Udtalelse nr. 13/2002

om udkast til Kommissionens forordning om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget

(artikel 279 EF)

(2003/C 12/03)

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 248, stk. 4, og artikel 279,

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 160 C, stk. 4, og artikel 183,

under henvisning til udkast til Kommissionens forordning(1) om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget(2),

under henvisning til den anmodning om udtalelse om dette udkast til forordning, som Kommissionen sendte til Retten den 25. juli 2002 -

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

INDLEDNING

1. Efter vedtagelsen af den nye finansforordning i juni 2002 forelagde Kommissionen i juli 2002 et forslag til omarbejdning af gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen. Med vedtagelsen af dette forslag vil hele processen med omarbejdning af finansforordningen være afsluttet, og Kommissionen regner med, at arbejdet vil være fuldført ved udgangen af 2002. Det er Kommissionens mål, at disse nye instrumenter, som skal forbedre kvaliteten af De Europæiske Fællesskabers finansielle forvaltning og regnskabsaflæggelse, skal træde i kraft med virkning fra den 1. januar 2003.

2. Retten har ved gennemgangen af dette udkast taget udgangspunkt i de rammer, der er fastsat ved den nye finansforordning. Målene for Rettens analyse var at få sikkerhed for:

a) at gennemførelsesbestemmelserne ikke indeholder undtagelser fra de grundlæggende principper i finansforordningen (når finansforordningen ikke udtrykkeligt giver hjemmel til sådanne undtagelser)

b) at alle væsentlige spørgsmål og områder er dækket godt nok, og

c) at bestemmelserne er anvendelige i praksis.

Retten har også undersøgt, i hvilket omfang der i dette udkast er taget hensyn til nogle af de vigtige punkter, Retten påpegede i sin udtalelse om omarbejdningen af finansforordningen(3), bl.a. bestemmelserne om regnskabsaflæggelse og opstilling af årsregnskabet og bestemmelserne om udgiftstransaktioner.

3. I bilaget til denne udtalelse findes i højre kolonne Rettens bemærkninger til bestemte artikler samt dens forslag til ændring af teksten (herudover har Retten allerede gjort Kommissionen opmærksom på en række mindre problemer vedrørende den anvendte terminologi). Finansforordningen, som kun bør indeholde de grundlæggende principper, har fået en enklere og klarere struktur, og det har resulteret i, at udkastet til gennemførelsesbestemmelser er mere logisk opbygget og indeholder flere detaljerede bestemmelser end tidligere. Det fremgår imidlertid af bilaget, at en række bestemmelser, bl.a. bestemmelserne omtalt i punkt 4-12, ikke er fyldestgørende eller er ufuldstændige eller uklart formuleret.

REGNSKABSFØRING OG REGNSKABSAFLÆGGELSE

4. Finansforordningens bestemmelser om, at årsregnskabet skal vise det økonomiske resultat (artikel 126, stk. 1, litra a)), og at beretningerne om budgetgennemførelsen skal omfatte regnskabet over resultatet af budgetgennemførelsen (artikel 127, litra a)), er ikke nye, men nu mere præcist udformet, og det er et stort fremskridt i Fællesskabernes praksis for regnskabsaflæggelse. Der bør indføjes en bestemmelse i gennemførelsesbestemmelserne om, at der i bilaget(4) til årsregnskabet skal være en tabel, der viser sammenhængen mellem de to resultater.

5. Artikel 205 henviser til finansforordningens artikel 132, som indeholder bestemmelser om såvel det almindelige regnskab som bevillingsregnskabet. Adskillige artikler i udkastet (artikel 211, 212, 213 og 215, stk. 2), hvor der henvises til finansforordningens artikel 135, og som derfor kun finder anvendelse på det almindelige regnskab (som balancen opstilles på grundlag af), er relevante i forbindelse med både det almindelige regnskab og bevillingsregnskabet og bør derfor indføjes i artikel 205. Den vigtigste bestemmelse er kravet om, at der skal anvendes dobbeltbogholderi. Finansforordningens artikel 134 fastsætter, at der skal anvendes dobbeltbogholderi i forbindelse med det almindelige regnskab. Efter Rettens opfattelse bør Kommissionen også indføre et egnet dobbeltbogholderisystem i forbindelse med bevillingsregnskabet. Hvis den gjorde det, ville man have et fuldstændigt integreret regnskabssystem, som ville være en hjælp til at få løst mange af de problemer, som er en følge af det nuværende system, der ikke giver et fuldstændigt og sammenhængende regnskab. Kommissionen vil stadig stå over for den udfordring, at den skal sørge for, at alle de oplysninger, som findes i de forskellige delregnskabssystemer, og som er nødvendige til opstillingen af årsregnskabet, integreres fuldstændigt i ét enkelt system.

ØREMÆRKEDE INDTÆGTER

6. Artikel 11-13 indeholder bestemmelser om tre af de ti indtægtskategorier, der i henhold til finansforordningens artikel 18, stk. 1, er formålsbestemte (øremærkede) indtægter. Men hverken finansforordningen eller gennemførelsesbestemmelserne har en artikel med bestemmelser, som finder anvendelse generelt på alle kategorier af formålsbestemte indtægter, og som vedrører konteringen af såvel de budgetudgifter, som dækkes af formålsbestemte indtægter, som de pågældende formålsbestemte indtægter. En sådan artikel bør indføjes i gennemførelsesbestemmelserne.

UDGIFTSFORPLIGTELSER

7. Regnskabsføringen af udgiftsforpligtelserne skal være fuldstændigt dækkende, og der skal kunne føres passende tilsyn med disse forpligtelser. Derfor bør det fastsættes i artikel 88 og 92,

a) at budgetforpligtelserne skal registreres i det centrale regnskabssystem

b) om de retlige forpligtelser vedrørende finansieringsaftaler skal registreres på et enkelt niveau eller på to niveauer

c) at det centrale regnskabssystem automatisk skal forhindre, at det kumulerede beløb for de retlige forpligtelser overstiger beløbet for den tilsvarende budgetforpligtelse.

BETALING AF UDGIFTER

8. Finansforordningens artikel 81 fastsætter, at de forskellige former for betalinger (forfinansieringer, mellemliggende betalinger m.v.) skal opføres særskilt i regnskabet på betalingstidspunktet. Retten påpegede i sin udtalelse om omarbejdningen af finansforordningen(5), at det var vigtigt, at det også blev registreret, når de forskellige betalingskategorier ændrede regnskabsmæssig status (når f.eks. forfinansieringer blev absorberet af godtgørelser af udgifter), så det kunne læses ud af Kommissionens regnskaber, i hvilket omfang budgetbetalingerne svarede til udgifter på støttemodtagerniveau. Artikel 102 i gennemførelsesbestemmelserne bør indeholde en særlig bestemmelse herom.

9. I artikel 178, stk. 1, ville det efter Rettens opfattelse være langt at foretrække, at man helt undlod at tale om "forlængelse af forfinansieringer", og at man i stedet fastslog princippet om, at forfinansieringer er beløb, som betales én gang ved starten en aktion, og at alle efterfølgende betalinger er godtgørelser af Fællesskabets andel af de udgifter, som den endelige støttemodtager faktisk har afholdt. Forfinansieringerne vil så på et tidspunkt være absorberet af de afholdte udgifter. En sådan fremgangsmåde, som Retten foreslog i udtalelsen om omarbejdningen af finansforordningen(6), gør det relativt let at forvalte og overvåge forfinansieringer og at finde frem til dem, der endnu ikke er blevet absorberet af afholdte udgifter. Man vil så også kunne se, i hvilket omfang budgetbetalingerne svarer til udgifterne på modtagerniveau (jf. punkt 8 ovenfor).

REVISION AF TILSKUD

10. Det bør være en ufravigelig regel, at alle tilskud, der overstiger de beløbsgrænser, som er fastlagt i artikel 178, stk. 2, underkastes revision, som opfylder betingelser fastsat af den anvisningsberettigede.

INTERN REVISION

11. Artikel 106-111 om den interne revisor indeholder bestemmelser, som er overtaget direkte fra finansforordningens artikel 85 og 86, og indbyrdes modstridende elementer samt bestemmelser, som kan indskrænke institutionens ansvar med hensyn til at oprette en intern revisionsfunktion og sikre denne funktions uafhængighed. Bestemmelserne er heller ikke helt i overensstemmelse med internationalt anerkendte standarder for intern revision. Disse artikler bør udgå. Efter Rettens opfattelse bør gennemførelsesbestemmelserne kun indeholde bestemmelser om den interne revisors ansvarsområde, sådan som det udtrykkeligt fastslås i finansforordningens artikel 87. Hvis artikel 106-111 bibeholdes, forbeholder Retten sig under alle omstændigheder ret til selv, og udelukkende på grundlag af finansforordningens artikel 85 og 86, at fastsætte de regler, der skal gælde for dens egen interne revisor.

INTERNE REGLER FOR HVER ENKELT INSTITUTION

12. Finansforordningens artikel 51 og 59 omhandler institutionernes interne administrative bestemmelser. Der bør indføjes en bestemmelse i gennemførelsesbestemmelserne om, at hver institution skal fastsætte sådanne interne bestemmelser, som er nødvendige for, at den kan gennemføre sin sektion i budgettet tilfredsstillende. Disse bestemmelser bør omfatte såvel delegering af beføjelser, som de regler og procedurer, der skal følges. En sådan bestemmelse findes i artikel 9 i de gældende gennemførelsesbestemmelser.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 24. oktober 2002.

På Revisionsrettens vegne

Juan Manuel Fabra Vallés

Formand

(1) Kommissionens dokument SEK(2002) 835 endelig.

(2) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

(3) Udtalelse nr. 2/2001 (EFT C 162 af 5.6.2001).

(4) Almindeligvis benævnt "noterne til årsregnskabet".

(5) Udtalelse nr. 2/2001, punkt 32 (EFT C 162 af 5.6.2001).

(6) Udtalelse nr. 2/2001, punkt 33 (EFT C 162 af 5.6.2001).

BILAG

RETTENS BEMÆRKNINGER TIL KOMMISSIONENS FORSLAG

>TABELPOSITION>