KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(92) 201 endelig udg. - SYN 417 
Bruxelles, den 14. maj 1992 
Forsi ag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om brændbarheden af materialer, 
der benyttes ved den indvendige indretning 
af visse kategorier af motorkøretøjer 
(forelagt af Kommissionen) 

z 
BEGRUNDELSE 
Dette direktivforslag drejer sig om tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om brændbarheden af materialer, der benyttes ved den indvendige 
indretning af visse kategorier motorkøretøjer. 
Det følgende er en redegørelse for forslagets baggrund og indhold samt en 
begrundelse for det. 
I. Baggrund 
1. Rammeproceduren for EøF-typegodkendelse af motorkøretøjer og 
påhængsvogne til dem findes i Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 
19701) og omfatter bl.a. et punkt, som indeholder særlige bestemmelser 
for køretøjer til offentlig transport (bilag II, punkt 12.2). 
Ifølge disse bestemmelser skal der vedtages et eller flere 
særdirektiver om de afprøvningsmetoder og tekniske forskrifter, som 
navnlig bussers og rutebilers konstruktion og udstyr skal opfylde for 
at kunne opnå EØF-godkendelse heraf. 
2. I 1985 opfordrede Kommissionen Arbejdsgruppen vedrørende Fjernelse af 
Tekniske Handelshindringer i forbindelse med motorkøretøjer til bl.a. 
at undersøge muligheden for nye fællesskabsforanstaltninger, der både 
skulle fjerne de eksisterende tekniske handelshindringer og forbedre 
trafiksikkerheden. Der blev nedsat en ad hoc-gruppe, som fik til opgave 
at udarbejde de relevante forslag: ERGA - Sikkerhed. 
1) EFT nr. L 42 af 23.2.1970, s. 1. 
Rue de la Loi 200 - B-1049 Bruxelles - Belgien 
Telefon: direkte linie 23 central 235.11.11 - Telex COMEU 8 21877 - Telegramadresse COMEUR Bruxelles - Telefax 23. 
decra/KB/DIR£CT/4 081-9 0dal 
3 
Denne gruppe forelagde ^in endelige rapport den 1. september 19 89 (dok. 
111/4257/89, ERGA S/190 endelig udg.). Rapporten indeholdt tekniske 
bilag, som er blevet benyttet i forbindelse med udarbejdelsen af dette 
direktivforslag. 
3. Europa-Parlamentet har flere gange opfordret Kommissionen til at 
forbedre bussers og rutebilers sikkerhed, navnlig efter en række 
alvorlige ulykker i flere medlemsstater, hvor rutebiler er brudt i 
brand og passagerne blevet dræbt. 
4. Medens nogle medlemsstater allerede har fastsat de relevante 
forskrifter, har andre i henhold til direktiv 83/189/EØF meddelt 
Kommissionen, at de har i sinde at indføre dem. Kommissionen erklærede 
derfor, at den ville forelægge Rådet et direktivforslag. Dette forslag 
findes i bilaget. 
II Begrundelse 
De nuværende direktiver for motorkøretøjer omfatter ikke 
brandegenskaberne hos materialer, der benyttes til bussers og 
rutebilers indre indretning. Undersøgelser har vist, at den indvendige 
brandfare kan være stor, selv ved ulykker, hvor sammenstødet ikke er si 
voldsomt, at det normalt ville være livsfarligt. Problemet gælder 
navnlig busser og rutebiler, hvis passagerantal kan skabe en 
forholdsvis lang evakueringstid. 
Bortset fra forskrifter for dørenes antal, størrelse og placering, som 
Kommissionen har i sinde at behandle i et kommende forslag, bør der 
fastsættes regler for brandegenskaberne hos materialer, der benyttes 
til polstring af sæder, til lofts- og gulvbeklædning osv., for at give 
passagererne tilstrækkelig evakueringstid. 
L/ 
Eksperterne konkluderede, at sådanne forskrifter i høj grad er 
påkrævede, når det gælder større busser og rutebiler, som er beregnet 
til mere end 16 passagerer, men ikke indeholder ståpladser (bybusser) ; 
bybusser skal i kraft af deres konstruktion kunne give tilstrækkelig 
evakueringstid. 
III Forslagets indhold 
1. Gennemførelsesvilkår 
Gennemførelsesvilkårene er stort set de samme som dem, der gælder for 
lignende direktiver i denne sektor. 
Den eneste undtagelse er artikel 5 og 6. I overensstemmelse med 
Fællesakten, der giver Kommissionen myndighed til at foretage 
tilpasningen til den tekniske udvikling, bibeholder forslaget her den 
procedure, hvorefter der benyttes et rådgivende udvalg, ikke et 
forskriftsudvalg. 
2. Tekniske bilag 
Direktivforslagets bilag er udformet således, at de omfatter 
brandegenskaberne (dvs. antændelighed, forbrændingsmåde, horisontal 
eller vertikal forbrændingshastighed) hos alle materialer, der 
benyttes til bussers og rutebilers indre indretning. Forslaget bygger i 
vid udstrækning på allerede eksisterende forskrifter og standarder, 
heriblandt kendte afprøvningsprocedurer, fra især Frankrig, 
Forbundsrepublikken Tyskland og Det Forenede Kongerige, men det 
indeholder også bidrag fra andre medlemsstater. 
Skønt der i artikel 1 henvises til køretøjer i klasse "M3" (busser og 
rutebiler med mere end 8 passagersæder og en tilladt totalmasse på over 
5 t), begrænses bilagenes rækkevidde i bilag I til køretøjer, som er 
beregnet til mere end 16 passagerer, idet køretøjer, der indeholder 
ståpladser, udelukkes. Grunden hertil er den forholdsvis korte 
evakueringstid og dermed også den begrænsede risiko for passagererne, 
således som ulykkesstatistikkerne har vist. 
Bilag IV, V og VI opstiller forskellige prøver, der skal udføres som 
beskrevet i bilag I, punkt 5, afhængigt af materialets anvendelse 
(f.eks. til loftsbeklædning, sædepolstring eller gardiner). Bilag II 
indeholder modellen til en EØF-attest, der skal indgå i den i direktiv 
70/156/EØF foreskrevne typegodkendelsesattest. 
c 
Forslag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om brændbarheden af materialer, 
der benyttes ved den indvendige indretning 
af visse kategorier af motorkøretøjer. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen1), 
i samarbejde med Europa-Par Iamentet2), 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg3^, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Der bør vedtages foranstaltninger med henblik på gradvis oprettelse af det 
indre marked i løbet af perioden indtil den 31. december 1992; 
det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevæge­
lighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; 
de tekniske forskrifter, som visse køretøjskategorier skal opfylde i hen­
hold til national lovgivning, angår bl.a. brændbarheden af materialer, der 
benyttes ved den indvendige indretning af visse kategorier af motor­
køretøjer ; 
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; 
1) EFT nr. C 
2) EFT nr. ... 
3) EFT nr. ... 
} 
der må derfor vedtages ensartede forskrifter i alle medlemsstater enten som 
supplement til eller i stedet for de nugældende bestemmelser med særlig 
henblik på, at den EØF-standardtypegodkendelsesprocedure, der er fastsat i 
Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af med­
lemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og på­
hængskøretøjer dertil4), senest ændret ved direktiv 87/403/EØF, kan finde 
anvendelse på alle køretøjstyper; 
af hensyn til passagerernes sikkerhed og færdselssikkerheden er det 
vigtigt, at de materialer, der benyttes ved den indvendige indretning af 
bussers karosseri opfylder visse mindstekrav med henblik på at undgå eller 
i det mindste forsinke udviklingen af flammer, således at passagererne kan 
nå at komme ud af køretøjet i tilfælde af brand; 
af praktiske årsager bør der fastsættes forskellige gennemførelsesperioder 
for nye standardtypegodkendelser og for alle nye køretøjer; 
den indbyrdes tilnærmelse af de nationale lovgivninger om motorkøretøjer 
indebærer, at medlemsstaterne gensidigt anerkender den kontrol, som hver 
enkelt af dem har foretaget på grundlag af fælles forskrifter -
4) EFT nr. L 42 af 23.2.1970, s. 1 
F 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved "køretøj" alle motorkøretøjer i klasse M3, 
som defineret i bilag I til direktiv 70/156/EØF, der er bestemt til færdsel 
på vej, og som har en konstruktivt bestemt maksimumshast ighed på over 25 
km/h. 
Artikel 2 
Medlemsstaterne kan ikke nægte at meddele EØF-standardtypegodkendeI se eller 
national godkendelse af et køretøj eller nægte eller forbyde salg, 
indregistrering, ibrugtagning eller brug af et køretøj af grunde, der 
vedrører brændbarheden af materialer, der benyttes ved den indvendige 
indretning af karosseriet, såfremt det opfylder forskrifterne i bilag i, 
IV, V 0g VI. 
Artjke* 3 
1. Fra den 1. oktober 1993 kan medlemsstaterne: 
ikke længere udstede det i artikel 10, stk. 1, tredje led, i direktiv 
70/156/EØF omhandlede dokument for en kørtøjstype, som ikke opfylder 
forskrifterne i dette direktiv; 
nægte at udstede national godkendelse for en køretøjstype, som ikke 
opfylder bestemmelserne i dette direktiv. 
2. Fra den 1. oktober 1994 kan medlemsstaterne forbyde første ibrugtagning 
af køretøjer, som ikke opfylder bestemmelserne i dette direktiv. 
^ 
Artikel 4 
Den medlemsstat, der har meddelt EØF-typegodkendelse, træffer de nøvendige 
foranstaltninger til at sikre, at den holdes underrettet om eventuelle 
ændringer i en af de i bilagene omhandlede komponenter eller karakte­
ristika. De kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat afgør, om 
der skal udføres nye forsøg på den ændrede type og udarbejdes en ny 
prøverapport. Hvis det ved disse forsøg viser sig, at forskrifterne i dette 
direktiv ikke er opfyldt, vil ændringen ikke blive tilladt. 
Artikel 5 
Ændringer, der er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene til 
dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelse med 
den fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 6. 
Artikel 6 
Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat i medfør af direktiv 
70/156/EØF, artikel 12. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de for­
anstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast 
inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor 
meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret 
til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den 
underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. 
Artikel 7 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative be­
stemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 1. oktober 
1993. De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til 
dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
Artikel 8 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i På Rådets vegne 
Formand 
Indholdsfortegnelse 
Bilag I: ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, ANSØGNING OM EØF-
STANDARDTYPEGODKENDELSE, EØF-ATTEST, SPECIFIKATIONER, 
AFPRØVNINGER, PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE. 
1. Anvende Isesomr åde 
2. Definitioner 
3. Ansøgning om EØF-standardtypegodkendeIse 
4. EØF-attest 
5. Specifikationer 
6. Ændring af køretøjstypen 
7. Produktionens overensstemmelse 
8. Sanktioner for manglende overensstemmelse 
BILAG I I : BESKRIVELSE 
BILAG III: MODEL AF EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSESATTEST 
BILAG IV: AFPRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS HORISONTALE 
FORBRÆND INGSHASTIGHED 
1. Pr incip 
2. Udstyr 
3. Prøveemner 
4. Fremgangsmåde 
5. Beregninger 
Bilag V: AFPRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS SMELTEEGENSKABER 
1. Princip 
2. Udstyr 
3. Prøveemner 
4. Fremgangsmåde 
5. Resultater A 
Bilag VI: AFPRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS VERTIKALE 
FORBRÆND INGSHASTIGHED 
1. Pr incip 
2. Udstyr 25 
3. Prøveemner 
4. Fremgangsmåde 
5. Resultater 
Bilag I 
ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, ANSØGNING OM EØF-STANDARDTYPEGOD-
KENDELSE, EØF-GODKENDELSE, SPECIFIKATIONER, AFPRØVNINGER, PRODUKTIONENS 
OVERENSSTEMMELSE. 
1. ANVENDELSESOMRÅDE 
Dette direktiv gælder for brændbarheden, (antændelighed og forbræn-
dingshastighed) af materialer, der benyttes indvendig i køretøjer i 
klasse M3, som har plads til over 16 passagerer, og som ikke er 
beregnet til stående passagerer eller bykørsel. 
2. DEFINITIONER 
I dette direktiv forstås ved: 
2.1. "Godkendelse af et køretøj" godkendelse af en køretøjstype med 
hensyn til brændbarheden af de materialer, der benyttes i kabinen. 
2.2. "Køretøjstype" en klasse af motordrevne køretøjer, der ikke frem­
byder væsentlige forskelle med hensyn til: 
2.2.1. De materialer, der benyttes i kabinen. 
2.2.2. Massen af de benyttede indvendige materialer, for så vidt som de 
har indvirkning på de i dette direktiv foreskrevne egenskaber. 
2.2.3. Valgfrit apparatur eller tilbehør, for så vidt som det ikke har 
nogen negativ indvirkning på de i dette direktiv foreskrevne egen­
skaber . 
2.3. "Kabine" det rum, hvor passagererne opholder sig (herunder bar, 
køkken, toilet osv.), afgrænset ved: 
- taget 
- gulvet 
- sidevæggene 
- dørene 
- udvendige ruder 
- den bageste skilleplade, eller planet for bageste ryglænsbesI ag 
^3 
- i førerens side af køretøjets vertikale midterplan i længderet­
ningen, det vertikale tværplan gennem førerens R-punktC) 
- i venstre side af køretøjets vertikale plan i længderetningen, 
den forreste skilleplade. 
2.4. "Sæde" en struktur, som kan eller ikke kan være en integrerende del 
af køretøjets struktur, forsynet med betræk og beregnet til at 
tjene som siddeplads for en voksen person. Udtrykket dækker både et 
enkelt sæde eller en del af en bænk, som er beregnet til at tjene 
som siddeplads for en voksen person. 
2.5. "Gruppe af sæder" enten et sæde af bænktypen eller sæder, som er 
adskilte men placeret ved siden af hinanden (dvs. med de forreste 
forankringer for det ene sæde på linje med eller foran de bageste 
forankringer og på linje med eller bagved de forreste forankringer 
for det andet sæde), og som kan tjene som siddeplads for en eller 
flere siddende voksne personer. 
2.6. "Bænk" en struktur forsynet med betræk og beregnet ti I at tjene som 
siddeplads for mere end en voksen person. 
2.7. "Forbrændingshast ighed" kvotienten for den brændte afstand målt i 
henhold til bilag IV (eller VI) til dette direktiv og den tid, det 
tager at brænde denne afstand. Udtrykkes i millimeter pr. minut. 
2.8. "Kompositmater iale" et materiale bestående af flere lag mate­
rialer, der er ens eller forskellige, og som er sammenpresset ved 
cementering, limning, beklædning, svejsning osv. 
Hvis enheden frembyder afbrudte flader (f.eks. søm, hyppige svejse­
punkter, nitning), betragtes sådanne materialer ikke som komposit­
mater ialer. 
2.9. "Udsat flade" den flade af et materiale, der vender ind mod kabi­
nen, når materialet er monteret på køretøjet. 
2.10. "Polstr inq" den kombination af polster- og overfladematerialer, som 
tilsammen udgør sædets hynde. 
2.11. "For ing" materiale(r), som (tilsammen) udgør overfladebeklædning og 
underlag på tag, væg eller gulv. 
(1) Jf. bilag IV til direktiv 74/60/EØF, med ændringer. 
'W 
3. ANSØGNING OM EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE 
3.1. Ansøgningen om EØF-standardtypegodkendelse af køretøjstypen med 
hensyn til brændbarheden af de materialer, der benyttes i kabinen, 
indgives af køretøjets fabrikant eller dennes befuldmægtigede. 
•i 
3.2. Ansøgningen ledsages af de nedenfor anførte dokumenter i tre ek­
semplarer og følgende oplysninger: 
3.2.1. En detaljeret beskrivelse, herunder mindst et farvefoto, af place­
ringen i køretøjet, sammensætningen og eventuelt farven af hvert 
enkelt materiale, der benyttes ved indretningen af kabinen på 
køretøjstypen, idet hver komponent beskrives for sig. 
3.3. Til den tekniske tjeneste, der foretager afprøvningen, skal der 
indsendes prøver af de materialer, der benyttes indvendig i det 
køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes. 
4. EØF-ATTEST 
4.1. Hvis de materialer, der benyttes ved indretningen af køretøjets 
kabine, som omtalt i punkt 5.2, 5.3 og 5.4 i dette bilag, opfylder 
kravene i henholdsvis punkt 5.2.1, 5.3.1 og 5.4.1 i dette bilag, 
meddeles standardtypegodkendelse for det pågældende køretøj. 
ns 
5. SPECIFIKATIONER 
5.1. De materialer, der benyttes i kabinen på det køretøj, der skal 
standardtypegodkendes, skal underkastes en eller flere af de i 
bilag IV, V og VI til dette direktiv anførte afprøvninger. 
5.2. Af følgende materiale(r) underkastes 5 prøveemner (isotropisk mate­
riale) eller 10 prøveemner ikke-isotrop i sk materiale) (5 for hver 
retning) den i bilag IV til dette direktiv beskrevne afprøvning: 
- materiale(r), der benyttes til polstring af sæder og tilbehør 
hertil (herunder førersædet) 
- materiale(r), der benyttes til foring af taget 
- materiale(r), der benyttes til foring af side- og bagvægge, her­
under ski Ilevægge 
- materialer med termisk og/eller akustisk funktion 
- materiale(r), der benyttes til foring af gulvet 
- materiale(r), der benyttes til foring af bagagehylder, varme- og 
vent i I at ionsrør 
- materiale(r), der benyttes til belysningsarmaturer. 
Endvidere indsendes en prøve til den kompetente myndighed med hen­
blik på fremtidig reference. 
5.2.1. Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis den horisontale 
forbrændingshastighed - under hensyntagen til de dårligste prøve­
resultater - ikke overstiger 100 mm/minut, eller hvis flammen sluk­
kes, inden den når det sidste målepunkt. 
5.3. Af følgende materiale(r) skal begge sider (hvis de ikke er iden­
tiske) af 4 prøveemner underkastes den i bilag IV til dette direk­
tiv beskrevne afprøvning: 
- materiale(r), der benyttes til foring af taget 
- materiale(r), der benyttes til foring af bagagehylder samt varme-
og vent ilationsrør i taget 
- materiale(r), der benyttes til belysningsarmaturer i bagagehyl­
derne og/eller taget. 
Endvidere indsendes en prøve til den kompetente myndighed med hen­
blik på fremtidig reference. 
^c 
5.3.1. Resultatet af den afprøvning, der er beskrevet i bilag V til dette 
direktiv, betragtes som tilfredsstillende, hvis der ikke - under 
hensyntagen til de dårligste prøveresultater - dannes nogen dråbe, 
som antænder vattet. 
5.4. 3 prøveemner (isotropisk materiale) eller 6 prøveemner (ikke-iso-
tropisk materiale) af det (de) materiale(r), der benyttes til gar­
diner og forhæng (og/eller andre hængende materialer) underkastes 
den i bilag VI til dette direktiv beskrevne afprøvning. 
Endvidere indsendes en prøve til den kompetente myndighed med 
henblik på fremtidig reference. 
5.4.1. Resultatet af den prøve, der er beskrevet i bilag V til dette di­
rektiv, betragtes som tilfredsstillende, hvis den vertikale for-
brændingshastighed - under hensyntagen til de dårligste prøve­
resultater - ikke overstiger 100 mm/minut. 
5.5. Følgende materialer underkastes ikke den i bilag IV-VI beskrevne 
afprøvning: 
5.5.1. dele fremstillet af metal eller glas 
5.5.2. hver enkelt løsdel af sæderne med en masse af ikke-metaI Iisk mate­
riale på under 200 g. Hvis den samlede masse af dette tilbehør 
overstiger 400 g ikke-metaI Iisk materiale pr. sæde, skal hvert 
mater iale afprøves 
5.5.3. dele, hvis overfladeareal eller volumen ikke overstiger henholds­
vis: 
5.5.3.1. 100 cm2 eller 40 cm3 for så vidt angår de dele, der hører 
sammen med en individuel siddeplads 
5.5.3.2. 300 cm2 eller 120 cm3 pr. sæderække og, maksimalt, pr. lø­
bende meter af indersiden af kabinen for de dele, som er fordelt 
i køretøjet, og som ikke hører sammen med en individuel sidde­
plads 
5.5.4. elkabler 
5.5.5. dele, for hvilke det ikke er muligt at udtage en prøve med de 
foreskrevne dimensioner som specificeret i punkt 3.1. i bilag IV, 
punkt 3 i bi lag V og punkt 3.1. i bi lag VI. 
6. ÆNDRING AF KØRETØJSTYPEN 
6.1. Enhver ændring af de materialer, der benyttes i kabinens indre, 
meddeles den myndighed, der har meddelt typegodkendelse. Denne 
myndighed kan derefter: 
6.1.1. enten finde, at ændringerne ikke indebærer risiko for nævnevær­
dige uheldige følgevirkninger, og at køretøjet under alle omstæn­
digheder fortsat opfylder forskrifterne 
6.1.2. eller kræve, at den tekniske tjeneste, der har foretaget afprøv­
ningerne, underkaster materialerne den eller de relevante afprøv­
ninger, som er beskrevet i bilagene til dette direktiv. 
6.2. Bekræftelse eller nægtelse af typegodkendelse med specifikation 
af ændringerne meddeles medlemsstaterne ved hjælp af den formu­
lar, der er anført i bilag III. 
7. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE 
7.1. Ethvert køretøj, der er godkendt i henhold til dette direktiv, 
skal være i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype, 
navnlig med hensyn til karakteristika, der angår brændbarheden af 
de indvendige materialer, og skal opfylde forskrifterne i punkt 5 
i dette bi lag. 
7.2. Fabrikanten foretager produktionskontrol, afprøvninger eller 
enhver anden kontrol, som han finder nødvendig, af komponenter 
eller dele, for at sikre den i punkt 7.1. ovenfor foreskrevne 
overensstemmeI se. 
7.2.1. Resultaterne af disse kontrolforanstaltninger og afprøvninger 
skal stilles til rådighed for de myndigheder, der meddelte type­
godkendelsen. I tvivlstilfælde kan myndighederne: 
7.2.1.1. kræve, at nogle af de allerede udførte prøver eller kontrol­
foranstaltninger gentages, eller 
7.2.1.2. kræve, at der foretages: 
-o tf 
7.2.1.2.1. en afprøvning - afhængig af anvendelsen af det indvendige 
materiale - i overensstemmelse med bilag IV, V og VI. 
7.2.1.2.2. en afprøvning - fastlagt af den tekniske tjeneste - på en eller 
flere komponenter eller udstyrsdele. 
7.2.2. Hvis der efter ovennævnte kontrolforanstaltninger stadig ikke er 
vished for overensstemmelsen, kan den pågældende myndighed kræve, 
at der foretages en fuldstændig afprøvning, således som det 
kræves ved godkendelse af køretøjstypen. 
8. SANKTIONER FOR MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE 
8.1. En typegodkendelse for en køretøjstype, der er meddelt i henhold 
til dette direktiv, kan inddrages, hvis de i punkt 7.1. ovenfor 
anførte betingelser ikke er opfyldt, eller hvis det eller de 
udvalgte køretøjer ikke har klaret de i punkt 7.2. ovenfor fast­
satte kontrolforanstaltninger. 
8.2. Hvis en medlemsstat inddrager en typegodkendelse, som den tid­
ligere har meddelt, underretter den straks de øvrige medlems­
stater ved brug af en kopi af godkende IsesformuI aren, hvorpå der 
forneden med store bogstaver er anført "TYPEGODKENDELSE 
INDDRAGET" efterfulgt af dato og underskrift. 
7 9 
BILAG II 
Beskr i ve I se nr 
i henhold til bilag I i Rådets direktiv 70/156/EØF 
vedrørende EØF-standardtypegodkendelse af et køretøj 
med hensyn til brændbarheden af materialer, 
der benyttes ved den indvendige indretning af busser 
ALMENT 
0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse): 
0.2. Type og handelsbetegnelse^): 
0.3. Typeidentifikationsmiddel, hvis dette er markeret på køretø­
jet^): 
0.4. Køretøjets klasse (se bilag II til 70/156/EØF): 
0.5. Fabrikantens navn og adresse: 
1. KØRETØJETS ALMINDELIGE SPECIFIKATIONER 
1.1. Fotografier og/eller tegninger af et repræsentativt køretøj. 
1.1.1. Fotografier af udstyr og materialer, som benyttes indvendigt i 
busser. 
2.8. Teknisk tilladt totalmasse i henhold til fabrikantens oplysning 
(maksimum og minimum for hver version): 
2.8.1. Denne vægts fordeling på akslerne, og for sættevogne last på 
sættevognskobling (maksimum og minimum for hver version): 
<£o 
13. BRANDBARHED AF MATERIALER, DER BENYTTES VED DEN INVENDIGE 
INDRETNING AF BUSSER 
13.1. Materiale(r), der benyttes til foring af taget. 
Type, maerkning og farve: 
Kompositmater iale/usammensat mater iale<1 ), antal lagC) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/m i ndste tykkeI se : mm 
Forbraend i ngshast i ghed : mm/m i n 
13.2. Materiale(r), der benyttes til bag- og sidevaegge. 
Type, maerkn i ng og farve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale^1), antal lag^1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend i ngshast i ghed : mm/m i n 
13.3. Materiale(r), der benyttes til gulv. 
Type, maerkning og farve: 
Kompositmateriale/usammensat materiale^1), antal lag^1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend i ngshast ighed: mm/min 
13.4. Materiale(r), der benyttes til polstring af saeder. 
Type, maerkn i ng og farve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale^1), antal lag^1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend i ngshast i ghed : mm/m i n 
13.5. Materiale(r), der benyttes til bagagehyIder, varme- og ventila-
t ionsr0r. 
Type, maerkn i ng og farve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale<1), antal lag^1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend i ngshast «ghed: mm/min 
Dato, dossier 
(1) I givet fald. 
2/ 
BI LAG I I I 
MODEL 
(største format: A4 (210 x 297) 
EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSESATTEST 
Meddelelse vedrørende 
- standardtypegodkendelse*1) 
- udvidelse af standardtypegodkendelse*1) 
- afslag på standardtypegodkendelse*1) 
- inddragelse af standardtypegodkendelse*1) 
af en køretøjstype i medfør af direktiv 
EØF-standardtypegodkendelse nr.:*2) 
Begrundelse for udvidelsen: 
DEL I 
Fabriksmærke (firmabetegnelse): 
Type og handelsbetegnelse^): 
Standardtypeidentifikationsmiddel, hvis dette er markeret på 
køretøjet*3): 
Denne markerings placering: 
Køretøjets klasse: 
Fabrikantens navn og adresse: 
DEL I I 0.1 
0.2 
0.3 
0.3.1 
0.4 
0.5 
1. Eventuelle supplerende: Jf. tillæg I 
2. Teknisk tjeneste, der foretager afprøvning: 
3. Dato for prøverapport: 
4. Prøverapportens nummer: 
5. Eventuelle bemærkninger: Jf. tillæg I 
6. Sted: 
7. Dato: 
8. Underskrift: 
9. Der vedlægges indholdsfortegnelse til det oplysningsmateriale, som op­
bevares hos den kompetente myndighed, der har mddeIt standardtype­
godkendelse. Materialet kan fås ved henvendelse. 
(1) Det ikke gældende overstreges 
(2) 
(3) 
<-<a 
*2) For komponenters vedkommende skal EØF-standardtypegodkendeI ses-
nummeret i dette dokument bestå af alle de sektioner, som er anført 
i bilag VII til direktiv 70/156/EØF, som senest ændret ved direktiv 
.../.../EØF. Komponenten selv skal markeres som foreskrevet i det 
relevante særdirektiv. 
(3) Hvis standardtype i dentifikationsmidlet indeholder karakterer, som 
ikke er relevante for beskrivelsen af køretøjstypen, komponent typen 
eller typen for seperate tekniske enheder, som er omfattet af denne 
beskr i veIse/standardtypegodkendeIsesattest, repræsenteres sådanne 
karakter ved symbolet "?" (f.eks. ABC 77123???). 
^2 
T i I I aeg I 
til E0F-standardtypegodkendelsesattest nr. ... 
vedr0rende standardtypegodkendelse af et k0ret0j i henhold til 
direktiv .../.../E0F 
1. Supplerende oplysninger 
1.1. Braendbarheden af materia 1er, der benyttes ved den indvendige ind-
retning af busser. 
1.2. Materiale(r), der benyttes til foring af taget 
Type, maerkn i ng og f ar ve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale*1), antal lag*1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend ingshast ighed: mm/m in 
1.3. Materiale(r), der benyttes til bag- og sidevaegge 
Type, maerkn i ng og f ar ve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale*1), antal lag*1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend i ngshast i ghed : mm/m i n 
1.4. Materiale(r), der benyttes til gulv 
Type, maerkn i ng og f arve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale*1), antal lag*1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend ingshast ighed: mm/min 
1.5. Materiale(r), der benyttes til polstring af saeder 
Type, maerkning og farve: 
Kompositmateriale/usammensat materiale*1), antal lag*1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend ingshast ighed: mm/min 
(1) I givet fald 
2 1 
1.6. Materiale(r), der benyttes til bagagehyIder, varme- og ventila-
t ionsr0r 
Type, maerkn i ng og f ar ve : 
Kompositmateriale/usammensat materiale*1), antal lag*1) 
Type be I aegn i ng : 
St0rste/mindste tykkelse: mm 
Forbraend i ngshast i ghed : mm/m i n 
1.7. K0ret0Jets st0rste tilladte masse: t 
1.8. Anta I passagersaeder : 
5. Bemaerkn i nger : 
(1) I givet fald 
<?j 
BILAG IV 
AFPRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS 
HOR ISONTALE FORBRÆND INGSHASTIGHED 
1. PRINCIP 
Et prøveemne anbringes vandret på et U-formet stativ og udsættes for en 
flamme med svag energi i 15 sekunder i et forbrænd i ngskammer, idet 
flammen virker på prøveemnets frie kant. Prøven giver mulighed for at 
bestemme, om og i givet fald hvornår flammen slukkes, samt hvor lang 
tid det tager for flammen at gennemløbe en målt afstand. 
UDSTYR 
2.1 Et forbrænd ingskammer (fig. 1), helst af rustfrit stål, med de i fig. 2 
anførte dimensioner. På kammerets forside er der en ildfast obser-
vationsrude, som kan dække hele forsiden og fungere som adgangsluge. 
Kammerets bund er forsynet med vent i I ationshuller, og i den øverste del 
er der en udluftningssprække, som går hele vejen rundt. Kammeret står 
på fire fødder, der er 10 mm høje. 
På en af siderne kan kammeret have en åbning til indføring af prøve­
holderen; på den anden føres gasslangen ind gennem en åbning. Det 
smeltede materiale opsamles i en skål (se fig. 3), der står på kam­
merets bund mellem vent ilationshullerne uden at tildække disse. 
*c 
•—«L_J.: Eksempel nå t^u 
^ 
/ 
Dimensioner i millimeter 
Udluftning^ 
sprække^ 
•M M) 
«n rwi n n 
fc=^ # s* 
Gas Prøveemnq 
brænder . »J 
Fig- ?.: Eksempel på forbrændingskammer 
Dimensioner i millimeter 
JM-
Li 
Fiq. 3: Eksempel på opsamlingsskål 
2 £ 
2.2. En prøveholder bestående af to U-formede metalplader eller rammer 
af korrosionsbestandigt materiale. Dimensionerne fremgår af fig. 4. 
Den nederste plade er forsynet med tapper og den øverste plade med 
udboringer, der passer hertil, således at prøveemnet kan fastgøres 
sikkert. Tapperne fungerer ligeledes som målepunkter for forbræn-
dingsafstandens begyndelse og afslutning. 
Et stativ bestående af varmebestandige tråde med en diameter på 
0,25 mm, der er udspændt på tværs af prøveholderens nederste plader 
med mellemrum på 25 mm (se flg. 5). 
Prøveemnets nederste del skal være i en afstand på 178 mm over 
bundpladen. Afstanden mellem prøveholderens kant og kammerets 
yderste punkt skal være 22 mm; afstanden mellem prøveholderens 
langsgående kanter og kammerets sider skal være 50 mm (alle 
dimensioner målt indvendigt) (se flg. 1 og 2). 
første milepunkt 
(1. sidste målepunkt 
Jl. ^ Dimensioner i millimeter 
5« 45* r- Oaksel 
PrøveeJnne 
Fig. A: Eksempel på prøveholder 
:3 
Dimensioner i millimeter 
Sprækkero.B K0,5 
Længderetning 
(retning,prøveemne) 
Rammens 
ydersid 
Sprækker 2 x 
Fig. 5: Tværsnit af den nederste del af den U-formede ramme, 
som er beregnet til at blive udstyret med støttetråde 
"5.-vo 
2.3. Gasbrænder 
Den lille flammekilde udgøres af en bunsenbrænder med en indvendig 
diameter på 9,5 ± 0,5 mm. Brænderen anbringes således i forbræn­
dt ngsk ammer et , at dysens centrum befinder sig 19 mm under midten 
af underkanten på prøveemnets åbne side (se fig. 2). 
2.4. Prøvegas 
Den gas, der tilføres brænderen, skal have en brændværdi på ca. 
38 MJ/m3 (f.eks. naturgas). 
2.5. Metalkam med en længde på mindst 110 mm og syv eller otte tænder 
med afrundet spids for hver 25 mm. 
2.6. Kronometer med en nøjagtighed på 0,5 sek. 
2.7. Stinkskab 
Forbrænd ingskammeret kan anbringes i et stinkskab forudsat at 
stinkskabets indvendige rumfang er mindst 20 gange, men højst 110 
gange større end forbrænd ingskammerets rumfang, og at ingen af dets 
dimensioner (højde, bredde eller dybde) er 2,5 gange større end én 
af de to andre. 
Før afprøvning måles den vertikale lufthastighed i stinkskabet 
100 mm foran og bagved det sted, hvor forbrænd ingskammeret tænkes 
anbragt. Den skal være på mellem 0,10 mm og 0,30 m/sek. for at und­
gå, at operatøren generes af forbrændingsprodukterne. Der kan an­
vendes et stinkskab med naturlig ventilation med en passende 
lufthast ighed. 
3. PRØVEEMNER 
3.1. Form og dimensioner 
3.1.1. Prøveemnets form og dimensioner fremgår af fig. 6. Prøveemnets tyk­
kelse skal være den samme som tykkelsen af det produkt, der skal 
underkastes afprøvning. Den må dog ikke være større end 13 mm. Hvis 
prøveudtagningen tillader det, skal prøveemnets tværsnit være kon­
stant over hele længden. 
2; 
Dimensioner i millimeter 
-J8 254 
127 
-t. -i 
1 
-4 6 o 
L_ Å X 
356 8 
Flq. 6: Prøveemne 
3.1.2. Hvis et produkts form og dimensioner ikke gør det muligt at udtage 
en prøve af en bestemt dimension, skal følgende minimumsdimens ioner 
overholdes: 
a) på prøveemner med en bredde på mellem 3 og 60 mm skal længden 
være 356 mm. I dette tilfælde afprøves materialet over pro­
duktets bredde 
b) på prøveemner med en bredde på mellem 60 og 100 mm skal længden 
være mindst 138 mm. I dette tilfælde svarer den mulige forbræn-
dingsafstand til prøveemnets længde, idet målingen begynder 
ved første målepunkt. 
^ 
3.2. Prøveudtagning 
Prøverne udtages af det materiale, der skal underkastes afprøvning. 
Når det drejer sig om materialer med forskellige forbrændings-
hastigheder alt efter materialets retning, skal hver retning af­
prøves. Prøveemnerne udtages og anbringes i prøveapparaturet, så­
ledes at det bliver muligt at måle den højeste forbrænd ingshastig-
hed. 
Når materialet leveres afskåret i bestemte bredder, skal der afskæ­
res en længde på mindst 500 mm over hele bredden. Prøverne udtages 
af emnet i en afstand af mindst 100 mm fra materialets kant og med 
lige store mellemrum. 
Prøverne skal udtages på samme måde på de færdige produkter, hvis 
produktets form tillader det. Hvis produktets tykkelse er større 
end 13 mm, skal den reduceres til 13 mm ved en mekanisk metode på 
den side, der ikke vender ind mod kabinen. Hvis dette ikke kan lade 
sig gøre, udføres prøven efter aftale med den tekniske tjeneste på 
den oprindelige bredde af materialet, hvilket skal anføres i prøve­
rapporten. 
Kompositmaterialer (se 2.8. i bilag I) skal afprøves som et 
ensartet stykke. 
I tilfælde af flere lag af forskellige materialer, der ikke betrag­
tes som kompositmaterialer, skal hvert enkelt lag i en dybde af 13 
mm fra den side, der vender ind mod kabinen, afprøves særskilt. 
3.3. Konditionering 
Prøveemnerne opbevares i mindst 24 timer og højst 7 dage ved en 
temperatur på 23" +2"C og en re let i v luftfugtighed på 50 +. 5% og 
skal forblive under disse betingelser indtil umiddelbart før af-
prøvn ingst idspunktet. 
4. FREMGANGSMADE 
4.1. Prøveemner med luv eller lodden overflade anbringes på en plan 
falde og redes to gange mod luven med kammen (2.5.). 
"51 
4.2. Prøveemnerne anbringes i prøveholderen (2.2.), således at den 
udsatte side vendes nedad i retning af flammen. 
4.3. Gasflammen indstilles til en højde af 38 mm ved hjælp af mærket på 
kammeret, idet brænderens luftindtag er lukket. For at stabiliseres 
skal flammen brænde mindst et minut, inden prøverne indledes. 
4.4. Prøveholderen skubbes ind i forbrænd ingskammeret, således at 
prøveemnets ende udsættes for flammen, og gastilførslen afbrydes 15 
sekunder senere. 
4.5. Målingen af forbrænd ingsti den påbegyndes i det øjeblik, hvor flam­
men passerer det første målepunkt. Der foretages observationer af 
flammens udbredelse på den side, der brænder hurtigst (over- eller 
underside). 
4.6. Målingen af forbrænd ingsti den afsluttes, når flammen når det sidste 
målepunkt, eller når flammen slukkes, inden den når dette punkt. 
Hvis flammen ikke når det sidste målepunkt, måles den brændte 
afstand indtil det punkt, hvor flammen slukkes. Den brændte afstand 
er den opløste del af prøveemnet, der er ødelagt udvendigt og 
indvendigt af forbrændingen. 
4.7. Hvis prøveemnet ikke antændes, eller hvis det ikke fortsætter med 
at brænde, efter at brænderen er slukket, eller hvis flammen sluk­
kes, inden den når det første målepunkt, således at det ikke er 
muligt at måle forbrændingens varighed, anføres det i prøverap­
porten, at forbrænd ingshastigheden er 0 mm/minut. 
4.8. Under en serie prøver eller ved gentagne prøver skal man sikre sig, 
at forbrænd ingskammeret og prøveholderen har en maksimumstemperatur 
på 30"C, inden de enkelte prøver indledes. 
Ir 
5. BEREGNINGER 
Forbrænd ingshastigheden, B*, i millimeter pr. minut er givet ved 
formlen 
B - s x 60 
t 
hvor 
s - længden i millimeter af den brændte afstand 
t - forbrændingens varighed i sekunder for afstanden s 
* forbrænd ingshastigheden (B) for hvert prøveemne beregnes kun, hvis 
flammen når det sidste målepunkt eller enden af prøveemnet. 
3x 
BILAG V 
AFPRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS SMELTEEGENSKABER 
1. PRINCIP 
Et prøveemne anbringes i vandret stilling og udsættes for et 
elektrisk varmeapparat. Der anbringes en beholder under prøveemnet 
til opsamling af de opståede dråber. 
Der lægges noget vat i denne beholder med henblik på at kontrol­
lere, om nogen af dråberne står i flammer. 
2. UDSTYR 
Udstyret består af (figur 1): 
a) et elektrisk varmeapparat 
b) en prøveholder med rist 
c) en beholder (til nedfaldne dråber) 
d) et stativ (til udstyret) 
2.1. Varmekilden er et elektrisk varmeapparat med en nytteeffekt på 
500 W. Strålefladen skal være fremstillet af en gennemsigtig 
kvartsplade med en diameter på 100 +, 5 mm. 
Den udstrålede varme fra udstyret, målt på en flade, som er 
parallel med varmeapparatets flade i en afstand af 30 mm, skal være 
3 W/cm2. 
2.2. Kaiibrer ing 
Til kalibrering af varmeapparatet anvendes et varmefluxmeter 
(radiometer) af typen Gardon (folie) med et konstruktionseffekt-
område på ikke over 10 W/cm2. 
Det emne, der udsættes for bestråling, og eventuelt i mindre omfang 
konvektion, skal være fladt, cirkelrundt, ikke over 10 mm i dia­
meter og være belagt med en bestandig matsort lak. Emnet skal 
indeholdes i en vandkølet beholder, hvis forside skal være af høj-
poleret metal, flad, sammenfaldende med emnets plan og cirkelrund, 
med en diameter på ca. 25 mm. 
X 
Strålingen må ikke gå gennem nogen rude, før den når emnet. In­
strumentet skal være robust, enkelt at opstille og anvende, 
ufølsomt over for træk og med en stabil kalibrering. Instrumentets 
nøjagtigthed skal ligge inden for + 3% og gentage Iigheden inden for 
0,5%. 
Hver gang der foretages en omkalibrer ing af varmeapparatet, skal 
varmefluxmeterets kalibrering kontrolleres ved sammenligning med et 
instrument, der opbevares som referencenorm og ikke anvendes til 
noget andet formål. Referenceinstrumentet skal kalibreres 
fuldstændigt en gang om året i overensstemmelse med en national 
standard. 
2.2.1. Kontrol af kalibreringen 
Den bestråling, der frembringes af kraftkilden, og som ifølge den 
oprindelige kalibrering svarer til en bestråling på 3 W/cm2, skal 
kontrolleres med hyppige mellemrum (mindst en gang for hver 50 
driftstimer), og udstyret skal omkalibreres, hvis der ved en sådan 
kontrol viser sig en afvigelse på mere end 0,06 W/cm2. 
2.2.2. Kalibreringsprocedure 
Udstyret placeres i et miljø, der i det væsentlige er frit for 
luftstrømme (højst 0,2 m/s). 
Udstyrets varmefluxmeter stilles i prøveemneposition, således at 
målet for varmefluxmeteret befinder sig centralt inden for varme­
apparatets overflade. 
Tænd elforsyningen og etabler den kraftforsyning i strømfordeleren, 
der er nødvendig ti I at frembringe en bestråling i midten af varme­
apparatets overflade på 3 W/cm2. Justering til kraftenheden til 
visning af 3 W/cm2 bør efterfølges af en periode på 5 min. uden 
yderligere Justering for at sikre ligevægten. 
M 
2.3. Prøveholderen skal være en metalring (figur 1). Oven på denne 
holder anbringes en rist fremstillet af rustfri ståltråd, med føl­
gende dimensioner: - indvendig diameter: 118 mm 
- hullernes dimension: 2,10 mm 
- ståltrådens diameter: 0,70 mm 
2.4. Beholderen skal bestå af et cylindrisk rør med en indvendig dia­
meter på 118 mm og en dybde på 12 mm. 
Beholderen fyldes med vat. 
2.5. De i punkt 2.1, 2.3 og 2.4 anførte genstande fastholdes af et lod­
ret stativ. 
Varmeapparatet er anbragt oven på holderen, således at strålefladen 
er horisontal og strålingen sker nedad. Stativet skal være forsynet 
med håndtag/pedal, hvormed varmeapparatets holder langsomt kan løf­
tes. Det skal ligeledes være forsynet med en lås, således at varme­
apparatet kan føres tilbage til udgangspositionen. 
I deres normale stilling skal akserne for varmeapparatet, prøve­
holderen og beholderen være sammenfaldende. 
PRØVEEMNER 
Prøveemnerne skal måle: 70 mm x 70 mm. 
Prøverne udtages på samme måde på de færdige produkter, hvis pro­
duktets form tillader det. Hvis produktets tykkelse er større end 
13 mm, skal den reduceres til 13 mm ved en mekanisk metode på den 
side, der ikke vender ind mod kabinen. Hvis dette ikke kan lade sig 
gøre, udføres prøven efter aftale med den tekniske tjeneste på den 
oprindelige bredde af materialet, hvilket skal anføres i prøve­
rapporten. 
Kompositmaterialer (se 2.8 i bilag 1) afprøves som et ensartet 
stykke. 
3 S 
I tilfælde af flere lag af forskellige materialer, der ikke betrag­
tes som kompositmaterialer, skal hvert enkelt lag i en dybde af 
13 mm fra den side, der vender ind mod kabinen, afprøves særskilt. 
Den samlede masse af det afprøvede emne, skal være mindst 2 g. Hvis 
et emnes masse er mindre, tilføjes et tilstrækkeligt antal prøve­
emner . 
Hvis materialets to overflader er forskellige, afprøves begge fla­
der, hvilket indebærer, at der afprøves 8 prøveemner. 
Prøveemnerne og vattet konditioneres i mindst 24 timer ved en 
temperatur på 23 ± 2 °C og en relativ luftfugtighed på 50 ± 5% og 
skal forblive under disse betingelser indtil umiddelbart før af-
prøvningst idspunktet. 
FREMGANGSMADE 
Prøveemnet anbringes på holderen, og denne indstilles således, at 
afstanden mellem varmeapparatets overflade og prøveemnets overside 
er 30 mm. 
Beholderen, inkl. vattet, anbringes under holderens rist i en 
afstand af 300 mm. 
Varmeapparatet flyttes til side, således at det ikke kan stråle på 
prøveemnet, og tændes. Når det er på fuld styrke, flyttes det hen 
over prøveemnet, og tidstagningen indledes. 
Hvis materialet smelter eller deformerer, ændres varmeapparatets 
højde, således at afstanden på 30 mm bevares. 
Hvis materialet antændes, flyttes varmeapparatet til side 3 sek. 
senere. Det føres tilbage i stilling, når flammen er slukket, og 
den samme fremgangsmåde gentages, så ofte det er nødvendigt i de 
første 5 minutter af afprøvningen. 
^ 
Efter afprøvningens femte minut foretages følgende: 
i) Hvis prøveemnet er slukket (hvad enten det antændtes eller ej 
under de første 5 minutter af afprøvningen), fastholdes varme­
apparatet i stillingen, selv om prøveemnet genantændes. 
i i) Hvis materialet står i flammer, føres varmeapparatet først til­
bage i stilling, når materialet er slukket. 
I begge tilfælde skal afprøvningen fortsættes i yderligere 5 mi­
nutter . 
RESULTATER 
De konstaterede fænomener noteres i prøverapporten, f.eks 
- eventuelt dråbefald, med eller uden flammer 
- eventuel antændelse af vattet. 
K-x o 
Dimensioner i millimeter 
d 
1 : Varmeapparat 
l : Prøveemne 
? Rist (til at holde prøveemnet) 
•'- Vat 
S Beholder 
Rist Bevægelig metalring 
_V 
"N^-'> * s> 
Metal ring 
(fast) 11 e —• i • 
-. ^ c. 
Beskrivelse af de metalringe, 
som holder prøveemnet 
/ / / / / / / / / 
FIGUR 1 
M) 
B i I ag VI 
AFPRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS VERTIKALE FORBRÆND INGSHASTIGHED 
1. PRINCIP 
Denne prøve består i at udsætte prøveemner, som holdes i en lodret 
stilling, for en flamme og bestemme, hvor hurtigt flammen breder sig 
over det afprøvede materiale. 
UDSTYR 
Udstyret består af: 
a) en prøveholder 
b) en brænder 
c) et ventilationssystem til fjernelse af gas og forbrændingsprodukter 
d) en skabelon 
e) markeringstråde af hvide merceriserede bomuldstråde med en mak­
simal lineær massefylde på 50 tex. 
2.1. Prøveholderen består af en 560 mm høj rektangulær ramme og har to 
fast forbundne parallelle stænger med 150 mm's afstand, hvorpå der 
er anbragt tapper, som holder prøveemnet, der befinder sig i et 
plan mindst 20 mm fra rammen. Tapperne må ikke være større end 2 mm 
i diameter og skal være mindst 27 mm lange. Tapperne anbringes på 
de parallelle stænger på de steder, der er vist i figur 1. Rammen 
anbringes på et passende underlag, således at stængerne holdes 
lodret under afprøvningen. (For at holde prøveemnet på tapperne væk 
fra rammen kan der anbringes afstandsstykker på 2 mm i diameter op 
ad tapperne). 
2.2. Brænderen er beskrevet i figur 3. 
Brænderens gas kan være enten propangas eller butangas. 
^1 
Brænderen anbringes foran, men under prøveemnet, således at den befin­
der sig i et plan, der går gennem prøveemnets vertikale midterlinje og 
vinkelret på dets overflade (se figur 2), sådan at længdeaksen hælder 
opad i en vinkel på 30" i forhold til lodret mod prøveemnets nederste 
kant. Afstanden mellem brænderens spids og prøveemnets nederste kant 
skal være 20 mm. 
2.3. Prøveudstyret anbringes i et stinkskab, forudsat at stinkskabets 
indvendige rumfang er mindst 20 gange men højst 110 gange større 
end prøveudstyrets rumfang, og at ingen af dets dimensioner (højde, 
bredde eller dybde) er 2,5 gange større end en af de to andre. Før 
afprøvning måles den vertikale lufthastighed i stinkskabet 100 mm 
foran og bagved det sted, hvor prøveudstyret tænkes anbragt. Den 
skal være på mellem 0,10 og 0,30 m/sek. for at undgå, at operatøren 
generes af forbrændingsprodukterne. Der kan anvendes et stinkskab 
med naturlig ventilation med en pasende lufthastighed. 
2.4. Der anvendes en flad stiv skabelon fremstillet af egnet materiale 
og af en størrelse svarende til prøveemnets størrelse. Der bores 
huller på ca. 2 mm i diameter i skabelonen, som er anbragt således, 
at afstanden mellem hullernes centrum svarer til afstanden mellem 
tapperne på rammerne (se figur 1). Hullerne skal befinde sig i sam­
me afstand omkring skabelonens lodrette midterlinjer. 
3. PRØVEEMNER 
3.1. Prøveemnernes dimensioner er: 560 x 170 mm 
3.2. Prøveemnerne konditioneres i mindst 24 timer i en temperatur på 
23 ±2" C og en relativ luftfugtighed på 50 +5% og skal forblive 
under disse betingelser indtil umiddelbart før afprøvningstids-
punktet . 
M3 
FREMGANGSMÅDE 
4.1. Prøven udføres i en atmosfære med en temperatur på mellem 10* og 
30"C og en relativ luftfugtighed på mellem 15% og 80%. 
4.2. Brænderen forvarmes i 2 minutter. Flammehøjden Justeres til 40 + 
2 mm målt som afstanden mellem brænderrørets øverste del og spidsen 
af den gule del af flammen, når brænderen rettes lodret, og flammen 
ses i dæmpet belysning. 
4.3. Prøveemnet anbringes på prøverammens tapper, idet man sikrer sig, 
at tapperne går gennem de punkter, der er afmærket på grundlag af 
skabelonen, og at prøveemnet befinder sig mindst 20 mm fra rammen. 
Rammen anbringes på holderen, således at prøveemnet er lodret. 
4.4. Markeringstrådene fastgøres horisontalt foran prøveemnet på de 
steder, der er vist i figur 1. Hvert sted bindes tråden i sløjfe, 
således at de to dele ligger 1 mm og 5 mm fra prøveemnets forside. 
Hver sløjfe fastgøres til en passende tidtagningsanordning. Tråden 
skal være tilstrækkelig spændt til at kunne bevare placeringen i 
forhold til prøveemnet. 
4.5. Prøveemnet udsættes for flammen i 5 sekunder. Antændelse anses for 
at være sket, hvis prøveemnet fortsat står i flammer 5 sekunder, 
efter at den antændende flamme er fjernet. Sker der ikke antæn­
delse, rettes flammen i 15 sekunder mod et andet konditioneret prø­
veemne. 
4.6. Hvis resultatet af et sæt af tre prøveemner overstiger mindste­
resultatet med 50%, afprøves endnu et sæt af tre prøveemner med 
hensyn til denne retning eller flade. Hvis et eller to prøveemner i 
et sæt af tre prøveemner ikke brænder til den øverste markerings-
tråd, afprøves endnu et sæt på tre prøveemner med hensyn til denne 
retning el ler f lade. 
4.7. Der måles følgende tider i sekunder: 
a) fra det øjeblik flammmen rettes mod emnet til den første 
markeringstråd (t1) brister 
b) fra det Øjeblik flammen rettes mod emnet til den anden 
markeringstråd (t2) brister 
c) fra det øjeblik flammen rettes mod emnet til den tredje 
markeringstråd (t3) brister 
iH 
5. RESULTATER 
De konstaterede fænomener noteres i prøverapporten, f.eks.: 
- forbrændingens varighed: 
t-|, t2 og t3 i sekunder 
- de tilsvarende forbrændte afstande: 
d^, d2 og d3 i mm. 
Forbrænd ingshast igheden V-j og hastighederne V2 og V3 skal 
eventuelt beregnes således (for hvert enkelt prøveemne, hvis flammen 
når mindst den første markeringstråd): 
dj 
Vi - — x 60 (mm/min.) 
Der tages hensyn til den største forbrændingshastighed for V v 
og v 
Dimensioner i millimeter Ml 
CD 
CO 
CD 
CO 
CD 
CO N£> 
vO IX 
u 
CD Tredje 
markeringsj 
trad 
II r nv~ r 
1 CD 
Anden 
nv"rker ing 
rad 
Pr0ve~ 
emne CD 
•<£o~ F0rste 
markering; 
trad 
Monterings 
t tapper 
"\ 2 Afstancs-
V stykker 
(valgfrit) 
Figur 1 - Pr0veholder 
Vf 
1) Et eksenplar af branderen kan fås ved henvendelse til Dr. ing. Georg waz«w tess- und Pruftechnik, 
Keplerstr. 12, D-1000 Berlin 10, Germany. ^ 
Dimensioner i millimeter 
l/§ 
ANALYSE AF KONSEKVENSERNE FOR KONKURRENCEEVNEN OG BESKÆFTIGELSEN 
Forslag til Rådets Direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om brændbarheden af materialer, der benyttes ved den indvendige 
indretning af visse kategorier af motorkøretøjer 
I. Foranstaltningens hovedbegrundelse? 
- Færdiggørelse af proceduren for EØF-typegoedkendelse af busser. 
Harmonisering af de nationale lovgivninger. 
øget færdselssikkerhed. 
II. De berørte virksomheders karakteristika 
Navnlig 
- Er der mange små og mellemstore virksomheder? Nej. 
- Er der en særlig tæt forekomst i områder: Nej 
- der er berettigede til regionalstøtte fra medlemsstaterne? Nej. 
- der er berettigede til støtte fra EFRU? Nej. 
III. Hvilke forpligtelser påhviler der virksomhederne? 
Kun pligt til at overholde direktivets bestemmelser om typegodkendelse 
af busser. 
IV. Hvilke forpligtelser kan der eventuelt pålægges virksomhederne 
indirekte via de lokale myndigheder? 
Ingen yderligere forpligtelser. 
V. Er der truffet særlige foranstaltninger til fordel for små og 
mellemstore virksomheder? Nej. 
Hvilke? 
VI. Hvilken virkning forventes der 
- for virksomhedernes konkurrenceevne? 
ingen virkning forventes. 
- for beskæftigelsen? 
ingen virkning forventes. 
VII. Er arbejdsmarkedets parter blevet hørt? Ja. 
Arbejdsmarkedets parters indstilling: Ingen indvendinger. 
S 3 
ISSN 0254-1459 
KOM(92) 201 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 07 06 
Katalognummer: CB-CO-92-215-DA-C 
ISBN 92-77-44048-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg