A4-0152/96

Beslutning om opfoelgning af verdenskonferencen i Kairo om befolkning og udvikling

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Agenda 21, vedtaget i 1992 i Rio de Janeiro efter De Forenede Nationers konference om miljoe og baeredygtig udvikling,

- der henviser til Raadets resolution fra november 1986 om familieplanlaegning i udviklingslandenes befolkningspolitik og dets resolution fra november 1992 om familieplanlaegning,

- der henviser til sin beslutning af 11. marts 1994 om demografi og udvikling ((EFT C 91 af 28.03.1994, s. 340.)) og sin beslutning af 13. juli 1995 om integrering af befolknings- og miljoepolitikker og -programmer ((EFT C 249 af 25.09.1995, s. 142.)),

- der henviser til Kommissionens meddelelse af 4. maj 1994 til Raadet og Europa-Parlamentet med titlen: »Det Europaeiske Faellesskab og befolkningstilvaeksten: Det Europaeiske Faellesskabs holdning under verdenskonferencen om befolkning og udvikling i Kairo den 5.-13. september 1994" (KOM(94)0100),

- der henviser til det aktionsprogram, som blev vedtaget under verdenskonferencen om befolkning og udvikling i Kairo i 1994,

- der henviser til sin beslutning af 29. september 1994 om resultaterne af verdenskonferencen i Kairo om befolkning og udvikling ((EFT C 305 af 31.10.1994, s. 80.)),

- der henviser til Den Paritetiske Forsamling AVS-EU's beslutning af 3. februar 1995 om resultaterne af konferencen om befolkning og udvikling i Kairo (dok. AVS-EU 1471/95 endel.),

- der henviser til resultaterne af det sociale topmoede i Koebenhavn i marts 1995,

- der henviser til Kommissionens meddelelse af 18. september 1995 til Raadet og Europa-Parlamentet om integrering i udviklingssamarbejdet af de socio-kulturelle koensforskelle (KOM(95)0423),

- der henviser til sin udtalelse af 24. maj 1996 om forslag til Raadets forordning om stoette til befolkningspolitik og -programmer i udviklingslandene (KOM(95)0295) ((Protokollen af 24.05.1996, del II, punkt 8.)),

- der henviser til det aktionsprogram, som blev vedtaget paa den fjerde kvindekonference i Peking i 1995,

- der henviser til UNFPA's og UNDP's rapporter for 1995,

- der henviser til forslag til beslutning af van Dijk om gennemfoerelse af handlingsprogrammet fra befolkningskonferencen i Kairo (B4-0158/95),

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde og Udvalget om Miljoe- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse (A4-0152/96),

A. der anfoerer, at det aktionsprogram, som blev vedtaget i Kairo af et stort flertal af regeringer, udgoer startskuddet til en ny strategi paa det demografiske omraade ved at betragte de relevante spoergsmaal ud fra et etisk og ikke laengere kun et rent oekonomisk synspunkt og ved at placere det enkelte menneske i centrum for den baeredygtige udvikling,

B. der fremhaever, at konferencen i Kairo sammenholdt med den efterfoelgende konference i Peking har gjort kvindernes status, deres uddannelses- og helbredsniveau og mere generelt deres deltagelse i det oekonomiske, sociale og kulturelle liv til en af betingelserne for, at enhver politik paa omraadet demografi og menneskelig udvikling kan foere til positive resultater, og dermed en af hjoernestenene i konferencens aktionsprogram,

C. der bemaerker, at det i dette program i oevrigt erkendes, at det er en betingelse for, at en demografisk politik kan blive virkelig effektiv, at den indgaar i en stoerre ramme af foranstaltninger til bekaempelse af fattigdom og truslerne mod miljoeet, opnaaelse af en baeredygtig udvikling, beskyttelse af menneskerettighederne og fremme af fred og sikkerhed samt lige muligheder,

D. der bemaerker, at EU og dens medlemsstater i Kairo paa ny bekraeftede de vigtige maalsaetninger fra Agenda 21 for at sikre, at befolkningspolitikken og baeredygtig udvikling som indbyrdes sammenhaengende elementer indgaar i bestraebelserne paa at fremme fred og sikkerhed, udrydde fattigdom, beskytte vort faelles miljoe og gennemfoere menneskerettighederne og lige muligheder,

E. der henviser til, at den demografiske eksplosion, der er forbundet med fattigdom, giver sig udslag i en forvaerring af miljoeet i landomraaderne og isaer i en planloes og ukontrolleret urbanisering til skade for baade sundhed og miljoe, og at det derfor er noedvendigt at reducere aarsagerne til uundgaaelige folkevandringer ved at udvikle de oprindelige hjemlandsomraader og er noedvendigt at sikre beskyttelsen af oprindelige samfund ved at inddrage dem i udviklingen,

F. der anfoerer, at der paa konferencen i Kairo blev fastlagt foelgende fire maalomraader for finansieringen af befolknings- og sundhedsprogrammerne: familieplanlaegning, reproduktiv sundhed, bekaempelse af seksuelt overfoerte sygdomme og HIV/AIDS og udvikling af forskningen paa disse omraader,

G. der understreger, at de ikke-statslige organisationer bidrager afgoerende til uddannelses-, befolknings-, sundheds- (reproduktiv) og miljoepolitikkens positive resultater,

REPRODUKTIV SUNDHED OG FAMILIEPLANLAEGNING

H. der anfoerer, at det blev fastslaaet, at det enkelte menneske har en grundlaeggende ret til frit at lade foretage kontrol af og traeffe afgoerelse om alle spoergsmaal, der vedroerer dets seksualitet og seksuelle og reproduktive sundhed, og navnlig frivilligt at vaelge antallet af boern og perioderne mellem foedslerne,

I. der bemaerker, at spoergsmaalet om seksuel og reproduktiv sundhed i Kairo blev behandlet for foerste gang med udgangspunkt i koennenes lighed, og at det i den forbindelse blev paapeget, at der stadig er tale om omfattende forskelsbehandling af kvinder,

J. der fordoemmer alle former for vold og seksuel mishandling, der skader kvinders og pigers vaerdighed og sundhed: seksuelle lemlaestelser, vold i aegteskabet, voldtaegt, tvunget svangerskab eller tvungen abort og seksuel chikane,

K. der finder, at der ikke blev naaet noget globalt fremskridt af betydning, og paapeger, at 500.000 kvinder i hele verden ifoelge UNFPA hvert aar doer af foelgerne af for tidlige og for hyppige svangerskaber, komplikationer under foedslen og illegale aborter (hvoraf udviklingslandene tegner sig for 94%), mens naesten 150 millioner efter et svangerskab bliver syge eller faar et varigt handicap,

L. der fremhaever, at UNFPA's undersoegelser har vist, at sygdomfrekvensen og doedeligheden blandt foedende kvinder meget ofte er forbundet med en reel mangel paa passende infrastrukturer i udviklingslandene,

M. der anfoerer, at det af WHO's seneste tal fremgaar, at af 19,5 millioner HIV-positive i 1995 var de 8 millioner kvinder, hvoraf hovedparten lever i udviklingslandene, og fremhaever, at den nuvaerende udvikling viser, at kvinderne er de foerste ofre for inficeringen med HIV-virus paa grund af manglende oplysning og deres seksuelle og oekonomiske underlegenhed, i hvilken forbindelse unge kvinder er saerlig udsatte,

N. der understreger, at det i programmet fra Kairo anses for noedvendigt at generalisere familieplanlaegningen inden aar 2000 som bestanddel af en udvidet strategi paa omraadet reproduktiv sundhed og reproduktive rettigheder - en strategi, der omfatter hensynet til de vitale sundhedsbehov, som f.eks. sikkert moderskab og forebyggelse af seksuelt overfoerte sygdomme, herunder HIV/AIDS,

O. der beklager, at sterilisering af kvinder, der stadig er det mest anvendte foedselskontrolmiddel, trods internationale forpligtelser finder sted uden tilnaermelsesvis fyldestgoerende oplysningsmateriale og ikke altid med kvindernes samtykke, hvilket indebaerer, at de kvinder, der steriliseres, saetter helbredet og deres fysiske og psykiske integritet paa spil,

P. der goer opmaerksom paa, at antallet af kvinder, der oensker at udsaette eller forhindre et nyt svangerskab, men som ikke har adgang til svangerskabsforebyggende midler, skoennes at vaere omkring 300 millioner; der ligeledes anfoerer, at Kommissionen og medlemsstaterne boer overveje og undersoege mulighederne for gratis uddeling af praeservativer i disse lande paa en maade, saa befolkningens kulturelle og samfundsmaessige traditioner respekteres, da prisen paa forebyggende midler meget ofte er en uoverstigelig hindring for deres anvendelse; der endelig betoner, at kvinders initiativer og deres adgang til oplysninger og passende stoette, naar det gaelder alle forhold vedroerende reproduktion, boer fremmes,

Q. der finder, at frivillig svangerskabsafbrydelse ikke udgoer noget hensigtsmaessigt foedselsplanlaegningsmiddel, og slaar til lyd for, at kvinder, der personligt ikke ser nogen anden vej ud af deres noed, lovligt kan afbryde deres svangerskab under saerdeles trygge medicinske vilkaar, som det anbefales i aktionsprogrammet fra konferencen i Peking,

R. der paapeger, at de unge aar 2000 vil udgoere 20% af verdensbefolkningen, og at der maa goeres en saerlig indsats for at give dem adgang til fortrolig information og raadgivning og en raekke tjenester paa omraadet seksuel og reproduktiv sundhed, herunder familieplanlaegning og forebyggelse af seksuelt overfoerte sygdomme og HIV/AIDS,

S. der understreger, at voksne og unge maend skal tilskyndes til og saettes i stand til at udoeve deres rettigheder og deres ansvar paa omraadet seksualitet, sikker sex og reproduktion paa en maade, der er praeget af gensidig respekt og lighed mellem koennene,

UDDANNELSE - KVINDERS RETTIGHEDER

T. der fremhaever, at analfabetismen trods de forpligtelser, der er indgaaet paa verdensplan og bl.a. i Kairo, globalt ikke er taget af, eftersom der stadig findes 960 millioner voksne analfabeter i verden, hvoraf 2/3 er kvinder, og omkring 130 millioner boern, heraf 90 millioner piger, ikke har adgang til folkeskoleuddannelse,

U. der mener, at adgang til undervisning og uddannelse udgoer en grundlaeggende rettighed, der er uafhaengig af enhver demografisk politik, og at denne adgang samtidig er en forudsaetning for, at kvinderne bliver i stand til at deltage fuldt ud i udviklingsprocessen, at doedeligheden blandt moedre og boern kan reduceres og befolkningstilvaeksten mindskes, og at boernene kan faa bedre adgang til et liv baseret paa sundhed og viden; der understreger, at undervisningen spiller en afgoerende rolle med henblik herpaa, isaer indfoerelsen af en passende seksualundervisning paa de forskellige undervisningsniveauer; der samtidig anfoerer, at de foreliggende statistiske oplysninger viser, at man blandt kvinder og maend med en hoejere uddannelse kan konstatere en nedadgaaende demografisk vaekst som foelge af en bevidst familieplanlaegning,

BAEREDYGTIG UDVIKLING OG UDVIKLINGSSAMARBEJDE

V. der paapeger, at 70% af de mennesker, der lever under fattigdomstaersklen, er kvinder, og at en baeredygtig udvikling kun kan opnaas, hvis kvinder bidrager og deltager paa lige vilkaar med maend,

W. der fremhaever, at der inden for rammerne af Lomé IV-konventionen reelt kun er blevet anvendt 3 mio. ecu i bare otte AVS-lande,

X. der henviser til, at udvikling vil vaere primus motor i den demografiske forandring, der skal finde sted, og at kvinderne i den sammenhaeng spiller en vigtig rolle, for saa vidt som man forbedrer deres muligheder for adgang til information og uddannelse, lige rettigheder og frigoerelse,

SUPPLERENDE FINANSIELLE MIDLER

Y. der finder, at der maa goeres en indsats for at naa maalsaetningen om, at der skal afsaettes 0,7% af PIB til udviklingsbistand, og oensker, at 4% af denne bistand anvendes til programmer, der vedroerer de maalomraader, som blev vedtaget i Kairo; der understreger, at man paa det sociale topmoede i Koebenhavn opfordrede donatorerne af international bistand til at afsaette mindst 20% af udviklingsbudgetterne til den sociale sektor,

Z. der anfoerer, at det i Kairo blev aftalt, at det frem til aar 2000 er noedvendigt at bruge 17 mia USD til gennemfoerelse af maalsaetningerne reproduktiv sundhed, herunder serviceydelser, der vedroerer familieplanlaegning, sikkert moderskab og forebyggelse af seksuelt overfoerte sygdomme; der understreger, at meget haab i verden er rettet mod Den Europaeiske Union som foelge af dens rolle som foregangsmand, naar det gaelder baade fremme af de demokratiske frihedsrettigheder, kvindernes rettigheder og lige muligheder og etablering af en kvalitetsbetonet dialog med udviklingslandene, for hvilke Unionen er verdens stoerste donator af udviklingsbistand, efterfulgt af USA,

AA. der fremhaever, at Kommissionen inden Kairo-konferencen udtalte, at Den Europaeiske Union ville yde et finansielt bidrag paa 300 mio ecu mellem 1995 og 2000 med det formaal at stoette udviklingslandenes politikker og programmer, og understreger, at Det Europaeiske Raad i Kairo lovede, at man ville forhoeje bevillingerne til befolkningsprojekter og -programmer betydeligt, men at kun meget faa projekter hidtil har set dagens lys; der anfoerer, at der i EF-traktatens artikel 130 W (jf. ogsaa artikel 130 U og 189 C) findes et godt retsgrundlag for Faellesskabets politik paa omraadet udviklingssamarbejde, men at der endnu ikke er fastsat noget retsgrundlag for den budgetpost, som med titlen »Stoette til demografisk politik og tilhoerende programmer i udviklingslandene« B7-631 blev oprettet i 1990 paa Europa-Parlamentets initiativ,

SUPPLERENDE FINANSIELLE MIDLER

1. finder, at befolkningspolitikken boer udgoere en integrerende del af den oekonomiske, sociale og kulturelle udvikling, og at denne politiks vigtigste maalsaetning boer vaere forbedring af livskvaliteten for alle og opretholdelse af en saadan forbedret livskvalitet for de kommende generationer;

2. mener, at Den Europaeiske Union og dens medlemsstater boer formulere og gennemfoere befolkningspolitikker og -programmer til stoette for maalsaetningerne og aktionerne i Agenda 21 med henblik paa at integrere de demografiske faktorer;

3. gentager, at det er en grundlaeggende rettighed for mennesket frit at kunne vaelge, om det oensker boern og i givet fald hvor mange, og fordoemmer enhver diskriminerende, direkte eller indirekte paatvunget eller ublid familieplanlaegningspolitik;

4. fordoemmer enhver politik, der indebaerer, at kvinder i udviklingslandene anvendes som proeveklud ved forsoeg med nye svangerskabsforebyggende midler;

5. oensker, at familieplanlaegningsforanstaltninger integreres i den reproduktive sundhedspleje, der igen boer integreres i den grundlaeggende sundhedspleje, og at disse forskrifter systematisk medtages i programmerne paa omraadet udviklingssamarbejde;

6. finder, at kvinder stadig har helt utilstraekkelig adgang til information og forsorg, der vedroerer sundhedspleje, reproduktiv sundhed og familieplanlaegning, paa baggrund af det generelle behov herfor;

7. understreger, at der er et presserende behov for at bringe forskelsbehandlingen af kvinder til ophoer og garantere lige muligheder med henblik paa at forbedre kvinders adgang til uddannelse, laantagning, fast ejendom, forpagtning og beskaeftigelse som et maal i sig selv og derudover som en forudsaetning for et positivt resultat af enhver politik vedroerende demografi og menneskelig udvikling;

8. kraever, at der vedtages programmer for oprettelse af SMV, som skal fremme lokale beskaeftigelsesinitiativer med sigte paa kvinder;

9. kraever, at mindst 10% af budgetmidlerne under konto B7-4110 til Middelhavsomraadet (MEDA), konto B7-3000 til samarbejde med Asien, konto B7-1000 til samarbejde med Afrika og konto B7-3100 til samarbejde med Latinamerika forbeholdes saeraktioner for kvindebeskaeftigelse og - uddannelse; en tilsvarende procentdel boer afsaettes til kvindebeskaeftigelse og -uddannelse i forbindelse med de specifikke befolkningsprogrammer og -projekter;

10. kraever for at lette udvaelgelsen af saadanne aktioner, at NGO og kvindeorganisationer skal kunne foreslaa Kommissionens GD I programmer direkte;

11. kraever, at kvinder systematisk goeres til maalgruppe for og deltagere i alle udviklingsprojekter og -programmer og i den egenskab inddrages i udtaenkningen, planlaegningen, gennemfoerelsen og evalueringen heraf;

12. anbefaler, at det finansielle samarbejde tager bedre hensyn til den omstaendighed, at det er noedvendigt at forbedre kvindernes status og fremme deres initiativer;

13. understreger, at kvinders eller parforholds oenske om at goere brug af paalidelige og forskelligartede svangerskabsforebyggende midler ikke boer strande paa grund af sociale og/eller oekonomiske hindringer;

14. kraever, at befolkningspolitikken og politikken til fremme af reproduktiv sundhed udformes, vedtages, tilrettelaegges og gennemfoeres med deltagelse af de beroerte befolkninger, isaer kvinderne, og under hensyntagen til, at det er noedvendigt at tilvejebringe uddannelse og tjenesteydelser, som er tilpasset de lokale forhold med henblik paa at beskytte baade maend og kvinder mod udbredelsen af HIV/AIDS og seksuelt overfoerte sygdomme;

15. kraever, at Den Europaeiske Union og dens medlemsstater i overensstemmelse med de afgoerelser, der blev truffet i Kairo, fremmer samfinansieringen af udviklingsprogrammer, hvor der tages hensyn til programmernes indvirkning paa de eksisterende uligheder mellem maend og kvinder, og at Unionen paaser, at dette kriterium medtages i enhver evaluering af de ivaerksatte programmer;

16. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at spille en katalysatorrolle i bestraebelserne paa at skabe lige muligheder for kvinder inden for politik og erhvervsliv, i familien og alle dens aspekter og i samfundet generelt, saaledes som Kommissionen forpligtede sig til paa den fjerde internationale kvindekonference;

17. finder, at den indsats, som Unionen allerede har indledt, boer oeges og koordineres og vaere rettet mod udviklingslandene, herunder landene i det tidligere Sovjetunionen med DAC-status, som har et udaekket behov for serviceydelser inden for reproduktiv sundhed;

18. understreger, at der er behov for at gennemfoere specifikke aktioner i de central- og oesteuropaeiske lande, som har saerlige oekonomiske og sociale problemer, uden at glemme de vesteuropaeiske lande, hvis sociale sikringsordninger og sundhedssektor forringes;

19. opfordrer Den Europaeiske Union og medlemsstaterne til paa baggrund af det udaekkede behov for serviceydelser inden for reproduktiv sundhed at opfylde de oekonomiske loefter, der blev givet paa verdenskonferencen i Kairo om befolkning og udvikling;

20. anbefaler, at Bretton Woods og de oevrige internationale finansorganisationer ved udarbejdelsen af deres politikker og programmer tager hensyn til og evaluerer befolkningernes behov paa miljoe-, sundheds-, uddannelses- og boligomraadet og de oevrige sociale sektorer og disse programmers indvirkning paa migrationen (f.eks. udvandringen fra landdistrikterne og den alarmerende urbanisering), og understreger, at det er noedvendigt, at strukturtilpasningerne ledsages af foranstaltninger, der goer det muligt for udviklingslandene at skabe eller opretholde et tilstraekkeligt niveau, naar det gaelder de sociale udgifter paa de grundlaeggende omraader;

21. opfordrer Verdensbanken og de oevrige finansinstitutter til at offentliggoere en liste over de donorlande, der har givet finansielle tilsagn, og opfoere baade dem, hvis bidrag til udviklingen overskrider deres strukturelle bidrag, og dem der ikke opfylder deres loefter om bidrag;

22. anmoder Kommissionen om at forelaegge Parlamentet en aarlig vurdering af samarbejdet og en aktuel status og reglerne for Kommissionens samarbejde med de relevante internationale organisationer og agenturer, som f.eks. UNFPA, samt en liste over Kommissionens eksperter og de internationale organisationer og agenturer, der samarbejder inden for rammerne af befolknings- og udviklingsprogrammerne;

23. anmoder Kommissionen om i samarbejde med UNFPA at udarbejde en rammeaftale for saaledes at bidrage til en hurtig gennemfoerelse af beslutningerne fra konferencen i Kairo;

24. finder, at Den Europaeiske Union - i betragtning af vanskelighederne med at ivaerksaette programmet fra Kairo og de involverede regeringers og institutioners langsomme beslutningsproces - boer agere som foregangsmand og tilskynde til oprettelse af net, analyse- og udvekslingssteder og nye former for partnerskab: NGO, regeringer, folkevalgte, private partnere, beroerte befolkninger, Syd-Syd- samarbejde;

25. finder, at Kommissionen boer udvide samarbejdet med de ikke-statslige organisationer paa baggrund af den vigtige rolle, som disse kan spille ved gennemfoerelsen af befolkningsprojekter og -programmer, og deres saerlige ekspertise og erfaring paa dette omraade;

26. kraever, at der oprettes et system for udveksling af informationer om initiativer og aktioner, der finansieres af Faellesskabet, medlemsstaterne, EIB og de oevrige bilaterale og internationale donatorer, og at samarbejdet med isaer UNFPA koordineres bedre;

27. anmoder Kommissionen om senest seks maaneder efter vedtagelsen af denne beslutning at underrette Parlamentet om hver enkelt medlemsstats initiativer til gennemfoerelse af maalsaetningerne fra Kairo;

28. anmoder Kommissionen om at foretage en vurdering af virkningen af Lomé IV-konventionens artikel 155, af budgetposterne B7-631 (Stoette til demografisk politik og tilhoerende programmer i udviklingslandene samt opfoelgning af Konferencen om Befolkning og Udvikling), B7-6211 (Sundhedsprogrammer og bekaempelse af HIV/AIDS i udviklingslandene) og B7-6212 (Sundhedspleje for moedre og boern og laegehjaelp under graviditeten) og af finansprotokollerne i samarbejdsaftalerne mellem EU og udviklingslandene;

29. anmoder om, at man for at undgaa tvungen sterilisering og direkte og indirekte former for tvungen foedselskontrol efterproever de former for praevention, der anvendes i de forskellige demografiske projekter, som EU finansierer i udviklingslandene;

30. finder det noedvendigt, at der sker en koordinering af projekter, som finansieres over forskellige kapitler i budgettet, og oensker, at der med henblik herpaa foretages en evaluering af projekter, der har eller kan have en virkning for befolkningen, og som finansieres inden for rammerne af EUF, samarbejdsaftaler mellem Den Europaeiske Union og udviklingslandene og de saerlige budgetposter, der vedroerer henholdsvis humanitaer bistand (B7-21), uddannelse og oplysning paa udviklingsomraadet (B7-610), kvinders rolle i udviklingsprocessen (B7-611), miljoe i udviklingslandene (B7-6200), tropiske skove (B7-6201), stoette til NGO (B7-6000), decentraliseret samarbejde (B7-643) og menneskerettigheder (B7-702);

31. anmoder om, at der udarbejdes og gennemfoeres uddannelsesprogrammer for Kommissionens personale paa omraadet befolkningspolitik og reproduktiv sundhed;

32. anmoder Kommissionen om at sende Parlamentet en oversigt over dens hidtidige projekter og programmer og dens planer for perioden indtil aar 2000 og en aarsberetning om dens virksomhed;

33. oensker en vurdering af udviklingsprogrammernes indvirkning paa demografien, isaer hvad angaar kvinders sundhed og uddannelse;

34. opfordrer Kommissionen til at indlede en dialog med regeringerne om stoette til programmer, der vedroerer befolkningsspoergsmaal og reproduktiv sundhed;

* * *

35. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og statschefer, FN og AVS-staternes regeringer.