Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV om energieffektivitetskrav for ballaster til lysstofbelysning

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Baggrunden for energieffektivitet

Forbedring af den effektivitet, hvormed energi forbruges, er et centralt emne i EU's energipolitik, som det er naevnt i hvidbogen "En energipolitik for den Europaeiske Union" (1), eftersom en forbedret energieffektivitet opfylder energipolitikkens tre maal om forsyningssikkerhed, konkurrencedygtighed og miljoebeskyttelse. Energieffektivitet reducerer energiforbruget og reducerer dermed saavel anvendelsen af udtoemmelige energiressourcer som afhaengigheden af energiressourcer importeret fra tredjelande. Der er endvidere et betydelig potentiale for oekonomisk gevinst ved en bedre energieffektivitet (paa den maade, at vaerdien af den sparede energi opvejer omkostningerne ved effektivitetsforbedringerne efter faa aar), som ikke kan realiseres paa anden maade. Forbedringer af energieffektiviteten kan derfor forbedre industriens og handelssektorens konkurrenceevne i EU, eftersom energiforbruget bliver lavere ved samme produktion, og af samme grund kan den oege energiforbrugernes oekonomiske velfaerd. Ifoelge den aktuelle politiske debat er det vigtigste aspekt ved energieffektivitet dog den ledsagende reduktion af kuldioxid (CO2) emissioner til atmosfaeren, som er den vaesentligste aarsag til drivhuseffekten. Energieffektivitet er et af de vaesentligste politiske virkemidler i bestraebelserne paa at opfylde EU's maal om emissionsreduktioner for CO2.

(1) KOM(95) 682 endelig udg.

En raekke vigtige energieffektivitetsinitiativer faar ogsaa indflydelse paa det indre marked, idet de kan indebaere krav til energiforbrugende udstyr, som markedsfoeres i EU. Disse krav skal harmoniseres paa EU-plan, saaledes at eventuelle handelshindringer forebygges. Det indre marked forudsaetter ogsaa, at industri og handel saa vidt muligt har samme vilkaar i hele EU, og dette oeger behovet for, at medlemsstaternes indsats inden for energi og dermed forbundne miljoeaspekter er sammenlignelig. Udformningen af foranstaltninger til fremme af energieffektivitet maa dog ofte tilpasses de enkelte medlemsstaters situation og muligheder og kan, hvis der ikke findes et bydende noedvendigt behov for foranstaltninger paa EU-plan, overlades til de nationale myndigheder i overensstemmelse med naerhedsprincippet. Ovennaevnte betragtninger over faelles energi- og miljoemaal, det indre marked og naerhedsprincippet danner baggrunden for de hidtidige initiativer for bedre energieffektivitet som beskrevet i det foelgende.

Da elektricitet er af saerlig betydning inden for energisektoren - elektricitet udgoer ca. 35% af den samlede energianvendelse og tegner sig for ca. 30% af de menneskeskabte CO2-emissioner til atmosfaeren - vedtog Raadet den 5. juni 1989 en beslutning om et handlingsprogram til forbedring af elektricitetsudnyttelsen, PACE (2). Ifoelge denne beslutning skal der ske en styring af de enkelte medlemsstaters foranstaltninger med Kommissionen i en koordinerende rolle, og Kommissionen kan udfoere egne foranstaltninger, hvor dette er hensigtsmaessigt. Vigtigheden af en bedre energieffektivitet som middel til at reducere CO2-emissionen blev understreget af Raadets beslutning af 29. oktober 1991 om etablering af SAVE-programmet (3), som skulle give energieffektiviteten i EU et skub fremad. I dette program opstilles en liste over, hvilke foranstaltninger der skal gennemfoeres paa alle energiforbrugende omraader i samfundet (bygninger, transport, erhvervsliv, osv.), og hvordan de skal fremmes (oplysning, frivillige aftaler, minimumskrav til energieffektivitet, kampagner osv.). Raadet vedtog den 16. december 1996 et fleraarigt program (SAVE II) (4) til viderefoerelse og styrkelse af SAVE-programmet, idet bl.a. PACE-programmet er indarbejdet heri. Behovet for at styrke foranstaltningerne til fremme af energi blev understreget for nylig i Kommissionens meddelelse om "Energieffektivitet i Det Europaeiske Faellesskab - en strategi for rationel energianvendelse" (5). De vaesentligste konklusioner i denne meddelelse stoettes af Raadet i dets resolution om energieffektivitet i Det Europaeiske Faellesskab (6). Resolutionen opfordrer bl.a. til at styrke aktiviteterne paa omraadet med "oeget og udvidet anvendelse af maerkning, certificering og standardisering", og "oeget anvendelse af forhandlingsaftaler paa et frivilligt grundlag".

(2) EFT L 157 af 9.6.1989, s. 32 - akronymet er dannet af programmets navn paa fransk: Programme d'action communautaire visant à améliorer l'efficacité de l'utilisation de l'électricité.

(3) EFT L 307 af 8.11.1991, s. 34 - Saerlige aktioner til forbedring af energieffektiviteten.

(4) EFT L 335 af 24.12.1996.

(5) KOM(98) 246 endelig udg.

(6) EFT C 394 af 17.12.1998.

Dertil kommer, at krav til handelsvarers energieffektivitet maa indfoeres paa EU-plan med henblik paa at forebygge mulige handelshindringer, der kunne blive resultatet af nationale krav til effektivitet. I SAVE-programmet planlaegges der i den forbindelse initiativer, som skal forbedre energiforbrugende udstyrs energieffektivitet. Et direktiv (7) om fastlaeggelse af krav til virkningsgrad i varmtvandskedler til husholdningsbrug - det foerste direktiv af sin art - blev vedtaget den 21. maj 1992. Et direktiv (8) om energieffektivitetskrav til elektriske koeleskabe, dybfrysere og kombinationsskabe til husholdningsbrug blev vedtaget den 3. september 1996. Kommissionen har til hensigt at viderefoere og styrke bestraebelserne paa at aendre markedet for slutbrugerudstyr ved at indfoere minimumskrav til energieffektivitet (gennem regulering eller frivillige aftaler) for husholdningsapparater, elmotorer, elvandvarmere, luftkonditioneringsanlaeg, pumper osv.

(7) EFT L 167 af 22.6.1992.

(8) EFT L 236 af 18.9.1996.

Som det tidligere er paapeget, er minimumskrav til energieffektivitet et vaesentligt element i enhver energieffektivitetsstrategi. Det maa bemaerkes, at i det forloebne aar har tre forskellige raadsdokumenter udtrykkeligt naevnt, at minimumskrav til apparaters energieffektivitet er et centralt element i bestraebelserne paa at naa miljoemaalene. Det drejer sig om "Cardiff-opfoelgningsrapporten til Det Europaeiske Raad i Wien af 11.-12. december 1998 om integrering af miljoeet og en baeredygtig udvikling paa det energipolitiske omraade", Raadets resolution (9) af 7. december 1998 "om energieffektivitet i Det Europaeiske Faellesskab" og "Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse nr. 2179/98/EF (10) af 24. september 1998 om revision af Det Europaeiske Faellesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljoeet og baeredygtig udvikling »Mod en baeredygtig udvikling«".

(9) EFT C 394 af 17.12.1998.

(10) EFT L 275 af 10.10.1998, s. 1

2. Behovet for krav til ballasters energieffektivitet

Under SAVE-programmet har Kommissionen givet undersoegelser af forbedringer af energieffektiviteten i belysningssektoren hoejeste prioritet. En omfattende undersoegelse af foranstaltninger til fremme af energieffektiv belysning i EU's handelssektor (11), som er udfoert for Kommissionen, konkluderede, at obligatoriske minimumskrav til energieffektivitet sandsynligvis vil give de stoerste energibesparelser, og at udarbejdelse af krav til virkningsgrad navnlig i forbindelse med ballaster til lysstofbelysning ifoelge undersoegelsen er en af de mest effektive foranstaltninger, som EU kunne indfoere for at reducere energiforbruget til belysning i handelssektoren, og det kan man derfor med fordel se naermere paa og arbejde videre med. Det fremgik endvidere af rapporten, at foranstaltninger, som ikke munder ud i obligatoriske krav, maa forventes at vaere mindre effektive, og at energimaerkning ogsaa vil give yderligere oplysninger til konstruktoerer og dem, der udarbejder specifikationer, og hvis de formidles paa passende maade, kan det foere til, at der bliver anvendt flere energieffektive belysningskomponenter. En saadan maerkningsordnings indvirkning paa energiforbruget kan dog ikke umiddelbart fastslaas.

(11) Undersoegelsen af "Foranstaltninger til fremme af energieffektiv belysning i EU's handelssektor" er udfoert af Building Research Establishment, Det Forenede Kongerige (endelig rapport december 1994). Belysning i EU's servicesektor (bygninger i det private erhvervsliv og den offentlige sektor under ét) forbruger ca. 110 terawatt-timer om aaret (TWh/aar) eller ca. 5% af det samlede elforbrug, og hertil kommer industriens forbrug til belysning paa 40 TWh/aar og 50 TWh/aar i husholdningerne. Lineaere lysstofroer i industrien, husholdningerne og servicesektoren tegner sig for henholdsvis 35 TWh/aar, 3 TWh/aar og 67 TWh/aar dvs. et samlet forbrug paa 105 TWh/aar (dette forbrug er af samme stoerrelsesorden som forbruget i husholdningernes koeleskabe og frysere). Lineaere lysstofroer under ét tegner sig for ca. 53% af elforbruget til belysning i EU.

For handelssektorens vedkommende er indkoeberen af udstyr til belysning kun sjaeldent ogsaa bruger af udstyret, og indkoeberen bekymrer sig derfor ikke om omkostningerne til elforbruget. Ejere af kontorbygninger vil eksempelvis have tendens til at installere de billigste belysningssystemer, fordi de derved minimerer deres omkostninger, mens lejerne, som betaler elregningen, ikke har indflydelse paa valget af udstyr. Udstyr til handelssektorerne udvaelges endvidere ofte af folk, som har adgang til alle noedvendige tekniske oplysninger, ogsaa energiforbruget, saa energimaerkning synes ikke at vaere saerlig hensigtsmaessig. For handels- og industrisektorernes vedkommende kan udstyrs energieffektivitet mest effektivt oeges i produktionsfasen, navnlig i form af minimumskrav til energieffektivitet.

Den europaeiske sammenslutning af belysningsfabrikanter, CELMA, indfoerte i 1997 en klassifikationsordning for "energi" (12). Denne ordning foelges nu i vidt omfang af producenter i hele EU. Kommissionen erkender, at ordningen er nyttig, men er af den opfattelse, at en klassifikationsordning ikke er tilstraekkelig til at opnaa de mulige besparelser, eftersom koebernes valg af ballaster i de fleste tilfaelde foretages paa grundlag af en oekonomisk suboptimering dvs. paa grundlag af koebsprisen og ikke levetidsomkostningerne.

(12) CELMA-ordningen indeholder 7 klasser, hvoraf klasse D indeholder meget energikraevende ballaster; klasse C indeholder normalt energiforbrugende ballaster; energibesparende ballaster er indeholdt i klasse B1 og B2. Elektroniske ballaster er indeholdt i 3 klasser A3, A2 og A1 (som er forbeholdt ballaster med lysdaemper).

Minimumskrav til energieffektivitet er et yderst virksomt middel til at aendre markedet og dermed opnaa store energibesparelser til lave omkostninger, navnlig i de tilfaelde, hvor indkoeberne af udstyret ikke lader sig paavirke af oplysning og maerkning. Adskillige beroerte parter (navnlig producenterne) har udtrykt oenske om at indgaa forhandlingsaftaler (13) om, at producenterne frivilligt afvikler produkter med lav effektivitet fra markedet.

(13) Der er for nylig indgaaet to frivillige aftaler mellem EU-producenternes brancheforeninger og Kommissionen. Den foerste omfatter fjernsyn og videoer, den anden vaskemaskiner til husholdninger.

Kommissionen har udfoerligt droeftet muligheden for at indgaa en frivillig aftale med CELMA. CELMA har dog meddelt, at en frivillig aftale ikke er en mulig loesning, idet der importeres ballaster til EU i betydeligt omfang. Hvis EU-producenterne forpligtede sig til frivilligt at afvikle ballaster med lav effektivitet, ville de prisgive et markedssegment, som ville blive overtaget af ikke-deltagende producenter.

Der findes en ballast i enhver lysstofinstallation. Ballaster optager en betydelig energimaengde, som kan reduceres betragteligt ved hjaelp af mere effektive ballaster. De fleste eksperter er derfor enige om, at ballasten spiller en central rolle for en reduktion af energiforbruget. Der findes to typer ballaster. Den mest almindelige ballast er spoleballasten. For spoleballaster er der i CELMA-ordningen defineret tre forskellige typer efter energitab. Meget energikraevende ballaster (klasse D) fabrikeres almindeligvis af materialer af daarlig kvalitet. Denne ballasttype er normalt meget billig. "Normalt energiforbrugende" ballaster (klasse C) kan fabrikeres af materialer af lidt bedre kvalitet (f.eks. kobber). Som foelge heraf er ballasternes energitab mindre, men de er dyrere. Energibesparende ballaster (klasse B) inderholder kobberspoler paa staallaminerede kerner af hoej kvalitet. Disse energibesparende ballaster er relativt dyre. Den anden ballasttype er den elektroniske ballast. Elektroniske ballaster har et relativt lavt energitab selv sammenlignet med de bedste spoleballaster (14). Paa nuvaerende tidspunkt er elektroniske ballaster betydeligt dyrere end spoleballaster. Udviklingen i den naermeste fremtid forventes hovedsagelig at bestaa i forfining af den eksisterende teknologi. Elektroniske ballaster kan blive billigere, men det forventes ikke, at de bliver mere energieffektive.

(14) Derudover har lysstofbelysning en hoejere effektivitet, naar den forbindes med en elektronisk ballast. Den frembringer cirka 20% mere lys, naar den tilfoeres den samme effekt ved 50 Hz.

Det er allerede naevnt, at den noedvendige teknologi til at fremstille energieffektive ballaster findes, og der er tydeligvis en stor spredning i effektiviteten af de ballaster, der i dag findes paa markedet. Eftersom markedsandelen for hver af de ovennaevnte ballastklasser har vaeret naesten uaendret i de seneste aar (15), kan det desuden konkluderes, at det er noedvendigt at tilskynde til anvendelse af energieffektive ballaster og isaer at indfoere minimumskrav til energieffektivitet. Minimumskrav til energieffektivitet er et meget omkostningseffektivt redskab, og adskillige lande (16) har vedtaget eller overvejer at vedtage saadanne krav.

(15) Meget energikraevende ballaster havde i 1994 en markedsandel paa 15%, normalt energiforbrugende ballaster udgjorde 65% af markedet, energibesparende ballaster havde en markedsandel paa 15%, og elektroniske ballaster havde en markedsandel paa 5%.

(16) Disse lande er: USA, Canada, Sydkorea, Filippinerne, Mexico, New Zealand, Australien og Taiwan.

3. Det foreslaaede effektivitetsniveau for ballaster

Selv om den optimale situation for forbrugerne ville svare til loesningen med den mindste levetidsomkostning under forudsaetning af, at tilbagebetalingsperioden (17) er kortere end ballastens levetid, kunne dette foere til valg af modeller med en for stor stigning i indkoebsprisen, hvilket vil resultere i et faldende salg (brugerne kunne f.eks. udsaette opgraderingen af deres belysningssystemer). Et mere realistisk teknisk/oekonomisk kriterium for fastsaettelse af effektivitetskravene er, at effektivitetsforbedringer skal have en kort tilbagebetalingstid dvs. ca. 3 aar (18) eller kortere. Tilbagebetalingstiden boer fastsaettes paa en saadan maade, at producenternes salg ikke reduceres i naevnevaerdigt omfang.

(17) Tilbagebetalingsperioden er udtryk for den tid, det kraever at genvinde den ekstra forbrugerinvestering gennem de lavere driftsudgifter, som den oegede effektivitet medfoerer.

(18) Dette betragtes af de fleste slutbrugere som et acceptabelt investeringsafkast, skoent virkelige investeringer i energieffektivitet foerst gennemfoeres, naar den interne rente overstiger 50%. Dette er en typisk markedsbarriere.

Som tidligere naevnt indfoerte den europaeiske sammenslutning af belysningsfabrikanter, CELMA, en klassifikationsordning i 1997. Under droeftelser med producenterne tilsluttede Kommissionen sig, at minimumskravene til energieffektivitet vil blive mere virkningsfulde, hvis taersklerne laegges i klasseskellene i CELMA-klassifikationsordningen, saa der bliver sammenfald med industriens markedssegmentering, og det vil tillige forenkle overvaagningen af markedet.

I 1996 blev der udfoert en omfattende cost benefit-analyse for Kommissionen (19) for at evaluere konsekvenserne ved indfoerelse af minimumskrav til energieffektivitet. Med henblik paa at give ballastproducenterne tid til at tilpasse sig samtidig med en vis udvikling hen imod et realistisk og oekonomisk forsvarligt effektivitetsniveau, anbefalede undersoegelsen at indfoere gradvis strengere minimumskrav til effektiviteten i tre faser, som alle er strengere end de foreslaaede. Industrien accepterede paa davaerende tidspunkt (1996) niveauerne i det foreliggende forslag dog med en afkortet tidsplan (20). Forslagets effektivitetskrav har taget udgangspunkt i en cost benefit-analyse og en droeftelse med industrien. I december 1998 gav CELMA endvidere udtryk for, at producenterne er tilfredse med de foreslaaede krav.

(19) Undersoegelsen "Cost benefit-analyse af gennemfoerelsen af minimum effektivitetsstandarder for ballaster til lysstofbelysning" er udfoert af Building Research Establishment, Det Forenede Kongerige (endelig rapport september 1996).

(20) I undersoegelsen anbefaledes et scenario med foelgende tidsplan for gennemfoerelse: forbud mod ballaster i klasse D fra den 1. januar 1998 efterfulgt af forbud mod ballaster i klasse C og B2 fra den 1. januar 2003. Industrien gik med til foelgende scenario: forbud mod ballaster i klasse D fra den 1. januar 1998 efterfulgt af forbud mod ballaster i klasse C fra den 1. januar 2003 og B2 fra den 1. januar 2008.

For at minimere konsekvenserne for producenterne er der planlagt en trinvis fremgangsmaade med lange overgangsperioder, inden hvert nyt niveau for minimumskrav til energieffektivitet traeder i kraft. Forslagets foerste niveau forudses at afvikle klasse D (meget energikraevende) ballaster, og det skal traede i kraft et aar efter vedtagelsen af direktivet (hvis det vedtages den 1.1.2001, vil det traede i kraft den 1.1.2002). Overgangsperioden paa ét aar bedoemmes som rimelig i forhold til de smaa investeringer og tilpasninger, der kraeves for at opfylde kravene i foerste fase. Efter tre aar (1.1.2005) forudses den anden effektivitetsfase at traede i kraft, hvor klasse C ("normalt energiforbrugende") ballaster vil blive afviklet. Disse ballaster udgoer hovedparten af det nuvaerende marked, og der er derfor afsat en lang tidsperiode til denne fase. Der er her tale om en meget lang overgangsperiode, navnlig i betragtning af, at producenterne tilsluttede sig dette skridt i begyndelsen af 1996 (21). Forslagets tredje og sidste fase vil blive gennemfoert tre aar efter denne dato (den 1.1.2008) paa grundlag af markedssituationen til den tid, navnlig prisen paa elektroniske ballaster (klasse A1, A2 og A3) og de mest effektive magnetiske ballaster paa markedet (klasse B1). Da markedet kan aendre sig betydeligt som reaktion paa de foerste to faser, foreslaas det at analysere den tekniske og markedsmaessige situation igen, naar anden fase begynder.

(21) "Vi oensker at rette opmaerksomheden mod en realistisk tidsplan for en etapevis overgang til mere energieffektive ballaster. Paa grundlag af den klassificering, som ballastproducenterne forsoeger at udvikle i EU, kan vi meddele, at produkterne i klasse D kan afvikles pr. 1. januar 1998. En overgangsperiode paa to aar efter offentliggoerelsen af standarder for metoder til maaling af ballaster er en acceptabel frist for at paabegynde en politik vedroerende minimumskrav til effektiviteten paa det europaeiske marked, og der maa afsaettes en periode paa 5 aar til overgangen til energibesparende ballaster (klasse C)."

Prisstigningen ved alle tre effektivitetsforoegelser er under 2 ?, men vil blive over 20 ? for aendringer i forbindelse med elektroniske ballaster (klasse A) (22). Minimumskrav til ballasters energieffektivitet skal gaelde for alle koebere og installationer, og dermed kan et totalforbud mod alle spoleballaster ikke gennemfoerlig, idet det maaske vil kraeve en investeringsforoegelse paa ca. 20 ? pr. belysningsenhed.

(22) For private forbrugere (som koeber fra detailforhandlere, og som har en braendetid paa 600 timer om aaret) ligger tilbagebetalingsperioden mellem 2 og 6 aar for aendringer i spoleballaster (klasse D, C og B1) beregnet paa grundlag af en gennemsnitlig elpris i EU paa 0,15 ?/kWh. AEndring fra magnetiske ballaster til elektroniske ballaster medfoerer for indevaerende en tilbagebetalingsperiode paa 17 til 28 aar. I industrien og servicesektoren kan spoleballaster erstattes af mere effektive spoleballaster op til klasse B1 med en tilbagebetalingsperiode paa under to aar beregnet paa grundlag af en typisk elpris paa 0,1 ?/kWh.

Det kan derfor konkluderes, at et forbud mod spoleballaster ville paalaegge private forbrugere urimeligt store omkostninger (23). De foreslaaede minimumskrav til energieffektivitet vil derimod have en acceptabel tilbagebetalingsperiode for alle brugere, og konsekvenserne for virksomhederne er som tidligere naevnt acceptable.

(23) I de naeste 5 til 8 aar kan priserne for elektroniske ballaster falde betydeligt og dermed reducere prisforskellene mellem spoleballaster og elektroniske ballaster til 10 - 15 ?. Men selv i denne situation vil private forbrugeres tilbagebetalingstid vaere over 10 aar og maaske endda 15 aar.

4. Gennemfoerelse af effektivitetskravene

Der er paa faellesskabsplan udviklet veldefinerede systemer i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder, og de udgoer en central del af virkeliggoerelsen af det indre marked. Den "nye metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder", der blev vedtaget i 1985 (24), er nu etableret som metode til anvendelse af standardisering som stoette for EU's tekniske lovgivningsproces. Ifoelge den "nye metode" giver Kommissionen de europaeiske standardiseringsorganisationer mandat til at udarbejde standarder, der skal tjene som middel til at tilvejebringe formodning om overensstemmelse med lovfaestede harmoniserede standarders vaesentlige krav. Ifoelge den "nye metode" er de harmoniserede standarders vaesentlige krav fastlagt i direktiver i modsaetning til den tidligere anvendte metode med gensidig anerkendelse af eventuelle nationale standarder.

(24) 4 Raadets resolution om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder, EFT C 136 af 4.6.1985, s. 1.

Som naevnt i det foerste kapitel er energieffektivitet kernen i energi- og miljoepolitikkerne, idet den er et af noegleomraaderne i bestraebelserne paa at reducere CO2-emissionerne. Derudover er energieffektivitet ogsaa naert forbundet med industripolitikken og forbrugerbeskyttelsespolitikken, da den resulterer i store energibesparelser og har en gunstig indflydelse paa producenterne. I energieffektivitetens tilfaelde bestaar det vaesentlige krav i "effektivitetsniveauet", en politisk beslutning, som ikke kan overlades eller uddelegeres til nogen af de beroerte parter. Som det er beskrevet i resolutionen om den "nye metode", skal de vaesentlige (sikkerheds) krav, som markedsfoerte produkter skal opfylde, udformes tilstraekkeligt praecist til, at de ved gennemfoerelse heraf i national ret kan udgoere retsgyldige forpligtelser. Dette betyder helt klart, at et generelt krav om, at udstyr skal vaere energieffektivt, ikke kan betragtes som et vaesentligt krav. Der maa derfor opstilles entydige definitioner af effektivitetsniveauer i lovgivningen.

De to tidligere direktiver om effektivitetskrav, dvs. om kedler og koeleskabe indeholder minimumskrav til effektiviteten i bilagene. Under Raadets droeftelser heraf udtrykte nogle medlemsstater oenske om at give standardiseringsorganisationerne mandat til at behandle de tekniske krav. For energieffektivitetens vedkommende ville et aabent mandat, som danner grundlag for standardiseringsorganisationens definition af hensigtsmaessige niveauer, uddelegere den politiske beslutning til tekniske organer, som til tider hovedsageligt er sammensat af repraesentanter fra industrien.

Dette forslag omfatter ballaster, som bringes i handelen i EU. Et stort antal ballaster, som produceres i Faellesskabet, udfoeres som komponenter eller som dele af faerdige produkter, f.eks. belysningsudstyr. Af hensyn til EU-producenternes konkurrenceevne foreslaas det at undtage ballaster fra dette forslag, hvis de er bestemt til udfoersel. Artiklerne i direktivforslaget er struktureret paa samme maade som "koeleskabsdirektivet", idet direktiverne har samme formaal, dvs. at indfoere effektivitetskrav til elektrisk udstyr, og begge direktiver anvender CE-maerkningen som overensstemmelsesmaerke.

5. Foreslaaede administrative ordninger

Metoder til vurdering af produkters overensstemmelse med saadanne harmoniserede standarder paa grundlag af den saakaldte "globale metode" er ogsaa blevet vedtaget paa faellesskabsplan (25), (26) og de er blevet indarbejdet i dette forslag. Denne fremgangsmaade muliggoer anvendelse af et eller flere af en raekke "moduler", som angiver forskellige procedurer til at vurdere et produkts overensstemmelse med de fastsatte standarder. De forskellige moduler er udformet saaledes, at der tages hoejde for forskellige mulige omstaendigheder, og de udvaelges efter, hvad der er hensigtsmaessigt til at opfylde det paagaeldende direktivs krav.

(25) Raadets resolution om en global metode i forbindelse med overensstemmelsesvurdering, EFT C 10/1 af 16.1.1990, s. 1.

(26) Raadets afgoerelse 90/683/EOEF om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering, EFT L 380 af 31.12.1990, s. 13.

En obligatorisk testprocedure for "typeoverensstemmelse" som skulle udfoeres af organer udpeget af medlemsstaternes regeringer (saakaldte "bemyndigede organer"), vil vaere yderst besvaerlig, og den vil vaere bekostelig og arbejdskraevende for baade producenter og bemyndigede organer. Derfor er der stillet forslag om en vurderingsprocedure baseret paa intern fabrikationskontrol. Denne procedure benyttes ogsaa til overensstemmelsesvurdering i andre direktiver, som omfatter ballaster, nemlig "svagstroemsdirektivet" (27) og direktivet om "elektromagnetisk kompatibilitet" (28).

(27) EFT L 77 af 26.3.1973, s. 29.

(28) EFT L 139 af 23.5.1989, s. 19, aendret ved EFT L 126 af 12.5.1992, s. 11.

I modulet med intern fabrikationskontrol er producenterne forpligtet til at udarbejde teknisk dokumentation og ledsagende proeverapporter til stoette for den overensstemmelseserklaering, de ogsaa er forpligtet til at lave. Disse dokumenter skal til enhver tid staa til raadighed for myndighedernes inspektion, saerligt hvis der rejses tvivl om en specifik apparatmodels overensstemmelse. Disse formelle procedurer skal foelges, inden producenten lovligt kan anbringe CE-maerkningen, hvorefter produktet kan markedsfoeres og omsaettes frit paa det indre marked. Nogle kommentatorer har udtrykt tvivl om effektiviteten af en procedure baseret paa intern fabrikationskontrol, men under de foreliggende omstaendigheder opfattes den som tilstraekkelig, isaer i betragtning af truslen om retsforfoelgelse efter det paagaeldende lands lovgivning om handelsbetegnelser og den meget negative reklame, der kunne foelge med urigtig opgivelse af energieffektiviteten. I alle tilfaelde foreslaas det, at der i rapporten om direktivets gennemfoerelse ofres saerlig opmaerksomhed paa overensstemmelsesprocedurernes effektivitet, hvilket er i overensstemmelse med retningslinjerne for EU-procedurer for overensstemmelsesvurdering. Kommissionen er derudover ved at undersoege, hvilke foranstaltninger, der kan traeffes af Kommissionen, nationale overvaagningsmyndigheder eller en tredjepart for at styrke overvaagningen af markedet.

6. Raekkevidden af det foreslaaede direktiv og de forventede resultater af det foreslaaede direktiv

Formaalet med direktivet er at opnaa omkostningseffektive energibesparelser i lysstofbelysning, som ikke kan opnaas med andre foranstaltninger. Direktivet omfatter kun nyfremstillede ballaster med stort elforbrug, som udgoer et stort potentiale for energibesparelser.

Lysstofbelysningsinstallationer har en gennemsnitlig levetid paa ca. 20 aar, og ballasters gennemsnitlige levetid er paa ca. 15 aar afhaengig af den aarlige driftstid. Da der gennemsnitligt kun udskiftes (29) en vis procentdel af ballasterne hvert aar, vil virkningen af krav til elforbrug foerst vise sig paa laengere sigt, skoent den hele tiden vil vaere stigende. Det er skoennet, at de effektivitetskrav, som planlaegges i dette direktiv, kunne resultere i foelgende reduktioner af elforbruget og dermed af CO2-emissionerne (30):

(29) Der vil derudover blive installeret nye ballaster i nye erhvervsbygninger, som opfoeres efter ikrafttraedelsesdatoen.

(30) Paa grundlag af prognoserne for sammensaetningen af EU's elproduktion i den paagaeldende periode.

Skoennede reduktioner af elforbrug og CO2 -emission fra elproduktion i EU som foelge af effektivitetskrav til ballaster (vedtagelsesdato den 1. januar 2001)

>TABELPOSITION>

Med tiden bliver besparelsen i absolutte tal betydelig, og den vil naa 12 TWh/aar i 2020, naar alle installationer er blevet udskiftet, svarende til en vaerdi paa ca. 1 mia. ? om aaret for brugere i handel og industri (den kumulerede besparelse frem til 2020 er paa 9 mia. ?). Det svarer til en reduktion paa ca. 10% af elforbruget til lysstofbelysning. For at faa en maerkbar virkning skal foranstaltninger til at forbedre energieffektiviteten benyttes inden for de mange og forskelligartede energianvendelser i vort moderne samfund. Kommissionen skoenner, at aendringen af markedet for stoerre elforbrugende slutbrugerudstyr (31), begyndende med direktivet om husholdningernes koeleskabe og frysere, vil give besparelser i elforbruget paa mindst 10% af det samlede energiforbrug eller 220 TWh/aar gennem kumulering af individuelle besparelser frem til 2010.

(31) Dette omfatter de vigtigste husholdningsapparater (koeleskabe og frysere, vaskemaskiner, opvaskemaskiner, luftkonditioneringsanlaeg, pumper og kompressorer mv.).

Kommissionen planlaegger at indfoere foranstaltninger til at stoette og fremskynde udskiftningen af apparater i betragtning af, at nye elforbrugskrav har en ganske vist stabil men relativt langsom indvirkning paa, hvilke ballaster der paa et givet tidspunkt er i brug. Dette tilstraebes ved at skabe stoerre opmaerksomhed om belysningsudstyrs energieffektivitet, stoette demonstration af innovative teknologier, oplysningsaktiviteter, teknologiindkoeb og foranstaltninger paa efterspoergselssiden. "EU groent lys" programmet, som ivaerksaettes inden laenge, vil spille en noeglerolle i denne markedsomdannelse.

7. Konklusioner

Forslaget indgaar i Kommissionens strategi til forbedring af effektiviteten af slutbrugerudstyr, som det for nylig er angivet i Kommissionens meddelelse om "Energieffektivitet i Det Europaeiske Faellesskab - en strategi for rationel energianvendelse". Det foelger samme fremgangsmaade som direktivet om koeleskabe og de frivillige aftaler om fjernsyn, videoer og vaskemaskiner. Andet udstyr (f.eks. elmotorer, elvandvarmere osv.) vil blive behandlet i fremtidige initiativer.

Minimumskrav til energieffektivitet for ballaster er vaesentlige for at forbedre lysstofbelysnings effektivitet. En klassificerings- og maerkningsordning vil som tidligere naevnt kun have en begraenset virkning. Ballastproducenterne var ikke i stand til at tilbyde en frivillig aftale, og de erklaerede sig enige i indfoerelsen af minimumskrav til effektiviteten. Som vist er de foreslaaede minimumskrav til effektiviteten en meget omkostningseffektiv foranstaltning.

De foreslaaede niveauer vil kun i ringe omfang paavirke branchen grundet den lange tilpasningsperiode, og de vil have en betydelig positiv indvirkning paa alle brugere af lysstofbelysning.

Elbesparelserne og reduktionen af CO2-emissionerne er relativt smaa (dog stadig paa hoejde med de besparelser, der opnaas med direktivet om koeleskabe), men de vil efterhaanden oeges, og sammenlagt med besparelserne fra regulering af alt andet elektrisk slutbrugerudstyr vil besparelsen blive betydelig. Forslaget er et bidrag til EU's og medlemsstaternes bestraebelser paa at begraense CO2-emissionerne for at naa maalene i Kyoto-protokollen paa en omkostningseffektiv maade.

Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV om energieffektivitetskrav for ballaster til lysstofbelysning (EOES-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (32),

(32) EFT C

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (33),

(33) EFT C

i henhold til fremgangsmaaden i artikel 251 i traktaten, (34) og

(34) Europa-Parlamentets udtalelse af 26. oktober 1995 (EFT C 308 af 20.11.1995, s.134), Raadets faelles holdning af 11. marts 1996 (EFT C 120, af 24.4.1996, s.10) og Europa-Parlamentets beslutning af 18. juni 1996 (EFT C 198, af 8.7.1996).

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Det er vigtigt at fremme foranstaltninger, der kan sikre, at det indre marked fungerer tilfredsstillende;

(2) i Raadets resolution af 15. januar 1985 om forbedring af medlemsstaternes energibesparelsesprogrammer (35) opfordres medlemsstaterne til at fortsaette og i givet fald oege deres bestraebelser paa at fremme en mere rationel energiudnyttelse gennem udformning af en integreret energibesparelsespolitik;

(35) EFT C 20 af 22.1.1985, s. 1.

(3) lysstofbelysning andrager en betydelig del af EU's elforbrug og dermed af det samlede energiforbrug; forskellige modeller for ballaster til lysstofbelysning paa EU-markedet har meget forskellige energiforbrug for en given lampetype, dvs. meget forskellig energieffektivitet;

(4) nogle medlemsstater er tilsyneladende i faerd med at vedtage bestemmelser vedroerende energieffektiviteten for ballaster til lysstofbelysning, der kan medfoere hindringer for samhandelen med disse varer inden for EU;

(5) det er hensigtsmaessigt at tage et hoejt beskyttelsesniveau som udgangspunkt, naar det drejer sig om forslag til indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love eller administrative bestemmelser om sundhed, sikkerhed, miljoebeskyttelse og forbrugerbeskyttelse; dette direktiv sikrer et hoejt beskyttelsesniveau for miljoeet og for forbrugerne, idet det sigter paa at forbedre energieffektiviteten for ballaster betydeligt;

(6) vedtagelsen af saadanne foranstaltninger falder ind under EU's kompetence; dette direktivs krav gaar ikke videre end noedvendigt for at opfylde dets maalsaetninger og er saaledes i overensstemmelse med traktatens artikel 5;

(7) traktatens artikel 174 naevner desuden beskyttelse og forbedring af miljoeet samt en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne blandt de maal, der skal forfoelges ved EU's politik paa miljoeomraadet; elproduktion og -forbrug tegner sig for ca. 30 % af den menneskeskabte emission af kuldioxid (CO2) og ca. 35 % af forbruget af primaerenergi i EU; disse andele er stigende;

(8) Raadets beslutning 89/364/EOEF af 5. juni 1989 om Faellesskabets handlingsprogram til forbedring af elektricitetsudnyttelsen (36) har en dobbelt maalsaetning: Forbrugerne skal tilskyndes til at foretraekke apparater og udstyr med stor eleffektivitet, og apparaternes og udstyrets effektivitet skal forbedres;

(36) EFT L 157 af 9.6.1989, s. 32.

(9) i sine konklusioner af 29. oktober 1990 vedtog Raadet en maalsaetning, der gaar ud paa at stabilisere CO2-emissionerne i EU paa 1990-niveauet senest aar 2000; i protokollen under De Forenede Nationers Rammekonvention om Klimaaendringer i Kyoto den 10. december 1997 blev der opfordret til emissionsreduktioner for drivhusgasser i EU paa 8% i 2012; for at naa dette maal er der behov for mere effektive foranstaltninger, der kan begraense og mindske CO2-emissionerne i EU;

(10) ved beslutning 91/565/EOEF (37) blev der fastlagt et program, som skal stoette forbedringen af energieffektiviteten i Faellesskabet (SAVE-programmet), og Raadets beslutning 96/737/EF (38) etablerede et nyt fleraarigt program (SAVE II-programmet) til viderefoerelse og styrkelse af det oprindelige SAVE-programs foranstaltninger;

(37) EFT L 307 af 8.11.1991, s. 34.

(38) EFT L 335 af 24.12.1996, s. 50.

(11) de fleste energieffektive ballaster faas i forskellige prislag, og de tjener sig selv ind i form af elbesparelser i loebet af nogle faa aar; i denne beregning indgaar ikke den yderligere fordel, der foelger af lavere eksterne omkostninger i forbindelse med elproduktion, f.eks. mindre emissioner af CO2 og andre forurenende stoffer;

(12) dette direktiv, som tager sigte paa at fjerne tekniske hindringer i forbindelse med forbedring af energieffektiviteten af ballaster til lysstofbelysning, skal foelge den »nye metode«, der blev indfoert ved Raadets resolution af 7. maj 1985 om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder (39), hvori det udtrykkeligt bestemmes, at harmonisering af lovgivningen er begraenset til fastsaettelse af, hvilke vaesentlige krav den vare, der bringes i handelen, skal opfylde, ved hjaelp af direktiver;

(39) EFT C 136 af 4.6.1985, s. 1.

(13) Raadet opfordrede i sine konklusioner af 19. juni 1998 t ivaerksaette et program omfattende komplementaere, faelles og samordnede foranstaltninger, som f.eks. forbedrede og dynamiske produktstandarder for energieffektivitet;

(14) det er noedvendigt at fastlaegge effektive haandhaevelsesbestemmelser for at sikre en korrekt gennemfoerelse af direktivet, sikre producenterne lige konkurrencevilkaar og beskytte forbrugernes rettigheder;

(15) Raadets afgoerelse 93/465/EOEF af 22. juli 1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af »CE-overensstemmelsesmaerkningen« med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering (40) boer tages i betragtning;

(40) EFT L 220 af 30.8.1993, s. 23.

(16) internationale standarder boer anvendes overalt, hvor det er hensigtsmaessigt af hensyn til den internationale samhandel; ballasters elforbrug defineres i henhold til Den Europaeiske Standardiseringsorganisations standard EN 50294 af juli 1998, som bygger paa en international standard;

(17) ballaster til lysstofbelysning, som er i overensstemmelse med energieffektivitetskravene i dette direktiv, skal vaere forsynet med CE-maerkning og ledsages af de dertil knyttede oplysninger for at kunne bringes i fri omsaetning;

(18) dette direktiv omfatter kun ballaster til lysstofbelysning, der er tilsluttet lysnettet;

(19) det er umuligt at naa dette direktivs maal gennem en frivillig aftale med den europaeiske sammenslutning af belysningsfabrikanter, CELMA, paa grund af den store import i EU fra tredjelande -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Dette direktiv finder anvendelse paa nye ballaster til lysnettilsluttet lysstofbelysning som defineret i bilag I, og de benaevnes i det foelgende »ballaster«.

Ballaster, som udfoeres fra Faellesskabet som selvstaendige enheder eller som komponenter i belysningsudstyr, er dog ikke omfattet.

Artikel 2

1. Medlemsstaterne traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre, at ballaster, der er omfattet af dette direktiv, kun kan bringes i handelen og tages i brug i EU, hvis den paagaeldende ballasts elforbrug er mindre end eller lig med det maksimalt tilladte elforbrug for dets kategori, beregnet efter procedurerne i bilag I.

2. Fabrikanten af en ballast som omhandlet i dette direktiv, dennes i EU etablerede repraesentant eller den person, der er ansvarlig for markedsfoeringen af det paagaeldende apparat i EU, skal paase, at hver enkelt markedsfoert ballast opfylder kravet i stk. 1.

Artikel 3

1. Medlemsstaterne maa ikke forbyde, begraense eller hindre markedsfoering eller ibrugtagning paa deres omraade af ballaster, som er forsynet med CE-maerkning, der attesterer, at de er i overensstemmelse med alle bestemmelserne i dette direktiv.

2. Indtil det modsatte bevises, formoder medlemsstaterne, at ballaster, der er forsynet med CE-maerkning efter artikel 5, opfylder alle bestemmelser i dette direktiv.

3. (a) Naar ballasterne omfattes af andre direktiver, som vedroerer andre aspekter og ogsaa foreskriver CE-maerkning, formodes ballaster med en saadan maerkning at opfylde bestemmelserne i disse andre direktiver, indtil det modsatte bevises.

(b) Hvis fabrikanten i henhold til et eller flere af disse direktiver i en overgangsperiode kan vaelge, hvilke regler han vil foelge, viser CE-maerkningen imidlertid kun, at ballasterne opfylder de direktiver, som fabrikanten anvender. I saa fald skal referencerne til de anvendte direktiver som offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende anfoeres paa de dokumenter, vejledninger eller instruktioner, der ledsager ballasterne.

(c) Hvis ballaster udfoeres fra Faellesskabet som separate enheder eller som komponenter i belysningsudstyr, skal fabrikanten, dennes i EU etablerede repraesentant eller den person, der er ansvarlig for markedsfoeringen af det paagaeldende apparat i EU, tydeligt angive dette i den dokumentation eller instruktion, der ledsager ballasterne.

Artikel 4

Procedurerne for overensstemmelsesvurdering og forpligtelser i forbindelse med CE-maerkning af ballaster er angivet i bilag II.

Artikel 5

1. Ballasterne skal ved markedsfoeringen vaere forsynet med CE-maerkning, som bestaar af bogstaverne »CE«. I bilag III er vist den model, der skal anvendes. CE-maerkningen skal anbringes synligt, letlaeseligt og uudsletteligt paa ballasten samt eventuelt paa emballagen.

2. Det er forbudt at anbringe maerkning paa ballaster, som kan vildlede tredjemand med hensyn til CE-maerkningens betydning og grafiske udformning. Enhver anden maerkning kan anbringes paa ballasterne, deres emballage, brugsanvisningen eller andre dokumenter, hvis CE-maerkningen ikke derved bliver mindre synlig eller letlaeselig.

Artikel 6

1. Hvis en medlemsstat konstaterer, at CE-maerkningen er blevet anbragt uberettiget, har fabrikanten eller dennes i EU etablerede repraesentant pligt til at soerge for, at produktet igen bringes til at opfylde bestemmelserne, og at overtraedelsen bringes til ophoer paa de betingelser, som medlemsstaten har fastsat. Hvis hverken fabrikanten eller dennes repraesentant er etableret i EU, paahviler forpligtelsen den person, der er ansvarlig for markedsfoeringen af ballasten i EU.

2. Hvis produktet fortsat ikke opfylder kravene, traeffer medlemsstaten i medfoer af artikel 7 alle noedvendige foranstaltninger for at begraense eller forbyde markedsfoering af det paagaeldende produkt eller sikre, at det traekkes tilbage fra markedet.

Artikel 7

1. Enhver beslutning i henhold til dette direktiv om begraensning af markedsfoering af ballaster skal indeholde en praecis begrundelse. Beslutningen meddeles omgaaende den beroerte part, som samtidig informeres om de retsmidler, han har til raadighed efter den paagaeldende medlemsstats lovgivning, og om tidsfristerne for anvendelse af saadanne retsmidler.

2. Medlemsstaten underretter omgaaende Kommissionen om en saadan foranstaltning og begrunder sin afgoerelse. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom.

Artikel 8

1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer senest et aar efter vedtagelsen af dette direktiv de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme det. De underretter straks Kommissionen herom.

Medlemsstaterne anvender disse love og bestemmelser senest et aar efter direktivets vedtagelse.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for henvisningen fastsaettes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.

3. Medlemsstaterne skal i en periode paa et aar efter direktivets vedtagelse tillade markedsfoering af ballaster, som overholder de betingelser, der var gyldige paa deres omraade paa datoen for vedtagelsen af dette direktiv.

Artikel 9

1. Fire aar efter vedtagelsen af dette direktiv finder det andet hold maksimalt tilladte elforbrugsvaerdier som defineret i bilag IA anvendelse.

2. Senest fire aar efter vedtagelsen af dette direktiv sammenligner Kommissionen de opnaaede og de forventede resultater. Med henblik paa en tredje fase i forbedringen af energieffektiviteten overvejer Kommissionen da i samraad med de beroerte parter, om der er behov for at udarbejde et tredje hold maksimalt tilladte elforbrugsvaerdier, som kan forbedre energieffektiviteten for ballaster betydeligt. I saa fald skal elforbruget og tidspunktet for dets ikrafttraeden vaere baade oekonomisk og teknisk begrundet under de omstaendigheder, der hersker paa det paagaeldende tidspunkt. Der kan endvidere traeffes andre foranstaltninger, som maatte findes egnede til at forbedre ballasters energieffektivitet.

Artikel 10

Naervaerende direktiv traeder i kraft paa tyvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 11

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Europa-Parlamentets vegne Paa Raadets vegne

Formand Formand

BILAG

Metoder til beregning af det maksimalt tilladte elforbrug for en given ballasttype samt procedurer for overensstemmelseskontrol

Energieffektiviteten af ballastkredsen i lamper bestemmes af den samlede effekt, der tilfoeres til kredsen. Da dette er en funktion af lampens effekt og ballasttypen, er det maksimalt tilladte elforbrug for en given ballast defineret som den maksimale effekt i ballast-lampekredsloebet med forskelligt niveau for hver lampeeffekt og ballasttype.

For at kunne beregne det maksimalt tilladte elforbrug for en given ballast maa man derfor foerst se, hvilken kategori typen falder ind under paa foelgende liste:

Kategori Beskrivelse

1 Ballaster til lineaere lampetyper

2 Ballaster til kompakte lampetyper med to roer

3 Ballaster til kompakte, flade lampetyper med fire roer

4 Ballaster til kompakte lampetyper med fire roer

5 Ballaster til kompakte lampetyper med seks roer

6 Ballaster til kompakte lamper af typen 2 D

Det maksimalt tilladte elforbrug udtrykt i W er opstillet i den foelgende tabel:

>TABELPOSITION>

Definitioner

Terminologien i dette bilag foelger definitionerne i Den Europaeiske Standardiseringsorganisations europaeiske standard EN 50294 af juli 1998.

BILAG IA

Det andet hold maksimalt tilladte elforbrugsvaerdier, som finder anvendelse fire aar efter vedtagelsen af dette direktiv.

>TABELPOSITION>

BILAG II

Procedurer for overensstemmelsesvurdering (Modul A)

1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved fabrikanten eller dennes i EU etablerede repraesentant, der opfylder forpligtelserne i punkt 2, garanterer og erklaerer, at ballasten opfylder direktivets krav. Fabrikanten anbringer CE-maerkningen paa hvert enkelt produceret ballast og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering.

2. Fabrikanten udarbejder den tekniske dokumentation, der er beskrevet i punkt 3, og fabrikanten eller dennes i EU etablerede repraesentant stiller den til raadighed for de nationale myndigheder med henblik paa inspektion i mindst tre aar fra den dato, hvor fremstillingen af ballasten er ophoert.

Er hverken fabrikanten eller dennes repraesentant etableret i EU, paahviler pligten til at fremlaegge den tekniske dokumentation den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af ballasten i EU.

3. Den tekniske dokumentation skal goere det muligt at vurdere ballastens overensstemmelse med direktivets krav. Dokumentationen skal i det omfang, det er noedvendigt for vurderingen, daekke ballastens konstruktion, fremstilling og funktion og omfatte:

i) fabrikantens navn og adresse

ii) en generel beskrivelse af modellen, der goer det muligt klart at skelne den fra andre modeller

iii) oplysninger, herunder relevante tegninger, om de vaesentlige traek ved modellens konstruktion, navnlig forhold, som har en maerkbar betydning for elforbruget

iv) eventuel brugsanvisning

v) resultatet af elforbrugsmaalinger i henhold til punkt 5

vi) enkeltheder om disse maalingers overensstemmelse med kravene til energiforbrug i henhold til bilag I.

4. Teknisk dokumentation, der er udarbejdet i medfoer af andre faellesskabsretsakter, kan anvendes i det omfang, den opfylder kravene i dette bilag.

5. Fabrikanterne af ballaster har ansvaret for at bestemme elforbruget for hver enkelt ballast, der er omfattet af direktivet, efter de procedurer, der er specificeret i europaeisk standard EN 50294, samt for apparatets overensstemmelse med kravene i artikel 2.

6. Fabrikanten eller dennes repraesentant opbevarer sammen med den tekniske dokumentation en kopi af overensstemmelseserklaeringen.

7. Fabrikanten traeffer alle noedvendige foranstaltninger for, at det under fremstillingsprocessen sikres, at de fremstillede ballaster er i overensstemmelse med den tekniske dokumentation, der er omhandlet i punkt 2, og med de relevante krav i direktivet.

BILAG III

CE-overensstemmelsesmaerkning

CE-overensstemmelsesmaerkningen bestaar af bogstaverne »CE« som vist nedenfor:

Hvis CE-maerkningen formindskes eller forstoerres, skal modellens stoerrelsesforhold, som anfoert ovenfor, overholdes.

CE-maerkningens forskellige bestanddele skal stort set have samme lodrette maal, som ikke maa vaere under 5 mm.

KONSEKVENSANALYSE FOR VIRKSOMHEDER

FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE, HERUNDER ISAER SMAA OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV'er)

Forslagets titel: FORSLAG TIL EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV OM ENERGIEFFEKTIVITETSKRAV FOR BALLASTER TIL LYSSTOFBELYSNING

Dokument nr.: 99002

1. FORSLAGET

Hvorfor er der, under hensyntagen til naerhedsprincippet, behov for EF-lovgivning paa dette omraade, og hvad er hovedformaalet?

Det samlede energiforbrug til lysstofbelysning tegner sig for 105 TWh (terawatttimer) om aaret. Lysstofbelysning anvendes hovedsagelig i bygninger i servicesektoren (kontorer, skoler, sygehuse osv.) og i industrivirksomheder. Der kan opnaas store energibesparelser og dermed lavere CO2-emissioner ved at anvende mere energieffektive ballaster, som i oevrigt er en uundvaerlig del af lysstofarmaturer. For at kunne opnaa disse besparelser er det afgoerende at fremme energieffektive ballaster og afvikle de meget energiforbrugende enheder. Forskellen i energieffektiviteten mellem den hoejestydende og den lavestydende enhed ligger paa cirka 60%. Mere energieffektive ballaster er dyrere, men prisforskellen er tjent ind i loebet af faa aar. Derfor er meget energieffektive ballaster loensomme.

Ballaster indkoebes hovedsageligt af Original Equipment Manufacturers (OEM) (41), som monterer ballasten i belysningsarmaturet. Eftersom OEM ikke nyder godt af (de betydelige) elbesparelser, specificerer de ofte det udstyr, der er billigst i indkoeb. Det samme goer sig gaeldende for ejere af udlejningsbygninger i handelssektoren, naar belysningssystemerne skal moderniseres. Derfor vil indfoerelse af maerkning for at oplyse brugerne om den oekonomiske gevinst ved energieffektive ballaster kun have en meget begraenset effekt. Eksperter inden for energieffektivitet og medlemsstaterne er enige om, at det mest effektive politiske instrument til at foroege energieffektiviteten paa markedet er at indfoere minimumskrav til ballasters effektivitet.

(41) Markedet er opdelt i to segmenter; den primaere forbrugsindustri (OEM) og distributionsleddet (detailhandelen). Disse markeder er forskellige fra land til land, men gennemsnitligt set daekker OEM cirka 80% af markedet, medens distributionsleddet daekker de resterende 20%. Detailpriserne er cirka 2,5 gange hoejere end OEM-priserne. Gennemsnitsprisen i detailhandelen for meget energiforbrugende ballaster (klasse D) var i 1994 cirka 3 ?, gennemsnitsprisen for normaltforbrugende ballaster (klasse C) var cirka 4 ?, og prisen for energieffektive ballaster (klasserne B2 og B1) var henholdsvis cirka 5,6 og 6,6 ?. Elektroniske ballaster (klasse A) var cirka 4 gange dyrere end klasse B-ballaster, og disse prisforskelle forventes at mindskes.

Kommissionen har undersoegt muligheden for at indgaa en forhandlingsaftale med industrien om at afvikle meget energiforbrugende ballaster. EU-producenterne var villige til frivilligt at afvikle meget energiforbrugende ballaster, men de frygtede, at importerede produkter ville overtage den markedsandel, som de prisgav. Producenterne var enige om, at den bedste loesning for dem var at faa fastlagt "harmoniserede" minimumskrav til effektivitet i et direktiv.

Derudover overvejer medlemsstaterne som en del af deres post Kyoto-strategi til reduktion af CO2-emissioner at indfoere nationale krav til ballasters effektivitet. Eftersom ballaster er internationalt handlede varer, vil lovgivning i medlemsstaterne om obligatoriske effektivitetskrav indebaere en mulig handelshindring.

Det kan derfor konkluderes, at faellesskabslovgivning paa dette omraade er berettiget, da den vil bidrage til reduktionen af CO2-emissioner paa en omkostningseffektiv maade med hoeje oekonomiske gevinster for brugerne og kun begraensede konsekvenser for producenterne, samtidig med at det indre marked bevares.

En lignende fremgangsmaade er fulgt for andet energiforbrugende udstyr (f.eks. koeleskabe og frysere til husholdningsbrug). Medlemsstaterne anerkender, at der gennem direktiver maa indfoeres harmoniserede effektivitetskrav paa EU-plan for at bevare det indre marked (denne type foranstaltninger kan siges at udgoere en faelles politik i post Kyoto-strategien).

2. Konsekvenser for virksomhederne

a) Hvem paavirkes af forslaget?

- hvilke virksomhedssektorer?

- hvor store virksomheder (de smaa og mellemstore virksomheders andel)?

- er disse virksomheder beliggende i bestemte geografiske omraader i Faellesskabet?

Forslaget vil i foerste raekke faa betydning for ballastproducenterne og i anden raekke for brugerne af bygninger i handelssektoren og i industrien. Disse to grupper paavirkes vidt forskelligt.

For ballastproducenternes vedkommende kan den nuvaerende markedsstruktur absorbere cirka 120 mio. traditionelle ballaster (heraf er cirka 20 mio. meget energiforbrugende ballaster og cirka 17 mio. energieffektive ballaster) og 10 mio. elektroniske ballaster om aaret. Producentvirksomhederne er smaa eller mellemstore. De kan inddeles i fire grupper:

- 5 virksomheder med produktionsanlaeg i Tyskland, Frankrig, Italien, Finland og OEstrig. Disse produktionsenheder har en gennemsnitlig produktionskapacitet paa 15-20 mio. enheder, og de beskaeftiger hver 250-300 medarbejdere.

- Mellemstore virksomheder med en kapacitet paa 5-10 mio. enheder og med 50-100 medarbejdere. De findes hovedsageligt i Frankrig og Spanien.

- Virksomheder med en kapacitet paa 1-2 mio. enheder. De opererer hovedsageligt paa nationalt niveau med produktionsanlaeg i Italien, Spanien, Portugal, Graekenland og Det Forenede Kongerige. Hver produktionsenhed beskaeftiger cirka 50 medarbejdere.

- Enkelte store multinationale selskaber (f.eks. Philips, Siemens, General Electric/Thorn, Osram), der som regel selv producerer alle komponenterne til deres belysningssystemer, f.eks. fremstilling af lamper, ballaster og belysning. I denne sidste gruppe forbruges ballastproduktionen hovedsagelig internt i virksomheden. Produktionsenhederne er beliggende i Nederlandene, Frankrig, Italien, Det Forenede Kongerige og Tyskland.

b) Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne traeffe for at overholde forslaget?

For at overholde forslaget skal producenterne gradvis over en periode afvikle laveffektivitetsballasterne (eller blot undlade at markedsfoere dem i EU). Forslaget indeholder bestemmelser om en relativt lang overgangsperiode, inden de foreslaaede vaerdier finder anvendelse. Den europaeiske sammenslutning af belysningsfabrikanter, CELMA, har i samarbejde med Europa-Kommissionen udviklet en klassifikationsordning for energieffektivitet. De foreslaaede effektivitetsniveauer tager udgangspunkt i CELMA's klassifikationsordning. Alle EU-producenter kan opfylde det foerste effektivitetsniveau.

Alle producenter af laveffektivitetsballaster (CELMA- lassifikationsordningens klasse D) fremstiller ogsaa normalt elforbrugende enheder (klasse C). Den samme teknologi og de samme produktionslinjer kan under alle omstaendigheder anvendes til at fremstille klasse C-ballaster. Der kraeves saaledes ingen ny teknologi eller ophavsretsbeskyttet viden for at opfylde det foerste foreslaaede niveau, men alene anvendelse af materialer af en bedre kvalitet (f.eks. erstatte aluminiumtraad med kobber og benytte hoejkvalitetsstaal) og bedre kvalitetskontrol i produktionsanlaegget.

Der er planlagt en laengere overgangsperiode i forbindelse med overgangen til det andet niveau, da nogle produktionslinjer vil skulle moderniseres. Generelt set er materialeforbruget til mere effektive magnetiske ballaster stoerre end til ballaster med lav effektivitet. F.eks. kraever de energieffektive ballaster (klasse B) cirka 50% mere materiale. Laengdeforoegelsen af den magnetiske staalkerne vil medfoere en reduktion i produktiviteten for de linjer, som producerer konventionelle ballaster (klasse C). Industrien maa derfor indfoere nye produktionslinjer for at producere den samme maengde. Forberedelsen af en ny produktionslinje tager mellem 18 og 24 maaneder. For den anden fase, dvs. afviklingen af klasse C, er der planlagt en overgangsperiode paa 4 aar fra vedtagelsen af direktivforslaget, saa producenterne har derfor en tilstraekkelig periode til om noedvendigt at aendre produktionslinjerne. Som det allerede er paapeget, kraever den foerste fase (afvikling af klasse D) ikke naer saa store investeringer, og kravene kan her opfyldes ved at anvende materialer af en bedre kvalitet, saa derfor er der planlagt en overgangsperiode paa ét aar.

c) Hvilke oekonomiske virkninger forventes forslaget at faa?

- for beskaeftigelsen?

- for investeringer og oprettelse af nye virksomheder?

- for virksomhedernes konkurrenceevne?

Som det er angivet i begrundelsen (se fodnote 15), havde meget energikraevende ballaster (klasse D) i 1994 en markedsandel paa 15%, normalt energiforbrugende ballaster (klasse C) udgjorde 65% af markedet, energibesparende ballaster (klasse B) havde en markedsandel paa 15%, og elektroniske ballaster havde en markedsandel paa 5%. Det er beregnet, at saafremt de foreslaaede minimumskrav til effektivitet ikke indfoeres (dvs. et scenario med uaendret praksis), vil de fire klasser i 2010 have de foelgende markedsandele: klasse D 5%, klasse C 20%, klasse B 25% og elektroniske ballaster 50%. Med indfoerelsen af de foreslaaede effektivitetskrav forventes foelgende opdeling af markedet: klasse B 20% og elektroniske ballaster 80%.

Hovedparten af de omkostninger, som paalaegges industrien med dette direktivforslag, skyldes etableringen af nye produktionslinjer, som producerer mere effektive ballaster. Efteruddannelse af personalet medfoerer ogsaa omkostninger, men dog af en lavere stoerrelsesorden.

Droeftelserne med producenterne har vist, at omkostningerne ved at konvertere en produktionslinje, der er designet til at producere klasse C-ballaster (med et output paa ca. 1 mio. enheder pr. aar), til at producere klasse B-ballaster ligger paa cirka 1 mio. ?. En ny produktionslinje til fremstilling af elektroniske ballaster (med et output paa ca. 1 mio. enheder pr. aar) koster cirka 3 mio. ?.

Hovedparten af omkostningerne for industrien kan derfor skoennes ud fra forskellen mellem scenariet med uaendret praksis, og det foreslaaede scenario. Da der vil blive fremstillet cirka 40 mio. elektroniske ballaster yderligere, vil virksomhedernes vaesentligste omkostninger for at kunne opfylde direktivet beloebe sig til 120 mio. ?. En produktionslinje har normalt en levetid paa cirka 20 aar, og det forventes derfor, at omkostningerne kan daekkes gennem oeget salg og den hoejere markedspris for klasse B-ballaster og elektroniske ballaster.

Staalindustrien vil endvidere blive paavirket i positiv retning, idet den vil kunne oege sit salg af staal til ballastindustrien, da overgangen fra konventionelle til energieffektive ballaster vil medfoere oeget forbrug af magnetisk staal. Det kan konkluderes, at de foreslaaede effektivitetskrav uden tvivl vil oege beskaeftigelsen baade i produktionen af raamaterialer og ballaster. Der vil endvidere skabes en efterspoergsel efter nye produktionsmaskiner og modernisering af det eksisterende produktionsapparat.

Da de laveffektive ballaster hovedsageligt importeres fra central- og oesteuropaeiske lande, vil direktivforslaget oege EU-producenternes markedsandel. EU-producenterne vil fremstille produkter af hoejere kvalitet, og forslaget vil styrke deres konkurrencefordel paa markeder uden for EU. Endvidere planlaegger adskillige tredjelande at indfoere effektivitetskrav og andre foranstaltninger for at fremme elektroniske ballaster. Forslaget vil fremskynde faellesskabsindustriens overgang til produktion af elektroniske ballaster.

Producenter af elektroniske ballaster vil ogsaa drage fordel af forslaget, idet elektroniske ballasters markedsandel vil stige. Elektroniske ballaster er en masseproduceret vare med en hoejautomatiseret produktionsproces, og en foroegelse af produktionen af elektroniske ballaster vil dermed kun have en begraenset virkning paa beskaeftigelsen. De elektroniske ballaster er derudover karakteriseret ved, at de produceres i lande som f.eks. Mexico og Fjernoesten, hvor arbejdsloennen er lav. Beskaeftigelsen i EU vil derfor ikke blive naevnevaerdigt beroert af produktionsstigningen.

Alle SMV'er anvender lysstofbelysning i deres virksomheder (kontorer, vaerksteder, forretninger, fabrikker osv.). Vedtagelse af forslaget vil resultere i brug af mere effektive ballaster, og dermed vil udgifterne til el reduceres. De foreslaaede effektivitetsforbedringer vil have en tilbagebetalingsperiode paa mindre end 2 aar, og alle brugerne af lysstofbelysning vil derfor faa en oekonomisk gevinst.

Elbesparelsen for brugere af lysstofbelysning vil fra 2010 beloebe sig til cirka 250 mio. ? om aaret, og heri er de yderligere gunstige virkninger i form af undgaaede CO2-emissioner ikke indregnet.

3. Indeholder forslaget foranstaltninger, der tager hoejde for SMV'ernes saerlige situation (lempeligere eller afvigende krav osv.)?

De foreslaaede effektivitetsforbedringer er forholdsvis lette at opnaa, og der er planlagt lange tilpasningsperioder, saa producenterne ikke vil blive unoedigt daarligt stillet som foelge af forslaget.

Den lange tilpasningsperiode inden indfoerelsen af hvert effektivitetsniveau er planlagt specielt af hensyn til de smaa og mellemstore virksomheder, som i modsat fald kan blive daarligt stillet ved indfoerelse af nye krav som foelge af de investeringer, der er noedvendige for at aendre udformningen af ballaster, som ikke opfylder de obligatoriske krav.

EU's ballastindustri vil blive styrket af forslaget, eftersom de staar over for stadig stigende konkurrence fra importerede, meget energiforbrugende og billige lavkvalitetsballaster.

4. Hoering

Liste over organisationer, som er blevet hoert om forslaget, og som har fremfoert saerlige synspunkter.

Kommissionen har i adskillige aar arbejdet paa at forbedre lysstofbelysnings energieffektivitet i samraad med relevante organisationer. Kommissionen har arrangeret en raekke moeder, hvor alle beroerte parter blev opfordret til at deltage, med henblik paa at droefte, hvad der kan goeres for at forbedre effektiviteten, og hvilke kriterier der skal ligge til grund for energieffektivitetskravene til ballaster. En raekke repraesentanter for medlemsstaterne har paa disse moeder understreget behovet for at undersoege alle muligheder for en frivillig aftale med industrien om at forbedre apparaternes effektivitet. Der er afholdt flere droeftelser mellem industriens repraesentanter, navnlig CELMA, den europaeiske sammenslutning af belysningsfabrikanter, og Kommissionens tjenestemaend bistaaet af forskellige eksperter. Udviklingen blev ogsaa droeftet paa en raekke moeder med medlemsstaternes administrationer. Grundet sektorens meget konkurrencepraegede struktur og importerede ballasters markedsandel var det yderst vanskeligt at naa til enighed, og mulighederne for at indgaa en forhandlingsaftale blev afvist af producenterne. Et sidste forslag til en forhandlingsaftale blev forelagt CELMA (i december 1998), men CELMA afviste definitivt muligheden for at indgaa en frivillig aftale. Efter adskillige moeder mellem Kommissionens tjenestemaend og producenter blev det foreliggende lovgivningsforslag accepteret.

5. Overvaagning og revision

Kommissionen overvaager Faellesskabets marked for ballaster i samarbejde med medlemsstaternes myndigheder og den europaeiske producentsammenslutning. Som tidligere naevnt gaar de omkostninger, virksomhederne skal afholde for at opfylde direktivet, foerst og fremmest til at etablere nye produktionslinjer til fremstilling af elektroniske ballaster. De offentlige myndigheder kan derfor ved at overvaage de elektroniske ballasters markedsandel faa en fornemmelse af direktivets virkninger saavel for reduktionen i CO2-emissionen som for industrien. Baade ved cost benefit-analysen og fra flere medlemsstaters side er der anbefalet en tredje fase, isaer for at afvikle B2-ballaster, da dette giver brugerne omkostningsbesparelser. Kommissionen er overbevist om, at det er vaerd at evaluere konsekvenserne for producenter og forbrugere efter de foerste to foreslaaede faser og foerst derefter beslutte, om andre foranstaltninger (bl.a. nye effektivitetskrav) vil vaere noedvendige. I denne forbindelse vil Kommissionen, som det er naevnt i artikel 9, vurdere konsekvenserne af det foreliggende forslag, og i samraad med alle interesserede parter foreslaa yderligere foranstaltninger, hvis dette viser sig noedvendigt.

6. Kontaktadresse

OEnsker De at modtage et eksemplar af cost benefit-analysen, har De spoergsmaal eller kommentarer, eller oensker De yderligere oplysninger, kan De henvende Dem til:

M.Paolo Bertoldi

Europa-Kommissionen, GD XVII/C1

Rue de la Loi, 200

B-1049 Bruxelles

Tlf: +32-2-2952204

Fax: +32-2-2964254

E-post: Paolo.Bertoldi@bxl.dg17.cec.be