~..&. ...... ISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 260 ende l l g udg. 
Bruxelles, den 23.06.1994 
MEPDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
OM NYE RETNINGSLINJER 
P Å OMRÅDET TJENESTEYDELSESANSVAR 
MEQQELELSE FRA KOMMISSIONEN 
OM NYE RETNINGSLINJER 
PÅ OMRÅDET TJENESTEYDELSESANSVAR 
(l) -• Tanken om et direktiv om tjenesteyderens ansvar er først opstået for nylig efter 
vedtagelsen af direktivet om produktansvaJ: i 19851• Før den tid var der ikke blevet 
gennemført nogen fællesskabsaktioner på dette område, selv om muligheden for 
at gribe ind i forbindelse med tjenesteydelsesansvar allerede var blevet ovetvejet, 
navnlig ved udarbejdelsen af direktivet om produktsikkerhed i almindelighed. 
(2) Med direktivet fra 1985 blev der indført en regel om objektivt ansvar i forbindelse 
med skader, der skyldes defekte produkter. Med hensyn til tjenesteydelser 
avetvejede man først at slå reglerne for produkter og tjenesteydelser sammen og 
dermed indføre en regel om objektivt ansvar i forbindelse med tjenesteydelser .. 
Efter en mere indgående undersøgelse skønnede man imidlertid, at det ikke viJie 
være hensigtsmæssigt at vende op og ned på de nationale systemer, der generelt 
er baseret på culpa-reglen. Til sidst besluttede man sig for at indføre et systein 
baseret på culpa-reglen og omvendt bevisbyrde i det forslag til direktiv, som 
Kommissionen vedtog den 24. oktober 1990. 
1Rådets direktiv af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt 
eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (85/374ÆØF) -EFT L 21 O af 
07.08.1985, s. 29. 
(3) Det skalligeledes understreges, at direktivet fra 1985 om produktansvar ikke blot 
var begrundet i hensynet til forbrugerbeskyttel~ men ogsl i konkurrencehensyn 
pl grund af den omfattende bevægelighed for produkter. 
( 4) Ud over konkurrenceaspekterne vedrørende tjenesteydelser var hovedformilet med 
forslaget til direktivet fra oktober 1990 at forbedre sildcerheden i forbindelse med 
tjenesteydelser for at øge forbrugernes tillid til det indre marked. Man valgte en 
harmonisering af reglerne om ansvar for at nl frem til denne sikkerhed. Tanken 
var, at tjenesteyderne skulle have interesse i at yde sikre tjenesteydelser, der ikke 
giver anledni~g til skader, fremfor at skulle føre bevis for, at der ikke foreligger 
fejl fra deres side, eller eventuelt yde erstatning til ofrene. 
Status over vbcidet 
(5) Forslaget fik en positiv modtagelse i Udvalget for miljø-og sundhedsanliggender 
og forbrugerbeskyttelse i Europa-Parlamentet og i forbrugerorganisationerne 
generelt Økonomi- og valutaudvalget i Europa-Parlamentet vedtog ligeledes nogle 
ændringsforslag til fordel for forbrugerne. 
(6) Derimod blev forslaget forkastet i Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse 
fra 1991, og der kom meget negative reaktioner fra forskellige erhvervskredse. I 
Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder, der er det ledende 
udvalg i Europa-Parlamentet i forbindelse med forslaget, gav forslaget anledning 
til en 
2 
(7) livlig debat, der til slut mundede ud i ændringsforslag, der risikerer at medføre, 
at forslaget mister en væsentlig del af sit indhold, navnlig gennem udelukkelse af 
en række vigtige sektorer. Da forslaget blev sendt tilbage til Udvalget om Retlige 
Anliggender efter behandlingen på Europa-Parlamentets plenarforsamling i januar 
1993, bad Udvalget på sit møde den 22. -23. november 1993 om at tl forelagt 
et nyt forslag til retsakt om dette spørgsmål. 
Drøftelserne af Kommissionens forslag mundede ud i tre alternative muligheder 
for en eventuel fællesskabsordning. 
(a) Culpa-ansvar med omvendt bevisbyrde, som i Kommissionens oprindelige 
forslag. 
(b) Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder har udarbejdet 
et forslag til en ordning, der indebærer culpa-ansvar i forbindelse med 
pligt til at anvende visse midler og objektivt ansvar, dvs. ikke culpa-ansvar 
i forbindelse med pligt til at præstere et bestemt resultat. 
(c) Den tredie mulighed overvejes kun for øjeblikket og er ikke blevet drøftet. 
Den indebærer en ordning med culpa-ansvar og omvendt bevisbyrde, og 
der indføres et begreb "mangelfuld tjenesteydelse". Mangelfuld tjeneste­
ydelse kan defineres i forhold til det, der med rette kan forventes, og skal 
bevises af forbrugeren. 
(8) To væsentlige punkter fremgik af alle de drøftelser, der er blevet gennemført: 
dels, og dette fremgår af de to sidste muligheder, der er nævnt i punkt 7, 
-' at forbrugerens følelse af at stå svagere i en strid med en fagmand oftest 
· skyldes en forskel mellem forbrugerens forventninger og det egendige 
indhold af fagmandens forpligtelser; 
3 
dels at det er nødvendigt at tage hensyn til de forskellige servicesektorers 
karakteristika, uvnlig serviceydelser inden for bygge-og anlæpsektoren 
og tjeaesteydelser pi det medicinske omrlde. 
(9) ~~ disae betingelser syMI det at være udelukket, at Kommiuion~s forslas kart 
vedtages uden omfattende ~øger, der risikerer at fratage det en stor del af dets 
indhold. 
Subsiåuzritetgrindøet 
(lO) Endvidere noterede Det Europæiske Rid sig i en af konklusionerne fra mødet i 
Edinburg, at Kommissionen har til hensigt at tage flere forslag op til fornyet 
behandling, herunder direktivet om "tjenesteyderens ansvar", på grundlag af 
generelle principper, som medlemsstaterne vil kunne supplere. 
(Il) Enhver fællesskabsaktion på omridet sikkerhed i forbindelse med tjenesteydelser 
bør fremover tage hensyn til artikel 129A i traktaten ori1 oprettelse af Det 
Europæiske Fællesskab, i henhold til hvilken Fællesskabet bidrager til virkelig­
gørelsen af et højt forbrugerbeskyttelsesniveau. 
(12) Det er vigtigt at indplacere problematikken omkring tjenesteyderens ansvar i en 
bredere sammenhæng end den, som forslaget fra 1990 indgik i. Udover at forbedre 
sikkerheden i forbindelse med tjenesteydelser gir Kommissionens overvejelser 
således mere generelt på forbrugerens stilling i forholdet til tjenesteyderen og på 
problemerne med at f1 adgang til retssystemet i tilfælde af tvister. Alle muligheder 
for bedre at tage hensyn til disse forhold bør siledes undersøges. 
4 
(13) Med hensyn til forholdet mellem forbrugerne og tjenesteyderne bør en bedre 
info-rmation af forbrugerne sikres. Denne information indebærer blandt andet en 
definition af indholdet af~ enesteyderens forpligtelse, der skal være så klar som 
muligt, og dermed af det, som forbrugeren med rette kan forvente. Udvikling af 
standarder, adfærdskodekser og anerkendt praksis, som ~enesteyderen kan 
henholde sig til, gør det muligt bedre at klarlægge dennes forpligtelser og dermed 
det, som forbrugeren med rette kan forvente. Kommissionen har til hensigt på 
fællesskabsplan at fremme og støtte udviklingen af sådanne frivillige regler, selv 
om der er tale om en langvarig proces, og uden at dette udelukker en eventuel 
anvendelse af direktiver. 
(14) Der må ligeledes kunne findes elementer til løsninger inden for rammerne af 
opfølgningen af den grønbog om forbrugsvaregarantier og eftersalgsservice (dok. 
KOM(93} 509 af 15. november 1993), som Kommissionen har vedtaget. 
(15) Med hensyn til forbrugernes klagemuligheder må man konstatere, at de som 
sådanne forbliver problematiske og dyre, selv om en mere forenklet fastlæggelse 
af ansvar, der er mere favorabel for forbrugeren, ville gøre det muligt af fremme 
kompromisløsninger. Hensynet til forbrugerne, hvad der ofte også er til 
~enesteydemes egen fordel, nødvendiggØr således en udvikling af forenklede 
muligheder for bilæggelse af tvister. Allerede i Sutherland-rapporten blev der 
udviklet en række tanker i denne henseende. Oprettelse af voldgiftsinstanser og 
indførelse af et system med mæglere vil navnlig gøre det muligt at gøre konkrete 
fremskridt samtidig med, at de forskellige sektorers respektive behov 
imødekommes. Kommissionen vil forelægge konkrete forslag til opfølgning af den 
grønbog om . forbrugernes klagemuligheder og om bilæggelse af tvister på 
forbrugerområdet inden for enhedsmarkedet (dok. K0~(93) 576 af 16. november 
1993 ), som den har vedtaget. 
(16) Endelig bør der tages større hensyn til forskellige tjenesteydelsers ·specificitet. 
Derfor vil Kommissionen i givet fald udarbejde udkast til tekster for de sektorer, 
der viser sig at have særlige behov. 
5 
(17) Ovam&Mlte konstateringer~ Det Økonomiske ·Ol Sociale Udvalgs negative 
reaktion, den negative reaktion· fra det ledende udvalg i Europa-Parlamentet og 
deA kraftige kritik fra forskell~se kredse inden for servicesektoren samt 
nødvendigheden af at behandle problematikken ondering tjenesteyderes ansvar i 
en bredere kon~ fører Kommissionen til at fortsætte sit arbejde pl dette 
vigtige område efter nye retningslinier. Dette medfører, at forslaget af 20. 
december 1990 trækkes tilbage. Der er ikke tale om, at denne tilbagetrækning af 
forslaget vil føre til, at man opgiver at garantere sikkerheden i forbindelse med 
tjenesteydelser. Tværtimod er der tale om endnu en gang at overveJe, hvordan 
man bedst gør dette med udgangspunkt i relevante høringer. 
6