præstationer og specifi  kationer opfylder præstationskravene på markedet og i den off  entlige sektor, at sikre de størst mulige 
indtægter fra markedet, at reducere behovet for off  entlige udgifter og at sprede det off  entlige bidrag over en 
længere periode, samt at optimere livstidsomkostningerne ved at udnytte eff  ektiviteten i den private sektor. 
Undersøgelsen erkendte, at et projekt med så mange mål, ville kræve, at det blev foretaget en afvejning.
Men der var ingen afvejning i Kommissionens forberedende arbejde. Og dertil kom, at disse generelle mål ikke var 
specifi  kke nok til den foreslåede Galileokoncession. Kommissionen skulle have udstukket en strategi, hvori den 
f.eks. havde angivet: i) den off  entlige sektors præferencer for så vidt angår den kommercielle udnyttelse af Galileo; 
ii) den off  entlige sektors strategi til sikring af en praktisk overgang mellem udviklingsfasen og etablerings- og 
ibrugtagningsfasen for at løse problemet med disse fasers indbyrdes afhængighed.
Sådanne elementer kunne efterfølgende være blevet brugt som relevante evaluerings- og udvælgelseskriterier ved 
vurderingen af de indgivne bud i den konkurrencebaserede udbudsproces.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen50Kriterier (bygger på INTOSAI’s 
retningslinjer for bedste praksis 
ved revision af off  entlig/privat 
fi nansiering og koncessioner)Ansvarligt 
organEr kriterierne 
blevet 
opfyldt?Resumé af vurderingen
A.5 Mere generelle politiske målsætninger (herunder lovgivningsmæssige aspekter)
Vurderede det reviderede organ den 
eff ekt, som mere generelle politiske 
målsætninger eventuelt kunne have på projektet?Kommissionen 
(Rådet)Til dels Galileoprojektet hæmmes af strategiske overvejelser (f.eks. mulighederne for militær anvendelse). Medlemsstaterne 
er ikke indbyrdes enige om sådanne spørgsmål. Ikke desto mindre forventes omkring en tredjedel af Galileos potentielle indtægter at skulle komme fra PRS’ anvendelse af systemet (PRS: public regulated service — statsreguleret tjeneste), dvs. f.eks. redningstjenester, sikkerhedsstyrker og militæret.
Udviklingen af GNSS-applikationer afhænger også i høj grad af den lovgivning, der skal indføres på medlemsstats- 
og EU-niveau. Også her blev ca. en tredjedel af de potentielle indtægter vurderet til at afhænge af den off  entlige 
sektors støtte i form af lovgivning, uden hvilken den private sektor ikke kan regne med disse indtægter. Men Kommissionen fremsatte ingen plan for, hvordan den ville forbedre Galileo’s chancer for et vellykket resultat gennem lovgivningsmæssige foranstaltninger.
A.6 Udvælgelse af den bedst egnede partnerskabsformUndersøgte det reviderede organ, 
om det havde andre muligheder for at få opfyldt sine behov, f.eks. gennem traditionelle indkøb eller ved privatisering, inden det valgte off entlig/privat fi  nansiering og 
koncessioner?Kommissionen 
(Rådet)Nej Muligheden for at anvende traditionelle indkøbsmetoder blev ikke undersøgt som led i Kommissionens 
forberedende arbejde. Kommissionen undersøgte kun i) udarbejdelsen af en virksomhedsplan for Galileoprogrammet og ii) en passende struktur for et OPP. På grundlag af Kommissionens forberedende arbejde foresloges der et OPP i form af en koncession og ikke en joint venture.
Trods en af de anbefalinger, der blev givet i to undersøgelser foretaget af PricewaterhouseCoopers (november 2001 
og januar 2003), blev der ikke udarbejdet en public sector comparator, som kunne bruges som benchmark til måling af de samlede fordele, der kunne opnås gennem den private sektor, med henblik på at forbedre den off  entlige 
sektors forhandlingsposition.
A.7 Innovation
Identifi  cerede det reviderede 
organ i forvejen behovet for innovation på områder som f.eks. udformning og konstruktion, drift og projektfi  nansiering?Kommissionen Til dels I sit forberedende arbejde erkendte Kommissionen, at der var behov for innovation i den foreslåede 
Galileokoncession, men den identifi  cerede ikke præcist, hvor eller hvordan det var muligt.
Kommissionen udførte ikke yderligere forberedende arbejde. Lige fra starten af udvælgelsesprocessen opfordrede 
den i udbudsdokumentationen tilbudsgiverne til at foreslå innovative løsninger ved at give dem mulighed for at foreslå varianter i deres bud.
Men da der ikke var formuleret klare krav til Galileokoncessionen (jf. A.2), var det ikke muligt i første række at tage 
hensyn til innovation under udvælgelsesprocessen.
A.8 RisikovurderingUndersøgte det reviderede organ 
i forvejen, hvordan risikoen passende kunne fordeles mellem parterne i den off entlige og i den private sektor?Kommissionen Nej Der blev ikke foretaget en undersøgelse af risikofordelingen i forberedelsesfasen. Det ville have været muligt, hvis 
der havde været fastsat klare krav til den private sektor.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen51A.9 Pris og sandsynlig value for money
Overvejede det reviderede organ, 
inden det indledte udbudsproceduren, om det var sandsynligt, at projektet ville være til at betale og ville give value for money?Kommissionen Nej Selv om der i den forberedende fase blev identifi  ceret risici og vanskeligheder, som der skulle fi  ndes en løsning 
på, inden der kunne etableres en koncession med private partnere, blev det ikke vurderet, hvor meget disse usikkerhedsmomenter eventuelt ville kunne påvirke projektets gennemførlighed. De potentielle fordele ved Galileoprojektet blev undersøgt, men argumenterne for og imod koncessionsmetoden blev ikke udviklet fuldt ud.
Der blev ikke taget hensyn til prisoverkommelighed og til den sandsynlige value for money ved 
Galileokoncessionen, inden udbudsproceduren blev indledt.
A.10 Modelbeskrivelse (business case)Forberedte det reviderede organ en 
egentlig »business case«, som det kunne bygge sin afgørelse om at indlede en udbudsprocedure på?Kommissionen Til dels På Rådets anmodning (Rådets resolution af 5. april 2001) udførte Kommissionen en del forberedende arbejde s om 
støtte for udarbejdelsen af en virksomhedsplan for Galileoprogrammet og for at fi  nde en egnet model (business 
case) for et OPP.
I dette arbejde blev det anbefalet, at den off  entlige sektor ydede støtte, og den høje omkostningseff  ektivitet blev 
nævnt, men fordelene og ulemperne ved at bruge koncessionsmodellen fremgik ikke klart.
B. Projektforvaltning
B.1 Projektteam
Vurderede det reviderede organ, hvilke 
kompetencer det ville få brug for til at gennemføre projektet med et godt resultat? Hvor kunne det reviderede organ få disse kompetencer fra, f.eks. fra ansatte på stedet eller fra eksterne rådgivere? Samlede det reviderede organ sit projektteam rettidigt?Delt Kommis-
sionen — GJUTil dels GJU blev operationelt i september 2003, da det overtog de ansatte i Galileos midlertidige støttestruktur (GISS). Der 
blev ansat yderligere personale, men det lykkedes ikke for GJU at ansætte personer, der allerede havde direkte erfaring med at administrere oprettelsen af et OPP og af koncessioner.
GJU udpegede først eksterne rådgivere sent i udvælgelsesprocessen (dvs. efter udfærdigelsen af 
udbudsdokumentationen og efter den konkurrenceprægede dialog).
B.2 Markedsundersøgelse
Undersøgte det reviderede organ 
markedet, inden det indledte den formelle procedure for indgåelse af aftaler, for at fi  nde ud af, om der fandtes leverandører, der var villige til at indgive bud vedrørende projektet?Kommissionen Til dels Den 22. februar 2003 off  entliggjorde Kommissionen en indkaldelse af tilkendegivelser (EUT C 43 af 22.2.2003, s. 12) 
fra virksomheder med henblik på Galileokoncessionen. Indkaldelsen sigtede mod at etablere en database over interesserede virksomheder og gøre det muligt for disse at forberede udbudsprocessen. 85 virksomheder udtrykte interesse og blev registreret i databasen. Der blev organiseret en informationsdag for interesserede parter, men der blev ikke gjort noget for at vurdere disses forståelse og fortolkning af de foreslåede koncessionskrav.
Generelt viste potentielle leverandører interesse for Galileoprojektet, men de havde brug for mere præcise krav, 
inden de kunne gå ind i en koncession.
B.3 KontraktspørgsmålIdentifi  cerede det reviderede 
organ de kontraktrelaterede spørgsmål, som kunne opstå under udbudsproceduren, og udfærdigede det et udkast til kontrakt med forslag til, hvordan hvert af disse spørgsmål skulle behandles?GJU Til dels Der blev udfærdiget et udkast til en kontrakt i løbet af udvælgelsesfasen og den konkurrenceprægede dialog.
Udkastet til kontrakt var dog stadig meget ufærdigt, da der var uvished på en lang række punkter. Navnlig var der 
ingen præference med hensyn til lovvalg.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen52Kriterier (bygger på INTOSAI’s 
retningslinjer for bedste praksis 
ved revision af off  entlig/privat 
fi nansiering og koncessioner)Ansvarligt 
organEr kriterierne 
blevet 
opfyldt?Resumé af vurderingen
B.4 Udbudsstrategi
Forberedte det reviderede organ en 
udbudsstrategi med angivelse af det antal udbudsrunder, der skulle afholdes, og det antal bud, der skulle indkaldes i hver udbudsfase, hvordan organet skulle kommunikere med tilbudsgiverne, og en realistisk tidsplan for udbudsprocessen?Delt Kommis-
sionen — GJUTil dels Kommissionen havde udarbejdet en vejledende plan for udbudsproceduren med hensyn til udvælgelse og 
forhandling. Den omfattede en indkaldelse af interessetilkendegivelser, en bekendtgørelse om koncession, en forhåndsudvælgelsesfase og en udvælgelsesfase. Ifølge planen skulle kontrakten tildeles senest 14 måneder efter, at processen var blevet indledt. Trods GJU-aktionernes forsinkede start overholdt Kommissionen og GJU i begyndelsen planen om at organisere udvælgelsen og forhandlingen i løbet af en kort periode i 2003 og 2004 (bekendtgørelse om koncession, EUT 2003/S 200 — 179789).
Denne tidsplan var dog meget ambitiøs. OPP/FPI-praksis i Det Forenede Kongerige viser, at det tager væsentligt 
længere tid (18 måneder er ikke usædvanligt) at defi  nere specifi  kke og kohærente mål, selv for et almindeligt, 
ikke særlig komplekst OPP-projekt. ESA’s veletablerede procedurer for indgåelse af off  entlige aftaler viser også, at 
det kræver langt mere end et år, selv for en erfaren organisation, at defi  nere en relevant fremgangsmåde, der kan 
anvendes inden for den europæiske rumindustri.
B.5 Tidsplan for projektetForberedte det reviderede organ en 
rimelig tidsplan for projektet, hvor der var indlagt milepæle, således at man kunne måle, hvordan projektet skred frem, og hvor det var fastsat, hvornår i processen organet skulle tage projektets fortsatte levedygtighed op til overvejelse?Delt Kommis-
sionen — GJUTil dels
Den oprindelige overordnede tidsplan for Galileoprogrammet blev meddelt fl  ere gange mellem 2000 og 2004 
(jf. tabel 1 ).
Tidsplanen var dog meget generel, og der var ikke indlagt etapemål/milepæle, der kunne bruges til at undersøge, 
om programmet var levedygtigt. Opdateringer af tidsplanen blev meddelt offi   cielt i 2006 og 2007.
Gennemførelsen af etapemål for koncessionsprocessen blev udsat fl  ere gange, men uden kommentarer om 
projektets fortsatte gennemførlighed.
B.6 Sammenligning af cost-benefi  t
Gennemførte det reviderede organ en 
cost-benefi  t-analyse af den off  entlig/
private fi  nansieringsmulighed set i forhold til en anden mulighed for indgåelse af aftaler?Delt Kommis-
sionen — GJUNej Kommissionens forberedende arbejde omfattede en cost-benefi  t-analyse af Galileoprojektet, men den foreslåede 
koncessionsmetode blev ikke sammenlignet med en alternativ mulighed for indgåelse af aftaler.
Som anført under A.6 anbefaledes det i undersøgelser fra PricewaterhouseCoopers, at der blev udarbejdet en solid 
public sector comparator. Men denne anbefaling blev aldrig fulgt.
B.7 Liste over tilbudsgivere
Lykkedes det det reviderede organ 
at udfærdige en passende liste over tilbudsgivere?Delt Kommis-
sionen — GJUTil dels De forhåndsudvalgte konsortier (jf. B.2) omfattede en lang række europæiske industrielle kapaciteter, der kunne 
levere Galileosystemet.
Men operatører og aftagerindustrier blev marginaliseret af fremstillingsvirksomhederne. Denne situation blev 
yderligere forværret, da et af de tre forhåndsudvalgte konsortier vedtog at trække sig ud af udvælgelsesprocessen i sommeren 2004.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen53B.8 Specifi  kation af kravene
Specifi  cerede det reviderede organ 
kravene klart?GJU Nej GJUs udbudsmateriale hjalp først og fremmest tilbudsgiverne med at strukturere deres forslag. Det angav de 
generelle principper, men afspejlede ikke de specifi  kke mål, klare risikopositioner eller foretrukne metoder, som 
GJU havde godkendt i sin egenskab af repræsentant for den off  entlige sektor. Udbudsmaterialet behandlede 
navnlig ikke konstruktionsfejl og iboende vanskeligheder ved den foreslåede koncessionsordning. GJU angav f.eks. ikke sit foretrukne valg med hensyn til markedsudvikling direkte (eller alternative valgmuligheder), men bad blot tilbudsgiverne om at forelægge deres forslag til metode. GJU bad endvidere tilbudsgiverne om at beskrive deres strategi for overtagelsen af resultaterne fra IOV og med hensyn til »tredjepartsansvar«, men fastslog ikke, hvilken lovgivning der skulle anvendes i forbindelse med koncessionsaftalen, selv om dette kunne have givet tilbudsgiverne et grundlag for deres analyse. Den eneste undtagelse var opsendelsesmulighederne, hvor GJU klart angav, at det foretrak Ariane 5 og Soyuz.
Tilbudsgiverne havde derfor ikke tilstrækkeligt detaljerede oplysninger om den off  entlige sektors standpunkt og 
præferencer, og de var overladt til sig selv, når de skulle afgive tilbud, uden retningslinjer for deres forslag og uden mulighed for at reagere præcist på klare krav.
B.9 Opretholdelse af konkurrenceLykkedes det det reviderede organ at 
opretholde en konkurrencemæssig spænding frem til tildelingen af kontrakter og at styre drøftelserne med den foretrukne tilbudsgiver?GJU Nej I og med at GJU ikke var i stand til at vælge en foretrukken tilbudsgiver ved to lejligheder og godkendte 
sammensmeltningen, lykkedes det ikke GJU at opretholde en konkurrencemæssig spænding.
B.10 Regelmæssig gennemgang
Vurderede det reviderede organ med 
regelmæssige mellemrum i løbet af udbudsprocessen, om projektet fortsat gav value for money?Delt Kommis-
sionen — GJUNej I sine meddelelser viste GJU regelmæssigt, at det var fast besluttet på at indgå en aftale med den private sektor, men 
det fi  k ikke foretaget en feasibility-undersøgelse og vurderede ikke den potentielle rentabilitet (jf. B.5).
B.11 Budgetter for projektomkostninger
Fastsatte og kontrollerede det 
reviderede organ realistiske budgetter for alle projektomkostninger, herunder anvendelsen af interne og eksterne ressourcer?Delt Ja GJU var afhængig af, at der blev godkendt årlige budgetter for hver enkelt af dets opgaver.
Men Kommissionen og GJU foretog hverken en vurdering af den off  entlige eller den private sektors udgifter for hele 
udvælgelses- og forhandlingsprocessen. Den private sektor vurderede dem til 24,5 millioner euro i oktober 2005.
B.12 Udnævnelse af rådgivere
Udnævnte det reviderede organ gode 
eksterne rådgivere på grundlag af et konkurrencebaseret udbud?Delt Til dels GJU udvalgte erfarne eksterne rådgivere på grundlag af et konkurrencebaseret udbud, men det udpegede dem først 
sent i udvælgelsesprocessen (dvs. efter at udbudsmaterialet var udsendt og efter den konkurrenceprægede dialog).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen54Kriterier (bygger på INTOSAI’s 
retningslinjer for bedste praksis 
ved revision af off  entlig/privat 
fi nansiering og koncessioner)Ansvarligt 
organEr kriterierne 
blevet 
opfyldt?Resumé af vurderingen
B.13 Omkostningsstyring
Hvordan overvågede og styrede det 
reviderede organ sine omkostninger, herunder anvendelsen af interne og eksterne ressourcer?Delt Til dels GJU ansatte eksterne rådgivere og konsulenter gennem rammekontrakter, der blev indgået på grundlag af udbud. 
Omkostningerne blev holdt under kontrol, ved at der blev afgivet individuelle arbejdsordrer.
GJU havde dog ingen langsigtet politik for så vidt angik omkostningerne forbundet med eksterne rådgivere.
C. Tilbud og kontrakter
C.1 Tilbudsgivernes forslag
Foreslog tilbudsgiverne et godt udvalg af løsninger? Til dels De tilbud, GJU modtog, afspejlede tilbudsgivernes ekspertise og erfaring som de ledende i Europa inden for denne 
industri.
Men da den off  entlige sektor ikke havde givet præcise specifi  kationer (jf. B.8), manglede tilbudsgiverne vejledning i, 
hvordan de skulle udarbejde deres tilbud, og havde ikke mulighed for at reagere præcist på klare krav.
Dette problem blev påpeget af en af de forhåndsudvalgte tilbudsgivere, der meget præcist forudsagde udfaldet af 
koncessionsprocessen i foråret 2004 (referat fra et møde under den konkurrenceprægede dialog):
GJU’s udbudsdokumentation indeholder mange gode instrukser, og det er en klog beslutning at holde 
bilaterale møder hver anden uge (konkurrenceprægede dialogmøder), men der er stadig væsentlige problemer. Der er alt for lidt tid til at analysere GJU’s krav, udarbejde en virksomhedsplan for »Galileo Operating Company« og afgive et tilbud pr. 1. september i år. Tilbud, der er udfærdiget inden for det tidsrum, der er til rådighed, vil i høj grad bygge på gætterier. Mundtlige erklæringer til tilbudsgiverne om, at de skal gøre det så godt, de kan, modsiger de skriftlige instrukser om, at tilbudsgiverne skal udfærdige og fremlægge et retligt bindende tilbud. GJU har ikke midlerne til at foretage en egentlig sammenligning af tilbuddene baseret på, hvad der er økonomisk mest fordelagtigt for den off  entlige sektor. GJU udarbejder ikke en 
virksomhedsplan for den off  entlige sektor, som det kan bruge til at foretage disse sammenligninger, og det 
kan ikke gøre det inden for den tidsramme, der er fastsat. Navnlig vil målingen af buddene være inkonsekvent af følgende årsager: (i) tilbudsgiverne er nødt til at tage tunge forbehold i forbindelse med deres bud, disse forbehold/betingelser vil variere fra tilbud til tilbud, og GJU vil ikke kunne evaluere dem (ii) GJU kræver, at tilbudsgiverne selv fastsætter de centrale outputs, de vil forpligte sig til, og det vil igen variere fra tilbud til tilbud, og GJU vil ikke være i stand til at evaluere dem. Derfor er indgåelsen af en aftale forbundet med en risiko for tilbudsgiverne, der ikke er i overensstemmelse med de anerkendte principper i forbindelse med OPP’er.
Som forudsagt indeholdt de indgivne tilbud ikke faste priser og forpligtelser, og GJU var tvunget til at forlænge 
udvælgelsesfasen. En teknisk note fra en GJU-rådgiver i december 2004 bekræftede ovennævnte bedømmelse:
På en række punkter afspejlede den manglende udvikling i tilbudsgivernes forslag usikkerheden omkring 
GJU’s krav. Konsekvensen af denne usikkerhed var, at der var betydelige strukturelle forskelle mellem tilbuddene (og derfor var det vanskeligt at foretage en direkte sammenligning), og begge tilbudsgiveres priser var kun vejledende.
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen55C.2 Vurdering af tilbuddene
Foretog det reviderede organ en bred vurdering af 
tilbuddene?Til dels GJU vurderede og noterede de modtagne tilbud i overensstemmelse med sine forudfastsatte generelle (fi  nansielle, 
tekniske og forvaltningsmæssige) evalueringskriterier.
I februar 2005 endte GJU dog alligevel med at foretage en samlet ligelig vurdering af de konkurrende tilbud (jf. C.1).
C.3 Valg af tilbudsgiverVurderede det reviderede organ resultaterne af 
evalueringerne, således at det kunne udvælge det økonomisk mest fordelagtige tilbud?Til dels GJU anvendte sine formelle evalueringskriterier til at evaluere tilbuddene. Men det havde ikke detaljerede og 
solide evalueringskriterier, der afspejlede præcise krav, således at det kunne bedømme og sammenholde de konkurrerende tilbud (jf. punkt A.4).
GJU erklærede sig to gange ude af stand til at vælge en foretrukken tilbudsgiver: i oktober 2004 og i februar 2005, 
efter at det havde forlænget udvælgelsesfasen.
C.4 Ændringer under forhandlingerne med tilslagsmodtagerenSørgede det reviderede organ for at foretage så få 
ændringer som muligt i aftalen under de endelige forhandlinger med tilslagsmodtageren?Nej Efter at sammensmeltningen var blevet godkendt, og der var indgivet et fælles bud, mistede GJU sin evne til at lede 
forhandlingsprocessen. Det kunne ikke gennemtvinge, at betingelserne for sammensmeltningen blev overholdt, og forhandlingerne led under den måde, det sammensmeltede konsortium var sammensat på og dets manglende evne til at nå frem til en konsensus (på grund af antallet af aktionærer, deres forskellige interesser, erfaringer med OPP osv.).
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen56
GLOSSAR OVER TERMER BRUGT I DENNE BERETNING
Rådighedsbetaling : En periodisk betaling fra en offentlig myndighed til en 
koncessionshaver for at stille en facilitet til rådighed.
Forretningsgrundlag (Business case) : Information, der beskriver begrun-
delsen for at iværksætte og fortsætte et projekt. Det anfører årsagerne og 
besvarer spørgsmålet »Hvorfor dette projekt?«.
Virksomhedsplan : En formel erklæring om et sæt forretningsmål, årsagerne 
til, at de anses for opnåelige, og planen for, hvordan målene skal nås.
Koncessionsaftale : En aftale mellem offentlig(e) og privat(e) partner(e), som 
giver sidstnævnte eneretten til at drive, opretholde og investere i en offentlig tjenesteydelse.
Interessekonflikt : En situation, hvor en bestemt person eller organisation har 
en dobbeltfunktion med modstridende formål eller interesser.
Konkurrencemæssige spændinger : En situation, hvor den enkelte konkurrent 
tvinges til at tilbyde varer eller tjenesteydelser så attraktivt som muligt for 
ikke at miste sin position i forhold til andre konkurrenter, og som sikrer, at 
ordregiveren opnår en bedre aftale.
Galileos brugersegment : Til forskel fra systemets rumsegment og jordseg-
ment omsætter brugersegmentet signalerne til tjenesteydelser til de ende-
lige brugere. Det omfatter forskellige typer modtagere.
Styringsstrukturer : Tilsynssystemet, der skal gøre det muligt for ledelsen at 
bevare kontrollen over projektet, herunder fordelingen af forvaltningsopga-
ver og de processer og systemer, der bruges ved rapportering til ledelsen.
Offentlig-privat partnerskab : En offentlig service eller privat virksomhed, 
som finansieres og drives via et partnerskab mellem den offentlige sektor og en eller flere private virksomheder.BILAG V
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen57
Public sector comparator : Et skøn over, hvad projektet ville koste, hvis der 
blev anvendt traditionelle indkøbsmetoder. Den bruges som et redskab til at afgøre, om der kan opnås bedre value for money med privat finansiering end med traditionelle indkøbsmetoder.
Risikofordeling : Den aftale mellem parterne i en offentlig-privat finansie-
ringsaftale eller koncession, som definerer de parter eller den part, der er 
ansvarlig for at mindske muligheden for, at en bestemt uønsket begivenhed 
indtræffer, bære de finansielle eller andre konsekvenser, hvis den indtræffer, og begrænse effekten af den.
Risikooverførsel : Overførsel af en risiko, som den offentlige indkøber normalt 
bærer, til en tjenesteydelsesleverandør i den private sektor.
Udbud : Praksis med offentligt at indkalde og derpå modtage og evaluere bud 
eller tilbud fra forskellige virksomheder i den private sektor om at præstere 
offentlig-privat-finansierede tjenesteydelser i henhold til en koncessionsaf-
tale med henblik på at få bedst mulig value for money.
Traditionelle indkøb : En kontrakt, hvorefter kunden blot betaler kontrahen-
ten for at levere et aktiv, efterhånden som arbejdet med at udvikle dette 
aktiv skrider frem. Sådanne aktiver betales fuldt ud, når arbejdet er fuldført. Vedligeholdelsen af disse aktiver behandles i særskilte kontrakter, mens 
driften af dem påhviler den offentlige sektor.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen58
KOMMISSIONENS SVAR
RESUMÉ
I.-V.
Galileo og Egnos er to banebrydende pro-
grammer, som tager sigte på oprettelse  
af et europæisk globalt navigationssatel-litsystem. Disse to programmer, som Den  Europæiske Rumorganisation (ESA) og Kom-
missionen iværksatte som et fællesinitiativ, 
blev kraftigt bakket op af begge parters  medlemsstater.
Den teknologiske udvikling blev overdraget 
til ESA, medens Kommissionen fik ansvaret for det politiske aspekt. Parterne oprettede sammen en koordinationsinstans, fællesfore-tagendet Galileo (GJU), der skulle varetage udviklings- og valideringsfasen.
Med henblik på ibrugtagnings- og driftsfa-
sen oprettede Rådet på Kommissionens for-
slag en tilsynsmyndighed (GSA), der skulle varetage det offentliges interesser i det  
offentlige/private partnerskab (OPP).
Medlemsstaterne og Det Europæiske Ruma-
gentur har spillet en afgørende rolle heri  siden starten. Efter at der havde været van-skeligheder med at finde finansiering fra  private kilder, blev det integrerede Gali-leo/Egnos-program i 2008 omdannet til  et EU-program med fuld finansiering over  EU’s budget. Fra dette tidspunkt har Kom-missionen varetaget rollen som programle-der. Omorganiseringen har givet en klarere ansvarsfordeling, og Kommissionen mener  i dag, at den er godt på vej til at realisere  målsætningerne. Kommissionen erkender, at der har været forsinkelser og budgetover-skridelser, men mener på baggrund af det  indledende projekts innovative og teknisk  sofistikerede karakter, at Revisionsrettens  evaluering af forvaltningen af udviklings- og valideringsfasen er overdrevent negativ. Set i bakspejlet kan det ikke udelukkes, at man kunne have gjort mere for at løse nogle af problemerne i en tidligere fase.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen59
V.
i)
Fællesforetagendet Galileo blev oprettet  som kontaktorgan mellem Den Europæiske Rumorganisation, der havde ansvaret for det teknologiske udviklingsarbejde (IOV, dvs. in-orbit validation phase) og Kommissionen,  der varetog det politiske aspekt.
ii)
Kommissionen har løbende ført tilsyn med 
programmet; den blandede sig ikke i Den  
Europæiske Rumorganisation opgaver eller de tekniske og industrielle aspekter heraf.  Kommissionen trådte til, når situation var  gået i hårdknude, og det var nødvendigt at tilpasse programmet.
VI.
Valget af et offentligt/privat-partnerskab  
var en politisk beslutning, der blev truffet  
af Rådet. Kommissionen fik et klart poli-tisk mandat til at forberede et offentligt/
privat-partnerskab inden for en begrænset 
tidsfrist, og gjorde dette på grundlag af  
den information, der stod til rådighed på  det pågældende tidspunkt, inden for denne 
meget specifikke og innovative sektor.  
Erhvervslivet fremlagde seriøse og realisti-
ske forslag, da der blev indkaldt forslag til 
en OPP-koncession.
VIII.
Gennem GJU og senere GSA har Kommissio-
nen anvendt midler fra 6. rammeprogram til finansiering af det teknologiske udviklings-arbejde og applikationsrelateret forskning  og teknologisk udvikling (FTU). Disse FTU-projekter, og navnlig den applikationsrela-terede forskning og teknologiske udvikling, kan forventes at bære frugt inden for en  mellemlang/lang tidshorisont (2009-2015); dette arbejde vil blive udnyttet i den kom-mende GNSS-applikationshandlingsplan.IX.
Kommissionens forslag om integrering  af Egnos i Galileo var reelt Egnos-pro-grammets redning; det sikrede, at den  
nødvendige finansiering til projektets  
videreførelse fortsat stod til rådighed.  Kommissionen lagde denne integrerede  fremgangsmåde til grund både under og  
efter koncessionsforhandlingerne.
X.
Revisionsrettens bedømmelse tager ikke  
fuldt hensyn til de faktiske omstændigheder på det pågældende tidspunkt. Programmet omfattede mange interessenter i det offent-lige (EU’s og ESA’s medlemsstater, ESA,  tredjelande og Kommissionen), hvis institu-tionsmæssige rolle og ansvar afveg fra hin-
anden; Kommissionen arbejdede aktivt på at 
finde en løsning, således at disse interessen-
ter kunne involveres på bedste måde. Kom-
missionen gjorde reelle fremskridt inden for det internationale samarbejde. Oprettelsen 
af GJU og GSA, samt forslagene til omlæg-
ning af programmet, der kulminerede i ved-
tagelsen af forordning (EF) nr. 683/2008,  viser klart, at Kommissionen både spillede  
en ledende rolle og tog passende hensyn til 
interessenternes rolle.
XI.
Kommissionen fik et klart mandat til at over-tage forvaltningen af programmets ibrug-
tagningsfase og er følgelig gået i gang med at tilpasse sin forvaltningskapacitet, såvel  
internt som med støtte fra kvalificerede eks-terne konsulentvirksomheder.
XII.
Medlemsstaterne og andre interessenter hol-
des underrettet om de erfaringer, der er gjort med Galileo, med henblik på at få en bedre for-
valtning af store infrastrukturprogrammer.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen60
INDLEDNING
2.
Den Europæiske Rumorganisation og Kom-
missionen startede Egnos og Galileo op  
som et fællesinitiativ; programmerne havde kraftig opbakning hos deres respektive  medlemsstater.
ESA varetog den teknologiske udvikling,  
medens Kommissionen fik ansvaret for det 
politiske aspekt. Parterne oprettede sammen 
et koordinationsorgan, Fællesforetagendet Galileo (GJU), som skulle varetage gennem-førelsen af udviklings- og valideringsfasen.
Med henblik på ibrugtagnings- og driftsfa-
sen oprettede Rådet på Kommissionens for-
slag en tilsynsmyndighed (GSA), der skulle 
varetage det offentliges interesser i det  
offentlige/private partnerskab.
GALILEO-PROGRAMMETS 
BAGGRUND
15.
GJU blev oprettet med henblik på Galileo-
programmets udviklingsfase; foretagen-
det skulle sikre programmet en ensartet  
forvaltning og finanskontrol i forsknings-,  
udviklings- og demonstrationsfasen og  
skulle rejse midler til programmet (artikel 1 
i forordning (EF) nr. 876/2002). Det tekniske ansvar for denne fase lå hos Den Europæi-
ske Rumorganisation inden for rammerne af dennes GalileoSat-program. Startskuddet til de industrielle aktiviteter blev givet, da Den 
Europæiske Rumorganisations medlems-
stater godkendte GalileoSat-programmet.  
GJU fungerede som platform for koordina-tionen mellem Den Europæiske Rumorga-
nisation og Kommissionen i udviklings- og valideringsfasen.17. -18.
Det følger af artikel 2 i GJU’s vedtægter, at 
hovedopgaverne er:
1)  at føre tilsyn med Egnos’ integre-
ring i Galileo-programmet og imple-
menteringen af dettes udviklings- og  
valideringsfase
2)  at lancere de med udviklingsfasen for-
bundne industrielle aktiviteter gennem 
Den Europæiske Rumorganisation
3)  at forberede ibrugtagnings- og driftsfa-
sen i samarbejde med Kommissionen og Den Europæiske Rumorganisation, dvs.  varetage udbudsproceduren med henblik på indgåelse af en koncessionsaftale
4)  at føre tilsyn med gennemførelsen af  
programarbejdet.
21.
Det formål, der blev fastsat på Rådets møde 
i marts 2004 (transportministrene) med  
henblik på Kommissionens meddelelse af  
oktober 2004, var ikke at aflægge beret-ning om gennemførelsen af udviklings- og 
valideringsfasen, men om iværksættelsen af 
ibrugtagnings- og driftsfasen.
Den daværende forsinkelse af den teknolo-
giske udvikling (in-orbit validation phase — 
IOV) blev ikke anset for at være uforenelig 
med, at arbejdet i forbindelse med pro-grammets ibrugtagningsfase kunne starte  
i 2006.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen61
22.
De på det pågældende tidspunkt tilgænge-
lige oplysninger støttede den opfattelse, at 
det ikke var urimeligt at forvente et positivt resultat af udbudsprocessen. Det fremgik af meddelelsen, at proceduren hidtil var ble-
vet afviklet som den skulle; man anmodede 
derfor om Rådets opbakning med henblik  på at:
—  give GJU mulighed for at afslutte for-
handlingerne om koncessionskontrak-ten, der skulle undertegnes i løbet af  2005, og
—  give den private sektors interessenter  
mulighed for at bekræfte deres bud og 
finansielle tilsagn.
23.
Kommissionen varetog det politiske ansvar, den havde fået pålagt, på den måde, at  
den med henblik på at skabe de fornødne  
forudsætninger for en aftale mellem med-
lemsstaterne anmodede et tidligere med-lem af Kommissionen, Karel Van Miert, om  
at optræde som mægler. Det lykkedes Kom-
missionen at genstarte koncessionsforhand-
lingerne og den del af arbejdet omkring  
udviklings- og valideringsfasen, der var gået 
i stå, fordi der var opstået uenighed blandt 
medlemsstaterne i tidsrummet fra juli til  
december 2005.
26.
I løbet af 2006 — og i særlig grad i løbet  af sidste halvdel af nævnte år — lykkedes  det GJU med kraftig støtte fra Kommissio-nen og Den Europæiske Investeringsbank at udjævne de fleste meningsforskelle med det fusionerede konsortium, således at der kun stod nogle få uløselige materielle punkter  tilbage. Forhandlingsresultatet, forhand-lingsdeltagerne og GJU’s øvrige aktiviteter overgik til tilsynsmyndigheden (GSA) ved  udgangen af 2006.27.
Ved udgangen af 2005 lagde Kommissionen 
grundlaget for ibrugtagningsfasen, idet den 
tog skridt til at sikre projektets overdra-gelse fra GJU, der var oprettet med henblik på udviklingsfasen, til GSA, der var oprettet 
med henblik på varetagelsen af den offent-
lige sektors interesser i det offentlige/pri-vate partnerskab under ibrugtagnings- og  
driftsfasen.
To antagelser lå til grund for Kommissionens 
initiativ: 1) at koncessionsforhandlingerne  kunne afsluttes inden udgangen af 2006  (denne opfattelse støttedes af forhandlin-gernes status efter konsortiumfusionerin-
gen), og 2) at de forsinkelser, der nu var  
åbenlyse i IOV-fasen, betød, at IOV-fasen  
ville løbe længere end GJU.
28.
Sideløbende hermed skete der i 2006 og  
2007 det, at Den Europæiske Rumorganisa-
tion stødte på vedvarende alvorlige vanske-ligheder i forbindelse med forvaltningen af 
både Egnos og Galileo. Hvad Egnos angik,  
var vanskelighederne for det meste af tek-
nisk art. Med hensyn til Galileo var der store 
forsinkelser og budgetoverskridelser i for-
bindelse med den industrielle organisation 
og Den Europæiske Rumorganisations admi-
nistration heraf. Den Europæiske Rumorgani-sation gik i gang med en større omkalfatring 
af de kontrakter, der var indgået som led  i GalileoSat-programmet.
På baggrund af disse vanskeligheder og den 
fastlåste koncessionsproces foreslog Kom-
missionen Rådet og Europa-Parlamentet at omlægge programmet, at finansiere ibrug-
tagningsfasen via Fællesskabets budget, at fungere som programleder og at bruge ESA som indkøbsmyndighed i ibrugtagningsfa-sen. Forordning (EF) nr. 683/2008 om den  videre gennemførelse af de europæiske  
satellitbaserede navigationsprogrammer  blev vedtaget den 9. juli 2008.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen62
29.
Meddelelsen af maj 2007 havde ikke til for-mål at give en detaljeret redegørelse for  årsagerne til de mislykkede koncessions-forhandlinger, men at gøre status over for-handlingerne og at fremlægge forslag til en vej fremad.
REVISIONSOMFANG OG -METODE
31.I det tidsrum, Revisionsrettens arbejde dæk-ker (september 2003-december 2006), var  formålet med GJU at sikre Galileoprogram-met en ensartet forvaltning og finanskontrol i forsknings-, udviklings- og demonstrations-fasen og at rejse midler til programmet.
BEMÆRKNINGER
39.Det offentlige/private partnerskab tog  udgangspunkt i forskellige undersøgelser  og rapporter, der var udarbejdet i løbet af Galileo-programmets definitionsfase; disse 
havde vist, at det ville være en bæredyg-
tig løsning at basere Galileo-programmets  
ibrugtagning, drift og kommercielle udnyt-
telse på en OPP-struktur, dvs. med inddra-
gelse af privat finansiering. Rådet havde  
tilskyndet Kommissionen til at vælge en OPP-
struktur og bakket op om valget heraf. For-beredelsen af partnerskabet var sket inden 
for meget stramme tidsfrister. Erhvervslivet fremlagde seriøse og realistiske forslag, da der blev indkaldt forslag til et offentligt/
privat-partnerskab.
41.
Som det fremgår af de undersøgelser, der  
stod til rådighed for Kommissionen, blev  arbejdet helt klart baseret på optimal praksis for offentlige/private partnerskaber. Det bør dog nævnes, at sådanne eksempler på opti-mal praksis er udviklet med sigte på etable-
rede brancher og serviceydelser (motorveje, hospitaler, kraftværker mv.), hvor risiciene 
er forholdsvis velafgrænsede, og hvor det er 
nemt at opstille sammenligningselementer på 
grundlag af eksisterende omkostningsdata. Dette var — og er stadig — langt fra at være 
tilfældet hvad angår Galileo-systemets ibrug-
tagning, drift og kommercielle udnyttelse.a)
Den omstændighed, at Galileo-projektet  er uden fortilfælde, gjorde det yderst van-skeligt at basere sig optimal OPP-praksis;  manglende data gjorde det således umuligt at opstille et pålideligt sammenligningsele-ment for den offentlige sektor.
Den materielle forskel i sigtet mellem IOV og 
FOC (fuld driftskapacitet) gjorde det umuligt at anvende data fra IOV til opstilling af et  
sammenligningselement.
De undersøgelser, der var bestilt af Kom-
missionen og GJU, viste klart, hvilke risici  de foreslåede infrastrukturer indebar med  hensyn til ibrugtagning, drift og kommer-ciel udnyttelse heraf; vurderingen var, at en 
effektiv fordeling af risicien var realiserbar på 
grundlag af en OPP/koncessionsordning.
b)
På grund af tidspresset og vanskelighederne 
ved at finde et passende antal fortilfælde,  
der kunne lægges til grund, valgte Kommis-
sionen og GJU at basere udbuddet på en  konkurrencebaseret dialogproces, da dette 
åbnede mulighed for en gradvis finjustering 
af udbudsbetingelserne.
Den konkurrencebaserede dialogproces er  
oprettet med henblik på komplekse sager;  
det offentlige/private Galileo-partnerskab  
omfattes heraf på grund af den tekniske,  finansielle og juridiske organisation.
Tanken var, at problemerne omkring de  
ukendte elementer i forbindelse med det  
offentlige/private Galileo-partnerskab kunne 
løses ved hjælp af denne procedure, dvs. ved 
et samspil mellem yderst seriøse og interes-serede udbudsdeltagere.
Proceduren blev forlænget netop med det  
formål at give deltagerne mulighed for at  fremlægge gennemarbejdede og seriøse for-retningsplaner og finansieringsmodeller.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen63
Forlængelsen af dialogprocessen og samspil-
let mellem GJU og deltagerne mundede — også efter fusionen — ud i gode resultater, der blev inkorporeret i koncessionskontrakten.
c)
GJU’s personale omfattede fagfolk med stor 
erfaring specifikt inden for rumfart og rum-
fartsprojekter samt forvaltning af infrastruk-turprojekter og projektfinansiering i den  
offentlige sektor. Der er således ikke tale om 
noget »videnunderskud« i forhold til resten af denne industrisektor.
Erfarne konsulentvirksomheder var involve-
ret i arbejdet i den fase, hvor projektet var på tegnebrættet (se bl.a. den indledende under-søgelse). Lige fra starten af den aktive fase 
af den konkurrencebaserede dialog fik GJU 
i forhandlingerne bistand fra erfarne konsu-
lentvirksomheder (Price Waterhouse Coop-ers, Lovell’s, mv.) og højtstående personale 
fra Den Europæiske Investeringsbank både 
før, under og efter fusioneringsprocessen.
d)
Hverken Fællesforetagendet Galileo eller  
Kommissionen tilskyndede til eller støttede 
fusioneringen af de to bud. For at afbøde de 
virkninger, som Revisionsretten har påpeget 
dette har på processen (en indskrænket kon-
kurrence), fastsatte Kommissionen betingel-
ser for godkendelsen af fusionen.
Efter en nøje gennemgang vurderede GJU  
med bistand fra højt kvalificerede konsu-lentvirksomheder, at fællesforslaget repræ-senterede bedre valuta for pengene end de individuelle bud.e)
Medlemsstaterne behøvede ikke at basere  sig udelukkende på GJU’s officielle rap-porter, da de selv var repræsenteret i GJU’s bestyrelse og således modtog detaljerede  oplysninger om forløbet af forhandlingerne og regelmæssige ajourført information om afviklingen af programmet.
De var også repræsenteret i de specifikke  
arbejdsgrupper, bl.a. i ekspertmøderne ved-
rørende OPP, og kunne dermed følge med  
i forhandlingsprocessen på nært hold; de  havde således fuld indsigt i de vanskelighe-der, der opstod under forhandlingerne, spe-cifikt vedrørende koncessionsspørgsmålet.
Forhandlingerne var komplekse, men vel-
strukturerede, og begge parter udviste en  
seriøs og professionel holdning. GJU havde 
således ingen grund til at tvivle på, at kon-
cessionen var realiserbar. GJU’s rapporter  tog sigte på en større kreds end medlems-
staterne, og visse kommercielle oplysninger 
måtte derfor holdes fortrolige.
42.
På det pågældende tidspunkt eksisterede  
der ikke andre OPP-modeller, som svarede  
til den OPP-model, der blev foreslået af Kom-
missionen. Den omstændighed, at arbejdet 
og de pågældende risici var af så specifik  
art, betød, at det ikke var muligt at finde  
andre projekter, der kunne bruges som  udgangspunkt for Galileo-projektet for så  
vidt angår fordelingen af risikoen og finan-sieringen mellem den offentlige og den pri-vate sektor.
a)
Alle involverede interessenter, og i første  række den private sektor, var yderst vel klar 
over, at Galileo er et teknologisk yderst kom-plekst projekt.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen64
b)
De indledende undersøgelser viste klart, at 
det ville være vanskeligt at forudsige, hvor stor et provenu der ville blive resultatet;  
dette blev imidlertid ikke betragtet som  
nogen afgørende hindring for iværksættel-sen af OPP-ordningen.
Rådighedsbetalinger fra den offentlige sek-
tor blev betragtet som en passende garanti for den finansielle bæredygtighed.
I koncessionskontrakten indgik mulighed for 
en rådighedsbetalingsstruktur, hvorom man 
opnåede enighed med den private sektor på højeste plan.
c)
Den private sektor var vel bekendt med den 
omstændighed, at projektet er blevet udfor-
met på den offentlige sektors ansvar inden 
for rammerne af en udviklingsfase; dette  blev fremhævet som et kompleksitetsele-
ment i forbindelse med risikofordelingen  
i koncessionsordningen.
I de rapporter, eksperterne på området udar-
bejdede, anførte de imidlertid aldrig denne omstændighed som et afgørende punkt for koncessionsordningens bæredygtighed.
Der erindres om, at de erhvervskredse,  
der havde deltaget i udformningen af  
projektet i udviklingsfasen, var bredt  repræsenteret blandt kandidaterne for  
koncessionskontrakten.
Boks 2Risici i forbindelse med markedet, design  
og i mindre omfang tredjeparts ansvar var  de mest omtvistede punkter i forhandlin-gerne.Der blev dog gjort fremskridt under forhand-
lingerne hvad angår ansvarsrisici og overfø-relsen af markedsrisici.
Det er endvidere sandsynligt, at sam-
menbruddet i forhandlingerne også kan  føres tilbage til andre faktorer, bl.a. den  omstændighed, at erhvervslivet blev klar  
over, at der fandtes mere fordelagtige  finansieringsmuligheder.
Vanskelighederne i forbindelse med overfø-
relse af 
markedsrisikoen  var et identificeret 
og kendt problem, og man sørgede derfor  for, at koncessionskontrakten åbnede mulig-
hed for en aftale, hvis risikooverførelsen  
i første fase skulle være minimal, og med  
mekanismer til en gradvis stigning i over-
førelsen af markedsrisikoen i kontraktens  
løbetid.
Overførelsen af 
designrisikoen  var  
det mest omstridte punkt under OPP-
forhandlingerne.
IOV-fasen, der oprindelig var tænkt som et 
middel til at mindske designrisikoen, blev  af det private erhvervsliv opfattet som  en væsentlig hindring for overtagelsen af  denne risiko.
Erhvervslivet ønskede ikke at påtage sig  
nogen designrisiko under henvisning til  manglende indsigt og involvering i IOV-
fasen og dennes valideringskapacitet; dette 
standpunkt blev kraftigt anfægtet under for-
handlingerne, da der jo stort set var identitet mellem de potentielle koncessionsindeha-vere og de erhvervskredse, der havde del-taget i designfasen og dermed måtte have 
kendskab til resultaterne.
De grundlæggende elementer til en ord-
ning for, hvordan 
tredjeparts ansvar  kunne 
mindskes, blev aftalt inden for rammerne af koncessionskontrakten.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen65
43.
Fællesforetagendet Galileo skal ifølge for-
ordningen »pålægge [ESA] at gennemføre  de nødvendige tiltag i udviklingsfasen med 
hensyn til systemets rumsegment og det  
dertil hørende jordsegment«.
Dette arbejde blev varetaget af ESA som  
led i GalileoSat-programmerne, som finan-
sieres i fællesskab af ESA’s medlemsstater  på frivilligt grundlag og De Europæiske  
Fællesskaber.
45.
ESA var ansvarlig for gennemførelsen af  GalileoSat-programmerne og sendte GJU  rapporter om arbejdet. Som det fremgår af artikel 2, stk. 4, skulle GJU kun overvåge, at 
der var et perfekt samspil mellem alle pro-
gramfaser, men ikke træde i stedet for ESA’s 
tekniske ekspertise.
47.
Galileo-programmets udviklings- og vali-
deringsbudget blev opstillet på grundlag  
af undersøgelser bestilt af Kommissionen  
og blev accepteret af ESA i en GalileoSat-
erklæring.
I henhold til GalileoSat-erklæringen indebar 
ESA’s bidrag en 20 %-fleksibilitet, hvorved der de facto skabtes en 10 %-reserve; denne viste sig imidlertid at være utilstrækkelig  
som følge af programmets kompleksitet.
48.
ESA-staternes forsinkede igangsættelse  
af GalileoSat-programmet resulterede  i opstartsvanskeligheder og medførte øgede omkostninger; disse midler er aldrig kommet ind igen.49.
Udbuddet i IOV-fasen blev varetaget af Den 
Europæiske Rumorganisation ifølge dennes egne udbudsregler.
ESA valgte en industriorganisation, der var 
under ledelse af en én enkelt hovedkontra-hent, idet man dog sikrede en god geogra-fisk fordeling af underentrepriserne, i det  
mindste for den del af programmet, der  finansieredes af ESA’s medlemsstater.
Galileoprogrammet er det første og eneste 
GNSS-program, hvori EU’s rumfartsindustri 
har kunnet deltage. Det var sandsynligt,  at den valgte hovedkontrahent, ville få en  
stor konkurrencefordel i forbindelse med  
fremtidige udbud (primært med hensyn til 
ibrugtagningsfasen). Dette fik afgørende  
konsekvenser for den erhvervspolitik, ESA  
søgte at fremme.
Resultatet af disse omstændigheder og af de 
skridt, der blev taget af forskellige berørte 
medlemsstater, var, at den hovedkontra-
hent, der i sidste ende blev valgt, var et  
fællesforetagende, der var sammensat af  virksomheder, der stod i et skarpt modsæt-
ningsforhold til hinanden, og som det aldrig lykkedes at arbejde effektivt sammen.
På baggrund af de stigende omkostnin-
ger og forsinkelserne traf Den Europæiske  
Rumorganisation endelig i december 2007  beslutning om at ændre den erhvervsmæs-
sige organisation og kontraktforholdene,  
idet den overtog det primære ansvar og  
direkte gav de forskellige arbejdspakker  i underentreprise.
53.
De forskningsaktiviteter, der blev finansieret 
under 6. rammeprogram, omfattede samtlige vigtige brugersektorer, idet forskningen ved-
rørte applikationer og andre aspekter (stan-
dardisering, rets- og serviceydelsesaspekter, 
markedsaspekter mv.), som muliggør den  fremtidige brug af Galileo. Forskningspro-
jekterne inden for de forskellige bruger-
sektorer har generelt omfattet udviklings-, 
afprøvnings- og demonstrationsaktiviteter.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen66
Udnyttelsen af dette arbejde vil indgå  
i den kommende handlingsplan for GNSS-applikationer.
Serviceydelserne, som danner udgangs-
punktet for systemspecifikationerne, var  blevet fastlagt tidligere, med midler fra  5. rammeprogram.
54.
Formålet med rammeprogrammet for forsk-
ning er at fremme udviklingen af teknologier 
og serviceydelser; beslutningstagerne på  
markedet kan dog frit selv bestemme, hvilke områder der skal forskes på. Denne frem-
gangsmåde har vist sin berettigelse på den 
måde, at flere virksomheder — i første række 
små og mellemstore virksomheder — herved 
har kunnet erhverve den viden og den erfa-
ring, de har haft brug for for at kunne posi-
tionere sig som førende virksomheder på  markedet; til eksempel kan nævnes Ifen og 
Septentrio, som fremstiller udstyr til modta-
gelse af både Galileo- og GPS-signaler, Pole-
star, der producerer positioneringsudstyr til 
brug indendørs, og Telesys, der fremstiller stedsbaserede serviceydelser.
Som det gælder generelt i forskning er der 
ingen garanti for udfaldet, da dette afhæn-ger af mange faktorer, der ligger uden for  Kommissionen kompetence. Spørgsmålet  
om, hvordan resultaterne skal udnyttes på  markedet, er et område, som projektkonsor-
tierne selv må tage stilling til.
55.
GSA’s overvågning af projekterne blev for  det meste varetaget af personale, som tid-ligere havde arbejdet på disse projekter for GKU. Tilsynsmyndigheden sørgede for for-midlingen af projektresultaterne, idet den  etablerede en internetbaseret database med oplysninger om projektresultater, afholdt to vellykkede »Growing Galileo«-arrangemen-ter for at gøre status over disse resultater, og offentliggjorde resultaterne i form af et kompendium.Der har været forsinkelser i en række projek-
ter under 6. rammeprogram, men en analyse af de enkelte projekter har vist, at de forskel-
lige årsager ikke nødvendigvis er knyttet til 
overdragelsen.
56.
Gennem 6. rammeprogram har man finan-
sieret forskellige aktiviteter, bl.a. udvikling af nye applikationer, vurdering af disses  
markedspotentiale, undersøgelse af mulige 
forretningsmodeller, samt forskning i, hvilke 
forretningsplaner der egner sig til kom-
mercialisering heraf. Erfaringerne i forbin-delse med markedsudvikling og teknologisk 
innovation viser, at størsteparten af mar-
kedsinnovationen opstår på markedet, og  
ikke ved en »top-down«-metode. Dette er  
navnlig tilfældet på markeder såsom dette, 
der endnu ikke har nået den fornødne mod-
ningsgrad, og hvor GJU og GSA har haft van-skeligt ved at udforme en helhedsorienteret 
udviklingsstrategi.
57.
Forsinkelserne i forbindelse med Galileo/Egnos-programmet kan være forklaringen  
på de forsinkelser, der har været i visse pro-jekter under 6. rammeprogram.
60.
Egnos’ udviklingsforsinkelser skyldes hoved-
sageligt teknologiske problemer, som Kom-missionen ikke er herre over.
a)
Indgåelsen af Egnos-aftalen var meget  vanskelig på grund af problemer i forbin-delse med det indbyrdes forhold mellem  de forskellige parter i Egnos. Aftalen forelå i endelig form ved udgangen af 2008 og  
blev undertegnet den 31. marts 2009. Der  er ydermere den omstændighed, at ESA’s  
ARTES9-program, som danner grundlaget  
for Egnos, udløber den 31. marts 2009, dvs. 
på et tidspunkt, hvor systemet skulle leve  op til de tekniske specifikationer, som er  
forudsætningen for erhvervslivets drift af  
systemet.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen67
b)
Systemet vil være reelt certificerbart i marts 
2009; det er planen at certificere operatøren senest i 2010 som fastsat i forordningen om 
det fælleseuropæiske luftrum.
61.
b)Integreringen af Egnos i Galileo har altid — uanset at dette er opstillet som et poli-tisk mål — været en kilde til problemer  i kontraktsammenhæng.
Det var grunden til, at koncessionsansø-
gerne blev bedt om at tage højde for Egnos’ eventuelle integration i Galileo.
De indløbne bud viste klart, at der var for-
dele ved at integrere de to systemer, og  
forhandlingerne om koncessionskontrakten 
efter de to ansøgeres fusionering var baseret 
på et integreret scenario.
c)
Rammerne om Egnos-institutionerne er kom-
plekse af historiske årsager, der hænger sam-
men med programmets organisation.
d)
GJU bestilte forskellige forretningsplaner  for Egnos samt undersøgelser af, hvordan  serviceydelserne eventuelt kunne kommer-
cialiseres; de viste, at Egnos havde et for-
holdsvist begrænset potentiale med hensyn til mulighederne for provenuskabelse.
Det fremgår af drøftelser med luftfartssek-
toren, at det vil være vanskeligt at opstille en provenu-skabende ordning for Egnos-signalet, da dette er gratis og frit kan bru-ges af alle.Det bør i denne forbindelse anføres, at Egnos 
OS og SoL ikke adskiller sig fra hinanden med hensyn til brugeradgang. De er kun forskel-
lige ud fra et certificeringssynspunkt.
GJU’s beslutning om ikke at investere mar-
kedsudvikling for Egnos var berettiget ud  fra disse antagelser.
62.
Egnos-programmet er blevet kørt som et ESA-
program (ARTES 9), der hovedsageligt blev 
finansieret af ESA’s medlemsstater og EOIG. 
EU’s finansiering har været begrænset.
Der har været forsinkelser og budgetover-
skridelser i ARTES9- programmet af forskel-
lige tekniske årsager.
63.
a)Uafhængigt af koncessionsprocessen opstod 
der i Egnos-programmet en række teknolo-
giske vanskeligheder, som hverken Kommis-
sionen eller Fællesforetagendet Galileo var 
herre over, og dette resulterede i program-
mæssige forsinkelser.
b)
Det er meget vanskeligt at udpege en ope-ratør for infrastrukturer, der ikke er teknisk komplette. Det bør også anføres, at det ville 
have været umuligt for Kommissionen at  udpege en operatør uden at have retten til 
de aktiver, der indgår i driften.
Udpegelsen af en Egnos-operatør, der  
sker på Kommissionens ansvar, er nu nært  forestående.
Nødvendigheden af at indgå en ramme-
aftale influerede i begrænset omfang på  
koncessionsforhandlingerne.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen68
64.
GJU fik et klart mandat til at integrere Egnos 
i Galileo; for at bane vej for den senere over-dragelse af ejendomsretten til Egnos måtte 
man indlede forhandlinger om en rammeaf-
tale med forskellige Egnos-interessenter.
At GJU’s forhandlinger om en rammeaf-
tale i sidste ende slog fejl, skyldes — som  
Revisionsretten selv anfører — institutions-rammernes kompleksitet; det bør dog ikke  
glemmes, at disse forhandlinger har tjent  
som et godt grundlag for den nuværende  
endelige aftale med Kommissionen.
65.
GJU realiserede ikke markedsføringspla-
nerne for Egnos på grund af de indtrufne  
programforsinkelser.
67.
Fordelingen af opgaverne mellem parterne i udviklingsfasen tog udgangspunkt i prin-
cippet om, at parterne skulle samarbejde om 
at skabe et fælles grundlag for udviklingen 
af programmet.
Med henblik på ibrugtagningsfasen blev  
denne fremgangsmåde taget op igen i GNSS-forordningen, hvor der er fastsat en klar  
opdeling af roller og ansvar mellem de invol-verede parter.
68.
a)
Der henvises til pkt. 17 med hensyn til Kom-
missionens standpunkt i spørgsmålet om  
GJU’s hovedopgaver.
Kommissionen konstaterer, at denne for-
valtningsstruktur — og bl.a. ESA’s dobbelte rolle — var klart fastlagt i den forordning, hvormed GJU blev oprettet.b)
Nedlukningen af GJU influerer ikke på fore-
tagendets rolle i denne programfase.
Omvendt var nedlukningen nødvendig for  
at undgå overlapning mellem GJU og GSA’s roller.
69.
Formålet med aftalen mellem ESA og GJU var at etablere et partnerskab mellem de parter, 
der deltog i samfinansieringen af projektet, 
hvori ESA ville have gjort brug af sine egne 
regler for placeringen af kontrakter.
Rapporterings- og implementeringsord-
ningerne blev ikke udspecificeret som i et  
almindeligt kontraktforhold, fordi aftalen  
var samarbejdsbaseret. GJU’s forretnings-
udvalg fastlagde specifikke rapporterings-
bestemmelser, da betalingsforpligtelserne  
over for ESA begyndte at forfalde.
Delegationsaftalen mellem Kommissionen  
og ESA, der blev undertegnet i decem-
ber 2008 vedrørende ibrugtagningsfa-
sen, fastsætter strenge overvågnings- og  
rapporteringskrav.
70.
ESA var ansvarlig for både IOV-fasen og  Egnos som led i de to ESA-programmer Gali-leoSat og ARTES 9.
71.
Kommissionen mener, at ESA klart er ansvar-
lig for resultaterne af det teknologiske udvik-
lingsarbejde, som organisationen varetager. Kommissionen har klart påtaget sig det poli-tiske ansvar, der påhviler den i programmet. Samtlige beslutninger kan føres tilbage til 
den organisation, der er beføjet til at træffe 
den pågældende beslutning.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen69
73.
Kommissionen spillede en ledende rolle  
i arbejdet på fremme GNSS-programmerne.
Koncessionsforhandlingerne løb i 2005-
2007; de mundede i december 2006 ud i den forventede koncessionskontrakt.
Der blev truffet korrigerende foranstaltnin-
ger, så snart det stod klart, at koncessions-forhandlingerne var slået fejl.
De vanskeligheder, der havde været i for-
handlingerne herimod slutningen af 2006,  
var ikke tilstrækkelige til at konkludere,  at det var umuligt at realisere Galileo-infrastrukturerne på grundlag af en OPP-koncessionsordning.
Det var først i begyndelsen af 2007, at  
Kommissionen ud fra de da foreliggende  
oplysninger vurderede, at en forlængelse  af koncessionsprocessen ikke ville være  
nogen fordelagtig ordning for den offentlige 
sektor, og at forhandlingerne derfor måtte 
indstilles.
Kommissionen henviser endvidere til svaret 
på pkt. 23.
74.
De vanskeligheder, der gjorde sig gældende i udviklingsfasen, skyldtes forhold, som Kom-missionen for det meste ikke var herre over, og hvorpå de forvaltningsprincipper, som lå til grund for Kommissionens handlinger, ikke havde nogen indflydelse.
a)
Det lykkedes Kommissionen at opstille klare målsætninger for de europæiske GNSS-programmer, med opbakning fra Rådet og  Parlamentet.Det må påregnes, at et program af denne  
størrelsesorden vil rejse forventninger af for-skellig art hos interessenterne: ikke mindst 
medlemsstaterne kan have haft andre mål, 
som de har søgt at fremme; dette har imid-lertid ikke ændret noget ved de målsætnin-gerne, der blev fastlagt ved programmets  
start.
b)
Valget af en OPP-koncessionsmodel omfat-
tende projektets forskellige dele (ibrugtag-
ning, drift, og kommerciel udnyttelse) må jo 
dog nok siges at repræsentere en langsigtet strategisk vision og planlægning.
At processen er slået fejl, berører ikke på  
den langsigtede politik, som er vedtaget af 
Rådet.
i)
Ifølge OPP-koncessionsordningen er det op 
til den private sektor at levere en driftsmo-
del og en køreplan.
En af grundene til at vælge denne model,  
er jo netop den omstændighed, at man har skønnet, at den private sektor er bedst pla-ceret til at varetage denne opgave.
Efter GNSS-forordningen forestår Kommis-
sionen fastlæggelsen af en køreplan for  
Galileo, parallelt med implementeringen af infrastrukturerne.
Hvad Egnos angår, vil køreplanen blive  
fastlagt som led i forhandlingerne i forbin-delse med valget af den fremtidige Egnos-operatør.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen70
ii)
Problemerne omkring forhandlingerne om en 
rammeaftale for Egnos hang i vid udstræk-ning sammen med kemien mellem Egnos-interessenter.
Forhandlingerne om aftalen er blevet  
overtaget af ESA og afsluttet af Kom-missionen uden afbræk eller pauser  i forhandlingsbeføjelserne.
Aftalen mellem EF og EOIG blev afsluttet  
i december 2008 og undertegnet den 31.  marts 2009.
iii)
Kommissionen har på baggrund af program-
mets politiske og strategiske art sørget for 
med regelmæssige mellemrum at informere Rådet og at sikre den nødvendige konsensus 
på Rådets møder.
c)
Traktatens bestemmelser indebar, at Kom-
missionen måtte oprette to instanser, nem-
lig Fællesforetagendet Galileo (GJU) på  grundlag af artikel 171, der skulle fungere  
som samarbejdsorgan med ESA vedrørende udviklings- og valideringsfasen, og tilsyns-myndigheden GSA på grundlag af artikel 308 
til varetagelse af ibrugtagnings- og driftsfa-sen. De støtteaktiviteter, der var nødvendige 
for at bane vej for disse to instanser, blev  
iværksat på grundlag af fire forskellige kon-
trakter, men disse kontrakter indebar ikke, at der måtte oprettes nye instanser.
d)
Se Kommissionens svar i pkt. 41 c.e)
Risikooversigten for koncessionen blev  
udarbejdet i mere detaljeret form i løbet af dialogfasen med bistand fra GJU’s erfarne  revisorer.
I løbet af forhandlingerne med koncessions-
ansøgerne blev der udarbejdet et stort antal dokumenter om, hvordan disse risici kunne afgrænses og eventuelt fordeles.
Som nævnt ovenfor var projektet af en sådan 
art, at det ikke var muligt i startfasen at fore-tage en grundig afgrænsning og vurdering 
af størrelsen af disse risici.
f)
Kommissionen spillede en ledende rolle  
i arbejdet på at fremme GNSS-programmerne. Der blev truffet korrigerende foranstaltnin-
ger, så snart det stod klart, at koncessions-
forhandlingerne var slået fejl.
De vanskeligheder, der havde været i for-
handlingerne herimod slutningen af 2006,  
var ikke tilstrækkelige til at konkludere, at det var umuligt at realisere Galileo-infra-
strukturerne på grundlag af en OPP-konces-sionsordning.
Det var først i begyndelsen af 2007, at  
Kommissionen ud fra de da foreliggende  
oplysninger vurderede, at en forlængelse  
af koncessionsprocessen ikke ville repræ-
sentere nogen fordelagtig ordning for den offentlige sektor, og at forhandlingerne der-for måtte indstilles.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen71
KONKLUSIONER 
OG ANBEFALINGER
75.
På baggrund af projektets innovative og tek-
nisk sofistikerede art finder Kommissionen, at Revisionsretten vurdering af forvaltnin-gen af udviklings- og valideringsfasen er  
overdrevent negativ.
a)
GJU var ikke oprettet til at fungere som en 
stærk forvalter af et operationelt program. 
Således hedder det klart i forordning (EF)  
nr. 876/2002: »Til gennemførelse af udvik-lingsfasen af Galileoprogrammet oprettes  der for en fireårig periode et fællesforeta-gende i henhold til traktatens artikel 171.  
Fællesforetagendets formål er at sikre enhe-
den i forvaltningen og den finansielle kon-
trol med hensyn til projektet i forsknings-, 
udviklings- og demonstrationsfasen af  Galileoprogrammet og med henblik herpå  
tilvejebringe midlerne til dette program.«  
Det fastsættes også, at Fællesforetagen-
det Galileo skal pålægge »[Den Europæiske 
Rumorganisation] at gennemføre de nødven-
dige tiltag i udviklingsfasen med hensyn til 
systemets rumsegment og det dertil hørende jordsegment«, hvorved det reelt fastslås, at 
det er ESA’s ansvar at varetage det teknolo-giske udviklingsarbejde.
b)
Kommissionen har — inden for rammerne  
af sit ansvar — sikret en konstant overvåg-
ning og styring af programmet. Kommissio-
nen trådte til, når situationen var kørt fast og det var nødvendigt yde ekstramidler og tilpasse programmets struktur.Ved den omlægning af programmet, som  
Kommissionen foreslog i 2008, fik Kommis-sionen klart tillagt rollen som programleder, hvorved man afhjalp det problem, som Revi-
sionsretten har trukket frem.
76.
Det offentlige/private partnerskab blev  
forberedt på grundlag af de oplysninger,  
der stod til rådighed på det pågældende  
tidspunkt, og på grundlag af forskellige  forberedende arbejder med inddragelse af den seneste og bedste konsulentbistand  udefra.
Udformningen af det offentlige/private  
partnerskab skete på grundlag af de under-
søgelser og rapporter, der var udarbejdet  i Galileo-programmets definitionsfase; de  
havde vist, at det ville være en bæredyg-
tig løsning at basere Galileo-programmets  
implementering, drift og kommercielle  
udnyttelse på en OPP-struktur, hvilket  
indebar privat finansiering. Rådet havde  
tilskyndet til at vælge en OPP-struktur og  bakket op om valget heraf. Partnerskabet  
blev forberedt inden for meget stramme  tidsfrister. De specifikke udfordringer i for-bindelse med Galileo-programmets OPP, der 
fortrinsvis hænger sammen med de særlige tekniske og markedsmæssige specifikke  
omstændigheder, er en stor del af forkla-
ringen på, at det ikke lykkedes at fuldføre  
koncessionsprocessen.
77.
ESA stødte på en række tekniske og program-mæssige vanskeligheder, hvilket forklarer  forsinkelserne og budgetoverskridelserne.
78.
FTU-arbejdet har ydet et stort bidrag til  
arbejdet på at definere Galileo-projektet og dets resultater, fokusere indsatsen om de  
vigtigste brugersektorer, og forske i, hvilke 
applikationer og andre aspekter den frem-
tidige brug af Galileo forudsætter.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen72
Dette arbejde har vakt stor interesse i bru-
gersamfundene og dannet grundlag for  udviklingen af teknologier og ekspertise,  
der kan udnyttes i den senere kommercia-
liseringsfase.
79.
Integrationen af Egnos i Galileo var nødven-
dig for at undgå afbræk i Egnos-programmet og sikre den fornødne finansiering.
Takket være den afklaring af de institutio-
nelle rammer, der var resultatet af Kommis-
sionens initiativ, bliver Egnos — trods de  teknologiske vanskeligheder — det første  operationelle GNSS-program.
80.
I den promoter-rolle, som Kommissionen  
spillede gennem hele programmet, var den 
nødt til at tage hensyn til samtlige interes-senter, og ikke mindst ESA, i dette fælles-
foretagende. Kommissionen tog aktiv del  
i styringen af situationen og tog regelmæs-
sigt initiativ til at fremme og sætte gang  
i programmet igen.
81.
Kommissionen har givet programforvaltnin-gen et grundigt gennemsyn og taget mange af Revisionsrettens anbefalinger ad notam.
82.
Kommissionen besluttede at overtage pro-
gramforvaltningen på et afgørende tids-
punkt for Galileoprogrammet. Rådet og  
Europa-Parlamentet bakkede op om denne beslutning ved at vedtage forordning (EF)  nr. 683/2008. Det er en del af Kommissionens arbejdsopgaver at fremsætte forslag til pas-
sende langsigtede løsninger.Anbefaling 1
Kommissionen har allerede taget meget kon-
krete skridt til at tilpasse sine ressourcer og sine retlige og finansielle ordninger til opga-
ven som programforvalter. Den har oprettet 
Det Interinstitutionelle Galileopanel (GIP)  med henblik på at fremme denne proces.
a)
Kommissionen har sørget for at overføre 30 erfarne medarbejdere fra GSA (hvoraf nogle 
har erfaringer tilbage til GJU) og har gen-
nemført en intern hvervekampagne med  
henblik på oprettelse af en særlig Galileo-
gruppe.
b)
Kommissionens og ESA’s respektive rolle  
og ansvar blev afklaret ved forordning (EF) 
nr. 683/2008. Kommissionen har i med-
før af denne forordning indgået dele-
gationsaftaler med ESA med henblik på  varetagelsen af FOC-udbud og det videre  
Egnos-udviklingsarbejde.
c)
Takket være forordning (EF) nr. 683/2008  
råder Kommissionen nu over en særlig Gali-
leo-budgetpost til finansiering af infrastruk-turerne. Kommissionen gør brug af offentlige 
udbud til indkøb af infrastrukturer.
For så vidt angår drifts- og fornyelsesom-
kostninger kan det nævnes, at Kommis-sionen er i gang med at forberede de nye  
finansieringsrammer, der skal sikre, at der  
er tilstrækkelig dækning på budgettet.  
Kommissionen vil også se nærmere på de  finansieringsordninger, der står til rådighed under finansforordningen, for at kontrol-lere, om de er tilstrækkelige til at finansiere 
programmet.
d)
De forvaltningsrammer, der blev oprettet  
ved forordning (EF) nr. 683/2008, sikrer en klar rolle- og ansvarsfordeling.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen73
83.
Forordning (EF) nr. 683/2008 pålægger Kom-
missionen klart den opgave at varetage  styringen og at forelægge Rådet og Europa-
Parlamentet forslag til, hvad der skal ske  
med Galileo efter ibrugtagningsfasen. Der  er ydermere oprettet et interinstitutionelt  Galileopanel.
Anbefaling 2
Programmets politiske målsætninger, der  ikke har ændret sig gennem de seneste år, er på ny blevet fastslået i forordning (EF)  nr. 683/2008. Ved forordningen blev der  fastsat en klar køreplan for programmets  ibrugtagningsfase; ifølge forordningen skal Kommissionen ydermere i 2010 udarbejde  en meddelelse om, hvad der skal ske med  Galileo efter ibrugtagningsfasen.
a)
Meddelelsen fra Kommissionen skal bl.a.  afklare Galileo-programmets strategiske  
og operationelle målsætninger. Den skal  
behandle spørgsmålet om, hvilken model  
der skal lægges til grund for systemets drift 
under hensyntagen til markedets realiteter, 
samt hvordan systemet bedst placeres i vær-
dikæden, og klart beskrive, hvilke følger der kan forventes af de foreslåede modeller med 
hensyn til budgettet og den offentlige sek-tors ansvar.
b)
Meddelelsen skal indeholde en redegørelse 
for, hvordan problemerne i forbindelse med 
Egnos’ integration i Galileo skal løses.
84.
Kommissionen er allerede begyndt at  arbejde sammen med de forskellige interes-senter om udarbejdelsen af meddelelsen og har anmodet eksterne konsulentvirksomhe-der om bistand til at gøre status over de  store informationsmængder, der er ind-
samlet i årenes løb, i første række som led i koncessionsforhandlingerne.Anbefaling 3
For at være parat inden afslutningen af  
ibrugtagningsfasen er Kommissionen gået  i gang med at forberede driftsfasen. Kom-
missionen vil tage udgangspunkt i de ind-
høstede erfaringer.
85.
Kommissionen vil analysere de forskellige  
løsningsmodeller, som fastsat i forordning ((EF) nr. 683/2008) og fremlægge sine kon-
klusioner herom i 2010.
Anbefaling 4
a+b)Med henblik på udarbejdelsen af medde-lelsen er Kommissionen gået i gang med  at indhente oplysninger om brugerkrav og 
lægge en plan for de gennemførelsesfrem-
mende foranstaltninger, der er nødvendige 
for at tilskynde til brugen af GNSS-tekno-
logi. Dette vil sætte Kommissionen i stand til at fremsætte forslag til et passende  
lovgivningsgrundlag.
c)
Kommissionen har taget skridt til at sikre, at 
et operationelt Egnos-system tilgodeser bru-
gernes — og herunder navnlig luftfartens — behov, og den har med henblik herpå valgt 
en erfaren operatør med godt kendskab til luftfart.
86.
Kommissionen har oprettet diverse fælles-
foretagender og vil eventuelt oprette andre. 
Hvert enkelt af disse foretagender er ble-
vet grundig planlagt og vurderet i forhold  til de kriterier, der er relevante for deres  aktivitet.
Anbefaling 5
Kommissionen foretager en nøje analyse af 
hvert nyt fællesforetagende, idet den under-
søger hvilken begrundelse foretagendet  
bygger på, og hvordan det bedst styres.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen74
BILAG II
Egnos-programmet blev kørt under et  
optionelt ESA-program (ARTES 9), der blev 
administreret af ESA’s programledelse.  
Egnos-programmet var det første ESA-navi-
gationsprogram og kom derfor ud i diverse 
tekniske vanskeligheder.
b)
Dette forskningsprogram har nu løbet i mere 
end 10 år; i denne periode ændredes både de 
tekniske krav og certificeringsmiljøet.
c)
Efter at koncessionsforhandlingerne var  
slået fejl, måtte køreplanen for Egnos revi-
deres i overensstemmelse med den nye for-
valtningspraksis, der blev fastsat i juli 2008 
ved forordning (EF) nr. 683/2008.
d)
En af hovedårsagerne til, at Egnos-program-
met ikke blev operationelt, er de vanskelig-
heder, som ESA har haft ved at sikre den  
signalkvalitet og -pålidelighed, som en cer-
tificering forudsætter.
ESA’s tekniske accept startede først i marts 
2009. Den er forudsætningen for systemets 
overdragelse til EF. Først når den er færdig, vil EF acceptere systemet under den forud-sætning, at det opfylder de mål, som ESA  selv har opstillet i ARTES 9-programmet.e)
ESA’s og Fællesforetagendet Galileos arbejde på at demonstrere Egnos-programmets  kapacitet i udlandet er blevet koordineret og finansieret af Kommissionen. Kommissionen vil på grundlag af disse forberedende under-søgelser træffe beslutning om, hvorvidt den vil fremlægge forslag om at udvide Egnos til at omfatte andre lande uden for Europa.
f)
Fællesforetagendet Galileo modtog i 2004  
og 2005 midler fra Kommissionens program-
mer TEN-T og TEN-T (dvs. midler der specifikt tager sigte på Egnos), og i 2005 midler fra 
AIDCO-generaldirektoratet. Hertil kommer, 
at flere programmer under 6. rammeprogram 
vedrører Egnos. Det skal endelig nævens,  
at GJU også havde et af bestyrelsen årligt  
godkendt budget for forefaldende undersø-
gelser, og at dette budget kunne anvendes til specifikke Egnos-relaterede undersøgel-
ser, hvis GJU’s ledelse skulle have besluttet 
noget sådant.
BILAG III
Aftalerne med NRSCC, MATIMOP og GJU  
overgik til GSA. At GJU skulle afvikles, blev aftalt med MATIMOP og NRSCC på direkti-onsniveau. Drøftelserne med tredjelande  blev varetaget af Kommissionen, ikke af GJU, 
og lukningen af GJU havde derfor ingen ind-
flydelse på nævnte drøftelser.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen75
BILAG IV
Kommissionen henviser generelt til de svar, 
der er givet ovenfor på Revisionsrettens rap-
port, bl.a. i pkt. 39, 41 og 42.
A.2.
Da der er tale om en projekt uden fortil-fælde, har det ikke været muligt at opnå  samme modenhedsgrad med hensyn til  krav og afgrænsninger som den, man finder 
i projekter, der iværksættes med etablerede 
erhvervsgrene og serviceydelser (motorveje, 
hospitaler, kraftværker mv.), hvor risiciene 
er relativt velkendte og omkostningsmæs-sige sammenligningselementer er nemme at 
opstille, fordi der allerede eksisterer omkost-
ningsdata. På baggrund af tidspresset og  
vanskelighederne ved at finde tilstrækkelige 
fortilfælde at bygge på valgte Kommissionen 
og GJU at lægge en konkurrencebaseret dia-
logproces til grund for udbuddet, således at udbudsspecifikationerne kunne finjusteres 
langs hen ad vejen.
Den konkurrencebaserede dialogproces eksi-
sterer med henblik på komplicerede tilfælde; det offentlige/private Galileo-partnerskab  
henhører herunder i kraft af sin tekniske,  
finansielle og retlige organisation.
Tanken var, at de ukendte elementer, der  
er karakteristiske for det offentlige/private Galileo-partnerskab, skulle afklares ved  
hjælp af denne procedure, der bygger på et 
samspil mellem yderst seriøse og målrettede 
udbudsdeltagere.
Forlængelsen af dialogprocessen og sam-
spillet mellem Fællesforetagendet Galileo  
og deltagerne mundede — også efter fusio-
nen — ud i gode resultater, der blev inkor-
poreret i koncessionskontrakten.A.3.
Se svaret på pkt. A.2.
A.4.
Se svaret på pkt. A.2.
A.5.
Hvor noget sådant har været relevant, har  Kommissionen i al sin seneste lovgivning  indarbejdet bestemmelser til fremme af  GNSS-applikationer (f.eks. den europæiske  
elektroniske bompengetjeneste).
Kommissionen har dog været påpasselig med 
ikke at fordreje konkurrencen til fordel for 
Galileo og Egnos.
Vurderingen af, hvor stor en del af prove-
nuet der direkte eller indirekte afhang af den 
offentlige sektor, blev foretaget af den for-
ventede koncessionsindehaver på forhand-lingstidspunktet. Disse tal vil blive taget op 
til nyvurdering i meddelelsen om Galileos  
fremtid, og der vil blive fremsat passende  
lovgivningsforanstaltninger.
A.6.
Rådet havde tilskyndet til at vælge en OPP-
struktur og bakket op om valget heraf.
Opstilling af et pålideligt sammenlignings-
element for den offentlige sektor var ikke en realistisk mulighed, fordi der ikke — i mod-
sætning til forholdene i mindre usædvanlige 
erhvervsmiljøer — forelå relevante data.
Selv de data, der stammede fra IOV (in-orbit 
validation), kunne ikke lægges til grund for et sådant sammenligningselement på grund 
af de materielle forskelle mellem IOV’s og  
FOC’s sigte (full operational capability).
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen76
A.7.
Udbudsdeltagerne har inden for rammerne 
af den konkurrencebaserede dialog skabt og foreslået innovative løsninger, som er blevet 
grundigt drøftet.
Hvor udbudsdeltagerne havde indkredset  
innovative kommercialiseringsløsninger,  blev disse gjort til genstand for en nøje  vurdering. Denne proces gav Kommissio-nen indsigt i nye anvendelsesmuligheder og markeder.
A.9.
Disse emner blev behandler som led i de ind-ledende undersøgelser, der blev foretaget  af Price Waterhouse Coopers; konklusionen heraf var, at OPP-løsningen repræsenterede 
god valuta for pengene.
B.1.
GJU’s personale omfattede fagfolk med stor erfaring specifikt inden for rumfart og rum-
fartsprojekter samt forvaltning af infrastruk-
turprojekter og projektfinansiering i den  
offentlige sektor. Der er således ikke tale om 
noget »videnunderskud« i forhold til resten 
af denne industrisektor.
Erfarne konsulentvirksomheder var invol-
veret i arbejdet i den fase, hvor projektet  var på tegnebrættet (se bl.a. den indle-dende undersøgelse). Lige fra starten af den 
aktive fase af den konkurrencebaserede  dialog fik GJU i forhandlingerne bistand  
fra erfarne konsulentvirksomheder (Price  
Waterhouse Coopers, Lovell’s, mv.) og fra  
højtstående personale fra Den Europæiske  Investeringsbank både før, under og efter  fusioneringsprocessenB.2.
Under hele den konkurrencebaserede dia-
log blev der lagt stor vægt på vurderings-aspektet og på at sikre, at alle parter fuldt 
ud forstod, hvad kravene var med hensyn til 
koncessionen.
Dette var netop en af årsagerne til at vælge 
den konkurrencebaserede dialogproce-
dure.
B.3.
Under hele den konkurrencebaserede dialog 
blev kontraktudkastet yderligere finjusteret 
og udvidet; der var lange drøftelser om, hvil-ken lovgivning der skulle lægges til grund.
B.4.
GJU tilpassede den meget ambitiøse plan-
lægning for at tage hensyn til, at forhandlin-
gerne var mere komplekse end oprindeligt 
forventet.
B.5.
Man kontrollerede med regelmæssige  
mellemrum, at projektet fortsat var gen-
nemførligt; dette blev bl.a. kommenteret  
i Kommissionens forskellige meddelelser.
B.6.
Se svaret på pkt. A.6.
B.7.
Som Revisionsretten selv bemærker, tiltrak udbuddet en bred vifte af forskellige euro-
pæiske virksomheder, alle stærkt engageret 
i projektet. Det er kun naturligt i forbindelse 
med et innovativt og udfordrende rum-fartsprojekt, at rumfartssektoren spiller en ledende rolle i konsortierne. Det bør dog  nævnes, at alle de konkurrerende konsortier 
omfattede operatører.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen77
B.8.
Se svaret på pkt. A.2.
B.11.
Den private sektors udbudsomkostninger var 
ikke genstand for nogen vurdering, da det ikke var hensigten at finansiere dem med  offentlige midler.
B.12.
Se svaret på B.1.
B.13.
Der blev løbende ført tilsyn med udgifterne 
til eksterne konsulentvirksomheder.
C.1.
Se svaret på B.2.
C.2.
Buddene var genstand for en grundig vur-
dering og sammenligning.
C.4.
Fællesforetagendet Galileo var trods fusio-
nen drivkraften bag forhandlingsprocessen 
og ansvarlig for, at det lykkedes at bringe  
synspunkterne nærmere til hinanden på en 
række felter; dette afspejles af de kontrakt-vilkår, der blev underskrevet med det fusio-
nerede konsortium ved udgangen af 2006.

KOMMISSIONENS 
SVAR
Særberetning nr. 7/2009 — Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen79
Den Europæiske Revisionsret
Særberetning nr. 7/2009
Forvaltningen af Galileoprogrammet i udviklings- og valideringsfasen
Luxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer2009 — 77 s. — 21 x 29,7 cmISBN 978-92-9207-313-8doi: 10.2865/41118

Hvordan får man fat i publikationer fra EU
Publikationer til salg:
• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)• Hos boghandleren; oplys titel, forlag og/eller ISBN-nummer•  Ved at kontakte et af vores salgssteder direkte. Adresser, telefonnumre osv. 
fi ndes på følgende webadresse: http://bookshop.europa.eu, eller send en fax til 
+352 2929-42758 med anmodning om kontaktoplysninger.
Gratis publikationer:• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)•  Hos Europa-Kommissionens repræsentationer eller delegationer. Adresser, 
telefonnumre osv. fi  ndes på følgende webadresse: http://ec.europa.eu, eller send 
en fax til +352 2929-42758 med anmodning om kontaktoplysninger.
GALILEOPROGRAMMET BLEV IGANGSAT I MIDTEN AF 1990’ ERNE 
MED DET SIGTE AT ETABLERE ET EUROPÆISK GLOBALT  SATELLITNAVIGATIONSSYSTEM. DET HAR HAFT ALVORLIGE  
FORSINKELSER OG OMKOSTNINGSOVERSKRIDELSER. DENNE  
SÆRBERETNING OMHANDLER RETTENS GENNEMGANG AF  GALILEOPROGRAMMETS UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASE MED EN UNDERSØGELSE AF , HVILKE FAKTORER DER VAR SKYLD I, AT NOGET GIK GALT. RETTEN KONKLUDEREDE, AT FORVALTNINGEN AF UDVIKLINGS- OG VALIDERINGSFASEN VAR UHENSIGTSMÆSSIG. OMLÆGNINGEN AF EGNOS- OG GALILEOPROGRAMMERNE FRA MIDTEN AF 2007 KAN KUN LY KKES, HVIS KOMMISSIONEN STYRKER 
SIN FORVALTNING BETYDELIGT. DENNE BERETNING INDEHOLDER EN RÆKKE ANBEFALINGER, SOM SKAL HJÆLPE KOMMISSIONEN MED 
AT UDFØRE DENNE OPGAVE. HVIS EU BESLUTTER AT ENGAGERE SIG 
I ANDRE STORE INFRASTRUKTURPROGRAMMER, ER KOMMISSIONEN NØDT TIL AT ANVENDE DE RELEVANTE FORVALTNINGSREDSKABER. 
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRETQJ-AB-09-006-DA-C
ISBN 978-92-9207-313-8