KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 256 endelig udg. 
Bruxelles, den 24.06.1994 
MEDDELELSE FRA KOMMI SS IONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
Betragtninger vedrørende situationen 
inden for den europæiske biavl 
1. situationen inden for biavlen 
1.1 Verdensmarkedsituationen 
1.1.1 Produktion 
1.1.2 Samhandel 
1.1.2.a Udførsel 
1.1.2.b Indførsel 
1.2 Situationen for biavlen i Den Europæiske Union 
1.2.1 Forsyningsopgørelse for Den Europæiske Union 
- Forbrug 
1.2.2 Produktionsstrukturen 
1.2.2.a Bestandens størrelse 
1.2.2.b Produktionens fordeling på de enkelte honningtyper 
1.2.2.c Produktionsomkostninger 
1.2.3 Honningmarkedets struktur 
1.2.3.a Markedets kendetegn 
1.2.3.b Distribution 
1.2.3.c Priser 
- Producentpriser 
- Importpriser 
1.2.3.d Adgangen til markedet 
2. Støtteforanstaltninger for biavl 
2.1 Tidligere foranstaltninger 
2.1.1 Ordningen med støtte til indkøb af fodersukker 
2.1.2 Ordningen med støtte pr. bistade 
2.1.3 Foranstaltninger til finansiering af bekæmpelse af 
varroatose 
2.1.4 Foranstaltninger til finansiering af forskning i sygdomme 
hos bier 
2.2 Nuværende foranstaltninger 
2.2.1 Strukturforanstaltninger 
2.2.1.a Strukturtilpasningsforanstaltninger 
2.2.1.b Regionale foranstaltninger 
2.2.2 Kvalitetsfremmende foranstaltninger 
2.2.3 Særlige foranstaltninger 
3. Sektorens vanskeligheder og ønsker 
4. Udsigter og forslag 
4.1 udsigter 
4.2. Forslag 
ICL 
Betragtninger vedrørende situationen inden for biavlen 
1. Situationen inden for biavlen 
Biavlen er en aktivitet, hvis vigtigste produkt er honning, og der er en 
gensidig afhængighed mellem biavlen og landbruget. På verdensplan er 
biavlens udvikling og dens økonomiske betydning meget forskellig, hvilket 
skyldes de forskellige klimatiske forhold, forskellig flora, sektorens 
heterogenitet, den interne efterspørgsel, særlige markedsforhold og andre 
økonomiske faktorer. 
1.1 Verdensmarkedssituationen 
Asien er verdens vigtigste produktionsområde med Kina som den største 
producent. Hed hensyn til samhandelen kan det anføres, at Kina er verdens 
største eksportør, og at Den Europæiske Union er verdens største 
importmarked. 
1.1.1 Produktion 
Verdensproduktionen af honning var i 1992 på 1 166 000 tons ifølge de af FAO 
offentliggjorte statistikker (tabel 1). Verdensproduktionen af honning steg 
med 20% i perioden fra 1982 til 1992 (figur 1). 
Den Europæiske Union er med 126 000 tons den tredjestørste producent på 
verdensplan efter det tidligere USSR med 231 000 tons og Kina med 192 000 
tons. Blandt de andre vigtige producentlande på verdensplan kan nævnes USA 
med 95 000 tons, Mexico med 48 000 tons og Argentina med 61 000 tons (tabel 
2). 
1.1.2 Samhandel 
Samhandelen omfatter på verdensplan 25% af den samlede honningproduktion. 
Generelt kan det nævnes, at den procentdel af produktionen, som det enkelte 
land udfører, ikke alene afhænger af efterspørgselen på verdensmarkedet, men 
også af andre faktorer såsom den interne efterspørgsel i producentlandene, 
honningens kvalitet, de efterspurgte egenskaber på bestemmelsesmarkederne, 
eksportlandenes behov for fremmed valuta og den internationale monetære 
situation. 
1.1.2.a Udførsel 
Den samlede udførsel af honning på verdensplan var i 1992 på knap 300 000 
tons (tabel 3a). Kina udførte 48% af sin honningproduktion i 1992, hvilket 
svarede til 32% af den samlede verdenshandel (tabel 3a). 
Kinas vigtigste eksportmarkeder for naturlig honning er i aftagende 
rækkefølge Japan, USA og Den Europæiske union (tabel 3b). 
Fællesskabet modtager 27% af Kinas samlede udførsel, og størstedelen går til 
det tyske og det britiske marked. 
De andre vigtige eksportlande er Argentina og Mexico, som udfører 
størstedelen af deres produktion, henholdsvis 90% og 75% i 1992. 
t 
1.1.2.b Indførsel 
Indførslerne på verdensplan er steget regelmæssigt siden slutningen af 
70'erne (figur 3). Denne forøgelse har bl.a. følgende årsager: 
øget forbrug af naturlige og dietetiske produkter 
nogle emballeringsvirksomheders og forhandleres mere dynamiske 
afsætningspolitik, hvad angår indførelsen af særlige former for honning 
eller oparbejdelsen af særlige kundegrupper gennem salg af honning til 
lave priser, sædvanligvis i form af blandinger, 
øget levestandard og ændrede kostvaner i visse lande, der tidligere var 
eksportørlande, men som nu er blevet importørlande, 
øget efterspørgsel efter honning til industriel anvendelse i visse 
lande. 
Fra 1982 til 1992 forøgedes indførslerne på verdensplan med 20%. Det største 
importmarked er Den Europæiske Union, som tegner sig for 48% af dette 
marked. Tyskland med 86 000 tons og Det Forenede Kongerige med 22 000 tons 
tegnede sig for 75% af den samlede indførsel til Den Europæiske Union i 1992 
(tabel 8). 
De andre store importmarkeder for honning er USA og Japan, som i 1992 
tegnede sig for henholdsvis 17% og 11% af den samlede indførsel på 
verdensplan. 
1.2 Situationen for biavlen i Den Europæiske Union 
Den europæiske biavl har en heterogen struktur, såvel hvad angår 
produktionen som hvad angår afsætningen. En evaluering af de statistiske 
oplysninger på dette område giver mulighed for at drage visse slutninger om 
situationen i denne sektor, som står over for høje produktionsomkostninger, 
konkurrence fra verdensmarkedet og skader forårsaget af sygdom i bestanden. 
1.2.1 Forsyningsopgørelse for Den Europæiske Union 
Honningproduktionen i Den Europæiske Union har altid været mindre end 
forbruget, og der er derfor normalt behov for at indføre mere end halvdelen 
af den honning, der forbruges. Selvforsyningsgraden passerede i 1989/90 for 
første gang 50%. 
Ifølge de skøn, som medlemsstaterne har meddelt Kommissionen, er de tre 
største honningproducenter i Den Europæiske Union Frankrig, Tyskland og 
Spanien med en produktion på henholdsvis 36 000, 25 000 og 25 000 tons 
honning i 1991/92 (tabel 5). Honningproduktionen i Den Europæiske Union er 
steget med 49% i perioden 1986/87-1991/92. 
Forsyningsopgørelsen skal imidlertid anvendes med forsigtighed og betragtes 
som et overslag, da produktionstallene kun er skøn, der er baseret dels på 
en stigende produktion i forbindelse med den tiltagende dyrkning af raps og 
solsikke, deis på forbedrede statistikker. 
Til gengæld er indførslerne af honning faldet med 7% i samme i periode. 
Argentina er blevet den største leverandør til Den Europæiske Union med 27% 
af Fællesskabets samlede indførsel af honning i 1992, medens Mexico er 
kommet på andenpladsen med 21% og Kina indtager tredjepladsen med 17% (tabel 
8) (fisrur 4). 
Fællesskabets udførsler til tredjelande omfattede ca. 10 000 tons og svarede 
kun til 4% af forbruget til konsum i 1992 (tabel 10). 
samhandelen med honning inden for Fællesskabet omfattede 25 000 tons eller 
10% af forbruget til konsum i 1992. 
* Forbrug 
Det gennemsnitlige forbrug af honning i Fællesskabet har været stabilt i 
perioden fra 1987 til 1992. Det anslås til ca. 250 000 tons eller 700 g pr, 
indbygger pr. år. i 1992 var medlemsstaterne med det største forbrug af 
honning Tyskland med 1,3 kg pr. indbygger og Grækenland med 1,6 kg pr. 
indbygger (tabel 5). 
Det høje forbrug af honning i Tyskland kan forklares ved de investeringer, 
som de handlende og emballeringsvirksomhederne inden for sektoren har 
foretaget i salgsfremme og reklame, såvel de store embslleringsvirksomheder 
som de helt små virksomheder gennemfører regelmæssigt salgsfremstød. 
Desuden har biavlersammenslutningen Deutscher imker Bund (DIB) tilskyndet 
til forbrug af national honning gennem reklamekampagner/ og den opretholder 
desuden en streng kontrolordning med hensyn til produktionsbetingelserne hos 
medlemmerne. En biavler, <imr sikrer produktionsbetingelser af høj kvalitet/ 
kan således drage fordel af en eftertragtet mærkning. 
Grækenland er den anden medlemsstat med et højt honningforbrug, bl.a. som 
følge af de traditionelle forbrugsvaner (fasten i den ortodokse 
fasteperiode). 
1.2.2 Produktionsstrukturen 
1.2.2.a Bestandens størrelse 
Ifølge de fra medlemsstaterne og producentsammenslutningerne modtagne 
oplysninger er der i Den Europæiske union i alt 435 900 biavlere, hvoraf 
13 000 har biavlen som erhverv*1). 
<1) sammenslutningen af landbrugsorganisationer i EF (COPA) og 
sammenslutningen af landbrugets andelsorganisationer i EF (COGECA) 
anser de biavlere, der har mindst 150 bistader, for at drive biavlen 
som erhverv. 
Erhvervsbiavlerne har mere end 3 millioner bistader, hvilket svarer til 42% 
af alle bistaderne i Fællesskabet (tabel 6). Ifølge de foreliggende 
oplysninger er der fem medlemsstater med mere end en million bistader, idet 
Spanien har det største antal. 
Ved at sammenholde antallet af erhvervsbiavlere med det samlede antal 
biavlere i de enkelte medlemsstater kan det konstateres, at 
erhvervsbiavlsprocenten er høj i Spanien (22%) og i Grækenland (13%). 
Derimod har Tyskland, Italien, Portugal og Frankrig de laveste 
biavlsproducenter (henholdsvis 0,4%, 1,3%, 2% og 3%). 
Hvad angår bidrifternes gennemsnitlige størrelse inden for erhvervsbiavlen, 
er der en vis forskel mellem gennemsnittene på 272 bistader pr. bedrift i 
Spanien, 257 bistader i Grækenland og 176 bistader i Frankrig. 
Erhvervsbiavlerne er koncentreret i tre medlemsstater, Spanien med 34% af 
det samlede antal erhvervsbiavlere, Frankrig med 23% og Grækenland ligeledes 
med 23%. 
Disse oplysninger bør dog kun tages som et fingerpeg og anvendes med 
forsigtighed, da der ikke er taget hensyn til erhvervsbiavlernes eventuelle 
beskæftigelse inden for andre erhvervsgrene i landbrugssektoren. 
1.2.2.b Produktionens fordeling på de enkelte honningtyper 
Generelt kan det konstateres, at to tredjedele af den producerede honning er 
af typen "alle blomster", og at en tredjedel af den samlede mængde er 
forskellige former for honning af en bestemt blomst. Ifølge medlemsstaterne 
og biavlersammenslutningerne bør honningproduktionen dog i visse tilfælde 
opdeles på de enkelte botaniske sorter. I Grækenland er 60% af 
honningproduktionen således af kategorierne gran og timian og i Portugal er 
50% af produktionen af lavendel-typen. For Spaniens og Frankrigs vedkommende 
svarer honningproduktionens opdeling til det generelle skøn, idet raps- og 
solsikkehonning anses for at falde ind under kategorien "alle blomster" 
(tabel 7). 
I Tyskland og Grækenland kan den høje procentdel af honningproduktionen, der 
er differentieret efter botanisk oprindelse, og det største forbrug ses som 
en positiv følge af, at forbrugeren identificerer honningen ved dens 
botaniske oprindelse som følge af reklamekampagner eller forbrugsvaner. 
1.2.2.c Produktionsomkostninger 
En rundspørge vedrørende produktionsomkostningerne og indtægterne for en 
standardbedrift med 200 bistader er foretaget med hjælp fra 
biavlerorganisationerne. Ved opdelingen af omkostningerne skelnes der mellem 
variable omkostninger, faste omkostninger og afskrivninger efter 
retningslinjerne for EF's informationsnet for landøkonomisk bogføring 
(INLB-EF). 
De foreløbige resultater af denne rundspørge viser, at de variable 
omkostninger dækkes af indtægterne (salg af honning) i alle medlemsstater. 
Det er imidlertid kun i Danmark og Italien, at den positive fortjenstmargen 
er af en væsentlig størrelse. En komplettering af analysen af sektoren 
forudsætter mere detaljerede oplysninger om salgs- og prisstrukturen, 
afsætningsomkostningerne og de sekundære indtægter fra andre produkter end 
honning, ligesom det er nødvendigt med et kendskab til regnskabsresultaterne 
for de bestående bedrifter. 
1.2.3 Bonningmarkedets struktur 
Honningmarkedet påvirkes af kendetegnene for de produkter, der tilbydes 
forbrugerne og industrien, af af sætningsstrukturerne og af produkternes 
adgang til bestemmelsesmarkederne. Konkurrencen mellem honning produceret i 
Fællesskabet og indført honning spiller en vis rolle ved fastsættelsen af 
honningprisen. 
1.2.3.a Markedets kendetegn 
Honningmarkedet er kendetegnet ved to klart adskilte, produkter, spisehonning 
og industrihonning. 
Spisehonningen anvendes i husholdningerne, hovedsagelig til at smøre på 
brød. Desuden anvendes den som sødestof ved tilberedningen af hjemmelavede 
retter, drikkevarer eller bagværk. 
Denne type tegner sig for størstedelen af honningforbruget, og det anslås, 
at 85% af den honning, der afsættes, er spisehonning. 
Forbrugerens vurdering af spisehonningen sker på grundlag af følgende 
faktorer: oprindelse, farve, konsistens og botanisk sort. 
En klar farve« og en flydende konsistens værdsættes normalt bøjere af 
forbrugeren end en mørkere farve og en cremeagtig eller krystalliseret 
konsistens. Mangelen på korrekt viden er måske skyld heri, da forbrugeren 
forbinder honningens krystallisering og den mørkere farve med en 
kvalitetsforringelse. Honning af national oprindelse foretrækkes også frem 
for indført honning. 
Hvad angår den botaniske sort, er typen "alle blomster" den mest solgte 
honning, og den er den billigste på markedet. Markedet for honning med 
angivelse af en særlig botanisk sort henvender sig til kyndige forbrugere, 
der foretrækker at betale en højere pris for en honning med de 
organoleptiske og sundhedsfremmende egenskaber, der forbindes med den 
pågældende botaniske sort. 
Industrihonningen anvendes som sødestof i levnedsmiddelindustrien (bagværk, 
sukkervarer, kornprodukter, drikkevarer) og til medicinalvarer og kosmetik 
samt inden for tobaksektoren. Selvom der er fremkommet erstatningsprodukter 
til lavere priser, anvendes honning fortsat i visse levnedsmiddelprodukter, 
dels på grund af den særlige smag, som den giver levnedsmidlet, og dels på 
grund af den merværdi, der kan opnås, når honning er anført som ingrediens i 
varedeklarationen. 
Markederne for industrihonning er af forskellig betydning i de enkelte lande 
og tegner sig i gennemsnit for 10-15% af det samlede honningmarked i 
Fællesskabet. Italien er den medlemsstat, hvor procenten er højest, idet 
industrihonningen her udgør 40% af den samlede afsatte honning. 
Spisehonning konkurrerer på markedet med andre produkter, der er beregnet 
til at smøre på brød, såsom gelé, marmelade, sirup og kunstig honning. 
Gennemsnitsforbrugeren tiltrækkes af de lavere priser på disse produkter 
uden at tænke på den naturlige honnings særlige næringsværdi. 
Industrihonning er i konkurrence med andre substitutionsprodukter som f.eks. 
sukker, invertsukkersirup og majssirup. Nogle industrivirksomheder er 
tilbøjelige til at anvende disse erstatningsprodukter på grund af de lave 
priser, navnlig hvis smagen ikke er af afgørende betydning for det endelige 
produkt. Visse levnedsmiddelindustrier har dog stadig en interesse i at 
tilsætte honning til deres produkter, så honning kan anføres som ingrediens 
i varedeklarationen. 
1.2.3.b Distribution 
Det europæiske honningmarked repræsenteres ved emballeringsvirksomhederne, 
importørerne og industriens repræsentanter. Et stigende antal 
emballeringsvirksomheder foretrækker at indføre en del af honningen direkte. 
Efter emballeringen når honningen frem til forbrugerne ad de sædvanlige 
distributionskanaler for levnedsmidler (figur 5). 
Normalt kan følgende erhvervsdrivende indgå i distributionskæden for 
honning : 
Emballeringsvirksomheder/producenter: Det er de biavlere, der har anlæg 
til fremstilling og emballering af honning. De sælger direkte til 
forbrugeren og til detailhandelssammenslutninger. De tilhører normalt 
kategorien af små selvstændige erhvervsdrivende og markedsfører ikke 
indført honning. 
Emballeringsvirksomheder/kooperativer: Det er de 
biavlersammenslutninger, der opkøber, fremstiller, emballerer og 
markedsfører honning, ofte med deres eget mærke. De køber undertiden 
indført honning. 
Emballeringsvirksomheder: De køber honningen fra såvel biavlere som 
importører. De har deres eget mærke, selv om de også kan foretage 
emballering for andre mærker. De sælger såvel til detailhandelen som til 
industrien. 
importører: De køber honningen i producentlandene, sørger for de 
administrative formaliteter i så henseende og leverer honningen til. 
deres kunder, det være sig emballeringsvirksomheder elier industrien. 
industrien: Den køber normalt honningen fra importører for at undgå 
problemer af finansiel eller administrativ art i forbindeise med 
indførslen. De overvåger kvaliteten af det indkøbte produkt. De 
foretager i visse tilfælde sporatiske direkte indførsler. 
For tiden foreligger der ikke oplysninger om distributionen i alle 
medlemsstater, man situationen kan illustreres ved eksempler fra nogle af 
medlemsstaterne• 
I Tyskland sælger biavlerne 75% af proudktionen direkte til forbrugerne 
elier til detailhandlerne. Den nationale sammenslutning af biavlere, 
Deustcher imker Bund (DIB), har skabt et kvalitetsmærke for tysk honning på 
et marked, der i vidt omfang domineres af indført honning (20% produktion, 
80% indførsel), gennem reklamekampagner og salgsfremstød, ud over en streng 
kvalitetskontrol af medlemmernes produkter sørger DIB for, at medlemmernes 
honning afsættes i ensartede pakninger med en etiket, der indeholder et 
kontrolnummer, således at det altid er muligt at identificere producenten af 
hver enkelt afsat honningpakning. 
Desuden gennemfører såvel emballeringsvirksomhederne som detailhandlerne 
regelmæssigt salgfremmende aktioner og reklamekampagner. 
I Frankrig sælger biavlerne 2/3 af honningproduktionen direkte. De store 
biavlerkooperativer emballerer først og fremmest national honning, selvom 
nogle af dem desuden emballerer indført honning. De industrielle brugere, 
forsyner sig hos importørerne, som har fået tildelt kontingenter under den 
ordning med kvantitative restriktioner, der indtil begyndelsen af 1994 var 
gældende i Frankrig (se punkt 1.2.3.d). 
I Spanien sælger biavlerne 75% af produktionen direkte. De virksomheder, der 
fremstiller nougat (turrôn), forbruger størstedelen af industrihonningen og 
forsyner sig dels via importørerne dels ved direkte indførsel. Deq 
reklamekampagne, som den største emballeringsvirksomhed gennemførte i 
perioden fra 1977 til 1984, har bevirket, at forbruget er blevet fordoblet i 
denne korte periode. 
I Det Forenede Kongerige sælger en stor del af biavlerne honningen direkte 
til forbrugeren eller til små emballeringsvirksomheder. Honning indføres af 
importørerne og købes af emballeringsvirksomhederne, som igen afsætter den 
via distributionskanalerne for levnedsmidler. På samme måde forsyner 
industrien sig med honning via importørerne. 
i italien forsynes størstedelen af markedet for spisehonning med national, 
honning, industrien omfatter 40% af det samlede marked, og størstedelen 
heraf anvendes til fremstilling af nougat (torrone). Den nationale honning 
emballeres af kooperativerne og af mindre biavlere. 
1.2.3.c Priser 
- Producentpriser 
Normalt er producentpriserne omvendt proportionale med størrelsen af den 
samlede produktion, idet en stor høst øger udbuddet af honning på markedet 
og virker i retning af lavere priser. 
Forskellene med hensyn til afsætningskanalerne og de uensartede forhold 
inden for sektoren gør det meget vanskeligt at ansætte priserne og dermed at 
foretage et skøn over producentpriserne. 
De priser, der betales til producenten, synes at variere betydeligt fra den 
ene medlemsstat til den anden. De store forskelle med hensyn til disse 
priser, der er konstateret i Den Europæiske Union ved en gennemgang af 
svarene på et spørgeskema, der er sendt såvel til de kompetente myndigheder 
i medlemsstaterne som til biavlerorganisationerne, skyldes følgende 
faktorer: 
uensartede distributions- og afsætningssystemer 
et spredt udbud 
mangelen på nøje fastlagte kriterier for udarbejdelsen af pålidelige 
statistikker. 
I de seneste år er konkurrencen mellem honning af national produktion og 
indført honning taget til. visse typer af neutral honning, der er let at 
blande, og som indføres til lave priser, kan påvirke priserne for den 
nationale produktion, navnlig for honning af typen "alle blomster". 
- Importpriser 
Importpriserne afhænger af honningkategorien, bestemmelsesmarkedet og den 
økonomiske situation i eksportørlandene. Efterspørgslen efter honning på det 
enkelte marked afhænger således direkte af befolkningens levestandard, de 
almindelige økonomiske forhold og de lokale forbrugsvaner. 
Eksportørlandene kan udbyde honning til lave priser som følge af deres behov 
for hård valuta. 
De monetære udsving for dollaren og den tyske mark, den tiltagende 
globalisering af samhandelen, toldmæssige og andre hindringer og den 
internationale økonomiske situation påvirker omfanget af verdenshandelen med 
honning. 
I gennemsnit har priserne på indført honning i Den Europæiske Union udvist 
en konstant stigning af størrelsesordenen 12% siden 1988. stigningen har 
været på 15% i Tyskland, på 13% i Frankrig og på ca. 11% i Det Forenede 
Kongerige. Sidstnævnte medlemsstat har sædvanligvis importpriser, der ligger 
under gennemsnittet for Fællesskabet (tabel 9). 
1.2.3.d Adgangen til markedet 
Den fælles toldsats, der gælder for Den Europæiske Union, er en 
værditoldsats på 27%. I forbindelse med den generelle præferenceordning 
anvendes en nedsat toldsats (25%). Produkter med oprindelse i de AVS-lande, 
der har undertegnet Lomé-konventionen, eller i de mindst udviklede lande kan 
frit indføres til Fællesskabets marked. 
Undertegnelsen af GATT-aftalen indebærer en åbning af markedet gennem en 
nedsættelse af toldsatsen. Nedsættelsen på 36% af satsen skal gennemføres 
gradvis (6% om året) over en periode på seks år, så der i år 2000 opnås en 
endelig værditoldsats på 17,3%. 
Indtil første kvartal af 1994 havde Spanien og Frankrig mulighed for at 
anvende kvantitative importrestriktioner for honning. Denne mulighed 
foreligger ikke længere, efter at Rådets forordning (EF) nr. 519/94<2) er 
trådt i stedet for Rådets forordning (EØF) nr. 288/82. Selv om de kvantative 
restriktioner er forsvundet, indeholder forordningen dog en 
beskyttelsesklausul, ved hjælp af hvilken producenterne kan beskyttes mod 
alvorlig skade som følge af konkurrerende produkter fra tredjelande. 
Desuden skal indført honning for at kunne markedsføres på Fællesskabets 
område være i overensstemmelse med de definitioner og normer, der er 
fastlagt i Rådets direktiv 74/409/EØF(3) om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning vedrørende honning. 
Kommissionens tjenestegrene skal foretage en revision af dette direktiv i 
forbindelse med den rationalisering og forenkling af Fællesskabets 
bestemmelser, som er omhandlet i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i 
Edinburgh. 
De principper, som bestemmelserne i dette direktiv bygger på, bør imidlertid 
tages op til fornyet overvejelse, bl.a. hvad angår handelsnormer. 
2. Støtteforanstaltninger for biavl 
De europæiske institutioner har lige siden indførelsen af den fælles 
landbrugspolitik via Fællesskabets budget ydet en finansiel støtte til 
biavlen, støtteforanstaltningerne inden for sektoren har udviklet sig i 
tidens løb, og der gælder i øjeblikket nogle særlige støtteordninger for 
sektoren. 
2.1 Tidligere foranstaltninger 
Fællesskabsstøtten har udviklet sig fra at være en ordning med støtte til 
indkøb af fodersukker i 70'erne til ordninger med støtte pr. bistade eller 
støtte til bekæmpelse af sygdomme hos bier i 80'erne. 
(2) EFT L 67 af 10.3.1994, s. 77. 
(3) EFT L 221 af 12.8.1974, s. 10. 
10 
2.1.1 Ordningen med støtte til indkøb af fodersukker 
I 1968 vedtog Rådet ordningen med støtte til indkøb af denatureret sukker 
bestemt til vinterfoder for bier. Det denaturerede fodersukker kunne 
fremstilles af sukker fra interventionslagrene. De meget høje sukkerpriser 
på verdensmarkedet i perioden fra 1974-1976 gjorde støtteordningen 
uanvendelig. I stedet for denne ordning, der afskaffedes i 1980, blev der 
til biavlersammenslutningerne ydet en direkte støtte til indkøb af 
fodersukker. 
I slutningen af 70'erne havde Fællesskabets biavlere en periode med lave 
udbytter, hvor honningproduktionen lå under gennemsnittet på grund af 
ugunstige vejrforhold. 
Som følge heraf og efter ændringen af den fælles markedsordning for sukker i 
1980 fandt Rådet det ikke hensigtsmæssigt at afskaffe hele Fællesskabets 
støtte til biavlssektoren på én gang. 
2.1.2 Ordningen med støtte pr. bistade 
I 1981 vedtog landbrugsministrene i Rådet forordning (EØF) nr. 1196/81<4) 
om indførelse af en støtteordning for biavl for produktionsårene 1981/82-
1983/84. Det grundlæggende mål med ordningen var at støtte biavlerne i en 
periode, der var tilstrækkelig lang til, at der kunne indledes en langsigtet 
forbedrings- og udviklingsproces for sektoren. Den direkte støtte havde dels 
til formål på kort sigt at kompensere de høje sukkerpriser og de ugunstige 
vejrforhold og dels til formål at iværksætte langsigtede forbedrings- og 
udviklingsprogrammer for sektoren. 
Støtten kunne ydes til biavlersammenslutninger, såvel til indkøb af sukker 
som til gennemførelse af generelle forbedringsprogrammer. 
Støtten kunne frit anvendes, uden at Rådet greb ind for at begrænse indkøbet 
af sukker til fordel for en øget indførelse af generelle programmer. 
Frankrig var det eneste land, der anvendte mere end 50% af støttebeløbet til 
udviklingsforanstaltninger for sektoren. De generelle programmer blev 
iværksat ved et samarbejde mellem biavlersammenslutningerne, det tekniske 
institut for biavl og de kompetente myndigheder. Samarbejdet vedrørte et 
fælles program for uddannelse, forskning, afsætning og forebyggelse af 
sygdomme. Frankrig kan derfor nævnes som et godt eksempel på, hvorledes 
støtten kunne anvendes til at virkeliggøre målsætningen om en langsigtet 
forbedring af sektoren. 
Konklusionerne i Kommissionens rapport til Rådet om . anvendelsen af 
biavlsstøtteordningen bekræftede, at en videreførelse af denne ordning ikke 
var hensigtsmæssig ud fra økonomiske betragtninger. Ordningen var bekostelig 
som følge af sektorens struktur med mange og meget spredte støttemodtagere, 
som for størstedelens vedkommende kun drev landbrug som 
deltidsbeskæftigelse. 
(4) EFT L 122 af 6.5.1981, s. 1. 
11 
I rapporten blev der imidlertid foreslået en støtte til sektoren i form af 
særlige foranstaltninger som f.eks. forskning i sygdomme hos bier, samt 
foranstaltninger som led i politikken vedrørende landbrugsstrukturerne. 
2.1.1 Foranstaltninger til finansiering af bekæmpelse af varroatose 
Varroatose er den parasitsygdom, der har haft den største betydning for 
biavlen i Den Europæiske Union. Den forårsages af miden Varroa jocobsoni. 
siden forekomsten af de første tilfælde i Europa (1975 i Grækenland) har den 
bredt sig meget hurtigt og forårsaget et betydeligt tab for Fællesskabets 
bestand. De klassiske udryddelsesmetoder, som er blevet anvendt lige fra 
begyndelsen, har været destruktion ved forbrænding af angrebne bistader, 
immobilisering og endelig behandling med kemiske produkter mod parasitter. 
De biavlsorganisationer, der af Kommissionen anerkendes at være 
repræsentative, har på Europa-Parlamentets initiativ fået en støtte til 
bekæmpelse af varroatose i 1986, 1987 og 1989. 
Denne finansielle aktion er blevet koordineret af en ad hoc-arbejdsgruppe 
sammensat af repræsentanter for biavlerne, videnskabsmændene og eksperterne 
på dette område. 
Fællesskabsfinansieringen har omfattet: 
- oplysnings- og bevidstgørelseskampagner om varroatose med mulighed for 
finansiering af de godkendte behandlingsformer 
- undersøgelser til bestemmelse af sygdommens udbredelse i de enkelte 
medlemsstater 
- rådgivnings-, uddannelses- og oplysningsprogrammer til fordel for 
biavlen 
en undersøgelse af mulighederne for at gennemføre et EF-FAO-program til 
bekæmpelse af varroatose i middelhavsområdet. 
Under ordningen med direkte støtte blev der inden afskaffelsen heraf 
iværksat et første ad hoc-forskningsprogram for varroatose. Der blev 
undertegnet forskningskontrakter med 12 institutter i 7 medlemsstater for 
produktionsåret 1983/84. 
2.1.4 Foranstaltninger til finansiering af forskning i sygdomme hos bier 
Dette første EF-forskningsprogram for kontrol med og udryddelse af 
varroatose blev videreført under landbrugsforskningsprogrammet for perioden 
1984-1989. Blandt de opstillede prioriteter kan nævnes udviklingen af en 
metode for tidlig diagnosticering, forbedrede metoder for behandling med 
plantebeskyttelsesmidler, evaluering af kendte stoffers og nye kemiske 
midlers effektivitet i forhold til deres anvendelse under forskellige 
miljømæssige betingelser, størrelsen af restkoncentrationer i produkterne og 
eventuelle sekundære infektioners indflydelse på sygdommens udvikling. 
12 
Under dette forskningsprogram for varroatose blev otte forskningsprojekter 
udvalgt, og der blev afsat fællesskabsmidler på 36 5 000 ECU til finansiering 
heraf. 
Kommissionen har for nylig finansieret to tekniske seminarer om varroatose i 
Det Forenede Kongerige og i Belgien i 1992 og 1993. 
Kommissionen har under det nuværende forskningsprogram for landbrug og 
agroindustri (AIR) modtaget et projekt vedrørende udvælgelse og opdræt af 
bier, der er restistente over for varroatose. Fire EF-institutter skal 
samarbejde om dette projekt. To indirekte mål med denne forskning er at 
afskaffe den kemiske behandling og dermed at undgå restkoncentrationer i 
biavlsprodukterne. 
i 
Den øgede viden på dette område skulle have en positiv økonomisk indvirkning 
på biavlernes situaiton. 
2.2 Nuværende foranstaltninger 
Der findes i øjeblikket foranstaltninger, der indgår som led de generelle 
strukturforanstaltninger, kvalitetsfremmende foranstaltninger og 
særforanstaltninger. 
2.2.1 Strukturforanstaltninger 
Blandt de af Rådet vedtagne foranstaltninger er der flere, under hvilke der 
kan opnås støtte, såvel til produktionen som til afsætningen af honning. 
2.2.1.a Strukturtilpasningsforanstaltninger 
I forbindelse med strukturforanstaltningerne for mål nr. 5a kan biavlerne 
navnlig drage fordel af følgende EF-ordninger: 
1. EF-ordningen for støtte til investeringer i landbrugsbedrifter, jf. 
afsnit IV, i forordning (EØF) nr. 2328/91<5> (artikel 5-9). 
Den pågældende støtte vedrører investeringer, som er nødvendige for 
gennemførelsen af en forbedringsplan. Ifølge artikel 11 i samme forordning 
kan unge landbrugere modtagere en supplerende støtte til investeringer, der 
foretages i forbindelse med denne EF-ordning. 
størrelsen af den støtte, der kan ydes, er, udtrykt i procent af 
investeringen, for de ugunstigt stillede områder begrænset til 45% for fast 
ejendom og til 30% for andre investeringer; uden for de ugunstigt stillede 
områder er den begrænset til 35% for fast ejendom og til 20% for andre 
investeringer. 
(5) EFT L 218 af 6.8.1991, s. 1, ændret ved forordning (EØF) nr. 3669/93 
(EFT L 338 af 31.12.1993, s. 26). 
13 
For Fællesskabet som helhed var den gennemsnitlige investering pr. 
forbedringsplan i 1991 på 62 000 ECU, og der blev i nævnte år godkendt 
39 000 forbedringsplaner. 
2. EF-ordningen for støtte til bjergområder og ugunstigt stillede områder 
(artikel 17-20 i forordning (EØF) nr. 2328/91). 
Denne ordning, der indførtes for at kompensere de naturbetingede ulemper, 
tager sigte på en udnyttelse af landbrugsarealerne (det er en betingelse, at 
støttemodtageren dyrker mindst 3 ha landbrugsareal eller 2 ha i bestemte 
områder). Der kan ikke ifølge ordningen ydes støtte til dyr som f.eks. bier, 
og den eneste mulighed for at opnå støtte er således tilplantning med 
biplanter, som udelukkende er bestemt til at anvendes som føde for bier (i 
1991 var udligningsgodtgørelsen pr. ha af størrelsesordenen 63 ECU i 
gennemsnit for Fællesskabet). 
3. EF-ordningen for støtte til erhvervsuddannelse (artikel 28 i forordning 
(EØF) nr. 2328/91). 
Denne ordning tager navnlig sigte på at forbedre investeringsstøtte­
modtageres og unge landmænds landbrugsfaglige kvalifikationer. 
støtten vedrører deltagelse i og tilrettelæggelse af komplette eller 
supplerende kurser eller praktikantophold med henblik på efter- eller 
videreuddannelse inden for landbruget. Udgifterne medfinansieres af EUGFL, 
Udviklingssektionen, med indtil 8 457 ECU pr. person for hele den 
erhvervsaktive periode, heraf 3 020 ECU for kurser vedrørende mijø, skovbrug 
og produktionsomlægning. 
4. EF-ordningen for støtte til oprettelse af producentsammenslutninger 
(forordning (EøF) nr. 1360/78)(6). 
Den generelle ordning for tilskyndelse til oprettelse af 
producentsammenslutninger og foreninger heraf blev indført med henblik på at 
afhjælpe de strukturelle mangler, der var med hensyn til udbud og 
markedsføring af visse landbrugsprodukter. 
Denne generelle ordning finder anvendelse] på honningsektoren i Grækenland, 
Spanien, Italien og Portugal. 
Igangsætningsstøtten for producentsammenslutninger er bestemt til at dække 
de faktiske omkostninger i forbindelse med stiftelsen og den administrative 
drift. Støtten kan udbetales i de fem første år efter stiftelsen af sådanne 
sammenslutninger og er gradvis aftagende. Den kan højst svare til 5%, 5%, 
4%, 3% og 2% af værdien af den afsatte produktion, uden at den dog kan 
overstige ovennævnte faktiske omkostninger. 
For honningsektorens vedkommende er der 49% anerkendte 
producentorganisationer i EF: 2 organisationer i Spanien, 1 organisation i 
Grækenland og 46 organisationer i Italien. 
(6) EFT L 166 af 23.6.1978, s. 1, ændret ved forordning (EØF) nr. 764/93 
(EFT L 77 af 31.3.1993, s. 14). 
14 
5. EF-ordningen for støtte til forarbejdning og afsætning af 
landbrugsprodukter (forordning (EØF) nr. 866/90)(7). 
Under denne ordning har Grækenland i perioden 1992-1993 modtaget næsten 0,5 
mio. ECU fra EUGFL til investeringsprojekter vedrørende modernisering af 3 
virksomheder, der behandler og emballerer honning. 
Italien har i samme periode modtaget næsten 0,8 mio. ECU fra EGUFL til 
investeringsprojekter vedrørende omstrukturering af to centre for behandling 
af honning og oprettelse af tre centre for behandling og oplagring af 
honning. 
6. EF-støtteordningen for tilskyndelse til miljøvenlige produktionsmetoder 
i landbruget og til naturpleje (forordning (EØF) nr. 2078/92)<8)) . 
Denne ordning for støtte til miljøet i landbruget gennemføres ved hjælp af 
flerårige zoneprogrammer. 
Programmerne kan omfatte de forpligtelser, der er anført i artikel 2 i 
ovennævnte forordning, og blandt disse er navnlig følgende forpligtelser 
relevante for biavlssektoren: 
ekstensivering af den vegetabilske produktion eller opretholdelse af en 
allerede indført ekstentiv produktionsmetode (artikel 2, litra b)), 
anvendelse af andre produktionsmetoder, som er forenelige med kravet om 
beskyttelse af mijøet og naturressourcerne og bevarelse af naturen og 
landskabet (artikel 2, litra d)). 
Det refusionsberettigede årlige maksimumsbeløb for præmien er på 250 ECU/ha, 
og medfinansieringssatsen er på 75% for regionerne under mål nr. 1 og på 50% 
for de øvrige områder. Dette finansielle tilskud ydes af EUGFL, 
Garantisektionen. 
2.2.1.b Regionale foranstaltninger 
Som et supplement til de foranstaltninger, der gælder for alle 
medlemsstaterne, gennemføres der også en række specifikke foranstaltninger i 
de regioner, der er omfattet af mål nr. 1 og mål nr. 5b. Disse 
interventioner tager normalt sigte på at fremhæve biavlens betydning som 
erhvervsgren på regionalt eller lokalt plan. Dette geografiske niveau er 
velegnet for biavlen, hvor de territoriale kendetegn i høj grad gør sig 
gældende og således lægger op til, at der foruden de foranstaltninger, der 
gælder for hele Fællesskabet, gennemføres interventioner, der kan fremme 
biavlen på lokalt plan. 
De foranstaltninger, der er gennemført under programmer for mål nr. 1 og 5b, 
indgår som led i diversificeringen af landbruget og er af meget forskellig 
art: 
(7) EFT L 91 af 6.4.1990, s. 1, ændret ved forordning (EF) nr. 3669/93. 
(8) EFT L 215 af 30.7.1992, s. 85. 
15 
analyser af udviklingsmulighederne for den lokale eller regionale biavl 
genetisk forbedring af lokale biarter, f.eks. ved oprettelse af centre 
for udvælgelse eller kunstig befrugtning med sæd af høj kvalitet 
forøgelse og forbedring af produktionskapaciteten, støtte til egnede 
produktionsformer (mobile bistader). 
uddannelse og organisering af producenter 
øget anvendelse til fremstilling af sukkervarer (honning, 
honningprodukter og andre bestanddele) samt inden for industrien (f.eks. 
den kosmetiske industri) ; 
udvikling af kvalitetsmærker 
fremme af afsætningen inden for bestemte distributionsnet, som giver 
varerne en højere værdi (diætetiske produkter, helsekost). 
Biavlen fremmes også ved at lade den være omfattet af andre foranstaltninger 
til udvikling af landdistrikterne, f.eks.: 
oprettelse af honningmuseer, der både er seværdigheder for turister og 
centre for uddannelse og teknisk bistand inden for biavlen 
integrering af biavlen i turistaktiviteter på landbrugsbedrifter 
oprettelse af salgssteder, hvor der tilbydes en række lokalt 
fremstillede levnedsmidler og håndværksprodukter (bl.a. honning). 
Endelig er der under fællesskabsinitiativet LEADER 25 lokaludviklingsgrupper 
(11 spanske grupper, 7 italienske grupper, 5 græske grupper, 1 fransk gruppe 
og 1 portugisisk gruppe), der har iværksat foranstaltninger af tilsvarende 
art som ovennævnte, men integreret i en samlet lokaludviklingsstrategi og 
ofte kendetegnet ved deres nyskabende karakter. 
2.2.2. Kvalitetsfremmende foranstaltninger 
Siden 1985 har Kommissionen foreslået, at en kvalitetspolitik skal indgå som 
en integrerende del af den fælles landbrugspolitik. De af en sådan politik 
omfattede produkter kunne derved opnå en prisfordel i forhold til 
masseprodukterne 
Denne målsætning indgår som led i udviklingen af landdistrikterne og fremmer 
de kvalitetsprodukter, der er tilpasset det indre markeds krav, idet den har 
følgende formål: 
at sprede produktionen gennem opretholdelse af regionale og specifikke 
produktioner 
at fremhæve de egenskaber, der er af særlig værdi for produkterne 
at give mulighed for certificering og kontrol af egenskaberne 
at beskytte og oplyse forbrugeren. 
I den forbindelse vedtog Rådet i 1992 to forordninger (EØF) nr. 2081/92<9) 
om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for 
landbrugsprodukter og levnedsmidler og (EØF) nr. 2082/92t10), om 
specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler, og disse 
forordninger kan finde anvendelse på honning. 
(9) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1. 
(10) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9. 
16 
Ifølge disse nye regler skal der anvendes særlige angivelser for at oplyse 
forbrugeren om, hvorvidt produkterne er i overensstemmelse med de 
fællesskabskrav, der gælder for sådanne produkter. 
Anvendelsepsrocedurerne overlader inititativet til producenterne, som under 
frivillige ordninger kan forpligte sig til at overholde visse 
produktionsbetingelser, der er fastlagt i en varespecifikation. 
Oprindelsesbetegnelserne og de geografiske betegnelser vil for biavlernes 
vedkommende være af interesse for de producenter, der er fast installeret på 
et bestemt sted, og for biavlere med en begrænset vandrebiavl inden for et 
bestemt område. 
Ordningen omfatter en forenklet og en normal registreringsprocedure. Under 
den forenklede procedure er der således allerede med henblik på EF-
registrering til Kommissionen blevet fremsendt en række geografiske 
betegnelser, der vedrører honning, og som allerede er beskyttede i 
medlemsstaterne. Producenterne har til stadighed mulighed for at indgive nye 
ansøgninger om registrering efter den normale procedure (f.eks. 
honningproduktion i naturparker). 
Specificitetsattesteringerne giver mulighed for at udhytte, at den 
producerede honning er fremstillet ved traditionelle produktions- eller 
forarbejdningsmetoder, eller at den producerede honning ved sin 
sammensætning adskiller sig fra andre lignende produkter af samme kategori. 
Medlemsstaterne har endnu ikke indgivet sådanne ansøgninger vedrørende 
honning, men de har til stadighed mulighed herfor. 
Den Europæiske Union giver således mulighed for at medtage EF-kendetegn i 
mærkningen, samtidig med at det sikres, at produkterne, f.eks. honning, ved 
markedsføringen opfylder de krav om beskyttelse, som er fastlagt i de to 
nævnte EF-forordninger. 
2.2.3 Særlige foranstaltninger 
Den Europæiske Union har to finansielle aktioner, hvor der tages hensyn til 
visse EF-områders særlige geografiske beliggenhed i forhold til 
forsyningskilderne for de agroindustrielle produkter og til problemerne i 
forbindelse med landbrugsproduktionen. 
For at tilskynde til opretholdelsen af biavlen som en traditionel aktivitet 
og en kilde til ekstraindtægter ydes der støtte til produktion af honning af 
særlig kvalitet. Det sker i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 
1601/92(i1) og 2019/93(12) om særlige foranstaltninger for visse 
landbrugsprodukter til fordel for henholdsvis De Kanariske Øer og de mindre 
øer i Det Ægæiske Hav. 
(11) EFT L 173 af 27.6.1992, s. 13. 
(12) EFT L 184 af 27.7.1993, s. 1. 
17 
Støtten er på 20 ECU pr. bistade med et loft på 5 000 bistader for De 
Kanariske Øer og på 7-10 ECU pr. bistade med lofter på henholdsvis 100 000) 
og 50 000 bistader for de mindre øer i Det Ægæiske Bav, alt efter om 
biavleren er medlem af en producent sammenslutning, der er anerkendt L 
henhold til forordning (EØF) nr. 1360/78 om producentsammenslutninger og 
foreninger af sådanne. 
3. sektorens vanskeligheder og ønsker 
Biavlerne mener, at de i øjeblikket står over for betydelige vanskeligheder, 
og de påpeger navnlig visse forhold, bl.a.r 
1. Mangelen på repræsentative statistikker vedrørende såvel honningproduk­
tionens størrelse og værdi som de noterede markedspriser. Ligeledes 
registreres hverken forbrugerpriserne eller producentpriserne på 
grundlag af ensartede kriterier. 
2. Der er ingen sikkerhed for rentabilitet, da de stadige stigninger i 
produktionsomkostningerne og de varierende udbytter pr. bistade ikke 
giver alle de erhvervsmæssige biavlere mulighed for at opnå en 
tilfredsstillende indkomst. 
3. Biavlen i Fællesskabet er i tilbagegang som følge af nedgangen i 
bestanden og konkurrencen fra honning indført fra lande, hvor ; 
produktionsomkostningerne er lavere end produktionsomkostningerne i Den 
Europæiske Union. 
Under hensyntagen til disse vanskeligheder ønskes der en hurtig 
foranstaltning, der bl.a. på nedennævnte felter kan støtte den europæiske 
biavl: 
A. EF-bestøvningspræmie til alle biavlere, såvel de erhvervsmæssige som de 
deltidsbeskæftigede, med henblik på at udligne omkostningerne til 
biernes vinterfoder. 
B. Præmie til udligning af indkomsttab som følge af konkurrencen fra 
indført honning. 
C. vedtagelse af en særlig fælles markedsordning for honning sæd enkle 
forvaltningsmekanismer. 
D. Fastsættelse af fælles handelsnormer for honning eller eventuelt en 
ændring af direktiv 74/409/EØF for derved i højere grad at tage hensyn* 
til honningens landbrugskarakter frem for at betragte den som et simpelt 
industrielt produkt, og med henblik på at øge honningens værdi ved hjælp 
af særlige kvalitetskriterier samt ved en bedre oplysning af forbrugeren 
og gennemsigtighed med hensyn til samhandelen. 
18 
4. Udsigter og forslag 
4.1 Udsigter 
Kommissionen har forelagt Rådet et forslag til ændring af forordning (EØF) 
nr. 827/68(13) om ^en fælles markedsordning for visse varer, der er anført 
i bilag II til traktaten. Forslaget indeholder de enkleste mekanismer for en 
fælles markedsordning, såsom anvendelse af den fælles toldtarif og forbud 
mod nationale kvantitative restriktioner, en beskyttelsesklausul, anvendelse 
af de konkurrenceregler, der er fastsat i traktaten, og fri omsætning inden 
for Den Europæiske Union. 
Honningen vil i praksis kunne nyde godt af en beskyttelsesklausul, der kan 
forhindre eventuel skade som følge af indførsler af honning på unormale 
betingelser. 
Hvad angår samhandelen inden for Fællesskabet, vil denne blive sikret mod 
mere restriktive nationale normer og nationale støtteprogrammer for biavl, 
der kan være til hinder for den fri konkurrence. 
Sidstnævnte punkt lader faktisk til at være et af de stærkeste af de 
argumenter, som flere medlemsstater fremsatte ved behandlingen af dette 
forslag i Rådet. Nogle medlemsstater har i øjeblikket regionale 
støtteordninger for biavlere under forskellige former såsom 
bestøvningspræmier, præmier for opretholdelse af bestanden og 
uddannelsespræmier (tabel 11). 
De nationale støtteordninger kan imidlertid anses for at være i overens­
stemmelse med traktaten, hvis der er tale om strukturforanstaltninger, 
foranstaltninger til beskyttelse af miljøet eller foranstaltninger til 
bekæmpelse af sygdomme. 
Biavlen er en landbrugssektor, hvis vigtigste funktioner er at producere, at 
bidrage til den økologiske ligevægt og at indgå som en faktor i økonomien og 
udviklingen i landdistrikterne. 
Produktionsfunktionen og den positive indsats med hensyn til miljøet er 
indbyrdes afhængige som følge af biernes bestøvningsaktivitet. 
Til trods for mangelen på repræsentative statistikker og supplerende 
oplysninger er der tilsyneladende tegn på en positiv udvikling for sektoren, 
idet de foreliggende oplysninger viser, at der er tale om en forøgelse af 
produktionen, en stagnation i indførslerne og en let stigning i 
importpriserne. 
De foreløbige skøn viser, at udbytterne er forskellig fra medlemsstat til 
medlemsstat, men at de i gennemsnit ikke adskiller sig meget fra den 
generelle situation i landbruget. 
(13) EFT C 263 af 9.10.1991, s. 5 [KOM(91) 328 endelig udg.] 
19 
Ved en gennemgang af de foreliggende oplysninger kan det konstateres, at der 
er tale om en sektor, som er kendetegnet ved forskelligartede 
produktionsvilkår samt en stor spredning af de erhvervsdrivende og indbyrdes 
forskelle mellem disse, både hvad angår produktion og afsætning. 
Nedsættelsen af den gældende toldsats efter undertegnelsen af GATT-aftalen 
kan medføre en større åbning af honningmarkedet. 
På Det Europæiske Råds møde i Edinburgh anmodede stats- og regeringscheferne 
i øvrigt om en forenkling af direktiv 74/409/EØF verdrørende afsætning af 
honning. 
Tidligere har der været forskellige ordninger med mere eller mindre direkte 
støtte til biavlen. I øjeblikket findes der forskningsprogrammer for 
sygdomme hos bier og særlige støtteforanstaltninger for bestemte områder som 
følge af deres afsides beliggenhed og økarakter. 
Endelig findes der allerede en række strukturforanstaltninger, ved hjælp af 
hvilke udviklingen af sektorep kan fremmes, såvel hvad angår produktion som 
hvad angår afsætning. 
4.2 Forslag 
I betragtning af sektorens aktuelle situation i Den Europæiske Union som 
helhed og på baggrund af den nuværende viden om biavlen vil det ikke være 
hensigtsmæssigt at oprette en særlig ny markedsordning for honning. Det vil 
formentlig heller ikke være muligt at indføre en samlet støtteordning såsom 
en generel indkomststøtteordning. 
Til gengæld kunne der foruden anvendelsen af de strukturpolitiske 
instrumenter foreslås en række foranstaltninger, der kunne medvirke til en 
forbedring af produktionen og afsætningen af honning på mellemlang sigt, og 
som kunne indgå i en rammeforordning om biavl vedtaget af Rådet, som kunne 
indeholde følgende hovedforanstaltninger: 
1. Forbedring af produktionsbetingelserne. Denne foranstaltning skulle tage 
sigte på via producentorganisationerne at medfinansiere nationale programmer 
til forbedring af sektoren med følgende formål: samordnet bekæmpelse af 
varroatose og andre sygdomme i tilknytning hertil, rationalisering af 
vandrebiavlen, oprettelse af et net for regionale biavlscentre og 
forsknings- og udviklingscentre for biavl med henblik på forbedring af 
honningkvaliteten og en genetisk forbedring af bestanden af bier. 
2. En undersøgelse, som medlemsstaterne skal foretage af sektorens 
strukturer, og som omfatter såvel bestandens størrelse og produktionen som 
afsætningsleddene og prisdannelsen. 
Ud over dette program vil Kommissionen udarbejde forslag, der giver 
erhvervet mulighed for at iværksætte en kvalitetspolitik, herunder: 
definition af forskellige honningtypers kvalitative angivelser som følge 
af deres botaniske eller geografiske oprindelse 
udarbejdelse af harmoniserede analysemetoder, som gør det muligt at 
kontrollere disse angivelser. 
Vedrørende alle sidstnævnte punkter vil Kommissionen, når den har modtaget 
reaktioner på denne rapport, snarest muligt forelægge Rådet passende 
forslag. 
lo 
TABELLER 
1. Verdensproduktionen af honning pr. region 
2. Verdensproduktionen af honning 
3a. Verdenseksporten af honning 
3b. Eksporten fra Kina 
4. Verdens importen af honning 
5. Forsyn ingsbalance for honning 
6. Antal biavlere og bestandens størrelse 1992 
7. Honningproduktionen pr. kategori - 1992 
8. Honning: import 
9. Honning: importpriser 
10. Honning: eksport 
11. Biavlere: statsstøtte 
DIAGRAMMER 
Figur 1 Verdensproduktionen af honning 
Figur 2 Verdenseksporten af honning 
Figur 3 Verdens importen af honning 
Figur 4 Import og produktion af honning (EUR 12) 
Figur 5 Afsætningsstrukturen for honning 
Tabel 1 
Verdensproduktionen af honning pr. region 
(i 1 000 t) 
Afrika 
Nord- og Centralamerika 
Sydamer i ka 
Asien 
Europa (Verdensdelen) 
Det tidligere USSR 
Austral len og 
Stillehavsøerne 
I ALT 1990 
108 
210 
78 
332 
175 
236 
31 
1 170 1991 
109 
222 
87 
334 
168 
240 
29 
1 189 1992 
112 
210 
79 
332 
174 
231 
28 
1 166 
Kilde: FAO 
IL 
Tabel 2 
Verdensproduktionen af honning 
(i 1 000 t) 
Kina 
Det t idli gere USSR 
USA 
Mex ico 
Tyrkiet 
Indien 
Argent ina 
Canada 
Australien 
BrasiIien 
Ungarn 
Cuba 
EU 
VERDEN l ALT 1990 
147 
236 
90 
66 
51 
51 
57 
32 
21 
16 
17 
10 
116 
1 170 1991 
195 
240 
100 
69 
55 
51 
54 
32 
21 
17 
10 
10 
112 
1 189 1992 
192 
231 
95 
48 
55 
51 
61 
30 
20 
17 
10 
10 
126 
1 166 (1) 
(1) 
KILDE: FAO 
(1) USA's landbrugsministerium 
Figur 1 
VERDENSPRODUKTIONEN AF HONNING 
1300 
1200 
1100 
O i ° ! o 
T- 1000 
900 
800 
1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 
Tabe I 3a 
VERDENSEKSPORTEN AF HONNING 
(i 1 OOO t) 
Kina 
Argentina 
Mex ico 
Det t idligere USSR 
USA 
EU eksternt 
EU internt 
VERDEN I ALT 1990 
88 
40 
44 
17 
6 
6 
22 
296 1991 
70 
47 
50 
9 
5 
8 
18 
280 1992 
92 
55 
36 
6 
5 
10 
18 
289 
KiIde: FAO + Comext Figur 2 
VERDENSEKSPORTEN AF HONNING 
300 
Tabel 3b 
EKSPORTEN FRA KINA 
Efter bestemmelsessted ffi 250 ! 
I 
? 200 ! 
ISO 
100 
1975 1976 1977 1978 1979 1980 1961 1982 1983 1964 1985 1986 1967 1988 1989 1990 1991 1992 
(i 1 000 t) 
Japan 
USA 
EU 
Andre 
I ALT 1990 
60 
12 
9 
7 
88 1991 
34 
20 
13 
3 
70 1992 
27 
25 
25 
15 
92 
Kilde: USA's landbrugsministerium 
it 
Tabel 4 
VERDENS IMPORTEN AF HONNING 
KiIde: FAO + Comext 
Figur 3 
VERDENS IMPORTEN AF HONNING (i 1 000 t) 
USA 
Japan 
Kina 
Det t idligere USSR 
Canada 
EU eksternt 
EU internt 
VERDEN I ALT 1990 
35 
69 
3 
1 
3 
119 
25 
294 1991 
42 
39 
2 
1 
2 
131 
24 
275 1992 
52 
32 
3 
2 
1 
145 
23 
300 
350 
300 
O O 
o 250 
200 \ 
150 r • 
1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 
Too«I 3 
FORSYMNQSBALANCE FOR HONNING 
EUR12 BLØU OK DE ELL ESP FR IRL IT NL PO UK 
1986/1987 
Anvendelig produktion (1 000 t) 
Import 1 oit 
Eksport I oit 
HondoI Indon for EF (Import) 
Intern anvendelee: 
Konsum /kg/indb.) 
Selvforsyningsgrad (%) 85 
144 
6 
18 
223 
0.7 
38 0.5 
20 1.0 
60 16 
86 
15 
2 
87 
1.3 
18 12 
2 
0 
1 
14 
1.3 
86 17 
9 
2 
0 
24 
0,6 
71 (24) 
11 
2 
5 
33 
0.6 
73 0.3 
0 7 
11 
0 
3 
18 
0.3 
39 0.3 
0 0.4 
75 2 
25 
1 
1 
26 
0.5 
8 
1987/1988 
Anvendelig produktion (1 000 t) 
Import I alt 
Ekeport I alt 
Handel inden for EF (import) 
In tern onvendelse: 
— konsum 
Koneue /kg/lndb.) 
Selvforsyningsgrad (%) 92 
138 
r 
17 
223 
0.7 
41 0.5 
20 1.0 
60 16S 
82 
14 
1 
84 
1.4 
19 13 
2 
0 
1 
15 
1.4 
87 22 
9 
2 
0 
29 
0>7 
76 (2*) 
9 
2 
5 
31 
0.6 
77 0.3 
0 7 
9 
0 
2 
16 
0v3 0 
10 
2 
4 
0.5 
0 0.4 
75 3 
23 
1 
1 
25 
0.4 
12 C/\ 
1988/1989 
Anvendelig produktion (1 000 t) 
Import t oit 
Ekeport I alt 
Handel inden for EF (import) 
Import i alt 
-konsum? 
Konsum /kg/lndb.) 
Selvforsyningsgrad (%) 94 
136 
8 
20 
222 
0.7 
42 0.5 
20 1.0 
60 18 
8« 
17 
2 
87 
1.5 
21 12 
2 
0 
1 
14 
1.3 
86 2t 
5 
2 
0 
24 
0.5 (25) 
9 
3 
5 
3f 
0.8 
81 0.3 
0 8 
10: 
0 
2 
18 
0.3 0.4 
0 0.4 
75 3 
24 
1 
2 
26 
0.5 
12 
Kilde: Eurostat (Cronos) 
() •medlemsstaterne 
kursiv » skøn foretoget of GO VI 
Tobol 5 (forts.) 
F0RSYNINGS8ALANCE FOR HONNING 
EUR12 BLØU DK DE ELL ESP FR IRL IT NL PO UK 
1989/1990 
Anvendelig produktion (1 000 t) 
Import i alt 
Eksport I alt 
Handel inden for EF (import) 
Intern anvendelse: 
- konsum 
Konsum /kg/indb.) 
Selvforsyningsgrad (X) 116 
121 
6 
23 
231 
0.7 
50.2 0.5 
20 1.0 
60 29 
80 
16 
4 
93 
1.5 
31.2 12 
2 
0 
1 
14 
1.3 
85.7 21 
2 
4 
0 
19 
0.5 
110.5 (35) 
8 
4 
4 
39 
0.8 
89.7 0.3 
0 8 
11 
0 
3 
19 
0.3 
42.1 0.4 
0 0.4 
75 4 
23 
1 
2 
26 
0.5 
15.4 
1990/1991 
Anvendelig produktion (1 000 t) 
Import i alt 
Eksport I alt 
Handel inden for EF (import) 
Intern anvendelse: 
- konsum 
Konsum /kg/indb.) 
Selvforsyningsgrad (X) 112.1 
131,7 
7.3 
25.8 
236.5 
0.7 
47.4 (0.2) 
6.4 
1 
2.3 
5.6 
0.5 
3.6 3 
3.5 
1 
1.4 
5.5 
1.1 
54.5 25 
87.8 
11.6 
7.1 
101.2 
1.3 
24.7 8 
2.2 
1.9 
1.6 
8.3 
0.8 
96.4 23 
1.9 
7.2 
0.2 
17.7 
0.5 
129.9 (35) 
7.1 
4.4 
4.8 
37.7 
0.7 
92.8 0.1 
1 
0,1 
0.5 
1 
0.3 
10 8 
11.8 
0.5 
2.4 
19.3 
0,3 
41.5 (0.8) 
8.9 
0.7 
4.8 
9.0 
0.6 
8.9 4 
0.5 
0 
0 
4.5 
0.5 
88.9 5 
26.4 
1 
0.7 
30.4 
0,5 
16.4 
1991/1992 
Anvendelig produktion (1 000 t) 
Import i alt 
Eksport I alt 
Handel inden for EF (import) 
Intern anvendelse: 
- konsum 
Konsum /kg/indb.) 
Selvforsyningsgrad (X) 126.7 
134.7 
9.4 
24.1 
252 
0.7 
50.3 (0.2) 
7.3 
1.5 
1.» 
6.0 
0.6 
3.3 3 
3.6 
1.5 
1.4 
5.1 
1 
58.8 (25) 
90 
12 
3.4 
103 
1.3 
24.3 14 
2.3 
0.3 
1.6 
16 
1.6 
87.5 25 
6.5 
7.1 
1 
24.4 
0.6 
102.5 (36) 
8.5 
5.1 
6.5 
39.4 
0.7 
91.4 0.1 
1.4 
0.1 
0.6 
1.4 
0.4 
7.1 (12) 
13 
0.4 
2.4 
24.6 
0.4 
48.8 (0.8) 
8.8 
0.6 
4,6 
9.0 
0.6 
8.9 (5.6) 
0.4 
0 
0 
0.6 
93.3 5 
17 
0.9 
0.7 
21.1 
0.4 
23.7 
Kilde: Eurostat (Cronos) 
() - medlemsstaterne 
kursiv • slum foretoget of GO VI 
Ftø.4 
IMPORT OG PRODUKTION AF HONNING - I EUR 12 
160 
|(M)ELBIL)| 140 
120 
tao f 
60 H 
60 
82/83 83/84 84/85 85/86 86/87 87/88 88/89 89/90 90/91 91/92 9^ 
0£ 
Tabel 6 
ANTAL BIAVLERE OG BESTANDENS STØRRELSE 1992 
(antal) 
B 
DK 
D 
ELL 
ESP 
F 
IRL 
IT 
LUX 
NL 
PO 
UK 
EUR 12 Bistj 
i alt 
100 000 
110 000 
1 010 000 
1 225 000 
1 854 000 
1 434 000 
21 960 
1 000 000 
10 213 
65 000 
510 000 
200 000 
7 540 173 ider 
erhvervsmæs. 
20 000 
80 000 
770 000 
1 242 400 
528 000 
3 200 
300 000 
240 
2 500 
177 000 
40 000 
3 163 340 Biav 
i alt 
12 000 
8 000 
94 000 
23 000 
20 161 
100 000 
2 250 
80 000 
650 
10 000 
50 000 
35 000 
435 061 1ère 
erhvervsm. 
100 
400 
3 000 
4 560 
3 000 
64 
1 000 
1 
10 
1 000 
200 
13 335 % erhvervsm 
0,0 
1.3 
0.4 
13.0 
22.6 
3.0 
2.8 
1.3 
0.2 
0.1 
2.0 
0.6 
3.1 Bistader 
pr. 
biavlere 
(erhvervsm) 
200 
200 
257 
272 
176 
50 
300 
240 
250 
177 
200 
237 
Kilde: COPA og medlemsstaterne 
oH 
Tabel 7 
HONNINGPRODUICTIONEN PR. KATEGORI - 1992 
(tons) 
B 
DK 
D 
ELL 
ESP 
F 
IRL 
IT 
LUX 
NL 
PO 
UK 
EUR12 Al le blomster 
i.d. 
2 940 
15 000 
3 435 
23 000 
26 000 
i.d. 
9 600 
i.d. 
i.d. 
760 
4 000 
84 735 Andre 
i.d. 
60 
10 500 
10 315 
4 650 
6 000 
i.d. 
2 400 
I.d. 
i.d. 
4 240 
175 
38 340 I alt 
200 
3 000 
25 500 
13 750 
27 650 
32 000 
140 
12 000 
125 
800 
5 000 
4 175 
123 075 % alle blomst 
i.d. 
98 
59 
25 
83 
81 
i.d. 
80 
i.d. 
i.d. 
15 
96 
69 
Kilde: COPA og medlemsstaterne 
30 
Figur 5 
AFSÆTNINGSSTRUKTUREN FOR HONNING 
PRODUKTION 
EMBALLERINGS-
VIRKSOMHED/ 
PRODUCENT EMBALLERINGS-
VIRKSOMHED/ 
KOOPERATIV 
DETAILHANDLER 
± t 
FORBRUG 
SPISEHONNING IMPORT 
EMBALLEERINGS- < 
VIRKSOMHED IMPORTØR 
i 
INDUSTRI 
TNDUSTRI-
HONNING 
(MIELFLUX) SIGNATUR-
FORKLAR I NG stor varestrøm 
mel lemstor var. 
lille varestrøm 
SV 
Tabel 8 
HONNING: IMPORT 
(tons) 
Oprindelse 1988 1989 EUR 12 
1990 1991 1992 
Argentina 
Mexico 
Kina 
Cuba 
Uruguay 
Ungarn 
Australien 
USSR 
Rusland 
I ALT 27 600 
30 000 
11 800 
3 100 
4 500 
9 200 
9 400 
10 200 
136 000 23 800 
31 300 
8 100 
3 100 
2 800 
13 700 
9 
11 600 
100 
131 000 21 400 
34 500 
9 350 
3 000 
2 400 
10 240 
7 500 
9 200 
119 000 27 300 
36 600 
13 300 
7 400 
2 880 
7 750 
6 400 
7 800 
131 600 38 900 
30 200 
24 800 
9 400 
600 
900 
400 
600 
200 
145 000 
Oprindelse 1988 TYSKLAND 
1989 1990 1991 1992 
Mex i co 
Argentina 
Kina 
Ungarn 
I ALT 21 680 
15 040 
3 350 
5 420 
82 200 22 730 
12 340 
1 620 
8 490 
81 600 24 430 
11 300 
1 600 
4 540 
73 050 27 670 
16 720 
2 820 
3 390 
83 560 24 820 
22 290 
9 410 
2 000 
86 180 
Oprindelse 1988 1989 FRANKRIG 
1990 1991 1992 
Kina 
Ungarn 
Argentina 
Canada 
Mexico 
I ALT 477 
686 
860 
371 
482 
4 300 335 
841 
819 
624 
382 
3 600 350 
1 316 
313 
357 
189 
2 600 425 
937 
36 
337 
84 
* 100 458 
340 
224 
178 
104 
1 500 
Oprindelse DET FORENEDE KONGERIGE 
1988 1989 1990 1991 1992 
Kina 
Cuba 
Mex i co 
Australien 
Argentina 
USSR 
I ALT 6 800 
160 
5 170 
4 500 
1 400 
0 
22 250 5 000 
275 
6 150 
4 400 
1 300 
70 
20 500 6 150 
930 
8 000 
4 500 
2 200 
0 
24 250 6 400 
1 150 
6 700 
3 500 
1 750 
11 
21 500 200 
000 
800 
500 
100 
100 
22 300 
KiIde: Comext 
12-
Tabel 9 
HONNING: IMPORTPRISER 
(ECU/kg) 
Oprindelse 1988 1989 EUR 12 
1990 1991 1992 
Argentina 
Mex i co 
Kina 
Cuba 
Uruguay 
Ungarn 
Australien 
USSR 
Rusland 
I ALT 0.68 
0,76 
0.74 
0,70 
0.65 
1.00 
0.77 
0.52 
0.79 0,74 
0,80 
0.78 
0.69 
0,74 
0,96 
0.78 
0.55 
0.82 0.74 
0.74 
0.75 
0,75 
0,76 
1.12 
0,76 
0.59 
0.81 0.83 
0.82 
0.82 
0.76 
0.81 
1.19 
0.85 
0.65 
0,88 0.81 
0,86 
0.80 
0,78 
0,85 
1,34 
0,87 
0,69 
0,67 
0,89 
Oprindelse 1988 TYSKLAND 
1989 1990 1991 1992 
Mex i co 
Argent ina 
Kina 
Ungarn 
I ALT 0,77 
0,67 
0,78 
0,87 
0,79 0,83 
0,73 
0,89 
0,82 
0,81 0.76 
0,73 
0,94 
0,99 
0,80 0,81 
0,81 
0,92 
1.11 
0,87 0.86 
0.82 
0.84 
1,45 
0,91 
Oprindelse 1988 1989 FRANKRIG 
1990 1991 1992 
Kina 
Ungarn 
Argentina 
Canada 
Mexico 
I ALT 0,96 
1,52 
0,68 
1,02 
0,72 
0,98 0,83 
1,63 
0,75 
0,96 
0,75 
1,07 0,76 
1,49 
0,76 
1.10 
0.69 
1.21 0.91 
1.25 
0.97 
1.24 
0,74 
1,16 0,83 
1,37 
0,84 
1.17 
0.91 
1.11 
Oprindelse 1988 DET FORENEDE KONGERIGE 
1989 1990 1991 1992 
Kina 
Cuba 
Mexico 
Australien 
Argentina 
USSR 
I ALT 0,69 
0,73 
0.71 
0,77 
0,66 
0,74 0,69 
0,70 
0,72 
0,76 
0,68 
0,58 
0,74 0,65 
0,81 
0,69 
0,75 
0.72 
0,72 0,74 
0,80 
0,83 
0.86 
0.86 
0.91 
0,82 0,72 
0,78 
0,80 
0,85 
0,82 
0,57 
0,82 
Ki Ide*. Comext 
2>3> 
Tabel 10 
HONNING: EKSPORT 
(tons) 
EUR12: INDEN FOR FÆLLESSKABET 
BestemmeIsessted 1988 1989 1990 1991 1992 
Frankrig 
Neder I andene 
Tysk I and 
Spanien 
BLØU 
GrckenI and 
Danmark 
Italien 
Det Fore. Konger 
Irland 
Portugal 
I ALT ge 700 
390 
650 
45 
875 
130 
975 
640 
630 
590 
20 
16 650 590 
480 
590 
240 
900 
985 
580 
2 380 
770 
440 
85 
18 040 3 000 
4 100 
6 390 
195 
190 
485 
770 
750 
970 
600 
55 
22 500 330 
740 
680 
120 
030 
200 
865 
250 
890 
240 
45 
18 400 4 140 
3 980 
3 130 
1 520 
400 
300 
130 
110 
380 
250 
60 
18 400 
Bestemmelsessted 1988 EUR 12: TREDJELANDE 
1989 1990 1991 1992 
Ceuta og Mel Uha 184 380 1 081 
Saudi-Arab i en 1 431 1 014 1 288 
Schweiz 1 711 1 546 1 235 
De Kanariske Øer 481 514 388 
I ALT 6 796 5 790 6 169 2 286 
1 542 
1 344 
464 
8 330 3 353 
1 534 
1 341 
647 
10 690 
BestemneIsessted 1988 TYSKLAND: TREDJELANDE 
1989 1990 1991 1992 
Saudi-Arab i 
Schwe i z 
Østrig 
Pakistan 
I ALT en 1 330 
780 
150 
100 
3 270 980 
860 
230 
100 
3 040 1 200 
660 
140 
150 
3 030 1 350 
700 
200 
250 
3 640 1 390 
640 
290 
150 
3 540 
Bestemme Isessted 1988 SPANIEN: TREDJELANDE 
1989 1990 1991 1992 
Ceuta og Mel i I la 180 380 1080 
De Kanariske Øer 460 490 370 
Israel 60 20 
Saudi-Arab i en 60 20 60 
I ALT 1 090 1 430 1 920 2 290 
430 
60 
170 
3 460 3 350 
630 
370 
130 
5 140 
KiIde: Comext 
n* 
Tabel 11 
BIAVL: STATSSTØTTE 
LAND 
REGION 
Beløb 1 alt («lo. ECU) 
Enhedsbeløb (ECU/bl ttadt) 
Varighed 
Formal: 
- bast«vnlng 
- oprethold«1 M of bettanden 
- forøget antal bistader 
- uddannelse 
- forbedring af afsætningen 
- sundhedsprogram 
- turisme i landdistrikterne ITALIEN 
Lazio 
0,33 
1988-1990 
7 
7 
Î Cast 11la-
La-Mancha 
0,85 
tidsubest. 
7 SPANIEN 
Ext rema­
dur 0 
2.5 
10 
tidsubest. 
7 
7 Cast!1 la-
Leon 
1.5 
11 
tidsubest. 
7 Sachsen 
0.1 
5 
1993-1995 
7 
7 TYSKLAND 
Hessen 
0.2 
2.5 
1993-1995 
7 Bayern 
0.88 
1993-1995 
7 
7 
7 FRANKRIG 
Provence Korsika 
0,04 
tidsubest. 
7 
7 0.04 
tidsubest. 
7 
7 
Kilde: GD VI, 
l£ 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 256 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-94-273-DA-C 
ISBN 92-77-70654-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
1^2985 Luxembourg