[I SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(93)342 endelig udg.-COD 463 
Bruxelles, den 3 . december 1993 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
om EF-mønstre 
(forelagt af Kommissionen) 
- 1 -
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Side 
Begrundelse 1 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning 87 
AFSNIT I ALMINDELIGE BESTEMMELSER 
Artikel 1 EF-mønster 96 
Artikel 2 EF-Mønsterkontoret 96 
AFSNIT II MØNSTERLOVGIVNINGEN 
Første afdeling Betingelserne for beskyttelse 
Artikel 3 Definitioner 97 
Artikel 4 Almindelige betingelser for beskyttelse 97 
Artikel 5 Nyhedskravet 9 8 
Artikel 6 Individuel karakter 9 8 
Artikel 7 Referencedatoen 99 
Artikel 8 Ikke-nyhedsskadelig offentliggørelse 99 
Artikel 9 Ikke-arbitrære tekniske mønstre samt mønstre på 
sammenkoblinger 100 
Artikel 10 Mønstre, der strider mod den offentlige orden 100 
Anden afdeling Beskyttelsens omfang og varighed 
Artikel 11 Beskyttelsens omfang 101 
Artikel 12 Begyndelses- og sluttidspunktet for det 
ikke-registrerede EF-mønsters beskyttelse 101 
Artikel 13 Begyndelses- og sluttidspunktet for det 
registrerede EF-mønsters beskyttelse 101 
- 11 -
Tredje afdeling Den EF-mønsterberettigede 
Artikel 14 Retten til EF-mønstret 102 
Artikel 15 Mønstre frembragt af flere personer 102 
Artikel 16 Krav vedrørende spørgsmålet om, hvem der er 
berettiget til et EF-mønster 103 
Artikel 17 Retsvirkningerne af en dom vedrørende spørgsmålet 
om, hvem der er berettiget til et registreret 
EF-mønster 104 
Artikel 18 Formodning til fordel for den registrerede 
person 104 
Artikel 19 Frembringerens specifikke rettigheder 105 
Fjerde afdeling EF-mønstrets retsvirkninger 
Artikel 20 De til et ikke-registreret EF-mønster knyttede 
rettigheder 105 
Artikel 21 De til et registreret EF-mønster knyttede 
rettigheder 106 
Artikel 22 Begrænsninger i EF-mønstrets retsvirkninger 106 
Artikel 23 Brug af et registreret EF-mønster med henblik på 
reparation 107 
Artikel 24 Konsumption 107 
Artikel 25 Ret på grundlag af tidligere brug i forhold til 
et registreret EF-mønster 108 
Femte afdeling Ugyldighed 
Artikel 26 Ugyldighedserklæring 108 
Artikel 27 Ugyldighedsgrunde 109 
Artikel 28 Ugyldighedens retsvirkninger 110 
- Ill -
AFSNIT III EF-MØNSTRE SOM GENSTAND FOR EJENDOMSRET 
Artikel 29 EF-mønstres ligestilling med nationale mønstre 111 
Artikel 30 Overdragelse 112 
Artikel 31 Et registreret EF-mønster som genstand for 
omsætningsbeskyttede rettigheder 112 
Artikel 32 Et registreret EF-mønster som genstand for 
tvangsfuldbyrdelse 113 
Artikel 33 Konkursbehandling eller tilsvarende 
bobehandlinger 113 
Artikel 34 Licens 114 
Artikel 35 Retsvirkning over for tredjemand 115 
Artikel 36 Ansøgningen om registrering af et EK-monaLoi som 
genstand for ejendomsret 116 
AFSNIT IV ANSØGNING OM REGISTRERING AF ET EF-MØNSTER 
Første afdeling Indgivelser af ansøgninger og kravene til disse 
Artikel 37 Indgivelse af ansøgning 117 
Artikel 38 Videresendelse af ansøgningen 117 
Artikel 39 Kravene til ansøgningen 118 
Artikel 40 Kollektive ansøgninger 119 
Artikel 41 Ansøgningsdato 120 
Artikel 42 Klassifikation 120 
Anden afdeling Prioritet 
Artikel 43 Ret til prioritet 121 
Artikel 44 Påberåbelse af prioritet 122 
Artikel 45 Prioritetens retsvirkning 122 
Artikel 46 Ligestilling af en EF-mønsteransøgning med en 
national ansøgning 12 3 
Artikel 47 Prioritet på grundlag af udstilling 12 3 
- IV -
AFSNIT V 
Artikel 48 
Artikel 49 
Artikel 50 
Artikel 51 
Artikel 52 
AFSNIT VI 
Artikel 53 
Artikel 54 
AFSNIT VII 
Artikel 55 
Artikel 56 
Artikel 57 
Artikel 58 
AFSNIT VIII 
Artikel 59 
Artikel 60 
Artikel 61 
Artikel 62 
Artikel 63 
Artikel 64 
Artikel 65 REGISTRERINGSPROCEDURE 
Undersøgelse af, om de formelle krav er opfyldt .... 124 
Afhjælpelige mangler 124 
Registrering 125 
Bekendtgørelse 125 
Udsættelse af bekendtgørelsen 126 
BESKYTTELSESTIDEN FOR ET REGISTRERET EF-MØNSTER 
Beskyttelsestid 128 
Fornyelse 128 
AFKALD PÅ OG UGYLDIGHED AF ET REGISTRERET EF-MØNSTER 
Afkald 129 
Begæring om et mønsters ugyldighed 129 
Behandling af begæringen 130 
Den påståede mønsterkrænkers, Kommissionens og 
medlemsstaternes mulighed for intervention i 
retssager 131 
APPEL AF AFGØRELSER TRUFFET AF MØNSTERKONTORET 
Afgørelser, der kan påklages 132 
Personer, der er berettiget til at klage og 
til at være part i appelsager 132 
Tidsfrist og klagens form 132 
Ændring af den påklagede afgørelse 133 
Behandling af klagen 133 
Afgørelse af klagen 133 
Indbringelse af klager for EF-Domstolen 134 
- v -
AFSNIT IX SAGSBEHANDLINGEN VED MØNSTERKONTORET 
Første afdeling Almindelige bestemmelser 
Artikel 66 Afgørelsens begrundelse 135 
Artikel 67 Prøvelse ex officio af de faktiske 
omstændigheder 135 
Artikel 68 Mundtlig forhandling 135 
Artikel 69 Bevisførelse 136 
Artikel 70 Fremsendelse af meddelelser 136 
Artikel 71 Genindsættelse i tidligere rettigheder 137 
Artikel 72 Henvisning til almene principper 138 
Artikel 73 Betalingsforpligtelsers ophør 139 
Anden afdeling Omkostninger 
Artikel 74 Fordeling af omkostningerne 139 
Artikel 75 Tvangsfuldbyrdelse af afgørelser om fastsættelse 
af omkostninger 141 
Tredje afdeling Oplysninger tilgængelige for offentligheden og for 
medlemsstaternes kompetente myndigheder 
Artikel 76 EF-mønsterregister 141 
Artikel 77 Regelmæssigt udkommende publikationer 142 
Artikel 78 Aktindsigt 142 
Artikel 79 Administrativt og retligt samarbejde 143 
Artikel 80 Udveksling af publikationer 143 
Fjerde afdeling Repræsentation 
Artikel 81 Almindelige principper for repræsentation 144 
Artikel 82 Faglig repræsentation 145 
AFSNIT X KOMPETENCE OG RETSPLEJE I SØGSMÅL VEDRØRENDE EF-MØNSTRE 
Første afdeling Kompetence og fuldbyrdelse 
Artikel 83 Anvendelse af Fuldbyrdelseskonventionen 147 
- VI -
Anden afdeling Retstvister om krænkelse af et EF-mønster og om dets 
gyldighed 
Artikel 84 EF-mønsterdomstole 148 
Artikel 85 Kompetence med hensyn til søgsmål vedrørende 
krænkelse og gyldighed 149 
Artikel 86 International kompetence 150 
Artikel 87 Omfanget af kompetence i tilfælde af 
mønsterkrænkeIse 151 
Artikel 88 Søgsmål eller kontrasøgsmål vedrørende ugyldighed 
af et EF-mønster 151 
Artikel 89 Formodning om gyldighed samt realitetsindsigelse ... 152 
Artikel 90 Dom vedrørende et mønsters gyldighed 152 
Artikel 91 Retsvirkningerne af en retsafgørelse om et 
mønsters gyldighed 154 
Artikel 92 Lovvalg 154 
Artikel 93 Sanktioner for mønsterkrænkelse 155 
Artikel 94 Foreløbige retsmidler 156 
Artikel 95 Særlige regler om sammenstødende sager 157 
Artikel 96 Den kompetence, der tillægges EF-mønsterdomstole 
i 2. instans - Yderligere appel 158 
Tredje afdeling Andre tvister vedrørende EF-mønstre 
Artikel 97 Supplerende bestemmelser om kompetence, der 
tillægges andre nationale domstole end 
EF-mønsterdomstole 158 
Artikel 98 Forpligtelser for de nationale domstole 159 
AFSNIT XI INDVIRKNING PÅ MEDLEMSSTATERNES RETSREGLER 
Artikel 99 Parallelle søgsmål om krænkelse af EF-mønstre 
og nationale mønstre 16 0 
Artikel 100 Forholdet til andre former for beskyttelse i 
henhold til national ret 161 
- Vil -
AFSNIT XII FÆLLESSKABETS MØNSTERKONTOR 
Første afdeling Almindelige bestemmelser 
Artikel 101 Retlig status 162 
Artikel 102 Administrative tjenestegrene 162 
Artikel 103 Ansatte 163 
Artikel 104 Privilegier og immuniteter 163 
Artikel 105 Ansvar og hæftelse 163 
Artikel 106 EF-Domstolens kompetence 164 
Anden afdeling Ledelsen af Mønsterkontoret 
Artikel 107 Præsidentens beføjelser 164 
Artikel 108 Udnævnelse af højere tjenestemænd 165 
Tredje afdeling Administrationsrådet 
Artikel 109 oprettelse og beføjelser 166 
Artikel 110 Sammensætning 167 
Artikel 111 Formandskab 167 
Artikel 112 Møder 167 
Fjerde afdeling Sagsbehandlingens gennemførelse 
Artikel 113 Kompetence 168 
Artikel 114 Formalitetsundersøgelsesafdelinger 169 
Artikel 115 Afdelingen for administration af mønstre og for 
juridiske spørgsmål 169 
Artikel 116 Ugyldighedsafdelinger 169 
Artikel 117 Appelkamre 170 
Artikel 118 Appelkammermedlemmers uafhængighed 170 
Artikel 119 Inhabilitet 171 
Artikel 120 udnævnelse af medlemmer af ugyldighedsafdelinger 
og appelkamre i en overgangsperiode 172 
Femte afdeling Finansielle bestemmelser 
Artikel 121 Budget 173 
Artikel 122 Afgifter 174 
- VIII -
AFSNIT XIII AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 123 Officielle sprog 175 
Artikel 124 Gennemførelsesforordningen 175 
Artikel 125 Udveksling af oplysninger 17 5 
Artikel 126 Nedsættelse af et udvalg samt proceduren til 
vedtagelse af gennemførelsesforordninger 17 6 
Artikel 127 Afgiftsregulativet 177 
Artikel 128 Ikrafttræden 178 
- 1 -
BEGRUNDELSE 
FØRSTE DEL; GENERELT 
1. Indledning 
1.1 Formålet med denne forordning er at få indført en beskyttelse af 
industrielle mønstre på EF niveau. 
1.2 Retlig beskyttelse af mønstre sikres i dag via registrering. Bortset 
fra Benelux, hvor der siden 1975 har eksisteret en regional 
mønsterbeskyttelsesordning, er mønsterbeskyttelsen national. Beskyt­
telsen ydes på basis af en særskilt ansøgning til hver enkelt stat. 
Beskyttelsens retsvirkning er begrænset til territoriet i den stat, 
hvori beskyttelsen er blevet givet. 
1.3 Konflikter, der fører til hindringer for den fri vareudveksling, er 
uundgåelige. Et mønster, der i én medlemsstat opfylder betingelserne 
for beskyttelse, opfylder måske ikke de gældende beskyttelseskrav i en 
anden medlemsstat. Hvis varer, der lovligt er fremstillet af en 
konkurrent i et land, hvor der ikke findes nogen mønsterbeskyttelse, 
søges markedsført i et land, hvor der eksisterer mønsterbeskyttelse, 
kan indførslen af varer til den pågældende stat forbydes i henhold til 
EØF-traktatens artikel 36. Forholdet er ligeledes det, at ét og samme 
mønster - på grund af mønsterbeskyttelsens strengt nationale karakter 
- kan registreres i flere forskellige medlemsstater af forskellige 
rettighedshavere. En rettighedshaver i ét land kan i henhold til EØF-
traktatens artikel 36 forhindre import til det pågældende land af 
varer, som ville krænke hans rettigheder, også selv om det mønster, 
der er inkorporeret i varerne, er registreret af en anden 
rettighedshaver i en anden medlemsstat. 
- 2 -
1.4 Mønsterrettigheder har inden for det sidste årti fået stadig større 
betydning, eftersom design er blevet et stadig vigtigere 
markedsføringsredskab. For mange varers vedkommende gælder det, at 
forbrugerne ønsker dem, ikke kun på grund af deres funktion, men også 
- og måske specielt - på grund af deres design. Det er ikke let at 
angive, i hvilke slags varer der indgår design, overordentlig mange 
varer er "designprodukter", det være sig lige fra brugskunst og 
smykker til sofistikerede maskiner, redskaber, elektronik og forbru­
gerelektronik, biler, lystbåde, møbler og kontorudstyr, sportsartik­
ler, mode og beklædning samt husholdningsartikler for blot at nævne 
nogle få eksempler, hvor typisk nutidig industriel designvirksomhed 
spiller ind. Kunstige handelsbarrierer vil derfor indvirke på handelen 
med de fleste industrielle produkter og er derfor uforenelige med det 
indre markeds funktion. 
1.5 For at sikre mulighed for at produkter, hvori design indgår, frit kan 
udveksles inden for et indre marked, er en beskyttelsesordning på EF-
niveau nødvendig. En EF-omfattende beskyttelsesordning er nødvendig og 
kan ikke erstattes af en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivninger. Selv nationale beskyttelsesordninger af ensartet karak­
ter ville ikke imødekomme det indre markeds behov, eftersom beskyt­
telsen ville ophøre ved grænserne i den stat, hvori beskyttelsen er 
erhvervet. Der vil således til trods for en indbyrdes tilnærmelse af 
lovgivningerne være en reel risiko for, at modstridende rettigheder 
kunne bestå i en anden medlemsstat. 
1.6 Foranstaltninger med henblik på gennemførelse af en EF-mønsterbe-
skyttelsesordning kan kun træffes på EF-plan og kan ikke på nogen måde 
erstattes med foranstaltninger truffet af medlemsstaterne inden for 
deres eget territorium. En supranational beskyttelsesordning kan kun 
gennemføres via supranationale foranstaltninger. En forordning er det 
retsinstrument, der er forudset med henblik på at nå dette mål. 
- 3 -
1.7 En forordning er derfor i overensstemmelse med subsidiaritets­
princippet. EF må lovgive, fordi den pågældende lovgivning er 
nødvendig for at gennemføre formålet med det indre marked, og den 
nødvendige lovgivning med henblik herpå kan ikke udarbejdes på 
nationalt plan, men derimod kun på EF-plan. 
2. Retsgrundlaget * 
2.1 Den foreslåede ordning forfølger - for så vidt angår industrielle 
mønstre og varer, hvori der er inkorporeret industrielle mønstre - mål 
svarende til dem, som andre EF-initiativer har taget sigte på inden 
for området intellektuel og industriel ejendomsret: nemlig etablering 
af et velfungerende fælles marked for designprodukter og dermed fri 
udveksling heraf samt etablering af ensartede konkurrencevilkår for 
designprodukter og indførelsen af en adækvat beskyttelse af denne form 
for industriel og kommerciel ejendomsret (EØF-traktatens artikel 2, 
artikel 3, litra a) og f), samt artikel 36). 
2.2 I henhold til EØF-traktatens artikel 8A skal Fællesskabet i overens 
stemmeIse med traktatens bestemmelser, herunder artikel 100A, vedtage 
foranstaltninger med henblik på oprettelse af det indre marked 
omfattende et område uden indre grænser, hvor fri bevægelighed for 
varer, såsom designprodukter, er sikret. 
Ved EØF-traktatens artikel 100A tillægges Fællesskabet - med henblik 
på virkeliggørelsen af det indre markeds mål - beføjelser til at 
vedtage de nødvendige harmoniseringsforanstaltninger. Foranstaltninger 
er et begreb, der dækker ethvert retligt instrument. Ved "vedtagelse 
af foranstaltninger" forstås derfor fastsættelsen af alle adækvate 
former for retsbestemmelser. Med henblik på artikel 100A er 
hensigtsmæssige bestemmelser altså bestemmelser, som forfølger de i 
artikel 8A opstillede mål, der således er at få etableret et 
velfungerende indre marked, valget af retsinstrument afhænger af, hvor 
velegnet og nødvendigt det er med henblik på opnåelsen af det 
tilsigtede mål. 
- 4 -
2.3 Det mål, der forfølges med foranstaltningen, er at få indført en EF-
dækkende rettighed, der indtræder og ophører på samme tidspunkt 
overalt inden for Fællesskabet, og som tillægger rettighedshaveren en 
ret af ensartet karakter. Dette mål kan ikke nås via et direktiv. Ved 
hjælp af et direktiv kan man ganske vist opnå en indbyrdes tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivninger og derved få gennemført lovgivning, 
der beskytter mønstre på samme vilkår for et ensartet tidsrum og med 
en beskyttelse, hvis omfang og indhold er den samme i alle EF-landene. 
Men et direktiv kan ikke umiddelbart føre til indførelsen af en enkelt 
gyldig EF-rettighed og dermed erstatte de forskellige nationale 
beskyttelsesordninger med deres udelukkende territoriale anvendelse, 
der indebærer, at brugerne pålægges besværligheder i form af mange 
registreringer og betaling af forskellige afgifter i forskellige 
medlemsstater, og fører tilsyn med rettighederne også i forskellige 
medlemsstater. Derfor er forordningen som retsinstrument nødvendig. Af 
det i indledningen anførte følger det, at den nuværende situation, 
hvor mønsterbeskyttelsen er national og begrænset til den 
jurisdiktion, inden for hvilken beskyttelsen er blevet givet, skaber 
barrierer for den mellemstatslige samhandel. Hvis ikke der indføres en 
EF-dækkende rettighed vil man til stadighed kunne påberåbe sig 
artikel 36 som legitimt forsvar for at opretholde begrænsninger i 
vareimporten, hvorfor den foreslåede foranstaltning er nødvendig til 
at nå de med det indre marked tilsigtede mål. 
2.4 Harmonisering i artikel lOOA's forstand er ikke begrænset til ændring 
af national lovgivning, men omfatter også både supplering og erstat 
ning af nationale bestemmelser. Indførelsen af et EF-mønster supplerer 
de nationale bestemmelser om mønsterbeskyttelse og kan derfor anses 
for en foranstaltning til "tilnærmelse" af medlemsstaternes lovgivning 
på dette område i EØF-traktatens artikel lOOA's forstand. 
- 5 -
2.5 Det mønsterkontor, der skal oprettes i henhold til forordningens 
artikel 2, bør af driftsøkonomiske grunde have administrative 
strukturer fælles med EF-Varemærkemyndigheden oprettet inden for 
rammerne af EF-varemærkeforordningen, der skal vedtages, inden den 
endelige vedtagelse af nærværende forordning finder sted. 
3. Vigtigheden af mønsterbeskyttelse på EF-plan 
3.1 En adækvat mønsterbeskyttelse, der er tilpasset de økonomiske 
realiteter, er af vital betydning for Fællesskabet, dets medlemsstater 
og virksomheder, herunder navnlig for små og mellemstore virksomheder. 
3.2 Med den stadig højere levestandard bliver forbrugerne mere og mere 
krævende hvad angår design kvalitet og har dermed sat en udvikling i 
gang, der har ført til, at design er blevet et ekstremt vigtigt 
marketingsredskab. Inden for mange industrisektorer konkurrerer 
virksomhederne primært på design. Den økonomiske aktivitet inden for 
visse industrisektorer ville stagnere, hvis virksomhederne ikke 
formåede at stimulere efterspørgslen efter deres produkter via nyt 
design. I mange tilfælde er det designet, der er bestemmende for, om 
et produkt bliver en kommerciel succes eller ej, og med realisering af 
det indre marked vil denne udvikling givetvis blive endnu mere udtalt. 
Virksomheder, for hvem det lykkes at tiltrække forbrugere via deres 
design, vil ved at udnytte enhedsmarkedet ofte kunne forøge deres 
markedsandel for deres produkter i sammenligning med deres 
konkurrenter. I Fællesskabets økonomiske landskab kan man finde mange 
slående beviser på designvirksomheders kommercielle succes. Disse 
virksomheder er repræsenteret på markedet og deres produkter findes i 
stadig flere handelscentre inden for EF. 
- 6 -
3.3 Godt design er et af EF-industriernes vigtigste aktiver i deres 
konkurrence med industrier fra tredjelande, som ofte har lavere 
lønomkostninger. Mange af de designprodukter, der kommer fra 
Fællesskabet, har et misundelsesværdigt renommé på markedet. En 
sikring af grundlaget for dette renommé og en yderligere styrkelse af 
designaktiviteters værdi samt tilskyndelse til investering i design 
ved at beskytte dem mod parasitær adfærd er et af formålene med 
forordningen. 
3.4 Design kan ofte let reproduceres. I mange tilfælde er det ikke 
nødvendigt med en speciel knowhow for at reproducere designprodukter. 
Designkopiering er derfor et udbredt fænomen i Fællesskabet såvel som 
uden for Fællesskabet, og erhvervslivet ønsker derfor en lovgivning, 
der giver en vis beskyttelse mod uretmæssig tilegnelse af mønstre. 
3.5 Med en EF-mønsterbeskyttelsesordning vil man sætte et eksempel på 
internationalt plan, og det vil blive lettere for Fællesskabet at gøre 
dets indflydelse gældende med henblik på at opnå en rimelig 
mønsterbeskyttelse uden for Fællesskabets jurisdiktion. 
4. Mønsterbeskyttelse i medlemsstaterne 
4.1 Samtlige medlemsstater på nær Grækenland har indført lovgivning om 
retlig beskyttelse af mønstre via en særbeskyttelse. Beskyttelsen i 
henhold til en særlig mønsterbeskyttelseslov kumuleres ofte med en 
ophavsretlig beskyttelse. Betingelserne for anvendelse af den 
ophavsretlige lovgivning samt omfanget, hvori dette retsinstrument 
benyttes, varierer fra medlemsstat til medlemsstat. I nogle medlems­
stater har den ophavsretlige beskyttelse en bred anvendelse. Dette 
bevirker, at en række industrisektorer i mindre grad satser på en 
specifik mønsterbeskyttelse. Men selv i disse lande er situationen dog 
den, at mere funktionelle mønstre ofte søges beskyttet via den 
specifikke mønsterbeskyttelseslov. Andre retsinstrumenter såsom f.eks. 
varemærkelovgivningen og lovgivningen om illoyal konkurrence kan også 
komme til anvendelse på de forskellige områder af lov om industriel og 
intellektuel ejendomsret på de vilkår, der gælder i det pågældende 
land. 
- 7 -
4.2 Elleve medlemsstater har til fælles en ordning, hvorefter mønstre 
normalt beskyttes via registrering. UK har også for nyligt indført en 
beskyttelse - med virkning fra 1. januar 19 89 - af ikke-registrerede 
mønstre. Ældre mønstre beskyttes kun i henhold til den lovgivning, der 
var i kraft forud for iværksættelsen af den nye lovgivning, om end der 
gælder visse begrænsninger for så vidt angår den ophavsretlige 
beskyttelse af eksisterende mønstre, for hvilke der er fastsat visse 
overgangsbestemmelser. Man kan endnu ikke vurdere, hvilken effekt den 
i England indførte ikke-registrerede mønsterret har haft på virksom­
hedernes adfærd på markedet. 
4.3 Der er betydelige forskelle med hensyn til, hvor gamle 
medlemsstaternes nuværende mønsterbeskyttelseslove er. Nogle er af 
nyere dato som f.eks. den engelske lovgivning. Andre love er af meget 
gammel dato. Den franske lov om modeller og mønstre går f.eks. tilbage 
til 1909 og har kun været gjort til genstand for visse tekniske 
ændringer i 1991. Datoen for vedtagelsen af de love, der for 
øjeblikket er i kraft, er dog uvæsentlig set fra mønsterbrugernes 
synspunkt. Mønsterbeskyttelseslovene kan føres tilbage til industria­
liser ingsperioden. I denne periode blev de første mønsterbe­
skyttelseslove vedtaget, og de var klart inspireret af patentretlige 
principper. På trods af senere ændringer eller nye lovgiv­
ningsinitiativer er de specielle karakteristika ved de tidligere 
patent- og mønsterbeskyttelseslove blevet bibeholdt. National lovgiv­
ning har således ikke fuldt ud kunnet følge med den industrielle og 
økonomiske udvikling til skade for brugerne af systemet. Det er netop 
denne arv fra det tidligere industrialiserede samfund, som mange 
industrisektorer i dag beklager. 
_ 8 -
4.4 Forbindelsen til tidligere patentlovgivning fremgår primært af kravene 
til beskyttelse, som i mange tilfælde er et nyhedskrav, hvilket ikke 
helt harmonerer med de for mønstre herskende karakteristika, og i 
visse tilfælde vil en undersøgelse forud for registrering i urimeligt 
omfang understrege betydningen af forudgående registrering inden for 
et bestemt geografisk område samt et designkoncept, hvor der primært 
lægges vægt på et produkts ornament uden tilstrækkelig hensyntagen til 
nutidig industridesign, hvor der typisk er tale om en sammensmeltning 
af form og funktion. 
4.5 Med forordningen søger man at få etableret en fuldt ud moderne 
mønsterbeskyttelsesordning, der er tilpasset realiteten bag design­
aktiviteter, og som imødekommer behovet hos brugerne af ordningen. 
5. Nødvendigheden af EF-regulering 
5.1 Parallelt med Fællesskabets udvikling og gennemførelsen af det indre 
marked må industrielle ejendomsrettigheder, som opstår ved 
registrering inden for en bestemt jurisdiktion, erstattes med eller 
gradvist fortrænges af EF-dækkende rettigheder. Kun ved at indføre 
sådanne EF-dækkende rettigheder kan man overvinde de konsekvenser, som 
den nationale karakter af industriel ejendomsretlig beskyttelse har. 
For patenters vedkommende bestræber Fællesskabet sig på at sætte 
Aftalen om EF-patenter af 15. december 1989(*) i kraft så tidligt som 
muligt. For varemærkers vedkommende synes en vedtagelse af forord­
ningsforslaget om EF-varemærker inden for rækkevidde. Nærværende 
forslag føjer endnu en brik til det puslespil, som industrielle 
ejendomsrettigheder udgør. 
(1) 89/695/EØF, EFT nr. L 401 af 30.12.1989, s. 1 
- 9 -
5.2 Hvis industrien skal sikres mulighed for fuldt ud at drage fordel af 
det indre marked, må de nationale rettigheder gradvist afløses af EF-
dækkende rettigheder. Navnlig små og mellemstore virksomheder samt 
individuelle designere har ikke forudsætningerne for at sikre og 
kontrollere beskyttelsen af deres investeringer i design i alle de 
tolv medlemsstater. Selv for virksomheder, der har forudsætningerne 
for at udnytte forskellige nationale mønsterbeskyttelsesordninger, er 
det en særdeles kompliceret og bekostelig affære. Resultatet er, at 
virksomheder ofte begrænser registreringen til det, der her og nu er 
deres vigtigste markeder med en reel risiko for senere konsekvenser 
for deres kommercielle muligheder i andre lande og med en meget 
betydelig negativ indvirkning på den fri vareudveksling. 
5.3 Nødvendigheden af indgriben er derfor blevet påpeget af et overvejende 
flertal af industrisektorerne. 
6. Virkningerne af regulering på internationalt plan 
6.1 På internationalt plan lider mønsterbeskyttelsen af mangelen på 
internationale konventioner, der sikrer en vis harmonisering via 
bestemmelser om minimumsrettigheder. 
Artikel 5e i Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel 
ejendomsret indeholder følgende bestemmelse: "Industrielle mønstre og 
modeller skal kunne beskyttes i alle unionslande", men fastsætter ikke 
noget om rettighedernes materielle indhold. Bernerkonventionen til 
værn for litterære og kunstneriske værker overlader det til 
Bernerunionslandene at vælge, hvorledes "brugskunst og industrielle 
mønstre" skal beskyttes, idet det enten kan ske via ophavs­
retslovgivningen eller via særlovgivningen (eventuelt begge). Da de 
internationale konventioner ikke indeholder bindende bestemmelser, 
- 10 -
divergerer mønsterbeskyttelseslovene langt mere fra hinanden end 
f.eks. ophavsretslove og patentlove. Det er derfor ikke let for EF-
baserede industrier at sikre og kontrollere rettigheder i tredjelande, 
og for små og mellemstore virksomheder er det så godt som umuligt. 
6.2 Haager-aftalen om international deponering af industrielle mønstre har 
som formål at gøre det lettere for brugerne at søge om 
mønsterbeskyttelse i flere lande ved at indføre en centraliseret 
international deponeringsordning. Ved hjælp af én enkelt anmeldelse 
indgivet til WIPO er det muligt at opnå beskyttelse i én eller flere 
eller samtlige de medlemsstater, der har tilsluttet sig aftalen. Det 
skal dog understreges, at beskyttelsen er strengt national og 
underkastet de betingelser, der er fastsat i de i ansøgningen 
designerede landes lovgivning. De enkelte lande, der er designeret i 
ansøgningen, kan nægte beskyttelse, hvis de i national lovgivning 
fastsatte betingelser for beskyttelse ikke er opfyldt. Dette 
internationale registreringssystem kunne dog være af stor værdi for 
EF-baserede industrier selv efter ikrafttrædelsen af EF-
mønsterbeskyttelses ordningen, hvis ikke det var fordi, at de fleste 
industrialiserede lande, med undtagelse af syv EF-lande (Benelux-
landene, Frankrig, Tyskland, Italien og Spanien), endnu ikke har 
tilsluttet sig aftalen. Tyve stater deltager i Arrangementet, men ikke 
- bortset fra Schweiz - de vigtigste industrialiserede lande og 
navnlig ikke de lande, som er de største eksportmarkeder inden for EF. 
For øjeblikket er man inden for WIPO ved at drøfte en eventuel 
revision af Aftalen blandt andet med henblik på at gøre det lettere 
for flere lande, og herunder navnlig USA og Japan, at deltage i 
Aftalen. 
6.3 Når EF-mønsterbeskyttelsesordningen træder i kraft, kan det måske 
blive nødvendigt at etablere en forbindelse mellem EF-mønstret og den 
(reviderede) Haager-aftale. En sådan sammenkobling vil give 
statsborgere og virksomheder mulighed for at erhverve et EF-mønster 
- 11 -
gennem registrering via Haager-ordningen og give EF-virksomheder 
mulighed for at opnå international registrering via registrering inden 
for EF. En model for en sådan sammenkobling kan findes i protokollen 
vedrørende Madrid-aftalen om international registrering af varemærker, 
hvori der etableres en forbindelse mellem EF-varemærker og Madrid­
aftalen . 
6.4 Det under punkt 4.3 anførte om de ulemper, der følger af, at mønster 
lovene har været inspireret af patentretlige principper, gælder dog 
tifold for visse lande, der hører til Fællesskabets vigtigste 
handelspartnere, og hvoraf nogle direkte anvender patentretlige 
principper på mønstre, der således kaldes "mønsterpatenter". 
Lovgivningerne i lande uden for EF kan medføre problemer for 
Fællesskabet, hvis EF*s virksomheder eventuelt stilles ringere i kraft 
af lovgivningen - selv om den ikke på nogen måde er af diskriminerende 
karakter - og således ikke sikres en let beskyttelse af deres 
designprodukter. 
6.5 Ved at gennemføre en adækvat lovgivning inden for Fællesskabets egen 
jurisdiktion vil Fællesskabet i høj grad forbedre muligheden for at 
påvirke udviklingen i resten af verden. 
6.6 Bestemmelserne i forordningen er fuldstændigt forenelige med bestem­
melserne vedrørende industrielt design i udkastet til TRIP-aftalen, 
der for øjeblikket forhandles. 
- 12 -
7. Forberedelse og konsultation 
7.1 Mønsterforordningen er baseret på et omfattende forberedende arbejde 
og en omfattende konsultation med de berørte kredse. I juni 1991 
offentliggjorde Kommissionens tjenester et oplæg, nemlig Grønbogen om 
retlig beskyttelse af industrielle mønstre (III/F/5131/91). 
7.2 Efter Grønbogens offentliggørelse modtog Kommissionens tjenestegrene 
en række skriftlige indlæg fra mange forskellige industriorga­
nisationer og fra praktikere inden for industriel ejendomsret samt fra 
designere. I visse tilfælde oprettede industriorganisationer tvær­
faglige arbejdsgrupper med henblik på at drøfte de første idéer, der 
var foreslået i Grønbogen, samt med henblik på at forelægge 
Kommissionen kommentarer og forslag, sådanne kommentarer, der er 
fremsat på vegne af særdeles vigtige organisationer, der repræsenterer 
et tværgående udsnit at industrier inden for samtlige EF-lande, skal 
naturligvis tillægges stor vægt. 
7.3 Alle de skriftlige indlæg blev suppleret under en høring den 
25. og 26. februar 1992 med en bred kreds af interesseorganisationer, 
forbrugerorganisationer, internationale organisationer samt repræsen­
tanter for medlemsstaterne, der alle deltog som observatører. 
Kommissionens tjenestegrene fremlagde i juli 1992 udførlige referater 
fra høringen (III/F/5252/92). Eksperter i industriel ejendomsret fra 
medlemsstaternes regeringer blev konsulteret under en høring, der 
fandt sted den 25. marts 1992. Endelig blev der afholdt en høring den 
16. oktober 1992 vedrørende det mest kontroversielle spørgsmål, nemlig 
retlig beskyttelse af bilreservedelsmønstre. Til denne høring blev kun 
de mest berørte parter inviteret til at deltage. 
7.4 I mønsterforordningen har man taget hensyn til mange af de fremførte 
kommentarer. 
- 13 -
8. Hovedtrækkene i EF*s mønsterbeskyttelsesordning 
8.1 Fællesskabets mønsterbeskyttelsesordning er et tostrenget system, hvor 
i 
der dels indføres en beskyttelse baseret på registrering dels en 
automatisk beskyttelse, der indtræder, når mønstret gøres tilgangeligt 
for offentligheden. 
8.2 Mønstre er en afbildning af et udseende, som kan opfattes med de 
menneskelige sanser. Der anvendes ikke noget æstetisk kriterium. 
Æstestiske og funktionelle mønstre beskyttes på lige fod. Men 
elementer, der er nødvendige for at opnå en bestemt teknisk funktion, 
og som ikke overlader nogen frihed med hensyn til arbitrære elementer, 
kan ikke beskyttes, fordi man ikke ønsker at monopolisere tekniske 
funktioner via en mønsterbeskyttelse, sådanne elementer kan beskyttes 
i henhold til patentloven eller som brugsmønstre, forudsat at de for 
en sådan beskyttelse fastsatte betingelser er opfyldt. 
For at sikre kompatiblitet mellem produkter kan design af sammen­
koblinger selv om de indeholder et arbitært element ikke tillægges 
beskyttelse, medmindre der er tale om sammenkoblinger til modulopbyg­
gede produkter. 
8.3 Det grundlæggende krav til beskyttelsen er, at mønstret ør nyt og har 
individuel karakter, dvs. at mønstret i døn informerede brugers øjne 
opfattes som adskillende sig fra andre mønstre på markedet. 
8.4 Ved de ikke-registrerede mønstre gives rettighedshaveren beskyttelse 
mod reproduktion, hvorimod rettighedshaveren ved det registrerede EF-
mønster tillagges en egentlig eneret til at benytte mønstret. 
14 -
8.5 Beskyttelsestiden er på tre år for det ikke-registrerede EF-mønsters 
vedkommende og på fem år for det registrerede EF-mønsters vedkommende 
med mulighed for forlængelse for en periode af maksimalt 25 år. 
8.6 Det er vigtigt for designere og virksomheder at have mulighed for at 
afprøve mønstret på markedet uden derved - som forudset i mange 
nugældende mønsterbeskyttelseslove - at skade mønstrets nyhedskarak-
ter. Derfor indeholder forordningen en bestemmelse om, at offent­
liggørelse, der finder sted inden for en bestemt periode, og som 
foretages af mønsterfrembringeren selv eller den, til hvem hans ret er 
overgået, ikke skader mønstrets nyhedskarakter. 
8.7 Som ønsket af de berørte kredse er registreringsordningen ikke baseret 
på, at der forud for registreringen foretages en tilbundsgående 
undersøgelse af, om beskyttelseskravene er opfyldt. Dette bidrager til 
en hurtig og billig registrering. 
8.8 Mønstre bekendtgøres ved registreringen. Af hensyn til visse 
industrier er der dog hjemlet mulighed for at holde mønstre hemmelige 
i et vist tidsrum. Andre industrier, herunder navnlig tekstil­
industrien, der producerer en lang række mønstre med korte 
intervaller, bør gives mulighed for at få reduceret omkostningerne via 
en udsættelse med bekendtgørelse. 
8.9 Af besparelseshensyn indfører forordningen også mulighed for kollektiv 
registrering. Flere sammenhørende mønstre kan registreres via én og 
samme ansøgning. 
8.10 Ved at lade Mønsterkontoret dele administrative strukturer med EF-
varemærkemyndigheden reduceres de driftsmæssige omkostninger. 
Endvidere synes det hensigtsmæssigt, at man fra varemærkeforordningen 
overtager bestemmelserne om rekurs, de administrative procedurer og 
de finansielle bestemmelser, medmindre de for mønstret specifikke 
karakteristika i forhold til varemærker nødvendiggør andre løsninger. 
- 15 -
9. Mønsterbeskyttelse og konkurrence 
9.1 Indehaveren af intellektuelle og industrielle ejendomsrettigheder 
tillægges en eneret. Henset til selve formålet med de intellektuelle 
og industrielle ejendomsrettigheder for så vidt angår investering i 
innovation og kreativitet giver dette aspekt af de intellektuelle og 
industrielle ejendomsrettigheder normalt ikke anledning til 
betænkeligheder fra et konkurrencepolitisk synspunkt, forudsat at 
rettighederne udøves på en rimelig måde, og forudsat at konkurrencen 
på markedet ikke undergraves ved skabelsen af monopoler på generiske 
produkter. 
9.2 Mønsterforordningen stemmer fuldt ud overens med disse retningslinjer. 
Mønsterbeskyttelsen monopoliserer ikke bestemte produkter, men 
beskytter det individuelle udseende, som en mønsterfrembringer har 
givet et produkt. Beskyttelsen af et urs design forhindrer ikke 
konkurrence på markedet for ure. 
9.3 I meget få tilfælde vil en så omfattende mønsterbeskyttelse, som EF-
mønstret giver, kunne få sekundære uønskede bivirkninger i form af 
udelukkelse eller begrænsning af konkurrencen på markedet. Dette er 
rigtigt navnlig for dyre, varige komplekse produkter såsom biler, hvor 
mønsterbeskyttelsen af designet på komponenter, som det komplekse 
produkt består af, kan skabe et reelt monopol på reservedele. 
9.4 For disse produkters vedkommende er der blevet indføjet en såkaldt 
reparationsklausul, der åbner mulighed for at reproducere mønstre med 
henblik på at fremstille reservedele tre år efter den første 
markedsføring af det produkt, hvorpå mønstret anvendes. Producenten 
har således en eneret i en periode af tre år uden til stadighed at 
binde forbrugeren til én bestemt producent. 
- 16 -
9.5 Under alle omstændigheder forbliver bestemmelserne i EØF-traktatens 
artikel 85 og 86 anvendelige, selv om, som det fremgår af Domstolens 
praksis(2), den blotte udøvelse af en eneret af rettighedshaveren 
ikke i sig selv udgør et misbrug af en dominerende stilling, kan 
udøvelsen udgøre et misbrug - og således være omfattet af forbuddet i 
EØF-traktatens artikel 86 - hvis udøvelsen fra rettighedshaverens side 
er forbundet med konkret misbrug såsom en vilkårlig nægtelse af at 
levere reservedele til uafhængige reparatører, fastsættelse af 
urimelige priser eller beslutning om ikke længere at producere 
reservedele til et bestemt produkt selv om dette stadig er i brug, 
forudsat at denne adfærd kan påvirke samhandelen mellem 
medlemsstaterne. 
(2) Sag 53/87 Circq c. Renault, Sml. 1988, s. 6039 
Sag 238/87 Volvo c. Veng, Sml. 1988, s. 6211. 
- 17 -
ANDEN DEL; SÆRLIGE BESTEMMELSER 
AFSNIT I 
Almindelige bestemmelser 
Artikel 1 
stk. 1-2 
I bestemmelsen indføres begrebet "EF-mønster" for registrerede og ikke-
registrede mønstre. 
stk. 3 
I denne bestemmelse fastsættes det grundlæggende princip, nemlig EF-
mønstrets enhedskarakter. 
Artikel 2 
Indførelsen af EF-mønstret nødvendiggør oprettelsen af et EF-mønsterkontor 
med henblik på registrering af mønstre. 
AFSNIT II 
MØNSTERLOVGIVNINGEN 
Første afdeling 
Betingelser for beskyttelse 
Artikel 3 
Bestemmelsen indeholder to vigtige definitioner, nemlig en definition på 
et "mønster" og en definition på et "produkt". 
- 18 -
Definitionen på et mønster skal indicere, at ethvert element af et 
produkts udseende, som kan opfattes af menneskets syns- og følesanser, er 
mønsterelementer. Det er irrelevant, om mønstret har æstetisk karakter 
eller er funktionelt, eller hvorvidt mønstret er bestemmende for den 
endelige brugers produktvalg. 
Man har opregnet en række specifikke elementer, som et mønster kan bestå 
af. Opregningen er ikke udtømmende. Vægt og fleksibilitet kan f.eks. i 
visse tilfælde udgøre mønsterelementer. Det siger sig selv, at en farve 
som sådan, eller et materiale i sig selv ikke kan beskyttes. Men valget af 
en farve i kombination med andre mønsterelementer eller en kombination af 
farver i et grafisk mønster kan bidrage til mønstrets individuelle 
karakter og kan som sådan udgøre et element, der kan beskyttes, når det 
anvendes på et bestemt produkt. Et materiale eller en tekstur kan 
ligeledes være udtryk for en højst original idé og kan være et 
udslagsgivende element for, om man står over for et beskyttelsesberettiget 
mønster. 
Ved et produkt forstås en hvilken som helst enhed, hvorpå et mønster kan 
anvendes. Opregningen af enheder er kun nævnt som eksempler. Det synes dog 
hensigtmæssigt eksplicit at opregne visse produkter som f.eks. 
typografiske skrifttyper, som i visse lande ikke anses for "produkter" med 
henblik på mønsterbeskyttelse. 
Designet på produktdele kan også beskyttes. Beskyttelse kan derfor søges 
for et specifikt element af et produkt medens alle de andre elementer af 
produktets udseende anses for at være ordinære. Komponenter eller 
elementer, der skal samles til et større komplekst produkt, kan hver især 
beskyttes som et produkt, forudsat at de sælges særskilt og at deres 
mønster opfylder kravene til beskyttelse. 
- 19 -
Edb-programmer og halvlederprodukter anses ikke som "produkter" i mønster­
forordningens forstand. 
Hvad angår edb-programmer, kan udelukkelsen måske synes overflødig, 
eftersom edb-programmer som defineret i direktivet om retlig beskyttelse 
af edb-programmer (3 ) ikke kan designes. Men det kan dog måske være 
nyttigt eksplicit at fastslå, at den ophavsretlige beskyttelse, der ydes i 
henhold til ovennævnte direktiv, ikke kan suppleres med eller underbygges 
af en mønsterretlig beskyttelse af edb-programmets "look and feel". Dette 
udelukker ikke beskyttelse af specifikke grafiske mønstre, der f.eks. 
anvendes på ikoner eller menuer, forudsat de normale beskyttelseskrav er 
opfyldt. 
Hvad angår halvlederprodukter er udelukkelsen ikke selvindlysende. 
Designet af halvlederprodukters topografi ville sandsynligvis, hvis det 
ikke udtrykkeligt var udelukket, kunne beskyttes i henhold til forord­
ningen. Men man anså det dog for nødvendigt at udelukke halvlederprodukter 
fra beskyttelsen for ikke at forrykke den balance, der etableredes ved det 
for nyligt vedtagne direktiv om retlig beskyttelse af halvlederprodukters 
topografi(4). 
Artikel 4 
Stk. 1 
I denne artikel fastsættes betingelserne for beskyttelse. 
Der gælder to krav: mønstret skal være nyt og af individuel karakter 
(3) Rådets direktiv 91/250/EØF, EFT nr. L 122 af 17.5.1991, s. 42. 
(4) Rådets direktiv 87/54/EØF, EFT nr. L 24 af 27.1.1987, s. 36. 
- 20 -
Stk. 2 
Hvad angår mønstre, der anvendes på produkter, der indgår som en del af et 
sammensat produkt, skal mønstret på hver enkelt del opfylde kravet til 
individuel karakter. Ellers skal de ikke tillægges beskyttelse. Når en ny 
bilmodel markedsføres, søges der ofte mønsterbeskyttelse for bilen som 
sådan og for en række komponenter, herunder karosserikomponenter. Kravet 
indebærer, at den individuelle karakter af f.eks. en bilskærm skal 
vurderes selvstændigt. Skærmen kan ikke anses for at have individuel 
karakter, blot fordi hele bilen har individuel karakter. Det princip, som 
bestemmelsen er udtryk for, har vundet almindelig anerkendelse og svarer 
til artikel 2, stk. 2, i direktivet om retlig beskyttelse af halvlederpro­
dukters topografi. 
Artikel 5 
Denne bestemmelse definerer nyhedsbegrebet. 
stk. 1 
Ifølge den opfattelse, som flertallet af industrierne har givet udtryk 
for, bør det være et grundlæggende beskyttelseskrav, at mønstret er nyt. 
Dette er et objektivt kriterium. Det er uden betydning, om mønstret er 
resultat af mønsterfrembringerens selvstændige skabelse eller er blevet 
kopieret. Nyhedskarakteren skal bedømmes på verdensplan. Hvis mønstret er 
blevet registreret eller på anden måde er blevet offentliggjort et eller 
andet sted i verden, er mønstret ikke nyt. Men det er dog kun identiske 
eller næsten identiske tidligere mønstre som skader nyhedskarakteren, 
hvorimod mønstre, der giver et helhedsindtryk af en vis lighed, ikke er 
nok til at have en sådan virkning. Ikke-identiske anticiperinger skal dog 
eventuelt tages med i betragtning med henblik på en vurdering af mønstrets 
individuelle karakter. 
- 21 -
Stk. 2 
Begrebet "offentliggjort" er defineret. Enhver fremvisning m.v., der ikke 
er sket i strid med et fortrolighedskrav, medfører, at mønstret anses for 
offentliggjort. 
Artikel 6 
Stk. 1 
I denne bestemmelse defineres det andet beskyttelseskrav, nemlig kravet om 
individuel karakter. Et mønster har individuel karakter, dersom det giver 
et helhedsindtryk af at adskille sig væsentligt fra ethvert tidligere 
mønster. Det er uden betydning, om det kan fastslås, at det andet mønster 
divergerer fra et tidligere mønster på selv en lang række punkter, hvis 
helhedsindtrykket er, at mønstrene er ens ("déjà vu"). Den person, der 
skal have et helhedsindtryk af forskellighed, er den "informerede bruger". 
Dette kan være - om end ikke nødvendigvis - den endelige forbruger, som 
overhovedet ikke har nogen idé om produktets udseende, f.eks. hvis der er 
tale om en indre del i en maskine eller en mekanisk del, der udskiftes 
under en reparation. I et sådant tilfælde er den relevante bruger den 
person, der udskifter delen. Et vist kendskab eller designbevidsthed er 
forudsat alt efter mønstrets karakter. Men begrebet "den informerede 
bruger" skulle også indicere, at ensartetheden ikke skal bedømmes på 
designekspertniveau. 
I bestemmelsen indføres en høj tærskel for, hvor forskelligt et mønster 
skal være i forhold til tidligere eksisterende mønstre, hvilket samtidigt 
sikrer en omfattende beskyttelse (artikel 11). Hvis et mønster ikke 
underkastedes en sådan prøvelse, ville det indebære, at mindre ændringer 
til et tidligere eksisterende mønster ville kunne berettige til 
beskyttelse som nyt mønster, eftersom nyhedskriteriet i artikel 5 kun 
- 22 -
udelukker identiske mønstre. I en række lande har forprøvningen af 
tidligere mønstre faktisk været begrænset til identiske eller næsten 
identiske mønstre, hvorved beskyttelsesomfanget reduceres til nul. Men 
europæiske industrier har behov for en beskyttelse, der går videre end 
blot en beskyttelse mod identiske reproduktioner, og som er langt mere 
omfattende. Til gengæld for en sådan effektiv beskyttelse stilles der dog 
et vidtgående krav til mønstres individuelle karakter. 
Hvad angår muligheden for at opretholde og håndhæve den høje tærskel, se 
artikel 56 og 58. 
Resultatet er, at færre mønstre vil kunne beskyttes som EF-mønstre end i 
henhold til visse medlemsstaters lovgivninger. Mange industrier har 
imidlertid under konsultgtionsproceduren understreget, at kravet synes 
rimeligt og i overensstemmelse med EF-industriernes reelle interesser. 
Stk. 2 
Hvis et mønsters individuelle karakter skulle bedømmes i forhold til alle 
tidligere mønstre ville tærsklen kunne blive urimeligt vanskelig at komme 
over. Endvidere ville det være uheldigt, hvis en påstået mønsterkrænker 
under en sag om mønsterkrænkelse kunne anfægte gyldigheden af det mønster, 
han hævdedes at have kopieret, ved at henvise til et eventuelt tidligere 
mønster, som for længst er forsvundet fra markedet, og som kun kan findes 
i et fjernt museum. En sådan risiko for urimelig eftersøgning af tidligere 
mønstre, er rent faktisk blevet nævnt af industrien som argument mod et 
objektivt nyhedskrav. En sådan risiko for misbrug skal imødegås. Det 
anføres også at genoplivning af ældre mønstre i mange tilfælde kan være 
meriterende og fortjene beskyttelse. Derfor har man i bestemmelsen 
defineret og begrænset de tidligere mønstre i forhold til hvilke EF-
mønstrets individuelle karakter skal bedømmes. Mønstre, der anvendes på 
produkter, som ikke længere findes på markedet hverken uden for eller 
inden for Fællesskabet - skal lades ude af betragtning. Dette indebærer, 
- 23 
at et mønster, hvis beskyttelse er udløbet, afskærer en tredjemand fra at 
erhverve eneret over et lignende mønster, så længe det produkt, på hvilket 
det anvendes, stadig er på markedet. Men der må dog også tages hensyn til 
registrerede EF-mønstre og nationale registrerede mønstre, som er blevet 
offentliggjort, og som endnu ikke er udløbet, uanset om det produkt, 
hvorpå mønstret anvendes, stadig er på markedet eller ej. En begrænsning 
til produkter, der rent faktisk markedsføres, ville være i strid med 
medlemsstaternes forpligtelser i henhold til Pariserkonventionen til 
beskyttelse af industriel ejendomsret. 
Stk. 3 
Formålet med denne bestemmelse er at give domstolene visse retningslinjer, 
når de skal tage stilling til, hvorvidt et mønster har den fornødne 
individuelle karakter. Lighedspunkter skal tillægges større vægt end 
forskelle, fordi det er helhedsindtrykket, der tæller. Derudover må man 
også tage hensyn til frembringerens grad af frihed, når man skal vurdere 
den individuelle karakter (se også artikel 11, stk. 2). 
Artikel 7 
Litra a) 
Tidspunktet, på hvilket kriteriet skal være opfyldt, er "referencedatoen". 
Denne dato er forskellig for det registrerede EF-mønster og det ikke-
registrerede EF-mønster. For ikke-registrerede EF-mønstre er datoen den 
dag, hvor det ikke-registrerede mønster kom til eksistens, hvilket er den 
dag, hvor det blev offentliggjort. I artikel 12 angives, hvorledes denne 
dato fastslås. 
Litra b) 
For registrerede EF-mønstre er referencedatoen den dag, hvor ansøgning om 
registrering blev indgivet eller - hvis der begæres prioritet - da 
prioritetstidspunktet. 
- 24 -
Artikel 8 
Stk. 1 
I bestemmelsen defineres de offentliggørelser, som ikke skader det 
registrerede EF-mønsters nyhed og individuelle karakter. 
I bestemmelsen fastsættes det, at dersom der søges om beskyttelse som 
registreret EF-mønster, skal offentliggørelse, der har fundet sted inden 
for tolv måneder forud for referencedatoen (datoen, hvor ansøgningen er 
indgivet, eller eventuelt en tidligere prioritetsdato) ikke skade det 
registrerede EF-mønsters nyheds- og individuelle karakter, forudsat at 
offentliggørelse er foretaget af mønsterfrembringeren selv eller den, til 
hvem hans ret er overgået, eller der er tale om offentliggørelse, der 
skyldes misbrug i forhold til mønsterfrembringeren eller den, til hvem 
hans ret er overgået. 
Dette indebærer for det første, at mønsterfrembringeren kan bruge mønstret 
og afprøve det på markedet over en periode på tolv måneder uden risiko for 
at skade mønstrets nyheds- og individuelle karakter. Bestemmelsen har 
virkning som en slags "grace period", om end man har undgået brugen af 
dette begreb, da det kunne føre til forveksling med det patentretlige 
grace period-begreb, der ikke dækker over det samme. 
For det andet fastslås princippet om, at enhver anden form for 
offentliggørelse end de, der netop er beskrevet, medfører, at et nyere 
mønsters nyhedskarakter skades, også selv om frembringeren af det nyere 
mønster ikke kendte og ikke kunne være bekendt med det ældre mønster. Et 
mønster, der f.eks. er blevet offentliggjort i Sicilien, og som kun 
markedsføres rent lokalt, har i teorien den virkning, at en 
mønsterfrembringer i Irland er afskåret fra at få beskyttelse for et 
identisk mønster, og dette uanset at det nyere mønster er blevet udviklet 
uden nogen form for påvirkning fra det ældre mønster. Men i praksis er 
konsekvenserne næppe så dramatiske. Et ældre ikke-registreret EF-mønster 
er ikke nogen garanti for, at et senere selvstændigt udviklet mønster ikke 
kan registreres i god tro og forblive gyldigt, fordi det ikke anfægtes. 
- 25 -
Men selv i tilfælde, hvor rettighedshaveren til et ældre mønster bliver 
opmærksom på det nyere EF-mønster, og hvor han kan få erklæret eneretten 
for ugyldig ved at gå til Mønsterkontoret (artikel 56) eller ved at 
anlægge sag ved en EF-mønsterdomstol (artikel 85 c) eller d) ) , kan han 
ikke afskære den senere mønsterfrembringer eller den, til hvem hans ret er 
overgået, fra at markedsføre produkter, hvorpå mønstret er anvendt, 
eftersom det ikke-registrerede mønster kun giver rettighedshaveren en 
beskyttelse mod reproduktion (artikel 20). Af disse grunde synes 
bestemmelsen ikke at føre til urimelige resultater i praksis. 
Stk. 2 
Hvis en uretmæssig offentliggørelse af et mønster, jf. artikel 8, stk. 1, 
har ført til et registreret EF-mønster eller en registreret 
mønsterrettighed i en medlemsstat, kan den uretmæssige offentliggørelse 
ikke længere påberåbes, da hensynet til juridisk sikkerhed vejer tungest. 
Den person, der er den virkeligt berettigede til mønstret kan imidlertid 
gå frem efter den i artikel 16 fastsatte procedure og anmode om, at få 
overført det mønster, der er blevet uretmæssigt registreret til sig. 
Artikel 9 
Stk. 1 
I forordningen sondres der ikke mellem æstetiske og funktionelle mønstre; 
de beskyttes på lige fod. I meget sjældne tilfælde, følger formen af selve 
funktionen uden nogen mulighed for variation. I sådanne tilfælde kan 
mønsterfrembringeren ikke hævde, at resulatet er udslag af personlig 
kreativitet. Mønstret har i realiteten ikke individuel karakter og kan 
derfor ikke beskyttes. Men det er dog lidet sandsynligt, at hele mønstret 
som sådant er afskåret fra beskyttelse. I de fleste tilfælde vil kun 
specifikke elementer - uden mulighed for variationer - være dikteret af 
funktionen. Bestemmelsen udelukker derfor kun beskyttelse i det omfang, 
der ikke har været nogen frihed hvad angår mønstrets arbitrære elementer. 
- 26 -
Stk. 2 
I denne bestemmelse fastsættes det, at mønstret på sammenkoblings-
elementer, som nødvendigvis må reproduceres i deres nøjagtige form og 
dimensioner ikke kan beskyttes, selv ikke hvis mønstret på det element, 
der skal sættes sammen med et andet, er arbitrært i den forstand, at form 
og dimension ikke udelukkende er dikteret af den tekniske funktion. 
Formålet med denne bestemmelse er at øge kompatibiliteten mellem produkter 
af forskellig oprindelse og at hindre at producenter af mønsterprodukter 
skaber et monopoliseret marked for f.eks. produkters tilbehør og 
esktraudstyr ved at monopolisere sammenkoblingselementets form og 
dimensioner. 
Dimensionerne på et udstødningsrørs enkelte dele, der er dikteret af 
kravet om, at udstødningsrøret skal passe til en bestemt bilmodel, er 
således ikke et mønsterelement, der kan beskyttes, eftersom dimensionerne 
er bestemt af bilens underside. 
Stk. 3 
En undtagelse fra bestemmelsen i stk. 2 er nødvendig for sammenkoblings-
elementer til modulopbyggede produkter - naturligvis forudsat, at 
sammenkoblingselementerne opfylder beskyttelseskravene, herunder navnlig 
kravet til individuel karakter (artikel 6). F.eks. vil en udformning, der 
giver mulighed for, at en stol af et bestemt design kan sættes sammen til 
en række andre stole af samme design, eller samling af legetøjselementer, 
der er designet netop med henblik på at blive samlet, principielt kunne 
beskyttes. I modsat fald ville det være muligt for en konkurrent at skyde 
genvej til et specielt marked, hvor den innovative karakter af det 
pågældende mønster ofte - om end ikke udelukkende - består af mønstret på 
sammenkoblingselementer, der giver mulighed for at sætte et ubegrænset 
antal elementer sammen inden for et bestemt system. 
- 27 -
Artikel 10 
En tilsvarende bestemmelse vedrørende den offentlige orden og sædeligheden 
kan man finde i mange nationale mønsterlove og i Benelux-landenes 
enhedslov. 
Anden afdeling 
Beskyttelsens omfang 
Artikel 11 
Stk. 1 
I artiklen defineres beskyttelsens omfang. Der fastsættes to 
hovedprincipper. 
For det første - når man skal vurdere, hvorvidt et nyt mønster krænker et 
ældre mønster, er det afgørende, hvorvidt helhedsindtrykket er, at der 
foreligger ensartede mønstre, og ikke hvorvidt der kan fastslås forskelle 
med hensyn til detaljer eller specifikke aspekter. Der henvises til den 
informerede bruger. I kommentarerne til artikel 6 redegøres der for 
begrebet "den informerede bruger". Det helhedsindtryk som et mønster giver 
den "informerede bruger" kan divergere fra det helhedsindtryk, som den 
almindelige forbruger har af mærket, idet den "informerede bruger" kan se 
betydelige forskelle, som den almindelige forbruger overhovedet ikke 
lægger mærke til. Meget afhænger af selve mønstrets karakter. 
Stk. 2 
Bestemmelsen i stk. 2 skal tjene som vejledning for domstolene, når de får 
forelagt krænkelsessager. Det bestemmende er ikke eventuelle ubetydelige 
variationer, som en konkurrent kan tilføje et reproduceret mønster 
(såkaldt "intelligent copy"), men derimod lighedspunkterne. 
Mønstre, der hovedsagelig er funktionelle, og hvor mønsterfrembringeren må 
overholde bestemte parametre, ligner normalt hinanden mere end mønstre, 
hvor mønsterfrembringeren har haft fuldstændig frihed. I stk. 2 fastsættes 
derfor princippet om, at der skal tages hensyn til den grad af frihed, som 
frembringeren har haft, når man skal vurdere spørgsmålet om lighed mellem 
ældre og nyere mønster. 
- 28 -
Artikel 12 
I denne artikel fastsættes beskyttelsestiden for det ikke-registrerede EF-
mønster. Beskyttelsen indtræder, når mønstret gøres tilgængeligt for 
offentligheden. Bevisbyrden med hensyn til, hvornår mønstret er blevet 
offentliggjort, påhviler mønsterindehaveren. Det kan være tilrådeligt i 
sager, hvor datoen anfægtes, at opbevare dokumentation for, hvornår 
mønstret blev offentliggjort. Forretningspraksis varierer fra industri til 
industri, og der kan ikke angives en generel regel for, hvad der må anses 
for nødvendigt for at fastslå datoen for et mønsters offentliggørelse. 
Artikel 13 
I denne artikel fastsættes beskyttelsestiden for det registrerede EF-
mønster. Beskyttelsestiden er på fem år med mulighed for forlængelse i 
yderligere fire perioder af fem år regnet fra datoen for 
registreringsansøgningens indgivelse. Hvis mønstret har nydt beskyttelse 
som et ikke-registreret EF-mønster, for hvilket der er indgivet 
registreringsansøgning ved udgangen af den i artikel 8, stk. 1, angivne 
periode på tolv måneder, kan den maksimale beskyttelsestid for et EF-
mønster således være på 26 år. 
Tredje afdeling 
Den EF-mønsterberettigede 
Artikel 14 
stk. 1 
I bestemmelsen fastsættes det vigtige princip om, at mønsterretten 
oprindeligt tilkommer mønsterfrembringeren. Men der er intet til hinder 
for, at mønsterfrembringeren straks overdrager sin rettighed til en anden, 
der så bliver den, til hvem hans ret er overgået, normalt producenten af 
- 29 -
de produkter, hvori mønstret er inkorporeret. Da EF-mønstret kun giver 
økonomiske rettigheder, men ingen ideelle rettigheder, er mønsterfrem­
bringerens overdragelse af sin ret til en anden fuldstændig, dog med 
undtagelse af den i artikel 19 hjemlede ret til at blive angivet som 
mønsterfrembringer over for Mønsterkontoret, dersom der er tale om et 
registreret EF-mønster. 
Stk. 2 
Er et mønster blevet frembragt af en arbejdstager som led i udførelsen af 
hans forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt, tilkommer mønster­
retten arbejdsgiveren, medmindre andet er fastsat ved aftale. I den 
tilsvarende bestemmelse i direktivet om retlig beskyttelse af edb-
programmer (5) er arbejdsgiverens ret begrænset til udøvelsen af de 
økonomiske rettigheder. Forskellen skyldes det forhold, at den beskyt­
telse, der ydes via det førnævnte direktiv, er en ophavsretlig 
beskyttelse, som i henhold til visse medlemsstaters lovgivning giver 
ophavsmanden en beskyttelse, som ikke kan overdrages i sin helhed. Der 
gælder ikke lignende begrænsninger for så vidt angår overdragelse af 
mønsterrettigheder. Følgelig har man fastsat samme løsning som i 
artikel 3, stk. 2, i direktivet om retlig beskyttelse af halvlederproduk­
ters topografier<6). Inden for rammerne af førnævnte direktiv er den 
angivne løsning fakultativ. Inden for rammerne af nærværende forordning 
har man derimod anset det for nødvendigt at fastsætte en ensartet løsning. 
Artikel 15 
Når et mønster er blevet frembragt af to eller flere mønsterfrembringere i 
fællesskab, tilkommer retten til mønstret dem i fællesskab. Er der ikke 
ved kontrakt fastsat noget om, hvorledes rettigheden skal udøves, må den 
udøves i fællesskab. Denne sidstnævnte regel er ikke udtrykkeligt anført i 
forordningen. 
(5) Rådets direktiv 91/250/EØF, EFT nr. L 122 af 17.5.1991, s. 42. 
(6) Rådets direktiv 87/54/EØF, EFT nr. L 24 af 27.1.1987, s. 36. 
- 30 -
Dersom et mønster er blevet udviklet af to mønsterfrembringere uafhængigt 
af hinanden, se da kommentarerne til artikel 8, stk. 1. 
Artikel 16 
Stk. 1 
Det kan forekomme, at en registrering er fortaget af en person, der ikke 
er berettiget, f.eks. hvis en ansat designer lader et mønster registrere, 
med hensyn til hvilket arbejdsgiveren i henhold til bestemmelsen i 
artikel 14, stk. 2, er den legitime rettighedshaver. I sådanne tilfælde 
kan rettighedshaveren gøre krav på, at det registrerede mønster overføres 
til ham ("vindikationssøgsmål"). En lignende bestemmelse findes i 
artikel 23 i Aftalen om EF-patenter af 15. december 1989(7). 
Stk. 2 
Dersom en registrering ikke indeholder oplysning om, at retten tilkommer 
flere mønsterfrembringere i fællesskab, kan hver af rettighedshaverne gøre 
krav på, at der sker en korrektion i overensstemmelse med stk. 1. 
Stk. 3 
Med undtagelse af tilfælde, hvor registrering har fundet sted i ond tro, 
syntes det nødvendigt at fastsætte en tidsmæssig begrænsning for adgangen 
til at få foretaget korrektion. Den tidsmæssige frist er sat til to år 
efter bekendtgørelsen. 
Stk. 4 
Den omstændighed, at der er anlagt søgsmål med henblik på korrektion skal 
indføres i registret. Det samme gælder for afgørelser om, hvem der er den 
berettigede, eller andre afgørelser der afslutter en retsag. 
(7) 89/695/EØF, EFT nr. L 401 af 30.12.1989, s. 1 
- 31 -
Artikel 17 
Stk. 1 
I denne bestemmelse angives virkningerne af en retsafgørelse hvori det 
anerkendes, at et EF-mønster er blevet overført til den legitime 
rettighedshaver som følge af et søgsmål af den i artikel 16 nævnte art. 
Også denne bestemmelse bygger snævert på bestemmelsen i artikel 24 i 
konventionen om EF-patenter(^). Retsvirkningerne er, at licenser og andre 
rettigheder, som er tildelt af en ikke-berettiget person bortfalder, når 
det fastslås, at de er blevet givet af en ikke-berettiget person. 
Stk. 2 
Dersom der er truffet seriøse og effektive forberedelser med henblik på en 
kommerciel udnyttelse af licensen eller en anden rettighed kan licensens 
eller rettighedens bortfald få katastrofale virkninger. For at bøde herpå 
er det forudset, at der kan gives licens - inspireret af princippet om ret 
på grundlag af tidligere brug - hvis der anmodes herom (artikel 25). 
stk. 3 
Dersom licenshaveren eller indehaveren af en anden rettighed har handlet i 
ond tro, da udnyttelsen påbegyndtes, fortabes alle rettigheder. 
Artikel 18 
Denne bestemmelse giver Mønsterkontoret ret til at formode, at den person, 
i hvis navn ansøgningen er indgivet, er den person, der er berettiget til 
mønsterrettigheden. Bestemmelsen, der følger tilsvarende bestemmelse i 
artikel 60, stk. 3, i Konventionen om Europæiske Patenter tager sigte på 
at undgå, at man under en procedure for Mønsterkontoret kan rejse 
spørgsmålet om, hvem der er den berettigede, idet Mønsterkontoret ikke har 
nogen jurisdiktion til at træffe afgørelse i sådanne sager, som henhører 
under de nationale domstole. 
(8) 89/695/EØF, EFT nr. L 401 af 30.12.1989, s. 1. 
- 32 -
Hvis spørgsmålet om, hvem der er berettiget til mønstret, opstår under 
registreringsproceduren, er Mønsterkontoret nødsaget til at føre 
proceduren videre i forhold til den oprindelige ansøger. Den person, der 
hævder at være den legitime rettighedsindehaver, kan da fremsætte krav om, 
at retten overføres til ham via et søgsmål af den i artikel 16 nævnte art. 
Hvis spørgsmålet rejses under et ugyldighedssøgsmål, kan Mønsterkontoret -
dersom det finder det hensigtsmæssigt - udsætte sagen og opfordre den 
person, der hævder at være den retmæssige rettighedsindehaver at forelægge 
sagen for en national domstol. 
Artikel 19 
I denne bestemmelse tillægges mønsterfrembringeren en paternitetsret til 
mønstret i relation til procedurerne ved Mønsterkontoret samt i relation 
til EF-mønsterregistret (se også artikel 14, stk. 1). 
I visse tilfælde er mønstret skabt af en bestemt industris 
designafdelinger eller af et team af designere, og det kan være 
overordentligt vanskeligt - til tider umuligt - at angive navnene på alle 
de personer, der har deltaget i udviklingen af et mønster. I sådanne 
tilfælde er det f.eks. tilstrækkeligt at angive, at mønstret er blevet 
udviklet af den pågældende virksomheds designafdeling. Mere detaljerede 
bestemmelser med henblik på at sikre, at mønsterfrembringerens 
paternitetsret beskyttes under disse omstændigheder, vil blive fastsat i 
gennemførelsesforordningen. 
Det blev ikke anset for muligt at kræve, at navnet på mønsterfrembringeren 
(eller på teamet) skal angives i andre sammenhænge, f.eks. på selve 
produktet eller på emballagen eller i den vejledning eller lignende, der 
ledsager produktet. 
- 33 -
Fjerde afdeling 
EF-mønstrets retsvirkninger 
Artikel 20 
Den rettighed, der tillægges ved det ikke-registrerede EF-mønster, er kun 
en beskyttelse mod reproduktion og ikke en fuldstændig eneret. Derfor 
afviger formuleringen fra artikel 21, stk. 1, der vedrører de rettigheder, 
der tillægges ved det registrerede EF-mønster, idet der ikke tillægges 
nogen eneret til udnyttelsen af mønstret. I tilfælde af uautoriseret 
kopiering kan rettighedshaveren skride ind over for den sekundære krænker, 
såsom f.eks. importører eller forhandlere med henblik på at forhindre 
kommerciel handel med mønsterkrænkende produkter. 
Artikel 21 
stk. 1 
Den rettighed, der tillægges ved det registrerede EF-mønster, er en 
fuldstændig eneret. Rettighedshaveren har eneret til at benytte mønstret, 
og han kan håndhæve sin ret over for et lignende mønster selv i tilfælde, 
hvor det krænkende mønster er blevet udviklet i god tro. 
stk. 2 
Men hvis et registreret EF-mønster ikke er blevet bekendtgjort, fordi 
rettighedshaveren har gjort brug af muligheden for at udsætte bekendt­
gørelsen, tillægger EF-mønstret kun rettighedshaveren beskyttelse mod 
reproduktion. Ved bekendtgørelse opnås fuldstændig eneret. Det siger sig 
selv, at denne eneret ikke har tilbagevirkende kraft. 
En part, der uafhængigt har udviklet et mønster, der falder inden for 
omganget af beskyttelsen af det registrerede og nu bekendtgjorte EF-
mønster, berøres således ikke af enerettigheden. 
- 34 -
Artikel 22 
Bestemmelsen indeholder en række begrænsninger i de rettigheder, der 
tillægges ved et EF-mønster. 
Stk. 1 
Litra a) og b) svarer til bestemmelsen i artikel 27 i Aftalen om EF-paten-
ter af 15. december 1989<9). Litra c) indeholder en bestemmelse om fair 
brug i undervisningsøjemed eller med henblik på citater, idet det primære 
element er, at brugen ikke må skade den normale udnyttelse af mønstret. 
Man skal angive, hvorfra mønstret hidrører. 
Stk. 2 
Litra a)-c) indfører de samme undtagelser for mønstrets vedkommende som 
dem, der gælder for patenter i henhold til artikel 5c i Pariserkonven­
tionen til beskyttelse af industriel ejendomsret. 
Artikel 23 
Formålet med denne bestemmelse er at undgå skabelsen af konkurrenceneutra-
liserede markeder for visse reservedeles vedkommende. 
I henhold til bestemmelsen i artikel 9, stk. 2, kan mønstret på mekaniske 
sammenkoblinger ikke gøres til genstand for mønsterbeskyttelse. Dette 
betyder i praksis, at alle dimensionerne på dele af et sammensat produkt 
kan reproduceres. Endvidere kan dele af et sådant produkt anses for 
uvæsentlig for brugeren, hvis f.eks. udskiftningsdelen ikke kan ses. Dette 
vil ofte være tilfældet, for så vidt angår de indre dele af en maskine 
eller en bil m.v. 
(9) 89/695/EØF, EFT nr. L 401 af 30.12.1989, s. 1. 
- 35 -
Men hvis den pågældende del er en ydre del og skal kunne ses, og hvis den 
i den endelige forbrugers øjne ideelt set skal kunne svare til et 
sammensat produkts generelle ydre, vil adgang til at reproducere 
dimensioner og andre mekaniske sammenkoblinger i sig selv være 
utilstrækkeligt til at sikre konkurrence, hvad de pågældende dele angår. 
Forbrugeren, der måske har købt et dyrt produkt med lang levetid (f.eks. 
en bil), vil for de ydre deles vedkommende til stadighed være bundet til 
den producent, der fremstiller det sammensatte produkt. Dette kan i givet 
fald skabe usunde markedsvilkår, hvad angår konkurrencen inden for 
reservedele, men kan også i praksis give producenten af det sammensatte 
produkt en monopolstilling, der varer længere end hans mønsterbeskyttelse. 
Hvis konkurrenter f.eks. kun havde adgang til at komme ind på markedet, 
efter at mønsterbeskyttelsen er udløbet, kan man med rimelighed gå ud fra, 
at ingen virksomhed vil finde det besværet værd at trænge ind på markedet 
på det tidspunkt. Hvis man skal sikre konkurrence, må adgang til markedet 
stå åben på et tidspunkt, hvor investering i produktionen realistisk kan 
overvejes. 
Bestemmelsen gør indgreb i rettighedshaverens rettigheder og må derfor kun 
anvendes under strenge betingelser. 
For det første er der forudset en periode på tre år fra den første 
markedsføring af produktet, hvor indehaveren af mønsterretten har eneret. 
For det andet skal det pågældende mønster anvendes på et produkt, der er 
en del af et sammensat produkt, hvis udseende det afhænger af. Betingelsen 
er f.eks. opfyldt, for så vidt angår mønstret på en bildør, der er 
udformet til at skulle svare til bilens andre døre og hele bilkarosseriet, 
men ikke nødvendigvis alle andre dele, der tjener ornamentale formål. 
- 36 -
Endvidere skal formålet med reproduktionen være at give mulighed for 
reparation til genoprettelse af det sammensatte produkts oprindelige 
udseende. Denne betingelse kan være vanskelig at håndhæve i praksis. Men 
den omstændighed, at reproduktion først kan finde sted tre år efter den 
første markedsføring, gør det lidet sandsynligt, at en selvstændig 
producent af dele kan trænge ind på underleverandørmarkedet, der leverer 
dele til den første samling og markedsføring af det sammensatte produkt. 
Formålet med bestemmelsen er at sikre rimelig konkurrence på markedet. Det 
er derfor en betingelse, at en selvstændig producent af reservedele gør 
offentligheden opmærksom på, at hans produkt er af en anden oprindelse end 
den tilsvarende originale del til det sammensatte produkt. Forbrugeren må 
altså ikke vildledes. Forstået på denne måde er det også klart, at den 
oprindelige producent af det sammensatte produkt ikke har noget ansvar for 
kvaliteten af den pågældende udskiftede del. 
Artikel 24 
Denne bestemmelse indeholder en kodificering af EF-Domstolens retspraksis 
vedrørende konsumption af industrielle og kommercielle ejendomsrettigheder 
i henhold til EØF-traktatens artikel 36. Bestemmelsen, der vedrører 
markedsføring inden for Fællesskabet, følger lignende bestemmelser i andre 
EF-retsakter, bl.a. i konventionen om EF-patenter og i udkastet til en 
forordning om EF-varemærker. 
- 37 -
Artikel 25 
Når en ansøgning om et EF-mønster indgives, bliver det pågældende mønster 
genstand for en eneret. I sjældne tilfælde kan det forekomme, at et 
mønster, der falder inden for rammerne af den til rettighedshaveren 
tillagte EF-mønsterbeskyttelse, er blevet udviklet uafhængigt af en anden 
part, som dog - sammenlignet med rettighedshaveren for så vidt angår det 
registrerede EF-mønster - har været langsommere med at offentliggøre sit 
mønster eller ansøge om registrering. Som generel regel er det nødvendigt 
at fastsætte, at rettigheder ifølge et EF-mønster prækluderer alle andre 
rettigheder. Men i særlige tilfælde kan konsekvensen af en sådan regel 
synes unødvendig streng, nemlig hvor den anden mønsterfrembringer har 
foretaget seriøse forberedelser (det være sig finansielt eller på anden 
måde) med henblik på at udnytte det pågældende mønster. For dette -
formodentligt ret sjældne tilfælde - har man forudset en ret på grundlag 
af tidligere brug inspireret af et patentretligt princip. 
Ret på grundlag af tidligere brug er ikke nødvendig over for et ikke-
registreret EF-mønster, da en person, der selvstændigt har udviklet et 
identisk mønster, ikke kan anses for at gøre sig skyldig i en krænkelse, 
jf. artikel 20. 
Femte afdeling 
Ugyldighed 
Artikel 26 
stk. 1 
I denne bestemmelse fastslås princippet om, at en erklæring om et EF-
mønsters ugyldighed kun kan afsiges af specialiserede nationale domstole 
også kaldet EF-mønsterdomstole (jf. artikel 84). Men hvad angår et 
registreret EF-mønster er disse domstoles jurisdiktion dog underkastet den 
betingelse, at indsigelsen om ugyldighed rejses i form af et kontrasøgsmål 
- 38 -
i en sag om mønsterkrænkelse (jf. artikel 85, litra d), hvorimod et direk­
te søgsmål om ugyldighed skal indbringes for en speciel afdeling under 
Mønsterkontoret (jf. artikel 56 ff.). 
Stk. 2 
I visse tilfælde kan en person have interesse i at få afsagt en erklæring 
om ugyldighed, selv efter at mønstret er udløbet eller efter at der er 
givet afkald herpå, f.eks. hvis mønsterretten forud for udløbet eller 
afkaldet herpå - er blevet håndhævet over for en part ved en afgørelse, 
der endnu ikke har fået endelig retskraft. 
Arti kel 27 
Denne vigtige bestemmelse indeholder en udtømmende opregning af de grunde, 
der kan bevirke, at et EF-mønster erklæres for ugyldigt. 
stk. 1 
Det første og mest oplagte tilfælde, er når de i artikel 4 angivne 
betingelser for beskyttelse ikke er opfyldt (stk. 1, litra a)). 
Den anden ugyldighedsgrund, der er anført under stk. 1, litra b), er det 
tilfælde, hvor specifikke elementer i et mønster ikke kan beskyttes, fordi 
de fuldstændigt er dikteret af en bestemt funktion, der ikke giver 
spillerum for individualitet, eller hvor der er tale om elementer, der 
skal kobles sammen (artikel 9, stk. 1 og 2). Det skal dog understreges, at 
denne ugyldighedsgrund ofte kun vil føre til delvis ugyldighed. 
Bestemmelsen vil formodentlig blive benyttet i sager om mønsterkrænkelse, 
hvor en påstået krænker hævder, at det mønsterelement, han påstås at 
krænke, er et element, der ikke kan beskyttes. 
- 39 -
Reglerne om retlig kompetence og procedurer herunder reglerne om 
Kommissionens kompetence til at gribe ind (artikel 56 og 58) er ligeledes 
anvendelige i tilfælde af delvis ugyldighed. 
Den tredje ugyldighedsgrund, der er nævnt i stk. 1, litra c), vedrører det 
tilfælde, hvor et mønster strider mod den offentlige orden eller 
sædeligheden. Selv om et sådant tilfælde givetvis vil forekomme meget 
sjældent, rejser det dog et vanskeligt spørgsmål: skal spørgsmålet om et 
mønster strider mod offentligheden eller sædeligheden vurderes under 
anvendelse af et EF-begreb eller under henvisning til en specifik national 
sensitivitet, der kan variere betydeligt fra land til land. Uanset den 
omstændighed, at man både for EF-patentets vedkommende og for EF-
varemærkets vedkommende har fulgt den første løsning, er det opfattelsen, 
at det kan være risikabelt, når der er tale om mønstre, da det enten ville 
implicere, at fortolkningen af disse begreber skal finde sted på det 
laveste niveau inden for Fællesskabet eller at en autonom fortolkning 
eventuelt skal udvikles af EF-Domstolen, hvilket kan rejse politiske 
vanskeligheder. Af disse grunde er det blevet foreslået, at ugyldighed kun 
vil blive erklæret i relation til den eller de medlemsstater, hvor denne 
ugyldighedsgrund foreligger, således at EF-mønstrets gyldighed opretholdes 
i alle de andre medlemsstater (stk. 3, litra a)). 
En fjerde ugyldighedsgrund (stk. 1, litra d)) vedrører det tilfælde, hvor 
rettighedshaveren ikke er den legitimt berettigede person, men hvor han 
f.eks. uretmæssigt har tilegnet sig mønsterretten. Denne ugyldighedsgrund 
kan kun påberåbes af den legitimt berettigede person, der derfor først 
skal gå frem efter artikel 16 med henblik på at opnå en retsafgørelse, 
hvori hans ret til mønstret fastslås. Formålet med denne bestemmelse er 
- 40 -
at hjælpe den retmæssige rettighedsindehaver i de tilfælde, hvor han 
foretrækker at få annulleret det uretmæssigt tilegnede mønster med 
ex tunc-virkning frem for at fortsætte med at udnytte sin eksklusive 
mønsterret i sit eget navn på grundlag af en afgørelse, hvori hans 
rettighed fastslås. 
stk. 2 
I stk. 2 omhandles et særligt tilfælde af ugyldighed, der vedrører 
såkaldte "ældre rettigheder". Denne bestemmelse angår det tilfælde, hvor 
der er tale om en registreret mønsterrettighed eller en mønsteransøgning, 
der allerede er indgivet til en myndighed for industriel ejendomsret, men 
som endnu ikke er blevet offentliggjort på det tidspunkt, hvor det nyere 
registrerede EF-mønsters nyhedskarakter eller individuelle karakter skal 
vurderes i henhold til artikel 7. Dette er ikke et teoretisk problem, der 
er begrænset til de få måneder, der kan forløbe mellem ansøgningens 
indgivelse og bekendtgørelsen af mønsterrettigheden: Det vedrører også de 
tilfælde, hvor en registreret mønsterret hemmeligholdes af det relevante 
mønsterkontor i henhold til den relevante lov. Men hvad angår et 
registreret EF-mønster, for hvilket bekendtgørelsen er blevet udsat i 
henhold til artikel 52, vil problemet kun opstå i tilfælde af 
reproduktion, jf. artikel 21, stk. 2. 
sådanne anticiperinger ("ældre rettigheder") er ikke omfattet af 
bestemmelserne i artikel 5 og 6 og kan ikke gøres gældende over for en 
senere mønsterrettighed, da de ikke i teknisk forstand er 
"offentliggjort". Men det ville på den anden side være umuligt ikke at 
give sådanne ældre rettigheder en vis beskyttelse mod senere 
registreringer: Ikke alene ville dette være yderst urimeligt, men det 
ville også gøre hele den mekanisme med udsættelse af bekendtgørelsen, som 
er kendt inden for mange nationale systemer, formålsløs - en mekanisme, 
der også - om end der kun sikres beskyttelse mod reproduktion - er 
forudset for det registrerede EF-mønsters vedkommende. 
- 41 -
Den foreslåede løsning går derfor ud på, at rettighedsindehaveren af 
sådanne ældre rettigheder gives adgang til at påberåbe dem som 
ugyldighedsgrund over for et senere registreret EF-mønster. Men det er kun 
rettighedshaveren til den ældre rettighed, der har mulighed for at 
påberåbe sig en sådan ugyldighedsgrund, og den ældre rettighed kan altså 
ikke påberåbes af udenforstående tredjemand, der hævdes at gøre sig 
skyldig i mønsterkrænkelse. 
Den fortrinsstilling, som det senest registrerede EF-mønster bør have i 
forhold til sådanne ældre rettigheder, som ikke var blevet offentliggjort, 
da ansøgningen første gang blev indgivet, berettiger en yderligere 
begrænsning af denne ugyldighedsgrund, dersom de ældre rettigheder er 
mønsterrettigheder i én eller flere medlemsstater og derfor kun har en 
territorial gyldighed, der er mere begrænset end hele Fællesskabet. I 
dette tilfælde vil ugyldigheden kun blive erklæret i forhold til den eller 
de relevante stater, således at den ved det registrerede EF-mønster 
tillagte beskyttelse forbliver intakt inden for resten af Fællesskabets 
territorium (stk. 3, litra b)). 
Artikel 2 8 
I denne bestemmelse fastsættes princippet om, at ugyldigheden har virkning 
ex tune. Men der er i stk. 2 fastsat to tilfælde, hvor denne ex tunc-virk­
ning modereres: Når der er tale om en endelig retsafgørelse vedrørende en 
krænkelse og retsafgørelsen allerede er blevet fuldbyrdet, og når der er 
tale om en kontraktlig forpligtelse, som allerede er blevet opfyldt. 
- 42 -
AFSNIT III 
EF-MØNSTRE SOM GENSTAND FOR EJENDOMSRET 
Artikel 29-36 
I disse artikler behandles EF-mønstret (og ansøgningen om registrering af 
et EF-mønster) som genstand for ejendomsret. Bestemmelserne er i vidt 
omfang baseret på de tilsvarende bestemmelser, der allerede er vedtaget 
for EF-patentets vedkommende og EF-varemærkets vedkommende. Det ville 
derfor synes overflødigt at kommentere hver enkelt artikel nærmere. 
AFSNIT IV 
ANSØGNING OM REGISTRERING AF ET EF-MØNSTER 
Første afdeling 
Indgivelse af ansøgninger og kravene til disse 
Artikel 37-38 
I disse to artikler angives, hvor ansøgningen om et registreret EF-mønster 
skal indgives. 
Ansøgeren kan vælge mellem at indgive ansøgningen direkte til EF-
Mønsterkontoret eller indgive den til en medlemsstats centrale myndighed 
for industriel ejendomsret. Valgmuligheden er kopieret efter den model, 
der er foreslået i forordningen om EF-varemærker. 
I betragtning af Fællesskabets geografiske udstrækning og mange forskel­
lige sprog er muligheden for at indgive en ansøgning til national 
myndighed en facilitet for de ansøgere, som foretrækker at etablere den 
første kontakt med en myndighed, som de er mere fortrolige med, og som 
ligger nærmere deres domicil. 
- 43 -
Men i forslaget forpligter man ikke de enkelte medlemsstater til at give 
deres borgere mulighed for at indgive ansøgning til den nationale 
myndighed for industriel ejendomsret, idet borgerne blot hjemles mulighed 
for at gøre noget sådant, hvis en medlemsstats lovgivning tillader det. 
Sandsynligheden taler for, at de fleste centrale myndigheder, herunder 
navnlig deres mønsterafdelinger, vil være villige til at udføre denne 
opgave. Belgien, Luxembourg og Nederlandene kan overlade denne opgave til 
Benelux-landenes mønsterkontor i Haag. 
Efter en indkøringsperiode må man revurdere spørgsmålet om, hvor godt den 
foreslåede ordning har virket: Erfaringen ville vise, om ansøgerne 
foretrækker at ansøge centraliseret eller decentraliseret. I henhold til 
artikel 38, stk. 3, skal Kommissionen ti år efter denne forordnings 
ikrafttræden forelægge en rapport om, hvorledes ordningen har fungeret, 
samt med eventuelt ledsaget af forslag til forbedringer. 
Hvis ansøgningen er indgivet til national myndighed, skal myndigheden 
videresende ansøgningen til EF-Mønsterkontoret inden for to uger fra 
datoen for den oprindelige ansøgning. Den nationale myndighed kan kræve 
betaling af en afgift til dækning af de administrative omkostninger i 
forbindelse med modtagelse og videresendelse af ansøgningen. 
Risikoen for, at ansøgningen ikke når frem til EF-Mønsterkontoret kan man 
ikke - selv om risikoen er minimal - se bort fra (forsinkelse eller 
bortkomst af en ansøgning under videreforsendelsen eller som en konsekvens 
af en fejltagelse fra den nationale myndigheds side). For at minimisere 
konsekvenserne af noget sådant er det forudset, at EF-Mønsterkontoret - så 
snart en ansøgning, der bliver fremsendt af en national myndighed, 
modtages - giver ansøgeren meddelelse herom. Ansøgeren vil derfor have 
mulighed for meget hurtigt at konstatere eventuelle forsinkelser, eller om 
ansøgningen er bortkommet, hvis han ikke - inden for en rimelig frist 
efter datoen for indgivelsen til den nationale myndighed - fra EF-
Mønsterkontoret modtager en meddelelse om ansøgningens modtagelse. Hvis 
- 44 -
ansøgeren fortaber visse rettigheder som følge af ansøgningens forsinkelse 
eller bortkomst, vil den nationale myndigheds eventuelle ansvar reguleres 
efter den nationale lov, der finder anvendelse i det konkrete tilfælde. 
Artikel 39 
I denne artikel fastsættes de krav, som en ansøgning skal opfylde. 
En ansøgning består af en række elementer. Nogle skal være til stede for 
at ansøgningen anses for gyldig, medens andre elementer er fakultative og 
afhænger af de nærmere omstændigheder i den konkrete sag. 
Stk. 1 og 4 
De nødvendige elementer er følgende: 
- en anmodning om registrering. Anmodningen vil rent faktisk bestå i en 
flersproget formular, der udleveres til ansøgerne af EF-Mønsterkontoret 
og af de enkelte nationale myndigheder (stk. 1, litra a)), 
- oplysninger, der gør det muligt at fastslå ansøgerens identitet 
(stk. 1, litra b)), 
- en grafisk eller fotografisk reproducerbar afbildning af mønstret 
(afbildningen vil blive benyttet ved mønstrets bekendtgørelse i 
Registreringstidendet for EF-mønstre: da sandsynligheden taler for, at 
afbildningerne af registrerede EF-mønstre vil blive lagret af 
Mønsterkontoret på optiske disks, kan man i gennemførelsesforordningen 
fastsætte tekniske standarder med henblik på at definere, hvad der er 
reproducerbart) (stk. 1, litra c)), 
- en angivelse af mønsterfrembringerens navn eller en angivelse af 
designteamet (stk. 4 - se også artikel 16). 
- 45 -
Stk. 3 
De fakultative elementer er følgende: 
- en nærmere beskrivelse til forklaring af den grafiske eller fotografiske 
afbildning (en sådan beskrivelse kan være nyttig med henblik på at 
identificere de specifikke elementer af et produkts udseende, som udgør 
mønstrets essens, og som eventuelt ikke fremgår særlig tydeligt af et 
billede eller en tegning) (stk. 3, litra a)), 
- en angivelse af de produkter, hvori mønstret skal inkorporeres, og med 
angivelse af produkternes klassifikation i henhold til Locarno-aftalen 
(angivelsen og klassifikationen skal kun tjene klassifikations- og 
søgningsformål, og de har ikke nogen indvirkning på omfanget af den 
beskyttelse, der tillægges ved mønsterrettigheden) (stk. 3, 
litra b og c)), 
- et eksemplar eller en prøve af det produkt, hvori mønstret er 
inkorporeret: eksemplaret eller prøven kan være såvel 2-dimensionale 
(hovedsagelig tekstiler) som 3-dimensionale produkter. Der skal 
fastsættes særlige regler i gennemførelsesforordningen vedrørende 
standarderne for sådanne prøver samt deres maksimumsstørrelse, idet man 
jo må have in mente, at de skal opbevares og klassificeres af Mønster­
kontoret (stk. 3, litra d)), 
- en anmodning om udsættelse af mønstrets bekendtgørelse (stk. 3, litra e) 
- jf. artikel 52. 
stk. 2 
Afbildningen af et reproducerbart mønster kan erstattes af et eksemplar 
eller en prøve af mønstret under følgende betingelser: 
- hvis ansøgningen vedrører et 2-dimensionelt mønster, og 
- hvis der er indgivet anmodning om udsættelse med bekendtgørelsen. 
- 46 -
Formålet med denne bestemmelse er at imødekomme et specifikt behov hos 
tekstilindustrien, som kan gøre brug af muligheden for udsættelse af 
bekendtgørelsen med henblik på at indgive langt flere ansøgninger end 
antallet af de mønstre, som industrien i sidste instans vil ønske at få 
beskyttet. Det ville være unødigt besværligt - på dette meget tidlige 
stadie - at kræve af industrien, at den deponerer bekostelige fotografier 
og grafiske afbildninger sammen med deres ansøgninger, medens indgivelse 
af en prøve eller et eksemplar vil være lettere og billigere. Men ved 
udløbet af udsættelsesperioden vil der for de mønstre, for hvilke 
beskyttelsen skal opretholdes, blive foretaget bekendtgørelse i 
Registreringstidendet for EF-mønstre, og med henblik herpå skal der 
indgives en grafisk eller fotografisk afbildning (jf. artikel 52, stk. 4, 
litra b)). 
stk. 5 
Vedrørende afgifter foreslås det, at ansøgningen pålægges to forskellige 
afgifter: 
- en registreringsafgift, 
- en bekendtgørelsesafgift. 
Hvis der anmodes om udsættelse med bekendtgørelsen erstattes 
bekendtgørelsesafgiften med en lavere afgift for udsættelsen, dvs. en 
afgift der stort set dækker omkostningerne i forbindelse med 
bekendtgørelsen af en oplysning om udsættelsen (se artikel 52, stk. 3). 
Disse afgifters størrelse samt størrelsen af andre afgifter, der er 
hjemlet ved forordningen, fastsættes i overensstemmelse med den i 
afgiftsregulativets artikel 127 fastsatte procedure. 
- 47 -
Artikel 40 
Stk. 1 
Muligheden for at indgive en kollektiv ansøgning eksisterer i flere 
nationale ordninger og i henhold til Haager-aftalen om international 
deponering af mønstre. Formålet er at lette indgivelsen af ansøgninger for 
de industrisektorer, som udvikler en lang række mønstre, og hvor 
omkostningerne og den administrative byrde ved at opnå særskilt mønsterret 
for hver enkelt af dem ville være for betydelig. EF-mønsterordningen, der 
ifølge målet skal være meget moderne, og som skal kunne være kompatibel 
med den internationale Haager-deponeringsordning, må nødvendigvis forudse 
en sådan mulighed. 
Bestemmelsen hjemler mulighed for i en kollektiv ansøgning at kombinere en 
række EF-mønstre. Der er ikke fastsat noget loft for et sådant antal til 
forskel fra, hvad der blev foreslået i Grønbogen. Men betingelsen er dog, 
at produkterne, hvori mønstrene skal inkorporeres, alle hører til den 
samme underklasse ifølge Locarno-arrangementet eller samme sæt eller 
sammensætning af enheder. Disse begrænsninger synes nødvendige for at 
undgå, at dette instrument benyttes som et middel til betaling af lavere 
registrerings- og bekendtgørelsesafgifter ved en kollektiv registrering af 
en gruppe af mønstre, der vedrører alle mulige forskellige slags 
produkter. En kollektiv ansøgning skal være karakteriseret ved et fælles 
element, som normalt er til stede, når alle produkterne tilhører den samme 
underklasse (klasserne i henhold til Locarno-arrangementet er for 
vidtfavnende til at opfylde dette krav om fælles elementer inden for én og 
samme ansøgning). Men en henvisning til én underklasse kan i visse 
tilfælde føre til urimelige resultater: et og samme mønster ville kunne 
anvendes på produkter, der på grund af deres fysiske karakter tilhører 
forskellige underklasser eller endog forskellige klasser. Man kunne her 
tænke på et ornament, som en producent ønsker at anvende på et sæt 
- 48 -
forskellige husholdningsartikler (porcelæn, glas, knive, gafler og skeer, 
køkkenudstyr osv.). Det synes her rimeligt at give producenten mulighed 
for at indgive en kollektiv ansøgning for alle de forskellige former for 
brug af mønstret. Formålet med bestemmelsen er også at dække forskellige 
muligheder i form af "interior decoration" som et resultat af en fælles 
designidé: denne situation dækkes via henvisningen til "sammensætning af 
enheder". 
Stk. 2 
Den afgiftsmæssige behandling af en kollektiv ansøgning er inspireret af 
de forslag, som WIPO har fremlagt med henblik på den igangværende revision 
af Haager-aftalen. ud over betalingen af basisafgiften for registrering og 
bekendtgørelse skal ansøgeren - for hvert enkelt supplerende mønster -
betale en supplerende afgift for registrering og bekendtgørelse, som skal 
svare til en procentdel af basisafgiften. Ved at bruge en sådan formel kan 
man undgå at indføre et loft for antallet af mønstre, der kan kombineres i 
en kollektiv ansøgning. Størrelsen og en eventuel mulig variation af 
sådanne procentdele - afhængig af antallet af mønstre - træffes der 
beslutning om i overensstemmelse med den afgiftspolitik, der følges af den 
myndighed, som vedtager afgiftsregulativet (se artikel 127). 
Artikel 41 
I denne bestemmelse fastsættes datoen for indgivelsen af en ansøgning 
(indbefattet en kollektiv ansøgning) om registrering af et EF-mønster som 
værende datoen, hvor dokumenterne - indeholdende de nødvendige oplysninger 
(jf. artikel 39, stk. 1 og 2) indgives enten til Mønsterkontoret eller en 
national central myndighed for industriel ejendomsret (indbefattet 
Benelux-landenes mønsterkontor). Artikel 48 og 49 indeholder regler om, 
hvorledes denne dato skal fastsættes. 
- 49 -
Artikel 42 
I denne bestemmelse fastsættes det, at der med henblik på forordningen er 
en generel pligt til at følge den klassifikation, der er fastsat i 
Locarno-arrangementet af 1968. Det bør her igen understreges, at brugen af 
en sådan klassifikation, der er baseret på produkter, ikke har nogen 
indvirkning på omfanget af den beskyttelse, der gives ved EF-mønstret. 
Anden afdeling 
Prioritet 
Artikel 43-47 
Disse artikler vedrører spørgsmålet om prioritet. I henhold til 
Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret tillægges 
mønstre en prioritet i en periode af 6 måneder. Et registreret EF-mønster, 
som er resultatet af en regional aftale mellem EF-medlemsstater, som alle 
er parter i Pariserkonventionen, skal derfor kunne drage fordel af 
muligheden for, at der påberåbes prioritet på grundlag af en tidligere 
ansøgning for det samme mønster i eller for en stat, der er part i 
Pariserkonventionen. 
Muligheden for at påberåbe sig prioritet for en EF-ansøgning med henblik 
på at opnå beskyttelse i eller for en stat, der er part i 
Pariserkonventionen, skal på et senere tidspunkt forhandles inden for 
rammerne af WIPO og vil være resultatet af en anerkendelse af et 
registreret EF-mønster som værende et gyldigt beskyttelsesinstrument i 
henhold til Pariserkonventionen. I artikel 46 fastsættes dette princip 
allerede for så vidt angår EF-medlemsstater, da en ansøgning om 
registrering af et EF-mønster, for hvilket der er fastsat en 
ansøgningsdato, skal ligestilles med en forskriftsmæssig national 
ansøgning i hver af medlemsstaterne. 
- 50 
Artikel 43-47 er baseret på de næsten identiske bestemmelser i 
konventionen om EF-patenter og i udkastet til forordning om EF-varernærker. 
Det synes derfor næppe nødvendigt at kommentere dem nærmere. 
AFSNIT V 
REGISTRERINGSPROCEDURE 
Artikel 48 
Som understreget i indledningen skal registreringsproceduren ved Mønster­
kontoret være simpel, billig og hurtig. Det er ikke forudset, at der forud 
for registreringen skal foretages en tilbundsgående undersøgelse af, om 
mønstret materielt opfylder kravene til beskyttelse, ligesom der heller 
ikke er forudset nogen indsigelsesprocedure. Mønsterkontoret skal kun 
foretage en undersøgelse af, om de formelle krav er opfyldt, medens 
kontrollen med et mønsters materielle gyldighed overlades til søgsmål 
mellem parterne - enten for de nationale domstole eller for 
Mønsterkontoret efter registreringen. 
Stk. 1 
Dette generelle princip betyder, at Mønsterkontoret ikke skal undersøge, 
om en ansøgning opfylder kravene til beskyttelse og ej heller om 
ansøgningen giver anledning til problemer, fordi der eventuelt teknisk set 
ikke har været spillerum for individualitet ved udformningen af de 
mønsterelementer, for hvilke der søges om beskyttelse, og som er udelukket 
i henhold til artikel 9. Mønsterkontoret skal ej heller undersøge om 
mønstret strider mod den offentlige orden eller sædeligheden, jf. 
artikel 10. 
- 51 -
selv om Mønsterkontoret ikke skal undersøge de materielle beskyttel­
seskrav, bør det dog ikke forlanges, at kontoret registrerer en formel 
korrekt ansøgning for noget, der helt klart ikke er omfattet af 
definitionen på et mønster. Skulle der ansøges om mønsterret til et 
musikalsk tema (ikke en grafisk afbildning af et par rytmer) eller for et 
navn eller et slogan (ikke deres grafiske afbildning) har Mønsterkontoret 
beføjelse til uden videre at afvise ansøgningen. Træffes der en sådan 
afgørelse kan ansøgeren appellere den i henhold til artikel 59 ff. 
Stk. 2 
I denne bestemmelse angives de elementer, som der akal tages hensyn til 
ved Mønsterkontorets undersøgelse af, om de formelle krav er opfyldt. Det 
skal allerførst fastslås, om ansøgningen indeholder de nødvendige 
elementer for fastlæggelse af ansøgningsdatoen (elementerne er nævnt i 
artikel 39, stk. 1 og 2). For det andet skal Mønsterkontoret kontrollere, 
om ansøgningen opfylder alle de andre betingelser, der er fastsat i 
artikel 39 (angivelse af mønsterfrembringeren eller teamet af 
mønsterfrembringere, fakultative elementer, betaling af afgifter, samt 
opfylder de krav til afbildning, der er fastsat i gennemførelsesfor­
ordningen) og - for en kollektiv ansøgning - de betingelser, der er fast­
sat i artikel 40 (fakultative elementer, betaling af supplerende afgifter, 
opfyldelse af de krav til afbildning, der er fastsat i gennemførelses­
forordningen) . Endelig skal Mønsterkontoret kontrollere, om kravene vedrø­
rende påberåbelse af prioritet er opfyldt, jf. artikel 44. 
Artikel 49 
I denne artikel angives det, hvilke konsekvenser det får, dersom 
ansøgningen lider af formelle mangler. I dette tilfælde opfordrer Mønster­
kontoret ansøgeren til at afhjælpe manglerne inden for en bestemt 
tidsfrist. 
- 52 -
Afhjælpes manglerne inden fristens udløb fastsætter Mønsterkontoret 
ansøgningsdatoen, men denne vil da blive fastsat til et forskelligt 
tidspunkt afhængigt af, hvor alvorlig de konstaterede mangler er. Hvis 
manglerne vedrører en ansøgning om registrering, oplysninger til at 
identificere ansøgeren, afbildningen af mønstret eller - hvis det er 
muligt - alternativ deponering af et eksemplar eller en prøve, vil 
ansøgningsdatoen fastsættes til den dag, hvor sådanne mangler blev 
afhjulpet. Hvis manglerne vedrører andre betingelser, som ansøgningen 
(eller den kollektive ansøgning) skal opfylde, forbliver ansøgningsdatoen 
den dag, hvor ansøgningen oprindelig blev indgivet til Mønsterkontoret 
eller den nationale myndighed. 
Hvis manglerne ikke er afhjulpet inden for den fastsatte frist, eller 
skyldige afgifter ikke er betalt, vil ansøgningen blive afvist. Ansøgeren 
kan appellere Mønsterkontorets afgørelse (artikel 59 ff.). 
Hvad angår kravene, hvis der begæres prioritet, vil manglende afhjælpning 
af mangler kun resultere i, at ansøgningen fortaber prioriteten, og 
ansøgningens behandling vil fortsætte, men indgivelsesdagen - og ikke den 
tidligere prioritetsdato - vil da blive lagt til grund for vurderingen af, 
om de materielle krav er opfyldt. 
Artikel 50 
Så snart en ansøgning har fået tildelt en ansøgningsdato, skal den 
registreres som et registreret EF-mønster. Den dato, der anføres i 
registret, er ansøgningsdatoen. I betragtning af den meget enkle under­
søgelse af, om de formelle krav er opfyldt, og de korte tidsfristet, som 
er blevet fastsat for en national myndigheds fremsendelse af en ansøgning 
til Mønsterkontoret eller for afhjælpning af eksisterende mangler, bør 
registreringsdatoen i princippet ligge inden for 6 måneder efter den 
faktiske ansøgningsdato. 
- 53 -
Artikel 51 
Når registrering har fundet sted skal der hurtigst muligt foretages 
bekendtgørelse af det registrerede EF-mønster i Registreringstidende for 
EF-mønstre. Intervallet mellem registreringen og bekendtgørelsen vil på 
den ene side afhænge af den tid, der er nødvendig for den tekniske 
forberedelse af bekendtgørelsen, og på den anden side afhænge af, hvor 
hyppigt Mønsterkontoret udsender Registreringstidende (f.eks. månedligt 
eller hver 14. dag). I bestemmelsen angives, hvad bekendtgørelsen skal 
indeholde, dog således at det overlades til gennemførelsesforordningen 
eventuelt at foreskrive yderligere detaljer. 
Bestemmelsen er baseret på den tanke, at Registreringstidendet for EF-
mønstre udsendes i form af et traditionelt trykt blad, således som det i 
dag er tilfældet ifølge flere medlemsstaters nationale ordninger og ifølge 
den internationale Haager-deponeringsordning; for fremtiden kan det dog -
i lyset af den teknologiske innovation - være mere hensigtsmæssigt at give 
Mønsterkontoret mulighed for at vælge en mere effektiv og tidssvarende 
måde til at gøre offentligheden bekendt med mønstret. 
Hvad angår retsvirkningen, skal det påpeges, at teknisk set vil mønstret 
være til rådighed for offentligheden fra den dato, hvor det rent faktisk 
blev registreret, og ikke først fra den dato, hvor det blev bekendtgjort i 
Registreringstidendet: adgangen til registeret er rent faktisk sikret 
offentligheden fra denne tidligere dato. 
Artikel 52 
Denne artikel hjemler mulighed for at holde et registreret EF-mønster 
hemmeligt for en periode, der ikke må overstige 30 måneder. Dette stemmer 
overens med et behov, der er hos flere industrisektorer, der føler, at de 
ikke kan risikere en bekendtgørelse af deres mønster, før de hertil 
- 54 -
svarende produkter er blevet lanceret på markedet. Navnlig inden for 
modebranchen (men problemet er heller ikke ualmindeligt inden for 
bilbranchen) ville det - dersom man på forhånd lod konkurrenter blive 
bekendt med den generelle linie i designet af en kommende kollektion-
kunne skade mulighederne for kommerciel succes baseret på den eksklusive 
karakter af en sådan linie, eftersom knowhow-beskyttelsen ikke ville være 
tilstrækkelig i et sådant tilfælde til at forhindre konkurrenter i at 
lancere lignende (eventuelt "intelligensmæssigt ensartede") på markedet på 
samme tid som rettighedsindehaveren eller endog før. Hemmeligholdelse er i 
disse tilfælde det nødvendige svar, men hvis hemmeligholdelse kun 
overlades til en virksomheds interne foranstaltninger, ville risikoen for 
at miste beskyttelse på grund af en for sen ansøgning være for stor. 
Udsættelse af bekendtgørelsen er derfor den rette måde, at imødekomme 
dette behov på. 
stk. 1 
Anmodningen om udsættelse skal indgives på samme tid som ansøgningens 
indgivelse. Registreringsproceduren er for kort til, at man kan acceptere, 
at anmodningen indgives senere. Den periode, hvori et registreret EF-
mønster kan holdes hemmeligt, må ikke overstige 30 måneder fra 
ansøgningsdatoen eller prioritetsdatoen. Denne periode skulle sikre en 
balance mellem på den ene side behovet for hemmeligholdelse, jf. ovenfor, 
og på den anden side behovet for en vis retssikkerhed og transparens, som 
eksistensen af ikke-bekendtgjorte, men dog gyldige mønstre, vil 
undergrave. 
Stk. 2 og 3 
Hvis mønsteransøgningen - ledsaget af en anmodning om udsættelse af 
bekendtgørelsen - tillægges en ansøgningsdato, registreres de pågældende 
mønstre inden for den samme tidsfrist og efter den samme procedure som et 
normalt registreret EF-mønster. Men hverken mønstrets afbildning eller 
sagsakten vedrørende ansøgningen vil kunne fremlægges til eftersyn for 
offentligheden. 
Offentligheden vil via registret og Registreringstidendet blive informeret 
om, hvem ansøgeren er, hvor lang tid udsættelsen af mønstrets offentlig­
gørelse varer, samt ansøgningsdatoen. 
55 -
Stk. 4, 5 og 7 
Ved udløbet af udsættelsesperioden eller på et tidligere tids 
punkt, dersom rettighedshaveren har fremsat anmodning herom, vil 
Mønsterkontoret fremlægge de elementer, der har været hemmeligholdt, til 
eftersyn for offentligheden via registret og Registreringstidendet, og den 
dato, hvor dette sker, vil være bekendtgørelsesdatoen. Én betingelse skal 
dog være opfyldt: rettighedshaveren skal betale bekendtgørelsesafgiften, 
som han sparede ved mønsteransøgningens indgivelse, idet han dengang 
betalte en billigere afgift for bekendtgørelsens udsættelse. Har 
rettighedshaveren endvidere indsendt et eksemplar i stedet for en 
afbildning af mønstret i de i artikel 39, stk. 2, nævnte tilfælde, må han 
på dette tidspunkt fremlægge en reproducerbar afbildning, således at 
mønstret kan bekendtgøres i Registreringstidendet. Dersom rettigheds­
haveren ikke opfylder disse krav, mister mønstret sine retsvirkninger med 
virkning fra ansøgningsdatoen. 
Indehaveren af mønsterretten kan imidlertid vælge at give afkald på 
mønsterretten, i hvilket tilfælde der ikke sker bekendtgørelse, og 
rettighedshaveren undgår, at mønsterretten mister sine virkninger - be­
skyttelse mod reproduktion, jf. artikel 21, stk. 2, fra starten af. 
Stk. 6 
Af det ovenfor anførte fremgår det klart, at rettighedshaveren til et 
registreret EF-mønster, hvis bekendtgørelse er blevet udsat, nyder en 
rettighed, som kan håndhæves overfor mønsterkrænkere. Men eftersom 
mønsterkrænkeren ikke kan anses for at være bekendt med mønstret, da dette 
er hemmeligholdt, og hvor retten - så længe bekendtgørelse ikke har fundet 
sted - kun er en ret mod reproduktion, er søgsmål til håndhævelse af 
rettigheder underkastet den betingelse, at den påståede krænker forinden 
får forelagt hele sagsakten, herunder en afbildning af mønstret. Dette 
indebærer ikke, at oplysningerne også skal bringes til den almindelige 
offentligheds kendskab. 
- 56 -
AFSNIT VI 
BESKYTTELSESTIDEN FOR ET REGISTRERET EF-MØNSTER 
Artikel 53 
Denne bestemmelse, der er indført af systematiske grunde, bekræfter det, 
der er fastsat i artikel 13, nemlig at beskyttelsestiden for et registre­
ret EF-mønster er 5 år fra ansøgningens indgivelse med mulighed for for­
længelse for perioder af 5 år ad gangen op til i alt 25 år. 
Artikel 54 
I denne artikel, der er baseret på den parallelle artikel i udkastet til 
forordning om EF-varemærker fastsættes den procedure, der skal følges med 
henblik på en fornyelse af beskyttelsen ved udløbet af hver 5-års periode. 
Fornyelsen er betinget af, at der fremsættes anmodning herom af enten 
rettighedshaveren eller af enhver person med udtrykkelig tilladelse fra 
rettighedshaveren. Man følte, at fornyelse er en tilstrækkelig vigtig 
handling til, at der kræves en sådan personlig indsats fra rettig­
hedshaverens side, således at man f.eks. ikke overlader fornyelsen til en 
licenstagers initiativ alene. Fornyelsen er betinget af, at der erlægges 
en fornyelsesafgift, som i det lange løb vil udgøre en væsentlig 
indtægtskildefor Mønsterkontoret. 
Mønsterkontoret skal i god tid inden udløbet af mønsterrettigheden 
informere rettighedshaveren herom. Anmodningen om fornyelse og betaling af 
afgiften skal finde sted i løbet af de 6 måneder, der går forud [or 
udløbsdatoen. Der gives dog en yderligere periode på 6 måneder efter 
udløbsdatoen, inden for hvilken anmodning om fornyelse og betaling af 
fornyelsesafgiften kan finde sted, forudsat at der betales en 
tillægsafgift. 
- 57 -
AFSNIT VII 
AFKALD PÅ OG UGYLDIGHED AF ET REGISTRERET EF-MØNSTER 
Artikel 55 
Denne bestemmelse vedrører den situation, hvor der på rettigheds­
indehaverens initiativ eller med dennes samtykke gives afkald på det 
registrerede EF-mønster. Bestemmelsen er baseret på den tilsvarende 
bestemmelse vedrørende EF-varemærker. 
Artikel 56-58 
I artikel 56 og 57 har man fulgt de tilsvarende bestemmelser vedrørende 
sager om annullation eller ugyldighed af EF-varemærker, og der er indført 
en centraliseret procedure ved Mønsterkontoret, som skulle danne 
fundamentet for gennemførelse af kontrol med et registreret EF-mønsters 
gyldighed efter dets registrering. Denne procedure kan iværksættes, så 
snart EF-mønstret er blevet registreret, eller på ethvert andet tidspunkt 
efter mønstrets frembringelse eller endog efter udløbet af mønsterretten. 
Denne bestemmelse imødekommer to krav. Konkurrenters ønske om hurtig 
indskriden efter registreringen overfor krav om beskyttelse (i visse 
medlemsstater tilgodeses dette ønske via en indsigelsesprocedure) samt 
ønsket om ved én og kun én procedure at kunne anfægte mønsterretten på et 
hvilket som helst senere tidspunkt og gældende for hele Fællesskabet. 
I det første tilfælde vil en interesseret parts hurtige indskriden over 
for et registreret mønster bevirke, at mønstret ikke kan håndhæves over 
for ham af en national domstol, før der er truffet endelig afgørelse om 
mønstrets gyldighed, jf. bestemmelsen i artikel 95, stk. 1. Selv for det 
tilfælde, at rettighedshaveren handler hurtigere end tredjepart og 
- 58 -
forsøger at håndhæve sin mønsterrettighed før sag om ugyldighed anlægges 
ved Mønsterkontoret, giver artikel 95, stk. 2, tredjepart (som teknisk set 
er blevet en påstået krænker) mulighed for at anlægge en sådan sag og 
anmode den nationale domstol om at udsætte sagen om krænkelse, indtil 
Mønsterkontoret har afsagt afgørelse om gyldighedsspørgsmålet (denne 
bestemmelse overlader den nationale domstol et vist skøn med henblik på at 
undgå mulighed for et chikanøst søgsmål). Det skal også understreges, at 
længden af proceduren ved Mønsterkontoret generelt kan overvåges på den 
måde, at præsidenten leder kontorets forretninger. Dette skulle føre til, 
at man undgår unødig lang sagsbehandling. 
I det andet tilfælde vil erklæringen om ugyldighed kun have virkning for 
fortiden, men kan dog stadig være nyttig med henblik på f.eks. at få 
erstatning for en ugyldig håndhævelse af mønsterretten. Den internationale 
sammensætning af Mønsterkontorets afdelinger samt afdelingsmedlemmernes 
ekspertise vil være en stærk garanti for værdien af Mønsterkontorets 
afgørelser på dette område samt sikre at de er uvildige. 
Sag om ugyldighed kan anlægges af en hvilken som helst fysisk eller 
juridisk person, herunder også af Kommissionen og medlemsstaterne, hvis de 
måtte finde, at der er anledning til at få et registreret EF-mønster 
erklæret for ugyldigt. Men i to tilfælde er søgsmålkompetence betinget af, 
at man kan bevise at have en særlig interesse; nemlig hvis den påberåbte 
ugyldighedsgrund går ud på, at rettighedshaveren ikke er den berettigede 
(artikel 27, stk. 1, litra d)), eller hvis den påberåbte ugyldighedsgrund 
refererer sig til en "ældre rettighed", således som forudset i artikel 27, 
stk. 2. 
Proceduren er den såkaldte inter partes-procedure, der finder sted for 
Mønsterkontorets ugyldighedsafdeling. Det synes overflødigt med en nærmere 
beskrivelse af mønsterkontorafdelingernes iværksættelse af en sådan 
procedure og undersøgelse af begæringen om ugyldighed, da disse bestem­
melser nøje følger de lignende bestemmelser, der allerede er vedtaget for 
- 59 -
de administrative inter partes-procedurer, der gælder for det europæiske 
patent (indsigelsesproceduren) EF-patentet (annullationsproceduren) og EF-
varemærket (annullations- og ugyldighedsproceduren). 
Den tabende part kan appellere en af Mønsterkontoret afsagt afgørelse 
(artikel 59 ff.). 
Artikel 58 giver en påstået mønsterkrænker, mod hvem rettighedshaveren 
forsøger at håndhæve sin mønsterret, mulighed for at intervenere i en sag 
om ugyldighed, så længe den pågældende procedure verserer for 
Mønsterkontoret. Den påståede krænker har altså ret til at intervenere i 
sagen og at fremføre sin egen sag for Mønsterkontoret. 
Herudover tillægges Kommissionen og medlemsstaterne kompetence til at 
intervenere i sagen. Dette vil f.eks. omfatte den situation, hvor parterne 
afgør en sag udenretsligt, dvs. uden at der træffes endelig afgørelse om 
ugyldighedspørgsmålet. Hvis samfundsmæssige interesser tilsiger, at der 
træffes en endelig afgørelse, har Kommissionen og medlemsstaterne altså 
mulighed for at opnå noget sådant. 
Kommissionen har til hensigt, at oprette et rådgivende udvalg, der skal 
bistå kommissionen i overvågningen af Mønsterkontorets registreringer. Det 
ligger inden for kommissionens beføjelser at gøre dette. 
Udvalget, i hvilket en repræsentant for Kommissionen fører forsædet, vil 
blive sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne og fra sag til sag 
af repræsentanter for industrien. 
Herved er det hensigten at sikre, at registreringspraksis er i overens­
stemmelse med forordningens hensigter. 
- 60 -
AFSNIT VIII 
APPEL AF AFGØRELSEN TRUFFET AF MØNSTERKONTORET 
Artikel 59-65 
Disse artikler vedrører den appelprocedure, der står åben for enhver part 
i en sag, der er blevet behandlet af Mønsterkontoret, og hvor der er 
truffet afgørelse, som er gået vedkommende imod. Appeladgangen står derfor 
åben over for afgørelser, der er truffet under registreringsproceduren 
(ex parte-procedure) eller under en ugyldighedsprocedure (inter partes-
procedure), og også over for andre typer af afgørelser, som 
Mønsterkontoret skal træffe i henhold til forordningen (f.eks. afgørelser 
om faglig repræsentation samt afgørelser om genindsættelse i rettigheder 
osv.). 
Dette sæt bestemmelser er i vidt omfang baseret på de tilsvarende 
bestemmelser, der er blevet udarbejdet for EF-varemærkers vedkommende. Da 
drøftelserne i Rådet vedrørende disse bestemmelser endnu ikke var 
afsluttet, da det nuværende forslag blev udarbejdet, er det vigtigt at 
notere sig, at indholdet af nærværende forslag skal tilpasses for at tage 
hensyn til de ændringer, der foretages i forordningen om EF-varemærker, og 
som Kommissionen accepterer. Det er næsten overflødigt at understrege, 
hvor vigtigt det er for brugeren af EF-varemærker og mønsterordningen, at 
de kan gå frem efter en absolut ensartet appelordning. 
Under henvisning til kommentarerne ovenfor synes det overflødigt at 
kommentere hver enkelt bestemmelse om appel i detaljer. Det er 
tilstrækkeligt at erindre om, at appellen finder sted for de appelkamre, 
der er nedsat under Mønsterkontoret, og som har quasi-judiciel karakter 
(se også artikel 117-120). De af appelkamrene afsagte afgørelser kan gøres 
til genstand for yderligere appel for EF-Domstolen. Men det forventes dog, 
at EF-Domstolen i henhold til EØF-traktatens artikel 16 8a - vil kræve, at 
Rådet henlægger disse sager til Retten i Første Instans med mulighed for 
- 61 -
appel til EF-Domstolen af førsteinstansrettens afgørelser, når der er tale 
om retsspørgsmål ("kassations-kontrol"). Hvis en afgørelse truffet af et 
appelkammer ikke anses for at være i overensstemmelse med fælles­
skabslovgivningen, men hvor den pågældende part ikke har appelleret 
afgørelsen, således at den er blevet endelig, kan Kommissionen eller en 
medlemsstat indbringe en sag for EF-Domstolen med henblik på en afklaring 
af retstilstanden. Den afgørelse, som EF-Domstolen træffer i en sådan 
appelsag, vil ikke påvirke den omtvistede afgørelse, men skal blot 
fastlægge, hvilken regel der for fremtiden skal anvendes i lignende 
tilfælde. 
AFSNIT IX 
SAGSBEHANDLINGEN VED MØNSTERKONTORET 
Første afdeling 
Almindelige bestemmelser 
Anden afdeling 
Omkostninger 
Tredje afdeling 
Oplysninger tilgængelige for offentligheden 
og for medlemsstaternes kompetente myndigheder 
Artikel 66-80 
Disse artikler indeholder en række bestemmelser, der fastsætter de 
generelle regler, der skal følges under en procedure ved Mønsterkontoret. 
På nær få undtagelser, som vil blive anført nedenfor, er disse regler 
ordret taget fra de tilsvarende regler i forordningen om EF-varemærker. 
For de fleste af reglernes vedkommende ville det have været lettere, hvis 
man i relation til EF-Mønsterkontoret have indført bestemmelserne ved en 
62 -
henvisning til tilsvarende bestemmelser i varemærkeforordningen og så 
erklære dem for anvendelige mutatis mutandis inden for rammerne af 
nærværende forordning. Men efter nærmere overvejelse fandt man, at det 
ville være lettere for brugeren af EF-mønster ordningen, om alle de 
gældende regler fandtes i et enkelt instrument, uden at det ville være 
nødvendigt at søge en bestemt regel i en anden forordning. Her indskrænkes 
drøftelsen til de bestemmelser hvori der er blevet fastsat særlige regler, 
nemlig artikel 76, 77 og 78. 
I artikel 76 indføres EF-mønsterregistret. Det fastslås, at oplysninger, 
der er noteret i registret, skal gøres tilgængelige for offentligheden med 
undtagelse af de oplysninger, der er gjort til genstand for udsættelse med 
bekendtgørelsen i henhold til artikel 52, stk. 2. 
Artikel 77 indeholder bestemmelser om udgivelse af to periodiske 
publikationer fra Mønsterkontoret: Registreringstidende for EF-mønstre, 
hvori offentliggørelsen af registrerede EF-mønstre finder sted, og 
Mønsterkontorets Meddelelsesblad indeholdende almindelige meddelelser og 
oplysninger til brugerne af ordningen. Det kan ikke udelukkes, at 
Mønsterkontorets Meddelelsesblad senere sammenlægges med EF-vare-
mærkemyndighedens Meddelelsesblad idet det indeholder ligeartede 
oplysninger og interesserer den samme personkreds. 
Artikel 78 vedrører aktindsigt og indeholder et par særbestemmelser, der 
er dikteret af specifikke karakteristika ved procedurerne i forbindelse 
med mønstre. 
- 63 -
Det generelle princip (artikel 78, stk. 1) er, at akter vedrørende ansøg­
ninger om registrering af EF-mønstre ikke kan gøres til genstand for 
aktindsigt uden samtykke fra ansøgeren, så længe det pågældende 
registrerede EF-mønster ikke har været bekendtgjort. Denne bestemmelse er 
suppleret med en undtagelse fra princippet om aktindsigt, når 
rettighedshaveren ikke har givet samtykke og gældende for akter vedrørende 
et registreret EF-mønster, for hvilket bekendtgørelsen er blevet udsat. 
Denne undtagelse gælder indtil udsættelsesperiodens udløb. Hvis et 
registreret EF-mønster afstås før eller ved udløbet af udsættelsen - og 
under alle omstændigheder før bekendtgørelsen finder sted - vil akterne 
forblive hemmelige i ubegrænset tid. Der er nemlig ikke nogen grund til at 
give aktindsigt til sagsakter vedrørende et mønster, for hvilket 
rettighedsindehaveren fra starten har givet afkald på kravet om 
beskyttelse. Der kan ikke håndhæves nogen rettighed til et sådant 
registreret EF-mønster, og det synes derfor rimeligt, at den person, der 
har givet afkald på retten, kan bibeholde hemmeligholdelsen - i forhold 
til offentligheden - af mønstre og idéer, som er indeholdt i det 
registrerede EF-mønster, der er blevet givet afkald på. Med undtagelse af 
disse tilfælde er akterne i princippet offentlig tilgængelige. 
Artikel 78, stk. 2, udgør en undtagelse fra reglen om forbud mod aktind­
sigt vedrørende en ansøgning eller en mønsterret, som endnu ikke er blevet 
bekendtgjort, eller til en mønsterret, som der er blevet givet afkald på, 
før bekendtgørelsen fandt sted. Aktindsigt uden samtykke fra 
mønsteransøgeren eller rettighedshaveren kan finde sted på grundlag af en 
afgørelse fra Mønsterkontoret, hvis den person, der ønsker aktindsigt, kan 
godtgøre en legitim interesse. Dette vil navnlig gælde, hvis ansøgeren 
eller rettighedshaveren har iværksat foranstaltninger med henblik på -
over for den pågældende person - at påberåbe sig rettigheder i henhold til 
det registrerede EF-mønster: under disse omstændigheder er det kun 
rimeligt, at den person, der er udsat for truslen om retssag, har adgang 
til den dokumentation, som vil være af afgørende betydning, hvis søgsmålet 
eventuelt iværksættes. 
- 64 -
Fjerde afdeling 
Repræsentation 
Artikel 81-82 
Disse artikler vedrører spørgsmålet om repræsentation ved Mønsterkontoret. 
De generelle principper, der er indeholdt i artikel 81, er baseret på 
reglerne i forordningen om EF-varemærker (og også - ligesom forordningen -
på reglerne i konventionerne om henholdsvis europæiske patenter og EF-
patenter). Tilsvarende fastsætter artikel 82 et princip, der også er 
indeholdt i den pågældende forordning og i konventionerne, og som går ud 
på, at faglig repræsentation ved Mønsterkontoret kun kan varetages af 
personer, hvis navne er opført på en af Mønsterkontoret ført liste over 
anerkendte fuldmægtige. Alternativt kan repræsentation varetages af 
juridiske praktikere, der er anerkendt i en medlemsstat, i det omfang de i 
vedkommende stat er berettigede til at optræde som fuldmægtige i sager 
vedrørende mønstre. 
De betingelser, der skal være opfyldt for at blive opført på listen, er 
blevet udarbejdet under hensyntagen til de særlige krav, der må stilles 
til en person, der ønsker at optræde for en myndighed, der beskæftiger sig 
med mønster lovgivning. Ud over kravet om, at vedkommende skal have 
forretningssted eller arbejdssted inden for Fællesskabet skal kandidaten -
for at blive opført på listen - være berettiget til at repræsentere i 
sager om industriel ejendomsret ved den centrale myndighed for industriel 
ejendomsret i den stat, hvori han har forretningssted eller arbejdssted. 
Dette meget brede krav omfatter også adgang til at repræsentere i sager om 
patenter og/eller varemærker. En logisk udvidelse af dette brede begreb 
har været, at man også inkluderer personer , der står opført på en liste 
over faglige repræsentanter, og som er berettigede til at repræsentere ved 
Det Europæiske Patentkontor samt personer, hvis navne står opført på den 
liste over faglige repræsentanter, som EF-Varemærkemyndigheden fører. 
- 65 -
I de medlemsstater hvor adgang til ræpræsentation for den centrale 
myndighed ikke er gjort afhængig af af særlige kvalifikationer - hvad der 
ofte er tilfældet for så vidt angår repræsentation i varemærkesager - er 
kvalifikationskrav erstattet af faglig erfaring af mindst fem års varighed 
medmindre den pågældende medlemsstats lovgivning officielt anerkender den 
pågældende persons adgang til repræsentation. 
AFSNIT X 
KOMPETENCE OG RETSPLEJE I SØGSMÅL VEDRØRENDE EF-MØNSTRE 
Første afdeling 
Anvendelse af Fuldbyrdelseskonventionen 
Anden afdeling 
Retstvister om krænkelse af et EF-mønster 
og om dets gyldighed 
Tredje afdeling 
Andre tvister vedrørende EF-mønstre 
Artikel 83-98 
Artikel 83-9 8 vedrører den ordning, der gælder for tvister i forbindelse 
med EF-mønstre. Artiklerne er i vidt omfang baseret på de tilsvarende 
bestemmelser i udkastet til forordning om EF-varemærker, da det på dette 
område af procedurerne ved Mønsterkontoret er ekstremt vigtigt for 
brugeren, at der gælder så ensartede regler som muligt. I disse 
bestemmelser er der også i videst muligt omfang taget hensyn til den 
hermed lignende ordning, der er etableret ved Protokollen om bilæggelse af 
retstvister, der er vedføjet Aftalen om EF-patenter, dog - af naturlige 
grunde - med undtagelse af bestemmelserne vedrørende COPAC (Den Fælles 
Ankedomstol). 
- 66 -
I nærværende begrundelse vil man derfor begrænse sig til at kommentere 
specifikke træk ved den for mønsterrettigheder gældende ordning om 
retstvister, uden at gå i nærmere detaljer vedrørende bestemmelser, som 
allerede er blevet accepteret af Fællesskabet eller af medlemsstaterne i 
en anden kontekst. Derfor vil artikel 90, 91, 92, 95, 96 og 97 ikke blive 
kommenteret. 
Generelt er det nok at erindre om, at tvistemålsordningen fastsætter 
regler for kompetence og retspleje i søgsmål vedrørende mønster­
rettigheder, hvis virkninger gælder for hele Fællesskabet, og hvis 
håndhævelse i det store og hele er henlagt til medlemsstaternes domstole. 
Denne ordning er opdelt i tre afdelinger: 
- Første afdeling, hvori man fastlægger princippet om anvendelse af 
Bruxelles-konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse 
- Anden afdeling, hvori der fastsættes regler, der erstatter eller 
supplerer de tilsvarende regler i Bruxelles-konventionen, og som 
vedrører retstvister om krænkelse af et EF-mønster og dets gyldighed 
- Tredje afdeling indeholder en række specifikke regler som supplement til 
de almindelige regler i Bruxelles-konventionen og gældende for andre 
tvister vedrørende EF-mønstre. 
Artikel 83 - hvori man fastsætter princippet om anvendelse af Bruxelles­
konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyr­
delse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager - svarer 
fuldstændig til de parallelle bestemmelser vedrørende EF-varemærker og EF-
patenter. 
- 67 -
Undtagelserne (ofte mere formelle end materielle) fra Fuldbyrdelses-
konventionen, jf. stk. 2, er nødvendige for at indføre et fuldstændigt 
ensartet regelsæt vedrørende domstolenes kompetence og fuldbyrdelse, som 
også omfatter de tilfælde, som i henhold til Fuldbyrdelseskonventionen 
ville være underlagt forskellige ikke-harmoniserede regler af medlems­
staternes internationale privatret (f.eks. når sagsøgte ikke har bopæl 
inden for Fællesskabet). I mangel af en komplet og ensartet ordning vil 
der være stor risiko for, at der opstår kompetencekonflikter (positive 
eller negative) mellem domstole i forskellige medlemsstater, samt risiko 
for at der kunne blive afsagt indbyrdes modstridende afgørelser i samme 
sag samt endelig risiko for, at "forum shopping" ville blive anvendt i et 
omfang, der er uforeneligt med et velfungerende integreret marked. 
Forordningen indeholder ikke en overgangsbestemmelse for det tilfælde, at 
nogle medlemsstater endnu ikke har sat Fuldbyrdelseskonventionen i kraft 
på det tidspunkt, hvor forordningen bliver bragt i anvendelse. Men dette 
anses for lidet sandsynligt på grund af de hurtige fremskidt i 
ratifikationen af San Sebastian-Konventionen af 19 89 om Spaniens og 
Portugals tiltrædelse af Fuldbyrdelseskonventionen (som allerede er i 
kraft i de andre ti medlemsstater). Det vil derfor synes politisk 
uhenaigtmæssigt at forudse en sådan hypotese i forordningen. Hvilket som 
helst problem, der ville kunne opstå i relation til fremtidige medlemmer 
af Fællesskabet eller inden for rammerne af en udvidelse af forordningen 
til også at omfatte Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, ville 
kunne blive behandlet under de forhandlinger, der finder sted inden for 
rammerne af denne kontekst. 
Ifølge artikel 84 skal medlemsstaterne udpege et begrænset antal nationale 
domstole i første og anden instans, der skal optræde som "EF-
mønsterdomstole", dvs. domstole, som vil have enekompetence til at 
behandle sager om mønsterkrænkelse og ugyldighed af EF-mønstre. 
- 68 -
Bestemmelsen følger fuldstændig de tilsvarende bestemmelser om nedsættelse 
af EF-patentdomstole og EF-varemærkedomstole. Der er udtrykt det ønske, at 
medlemsstaterne - når de udpeger sådanne domstole - begrænser sig til de 
domstole, der er anført i bilaget til Protokol om retstvister vedrørende 
EF-patenter (dog med forbehold af den nødvendige supplering af hensyn til 
Spanien, Portugal og Tysklands nye delstater). 
EF-mønsterdomstolene (artikel 85) vil have enekompetence med hensyn til 
søgsmål vedrørende krænkelse af EF-mønstre samt også for så vidt det er 
tilladt efter national lovgivning - hvor der blot er tale om overhængende 
risiko for krænkelse samt sager til anerkendelse af, at der ikke 
foreligger krænkelse. Hvad angår sager om mønstres ugyldighed skal der 
sondres mellem ikke-registrerede og registrerede EF-mønstre. 
For registrerede EF-mønstres vedkommende kan sager med henblik på en 
ugyldighedserklæring anlægges direkte ved Mønsterkontoret i henhold til 
forordningens artikel 56 ff. For at fremme et sådant centraliseret søgsmål 
bør muligheden for at anlægge sag direkte for EF-mønsterdomstolene med 
henblik på at få et registreret EF-mønster erklæret for ugyldigt afskæres 
: sagsøgte i et søgsmål om krænkelse skal dog have adgang til at rejse en 
sådan indsigelse ved EF-mønsterdomstolene, men kun via et kontrasøgsmål. 
Det kan undre, hvorfor en sådan begrænsning, der er blevet accepteret for 
EF-patenters og EF-varemærkers vedkommende, skal gælde , når der er tale 
om en rettil beskyttelse, som for det registrerede EF-mønsters vedkommende 
er blevet givet uden nogen form for forudgående materiel undersøgelse 
eller uden mulighed for indsigelse fra interesserede parters side. 
Kommissionen fandt, at selv om det registrerede EF-mønster uomtvisteligt 
ikke er så stærk en ret som et EF-patent eller et EF-varemærke, at det 
ikke ville være for meget at forlange, at en person, mod hvem der anlægges 
- 69 -
sag på grundlag af en sådan ret, skal skride ind via et kontrasøgsmål og 
ikke blot via en ugyldighedsindsigelse, hvor dommeren ikke træffer 
afgørelse - med virkning over for alle - om mønsterrettens gyldighed. 
Fordelen ved at EF-mønsterregistret renses for enhver rettighed, som er 
blevet erklæret for ugyldig af en kompetent domstol, vejer tungere end den 
begrænsede proceduremæssige byrde, som er lagt på sagsøgte i form af et 
krav om, at han skal rejse indsigelse via et kontrasøgsmål. 
For det ikke-registrerede mønsters vedkommende er der ikke forudset 
mulighed for søgsmål ved en central instans: det er derfor nødvendigt at 
fastsætte regler om domstolskompetence i sager, hvor der anlægges søgsmål 
med henblik på en ugyldighedserklæring. I henhold til artikel 85, 
litra c), henlægges enekompetencen til sådanne direkte søgsmål til EF-
mønsterdomstolene, som naturligvis også er enekompetente, hvis spørgsmålet 
om ugyldighed rejses i form af et kontrasøgsmål anlagt af sagsøgte under 
en sag om mønsterkrænkelse. Selv om det ikke - med henvisning til ønsket 
om et "renset" register - er berettiget at udelukke mulighed for 
fremsættelse af en realitetsindsigelse, medmindre det sker ved et 
kontrasøgsmål, er det dog i offentlighedens interesse, at et ikke-
registreret EF-mønster, som af en kompetent domstol er blevet erklæret for 
ugyldigt, ikke længere kan påberåbes over for trejemand under andre 
omstændigheder og dermed gøres til genstand for et nyt 
ugyldighedssøgsmål. 
I artikel 86 og 87 fastsættes der regler om international kompetence, der 
fuldstændig følger de tilsvarende bestemmelser, der gælder for EF-patenter 
og EF-varemærker. Det skal dog blot bemærkes, at artikel 86 - ligesom de 
to tilsvarende bestemmelser for EF-patenters og EF-varemærkers vedkommende 
- vil forudsætte forhandlinger med de EFTA-lande, der er parter i Lugano-
Konventionen om retters kompetence og fuldbyrdelse af 1988, eftersom den 
indeholder regler, der kolliderer med de af medlemsstaternes forpligtel-
- 70 -
ser, der følger af den pågældende konvention, når den sagsøgte er 
bosiddende i et EFTA-land. man må håbe, at der findes en løsning på disse 
problemer inden for rammerne af Det Europæiske økonomiske Samarbejds­
område . 
Det skal også understreges, at anvendelsen af artikel 86 på direkte 
søgsmål om et ikke-registreret mønsters ugyldighed (en situation der er 
ukendt for så vidt angår EF-patenter og EF-varemærker) vil føre til et 
enkelt "forum" inden for Fællesskabet, da det alternative forum (stedet, 
hvor den ulovlige handling - typisk en krænkelse - er begået), ikke finder 
anvendelse. Søgsmål med henblik på en ugyldighedserklæring kan derfor kun 
anlægges i den medlemsstat, hvor sagsøgte (rettighedshaveren) har sin 
bopæl. Hvis dette kriterium ikke kan opfyldes, henlægges kompetencen til 
domstolene i den medlemsstat, hvor rettighedshaveren har en virksomhed 
eller successivt hvor sagsøgeren (den person, der anfægter gyldigheden) 
har sin bopæl eller en virksomhed eller endelig til domstolene i den 
medlemsstat, hvor Mønsterkontoret er beliggende. 
I artikel 89 udelukker man stort set muligheden for at rejse en indsigelse 
om ugyldighed i en sag om krænkelse, medmindre indsigelsen fremsættes i 
form af et kontrasøgsmål. Dette er allerede blevet kommenteret i 
forbindelse med artikel 85. I stk. 3 er der dog gjort en undtagelse fra 
kravet om kontrasøgsmål, når indsigelsen går ud på, at mønstret er 
ugyldigt som følge af en eksisterende ældre national rettighed, jf. 
artikel 27, stk. 2. Da sådanne rettigheder ikke kan påberåbes over for et 
EF-mønster af andre personer end rettighedshaveren, siger det sig selv, at 
en sådan indsigelse kun kan rejses af indehaveren af retten til den ældre 
rettighed. Grunden til at en indsigelse om ugyldighed kan rejses i en 
sådan sag - uden at det sker i form af et kontrasøgsmål - er, at 
resultatet af, at EF-mønstret findes ugyldigt, kun vil medføre delvis 
ugyldighed, fordi det ville være begrænset til territoriet i den eller de 
medlemsstater, hvor ugyldighedsgrunden består. 
- 71 -
Bestemmelsen i artikel 89, stk. 1, har til formål at begrænse urimelige 
påstande om EF-mønstrets ugyldighed. Men det er dog nødvendigt at supplere 
den med en bestemmelse, hvor bevisbyrden vendes om, nemlig hvor 
rettighedshaveren påviser, at hans mønster har individuel karakter i den 
forstand, at det markant adskiller sig fra ethvert andet mønster på 
markedet. Hvis dette er tilfældet er det pågældende mønster højst 
sandsynligt blevet frembragt af mønsterfrembringeren selv og ikke 
kopieret. Det er derfor også sandsynligt, at det er nyt. I dette tilfælde 
synes det hensigtsmæssigt, at den påståede krænker, som anfægter EF-
mønstrets ugyldighed ved at bestride at det er nyt, skal pålægges at 
bevise, at det ikke er nyt. 
En tilsvarende bestemmelse synes ikke nødvendig i ugyldighedssager, der 
verserer ved Mønsterkontoret. Dersom en tredjepart over for 
Mønsterkontoret fremkommer med en begæring om ugyldighed, siger det sig 
selv, at Mønsterkontoret vil kræve, at han fremlægger oplysninger til 
støtte for sit krav. 
Artikel 93 vedrører spørgsmålet om sanktioner i sager om mønsterkrænkelse. 
Dette er et særdeles ømtåleligt spørgsmål. Berørte kredse har gentagne 
gange anført, at en effektiv håndhævelse af de rettigheder, der tillægges 
ved EF-mønstre, og en større ensartethed i den måde, hvorpå de nationale 
domstole reagerer over for krænkelser, vil være afgørende for, om hele EF-
mønsterprojektet bliver en succes eller ej. 
Det må erkendes, at det på det nuværende stadium af Europas integration er 
vanskeligt at intervenere i sager, hvor traditionerne og de materielle og 
proceduremæssige civilretlige regler, der anvendes af medlemsstaternes 
domstole, divergerer markant fra hinanden. Den grundlæggende regel bør 
derfor være, at de enkelte nationale domstole skal anvende de sanktioner, 
der er fastsat i lovgivningen i den medlemsstat, hvor domstolen er 
beliggende, med henblik på at håndhæve de rettigheder, der er blevet 
krænket. Dette vil navnlig gælde vedrørende "erstatning" hvor forskellene 
- 72 -
mellem de forskellige landes principper er så stor, at det vil være 
omsonst at prøve at finde en fællesnævner inden for det begrænsede og 
specifikke mønsterbeskyttelsesområde. Problemerne vedrørende mere ens­
artede sanktioner for ansvar uden for kontraktforhold bør på EF-plan med 
henblik på det indre markeds funktion løses mere generelt. 
I afventning af senere initiativer i så henseende skal man minde om 
medlemsstaternes forpligtelser i henhold til eksisterende internationale 
traktater og traktater, der for øjeblikket er til drøftelse, og som 
vedrører håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder. 
På trods af vanskelighederne kan der dog opnås fremskridt på dette område 
ved at indføre visse fælles instrumenter og ved at stille krav om, at 
domstolen skal tage sådanne instrumenter i anvendelse, hvis de fastsatte 
betingelser er opfyldt. I bestemmelsen er der angivet 3 fælles sanktioner: 
- domstolene kan forbyde overtræderen at fortsætte med krænkelsen, 
- træffe bestemmelse om beslaglæggelse af de mønsterkrænkende produkter, 
- pålægge krænkeren at forelægge oplysninger om de mønsterkrænkende 
produkters oprindelse og de kanaler, ad hvilke produkterne markedsføres. 
Forbuddet mod at fortsætte med en krænkelse er allerede blevet accepteret 
som en fælles sanktion for EF-patenters og EF-varemærkers vedkommende. 
Hvis domstolen finder, at sagsøgte har krænket eller truer med at krænke 
et EF-mønster, må den nedlægge et sådant forbud, medmindre der foreligger 
særlige grunde til ikke at gøre det. Lex fori er bestemmende for, hvilke 
retsmidler der kan fastsættes til sikring af, at et sådant forbud 
overholdes. 
- 73 -
Domstolen skal - hvis den finder, at et EF-mønster er blevet krænket 
(overhængende risiko for krænkelse spiller ikke en rolle i sager af denne 
art) - træffe bestemmelse om beslaglæggelse af mønsterkrænkende produkter 
og bestemmelse om forelæggelse af oplysninger, medmindre der foreligger 
særlige grunde til at undlade noget sådant, sådanne særlige grunde kan 
f.eks. foreligge, hvis beslaglæggelse af produkter under de givne 
omstændigheder vil være omsonst eller urimelig hårdt. Tilsvarende vil en 
bestemmelse om forelæggelse af oplysninger i visse tilfælde være 
meningsløs, hvis krænkeren f.eks. selv producerer de mønsterkrænkende 
produkter. Domstolen skal dog i hver enkelt afgørelse give en begrundelse 
for, hvorfor den finder, at det ikke under de givne omstændigheder ville 
være hensigtsmæssigt at anvende den ene eller den anden sanktion, således 
at andre retsinstanser kan foretage en legalitetskontrol ved anvendelse af 
denne bestemmelse. 
Artikel 94 vedrører foreløbige retsmidler. Stk. 1 og 3 svarer ordret til 
de tilsvarende bestemmelser, der er vedtaget for EF-patenter og EF-
varemærker, bortset fra at retten til at kræve oplysninger vedrørende 
oprindelsen af påståede mønsterkrænkende produkter (artikel 93, stk. 2, 
litra a)), er blevet nedfældet eksplicit. Stk. 2, der er ny, skal dog 
kommenteres. 
Forbuddet mod - som indsigelse - at påberåbe sig et EF-mønsters ugyldighed 
på anden måde end ved et kontrasøgsmål (se artikel 89) gælder for et 
hovedsøgsmål om krænkelse. Men forud for eller som supplement til et 
søgsmål om krænkelse anmodes der normalt om iværksættelse af foreløbige 
retsmidler, som spiller en overordentlig stor rolle i proceduremæssig 
taktik. Men det ville ganske enkelt være urimeligt, hvis man forpligtede 
sagsøgte til at rejse ugyldighedsindsigelse i form af kontrasøgsmål som 
led i en procedure om vedtagelse af foreløbige retsmidler. Endvidere giver 
mange retssystemer ikke mulighed for iværksættelse af et kontrasøgsmål 
under en procedure, der pr. definition skal gå hurtigt og er baseret på 
- 74 -
prima facie-beviser. På den anden side ville det være urimeligt at forbyde 
sagsøgte at rejse indsigelse om EF-mønstrets ugyldighed, da de argumenter 
han kan fremføre kan være særdeles nyttige for domstolene, når de skal 
træffe deres afgørelse. Af disse grunde er det specielt blevet anført, at 
sagsøgte under de her omhandlede procedurer kan rejse ugyldigheds-
indsigelse på anden måde end via et kontrasøgsmål. Bestemmelsen i 
artikel 89, stk. 2, om bevisbyrden gælder dog også i dette tilfælde. 
Artikel 98, der fastsætter regler for andre EF-mønstersager end søgsmål 
vedrørende krænkelse eller ugyldighed, indeholder også bestemmelse om 
forbud mod at rejse indsigelse om EF-mønstrets ugyldighed på anden måde 
end ved kontrasøgsmål. Herudover indeholder artikel 9 8 også de to undta­
gelser, der vedrører ældre nationale rettigheder og foreløbige retsmidler. 
AFSNIT XI 
INDVIRKNING PÅ MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING 
Artikel 99 
Indførelsen af EF-mønstre rejser spørgsmålet om forholdet mellem denne nye 
form for beskyttelse og de eksisterende nationalt registrerede 
mønsterrettigheder, som er genstand for et parallelt direktivforslag om 
harmonisering af de grundlæggende bestemmelser i de for nationale mønstre 
gældende materielle regler. Selv om Kommissionen håber, at EF-
mønsterordningen - takket være sin moderne udformning og de prisbillige og 
forbrugervenlige procedureordninger - hurtigt vil få forrang, ville det 
dog være illusorisk at tro, at de eksisterende og afprøvede nationale 
retsinstrumenter kan opgives med det samme. Nationalt registrerede 
mønsterrettigheder skal altså kunne eksistere side om side med EF-mønstre 
i de næste år, og spørgsmålet om deres indbyrdes forhold skal afklares. 
- 75 -
Til forskel fra, hvad der er foreslået i Grønbogen, er Kommissionen nu som 
følge af bemærkninger fra de berørte kredse blevet overbevist om, at hvis 
to former for beskyttelse skal eksistere side om side, er der ikke nogen 
rimelig grund til at fastsætte, at hvis det samme mønster er beskyttet af 
både et EF-mønster og en national mønsterret, skal det sidstnævnte da 
anses for uvirksomt. For en rettighedshaver kan det forekomme overflødigt 
- for et og samme mønster - at opretholde en parallel beskyttelse gældende 
inden for det samme territorium og - efter harmonisering underkastet 
identiske materielle regler, og hvor beskyttelsens omfang er identisk. Men 
beslutningen om at opgive den overflødige nationale beskyttelse skal dog 
overlades til rettighedshaverne og ikke påtvinges dem af lovgiv­
ningsmagten. Konklusionen er, at det er fuldt ud muligt for en rettig­
hedshaver, at han - for et og samme mønster - opretholder en parallel 
beskyttelse bestående af et EF-mønster og et eller flere nationalt 
registrerede mønsterrettigheder. En sådan kumulativ beskyttelse af et og 
samme mønster via forskellige rettigheder af samme art har et fortilfælde 
i forordningsudkastet til EF-varemærker, hvori man også tillader, at en 
rettighedshavers nationale varemærker, der er identisk med et af ham ejet 
EF-varemærke, eksisterer side om side. 
På trods af denne fastlagte politiske linje følte Kommissionen dog - lige 
som det også var tilfældet med EF-varemærket - at man bør undgå, at 
rettighedshaveren fører unødig retstræte, der involverer samme spørgsmål 
mellem de samme parter ved at påberåbe en parallel rettighed, efter at en 
kompetent domstol allerede har taget stilling til spørgsmålet på grundlag 
af den anden rettighed. Artikel 99, der er baseret på den tilsvarende 
artikel i forordningsudkastet vedrørende EF-varemærker, giver domstolene 
midler til at undgå konsekvenserne af en sådan unødig retstræte. 
- 76 -
Artikel 100 
Dette er en fundamental bestemmelse, der fastlægger forholdet mellem den 
beskyttelse, der følger af EF-mønsterordningen, og den beskyttelse, som et 
mønster kan opnå i henhold til anden EF-lovgivning eller andre nationale 
love. 
Denne bestemmelse er baseret på det generelle princip om ret til 
"kumulation": hvis et mønster, der er beskyttet ved et EF-mønster, også 
kan beskyttes i henhold til anden fællesskabslovning eller national 
lovgivning, er beskyttelsen som EF-mønster ikke til hinder for, at 
rettighedshaveren kan gøre krav på anden form for beskyttelse. Medens 
stk. 1 fastslår dette princip i relation til en række andre specifikke 
former for beskyttelse, vedrører stk. 2 og 3 den vigtigste og mest 
almindelige form for parallel beskyttelse, nemlig ophavsretlig 
beskyttelse. 
Stk. 1 
Som typiske former for beskyttelse, der i henhold til stk. 1 og under 
særlige omstændigheder kan sameksistere med beskyttelsen som EF-mønster 
nævnes lovgivningen om varemærker eller andre distinktive tegn, patenter, 
brugsmønstretypografiske skrifttyper, og civilretligt ansvar samt 
lovgivningen om illoyal konkurrence. 
Ved varemærker forstås først og fremmest medlemsstaternes nationale 
varemærker herunder også dem, der er resultatet af en international 
ansøgning i henhold til Madrid-arrangementet. Beskyttelsen som et EF-
mønster kan også kumuleres med et EF-varemærke, der snart vil blive 
indført. Henvisningen til andre distinktive tegn omfatter en række 
rettigheder, som er anerkendt i henhold til national lovgivning, som 
f.eks. firmanavne eller firmasymboler. 
-- 77 -
Henvisning til patenter omfatter nationale patenter samt europæiske 
patenter, hvori medlemsstater er designeret, og vil også omfatte EF-
patenter. Henvisning til brugsmønstre refererer sig til de medlemsstater, 
som opererer med et sådant retsinstrument (for øjeblikket kun Tyskland, 
Italien, Grækenland, Spanien og Portugal og siden for nyligt også 
Danmark), men det skal også omfatte ikke-registrerede mønsterrettigheder, 
der blev indført i Det Forenede Kongerige ved lov af 19 88 om ophavsret, 
mønstre og patenter og som er et andet svar på behovet for beskyttelse af 
tekniske innovationer, der ikke når op på den opfindelseshøjde, der er 
nødvendig for patentretlig beskyttelse. 
Man har også nævnt typografiske skrifttyper for at sikre, at den 
specifikke beskyttelse, der gives sådanne former for mønstre i visse 
medlemsstater, herunder navnlig dem, der har ratificeret Wiener­
konventionen fra 1973, er omfattet. 
Endelig er også civilretligt ansvar og illoyal konkurrence nævnt, da disse 
kan være meget nyttige instrumenter som supplement til den specifikke 
mønsterbeskyttelse. 
Kumulation med den beskyttelse, der kan gives halvlederprodukters 
topografi, er ikke blevet nævnt af de grunde, der er anført i kommenta­
rerne til artikel 3. 
Stk. 2 
Stk. 2 indeholder den grundlæggende regel om kumulation af beskyttelsen i 
henhold til EF-mønsterordningen og beskyttelsen i henhold til den 
ophavsretlige lovgivning. 
De nationale lovgivningers tendens hen imod en ophavsretlig beskyttelse af 
mønstre varierer betydeligt, hvilket også fremgår af Grønbogen og er 
blevet bekræftet af alle de komparative studier, der har været udført 
vedrørende dette spørgsmål. 
- 78 -
Kommissionen vil gerne understrege, at den fortsat går ind for den 
politik, der blev anført i Grønbogen vedrørende dette aspekt. Et 
velfungerende indre marked for produkter, der inkorporerer et mønster, kan 
kun realiseres fuldstændigt, hvis EF-mønsterordningen suppleres med 
harmoniserede nationale ophavsretlige regler vedrørende beskyttelsen af 
mønstre. Dette er imidlertid en overordentlig omfattende opgave, som 
kræver betydelig forberedelse plus komparative studier og kontakter med 
nationale myndigheder samt også akademiske kredse. Hvis indførelse af EF-
mønstret gøres betinget af, at man forinden har gennemført en sådan 
harmonisering, kan man ikke inden for en rimelig periode indfri 
designindustriens krav om, at den hurtigt får et effektivt redskab med 
henblik på det indre marked. Men det er imidlertid vigtigt, at 
medlemsstaterne ved, at Kommissionen har til hensigt at gå til værks i den 
angivne retning: accept af princippet om kumulativ beskyttelse, som 
defineret i dette stykke, vil være det første bidrag i denne retning. Det 
skal også understreges, at det ville være vanskeligt, om man pålagde 
medlemsstater - som traditionelt tillægger den ophavsretlige beskyttelse 
af mønstret den allerstørste betydning, som f.eks. Frankrig og Benelux-
landene - at acceptere de i nærværende forordning anførte markeds­
orienterede principper, hvis de ikke var fuldt ud sikre på, at man på EF-
plan vil fastsætte harmoniserede ophavsretlige regler med henblik på at 
beskytte det kreative element i designvirksomhed. 
Men den omstændighed, at man accepterer kumulationsprincippet skal dog 
ikke afskære de medlemsstater, der allerede anvender et sådant princip, 
men under restriktive betingelser (Tyskland, Spanien, Portugal, Danmark og 
Irland) fra at fortsætte hermed: indtil videre er det op til hver enkelt 
medlemsstat autonomt at fastsætte, i hvilket omfang og under hvilke 
betingelser beskyttelse gives, herunder kravene til originaliteten. Men 
forordningens indførelse af kumulationsprincippet vil på den anden side 
have umiddelbar virkning for Italien, hvor den eksisterende lovgivning 
forbyder kumulationsprincippet. 
- 79 -
Ud over at acceptere kumulationsprincippet kræver bestemmelsen i dette 
stykke også, at medlemsstaterne afskaffer en række ophavsretlige 
bestemmelser, som på grund af deres forældede karakter, ville kunne lægge 
hindringer i vejen for anvendelse af kumulationsprincippet. 
Common Law-landene anvender en regel (retsinstrumenterne er forskellige 
for Irland og Det Forenede Kongerige, men resultatet er det samme), 
hvorefter muligheden for ophavsretlig beskyttelse af et mønster er 
sammenkædet med antallet af produkter, hvori mønstret skal inkorporeres. 
Hvis antallet af mønstre overstiger halvtreds gives der ikke (i Irland) 
længere ophavsretlig beskyttelse, eller beskyttelsestiden (i Det Forenede 
Kongerige) reduceres betydeligt. Et så arbitrært element, som har en 
historisk forklaring i den praksis, som de nationale myndigheder for 
industriel ejendomsret udøvede i de første år af dette århundrede, bør 
ikke længere forekomme i en moderne ordning for beskyttelse af værker af 
brugskunst. 
I Italien er ophavsretlig beskyttelse betinget af kravet om "scindibilità" 
(dvs. at værket af anvendt kunst skal kunne adskilles fra det produkt, 
hvori værket er inkorporeret). Den af retspraksis givne definition på 
dette begreb indebærer, at moderne industridesign ikke - i Italien - kan 
drage fordel af ophavsretlig beskyttelse - selv ikke for nutidige 
kunstneres mest velrenomerede og autoritative skabelser, medens 
beskyttelse kan tillægges 2-dimensionale ornamentmønstre selv med et meget 
beskedent originalitetsniveau. Kommissionen finder det hensigtmæssigt - og 
dette stemmer fuldt ud overens med et stærkt ønske i så henseende, som 
alle de berørte kredse har givet udtryk for - at en sådan bestemmelse 
afskaffes uden at afvente en senere harmonisering. 
- 80 -
Stk. 3 
Stk. 3 vedrører et andet presserende problem i relation til anvendelsen af 
princippet om kumulation af mønsterbeskyttelsen og den ophavsretlige 
beskyttelse. Grønbogen omtaler det problem, som en bestemmelse i 
Bernerkonventionen har givet anledning til, og hvorefter stater, der er 
part i denne konvention, kun er forpligtet til at give ophavsretlig 
beskyttelse til mønstre, der har deres oprindelse i en anden stat, der er 
part i konventionen, under forudsætning af gensidighed. Hvis man i 
mønstrets oprindelsesland kun kan få beskyttelse via en registreret 
mønsterret, er det kun i denne form, man kan påberåbe sig beskyttelse i en 
anden stat, der er part i Bernerkonventionen, men ikke ophavsretlig 
beskyttelse. 
Denne bestemmelse, der er legitim i en international sammenhæng, hvor det 
- i mangel af specificerede regler som dem, der gælder for patenters og 
varemærkers vedkommende - er vanskeligt fuldt ud at basere sig på 
princippet om national behandling, rejser et problem, når den skal 
anvendes i en fællesskabsretlig sammenhæng. Det er klart, at denne 
bestemmelse fører til diskriminerende behandling af de personer, der søger 
beskyttelse i henhold til lovgivningen i det land, hvor mønstret har sin 
oprindelse. En italiensk virksomhed - men også ofte en tysk virksomhed -
vil i Frankrig eller i Benelux-landene blive nægtet ophavsretlig 
beskyttelse af sine mønstre med den begrundelse, at sådanne mønstre ikke i 
henhold til nugældende lovgivning (eller kun meget sjældent i henhold til 
tysk lovgivning) kan beskyttes via italiensk (eller tysk) ophavsretslov. 
Men de samme mønstre ville kunne opnå fuld ophavsretlig beskyttelse i 
Frankrig eller i Benelux-landene, hvis disse havde været mønstrenes 
oprindelseslande. 
81 -
Indførelsen af kumulationsprincippet i stk. 2 og afskaffelsen af de mest 
uacceptable begrænsninger i ophavsretlig beskyttelse i Italien ved 
fjernelsen af "scindibilità"-kravet, skulle bevirke, at de lande, som 
giver mønstre en mere generøs beskyttelse efter den ophavsretlige 
lovgivning, vil kunne acceptere at opgive deres diskriminerende praksis i 
forholdet mellem EF-landene. 
AFSNIT XII 
FÆLLESSKABETS MØNSTERKONTOR 
Første afdeling 
Almindelige bestemmelser 
Anden afdeling 
Ledelsen af Mønsterkontoret 
Tredje afdeling 
Administrationsrådet 
Artikel 101-112 
Disse artikler vedrører den generelle karakter og ledelsen af 
Fællesskabets Mønsterkontor, det EF-organ, der skal have til opgave at 
overvåge procedurerne i forbindelse med registrering af EF-mønster i 
henhold til nærværende forordning. 
Bestemmelserne afspejler de relevante bestemmelser i forordningen om EF-
varemærker. F.eks. spørgsmålet om personalets status, dets privilegier og 
immuniteter samt arbejdssproget vil være det samme som det, der er fastsat 
for Varemærkemyndighedens vedkommende. Mønsterkontorets hjemsted vil blive 
placeret ved varemærkemyndighedens hjemsted. 
- 82 -
Fjerde afdeling 
Sagsbehandlingens gennemførelse 
Artikel 113-119 
Ved disse bestemmelser opregnes de afdelinger under EF-Mønsterkontoret, 
som vil være kompetente til at varetage de forskellige procedurer i 
henhold til denne forordning. 
Der er forudset fire afdelinger: 
- en formalitetsundersøgelsesafdeling, der forud for beslutningen om 
registrering skal undersøge, om de formelle krav til ansøgning er 
opfyldt, således at der kan gives et registreret EF-mønster, 
- en afdeling for administration af mønstre og for juridiske spørgsmål. 
Denne afdeling er kompetent til at træffe de afgørelser, som kræves i 
henhold til denne forordning, og som ikke henhører under formalitets­
undersøgelsesaf delingens eller ugyldighedafdelingens kompetence. Afde­
lingen træffer afgørelser vedrørende indførelse af oplysninger i EF-
mønsterregistret og fører listen over anerkendte fuldmægtige, 
- en ugyldighedsafdeling, der beskæftiger sig med procedurerne med henblik 
på en ugyldighedserklæring, 
- appelkamre, der træffer afgørelser i sager om appel af de afgørelser, 
der er truffet af andre afdelinger under Mønsterkontoret. 
Da appelkamrene har quasi-judiciel karakter, opstiller artikel 118 en 
række betingelser, der skal sikre medlemmernes uafhængighed, og som er 
baseret på de bestemmelser, der er indeholdt i varemærkeforordningen med 
hensyn til medlemmer af de appelkamre, der er nedsat ved sidstnævnte 
forordning. 
- 83 -
Artikel 120 
Under EF-Mønsterkontorets indkøringsperiode vil antallet af sager, der 
skal behandles af ugyldighedsafdelingerne og appelkamrene nødvendigvis 
være beskedne for derefter gradvist at stige - formodentlig med et 
forskelligt tempo for de to afdelingers vedkommende - indtil det er 
berettiget at supplere Mønsterkontoret med fast personale for at besætte 
stillingerne i afdelingerne. 
Før dette stadium er nået, anses det for hensigtmæssigt at give den for 
Mønsterkontoret ansvarlige præsident mulighed for - med henblik på 
udførelse af opgaver, der varetages af de to afdelinger og på korfristet 
kontraktbasis - at udpege personer, der har erfaring i sager vedrørende 
mønstre. De krav, som sådanne personer skal opfylde, er forskellige for de 
to slags afdelinger, og kravene er naturligvis større, når der er tale om 
udpegelser af medlmemmer til appelkammeret. Også i sidstnævnte tilfælde og 
for at sikre princippet om medlemmernes uafhængighed, må den kortfristede 
kontrakt ikke være på under et år. 
Kompetencen til at træffe afgørelse, når overgangsperioden er udløbet for 
de to afdelinger, således at de også skal have fuldtidsansat personale, 
henhører under Kommissionen, der træffer afgørelse på forslag af den for 
Mønsterkontoret ansvarlige præsident. 
Artikel 121-122 
Disse artikler vedrører de budgetmæssige og finansielle regler, der finder 
anvendelse for EF-Mønsterkontorets vedkommende. 
- 84 -
AFSNIT XIII 
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 123 
Mønsterkontorets officielle sprog samt arbejdssprog er de samme som EF-
Varemærkemyndighedens. Reglerne om, hvorledes et sprog kan vælges under en 
procedure ved Mønsterkontoret, vil være noget lettere for EF-Mønster­
kontorets vedkommende, fordi der ikke findes nogen indsigelsesprocedure. 
Reglerne vil blive fastsat i gennemførelsesforordningen, når først 
Fællesskabets varemærkeforordning er færdigudarbejdet. 
Artikel 124 
Denne bestemmelse vedrører gennemførelsesforordningen. En gennemførelses­
forordning er nødvendig for at de forskellige procedurer kan gennemføres 
effektivt og ubesværet ved Mønsterkontoret. En række proceduremæssige 
detaljer (længden af visse frister, nærmere bestemmelse om mønster­
ansøgningernes udformning osv.) skal fastsættes, således at brugerne af 
ordningen ved, hvordan de skal gå frem i praksis inden for rammerne af de 
grundlæggende regler, der er fastsat i hovedforordningen. Praksis med 
hensyn til vedtagelse af gennemførelsesforordningen efter en lidt mindre 
rigoristisk procedure end gældende for hovedforordningen for at lette 
vedtagelsen af ændringer med henblik på en tilpasning af reglerne til 
fremtidige behov, er en almindelig praksis inden for det industrielle 
ejendomsretlige område og har allerede været anvendt i forbindelse med det 
europæiske patent, EF-patentet og EF-varemærket. 
- 85 -
Det foreslås, at kompetencen til og proceduren for vedtagelsen af 
gennemførelsesforordningen skal være den samme som den, der anvendes for 
afgiftsregulativets vedkommende, af de grunde der er anført under 
artikel 126 og 127. 
Artikel 125 
En ordning med udveksling af oplysninger vedrørende afgørelser, der 
træffes af de forskellige EF-mønsterdomstole og af Mønsterkontorets 
afdelinger vedrørende fortolkningen af beskyttelseskravene skulle i høj 
grad bidrage til, at EF-mønsterdomstolenes retspraksis på dette område 
gøres ensartet. Ordningen omfatter både EF-mønstre og nationale 
mønsterrettigheder. Oplysninger, der meddeles inden for rammerne af denne 
ordning, skal med jævne mellemrum gøres til genstand for menings­
udvekslinger i Administrationsrådet (artikel 109). På den måde kan 
Kommissionen på grundlag af dette råds udtalelse tage stilling til, hvor 
og hvornår et nyt initiativ vil være hensigtsmæssigt med henblik på en 
tilpasning af reglerne vedrørende kravene til beskyttelse. 
Artikel 126-127 
Artikel 127 vedrører afgiftsregulativet. Bestemmelsen fastlægger det 
grundlæggende princip om, at afgifternes størrelse skal fastsættes på et 
niveau, der sikrer, at provenuen heraf i princippet er tilstrækkelig til, 
at Mønsterkontorets indtægter og udgifter balancerer. EF-Mønsterkontorets 
autonome karakter må altså sikres ved at afgifterne fastsættes på et 
rimeligt niveau. Som allerede nævnt, vil man i denne forbindelse navnlig 
- 86 -
lægge vægt på størrelsen af fornyelsesafgifterne, hvis eventuelle 
progressive strukturer skal fastsættes af den myndighed, der vedtager 
afgiftsregulativet. 
Dette er i overensstemmelse med Fællesskabets institutionelle system, da 
det følger af den såkaldte udvalgsprocedureafgørelse, at vedtagelsen af 
afgiftsregulativet - på grund af dets karakter af sekundær lovgivning i 
forhold til hovedforordningen - er en opgave, der henhører under 
Kommissionen (artikel 126). 
Artikel 12 8 
I denne sidste bestemmelse indføres der en sondring mellem det tidspunkt, 
hvor forordningen træder i kraft - dvs. bliver til lov, der har retskraft 
inden for Fællesskabet - og det tidspunkt, hvor den faktiske anvendelse af 
forordningens regler skal starte, og navnlig hvornår EF-Mønsterkontoret 
ville åbne sine døre for offentligheden. 
Den formelle ikrafttræden kan fastsættes til 60. dag efter forordningens 
offentliggørelse i EFT. Det er nødvendigt med en længere periode til 
forberedelsen af Mønsterkontorets åbning. Med henblik herpå skal der 
udføres et betydeligt forberedende arbejde, idet man skal udarbejde og 
vedtage gennemførelsesforordningen, vælge det vigtigste personale, som 
skal starte Mønsterkontorets drift, først og fremmest vicepræsidenten, 
samt vælge og indrette den bygning, hvor EF-Mønsterkontoret skal have til 
huse: dette er kun nogle af de mange opgaver, der skal fuldføres, før 
Mønsterkontoret kan åbnes for offentligheden. Arbejdet i forbindelse med 
åbningens forberedelse skal udføres af Kommissionens tjenestegrene, som 
vil få behov for bistand fra specialister fra forskellige medlemsstater. 
Kommissionen håber, at EF-Mønsterkontoret kan åbnes for offentligheden tre 
år efter datoen for denne forordnings endelige vedtagelse. 
- 87 -
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
om EF-mønstre 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
særlig artikel 100A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen(*), 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og Sociale udvalg(2), 
og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. Ifølge traktaten har Fællesskabet til mål at skabe en stadig snævrere 
sammenslutning mellem de europæiske folk, at fremme snævrere forbin­
delser mellem de stater, der tilhører Fællesskabet, samt gennem fælles 
handling at sikre økonomiske og sociale fremskridt for Fællesskabets 
lande ved at fjerne de skranker, der deler Europa; med henblik herpå 
indeholder traktaten bestemmelser om oprettelse af et indre marked 
omfattende fjernelse af hindringer for de frie varebevægelser og 
gennemførelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for 
fællesmarkedet ikke fordrejes; en ensartet ordning til opnåelse af et 
EF-mønster, der tillægges samme beskyttelse med samme retsvirkninger 
inden for hele Fællesskabets område, vil yderligere fremme disse mål; 
(1) EFT nr. 
(2) EFT nr. 
- 88 -
2. kun Benelux-landene har indført en ensartet mønsterbeskyttelseslovgiv-
ning; den eneste anden mønsterbeskyttelse, der eksisterer i Fælles­
skabet, er et nationalt lovgivningsanliggende, hvis virkninger er 
begrænset til vedkommende medlemsstats nationale territorium; i én 
medlemsstat findes der ikke på nuværende tidspunkt nogen mønsterlovgiv­
ning; identiske mønstre kan beskyttes forskelligt i forskellige 
medlemsstater og til fordel for forskellige indehavere; dette kan ikke 
undgå at føre til konflikter i samhandelen mellem medlemsstaterne; 
3. betydelige forskelle mellem medlemsstaternes mønsterlovgivning for­
hindrer og fordrejer konkurrencen inden for Fællesskabet mellem 
producenter af beskyttede produkter, fordi samhandelen og konkurrencen 
inden for Fællesskabet for så vidt angår produkter, der inkorporerer et 
mønster - i sammenligning med den indenlandske samhandel - forhindres 
og fordrejes på grund af en lang række ansøgninger, mønstermyndigheder, 
procedurer, love, nationalt begrænsede enerettigheder kombineret med 
betydelige administrative udgifter med deraf følgende store 
omkostninger og afgifter til skade for ansøgeren; 
4. den omstændighed, at mønsterbeskyttelsens retsvirkninger er begrænset 
til den enkelte medlemsstats territorium, hvad enten medlemsstaternes 
lovgivning er blevet harmoniseret eller ej, kan føre til en opdeling af 
det indre marked for designprodukter i områder med forskellige 
rettighedshavere og således udgøre en hindring for frie varebevægelser; 
- 89 -
5. dette nødvendiggør indførelsen af en EF-mønsterret, der er direkte 
anvendelig i hver enkelt medlemsstat, samt indførelsen af et EF-
mønsterkontor, der har beføjelser inden for hele Fællesskabet, fordi 
det kun på denne måde vil være muligt - via én enkelt ansøgning til et 
fælles mønsterkontor, hvor der følges én og samme procedure efter én og 
samme mønsterlovgivning - at få etableret et område omfattende samtlige 
medlemsstater; 
6. det påhviler således Fællesskabet at vedtage de fornødne foranstaltnin­
ger med henblik på at nå disse mål, som ikke kan gennemføres af de 
enkelte medlemsstater enkeltvis, og som - på grund af omfanget og 
retsvirkningerne af indførelsen af en EF-mønsterret og etableringen af 
et EF-mønsterkontor - kun kan virkeliggøres af Fællesskabet som sådant; 
7. et godt design er et vigtigt element for de af Fællesskabets 
industrier, der konkurrerer med industrier fra andre lande, og er i 
mange tilfælde bestemmende for, om det til designet knyttede produkt 
får kommerciel succes; en bedre beskyttelse af industriel formgivning 
vil ikke alene fremme de enkelte mønsterfrembringeres bidrag til summen 
af Fællesskabets formåen på dette område, men vil også fremme 
innovation og udvikling af nye produkter samt investering i produk­
tionen heraf; en mere lettilgængelig mønsterbeskyttelsesordning, der er 
tilpasset det indre markeds behov, er derfor af vital betydning for 
Fællesskabets industrier; 
8. en sådan mønsterbeskyttelsesordning vil være den nødvendige forud­
sætning for at kunne opnå en tilsvarende mønsterbeskyttelse på 
Fællesskabets vigtigste eksportmarkeder; 
- 90 -
9. visse mønstre, der er frembragt til at opfylde en bestemt funktion, og 
som ikke giver nogen mulighed for at tilføje et yderligere og arbitrært 
mønsterelement, bør dog være udelukket fra en sådan beskyttelse; 
10. kompatibilitet mellem produkter af forskellig udformning bør ikke 
hindres ved at udvide beskyttelsen til at omfatte mønstre på mekaniske 
sammenkoblinger; 
11. som undtagelse herfra kan mekaniske sammenkoblinger udgøre et vigtigt 
element i de innovative karakteristika i modulprodukter specielt 
udformet med henblik på at muliggøre, at et ubegrænset antal af 
sådanne produkter - der kan være identiske eller forskellige, men 
indbyrdes udskiftelige - sammenkobles samtidig inden for et modulært 
system og bør derfor kunne beskyttes; men denne undtagelse bør ikke 
forhindre, at en del af et ikke-modulært system udskiftes med en anden 
del af en anden oprindelse, blot fordi den pågældende del nødvendigvis 
må have en bestemt form og konfiguration for at gøre det muligt for de 
to dele at virke sammen og udføre den tilsigtede funktion; 
12. retlig mønsterbeskyttelse kan under visse omstændigheder åbne mulighed 
for skabelse af monopoler for generiske produkters vedkommende tillige 
med konkurrenceneutraliserede markeder ved på urimelig måde at binde 
forbrugeren til en bestemt fabrikat af et produkt, og indførelsen af 
en bestemmelse er derfor nødvendig for - under ganske særlige 
betingelser - at åbne mulighed for reproduktion af mønstre på dele af 
et sammensat produkt med henblik på reparation; 
13. bestemmelserne i denne forordning berører ikke anvendelsen af 
konkurrencereglerne i EØF-traktatens artikel 85 og 86; 
- 91 -
14. en EF-mønsterret skal være afpasset efter de behov, der gør sig 
gældende inden for alle Fællesskabets industrisektorer, og disse er 
mange og forskelligartede; 
15. nogle af disse sektorer fremstiller en lang rakke mønstre til produk­
ter, der ofte har kort levetid, hvor beskyttelse uden omstændelige 
registrering8formaliteter er en fordel, og hvor beskyttelsens varighed 
er af mindre betydning; på den anden side er der industrisektorer, som 
ønsker fordelene ved registrering på grund af den hermed forbundne 
større retssikkerhed, og som kræver mulighed for en længere 
beskyttelsestid svarende til deres produkters forventede levetid; 
16. dette nødvendiggør to former for beskyttelse, en ikke-registreret 
mønsterret af kort varighed og en anden registreret mønsterrettighed 
af længere varighed; 
17. en registreret EF-mønsterret forudsætter, at der etableres og føres et 
register, hvori alle de ansøgninger, der opfylder de formelle 
betingelser, og som har fået tillagt en ansøgningsdato, registreres; 
skal disse funktioner opfyldes må der etableres et EF-mønsterkontor; 
registreringsordningen skal ikke være baseret på en - forud for regi­
streringen - materiel undersøgelse af, om beskyttelsesbetingelserne er 
opfyldt, hvorved ansøgeres besvær i forbindelse med registrering og 
andre procedurer holdes på et minimum; 
- 92 -
18. en EF-mønsterret skal ikke gives, medmindre mønstret er nyt, i den 
forstand, at det ikke er identisk med andre tidligere mønstre, der er 
blevet offentliggjort og medmindre det også har individuel karakter i 
forhold til andre mønstre, der stadig udnyttes på markedet, eller som 
tidligere er blevet offentliggjort efter registrering som et stadigt 
gyldigt EF-mønster eller en stadig gyldig mønsterret i en medlemsstat; 
19. det er også nødvendigt at give mønsterfrembringeren eller den, til 
hvem hans ret er overgået, mulighed for at afprøve de produkter, hvori 
mønstret inkorporeres, på markedet, før han tager stilling til, 
hvorvidt beskyttelse via et registreret EF-mønster er ønskelig; det er 
derfor nødvendigt med en bestemmelse om, at offentliggørelse af 
mønstret foretaget af mønsterfrembringeren selv eller af den, til hvem 
hans ret er overgået, eller uretmæssig offentliggørelse - inden for en 
periode på tolv måneder forud for indgivelsen af ansøgning om 
registrering af et EF-mønster - ikke må skade det pågældende mønsters 
nyhed eller individuelle karakter; 
20. den eneret, der tillægges ved et registreret EF-mønster, modsvares 
logisk af den større retssikkerhed, der er forbundet med registrering; 
det er derimod hensigtsmæssigt, at det ikke-registrerede EF-mønster 
kun giver en ret til at forhindre kopiering, og at en sådan ret også 
skal omfatte handel med produkter, hvori ulovlige mønstre er 
inkorporeret; 
21. håndhævelsen af disse rettigheder bør overlades til national lovgiv­
ning, og det er derfor nødvendigt i et vist omfang at indføre 
elementære sanktioner i samtlige medlemsstater; dette vil åbne 
mulighed for - uanset i hvilket land håndhævelsen søges foretaget - at 
standse mønsterkrænkende handlinger, at opnå oplysninger om krænkerens 
kilde og distributionskanaler og at beslaglægge mønsterkrænkende 
produkter; 
- 93 -
22. dersom sagèr vedrørende gyldigheden af et registreret EF-mønster 
henlægges til ét sted, vil dette spare tid og penge sammenlignet med 
procedurer, der involverer forskellige nationale domstole; hvis dette 
ene sted er en domstol i det land, hvor mønsterindehaveren er 
bosiddende, vil det stadig kunne medføre unødige omkostninger og 
vanskeligheder for den, der fra et andet land anfægter gyldigheden; 
derfor er det hensigtsmæssigt, at EF-Mønsterkontoret selv direkte kan 
behandle de af Kommissionen, medlemsstaterne eller tredjemand anlagte 
søgsmål vedrørende gyldighed; 
23. særlig Kommissionens og medlemsstaternes mulighed for intervention vil 
i høj grad bidrage til fastlæggelsen af en fast praksis vedrørende 
kravene til beskyttelse; 
24. det er nødvendigt at fastsætte visse garantier, herunder ret til at 
appellere til et appelkammer og i sidste instans til EF-Domstolen; en 
sådan procedure vil bidrage til udvikling af en ensartet fortolkning 
af kravene til EF-mønstres gyldighed; 
25. det er et grundlæggende mål, at proceduren med henblik på erhvervelse 
af et registreret EF-mønster skal medføre mindst mulige omkostninger 
og vanskeligheder for ansøgerne, således at proceduren gøres let 
tilgængelig for små og mellemstore virksomheder samt for individuelle 
mønsterfrembringere; 
- 94 -
26. industrisektorer, der inden for korte perioder frembringer en lang 
række mønstre, der måske har kort levetid, og hvoraf kun nogle måske 
bliver markedsført, vil ofte foretrække et ikke-registreret mønster; 
for disse sektorer er der også behov for lettere adgang til et 
registreret EF-mønster; muligheden for at kombinere flere mønstre i én 
kollektiv ansøgning vil opfylde dette behov; 
27. den normale bekendtgørelse, der finder sted efter registrering af et 
EF-mønster, kan i visse tilfælde medføre, at muligheden for en 
kommerciel succes for produkter, hvori mønstret er involveret, 
elimineres eller forringes; muligheden for at opnå udsættelse af 
bekendtgørelsen i et rimeligt tidsrum er en løsning i sådanne 
tilfælde; 
28. det er vigtigt, at de rettigheder, der tillægges ved EF-mønstret, kan 
håndhæves effektivt overalt inden for Fællesskabet; for at sikre dette 
må der fastsættes særlige regler for tvister vedrørende EF-mønstre; 
hvad angår sager om mønsterkrænkelse og ugyldighed vil en begrænsning 
af antallet af nationale domstole, der tillægges kompetence i disse 
sager, bidrage til en yderligere specialisering hos dommerne; med 
henblik herpå bør medlemsstaterne udpege "EF-mønsterdomstole"; 
29. ved udformningen af den ordning, der skal gælde for tvister, bør 
"forum shopping" så vidt muligt undgås; det er derfor nødvendigt at 
fastlægge klare regler for den internationale kompetence; 
- 95 -
30. denne forordning er ikke til hinder for, at der på mønstre, der er 
beskyttede som EF-mønstre, anvendes andre relevante love i 
medlemsstaterne, såsom dem, der vedrører mønsterbeskyttelse opnået ved 
registrering eller dem, der vedrører ikke-registrerede mønsterrettig­
heder, varemærker, patenter og brugsmønstre, illoyal konkurrence eller 
civilretligt ansvar; 
31. i afventning af en harmonisering af ophavsretslovene er det vigtigt at 
fastlægge princippet om kumulation af beskyttelsen i henhold til 
forordningen om EF-mønstre og i henhold til ophavsretslovgivningen, 
dog således at medlemsstaterne frit kan fastsætte omfanget af den 
ophavsretlige beskyttelse og de betingelser, hvorunder denne 
beskyttelse kan tillægges; hvad angår forholdet mellem medlemsstater, 
forbyder EF-lovgivningen allerede medlemsstaterne at stille krav om, 
at ophavsretlig beskyttelse kun gives under forudsætning af 
gensidighed; det er nødvendigt, at nationale retsbestemmelser og 
praksis, der er uforenelig hermed, afskaffes -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
- 96 -
AFSNIT I 
ALMINDELIGE BESTEMMELSER 
Artikel 1 
EF-mønster 
1. Et mønster, der opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser, 
skal beskyttes i henhold til en EF-ordning om rettigheder, i det 
følgende benævnt "EF-mønster". 
2. Et EF-mønster beskyttes i henhold til bestemmelserne i denne forordning 
a) som et "ikke-registreret EF-mønster" uden iagttagelse af nogen 
formalitet 
b) som et "registreret EF-mønster", hvis det registreres i overensstem­
melse med denne forordning. 
3. EF-mønstre har enhedskarakter. De har samme retsvirkninger overalt 
inden for Fællesskabet; et mønster kan kun registreres, overdrages, 
opgives eller erklæres ugyldigt med virkning for hele Fællesskabet. 
Dette princip og dets konsekvenser gælder, medmindre andet er fastsat i 
denne forordning. 
Artikel 2 
EF-Mønsterkontoret 
Der oprettes et EF-mønsterkontor, i det følgende benævnt "Mønsterkonto­
ret" . 
- 97 -
AFSNIT II 
MØNSTERLOVGIVNINGEN 
Første afdeling 
Betingelserne for beskyttelse 
Artikel 3 
Definitioner 
I denne forordning forstås ved: 
a) "mønster" et produkts udseende - det være sig produktet som helhed 
eller en del heraf — og hvor udseendet er bestemt af produktets særlige 
linjer, konturer, farver, form og/eller af selve produktmaterialet 
og/eller produktets ornament 
b) "produkt" en produktenhed fremstillet industrielt eller håndværks­
mæssigt, herunder indbefattet dele, der er bestemt til at blive samlet 
til en kompleks enhed, et sæt eller en sammensætning af enheder, samt 
pakning, præsentation, grafiske symboler og typografiske skrifttyper; 
et edb-program eller et halvlederprodukt anses ikke for et produkt. 
Artikel 4 
Almindelige betingelser for beskyttelse 
1. Et mønster skal kunne beskyttes af et EF-mønster, dersom mønstret er 
nyt og af individuel karakter. 
2. Et mønster anvendt på et produkt, som udgør en del af et sanunensat 
produkt, anses kun for at være nyt og havende individuel karakter i det 
omfang mønstret anvendt på delproduktet som sådant opfylder betingel­
serne med hensyn til nyhed og individuel karakter. 
- 98 -
Artikel 5 
Nyhedskravet 
1. Et mønster anses for nyt, hvis der ikke før referencedatoen er blevet 
offentliggjort et hermed identisk mønster. Mønstre anses for identiske, 
hvis deres specifikke karakteristika kun adskiller sig fra hinanden på 
uvæsentlige punkter. 
2. Et mønster anses for at være blevet offentliggjort, hvis det efter 
registreringen er blevet offentliggjort eller på anden måde fremvist, 
, benyttet i handel eller afsløret. Et mønster anses dog ikke for 
offentliggjort alene af den grund, at det er blevet fremvist for en 
tredjemand eksplicit eller implicit betinget af fortrolighed. 
Artikel 6 
Individuel karakter 
1. Et mønster anses for at have individuel karakter, hvis det giver den 
informerede bruger et helhedsindtryk af at adskille sig markant fra det 
helhedsindtryk, som et mønster af den i stk. 2 nævnte art giver en 
sådan bruger. 
2. Med henblik på anvendelsen af stk. 1 skal et mønster være: 
a) i handel på markedet på referencedatoen det være sig inden for eller 
uden for Fællesskabet, eller 
b) blevet offentliggjort efter registreringen som et registreret EF-
mønster eller som en mønsterrettighed i en medlemsstat, forudsat at 
beskyttelsen ikke er udløbet på referencedatoen. 
3. Ved vurderingen af et mønsters individuelle karakter skal ligheds­
punkter principielt tillægges større vægt end forskelle, og der skal 
tages hensyn til den grad af frihed, som frembringeren har haft ved 
udviklingen af mønstret. 
- 99 -
Artikel 7 
Referencedatoen 
Referencedatoen i henhold til artikel 5, stk. 1, første punktum, og arti­
kel 6, stk. 2, er: 
a) for ikke-registrerede mønstres vedkommende: den dato, hvor mønstret, 
for hvilket der søges om beskyttelse, første gang blev offentliggjort 
af mønsterfrembringeren eller den, til hvem hans ret er overgået, eller 
af tredjemand som et resultat af oplysninger eller foranstaltninger 
meddelt eller truffet af mønsterfrembringeren eller den, til hvem hans 
ret er overgået 
b) for registrerede EF-mønstres vedkommende: den dato, hvor der er indgi­
vet ansøgning om registrering eller - hvis der begæres prioritet - da 
prioritetstidspunktet. 
Artikel 8 
Ikke-nyhedsskadelig offentliggørelse 
1. Hvis et mønster, for hvilket der søges om beskyttelse som et regi­
streret EF-mønster, er blevet offentliggjort af frembringeren eller 
den, til hvem hans ret er overgået, eller af en tredjemand som et 
resultat af oplysninger eller foranstaltninger meddelt eller foretaget 
af mønsterfrembringeren eller den, til hvem hans ret er overgået, eller 
som en konsekvens af misbrug i forhold til frembringeren eller den, til 
hvem hans ret er overgået, i løbet af de tolv måneder, der går forud 
for tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen eller - hvis der begæres 
prioritet - forud for prioritetstidspunktet, skal der ikke tages hensyn 
til sådan offentliggørelse med henblik på anvendelsen af artikel 5 
og 6. 
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis genstanden for den uretmæssige of­
fentliggørelse er et mønster, der har ført til et registreret EF-møn­
ster eller en mønsterrettighed i en medlemsstat. 
- 100 -
Artikel 9 
Ikke-arbitrære tekniske mønstre samt mønstre på sammenkoblinger 
1. En EF-mønsterret kan ikke erhverves til et mønster, i det omfang 
produktets tekniske funktion ikke levner noget spillerum for arbitrære 
elementer i produktets udseende. 
2. Der kan ikke opnås EF-mønsterret til et mønster, i det omfang det 
nødvendigvis må reproduceres i dets nøjagtige form og dimensioner for 
at produktet, hvori mønstret er inkorporeret eller hvorpå det anvendes, 
rent mekanisk kan samles med eller tilkobles et andet produkt. 
3. Uanset stk. 2 skal der under de i artikel 5 og 6 fastsatte betingelser 
kunne opnås en EF-mønsterret til et mønster, der giver mulighed for en 
samtidig og uendelig sammenbygning eller samling af produkter i et 
modulopbygget system bestående af identiske eller indbyrdes udskifte­
lige elementer. 
Artikel 10 
Mønstre, der strider mod den offentlige orden 
Der kan ikke opnås et EF-mønster på et mønster, dersom udnyttelsen eller 
offentliggørelsen af mønstret strider mod den offentlige orden eller sæde­
ligheden. 
- 101 -
Anden afdeling 
Beskyttelsens omfang og varighed 
Artikel 11 
Beskyttelsens omfang 
1. Den ved EF-mønstret tillagte beskyttelse omfatter ethvert mønster, der 
giver den informerede bruger et helhedsindtryk af at være stort set 
identisk. 
2. Med henblik på at vurdere beskyttelsens omfang tillægges principielt 
lighedspunkter mellem mønstre større vægt end forskelle, og der skal 
tages hensyn til den grad af frihed, som frembringeren har haft ved 
udviklingen af sit mønster. 
Artikel 12 
Begyndelses- og sluttidspunktet for det ikke-registrerede 
EF-mønsters beskyttelse 
Et mønster, der opfylder de i første afdeling fastsatte betingelser, 
beskyttes uden iagttagelse af nogen formalitet som et ikke-registreret EF-
mønster for en periode af 3 år regnet fra den i artikel 7, litra a), 
angivne dato. 
Artikel 13 
Begyndelses- og sluttidspunktet 
for det registrerede EF-mønsters beskyttelse 
Når Mønsterkontoret har foretaget registrering, beskyttes et mønster, som 
opfylder de i første afdeling fastsatte betingelser, ved et registreret 
EF-mønster for en periode af fem år regnet fra den dag, hvor registre-
ringsansøgningen blev indgivet. Beskyttelsesperioden kan forlænges i over­
ensstemmelse med artikel 53. 
- 102 -
Tredje afdeling 
Den EF-mønsterberettigede 
Artikel 14 
Retten til EF-mønstret 
1. Retten til EF-mønstret tilkommer frembringeren eller den, til hvem hans 
ret er overgået. 
2. Er et mønster blevet frembragt af en arbejdstager som led i udførslen 
af hans opgaver eller efter anvisninger fra hans arbejdsgiver, 
tilkommer retten til EF-mønstret arbejdsgiveren, medmindre andet er 
fastsat ved aftale. 
Artikel 15 
Mønstre frembragt af flere personer 
Har to eller flere personer i fællesskab frembragt et mønster, tilkommer 
retten til EF-mønstret de pågældende i fællesskab. 
- 103 -
Artikel 16 
Krav vedrørende spørgsmålet om, 
hvem der er berettiget til et EF-mønster 
1. Dersom en person, der ikke er berettiget i henhold til artikel 14, gør 
krav på retten til et ikke-registreret EF-mønster, eller dersom et 
registreret EF-mønster er blevet registreret i en ikke-berettiget 
persons navn, kan den person, der er berettiget til mønstret i henhold 
til den pågældende bestemmelse - uden at hans adgang til andre 
retsmidler derved begrænses - kræve at EF-mønstret overføres til ham. 
2. Er en person i fællesskab med en anden berettiget til et EF-mønster, 
kan han i overensstemmelse med stk. 1 kræve at blive medindehaver af 
mønstret. 
3. Er der tale om et registreret EF-mønster skal søgsmål med henblik på 
overførelse, jf. stk. 1, anlægges senest inden for en periode af to år 
efter datoen for bekendtgørelsen af EF-mønstrets registrering. Denne 
bestemmelse finder ikke anvendelse, hvis indehaveren af det regi­
strerede EF-mønster - da mønstret blev registreret eller overdraget til 
ham - vidste, at han ikke var berettiget til mønstret. 
4. Er der tale om et registreret EF-mønster skal der ved anlæggelse af 
søgsmål, jf. stk. 1, ske indførsel herom i mønsterregistret. Den 
endelige afgørelse i sagen eller en hver anden afslutning af sagen 
indføres ligeledes. 
- 104 -
Artikel 17 
Retsvirkningerne af en dom vedrørende spørgsmålet om, 
hvem der er berettiget til et registreret EF-mønster 
1. I tilfælde af en fuldstændig ændring af ejerforholdet til et registre­
ret EF-mønster som følge af søgsmål i henhold til artikel. 16, stk. 1, 
bortfalder licenser og andre rettigheder ved indførelsen i 
mønsterregistret af navnet på den person, der er berettiget til 
mønstret. 
2. Såfremt indehaveren af det registrede EF-mønster eller en licenshaver -
før et i henhold til artikel 16, stk. 1, anlagt søgsmål er blevet 
registreret - har udnyttet mønstret inden for Fællesskabet eller har 
truffet seriøse og effektive forberedelser med henblik herpå, kan han 
fortsætte udnyttelsen, såfremt han inden for den i gennemførel­
sesforordningen fastsatte frist anmoder den nye mønsterhaver, der er 
indført i mønsterregistret, om en ikke-eksklusivlicens. Licensen skal 
meddeles for et rimeligt tidsrum og på rimelige betingelser. 
3. Stk. 2 finder ikke anvendelse, såfremt mønsterhaveren eller 
licenshaveren på det tidspunkt, hvor han begyndte at udnytte mønstret 
eller traf forberedelser med henblik herpå, var i ond tro. 
Artikel 18 
Formodning til fordel for den registrerede person 
Den person, i hvis navn ansøgning om registrering af et EF-mønster er 
indgivet, skal, for så vidt angår behandlingen ved Mønsterkontoret, anses 
for den berettigede person. 
- 105 -
Artikel 19 
Frembringerens specifikke rettigheder 
Frembringeren har i forhold til ansøgeren eller indehaveren af et 
registreret EF-mønster ret til over for Mønsterkontoret eller i mønster­
registret at blive nævnt som frembringeren. Hvis mønstret er et resultat 
af et teamwork kan en angivelse af det pågældende team erstatte en 
angivelse af de enkelte frembringere. 
Fjerde afdeling 
EF-mønstrets retsvirkninger 
Artikel 20 
De til et ikke-registreret EF-mønster knyttede rettigheder 
Et ikke-registreret EF-mønster giver indehaveren ret til at forbyde 
tredjemand, der ikke har hans samtykke, at kopiere mønstret eller benytte 
et mønster, der falder inden for det ikke-registrerede EF-mønsters 
beskyttelsesområde, og som er resultatet af en sådan kopiering. Den 
ovennævnte benyttelse omfatter navnlig fremstilling, udbydelse til salg, 
markedsføring eller brug af et produkt, hvori et sådant mønster er 
inkorporeret, eller hvorpå det anvendes, samt import, eksport eller 
lagerføring af et produkt med henblik herpå. 
- 106 -
Artikel 21 
De til et registreret EF-mønster knyttede rettigheder 
1. Et registreret EF-mønster giver indehaveren en eneret til at anvende 
mønstret og forbyde tredjemand, der ikke har hans samtykke, at benytte 
et mønster, der falder inden for det registrererede EF-mønsters 
beskyttelsesområde. Den ovennævnte benyttelse omfatter navnlig frem­
stilling, udbydelse til salg, markedsføring eller brug af et produkt, 
hvori et sådant mønster er inkorporeret, eller hvorpå det anvendes, 
samt import, eksport eller lagerføring af et sådant produkt med henblik 
herpå. 
2. Uanset stk. 1 giver et registreret EF-mønster, hvis bekendtgørelse er 
blevet udsat i henhold til artikel 52, dets rettighedshaver de i arti­
kel 20 nævnte rettigheder. 
Artikel 22 
Begrænsninger i EF-mønstrets retsvirkninger 
1. De til EF-mønstret knyttede rettigheder omfatter ikke: 
a) handlinger, der foretages i privat og ikke-kommercielt øjemed 
b) handlinger, der foretages i forsøgsøjemed 
c) reproduktion, der finder sted med henblik på citering eller 
undervisning, forudsat at en sådan handling er forenelig med god 
forretningspraksis og ikke i urimeligt omfang skader den normale 
udnyttelse af mønstret samt under betingelse af oprindelsesangi-
velse. 
2. De til EF-mønstret knyttede rettigheder omfatter endvidere ikke: 
a) udstyr til skibe og fly, der er registreret i et tredjeland, dersom 
sådanne fartøjer midlertidigt kommer ind på Fællesskabets territo­
rium 
b) indførsel til Fællesskabet af reservedele og tilbehør med henblik på 
reparation af sådanne fartøjer 
c) udførelse af reparationer på sådanne fartøjer. 
- 107 -
Artikel 23 
Brug af et registreret EF-mønster med henblik på reparation 
De ved et registreret EF-mønster tillagte rettigheder kan ikke udøves over 
for tredjemand, som - efter tre år fra den første markedsføring af et 
produkt, hvori mønstret er inkorporeret, eller hvorpå det anvendes -
benytter mønstret i henhold til artikel 21, forudsat at: 
a) det produkt, hvori mønstret er inkorporeret, eller hvorpå det anvendes, 
er en del af et sammensat produkt, hvis udseende det beskyttede mønster 
er afhængig af, 
b) formålet med en sådan brug er at give mulighed for at reparere et 
sammensat produkt, således at det får sit oprindelige udseende, og 
c) offentligheden ikke vildledes med hensyn til oprindelsen af det 
produkt, der benyttes til reparationen. 
Artikel 24 
Konsumption 
De til EF-mønstret knyttede rettigheder omfatter ikke handlinger i 
relation til produkter, der inkorporerer, eller hvorpå der anvendes et 
mønster, der falder inden for rammerne af EF-mønstrets beskyttelse, når 
produktet er blevet markedsført i Fællesskabet af indehaveren af EF-
mønstret eller med dennes samtykke. 
- 108 -
Artikel 25 
Ret på grundlag af tidligere brug i forhold til 
et registreret EF-mønster 
De til et registreret EF-mønster knyttede rettigheder kan ikke gøres 
gældende over for tredjemand, der kan bevise, at han: 
a) før datoen for ansøgningens indgivelse, eller 
b) dersom der begæres prioritet, før prioritetstidspunktet 
i god tro har påbegyndt udnyttelse inden for Fællesskabet - eller har 
truffet væsentlige foranstaltninger med henblik herpå - af et mønster, der 
falder inden for det registrerede EF-mønsters beskyttelsesområde, og som 
er blevet udviklet uafhængigt af det sidstnævnte, men som på det 
pågældende tidspunkt endnu ikke er blevet offetliggjort. Tredjemand skal i 
så fald være berettiget til at udnytte mønstret i det omfang, det er 
nødvendigt for den virksomhed, for hvilket mønstret blev eller skulle 
benyttes. Denne ret kan ikke overdrages adskilt fra virksomheden. 
Femte afdeling 
Ugyldighed 
Artikel 26 
Ugyldighedserklæring 
1. Et EF-mønster kan kun erklæres ugyldigt af en EF-mønsterdomstol. Et 
registreret EF-mønster kan også erklæres ugyldigt af Mønsterkontoret 
efter den i afsnit VII fastsatte procedure. 
2. Begæring om ugyldighedserklæring kan indgives selv efter at EF-mønstret 
er bortfaldet eller efter, at der er givet afkald herpå. 
- 109 -
Artikel 27 
Ugyldighedsgrunde 
1. Et EF-mønster kan kun erklæres ugyldigt, 
a) hvis det beskyttede mønster ikke opfylder de i artikel 4 fastsatte 
betingelser, eller 
b) hvis mønstrets specifikke tekniske karateristika og/eller sammenkob-
lingselementer ikke kan beskyttes i henhold til artikel 9, stk. 1, 
eller stk. 2, eller 
c) hvis mønstrets udnyttelse eller offentliggørelse strider mod den 
offentlige orden eller sædeligheden, eller 
d) hvis indehaveren af EF-mønstret ikke i henhold til en domstols­
afgørelse er berettiget i henhold til bestemmelserne i artikel 14 
og 15. 
2. Et EF-mønster kan også erklæres for ugyldigt, hvis et hermed stridende 
mønster, der er blevet offentliggjort efter referencedatoen, jf. 
artikel 7, litra a) eller b), er beskyttet fra en dato, der ligger 
forud for referencedatoen, ved et registreret EF-mønster eller en 
registreret mønsterrettighed i en eller flere medlemsstater eller ved 
en ansøgning om en sådan rettighed. 
3. Uanset artikel 1, stk. 3, 
a) skal ugyldighed i det i stk. 1, litra c), nævnte tilfælde kun erklæ­
res i forhold til den eller de medlemsstater, hvor ugyldigheds­
grundene forelægger, 
b) skal ugyldighed i det i stk. 2 nævnte tilfælde og i det omfang, de 
pågældende rettigheder eller ansøgningen om sådanne rettigheder kun 
har virkning i forhold til én eller nogle medlemsstater kun erklæres 
med retsvirkning for en sådan eller sådanne medlemsstater. 
- 110 -
Artikel 28 
Ugyldighedens retsvirkninger 
1. Erklæres et EF-mønster for ugyldigt, bortfalder de retsvirkninger, der 
i henhold til denne forordning er knyttet til mønstret, med virkning 
fra rettens indtræden. 
2. Med forbehold af nationale bestemmelser enten om krav på erstatning for 
skade, der skyldes fejl eller ond tro fra EF-mønsterhaverens side, 
eller for uberettiget berigelse, berører den tilbagevirkende kraft, der 
er knyttet til EF-mønstrets ugyldighed, ikke: 
a) afgørelser i sager om mønsterkrænkelse, som har fået retskraft og er 
blevet fuldbyrdet før afgørelsen om ugyldighed 
b) aftaler indgået før afgørelsen om ugyldighed, i det omfang de er 
blevet opfyldt før afgørelsen; beløb erlagt i henhold til den 
pågældende aftale kan dog ud fra rimelighedsbetragtninger kræves 
tilbagebetalt, når omstændighederne tilsiger det. 
- Ill -
AFSNIT III 
EF-MØNSTRE SOM GENSTAND FOR EJENDOMSRET 
Artikel 29 
EF-mønstres ligestilling med nationale mønstre 
1. Medmindre andet er fastsat i artikel 30-34, skal et EF-mønster som gen­
stand for ejendomsret i sin helhed og gældende for hele Fællesskabets 
område betragtes som et nationalt mønster i den medlemsstat: 
a) hvor indehaveren har sit hovedsæde eller sin bopæl på reference­
datoen, eller 
b) hvor indehaveren, såfremt litra a) ikke finder anvendelse, har et 
forretningssted på referencedatoen. 
2. For så vidt angår et registreret EF-mønster, finder stk. 1 anvendelse 
på grundlag af de oplysninger, der fremgår af mønsterregistret. 
3. Indehaves et mønster af flere personer i fællesskab og opfylder to 
eller flere af dem den i stk. 1, litra a), fastsatte betingelse - eller 
dersom denne bestemmelse ikke finder anvendelse - den i stk. 1, 
litra b), fastsatte betingelse, skal den i stk. 1 nævnte medlemsstat 
fastlægges 
a) for det ikke-registrerede EF-mønsters vedkommende under henvisning 
til den mønsterindehaver, der udpeges efter fælles uoverenskomst 
b) for det registrerede EF-mønsters vedkommende under henvisning til 
den første indehaver, der er anført i mønsterregistret. 
4. Finder stk. 1, 2 og 3 ikke anvendelse, er den i stk. 1 nævnte medlems­
stat den medlemsstat, hvor Mønsterkontoret har sit hjemsted. 
- 112 -
Artikel 30 
Overdragelse 
1. Et EF-mønster kan overdrages. 
2. For overdragelse af et registreret EF-mønster gælder følgende bestem­
melser: 
a) efter anmodning fra en af parterne skal overdragelsen indføres i EF-
mønsterregistret og bekendtgøres 
b) så længe overdragelsen ikke er indført i mønsterregistret, kan 
rettighedserhververen ikke gøre de rettigheder gældende, som følger 
af det registrerede EF-mønster 
c) skal der i forhold til Mønsterkontoret overholdes frister, kan 
rettighedserhververen afgive de fornødne erklæringer over for dette, 
så snart anmodning om registrering af overdragelsen af rettigheder 
er indgivet til Mønsterkontoret 
d) alle dokumenter, der skal meddeles indehaveren af et registreret EF-
mønster, skal stiles til den person, der er registreret som 
indehaver, eller til dennes repræsentant, hvis der er udpeget en 
sådan. 
Artikel 31 
Et registreret EF-mønster som genstand for 
omsætningsbeskyttede rettigheder 
1. Et registreret EF-mønster kan pantsættes eller gøres til genstand for 
anden omsætningsbeskyttet ret. 
2. De i stk. 1 omhandlede rettigheder skal, såfremt en af parterne anmoder 
herom, indføres i EF-mønsterregistret og bekendtgøres. 
- 113 -
Artikel 32 
Et registreret EF-mønster som genstand for tvangsfuldbyrdelse 
1. Et registreret EF-mønster kan gøres til genstand for tvangsfuldbyr­
delse. 
2. Enekompetent med hensyn til tvansfuldbyrdelse i relation til et 
registreret EF-mønster er domstolene og . myndighederne i den 
medlemsstat, der er omhandlet i artikel 29. 
3. Tvangsfuldbyrdelse skal, såfremt en af parterne anmoder herom, indføres 
i EF-mønsterregistret og bekendtgøres. 
Artikel 33 
Konkursbehandling eller tilsvarende bobehandlinger 
1. indtil falles regler for medlemsstaterne trader i kraft på dette 
område, kan et EF-mønster alene inddrages i konkursbehandling eller 
tilsvarende bobehandlinger i den medlemsstat, hvor sådan behandling 
først indledes i henhold til den nationale lovgivning eller 
konventioner, der finder anvendelse på dette område. 
2. Indgår et EF-mønster i konkursbehandling eller tilsvarende bobehand­
linger, skal dette på begåring af den kompetente nationale myndighed 
indføres i EF-mønsterregistret og bekendtgøres. 
- 114 -
Artikel 34 
Licens 
1. Der kan gives licens på udnyttelse af et EF-mønster for hele 
Fællesskabet eller en del af dette. Licensen kan være en eksklusiv 
eller en ikke-eksklusiv licens. 
2. Medmindre andet er fastsat i licensaftalen, kan licenstageren kun 
anlægge sag om krænkelse af et EF-mønster, hvis indehaveren af dette 
har givet sit samtykke hertil. Indehaveren af en eksklusiv licens kan 
dog anlægge en sådan sag, hvis EF-mønsterindehaveren - efter at have 
været blevet opfordret hertil - ikke selv har anlagt sag om krænkelse 
inden for et rimeligt tidsrum. 
3. Enhver licenstager har ret til at indtræde i en af EF-mønsterhaveren 
anlagt sag om krankelse med henblik på at få erstatning for den skade, 
han måtte have lidt. 
4. Meddelelse eller overdragelse af en licens på udnyttelse af et 
registreret EF-mønster skal, såfremt en af parterne anmoder herom, 
indføres i EF-mønsterregistret og bekendtgøres. 
- 115 -
Artikel 35 
Retsvirkning over for tredjemand 
1. De i artikel 30, 31, 32 og 34 omhandlede retshandlingers virkning over 
for tredjemand bestemmes efter lovgivningen i den medlemsstat, der 
omhandles i artikel 29. 
2. De i artikel 30, 31 og 34 omhandlede retshandlinger vedrørende regi­
strerede EF-mønstre har dog kun virkning over for tredjemand i alle 
medlemsstater, når de er indført i EF-mønsterregistret. En retshandling 
har dog - forud for sådan registrering - virkning over for tredjemand, 
der har erhvervet rettigheder over det registrerede EF-mønster efter 
tidspunktet for den pågældende retshandling, men som var bekendt med 
retshandlingen på tidspunktet for rettighedserhvervelsen. 
3. Stk. 2 finder ikke anvendelse på en person, der erhverver et registre­
ret EF-mønster eller rettigheder over mønstret ved overdragelse af en 
virksomhed som helhed eller ved anden universalsuccession. 
4. Indtil fælles regler for medlemsstaterne vedrørende konkursbehandling 
træder i kraft, bestemmes virkningerne over for tredjemand af en kon­
kursbehandling eller tilsvarende bobehandling efter lovgivningen i den 
medlemsstat, hvor sådan behandling først indledes i henhold til den 
nationale lovgivning eller konventioner, der finder anvendelse på dette 
område. 
- 116 -
Artikel 36 
Ansøgningen om registrering af et EF-mønster 
som genstand for ejendomsret 
1. En ansøgning om registrering af et EF-mønster som genstand for 
ejendomsret skal i sin helhed og gældende for hele Fællesskabets område 
betragtes som en national mønsterrettighed i den medlemsstat, der er 
omhandlet i artikel 29. 
2. Artikel 30-35 finder tilsvarende anvendelse på en ansøgning om regi­
strering af et EF-mønster. Dersom virkningerne af en af disse 
bestemmelser er betinget af en indførsel i EF-mønsterregistret, skal en 
sådan formalitet være opfyldt ved registreringen af det heraf følgende 
registrerede EF-mønster. 
- 117 -
AFSNIT IV 
ANSØGNING OM REGISTRERING AF ET EF-MØNSTER 
Første afdeling 
Indgivelser af ansøgninger og kravene til disse 
Artikel 37 
Indgivelse af ansøgning 
1. Ansøgning om registrering af et EF-mønster indgives efter ansøgerens 
eget valg: 
a) til Mønsterkontoret eller 
b) hvis en medlemsstats lovgivning tillader noget sådant til en 
medlemsstats centrale myndighed for industriel ejendomsret eller til 
Benelux-landenes mønsterkontor. 
2. En ansøgning indgivet til en medlemsstats centrale myndighed for 
industriel ejendomsret eller til Benelux-landenes mønsterkontor har 
samme virkning, som hvis den på samme dag var indgivet til Mønster­
kontoret . 
Artikel 38 
Videresendelse af ansøgningen 
Indgives ansøgningen til en medlemsstats centrale myndighed for 
industriel ejendomsret eller til Benelux-landenes mønsterkontor, 
træffer den pågældende myndighed foranstaltninger til at videresende 
ansøgningen til Mønsterkontoret inden to uger efter indgivelsen. Den 
centrale myndighed for industriel ejendomsret eller Benelux-landenes 
mønsterkontor kan pålægge ansøgeren en afgift, som ikke må overstige de 
administrative omkostninger ved modtagelse og videresendelse af 
ansøgningen. 
- 118 -
2. Så snart Mønsterkontoret har modtaget en ansøgning, der er blevet 
videresendt af en central myndighed for industriel ejendomsret eller af 
Benelux-landenes mønsterkontor, giver det ansøgeren underretning herom 
med angivelse af datoen for Mønsterkontorets modtagelse af ansøgningen. 
3. Ti år efter denne forordnings ikrafttræden forelægger Kommissionen en 
rapport om, hvorledes ordningen med indgivelse af ansøgninger om 
registrering af EF-mønstre fungerer, samt eventuelle forslag til 
ændring af ordningen. 
Artikel 39 
Kravene til ansøgningen 
1. Ansøgningen om registrering af et EF-mønster skal indeholde: 
a) en anmodning om registrering 
b) oplysninger, der gør det muligt at fastslå ansøgerens identitet 
c) en reproducerbar afbildning af mønstret. 
2. Hvis ansøgningens genstand er et 2-dimensionalt mønster, og ansøgningen 
indeholder anmodning om udsættelse af bekendtgørelsen, jf. artikel 52, 
kan afbildningen af mønstret erstattes med et eksemplar eller en prøve 
af det produkt, hvori mønstret er inkorporeret, eller hvorpå det 
anvendes. 
3. Ansøgningen kan endvidere indeholde: 
a) en nærmere beskrivelse af mønstrets udseende 
b) en angivelse af de produkter, hvori mønstret skal inkorporeres, 
eller hvorpå det skal anvendes 
c) en klassifikation af de produkter, hvori mønstret skal inkorporeres, 
eller hvorpå det skal anvendes, opdelt i klasser og underklasser 
- 119 
d) et eksemplar eller en prøve af det produkt, hvori det afbildede 
mønster er inkorporeret, eller hvorpå det anvendes 
e) en anmodning om, at bekendtgørelsen af ansøgningen udsættes i over­
ensstemmelse med artikel 52. 
4. Ansøgningen skal angive frembringeren eller vedkommende team af 
frembringere. Er ansøgeren en anden end frembringeren eller ikke den 
eneste frembringer, skal der gives oplysning om, fra hvem retten til 
EF-mønstret hidrører. 
5. For ansøgningen skal der betales en registreringsafgift og en 
bekendtgørelsesafgift. Indgives der en anmodning om udsættelse af 
bekendtgørelsen i henhold til stk. 3, litra e), skal der i stedet for 
en bekendtgørelsesafgift betales en afgift for udsættelse af 
bekendtgørelsen. 
6. Ansøgningen skal opfylde de betingelser, som er fastsat i gennemførel­
sesforordningen. 
Artikel 40 
Kollektive ansøgninger 
Flere mønstre kan medtages under ét i en kollektiv ansøgning om 
registrering af EF-mønstre. Med undtagelse af ornamenter er denne 
mulighed dog betinget af, at de produkter, hvori mønstrene skal 
inkorporeres, eller hvorpå de skal anvendes, alle hører til samme 
underklasse af produkter eller samme sæt eller sammensætning af 
enheder. 
- 120 -
2. Ud over betalingen af de i artikel 39, stk. 5, nævnte afgifter skal der 
for en kollektiv ansøgning betales en supplerende registreringsafgift 
og en supplerende bekendtgørelsesafgift. Dersom den kollektive ansøg­
ning indeholder en anmodning om udsættelse af bekendtgørelsen, skal der 
i stedet for den supplerende bekendtgørelsesafgift betales en supple­
rende afgift for bekendtgørelsens udsættelse. De supplerende afgifter 
skal svare til en procentdel af basisafgiften, for hvert enkelt 
supplerende mønster. 
3. Den kollektive ansøgning skal opfylde de betingelser for afbildningen, 
der er fastsat i gennemførelsesforordningen. 
Artikel 41 
Ansøgningsdato 
Datoen for en ansøgning om registrering af et EF-mønster er den dag, på 
hvilken ansøgeren - til Mønsterkontoret eller til en medlemsstats centrale 
myndighed for industriel ejendomsret eller til Benelux-landenes 
mønsterkontor, hvis ansøgningen indgives til en af disse - indgiver 
dokumenter indeholdende de i artikel 39, stk. 1 eller 2, omhandlede oplys­
ninger, forudsat at den i artikel 39, stk. 5, eller den i artikel 40, 
stk. 2, nævnte afgift er betalt inden for en periode af to måneder efter 
indgivelsen af ovennævnte dokumenter. 
Artikel 42 
Klassifikation 
Med henblik på denne forordning anvendes den klassifikation af mønstre, 
der er fastsat i tillægget til Arrangementet vedrørende oprettelse af en 
international klassifikation af industrielle mønstre og modeller, under­
tegnet i Locarno den 8. oktober 196 8. 
- 121 -
Anden afdeling 
Prioritet 
Artikel 43 
Ret til prioritet 
1. Den, der forskriftsmæsstigt har indgivet ansøgning om registrering af 
et mønster i eller for en af de stater, der har tiltrådt Pariser­
konventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret, i det følgende 
benævnt "Pariserkonventionen", eller den, til hvem retten er overgået, 
skal i forhold til en indgiven ansøgning om registrering af et EF-
mønster for samme mønster tillægges prioritet inden for en frist på 
seks måneder regnet fra datoen for indgivelsen af den første ansøgning. 
2. Enhver ansøgning, der ifølge national lovgivning i den stat, i hvilken 
ansøgningen er indgivet, eller ifølge bilaterale eller multilaterale 
overenskomster svarer til en forskriftsmæssig national ansøgning, skal 
anses for prioritetsbegrundende. 
3. Ved forskriftsmæssig national ansøgning skal forstås enhver ansøgning, 
for hvilken ansøgningsdatoen kan fastslås, uanset det senere udfald af 
ansøgningen. 
4. En senere ansøgning om registrering af et mønster, som er indgivet i 
eller for samme stat som den, hvor en første ansøgning er blevet 
indgivet, skal anses som første ansøgning med henblik på fastlæggelse 
af prioritetstidspunktet, hvis den tidligere ansøgning på tidspunktet 
for den senere ansøgning er tilbagekaldt, opgivet eller afslået - uden 
at have været gjort tilgængelig for offentlig indsigt og uden at have 
affødt nogen form for rettighed - og ikke allerede har tjent som 
grundlag for påberåbelse af prioritet. Den tidligere ansøgning kan i så 
tilfælde ikke længere tjene som grundlag for påberåbelse af prioritet. 
- 122 -
5. Er den første ansøgning indgivet i en stat, der ikke har tiltrådt 
Pariserkonventionen, finder stk. 1-4 kun anvendelse i det omfang 
vedkommende stat - ifølge offentliggjorte afgørelser - tillægger en 
ansøgning til Mønsterkontoret prioritet på vilkår svarende til dem, der 
er fastsat i denne forordning. 
Artikel 44 
Påberåbelse af prioritet 
Den, der ansøger om registrering af et EF-mønster, og som påberåber sig 
prioritet på grundlag af en tidligere ansøgning, indgiver en 
prioritetserklæring og en genpart af den tidligere ansøgning. Hvis den 
tidligere ansøgning ikke er blevet affattet på et af Mønsterkontorets 
arbejdssprog, kan Mønsterkontoret kræve en oversættelse af den tidligere 
ansøgning til et af Mønsterkontorets arbejdssprog. Den procedure, der skal 
følges med henblik på gennemførelsen af denne bestemmelse, fastsættes i 
gennnemførelsesforordningen. 
Artikel 45 
Prioritetens retsvirkning 
Prioriteten har den retsvirkning, at prioritetsdatoen anses som datoen for 
indgivelsen af ansøgningen om et registreret EF-mønster med henblik på 
artikel 5, 6, 8, 25 og artikel 27, stk. 2. 
- 123 -
Artikel 46 
Ligestilling af en EF-mønsteransøgning med en national ansøgning 
En ansøgning om registrering af et EF-mønster, for hviken der er fastsat 
en ansøgningsdato, skal i medlemsstaterne ligestillles med en for­
skriftsmæssig national ansøgning, eventuelt med den prioritet, der 
påberåbes for EF-mønsteransøgningen. 
Artikel 47 
Prioritet på grundlag af udstilling 
1. Hvis en person, der ansøger om registrering af et EF-mønster, har 
fremvist produkter, hvori mønstret er inkorporeret, eller hvorpå det 
anvendes, på en officiel eller officielt anerkendt international 
udstilling, der er omfattet af konventionen angående internationale 
udstillinger, undertegnet i Paris den 22. november 1928 og senest 
revideret den 30. november 1972 kan vedkommende - dersom han indgiver 
ansøgning inden for en periode på seks måneder fra datoen fra den 
første fremvisning af sådanne produkter - påberåbe sig prioritet fra 
den pågældende dato, jf. artikel 45. 
2. En ansøger, der ønsker at påberåbe sig prioritet i henhold til stk. 1, 
skal på de i gennemførelsesforordningen fastsatte betingelser fremlægge 
bevis for, at de produkter, hvori mønstret er inkorporeret, eller 
hvorpå det anvendes, har været fremvist. 
3. Prioritet på grundlag af en udstilling i en medlemsstat eller i et 
tredjeland udvider ikke den i artikel 43 fastsatte prioritetsperiode. 
- 124 -
AFSNIT V 
REGISTRERINGSPROCEDURE 
Artikel 48 
Undersøgelse af, om de formelle krav er opfyldt 
1. Mønsterkontoret skal afvise en ansøgning om registrering af et EF-
mønster, hvis indhold åbenbart ikke falder ind under definitionen i 
artikel 3. 
2. Mønsterkontoret skal undersøge, om: 
a) ansøgningen opfylder de i artikel 39, stk. 1 og 2, fastsatte betin­
gelser for fastlæggelsen af ansøgningsdatoen 
b) ansøgningen opfylder de øvrige betingelser, der er fastsat i 
artikel 39 og - for en kollektiv ansøgning - i artikel 40 
c) om kravene vedrørende påberåbelse af prioritet er opfyldt, hvis der 
begæres prioritet. 
Artikel 49 
Afhjælpelige mangler 
1. Opfylder ansøgningen ikke de i artikel 48, stk. 2, litra a) og b), 
fastsatte betingelser, opfordrer Mønsterkontoret ansøgeren til inden 
for nærmere fastsat frist at afhjælpe den konstaterede mangel eller 
foretage den manglende betaling af afgifterne. 
2. Efterkommer ansøgeren Mønsterkontorets opfordring inden for den 
fastsatte frist, anser Mønsterkontoret som ansøgningsdato den dato, 
hvor den med mangler behæftede ansøgning oprindeligt blev indgivet. 
Efterkommer ansøgeren derimod Mønsterkontorets opfordring i et 
tilfælde, hvor der er tale om mangler vedrørende de i artikel 39, 
stk. 1 eller 2, nævnte betingelser, anser Mønsterkontoret som ansøg­
ningsdato den dato, hvor manglerne er blev afhjulpet. 
- 125 -
3. Hvis manglerne eller den manglende betaling efter en konstatering heraf 
i henhold til stk. 1 ikke er afhjulpet inden for den fastsatte frist, 
afviser Mønsterkontoret ansøgningen. 
4. Iagttages bestemmelserne vedrørende påberåbelse af prioritet ikke, 
fortabes prioriteten for ansøgningen. 
Artikel 50 
Registrering 
En ansøgning, der har fået tildelt ansøgningsdato, skal straks registreres 
som et registreret EF-mønster. Ved registreringen anføres den dato, på 
hvilken der er blevet tildelt en ansøgningsdato. 
Artikel 51 
Bekendtgørelse 
Når registrering har fundet sted, skal Mønsterkontoret bekendtgøre det 
registrerede EF-mønster i Registreringstidende for EF-mønstre, jf. arti­
kel 77, litra a). Bekendtgørelsen skal indeholde: 
a) oplysninger om, hvem rettighedshaveren til det registrerede EF-mønster 
er 
b) nummeret og datoen for ansøgningen eller ansøgningerne og - dersom der 
er begæret prioritet - prioritetsdatoen 
c) angivelse af frembringeren eller af det team, der har frembragt 
mønstret 
d) en reproduktion af mønstret 
e) dersom der er indgivet et eksemplar eller en prøve, da henvisning 
hertil 
f) andre oplysninger, som måtte være foreskrevet i gennemførelsesforord­
ningen. 
- 126 -
Artikel 52 
Udsættelse af bekendtgørelsen 
1. En ansøger kan ved ingivelsen af en ansøgning om et EF-mønster anmode 
om, at bekendtgørelsen af det registrerede EF-mønster udsættes i op til 
30 måneder regnet fra datoen for ansøgningens indgivelse eller - dersom 
der er begæret prioritet - fra prioritetsdatoen. 
2. Indgives en sådan anmodning og har mønsteransøgningen fået tillagt en 
ansøgningsdato, skal det registrerede EF-mønster registreres, men 
hverken mønstrets afbildning eller sagsakten vedrørende ansøgningen, 
jf. dog artikel 78, stk. 2, fremlægges til eftersyn for offentligheden. 
3. Mønsterkontoret skal i Registreringstidende for EF-mønstre meddele, at 
bekendtgørelse af et registreret EF-mønster er blevet udsat. 
Meddelelsen skal ledsages af oplysninger indeholdende en angivelse af 
hvem, der er rettighedshaver til det pågældende registrerede EF-
mønster, en angivelse af ansøgningsdatoen, varigheden af den ønskede 
udsættelse samt enhver anden oplysning, der er foreskrevet i 
gennemførelsesforordningen. 
- 127 -
4. Ved udløbet af udsættelsesperioden eller på et tidligere tidspunkt, 
dersom rettighedsindehaveren har fremsat anmodning herom, skal 
Mønsterkontoret give offentligheden adgang til registret og sagsakten 
vedrørende ansøgningen samt bekendtgøre det registrerede EF-mønster i 
Registreringstidende for EF-mønstre, forudsat at der inden for den i 
gennemførelsesforordningen fastsatte frist: 
a) er sket betaling af bekendtgørelsesaf giften og - i tilfælde af en 
kollektiv ansøgning - den supplerende bekendtgørelsesafgift, 
b) af rettighedshaveren - dersom der gøres brug af den i artikel 39, 
stk. 2, hjemlede mulighed - er indgivet en reproducerbar afbildning 
af mønstret til Mønsterkontoret. 
Dersom rettighedshaveren ikke opfylder disse krav, skal det registre­
rede EF-mønster - medmindre der er givet afkald i overensstemmelse med 
artikel 55 - overhovedet ikke anses for at have haft de i denne forord­
ning angivne retsvirkninger. 
5. Er der tale om en kollektiv ansøgning, finder bestemmelserne i denne 
artikel eventuelt kun anvendelse på nogle af de i ansøgningen anførte 
mønstre. 
6. Retssag vedrørende et registreret EF-mønster kan kun anlægges i den 
periode, hvor bekendtgørelsen er udsat, dersom de i registret 
indeholdte oplysninger og sagsakten vedrørende ansøgningen har været 
forelagt den person, mod hvem søgsmål anlægges. 
7. Når der i denne forordning henvises til bekendtgørelsesdatoen for et 
registreret EF-mønster, skal der i tilfælde af et registreret EF-
mønster, hvis bekendtgørelse er blevet udsat, forstås den dato, hvor 
Mønsterkontoret indleder de i stk. 4 nævnte handlinger. 
- 128 -
AFSNIT VI 
BESKYTTELSESTIDEN FOR ET REGISTRERET EF-MØNSTER 
Artikel 53 
Beskyttelsestid 
Beskyttelsestiden for et registreret EF-mønster er fem år regnet fra den 
dato, ansøgningen er indgivet. Registreringen kan fornys i henhold til 
artikel 54 for en periode af fem år ad gangen op til 25 år regnet fra 
indgivelsen af ansøgningen. 
Artikel 54 
Fornyelse 
1. Registrering af et EF-mønster fornyes på begæring af rettighedshaveren 
eller af enhver person med udtrykkelig tilladelse fra førstnævnte, 
forudsat at fornyelsesafgiften er betalt. 
2. Mønsterkontoret giver indehaveren af det registrerede EF-mønster og 
enhver indehaver af en registreret rettighed over EF-mønstret 
meddelelse om registreringsperiodens udløb i god tid forinden. 
Mønsterkontoret ifalder ikke ansvar for manglende meddelelse. 
3. Begæringen om fornyelse skal indgives og fornyelsesafgiften være betalt 
i løbet af de seks måneder, der går forud for den sidste dag i den 
måned, i hvilken beskyttelsestiden udløber. Er dette ikke sket, kan 
begæringen indgives og afgifterne betales inden for en yderligere frist 
på seks måneder fra den i første punktum nævnte dag, hvis der inden for 
denne yderligere frist betales en tillægsafgift. 
4. Fornyelsen får virkning fra dagen efter registreringsperiodens udløb. 
Fornyelsen skal registreres. 
- 129 -
AFSNIT VII 
AFKALD PÅ OG UGYLDIGHED AF ET REGISTRERET EF-MØNSTER 
Artikel 55 
Afkald 
1. Afkald på et registreret EF-mønster skal af mønsterhaveren skriftligt 
meddeles Mønsterkontoret. Afkaldet får først virkning, når det er 
registreret. 
2. Til afkaldets registrering kræves samtykke af indehaveren af en 
rettighed, der er noteret i EF-mønsterregistret. Hvis en licens er 
registreret, kan et afkald kun noteres i registret, såfremt indehaveren 
af det registrerede EF-mønster godtgør, at han har underrettet 
licenshaveren om, at han har til hensigt at give afkald på mønstret; 
efter udløbet af den i gennemførelsesforordningen foreskrevne frist 
noteres afkaldet i registret. 
Artikel 56 
Begæring om et mønsters ugyldighed 
1. Kommissionen, medlemsstaterne samt andre fysiske eller juridiske 
personer kan forelægge Mønsterkontoret en begæring om et registreret 
EF-mønsters ugyldighed; i de i artikel 27, stk. 1, litra d), nævnte 
tilfælde, kan begæringen dog kun indleveres af den eller de personer, 
der er de berettigede, og i det i artikel 27, stk. 2, nævnte tilfælde 
kun af rettighedshaveren af den ældre rettighed. 
2. Begæringen skal indgives skriftligt og skal begrundes. Den anses først 
for indgivet, når afgiften er betalt. 
- 130 -
3. Begæringen om EF-mønstrets ugyldighed afvises, såfremt en EF-
mønsterdomstol har truffet afgørelse i en sag vedrørende det samme 
spørgsmål mellem de samme parter, og denne afgørelse har fået 
retskraft. 
Artikel 57 
Behandling af begæringen 
1. Hvis begæringen om et EF-mønsters ugyldighed tages til påkendelse, skal 
Mønsterkontoret undersøge, hvorvidt de i artikel 27 anførte ugyldig­
hedsgrunde er til hinder for bibeholdelse af det registrerede EF-
mønster . 
2. Under behandlingen af begæringen, der skal foretages i overensstemmelse 
med de i gennemførelsesforordningen fastsatte bestemmelser, opfordrer 
Mønsterkontoret, så ofte det er nødvendigt, parterne til inden for en 
af Mønsterkontoret fastsatte frist, at udtale sig om meddelelser fra 
dette eller om indlæg fra de øvrige parter. 
3. Afgørelsen om EF-mønstrets ugyldighed indføres i EF-mønsterregistret, 
når afgørelsen har fået retskraft. 
- 131 -
Artikel 58 
Den påståede mønsterkrænkers, Kommissionens og 
medlemsstaternes mulighed for intervention i retssager 
1. Indgives der en ansøgning om, at et registreret mønster erklæres for 
ugyldigt - og så længe ugyldighedsafdelingen endnu ikke har afsagt en 
endelig afgørelse - kan tredjemand, der godtgør, at der over for ham er 
blevet iværksat en sag om krænkelse af det samme mønster, intervenere i 
ugyldighedssagen, hvis han giver meddelelse om interventionen inden for 
tre måneder efter den dato, hvor sagen om mønsterkrænkelse blev 
indledt. Det samme gælder for tredjemand, der både godtgør , at 
indehaveren af mønstret har anmodet ham om at ophøre med en påstået 
krænkelse af mønstret og godtgør , at han har indledt en sag for en 
domstol med henblik på opnåelse af en afgørelse om, at han ikke krænker 
mønstret. 
2. Kommissionen og medlemsstaterne har ret til at indtræde som parter i 
sagen i henhold til de bestemmelser, der er fastsat herom i gennemfø­
relsesforordningen. 
3. Meddelelse om interventionen eller anmodning om at indtræde i en sag 
som part skal indgives med en skriftlig begrundelse. En sådan 
meddelelse anses ikke for indgivet, før den i artikel 56, stk. 2, 
fastsatte afgift er betalt. Derefter skal interventionen eller 
anmodningen - med forbehold af de undtagelser, der fastsættes i 
gennemførelsesforordningen - anses som en begæring om afsigelse af en 
ugyldighedserklæring. 
- 132 -
AFSNIT VIII 
APPEL AF AFGØRELSER TRUFFET AF MØNSTERKONTORET 
Artikel 59 
Afgørelser, der kan påklages 
1. Afgørelser truffet af Formalitetsundersøgelsesafdelingen, Afdelingen 
for Administration af Mønstre og for Juridiske Spørgsmål samt Ugyldig­
hedsafdelingen kan påklages. Klagen har opsættende virkning. 
2. En afgørelse, som ikke afslutter sagsbehandlingen i forhold til en af 
parterne, kan kun påklages sammen med den endelige afgørelse, medmindre 
der i den pågældende afgørelse gives adgang til særskilt klage. 
Artikel 6 0 
Personer, der er berettiget til at klage 
og til at være part i appelsager 
Adgang til at klage har enhver part i en sag, hvor der er blevet afsagt en 
afgørelse, som er gået vedkommende imod. De øvrige parter i den pågældende 
sag er uden videre parter i appelsagen. 
Artikel 61 
Tidsfrist og klagens form 
Klagen skal indgives skriftligt til Mønsterkontoret inden to måneder fra 
den dato, på hvilken der blev givet meddelelse om den afgørelse, der 
påklages. Klagen anses først for indgivet, når klageafgiften er betalt. 
Inden fire måneder fra den dato, på hvilken der er givet meddelelse om 
afgørelsen, skal der indgives en skriftlig begrundelse for klagen. 
- 133 -
Artikel 62 
Ændring af den påklagede afgørelse 
1. Finder en afdeling, hvis afgørelse anfægtes, at klagen kan antages og 
er berettiget, skal den ændre sin afgørelse. Dette gælder ikke, såfremt 
appellanten har en modpart i sagen. 
2. Ændres afgørelsen ikke inden en måned efter, at begrundelsen er 
modtaget, skal klagen uden ophold og uden udtalelse vedrørende sagens 
realiteter fremsendes til appelkammeret. 
Artikel 63 
Behandling af klagen 
1. Kan klagen antages, undersøger appelkammeret, om der kan gives klageren 
medhold. 
2. under behandlingen af klagen opfordrer appelkammeret så ofte, det er 
nødvendigt, parterne til inden for en af kammeret fastsat frist at 
udtale sig om meddelelser fra dette eller om indlæg fra de øvrige 
parter. 
Artikel 64 
Afgørelse af klagen 
1. Efter undersøgelsen af, hvorvidt klagen kan tages til påkendelse, 
træffer appelkammeret afgørelse om klagen. Kammeret kan enten handle 
inden for rammerne af den kompetence, der tilkommer den afdeling, der 
har truffet den påklagede afgørelse, eller tilbagesende sagen til 
videre behandling i den pågældende afdeling. 
134 -
2. Tilbagesender appelkammeret sagen til videre behandling i den afdeling, 
som har truffet den påklagede afgørelse, er denne afdeling bundet af 
præmisserne og konklusionerne i appelkammerets afgørelse, for så vidt 
de faktiske omstændigheder er de samme. 
3. Et appelkammers afgørelser får først retsvirkning efter udløbet af den 
i artikel 65, stk. 5, fastsatte periode, eller - hvis sag er blevet 
indbragt for EF-Domstolen inden for den pågældende periode - da fra det 
tidspunkt, hvor en sådan sag blev afvist. 
Artikel 6 5 
Indbringelse af klager for EF-Domstolen 
1. Appelkamrenes afgørelser om klager kan indbringes for EF-Domstolen. 
2. Indbringelse af klage kan ske under påberåbelse af inkompetence, 
væsentlige formelle mangler og overtrædelse af traktaten, af denne 
forordning eller af retsregler vedrørende deres gennemførelse eller 
under påberåbelse af magtfordrejning. 
3. EF-Domstolen har kompetence til at annullere eller ændre den anfægtede 
afgørelse. 
4. Enhver part i sagen ved appelkammeret har adgang til at indbringe en 
klage, for så vidt afgørelsen er gået den pågældende imod. 
5. Klagen indbringes for EF-Domstolen inden to måneder fra datoen for 
meddelelsen af appelkammerets afgørelse. 
6. Mønsterkontoret skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at 
efterkomme den af EF-Domstolen afsagte dom. 
- 135 -
AFSNIT IX 
SAGSBEHANDLINGEN VED MØNSTERKONTORET 
Første afdeling 
Almindelige bestemmelser 
Artikel 66 
Afgørelsens begrundelse 
Mønsterkontorets afgørelser skal begrundes. De må kun være støttet på 
grunde, om hvilke parterne har haft lejlighed til at udtale sig. 
Artikel 67 
Prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder 
1. Under sagsbehandlingen ved Mønsterkontoret prøver dette ex officio de 
faktiske omstændigheder; i sager vedrørende ugyldighed begrænser 
Mønsterkontoret sig dog til de af parterne fremførte kendsgerninger, 
beviser og argumenter eller til de af parterne fremsatte anmodninger. 
2. Mønsterkontoret kan se bort fra kendsgerninger eller beviser, som ikke 
er påberåbt eller fremført rettidigt af de pågældende parter. 
Artikel 68 
Mundtlig forhandling 
1. Mønsterkontoret anordner mundtlig forhandling enten ex officio eller på 
anmodning af en part i sagen, såfremt det anser det for hensigtsmæs­
sigt. 
2. Den mundtlige forhandling, herunder afsigelsen af afgørelsen, er 
offentlig, medmindre Mønsterkontoret træffer anden bestemmelse i 
tilfælde, hvor offentlighed ville kunne medføre alvorlige og urimelige 
ulemper, især for en part i sagen. 
- 136 -
Artikel 69 
Bevisførelse 
1. Under sagsbehandlingen ved Mønsterkontoret står specielt følgende 
bevismidler til rådighed: 
a) afhøring af parterne t 
b) indhentning af oplysninger 
c) fremlæggelse af dokumenter og prøver 
d) afhøring af vidner 
e) udtalelser fra sagkyndige 
f) skriftlige erklæringer, der er afgivet under ed eller på tro og 
love, eller som har tilsvarende bindende virkning i henhold til 
lovgivningen i den stat, hvor de er afgivet. 
2. Den afdeling i Mønsterkontoret, der har fået forelagt sagen, kan lade 
bevisførelsen ske ved et af sine medlemmer. 
3. Anser Mønsterkontoret det for påkrævet, at en part, et vidne eller en 
sagkyndig afgiver mundtlig forklaring, indkalder Mønsterkontoret den 
pågældende til at give møde for sig. 
4. Parterne skal underrettes om afhøringen af et vidne eller en sagkyndig 
ved Mønsterkontoret. Parterne har ret til at overvære afhøringen og 
stille spørgsmål til vidnet eller den sagkyndige. 
Artikel 7 0 
Fremsendelse af meddelelser 
Mønsterkontoret sender ex officio de berørte parter alle afgørelser og 
indkaldelser samt de meddelelser, fra hvilke en tidsfrist beregnes, eller 
som i henhold til andre bestemmelser i denne forordning eller til 
gennemførelsesforordningen skal fremsendes, eller hvis fremsendelse 
foreskrives af præsidenten. 
- 137 -
Artikel 71 
Genindsættelse i tidligere rettigheder 
1. Den der ansøger om eller er indehaver af rettigheder over et 
registreret EF-mønster samt enhver anden part i en sagsbehandling ved 
Mønsterkontoret, der trods iagttagelse af den alt efter de foreliggende 
forhold påkrævede omhu er blevet forhindret i over for Mønsterkontoret 
at overholde en frist, genindsættes på begæring i sine tidligere 
rettigheder, såfremt den manglende overholdelse af fristen i medfør af 
denne forordning direkte har til følge, at en rettighed eller et 
retsmiddel fortabes. 
2. Begæring skal indgives skriftligt inden to måneder efter at årsagen til 
den manglende overholdelse af den fastsatte frist er ophørt. Den 
undladte handling skal udføres inden for denne frist. Begæringen kan 
kun antages inden for et år fra udløbet af den ikke overholdte frist. I 
tilfælde af, at begæringen om fornyelse af registreringen ikke er 
blevet indgivet, eller fornyelsesafgifterne ikke er blevet betalt, 
medregnes den i artikel 54, stk. 3, andet punktum, fastsatte yderligere 
frist på seks måneder i fristen på et år. 
3. Begæringen skal være begrundet og angive de kendsgerninger, på hvilket 
den støttes. Den anses først for indgivet, når afgiften for 
genindsættelse i tidligere rettigheder er betalt. 
4. Den afdeling i Mønsterkontoret, der er kompetent til at træffe 
afgørelse om den undladte handling, træffer afgørelse om begæringen. 
5. Bestemmelserne i denne artikel finder ikke anvendelse på de i stk. 2 og 
artikel 43, stk. 1, nævnte frister. 
- 138 -
6. Når den der ansøger om eller er indehaver af rettigheder over et 
registreret EF-mønster, genindsættes i sine tidligere rettigheder, kan 
vedkommende ikke gøre sine rettigheder gældende over for tredjemand, 
som i god tro - i perioden mellem tidspunktet for fortabelsen af retten 
i henhold til ansøgningen eller det registrerede EF-mønster og det 
tidspunkt, hvor genindsættelsen i disse rettigheder er blevet 
bekendtgjort - har markedsført produkter, hvori mønstret er 
inkorporeret, eller hvorpå det anvendes, og som falder inden for 
rammerne af den ved det registrerede EF-mønster tillagte beskyttelse. 
7. Tredjemand, der kan gøre bestemmelserne i stk. 6 gældende, kan rejse 
indsigelse mod afgørelsen om genindsættelse af ansøgeren eller 
indehaveren af rettigheder over et registreret EF-mønster i dennes 
tidligere rettigheder, inden for en frist på to måneder fra datoen for 
bekendtgørelse af meddelelsen om genindsættelsen i rettigheder. 
8. Denne artikel indskrænker ikke en medlemsstats ret til at træffe 
bestemmelse om genindsættelse i tidligere rettigheder med hensyn til 
frister, som er fastsat i denne forordning, og som skal overholdes i 
forhold til den pågældende stats myndigheder. 
Artikel 72 
Henvisning til almene principper 
I det omfang denne forordning, gennemførelsesforordningen, afgiftsregula-
tivet eller appelkamrenes forretningsorden ikke indeholder bestemmelse om 
sagsbehandlingen, tager Mønsterkontoret hensyn til de sagsbehandlings-
principper, der er almindeligt anerkendt i medlemsstaterne. 
- 139 -
Artikel 73 
Betalingsforpligtelsers ophør 
1. Mønsterkontorets krav på betaling af afgift forældes efter fire år fra 
udgangen af det kaldenderår, i hvilket afgiften er forfalden. 
2. Krav mod Mønsterkontoret på tilbagebetaling af afgifter eller af beløb, 
der ved betaling af en afgift er erlagt for meget, forældes efter fire 
år fra udgangen af det kaldenderår, i hvilket kravet er opstået. 
3. Den i stk. 1 og 2 omhandlede frist afbrydes i det i stk. 1 nævnte 
tilfælde ved en opfordring til betaling af afgiften og i det i stk. 2 
nævnte tilfælde ved en skriftlig og begrundet fremsættelse af kravet. 
Ved afbrydelsen begynder fristen øjeblikkeligt at løbe på ny, og den 
udløber senest seks år efter udgangen af det kaldenderår, i hvilket 
fristen oprindeligt begyndte at løbe, medmindre der i mellemtiden er 
anlagt retssag til fuldbyrdelse af kravet; i så fald udløber perioden 
tidligst et år efter, at dommen har fået retskraft. 
Anden afdeling 
Omkostninger 
Artikel 74 
Fordeling af omkostningerne 
Den tabende part i en sag om ugyldighed af et registreret EF-mønster 
eller i en appelsag dækker de afgifter, som er udlagt af den anden 
part, samt dennes nødvendige omkostninger i forbindelse med sagen, 
herunder rejseudgifter, dagpenge og salær til agent, rådgiver eller 
advokat inden for rammerne af de beløb, som er fastsat for hver 
omkostningskategori, og på de i gennemførelsesforordningen fastsatte 
betingelser. 
- 140 -
2. Ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret træffer dog, alt efter om de 
respektive parter taber sagen på et eller flere punkter eller ud fra 
rimelighedshensyn, afgørelse om en anden fordeling af omkostningerne. 
3. Den part, som bringer en sag til ophør ved at give afkald på det 
registrerede EF-mønster eller ved ikke at forny EF-mønstrets 
registrering eller ved at tilbagekalde en begæring om ugyldighed eller 
klagen, dækker de afgifter samt de omkostninger, som er udlagt af den 
anden part, på de betingelser, der er fastsat i stk. 1 og 2. 
4. Indstilles sagen, træffer ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret en 
skønsmæssig afgørelse om sagsomkostningerne. 
5. Når parterne ved ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret aftaler en 
anden fordeling af omkostningerne end den, der er fastsat i ovenstående 
stykker, tager ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret denne aftale 
til efterretning. 
6. Kontoret for ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret fastsætter på 
begæring størrelsen af de omkostninger, der skal betales i medfør af 
ovennævnte stykker. Dette beløb kan på begæring indgivet inden for den 
i gennemførelsesforordningen fastsatte frist ændres ved en afgørelse 
truffet af ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret. 
- 141 -
Artikel 75 
Tvangsfuldbyrdelse af afgørelser om fastsættelse af omkostninger 
1. Enhver endelig afgørelse truffet af Mønsterkontoret om fastsættelse af 
omkostninger kan tvangsfuldbyrdes. 
2. Tvangsfuldbyrdelse sker efter den borgerlige retsplejes gældende regler 
i den medlemsstat, på hvis område den finder sted. Fuldbyrdelses-
påtegning skal efter en prøvelse, der kun omfatter ægtheden af det 
pågældende fuldbyrdelsesgrundlag, påføres af den nationale myndighed, 
som hver af medlemsstaternes regeringer har udpeget og anmeldt til 
Mønsterkontoret og EF-Domstolen. 
3. Når disse formkrav er opfyldt på rekvirentens begæring, kan denne lade 
tvangsfuldbyrdelsen udføre i overensstemmelse med den nationale 
lovgivning ved indbringelse direkte for den kompetente myndighed. 
4. Tvangsfuldbyrdelse kan kun udsættes efter beslutning truffet af EF-
Domstolen. Prøvelse af lovmæssigheden af tvangsfuldbyrdelsens gennemfø­
relse falder dog inden for de nationale domstoles kompetence. 
Tredje afdeling 
Oplysninger tilgængelige for offentligheden og for 
medlemsstaternes kompetente myndigheder 
Artikel 76 
EF-mønsterregister 
Mønsterkontoret fører et register, der benævnes "EF-mønsterregistret", og 
som indeholder de oplysninger, hvis notering i registret er foreskrevet i 
denne forordning eller i gennemførelsesforordningen. EF-mønsterregistret 
er offentligt tilgængeligt, medmindre andet er fastsat i artikel 52, 
stk. 2, vedrørende oplysninger om registrerede EF-mønstre, hvis bekendt­
gørelse er blevet udsat. 
- 142 -
Artikel 77 
Regelmæssigt udkommende publikationer 
Mønsterkontoret udgiver regelmæssigt: 
a) en Registreringstidende for EF-mønstre, der indeholder offentlig 
tilgængelige oplysninger, der er indført i EF-mønsterregistret, samt 
andre oplysninger, hvis bekendtgørelse er foreskrevet i denne forord­
ning eller i gennemførelsesforordningen 
b) Mønsterkontorets Meddelelsesblad, der indeholder almindelige meddelel­
ser og oplysninger fra præsidenten for Mønsterkontoret samt andre 
oplysninger vedrørende denne forordning og dens gennemførelse. 
Artikel 78 
Aktindsigt 
1. Adgang til aktindsigt vedrørende ansøgninger om registrering af EF-
mønstre, som endnu ikke er bekendtgjort, eller akter vedrørende 
registrerede EF-mønstre, hvis bekendtgørelse er blevet udsat i henhold 
til artikel 52 eller som - efter at udsættelse med bekendtgørelse har 
fundet sted -der er blevet givet afkald på før eller ved udløbet af 
udsattelsesperioden for bekendtgørelsen, fås kun med samtykke fra den, 
der ansøger om eller er indehaver af rettigheder over et registreret 
EF-mønster. 
2. Enhver, der kan godtgøre at have en legitim interesse, kan uden 
samtykke fra ansøgeren eller den, der er indehaver af rettigheder over 
det registrerede EF-mønster, få adgang til aktindsigt forud for 
bekendtgørelsen eller efter opgivelsen af mønstret, jf. stk. 1. Dette 
gælder navnlig, hvis den pågældende person kan godtgøre, at den, der 
ansøger om eller er indehaver af rettigheder over et registreret EF-
mønster, har truffet foranstaltninger med henblik på over for ham at 
påberåbe sig rettigheder i henhold til det registrerede EF-mønster. 
- 143 -
3. Efter bekendtgørelsen af det registrerede EF-mønster kan enhver på 
begæring få adgang til akterne. 
4. Dersom der i medfør i stk. 2 eller 3 gives adgang til akterne, kan 
visse dokumenter i akterne dog undtages fra denne bestemmelse, jf. 
bestemmelserne i gennemførelsesforordningen. 
Artikel 79 
Administrativt og retligt samarbejde 
Mønsterkontoret og medlemsstaternes domstole eller andre kompetente 
myndigheder yder efter anmodning hinanden bistand ved at meddele oplys­
ninger eller give adgang til sagsakter, medmindre denne forordning eller 
national lovgivning bestemmer andet. Giver Mønsterkontoret domstole, 
anklagemyndigheder eller centrale myndigheder for industriel ejendomsret 
adgang til sagsakter, er denne adgang ikke underkastet begrænsningerne i 
henhold til artikel 78. 
Artikel 80 
Udveksling af publikationer 
1. Mønsterkontoret og medlemstaternes centrale myndigheder for industriel 
ejendomsret tilsender efter anmodning vederlagsfrit hinanden et eller 
flere eksemplarer af deres publikationer til de pågældende myndigheders 
eget brug. 
2. Mønsterkontoret kan træffe aftaler om udveksling eller levering af 
publikationer. 
- 144 -
Fjerde afdeling 
Repræsentation 
Artikel 81 
Almindelige principper for repræsentation 
1. Ingen er forpligtet til at lade sig repræsentere ved Mønsterkontoret, 
jf. dog stk. 2. 
2. Fysiske og juridiske personer, der hverken har bopæl eller hovedsæde 
eller en regulær industriel eller kommerciel virksomhed i Fællesskabet, 
skal i henhold til artikel 82, stk. 1, ved Mønsterkontoret være repræ­
senteret i enhver sag, der behandles i henhold til denne forordning, 
med undtagelse af indgivelse af en ansøgning om registrering af et EF-
mønster, jf. dog stk. 3, andet punktum. 
3. Fysiske og juridiske personer, der har bopæl eller hovedsæde eller en 
regulær industriel eller kommerciel virksomhed i Fællesskabet, kan lade 
sig repræsentere ved Mønsterkontoret af en af deres ansatte, der som 
bilag til akterne skal indgive en underskreven fuldmagt, for hvilken 
der er fastsat nærmere regler i gennemførelsesforordningen. En ansat 
hos en af nærværende stykke omfattet juridisk person kan også 
repræsentere andre juridiske personer, der har økonomisk tilknytning 
til førstnævnte juridiske person, selv om disse andre juridiske 
personer hverken har bopæl eller hovedsæde eller en regulær industriel 
eller kommerciel virksomhed i Fællesskabet. 
- 145 -
Artikel 82 
Faglig repræsentation 
Repræsentation af fysiske eller juridiske personer ved Mønsterkontoret 
kan kun varetages af: 
a) en advokat eller anden virksomhedsudøver, der er anerkendt som sådan 
i en af medlemsstaterne, og som har sit forretningssted i Fælles­
skabet, i det omfang han i denne stat er berettiget til at optræde 
som fuldmægtig i sager om industriel ejendomsret, eller af 
b) anerkendte fuldmægtige, som er opført på en af Mønsterkontoret ført 
liste. 
Fuldmægtige, der optræder i sager for Mønsterkontoret, skal som bilag 
til akterne indgive en underskreven fuldmagt, for hvilken der er 
fastsat nærmere regler i gennemførelsesforordningen. 
På listen over anerkendte fuldmægtige kan opføres enhver fysisk person, 
der opfylder følgende betingelser: 
a) han skal have sit forretningssted eller arbejdssted i Fællesskabet 
b) han skal være berettiget til at repræsentere fysiske eller juridiske 
personer: 
- i patentsager for Det Europæiske Patentkontor, eller 
- i varemærkesager for EF-varemærkemyndigheden, eller 
- i sager om industriel ejendomsret, herunder mønstersager, for den 
centrale myndighed for industriel ejendomsret i den medlemsstat, i 
hvilken han har sit forretningssted eller arbejdssted. Hvis 
berettigelsen i den pågældende stat ikke er underkastet krav om 
særlige faglige kvalifikationer, skal den, der ansøger om opførelse 
på listen, i mindst fem år regelmæssigt have optrådt som fuldmægtig 
i sager om industriel ejendomsret, herunder sager om mønstre, ved 
den pågældende stats centrale myndighed for industriel ejendomsret. 
Personer, hvis faglige kvalifikationer til at repræsentere fysiske 
- 146 -
eller juridiske personer i sager om industriel ejendomsret, 
herunder mønstersager, for den centrale myndighed for industriel 
ejendomsret i en medlemsstat, er officielt anerkendt i overens­
stemmelse med vedkommende medlemsstats lovgivning, er dog ikke 
underkastet kravet om erhvervsudøvelse. 
3. Opførelse på listen sker efter ansøgning, som skal vedlægges en attest 
fra den centrale myndighed for industriel ejendomsret i den pågældende 
medlemsstat eller fra Det Europæiske Patentkontor eller EF-vare­
mærkemyndigheden, hvoraf det fremgår, at de i stk. 2 nævnte betingelser 
er opfyldt. 
4. Præsidenten for Mønsterkontoret kan give dispensation fra kravet i 
stk. 2, litra b), tredje led, andet punktum, såfremt den, der ansøger 
om opførelse på listen, godtgør, at han ad anden vej har erhvervet de 
nødvendige kvalifikationer. 
5. Betingelserne for at slette en person af listen over anerkendte 
fuldmægtige fastsættes i gennemførelsesforordningen. 
- 147 -
AFSNIT X 
KOMPETENCE OG RETSPLEJE I SØGSMÅL VEDRØRENDE EF-MØNSTRE 
Første afdeling 
Kompetence og fuldbyrdelse 
Artikel 83 
Anvendelse af Fuldbyrdelseskonventionen 
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder bestemmelserne i 
Konventionen om Retternes Kompetence og om Fuldbyrdelse af Retsaf­
gørelser i Borgerlige Sager, herunder Handelssager, undertegnet i 
Bruxelles den 27. september 1968, som ændret ved Konventionerne om 
sådanne staters tiltrædelse af nævnte konvention, som har tiltrådt De 
Europæiske Fællesskaber, idet nævnte konvention og nævnte konventioner 
i det følgende under ét betegnes "Fuldbyrdelseskonventionen", 
anvendelse på retssager vedrørende EF-mønstre og ansøgninger om 
registrering af EF-mønstre samt på procedurer i sager om EF-mønstre og 
nationale mønsterrettigheder, der tillægges simultan beskyttelse. 
Hvad angår søgsmål af den i artikel 85 nævnte art 
a) finder artikel 2, artikel 4, artikel 5, stk. 1, 3, 4 og 5, samt 
artikel 24 i Fuldbyrdelseskonventionen ikke anvendelse 
b) finder artikel 17 og 18 i nævnte konvention anvendelse med forbehold 
af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 86, stk. 4, i denne 
forordning 
- 148 -
c) finder de bestemmelser i konventionens afsnit II, der gælder for 
personer, som har bopæl i en medlemsstat, ligeledes anvendelse på 
personer, som ikke har bopæl i nogen af medlemsstaterne, men som har 
en virksomhed i én af disse. 
3. Artikel 16, stk. 3, i Fuldbyrdelseskonventionen finder anvendelse, når 
søgsmål af den i artikel 85, litra c) og d), nævnte art indbringes for 
en EF-mønsterdomstol, der har kompetence i henhold til artikel 86. 
Anden afdeling 
Retstvister om krænkelse af et EF-mønster og om dets gyldighed 
Artikel 84 
EF-mønsterdomstole 
1. Medlemsstaterne udpeger på deres områder et så begrænset antal 
nationale domstole i første og anden instans som muligt (EF-
mønsterdomstole), som skal varetage de opgaver, der pålægges dem ved 
denne forordning. 
2. Hver medlemsstat fremsender senest tre år efter denne forordnings 
ikraftræden en liste over EF-mønsterdomstole til Kommissionen med 
angivelse af deres betegnelse og stedlige kompetence. 
3. Enhver ændring i EF-mønsterdomstolenes antal, betegnelse eller stedlige 
kompetence, der foretages efter fremsendelsen af den i stk. 2 
omhandlede liste, meddeles straks Kommissionen af vedkommende 
medlemsstat. 
- 149 -
4. Kommissionen meddeler medlemsstaterne de i stk. 2 og 3 omhandlede 
oplysninger og offentliggør dem i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
5. Så lange en medlemsstat ikke har fremsendt den i stk. 2 omhandlede 
liste, indbringes ethvert søgsmål af den i artikel 85 omhandlede art, 
og med hensyn til hvilket den pågældende stats domstole har kompetence 
i henhold til artikel 86, for den domstol i den pågældende stat, som 
ville have stedlig og saglig kompetence i tilfælde af et søgsmål 
vedrørende et nationalt mønster i den pågældende stat. 
Artikel 85 
Kompetence med hensyn til søgsmål vedrørende 
krænkelse og gyldighed 
EF-mønsterdomstolene har enekompetence med hensyn til 
a) søgsmål vedrørende krænkelse af EF-mønstre og - for så vidt dette er 
tilladt efter national lovgivning - søgsmål vedrørende overhængende 
risiko for sådan krænkelse 
b) søgsmål til anerkendelse af, at der ikke foreligger krænkelse af et EF-
mønster, for så vidt sådanne søgsmål er tilladt efter national 
lovgivning 
c) søgsmål vedrørende ugyldighed af et ikke-registreret EF-mønster 
d) kontrasøgsmål vedrørende et EF-mønsters ugyldighed anlagt i forbindelse 
med søgsmål i henhold til litra a). 
- 150 -
Artikel 86 
International kompetence 
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller i de bestemmelser i 
Fuldbyrdelseskonventionen, der finder anvendelse i henhold til 
artikel 83, indbringes søgsmål af den i artikel 85 nævnte art for 
domstolene i den medlemsstat, hvor sagsøgte har sin bopæl, eller, 
såfremt han ikke har bopæl i nogen af medlemsstaterne, i den 
medlemsstat, hvor han er indehaver af en virksomhed. 
2. Har sagsøgte hverken sin bopæl eller en virksomhed i nogen af 
medlemsstaterne, indbringes sådanne søgsmål for domstolene i den 
medlemsstat, hvor sagsøger har sin bopæl, eller, såfremt han ikke har 
bopæl i en af medlemsstaterne, i den medlemsstat, hvor han er indehaver 
af en virksomhed. 
3. Har hverken sagsøgte eller sagsøger en sådan bopæl eller virksomhed, 
indbringes disse søgsmål for domstolene i den medlemsstat, hvor 
Mønsterkontoret er beliggende. 
4. Uanset bestemmelserne i stk. 1, 2 og 3 
a) finder artikel 17 i Fuldbyrdelseskonventionen anvendelse, hvis par­
terne aftaler, at en anden EF-mønsterdomstol skal have kompetence 
b) finder artikel 18 i nævnte konvention anvendelse, hvis sagsøgte 
giver møde for en anden EF-mønsterdomstol. 
5. Søgsmål af den i artikel 85, litra a) og d), nævnte art kan ligeledes 
indbringes for domstolene i den medlemsstat, hvor krænkelsen har fundet 
sted eller sandsynligvis vil finde sted. 
- 151 -
Artikel 87 
Omfanget af kompetence i tilfælde af mønsterkrænkelse 
1. En EF-mønsterdomstol, der har kompetence i henhold til artikel 86, 
stk. 1-4, er kompetent med hensyn til krænkelser af EF-mønstre, der har 
fundet sted eller sandsynligvis vil finde sted i en medlemsstat. 
2. En EF-mønsterdomstol, der har kompetence i henhold til artikel 86, 
stk. 5, er kun kompetent med hensyn til krænkelser af EF-mønstre, der 
har fundet sted eller sandsynligvis vil finde sted i den medlemsstat, 
hvor domstolen er beliggende. 
Artikel 88 
Søgsmål eller kontrasøgsmål vedrørende ugyldighed af et EF-mønster 
1. Et søgsmål eller et kontrasøgsmål med påstand om et EF-mønsters 
ugyldighed kan kun anlægges under henvisning til de i artikel 2 7 
anførte ugyldighedsgrunde. 
2. I det i artikel 27, stk. 1, litra d), nævnte tilfælde kan søgsmål eller 
kontrasøgsmål kun anlægges af den eller de personer, der er berettigede 
til EF-mønstret, og i det i artikel 27, stk. 2, nævnte tilfælde kun af 
rettighedshaveren til den ældre rettighed. 
3. Anlægges kontrasøgsmålet i en retsag, hvori indehaveren af EF-mønstret 
ikke allerede er part, underrettes han herom og kan indtræde i retsagen 
på de betingelser, der er fastsat i lovgivningen i den medlemsstat, 
hvor domstolen er beliggende. 
4. Gyldigheden af et EF-mønster må ikke anfægtes i en sag, hvor der 
nedlægges påstand om ikke-krænkelse. 
- 152 -
Artikel 89 
Formodning om gyldighed samt realitetsindsigelse 
1. I sager om krænkelse eller overhængende risiko for krænkelse skal EF-
mønsterdomstolen anse EF-mønstret som gyldigt, medmindre dets gyldighed 
anfægtes af sagsøgte ved et kontrasøgsmål med påstand om ugyldighed. 
2. I sager om krænkelse eller overhængende risiko for krænkelse, skal EF-
mønsterdomstolen - dersom rettighedshaveren fremlægger bevis til støtte 
for sin påstand om, at mønstret har individuel karakter - anse mønstret 
som nyt, i den i artikel 5 anførte betydning, medmindre sagsøgte i 
hovedsagen under et kontrasøgsmål om ugyldighed fremlægger bevis for 
det modsatte. 
3. I sager af den i stk. 1 nævnte art skal indsigelse om et EF-mønsters 
ugyldighed, der fremsættes på anden måde end ved et kontrasøgsmål, 
tages til påkendelse, såfremt sagsøgte påberåber sig, at EF-mønstret 
kunne erklæres gyldigt på grund af en ham tilkommende national 
mønsterret af den i artikel 27, stk. 2, nævnte art. 
Artikel 9 0 
Dom vedrørende et mønsters gyldighed 
Dersom et EF-mønster i en sag, der er anlagt ved en EF-mønsterdomstol, 
er blevet anfægtet ved et kontrasøgsmål med påstand om ugyldighed, 
forholdes der som følger: 
a) dersom en af de i artikel 27 anførte grunde anses for at være til 
hinder for opretholdelsen af EF-mønstret, skal domstolen erklære EF-
mønstret for ugyldigt 
- 153 
b) hvis ingen af de i artikel 27 anførte grunde anses for at være til 
hinder for opretholdelsen af EF-mønstret, skal domstolen afvise 
kontrasøgsmålet. 
2. Den EF-mønsterdomstol, for hvilken der er anlagt kontrasøgsmål med 
påstand om et registreret EF-mønsters ugyldighed, meddeler Mønster­
kontoret datoen for anlæggelsen af kontrasøgsmålet. Mønsterkontoret 
indfører oplysning herom i EF-mønsterregistret. 
3. Den EF-mønsterdomstol, ved hvilken et kontrasøgsmål med påstand om et 
registreret EF-mønsters ugyldighed er anlagt, kan på begæring af 
indehaveren af det registrerede EF-mønster og efter at have hørt de 
øvrige parter udsætte sagens behandling og opfordre sagsøgte til inden 
for en nærmere angivet frist at indgive begæring til Mønsterkontoret om 
EF-mønstrets ugyldighed. Indgives begæringen ikke inden for den 
fastsatte frist, optages sagen til fortsat behandling; kontrasøgsmålet 
anses da for tilbagetrukket. Artikel 95, stk. 3, finder anvendelse. 
4. Såfremt en EF-mønsterdomstol har truffet endelig afgørelse i et 
kontrasøgsmål, hvor der er nedlagt påstand om et registreret EF-
mønsters ugyldighed, fremsendes en genpart af afgørelsen til 
Mønsterkontoret. Enhver part kan anmode om oplysninger vedrørende denne 
fremsendelse. Mønsterkontoret indfører bemærkning om retsafgørelsen i 
EF-mønsterregistret i overensstemmelse med de i gennemførelsesforord­
ningen fastsatte bestemmelser. 
5. Et kontrasøgsmål med påstand om et registreret EF-mønsters ugyldighed 
afvises, såfremt Mønsterkontoret allerede har truffet endelig afgørelse 
i en sag vedrørende samme spørgsmål mellem de samme parter. 
- 154 -
Artikel 91 
Retsvirkningerne af en retsafgørelse om et mønsters gyldighed 
Når en af en EF-mønsterdomstol afsagt retsafgørelse om et EF-mønsters 
ugyldighed er blevet endelig, får afgørelsen i samtlige medlemsstater og 
med forbehold af artikel 27, stk. 3, de i artikel 28 angivne retsvirk­
ninger . 
Artikel 92 
Lovvalg 
1. EF-mønsterdomstolene anvender bestemmelserne i denne forordning. 
2. I alle spørgsmål, der ikke er omfattet af denne forordning, anvender 
EF-mønsterdomstolene den nationale lovgivning, herunder den interne 
internationale privatret. 
3. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvender en EF-
mønsterdomstol de i hjemlandet gældende retsplejeregler for lignende 
søgsmål vedrørende et nationalt mønster. 
- 155 -
Artikel 93 
Sanktioner for mønsterkrænkelse 
1. Dersom en EF-mønsterdomstol i en sag om mønsterkrænkelse finder, at 
sagsøgte har krænket eller sandsynligvis vil krænke et EF-mønster, 
nedlægger den over for sagsøgte forbud mod at udøve de handlinger, der 
kranker eller sandsynligvis vil krænke EF-mønstret, medmindre særlige 
grunde taler imod noget sådant. 
2. Såfremt en EF-mønsterdomstol i en sag om mønsterkrænkelse finder, at 
sagsøgte har krænket et EF-mønster, skal domstolen, medmindre særlige 
grunde taler imod noget sådant, 
a) pålægge overtræderen straks at forelægge oplysninger om de 
mønsterkrænkende produkters oprindelse og de kanaler, ad hvilke 
produkterne markedsføres 
b) træffe bestemmelse om beslaglæggelse af de mønsterkrænkende produk­
ter. 
3. EF-mønsterdomstolen skal i overensstemmelse med den nationale lovgiv­
ning træffe de foranstaltninger, der har til formål at sikre over­
holdelse af afgørelser af den i stk. 1 og 2 nævnte art. 
4. I øvrigt anvender EF-mønsterdomstolen lovgivningen i den medlemsstat, 
hvor krænkelsen eller den overhængende risiko for krænkelse er begået 
eller beliggende, herunder også statens internationale privatret. 
- 156 -
Artikel 94 
Foreløbige retsmidler 
1. For så vidt angår EF-mønstre, kan der ved domstolene, herunder EF-
mønsterdomstolene, i en medlemsstat fremsættes anmodning om iværk­
sættelse af sådanne foreløbige retsmidler, som i henhold til den 
pågældende stats lovgivning kan bringes i anvendelse over for nationale 
mønstre, eller som følger af anvendelsen af bestemmelsen i artikel 93, 
stk. 2, litra a), uanset om en EF-mønsterdomstol i en anden medlemsstat 
i henhold til denne forordning har kompetence med hensyn til 
realitetsspørgsmålet. 
2. I sager vedrørende foreløbige retsmidler skal en indsigelse, der frem­
sættes af sagsøgte på anden måde end ved kontrasøgsmål vedrørende et 
EF-mønsters ugyldighed, tages til påkendelse. Artikel 88, stk. 2, fin­
der dog tilsvarende anvendelse. 
3. En EF-mønsterdomstol, der er kompetent i henhold til artikel 86, 
stk. 1-4, kan træffe afgørelse om iværksættelse af foreløbige rets­
midler, der - med forbehold af en eventuel nødvendig procedure for 
anerkendelse og fuldbyrdelse i overensstemmelse med afsnit III i 
Fuldbyrdelseskonventionen - kan anvendes i samtlige medlemsstater, 
ingen anden domstol har denne kompetence. 
- 157 -
Artikel 95 
- Særlige regler om sammenstødende sager 
1. En EF-mønsterdomstol, der behandler et søgsmål af den i artikel 85 
omhandlede art, bortset fra søgsmål til anerkendelse af, at der ikke 
foreligger krænkelse, udsætter sagen, medmindre der foreligger særlige 
grunde til videreførelse af behandlingen, enten ex officio efter at 
have hørt parterne eller på anmodning af en af parterne og efter at 
have hørt de øvrige parter, såfremt der for en anden EF-mønsterdomstol 
allerede verserer et kontrasøgsmål om EF-mønstrets gyldighed, eller 
såfremt der til Mønsterkontoret - for registrerede EF-mønstres 
vedkommende - er indgivet en begæring om mønstrets ugyldighed. 
2. Mønsterkontoret udsætter sin behandling af en begæring om et 
registreret EF-mønsters ugyldighed, medmindre der foreligger særlige 
grunde til videreførelse af behandlingen, enten ex officio efter at 
have hørt parterne eller på anmodning af en af parterne og efter at 
have hørt de øvrige parter, såfremt der for en EF-mønsterdomstol 
allerede verserer et kontrasøgsmål om det registrerede EF-mønsters 
gyldighed. Hvis en af parterne i sagen for EF-mønsterdomstolen anmoder 
herom, kan domstolen dog efter at have hørt de øvrige parter i sagen 
udsætte denne. Mønsterkontoret fortsætter i så fald behandlingen af 
begæringen. 
3. Udsætter EF-mønsterdomstolen sagens behandling, kan den træffe 
bestemmelse om iværksættelse af foreløbige retsmidler for det tidsrum, 
udsættelsen varer. 
- 158 -
Artikel 96 
Den kompetence, der tillægges EF-mønsterdomstole i 2. instans -
Yderligere appel 
1. Retsafgørelser afsagt af en EF-mønsterdomstol i 1. instans i en sag 
vedrørende de i artikel 85 omhandlede søgsmål kan appelleres til en EF-
mønsterdomstol i 2. instans. 
2. Betingelserne for appel til en EF-mønsterdomstol i 2. instans fastsæt­
tes i den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor domstolen er 
beliggende. 
3. For så vidt angår retsafgørelser, der er afsagt af en EF-mønsterdomstol 
i 2. instans, gælder de nationale regler om yderligere appel. 
Tredje afdeling 
Andre tvister vedrørende EF-mønstre 
Artikel 97 
Supplerende bestemmelser om kompetence, der tillægges 
andre nationale domstole end EF-mønsterdomstole 
1. Inden for den medlemsstat, hvis domstole er kompetente i henhold til 
artikel 83, stk. 1, indbringes alle andre EF-mønstersager end dem, der 
er omhandlet i artikel 85, for den domstol, som ville have stedlig og 
saglig kompetence i sager vedrørende nationale mønstre i den pågældende 
stat. 
159 -
2. Såfremt ingen domstol i henhold til artikel 83, stk. 1, samt stk. 1 i 
nærværende artikel har kompetence til at behandle en EF-mønstersag, der 
falder uden for artikel 85, kan sagen indbringes for domstolene i den 
medlemsstat, hvor Mønsterkontoret har sit hjemsted. 
Artikel 98 
Forpligtelser for de nationale domstole 
En national domstol, som behandler en sag, der falder uden for artikel 85, 
men som vedrører et registreret EF-mønster, skal anse mønstret for 
gyldigt. Artikel 89, stk. 2, og artikel 94, stk. 2, finder dog tilsva­
rende anvendelse. 
- 160 -
AFSNIT XI 
INDVIRKNING PÅ MEDLEMSSTATERNES RETSREGLER 
Artikel 99 
Parallelle søgsmål om krænkelse af EF-mønstre og nationale mønstre 
1. såfremt der vedrørende samme spørgsmål mellem de samme parter anlægges 
søgsmål ved domstole i forskellige medlemsstater, og det ene søgsmål 
vedrører krænkelse eller overhængende risiko for krænkelse af et EF-
mønster, og det andet krænkelse eller overhængende risiko for krænkelse 
af et mønster, der nyder simultan beskyttelse, skal den domstol, ved 
hvilken der senest er anlagt søgsmål, ex officio erklære sig 
inkompetent til fordel for den første domstol. Den domstol, som således 
skal erklære sig inkompetent, kan udsætte afgørelsen herom, såfremt den 
anden domstols kompetence bestrides. 
2. En EF-mønsterdomstol, ved hvilken der anlægges søgsmål om krænkelse 
eller overhængende risiko for krænkelse af et EF-mønster, afviser 
sagen, dersom der er afsagt endelig dom i en sag vedrørende samme 
spørgsmål mellem de samme parter om krænkelse af et mønster, der nyder 
simultan beskyttelse. 
3. Den domstol, ved hvilken der anlægges søgsmål om krænkelse eller 
overhængende risiko for krænkelse af et nationalt mønster, afviser 
sagen, dersom der er afsagt endelig dom vedrørende samme spørgsmål 
mellem de samme parter i en sag om krænkelse af et EF-mønster, der 
nyder simultan beskyttelse. 
4. Ovenstående stykker finder ikke anvendelse for så vidt angår foreløbige 
retsmidler. 
161 -
Artikel 100 
Forholdet til andre former for beskyttelse i henhold til 
national ret 
Bestemmelserne i denne forordning er ikke til hinder for, at søgsmål 
vedrørende mønstre, der er beskyttet som EF-mønstre, anlægges i henhold 
til Fællesskabets retsregler eller en medlemsstats lovgivning 
vedrørende varemærker eller andre distinktive tegn, patenter, 
brugsmønstre, typografiske skrifttyper, civilretligt ansvar og illoyal 
konkurrence. 
Indtil en yderligere harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om 
ophavsret har fundet sted, skal et mønster, der beskyttes som EF-
mønster, ligeledes kunne beskyttes i henhold til de enkelte 
medlemsstaters lovgivning om ophavsret fra det tidspunkt, hvor mønstret 
blev frembragt eller formgivet, uanset antallet af produkter, hvori 
mønstret skal inkorporeres, eller hvorpå det skal anvendes, og uanset 
om mønstret kan adskilles fra de produkter, hvori det skal 
inkorporeres, eller hvorpå det skal anvendes. I hvilket omfang og under 
hvilke betingelser en sådan beskyttelse tillægges, herunder krav til 
originalitet, fastlægges af de enkelte medlemsstater. 
Hver medlemsstat skal tillade, at et mønster, der beskyttes som EF-
mønster, og som opfylder betingelserne i den nationale lovgivning om 
ophavsret, kan beskyttes i henhold til denne lovgivning, uanset om 
mønstret ikke i en anden medlemsstat, hvori det har sin oprindelse, 
opfylder betingelserne for beskyttelse i denne stats lovgivning om 
ophavsret. 
- 162 -
AFSNIT XII 
FÆLLESSKABETS MØNSTERKONTOR 
Første afdeling 
Almindelige bestemmelser 
Artikel 101 
Retlig status 
1. Mønsterkontoret er et fællesskabsorgan. Det har status som juridisk 
person. 
2. Mønsterkontoret har sæde samme sted som EF-Varemærkemyndigheden. 
3. Mønsterkontoret har i hver medlemsstat den videstgående ret- og 
handleevne, som i henhold til vedkommendes stats lovgivning tillægges 
juridiske personer; det kan i særdeleshed erhverve og afhænde fast 
ejendom og løsøre og optræde som part i retssager. I denne henseende 
repræsenteres Mønsterkontoret af dets præsident. 
Artikel 102 
Administrative tjenestegrene 
EF-Mønsterkontoret kan betjene sig af EF-Varemærkemyndighedens administra­
tive tjenestegrene på de betingelser, der er fastsat i den gennemfø­
relsesforordning, der er vedtaget i henhold til Rådets forordning (EØF) 
nr. .../... af ... om EF-varemærker (3 ), og under overholdelse af de i 
nærværende forordning fastsatte betingelser. 
(3) 
- 163 -
Artikel 103 
Ansatte 
1. Bestemmelserne i Vedtægten for Tjenestemænd i De Europæiske Fælles­
skaber, ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte og de ved fælles 
aftale imellem Fællesskabets institutioner fastsatte regler til 
gennemførelse af disse bestemmelser gælder for Mønsterkontorets 
ansatte, jf. dog anvendelsen af artikel 118 på medlemmerne af appelkam­
rene. 
2. Mønsterkontoret udøver over for de ansatte, jf. dog artikel 108, de 
beføjelser, som er tillagt de enkelte institutioner ved Vedtægten og i 
ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte. 
Artikel 104 
Privilegier og immuniteter 
Protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuni­
teter finder anvendelse på Mønsterkontoret. 
Artikel 105 
Ansvar og hæftelse 
1. Mønsterkontorets ansvar i kontraktforhold bestemmes efter den lovgiv­
ning, der finder anvendelse på den pågældende kontrakt. 
2. EF-Domstolen har kompetence til at træffe afgørelse på grundlag af en 
voldgiftsklausul, som er indeholdt i en af Mønsterkontoret indgået 
aftale. 
3. For så vidt angår ansvar uden for kontraktforhold, skal Mønsterkontoret 
i overensstemmelse med de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles 
for medlemsstaternes retssystemer, erstatte skader, forvoldt af dets 
afdelinger eller af dets ansatte under udøvelse af deres hverv. 
- 164 -
4. Tvister om skadeserstatning i henhold til stk. 3 henhører under EF-
Domstolen. 
5. For de ansattes personlige ansvar over for Mønsterkontoret gælder 
bestemmelserne i Vedtægten for disse eller de for dem gældende 
ansættelsesvilkår. 
Artikel 106 
EF-Domstolens kompetence 
EF-Domstolen har kompetence til at træffe afgørelser om de klager, der 
indbringes over Mønsterkontoret, på de i traktatens artikel 173 og 175 
fastsatte betingelser, medmindre den pågældende afgørelse er blevet 
appelleret til appelkamrene i henhold til bestemmelserne i denne 
forordning. 
Anden afdeling 
Ledelsen af Mønsterkontoret 
Artikel 107 
Præsidentens beføjelser 
1. Mønsterkontoret ledes af en præsident. 
2. Ud over de beføjelser, der tillægges præsidenten ved denne forordning 
varetager han følgende funktioner: 
a) han træffer alle de fornødne foranstaltninger til sikring af 
Mønsterkontorets funktion, herunder fastsættelse af interne admini­
strative bestemmelser og offentliggørelse af cirkulærer 
b) han kan forelægge Kommissionen forslag til ændring af denne 
forordning i det omfang, ændringen gælder for registrerede EF-
mønstre, samt forslag til gennemførelsesforordningen, appelkamrenes 
forretningsorden, afgiftsregulativet og andre bestemmelser, der 
finder anvendelse på registrerede EF-mønstre efter høring af 
Administrationsrådet 
- 165 -
c) han forelægger hvert år Kommissionen, Europa-Parlamentet og 
Administrationsrådet en beretning om virksomheden 
d) han udøver over for de ansatte de beføjelser, der er angivet i 
artikel 103, stk. 1 
e) han kan delegere sine beføjelser. 
3. Præsidenten bistås af en eller flere vicepræsidenter. Har præsidenten 
forfald træder vicepræsidenten eller en af vicepræsidenterne i hans 
sted i overensstemmelse med den procedure, der gælder for Admini­
strationsrådet . 
Artikel 108 
Udnævnelse af højere tjenestemænd 
1. Præsidenten for Mønsterkontoret udnævnes af Kommissionen på grundlag af 
en af Administrationsrådet udarbejdet liste bestående af højst tre 
kandidater. Kommissionen har beføjelse til at afsætte præsidenten på 
grundlag af et forslag fra Administrationsrådet. 
2. Præsidentens valgperiode må ikke overstige fem år. Valgperioden kan 
forlænges. 
3. Vicepræsidenten eller vicepræsidenterne for Mønsterkontoret udpeges 
eller afsættes i henhold til stk. 1 og efter høring af præsidenten. 
4. Kommissionen udøver disciplinær myndighed over de i denne artikels 
stk. 1 og 3 nævnte ansatte. 
- 166 -
Tredje afdeling 
Administrationsrådet 
Artikel 109 
Oprettelse og beføjelser 
1. under Mønsterkontoret oprettes et Administrationsråd. 
2. ud over de beføjelser, der er anført i andre bestemmelser i denne 
forordning, har Administrationsrådet følgende beføjelser: 
a) Det fastsætter datoen for den første indgivelse af en ansøgning om 
registrering af EF-mønstre i henhold til artikel 128, stk. 2. 
b) Det rådgiver præsidenten i spørgsmål, for hvilke Mønsterkontoret er 
ansvarlig. 
c) Det høres inden vedtagelsen af retningslinjerne for undersøgelser 
vedrørende de formelle krav og i ugyldighedssager, som Mønster­
kontoret behandler, samt i andre tilfælde, der er anført i denne 
forordning. 
d) Det skal med regelmæssige mellemrum afholde diskussioner om udvik­
lingen i retspraksis meddelt i henhold til den ved artikel 12 5 
etablerede ordning med udveksling af oplysninger. 
e) Det kan afgive udtalelser og anmode præsidenten og Kommissionen om 
oplysninger, når dette anses for påkrævet. 
- 167 -
Artikel 110 
Sammensætning 
1. Administrationsrådet består af en repræsentant for hver af medlems­
staterne og en repræsentant for Kommissionen samt af deres suppleanter. 
2. Medlemmerne af Administrationsrådet kan under overholdelse af bestem­
melserne i Administrationsrådets forretningsorden bistås af rådgivere 
eller eksperter. 
Artikel 111 
Formandskab 
1. Administrationsrådet vælger blandt medlemmerne en formand og en 
næstformand. Næstformanden træder i formandens sted, når denne har 
forfald. 
2. Formanden og næstformanden vælges for en periode af 3 år. Valgperioden 
kan forlænges. 
Artikel 112 
Møder 
1. Administrationsrådet indkaldes af formanden. 
2. Præsidenten for Mønsterkontoret deltager i forhandlingerne, medmindre 
Administrationsrådet fastsætter andet. Præsidenten har ikke stemmeret. 
- 168 -
3. Administrationsrådet holder ordinært møde én gang om året; i øvrigt kan 
det indkaldes på foranledning af formanden eller efter begæring af 
Kommissionen eller af en tredjedel af medlemsstaterne. 
4. Administrationsrådet fastsætter sin forretningsorden. 
5. Administrationsrådets beslutninger træffes med simpelt flertal af 
repræsentanterne for medlemsstaterne. Der kræves dog et flertal på 
trefjerdedele af repræsentanterne for medlemsstaterne til de beslut­
ninger, som Administrationsrådet er kompetent til at træffe i henhold 
til artikel 108, stk. 1 og 3. I begge tilfælde har hver medlemsstat én 
stemme. 
6. Administrationsrådet kan opfordre observatører til at deltage i dets 
møder. 
7. Mønsterkontoret stiller et sekretariat til rådighed for Administrati­
onsrådet . 
Fjerde afdeling 
Sagsbehandlingens gennemførelse 
Artikel 113 
Kompetence 
Følgende organer har beføjelse til at træffe afgørelser i forbindelse med 
den i denne forordning foreskrevne sagsbehandling: 
a) formalitetsundersøgelsesafdelinger 
b) en afdeling for administration af mønstre og for juridiske spørgsmål 
c) ugyldighedsafdelinger 
d) appelkamre. 
- 169 -
Artikel 114 
Formalitetsundersøgelsesafdelinger 
En formalitetsundersøgelsesafdeling træffer afgørelser vedrørende ansøg­
ninger om registrering af et EF-mønster. 
Artikel 115 
Afdelingen for administration af mønstre og for juridiske spørgsmål 
1. Under afdelingen for administration af mønstre og for juridiske 
spørgsmål henhører sådanne afgørelser, som kræves i henhold til denne 
forordning, og som ikke henhører under en formalitetsundersø­
gelsesaf deling eller en ugyldighedsafdeling. Under denne afdeling 
henhører navnlig afgørelser vedrørende indførelse af oplysninger i EF-
mønsterregistret. 
2. Afdelingen skal også føre den i artikel 82 omhandlede liste over 
anerkendte fuldmægtige. 
3. Afdelingens afgørelser træffes af ét medlem. 
Artikel 116 
Ugyldighedsafdelinger 
1. En ugyldighedsafdeling træffer afgørelser vedrørende begæringer om et 
registreret EF-mønsters ugyldighed. 
2. En ugyldighedsafdeling består af tre medlemmer. Mindst to af medlem­
merne skal være retskyndige. 
- 170 -
Artikel 117 
Appelkamre 
1. Det henhører under appelkamrene at pådømme klager over afgørelser 
truffet af en formalitetsundersøgelsesafdeling, afdelingen for admini­
stration af mønstre og for juridiske spørgsmål eller af en ugyldig­
hedsaf deling . 
2. Et appelkammer består af tre medlemmer. Mindst to af medlemmerne skal 
være retskyndige. 
Artikel 118 
Appelkammermedlemmers uafhængighed 
1. Medlemmerne af appelkamrene, herunder formændene, udnævnes for et 
tidsrum af fem år i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat 
i artikel 108 med henblik på udnævnelse af præsidenten. De kan ikke 
fratages deres hverv i dette tidsrum, medmindre vægtige grunde taler 
derfor, og EF-Domstolen efter forslag fra det organ, som har udnævnt 
dem, træffer afgørelse herom. Medlemmerne kan genudnævnes. 
2. Medlemmerne af appelkamrene skal være uafhængige. De er ikke ved deres 
afgørelser bundet af nogen instrukser. 
3. Medlemmerne af appelkamrene må hverken være medlemmer af en anden 
afdeling under Mønsterkontoret eller medlemmer af en afdeling under EF-
Varemærkemyndigheden, bortset fra dennes appelkamre. 
- 171 -
Artikel 119 
Inhabilitet 
1. Medlemmerne af ugyldighedsafdelingen og appelkamrene må ikke deltage i 
behandlingen af en sag, i hvilken de har en personlig interesse, eller 
hvori de tidligere har deltaget som repræsentant for én af parterne. 
Medlemmerne af appelkamrene må ikke deltage i behandlingen af en klage, 
hvis de har medvirket til den afgørelse, der appelleres. 
2. Hvis et medlem af ugyldighedsaf delingen eller af et appelkammer af én 
af de i stk. 1 nævnte grunde eller af anden grund finder ikke at burde 
deltage i behandlingen af en sag, underretter han afdelingen eller 
kammeret derom. 
3. Enhver part kan af de i stk. 1 nævnte grunde eller dersom et medlems 
upartiskhed drages i tvivl rejse indsigelse mod, at vedkommende medlem 
af ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret deltager i sagens 
behandling. Indsigelsen afvises, når den pågældende part vidende om at 
grundlaget for indsigelsen forelå, har foretaget proceshandlinger. 
Indsigelsen kan ikke støttes på en persons nationalitet. 
4. Ugyldighedsafdelingen eller appelkammeret træffer uden deltagelse af 
det pågældende medlem afgørelse i de i stk. 2 og 3 nævnte tilfælde. Med 
henblik på vedtagelsen af denne afgørelse erstattes det medlem, der er 
udtrådt af behandlingen eller mod hvem indsigelsen er rettet, af sin 
suppleant. 
- 172 
Artikel 120 
Udnævnelse af medlemmer af ugyldighedsafdelinger og appelkamre 
i en overgangsperiode 
I en overgangsperiode, hvis udløb fastsættes af Kommissionen på forslag 
af præsidenten for Mønsterkontoret, kan præsidenten - på kortfristet 
kontraktbasis - som medlemmer af ugyldighedsafdelingerne udpege perso­
ner, der er ansat ved medlemsstaternes centrale myndigheder for 
industriel ejendomsret eller i Benelux-mønsterkontoret eller ved 
domstolene eller andre myndigheder i medlemsstaterne, forudsat at de 
pågældende har erfaring i spørgsmål vedrørende gyldigheden af 
mønsterrettigheder eller ansøgninger om sådanne rettigheder i 
medlemsstaterne. De udpegede personer kan forblive i deres eksisterende 
stillinger. De kan genudnævnes. 
I en overgangsperiode, hvis udløb fastsættes af Kommissionen på forslag 
af præsidenten for Mønsterkontoret, kan Kommissionen som medlemmer af 
appelkamrene udpege medlemmer af EF-domstole eller andre EF-myndigheder 
eller af domstole og andre myndigheder i medlemsstaterne; de udpegede 
personer kan forblive i deres stillinger ved den domstol eller den 
myndighed, hvorfra de er udpeget. Disse personer kan udpeges for en 
varighed på under fire år, dog mindst for et år, og de kan genudnævnes. 
- 173 -
Femte afdeling 
Finansielle bestemmelser 
Artikel 121 
Budget 
1. Mønsterkontorets indtægter består af afgifter betalt i overensstemmelse 
med denne forordning samt om nødvendigt også af et tilskud fra 
Fællesskabet. 
2. Mønsterkontorets udgifter omfatter udgifter til personale, admini­
stration, infrastruktur samt driftsomkostninger. 
3. Senest den 15. februar hvert år skal præsidenten have udarbejdet et 
foreløbigt udkast til budget omfattende udgifter samt arbejdsprogram 
for det følgende regnskabsår. Dette foreløbige udkast skal fremsendes 
til Administrationsrådet sammen med en etableringsplan. 
4. Indtægter og udgifter på budgettet skal balancere. 
5. Senest den 31. marts hvert år skal Administrationsrådet have udarbejdet 
et budgetudkast, der sammen med etableringsplanen fremsendes til 
Kommissionen, som på dette grundlag skal udarbejde et overslag i de 
foreløbige forslag til De Europæiske Fællesskabers almindelige budget. 
6. Administrationsrådet vedtager Mønsterkontorets endelige budget inden 
begyndelsen af regnskabsåret, eventuelt afpasset under hensyntagen til 
Fællesskabets bidrag og Mønsterkontorets andre indtægter. 
7. Præsidenten gennemfører Mønsterkontorets budget. 
- 174 -
8. Kontrollen med alle de af Mønsterkontoret indgåede forpligtelser og 
afholdte udgifter samt kontrollen med fastsættelsen og opkrævningen af 
alle Mønsterkontorets indtægter foretages af Kommissionens finansin-
spektør 
9. Præsidenten fremsender senest den 31. marts hvert år et regnskab over 
alle Mønsterkontorets indtægter og udgifter i det forløbne regnskabsår 
til Kommissionen, Administrationsrådet og Revisionsretten. 
Revisionsretten reviderer regnskaberne i overensstemmelse med trakta­
tens artikel 206a. 
10. Administrationsrådet giver præsidenten discharge for budgettets gen­
nemførelse . 
11. Administrationsrådet skal efter høring af Kommissionen og Revisi­
onsretten vedtage de for Mønsterkontoret gældende interne finansielle 
bestemmelser. 
Artikel 122 
Afgifter 
Størrelsen af de i denne forordning omhandlede afgifter fastsættes af 
Kommissionen efter høring af det udvalg, der er nedsat ved artikel 126. 
- 175 -
AFSNIT XIII 
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 123 
Officielle sprog 
Mønsterkontorets officielle sprog og arbejdssprog er det samme som dem, 
der gælder for EF-varemærkemyndigheden. 
Artikel 124 
Gennemførelsesforordningen 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning - herunder navnlig 
regler vedrørende indgivelse af ansøgning, kollektive ansøgninger, 
undersøgelse af det formelle krav, registrering, bekendtgørelse og 
udsættelse med bekendtgørelsen samt appelkamrenes forretningsorden 
fastsættes i en gennemførelsesforordning efter proceduren i artikel 126. 
Artikel 125 
Udveksling af oplysninger 
Der etableres en ordning med udveksling af oplysninger om afgørelser 
vedrørende opfyldelse af kravene til beskyttelse af EF-mønstre og 
mønsterrettigheder i medlemsstaterne. Gennemførelsesforordningen fastsæt­
ter, hvorledes og af hvilken myndighed en sådan ordning skal admini­
streres. 
- 176 -
Artikel 126 
Nedsættelse af et udvalg samt proceduren til vedtagelse af 
gennemførelsesforordninger 
Kommissionen bistås ved fastsættelsen af afgifter, gennemførelsesbe­
stemmelser og appelkamrenes forretningsorden af et rådgivende udvalg, der 
består af repræsentanter for medlemsstaterne og har Kommissionens repræ­
sentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de 
foranstaltninger, der skal træffes, udvalget afgiver en udtalelse om dette 
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, 
hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret 
til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst mulig hensyn til udvalgets udtalelse. Den 
underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets 
udtalelse. 
- 177 -
Artikel 127 
Af giftsregulativet 
1. I afgiftsregulativet fastsættes især afgifternes størrelse og beta­
lingsmåden. 
2. Ud over de afgifter, der allerede er fastsat i denne forordning, 
betales afgifter i overensstemmelse med de nærmere regler, der er fast­
sat i gennemførelsesforordningen, i nedennævnte tilfælde: 
for sen betaling af registreringsafgiften 
for sen betaling af bekendtgørelsesafgiften *• 
for sen betaling af afgiften for udsættelsen af bekendtgørelsen 
for sen betaling af den supplerende afgift for kollektive ansøgnin­
ger 
fremsendelse af en kopi af registreringsbevis 
registrering af et registreret EF-mønsters overførsel 
registrering af en licens på eller anden rettighed over et regi­
streret EF-mønster 
slettelse i registret af en licens eller anden rettighed 
fremsendelse af en udskrift af registret 
aktindsigt 
fremsendelse af en kopi af indgivne dokumenter 
meddelelse af oplysninger fra en sagsakt 
opgørelse over eventuelle procedureomkostninger, der skal refunderes 
udstedelse af bekræftede kopier af ansøgningen. 
3. Afgifternes størrelse skal fastsættes på et niveau, der sikrer, at 
provenuet heraf i princippet er tilstrækkeligt til, at Mønsterkontorets 
indtægter og udgifter balancerer. 
- 178 -
Artikel 128 
Ikrafttræden 
1. Denne forordning træder i kraft på tresindstyvendedagen efter offent­
liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
2. Ansøgninger om registrering af EF-mønstre kan indgives til Mønster­
kontoret fra den dato, der fastsættes af Administrationsrådet efter 
henstilling fra præsidenten. 
3. Ansøgninger om registrering af EF-mønstre, der indgives inden for de 
tre måneder, der går forud for den i stk. 2 omhandlede dato, anses for 
at være blevet indgivet på denne dato. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umidelbart i 
hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
- 179 -
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. Titel 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om EF-mønstre. 
2. Budgetpost 
B5-305 skal oprettes. 
3. Retsgrundlag 
EØF-traktatens artikel 100A. 
4. Beskrivelse af foranstaltningen 
4 .1 Specifikke mål 
Formålet med den foreslåede forordning er at skabe en ensartet 
beskyttelsesordning inden for hele EF for designeres arbejde og 
omfattende to slags EF-mønstre, hvor den ene er en registreret 
rettighed og den anden en ikke-registreret rettighed. Ved at sikre 
en sådan ret kan en mønsterfrembringer beskytte sit mønster mod 
krænkelse. En EF-ordning vil fjerne det problem, som skyldes de 
nuværende forskellige nationale mønsterlove, hvor indbyrdes modstri­
dende rettigheder kan bestå i forskellige medlemsstater med en helt 
klar negativ indvirkning på det indre markeds funktion. 
- 180 -
Når rettigheder skal registreres, nødvendiggør dette oprettelsen af 
et EF-mønsterkontor, der skal være et organ, der har den fornødne 
retlige, administrative og finansielle uafhængighed, og som skal 
varetage opgaverne i forbindelse med registreringen. Det er 
forudset, at dette kontor skal have en struktur, der er baseret på 
EF-Varemærkemyndighedens struktur, jf. Kommissionens meddelelse til 
Rådet af 25. november 1984, som ændret den 9. august 1984 (EFT 
nr. C 230 af 31.8.1984) vedrørende en forordning om EF-varemærker. 
Det er også forudset, at kontoret skal have status som EF-organ og 
juridisk person og skal udøve de beføjelser, der er tillagt det ved 
den foreslåede forordning. 
Det er planen, at Mønsterkontoret skal bestå af fire afdelinger for 
henholdsvis formalitetsundersøgelse, vurdering af registeringers 
gyldighed, administrative og juridiske anliggender samt appelkamre. 
Mange af de administrative funktioner ville være de samme som dem, 
EF-Varemærkemyndigheden selv kommer ud for, og der kan derfor opnås 
stordriftsfordele, f.eks. på det administrative område, hvis 
Mønsterkontoret og EF-Varemærkemyndigheden er fælles om visse admi­
nistrative tjenestegrene. 
4.2 Periode 
De foranstaltninger, der skal til for at få forordningen gennemført, 
vil komme til at tage flere år. Det antages, at det er nødvendigt 
med op til to år fra EF-Mønsterkontorets oprettelse til dets åbning, 
og det anslås, at kontoret vil blive fuldt ud operationelt efter en 
yderligere periode på tre til fire år fra etableringen. Der fore­
trækkes en periode på fire år, jf. punkt 7.4 nedenfor. Til den tid 
skulle Mønsterkontorets udgifter kunne dækkes af indtægterne fra 
registering og andre afgifter. 
Men det er endnu ikke muligt at sige noget om, hvornår disse 
foranstaltninger vil starte og dermed heller ikke noget om, hvornår 
EF-Mønsterkontoret vil åbne, men man regner tidligst med 1996. 
- 181 -
4.3 Den berørte personkreds 
EF-mønsterbeskyttelsen vil komme til at berøre personer, der ansøger 
om et EF-mønster, samt indehavere af EF-mønstre, ligesom den også 
vil komme til at berøre dem, der handler med designprodukter og alle 
mønsterkrænkende virksomheder. Mange af medlemstaternes industrier 
vil derfor blive berørt. 
Foranstaltningen vil også komme til at berøre visse EF-institutioner 
herunder foruden selve det nye EF-Mønsterkontor også EF-Varemærke­
myndigheden; endelig skal nævnes EF-Domstolen, hvortil der kan 
appeleres i henhold til forordningen, samt Kommissionen på grund af 
dens ret til at deltage i visse sager, der vedrører mønsterrettig­
heder, og som verserer for Mønsterkontoret. 
5. Klassifikation af udgifter og indtagter 
5.1 Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2 Opdelte bevillinger 
6. Udgifternes og indtægternes art 
6.1 Tilskud på 100% 
Hvad angår de første to år før Mønsterkontorets åbning, anslås 
udgifterne til omkring 1 570 000 ECU for det første år og 
2 254 540 ECU for det andet år, idet dette beløb er nødvendigt til 
at dække udgifterne i forbindelse med kontorets oprettelse og 
igangsættelse. Da der ikke oppebæres afgifter i dette tidsrum, er 
det nødvendigt med tilskud til dækning af disse udgifter. Man 
formoder, at EF-Varemærkemyndigheden allerede vil eksistere, således 
at omkostningerne til Mønsterkontorets oprettelse skulle blive 
lavere, end de ellers ville have været. 
- 182 -
6.2 Fælles finansiering 
Når Mønsterkontoret er åbnet, vil det begynde at oppebære indtægter 
i form af afgifter, og det vil kun være nødvendigt med tilskud til 
at supplere disse med henblik på dækning af udgifterne for en 
periode på ca. fire år. Efter denne anslåede periode skulle 
Mønsterkontoret være fuldt ud operationelt og selvfinansierende. Kun 
hvis dette ikke er tilfældet, må man anmode Fællesskabet om fortsat 
at yde et tilstrækkeligt tilskud, indtil der er opnået balance. 
Dette tilskud skal under alle omstændigheder reduceres gradvist, 
idet målet er at sikre, at Mønsterkontoret får dækket sine udgifter 
via provenuet fra afgifterne, så snart dette er en realistisk 
mulighed. En fornuftig afgiftspolitik kan i et vist omfang bruges 
med henblik på at kontrollere den dato, hvor der opnås balance 
mellem indtægter og udgifter. Dette er omtalt nærmere under 
punkt 7.4 nedenfor, hvor man imidlertid gør opmærksom på, at 
mulighed for en sådan kontrol er begrænset, navnlig fordi 
fornyelsesafgifterne først skal betales fra det femte år og de vil 
være hovedindtægtskilden. 
6.3 Renter 
Ingen 
6.4 Andre udgifter 
Ingen 
6.5 Tilbagebetaling 
Ingen 
6.6 Ændring af indtægtsniveauet 
Ingen. 
- 183 -
7. Finansielle virkninger 
7.1 De samlede omkostninger i forbindelse med foranstaltningens gennem­
førelse 
startomkostningerne i forbindelse med Mønsterkontorets etablering er 
anslået til henholdsvis 1 570 000 ECU og 2 254 540 ECU i hvert af de 
to første år forud for kontorets åbning, dvs. i alt 3 824 540 ECU. 
Det skal bemærkes, at man endnu ikke ved eksakt, hvilket år kontoret 
åbner. Tallene bygger på de forventede direkte personaleomkostninger 
i form af løn. Af andre personalerelaterede omkostninger kan nævnes 
sociale udgifter, pensionsreserver, forsikringer osv.; præstering af 
tjenesteydelser til Mønsterkontoret samt anskaffelse af udstyr her­
under de første edb-anlæg. 
Disse edb-anlæg skal omfatte andet og mere end blot det edb-anlæg, 
der skal udføre Mønsterkontorets generelle administrative funk­
tioner. Et større edb-anlæg vil være et vigtigt redskab for selve 
mønsterregistreringsordningen, som er Mønsterkontorets raison 
d'être, og skal med stor driftssikkerhed kunne udføre mange af de 
funktioner, der er knyttet til registering og til eventuelle efter­
følgende foranstaltninger, herunder retssager, som med tiden vil 
kunne opstå i forbindelse hermed. Hvis Mønsterkontoret skal fungere 
ikke alene effektivt, men også omkostningseffektivt, må edb-anlægget 
være sofistikeret og forsynet med up to date-udstyr, som kan regi­
strere grafiske tegninger og billedmateriale ved hjælp af optisk 
scanning og så sammenholde dem med de forskellige tekstdata, der så 
kan reproduceres på forskellig måde afhængig af ønskerne. 
Omkostningerne vil derfor uundgåeligt være høje og vil indtræde i 
perioden forud for Mønsterkontorets åbning. Der er imidlertid kun 
tale om en engangsudgift. 
- 184 -
7 *2 Budgetmæssig opdeling - ECU 
År 
Samlet personale 
Personale (1.1) 
Personale (1.2) 
Udstyr (2) 
I ALT -2 
10 
670 000 
200 000 
700 000 
1 570 000 -1 
14 
966 140 
288 400 
1 000 000 
2 254 540 1 
22 
1 564 200 
466 400 
750 000 
2 780 600 2 
45 
3 294 000 
983 250 
250 000 
4 527 250 
Året "-2" betyder det første af de to år forud for Mønsterkontorets 
åbning. Dette kan tidligst blive i 1996, og det vil højst sand­
synligt blive senere. I tallene har man taget højde for en årlig 
inflationsfaktor. 
7.3 Vejledende forfaldsplan 
ECU Forpligtelsesbevillinger Betalingsbevillinger 
År -2 (1996?) 1 570 000 1 570 000 
År -1 (1997?) 2 254 540 2 254 540 
År +1 (1997?) 2 780 600 2 780 600 
År +2 (1998?) 4 527 250 4 527 250 
- 185 -
Man går her ud fra, at år -2 er 1996, men som allerede nævnt, kan 
det meget vel være senere. Fra år +1 og fremefter vil provenuet af 
afgifterne begynde at dække udgifterne, indtil de balancerer. 
7.4 Anslået afgiftsprovenu 
Det er planen, at der skal indføres en lang række forskellige afgif­
ter. Det femte år efter Mønsterkontorets åbning (år +5) vil være et 
bemærkelsesværdigt år, fordi man da er nået frem til det tidspunkt, 
hvor der for første gang skal betales fornyelsesafgifter. Disse 
afgifter vil blive fastsat ret højt og skulle udgøre hovedindtægts­
kilden. Men før denne dato er de vigtigste afgifter dem, der knytter 
sig til registreringen, og som dækker selve registreringen, bekendt­
gørelse, eventuelle kollektive ansøgninger osv. Med henblik på dette 
overslag har man kombineret disse afgifter i en generel registre­
ringsafgift, og i den følgende oversigt opsummeres EF-tilskuddets 
størrelse som funktion af de valgte tal for denne afgifts størrelse, 
nemlig henholdsvis 200, 300 og 400 ECU. Man er gået ud fra, at der 
vil være tale om en mere eller mindre liniær stigning i regi­
streringerne over de første fem år. Der vil også indkomme afgifter 
for anfægtelse af gyldigheden af registreringer, men virkningen 
heraf vil - i relation til dette overslag - have mindre betydning 
end registreringsafgifterne. 
ÅR 
Tilskud 
200 ECU 
Tilskud 
300 ECU 
Tilskud 
400 ECU -2 
1570000 
1570000 
1570000 -1 
2254540 
2254540 
2254540 + 1 
1735600 
2040600 
1335600 +2 
3247250 
2747250 
2247250 + 3 
2507250 
1707250 
907250 + 4 
1967250 
967250 
-32750 + 5 
- 192750 
-1192750 
-2192750 
- 186 -
Hvis den generelle registreringsafgift er på 300 ECU, skulle dette 
føre til et overskud i år +5, og det skulle da ikke længere være 
nødvendigt med tilskud. Hvis registreringsafgiften fastsættes til 
200 ECU, vil der kun lige kunne opnås balance i år +5 uden spillerum 
for uforudsete begivenheder. Afgiften for at anfægte gyldigheden af 
et mønster må ikke sættes for højt, da det ville kunne give anled­
ning til politiske vanskeligheder. Men hvis registeringsafgiften 
fastsættes til 400 ECU, vil der kunne opnås ligevægtstilstand i 
år +4 i stedet for år +5, selv om det ville føre til, at indtægterne 
langt vil komme til at overstige udgifterne i år +5, når fornyel­
sesaf gif ter begynder at blive betalt. Et sådant overskud kan det 
være vanskeligt at retfærdiggøre over for afgiftsbetalerne, men det 
er ikke desto mindre den foretrukne option, fordi balance da kan 
opnås så hurtigt som muligt. Afgifterne kan om nødvendigt tages op 
til revision på dette stadium, og man kan her eventuelt tage hensyn 
til, hvorledes offentligheden har reageret. 
Bedrageribekæmpende foranstaltninger 
Præsidenten for Mønsterkontoret skal hvert år forelægge Kommissionen 
og Revisionsretten en opgørelse over Mønsterkontorets samlede ind­
tægter og udgifter i det foregående regnskabsår. Hertil kommer, at 
de finansielle regler der gælder for Fællesskabernes almindelige 
budget, også gælder for Mønsterkontoret. Bedrageribekæmpende 
foranstaltninger iværksættes således inden for rammerne af disse 
procedurer. 
- 187 -
9. OmkostningseffektivitetBanalyae 
9.1. Mål 
Formålet med den foreslåede foranstaltning er at imødekomme ønsket 
om en EF-ordning, hvor virksomhederne via én enkelt procedure kan 
opnå en mønsterret, der giver beskyttelse med ensartede retsvirk­
ninger inden for hele Fællesskabet. Efter en indkøringsperiode på 
fem år efter Mønsterkontorets åbning skulle det være fuldt ud 
operationelt og selvfinansierende, og man påregner at der foretages 
8 000 registeringer pr. år. Herudover antages det, at kontoret efter 
anmodning vil tage stilling til gyldigheden af 3 600 registreringer 
pr. år og appelkamrene vil komme til at behandle 500 appelsager over 
for de af Mønsterkontoret trufne afgørelser. 
9.2 Begrundelsen for foranstaltningen 
De grunde, der retfærdiggør Fællesskabets finansielle intervention, 
er som nævnt under punkt 4.1 og mere detaljeret omtalt nedenfor, at 
en enhedsordning er den eneste måde, hvorpå man kan fjerne de 
barrierer, der findes inden for det indre marked, og som skyldes 
eksistensen af indbyrdes divergerende nationale mønsterrettigheder i 
medlemsstaterne. Harmoniseringsforanstaltninger alene ville ikke 
være tilstrækkeligt til at nå dette resultat. Det er også vigtigt at 
bemærke sig, at finansiel støtte fra Fællesskabet kun vil være 
nødvendig i relativt få år, fordi når først Mønsterkontoret er fuldt 
ud operationelt, er det meningen, at det skal være selvfinansierende 
ved at afgifterne fastsættes på et passende niveau. 
- 188 -
Formålet med forordningen er at indføre én enkelt procedure, hvorved 
der kan opnås en såkaldt enhedsret, der har ensartede retsvirkninger 
overalt i Fællesskabet. De nuværende mønsterbeskyttelseslove diver­
gerer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat, således at 
samhandelen og konkurrencen hvad angår produkter, der inkorporerer 
et mønster, forhindres og fordrejes på grund af en lang række 
forskellige ansøgninger, procedurer, love og nationalt begrænsede 
enerettigheder med deraf følgende høje omkostninger og afgifter for 
de designere, der ønsker beskyttelse. 
Selv om harmonisering af de nationale mønsterlove er ønskeligt, kan 
det dog ikke træde i stedet for en EF-omfattende beskyttel­
sesordning, og det vil ikke imødekomme det indre markeds behov, 
eftersom beskyttelsen stadig ville stoppe ved den ydre grænse i den 
stat, hvor beskyttelsen er opnået. Til trods for en indbyrdes 
tilnærmelse af lovene vil der altså stadig være en stor risiko for, 
at der eksisterer indbyrdes modstridende rettigheder i de 
forskellige medlemsstater, og den eneste løsning på dette problem er 
en supranational beskyttelsesordning. Dette nødvendiggør en 
mønsterret, som er direkte gældende i hver enkelt medlemsstat, 
ligesom det også forudsætter etableringen af et EF-mønsterkontor med 
beføjelser inden for hele Fællesskabet, fordi dette er den eneste 
måde, hvorpå det er muligt for en mønster frembringer - via en 
ansøgning til et enkelt mønsterkontor og efter en enkelt procedure 
og en uniform lov - at opnå en enkelt mønsterrettighed dækkende et 
område, der omfatter samtlige medlemsstater. 
Denne forordning er det retsinstrument, der er nødvendigt for at nå 
dette mål. Det er klart nødvendigt, fordi de nationale procedurer 
ikke i sig selv giver mulighed for at sikre en sådan supranational 
løsning på det problem, der melder sig på det indre marked, nemlig 
indbyrdes modstridende rettigheder. 
- 189 -
9.3 Opfølgning og evaluering 
9.3.1 Kapacitet 
Det vil sige: 
antal mønstre, som Mønsterkontoret har registreret 
antal ansøgninger om ugyldighedserklæringer, som Mønsterkontoret 
har behandlet 
antallet af appelsager indgivet til appelkamrene og hvor Mønster­
kontorets afgørelser anfægtes. 
9.3.2 Evaluering 
Mønsterkontoret skal hvert år forelægge Kommissionen og administra­
tionsrådet en rapport over kontorets virksomhed. 
9.4 Koherens 
9.4.1 GD XV s finansielle program (tidl. GD III) 
De berørte tjenestemænds forberedende arbejde i forbindelse med 
foranstaltningens gennemførelse er forudset i GD XV's finansielle 
program (tidl. GD III). 
9.4.2 Andre mål 
Det ville være hensigtsmæssigt, om EF-Mønsterkontoret kunne dele 
administrative tjenestegrene med EF-Varemærkemyndigheden. Mønster­
kontorets budgetprocedurer og finansielle kontrol skal reguleres i 
overensstemmelse med femte afdeling i afsnit XII i den foreslåede 
forordning. Der skal hvert år udarbejdes et overslag over EF-
Mønsterkontorets indtægter og udgifter. De vil være fuldstændigt 
adskilt fra EF-Varemærkemyndighedens budget. 
- 190 -
Der er derfor en fælles interesse i at nå disse to mål om etablering 
af en EF-Varemærkemyndighed og EF-Mønsterkontor. Men Mønsterkontoret 
skal være en selvstændig institution, og det er derfor ikke 
forudset, at fremskridt med hensyn til nærværende forslag skal lide 
under, at der ikke sker yderligere fremskridt med det andet forslag. 
9.4.3 Usikkerhedsmomenter 
Der kan ikke på dette stadium forudses, hvilke specifikke faktorer, 
der skulle komme til at indvirke på udfaldet af den her omhandlede 
foranstaltning. 
10. Administrative udgifter 
10.1 Kommissionsansatte 
Det er ikke nødvendigt at forøge antallet af ansatte. På nuværende 
tidspunkt beslaglægger arbejdet allerede to fuldtidsansatte på A-
niveau og i et vist omfang også en kontorchef og en ansat på B-
niveau. Dette vil fortsat være påkrævet for at kunne klare det 
arbejde, der er nødvendigt for at sikre dette forslags fremskridt 
samt for at sikre repræsentation i Rådets arbejdsgrupper og 
videreføre drøftelserne med offentlige interessegrupper. 
10.2 Andre administrative udgifter 
Det kan være nødvendigt med supplerende udgifter til: 
Tjenesterejser - (budgetpost A 1300) 
Sandsynligvis 10 tjenesterejser pr. år, hvor der hver gang deltager 
1 person 2 dage i gennemsnit, og som formentlig vil finde sted i en 
af de større EF-hovedstæder. Udgifterne hertil anslås til 
ca. 7 000 ECU pr. år. Skulle starte i 1993. 
- 191 -
Særlige møder, såsom ekspertmøder - (budgetpost A 2500) 
omkostningerne til 2 møder pr. år i Bruxelles, hvor der begge gange 
deltager 20 personer, anslås til 24 000 ECU pr. år. Skulle starte i 
1993. 
- 192 - . 
FORSLAGETS INDVIRKNING PÅ VIRKSOMHEDERNE 
(navnlig de små og mellemstore virksomheder) 
1. Hvorfor er det nødvendigt at indføre EF-lovgivning? 
For at etablere en EF-ordning til beskyttelse af industrielle 
mønstre med det formål: 
a) at sikre, at frembringere af mønstre og designindustrierne sikres 
en bedre beskyttelse via en enkelt foranstaltning, der har 
direkte og ensartet retsvirkning inden for hele Fællesskabet 
b) at forbedre det indre markeds funktion 
c) at forbedre den europæiske designindustris konkurrenceevne ved at 
støtte de europæiske designprodukters notoriske fortrinsstilling 
i forhold til konkurrerende produkter fra andre virksomheder 
verden over. 
Hvilke virksomheder vil blive berørt? 
a) den primært berørte sektor vil være fremstillingssektoren, hvor 
produkterne har et udseende, der inkorporerer kommercielt 
værdifulde mønsterelementer. 
- 193 -
b) Alle virksomheder uanset størrelse vil kunne blive berørt, dvs. 
lige fra multinationaleselskaber - hvor mønstre kun udgør et 
enkelt aspekt af et komplekst produkt eller af et produkt­
sortiment - til små og mellemstore virksomheder, der også 
indbefatter virksomheder, der kun har meget få ansatte. I det 
sidstnævnte tilfælde kan mønstret være et produkts største 
salgsaktiv. 
c) Der er ingen grund til at formode, at bestemte geografiske 
områder vil blive favoriseret. 
Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at overholde 
bestemmelserne i forslaget? 
virksomhederne skal kun sørge for én enkelt EF-registrering for 
hvert enkelt mønster. Det er ikke længere nødvendigt for virk­
somhederne at foretage individuelle nationale registreringer efter 
forskellige nationale procedurer i alle de lande, hvor der måtte 
eksistere et potentielt marked for det pågældende produkt. Da de 
derudover automatisk vil blive sikret en beskyttelse for en vis 
periode af ikkeregistrerede EF-mønstre, vil tilværelsen for dem 
blive langt lettere. 
På den anden side har en række organisationer, der repræsenterer små 
og mellemstore virksomheder, der fremstiller bilreservedele, 
fremført det argument - i modsætning til Kommissionens intentioner -
at den fortolkning, som Mønsterkontoret og i sidste instans EF-
Domstolen vil anlægge, når de får forelagt kriteriet: individuel 
karakter og nyt, vil kunne føre til et lavere beskyttelsesniveau end 
forudset. 
- 194 -
Hvis dette sker, ville det - hævdes det - kunne medføre, at en lang 
række produkter - hvis mønstre stort set kun er af funktionel karak­
ter med beskeden eller ingen æstetisk karakter og med en ydre 
udformning der praktisk talt er forudfaatlagt - kan falde ind under 
forordningens beskyttelsesområde. 
Hvad er de sandsynlige økonomiske virkninger af forslaget? 
a) Indvirkning på beskæftigelsen? 
En lettere adgang til at sikre en EF-dækkende beskyttelse skulle 
stimulere designvirksomhed både i henseende til innovation og 
udvidelse af afsætningsmarkederne med deraf følgende positiv 
indvirkning på beskæftigelsen i navnlig de små virksomheder. 
Mønsterrettigheder skal respekteres af andre virksomheder, såsom 
konkurrerende producenter eller virksomheder, der handler med 
andres mønsterbeskyttede produkter. Men forslaget indeholder 
foranstaltninger, der tager sigte på at undgå urimeligt bekos­
telige konsekvenser for de små og mellemstore virksomheders 
handel med reservedele til komplekse produkter såsom biler. 
b) indvirkning på investeringen og skabelsen af ny virksomhed? 
En EF-omfattende beskyttelse af virksomheders mønstre skulle give 
virksomhederne større tillid til, at de kan få dækket deres 
omkostninger, således at de dermed tilskyndes til at investere. 
Det er vanskeligt nøjagtigt at bedømme, hvilken indvirkning 
forslaget vil få på store produktionsvirksomheder, hvis design 
måske kun repræsenterer et enkelt aspekt af et produkt, men 
industrien har dog klart givet udtryk for, hvilken betydning de 
tillægger en EF-mønsterbeskyttelse. På den anden side skulle der 
være en positiv tilskyndelse til at skabe små virksomheder, hvor 
man primært lægger vægt på produktets design. 
- 195 -
Hvad angår virksomheder, der handler med mønsterbeskyttede pro­
dukter, er der fastsat en række bestemmelser, der i et vist 
omfang gør indskrænkning i udøvelsen af mønsterrettigheder over 
for de virksomheder, der opererer på reservedelsmarkedet, som 
f.eks. leverandører, reparatører og forsikringsselskaber inden 
for bilreparationsmarkedet. ikke alene sikres der beskyttelse med 
henblik på at fremme skabende virksomhed, men der åbnes også 
mulighed for en vis konkurrence fra selvstændige producenters 
side. 
c) Indvirkning på virksomheders konkurrencemæssige stilling? 
Får man tillid til, at der let kan opnås en EF-dækkende beskyt­
telse, vil det hermed tilskynde til øget designvirksomhed og mere 
omfattende udnyttelse af de hertil knyttede rettigheder. Det 
ligger i beskyttelsesværdige mønstres karakter, at de ikke 
udtømmer mulighederne for andre designere inden for et bestemt 
område, og den øgede konkurrence, som denne frihed medfører, 
skulle være til fordel for alle virksomheder uanset størrelse, 
dvs. uden at påføre selv meget små virksomheder en alvorlig 
trussel. 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, der specielt tager hensyn til 
de små og mellemstore virksomheders sarlige situation? 
Det er hensigten, at de afgifter, der skal betales for et 
registreret EF-mønster, skal være så lave så muligt. Selv om de i 
forslaget indeholdte foranstaltninger ikke tager specifikt sigte på 
små og mellemstore virksomheder, vil de dog forholdsmæssigt komme 
til at drage større fordel heraf end store virksomheder, fordi den 
omstændighed, at opnåelse af en EF-dækkende beskyttelse er blevet 
mere enkelt og billigere, skulle få større betydning for de små og 
mellemstore virksomheder. Der er en tendens til, at mange af 
nutidens mest innovative og originale designere koncentrerer deres 
indsats inden for de mindre virksomheder. 
- 196 -
Med forslaget indføres der enerettigheder til fordel for designere 
og dem, til hvem deres rettigheder overgår, og konkurrenter må 
respektere disse rettigheder. Ligesom det gælder for små og mellem­
store virksomheders handel med andres mønsterbeskyttede produkter, 
er det ikke hensigtsmæssigt, at den industrielle ejendomsretlige 
lovgivning i sig selv fastsætter undtagelser for specifikke indu­
strisektorer. Men af de ovennævnte grunde er handel med og frem­
stilling af reservedele underlagt mere lempelige betingelser, når 
mønsterrettigheder over sådanne reservedele udøves. Da mønster­
rettigheder kommer til eksistens uden forundersøgelse, må EF-
Mønsterkontoret sikre en billig ordning for dem, der anfægter 
gyldigheden af mønsterrettigheder, der udøves eller kan udøves over 
for dem. I forslaget forudses det udtrykkeligt, at Kommissionen skal 
have mulighed for at tage aktiv del i denne proces, ligesom også 
medlemsstaterne, idet formålet hermed er at sikre, at de relevante 
bestemmelser anvendes efter hensigten. 
visse kredse har givet udtryk for betænkeligheder ved, at sådanne 
rettigheder kan træde i kraft uden forudgående undersøgelse, fordi 
de mener, at det ville kunne føre til en lang række tvister. Men den 
erfaring man har gjort i medlemsstaterne, herunder i Frankrig og 
Tyskland, synes ikke at underbygge denne frygt. Man kan ikke helt 
undgå tvister, og dersom de opstår, kan det blive dyrt. 
Høring 
Kommissionens tjenestegrene har offentliggjort en Grønbog om retlig 
beskyttelse af industrielle mønstre (III/F/5131/91) . Denne publi­
kation er blevet udsendt til flere tusinde modtagere. På grundlag af 
en lang række indlæg fra større industriorganisationer blev de 
berørte parter indkaldt til en høring i Bruxelles den 
25. og 26. februar 1992. Reaktionerne har generelt set været meget 
positive, og selv om mange detaljerede aspekter stadig skal drøftes, 
er der dog kun få spørgsmål, der skal løses - primært vedrørende 
kriteriet for beskyttelse og hvilken slags mønstre, der ikke skal 
kunne tillægges beskyttelse. 
- 197 -
Visse kredse har udtrykt frygt for, at fremstillingen af visse funk­
tionelle produkter måske bliver monopoliseret på grund af 
eksisterende mønsterrettigheder, men denne frygt skyldes, at man 
ikke sondrer mellem æstetiske og funktionelle mønstre. Men 
erfaringen har vist, at denne sondring stort set er vilkårlig og at 
det under alle omstændigheder er nødvendigt, at funktionelle mønstre 
sikres en vis form for beskyttelse. I henhold til mønsterfor­
ordningen er beskyttelsen betinget af et distinktivt udseende, og 
henset hertil skulle det ikke være berettiget at nære de ovennævnte 
betænkeligheder. 
Visse industrier har givet udtryk for det standpunkt, at det ville 
være en fordel for reservedelsmarkedet, hvis man nægtede at yde 
beskyttelse til mønstre, hvis udformning udelukkende er dikteret af 
kravet om, at det produkt, hvori mønstret er inkorporeret, mekanisk 
skal kunne sammenkobles med et andet produkt, og forslaget 
indeholder de fornødne bestemmelser med henblik herpå. Disse 
betænkeligheder kom navnlig til udtryk fra bil- og edb-industrien, 
hvor selvstændige producenter af reservedele hævder, at de 
oprindelige producenter indtager en monopolstilling. ACEA^1), der 
repræsenterer de oprindelige bilfabrikanter, har argumenteret kraf­
tigt til fordel for, at visse bilkomponenter bør sikres mønsterbe­
skyttelse, således at de pågældende bilfabrikker kan få dækket deres 
designomkostninger og de finder derfor, at de har gjort en tilstræk­
kelig indrømmelse ved at acceptere disse bestemmelser om, at 
beskyttelse er afskåret, når der er tale om et produktdesign, der 
udelukkende er dikteret af, at produktet rent mekanisk skal kunne 
passe med et andet produkt. Men EAPA<2>, CLEDIPA<3), AIRC<4) og 
CLEPA(^), der repræsenterer producenter af komponenter og reserve­
dele, argumenterer stadig stærkt imod ikke alene at disse mønstre, 
(1) ACEA: Association des Constructeurs Européens d'Automobiles. 
(2) EAPA: European Automotive Panel Association. 
(3) CLEDPIA: Comité de Liaison Européen de la Distribution Indépendante de 
Pièces de rechange et Equipements pour Automobiles. 
(4) AIRC: Association Internationale des Réparateurs en Carrosserie. 
(5) CLEPA: Comité de Liaison de la construction d'Equipements et de 
Pièces d'Automobiles. 
- 198 -
der rent mekanisk skal passe, tillægges beskyttelse, men også imod 
en beskyttelse af andre mønstre, der visuelt skal passe sammen med 
de øvrige dele af et sammensat produkt såsom en bil. De har fore­
slået forskellige løsninger såsom en såkaldt "must-match"-undta­
gelse, hvor beskyttelse ikke gives, eller en bestemmelse om lovbe­
stemt licens, idet de samtidig erklærer, at de ikke vil modsætte sig 
et krav om betaling af royalties, men rejser indsigelse over for en 
situation, hvor de er afskåret fra at producere eller handle med 
reservedele. Repræsentanter for forsikringsbranchen og forbrugerne 
har også argumenteret, at mønsterbeskyttelse af sådanne reservedele 
vil betyde en fordyrelse af reparationsarbejde og en forhøjelse af 
forsikringspræmierne. 
ISSN 0254-1459 
KOM (93) 342 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 08 
Katalognummer : CB-CO-93-414-DA-C 
ISBN 92-77-58372-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg