INDLEDNING

Pandemien forårsaget af covid-19-virusset ("coronavirus") er blevet ledsaget af en hidtil uset "infodemi". En overflod af information om virusset, som ofte er urigtig eller unøjagtig, og som hurtigt spredes via de sociale medier, kan ifølge Verdenssundhedsorganisationen (WHO) skabe forvirring og mistillid og undergrave en effektiv indsats for at beskytte folkesundheden.

Denne infodemi næres af folks mest grundlæggende bekymringer. Isolationsforanstaltningerne har tvunget millioner af mennesker til at blive i deres hjem. Dette har medført øget brug af sociale medier, bl.a. som et middel til at få adgang til information, men samtidig har onlineplatforme, faktatjekkere og brugere af sociale medier rapporteret millioner af ukorrekte eller vildledende opslag. Der er tale om et nyt virus, og hullerne i vores viden har vist sig at være en ideel grobund for falske eller vildledende fortællinger.

Denne situation kræver en mere koordineret indsats, der bygger videre på handlingsplanen for bekæmpelse af desinformation og er i overensstemmelse med vores demokratiske værdier, for at imødegå de risici, der opstår for åbne samfund. Vores fælles værdier og demokratiske institutioner, herunder ytringsfrihed og frie og pluralistiske medier, er hjørnesten i vores samfunds modstandsdygtighed over for de udfordringer, der følger med covid-19-pandemien.

Som svar på opfordringen fra Det Europæiske Råd og EU's udenrigsministre samt på Europa-Parlamentets bekymringer fokuserer denne fælles meddelelse på den umiddelbare reaktion på desinformation om coronaviruspandemien. Med udgangspunkt i de skridt, der allerede er taget, undersøges det, hvilke konkrete foranstaltninger der yderligere kan iværksættes hurtigt på grundlag af de eksisterende ressourcer.

Meddelelsen fremhæver også områder, hvor krisen har afdækket mere grundlæggende udfordringer, der skal vurderes yderligere, efterhånden som krisen udvikler sig, og tages op som led i den bredere indsats for at styrke demokratiet, der vil blive beskrevet i den europæiske handlingsplan for demokrati, som kommissionsformand Ursula von der Leyen har varslet i sine politiske retningslinjer. Målet er yderligere at styrke EU's indsats for at imødegå desinformation og hele tiden være i stand til at tackle nye former for trusler og manipulation samt at støtte frie og uafhængige medier. Den kommende retsakt om digitale tjenester er led i denne omfattende strategi.

Hidtidige EU-foranstaltninger mod desinformation Europa-Kommissionen og den højtstående repræsentant redegjorde for deres tilgang til bekæmpelse af desinformation i 2018. Handlingsplanen for bekæmpelse af desinformation er forankret i europæiske værdier og grundlæggende rettigheder, navnlig ytringsfriheden. Den opridser en tilgang, der dækker samfundet som helhed, og som skal styrke samarbejdet mellem nøgleaktører såsom offentlige myndigheder, journalister, forskere, faktatjekkere, onlineplatforme og civilsamfundet. Den bygger på erfaringerne siden 2015 fra East StratCom-taskforcen, som blev oprettet i Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) for at bekæmpe desinformationskampagner med oprindelse i Rusland. Et vigtigt element i handlingsplanen fra 2018 går ud på at tilskynde platforme til at gennemføre den selvregulerende adfærdskodeks om desinformation, som de var blevet enige om efter Kommissionens meddelelse fra april 2018. I marts 2019 blev der oprettet et system til hurtig varsling med henblik på at lette kontakten mellem desinformationseksperter fra EU-institutionerne og medlemsstaterne og fremme udveksling af analyser og bedste praksis, f.eks. om proaktiv kommunikation og effektiv reaktion, mellem regeringer. Et andet centralt element i handlingsplanen er et øget internationalt samarbejde, bl.a. inden for rammerne af G7 og NATO. Desuden har Europa-Kommissionen og Europa-Parlamentet udviklet en aktiv kommunikationspolitik og kampagne for aflivning af myter, der omfatter aktiviteter på regionalt og lokalt plan.

1.Hovedudfordringerne i forbindelse med covid-19-infodemien og de næste skridt til at tackle dem

Covid-19-infodemien har krævet en hurtig reaktion fra EU og dets medlemsstater. Desinformation kan få alvorlige konsekvenser: Det kan få folk til at ignorere den officielle sundhedsrådgivning og udvise risikoadfærd eller få negative følger for vores demokratiske institutioner, vores samfund og vores økonomiske og finansielle situation. Ud over målrettede desinformationskampagner fra udenlandske og nationale aktører, der forsøger at underminere vores demokratier og EU's og de nationale eller regionale myndigheders troværdighed, har krisen medført nye risici for, at mennesker bliver udnyttet og bliver ofre for kriminel adfærd. Bekæmpelse af strømmen af misinformation, desinformation og udenlandske påvirkningsoperationer, herunder gennem proaktiv og positiv kommunikation, kræver en indsats på EU-plan: EU må udnytte sine eksisterende redskaber og samarbejde med medlemsstaternes kompetente myndigheder, civilsamfundet, sociale medier såvel som på internationalt niveau for at styrke europæernes modstandsdygtighed. Dette arbejde skal udføres under fuld respekt for ytringsfriheden og andre grundlæggende rettigheder og demokratiske værdier.

Følgende ikke-udtømmende liste over eksempler illustrerer, hvor kompleks situationen under covid-19-krisen er:

·Den information, der er i omløb, omfatter farlige og vildledende sundhedsoplysninger med falske påstande (f.eks. "det hjælper ikke at vaske hænder" eller "coronavirusset er kun en fare for de ældre"). Et sådant indhold er ikke nødvendigvis ulovligt, men kan bringe menneskeliv direkte i fare og alvorligt undergrave indsatsen for at inddæmme pandemien. Én måde at reagere på er, at nøgleaktører såsom offentlige myndigheder, medier, journalister, onlineplatforme, faktatjekkere og civilsamfundet stiller let synlige, autoritative sundhedsoplysninger til rådighed. En anden er at styrke borgernes evne til at genkende og reagere på denne slags desinformation. Når der er tale om ulovlig adfærd, bør de kompetente myndigheder gribe problemet an i overensstemmelse med gældende retsregler.

·Konspirationsteorier kan være til fare for menneskers sundhed, skade samhørigheden i samfundet, føre til vold i det offentlige rum og skabe social uro. Det gælder f.eks. de verserende teorier og myter om, at 5G-anlæg spreder coronavirus, der har ført til angreb på 5G-master, og om, at en bestemt etnisk eller religiøs gruppe er kilden til virussets spredning, der har medført en bekymrende stigning i mængden af covid-19-relateret antisemitisk indhold. Disse former for desinformation kræver en styrket indsats i alle dele af samfundet, herunder hos kompetente myndigheder, medier, journalister, faktatjekkere, civilsamfundet og onlineplatforme, så myterne øjeblikkeligt aflives, oplysningerne nedgraderes eller eventuelt slettes, eller der gribes ind over for de pågældende brugerkonti på anden vis.

·Ulovlig hadefuld tale (f.eks. som følge af desinformation om, at en bestemt etnisk eller religiøs gruppe er skyld i spredningen af covid-19-virusset, der har medført en bekymrende stigning i mængden af covid-19-relateret racistisk og fremmedfjendsk indhold) er underlagt reglerne om, at platforme og myndigheder skal sørge for, at ulovligt indhold fjernes, og om at de kompetente myndigheder skal gribe ind i henhold til medlemsstaternes straffelove, i overensstemmelse med henstillingen om foranstaltninger til effektiv bekæmpelse af ulovligt indhold på nettet.

·Svindel over for forbrugere (f.eks. salg af "mirakelprodukter" med uunderbyggede sundhedsanprisninger) er ulovlig og skal bekæmpes af forbrugerbeskyttelsesmyndigheder og onlineplatforme.

·Cyberkriminalitet (f.eks. hacking/phishing, hvor covid-19-relaterede links bruges til at sprede malware) kræver direkte indgreb fra de retshåndhævende myndigheders side samt oplysningskampagner over for IT-brugerne.

·Udenlandske aktører og visse tredjelande, navnlig Rusland og Kina, har iværksat målrettede påvirkningsoperationer og desinformationskampagner om covid-19 i EU, dets nabolande og globalt i et forsøg på at undergrave den demokratiske debat og forværre den sociale polarisering og samtidig forbedre deres eget image i covid-19-sammenhæng.

På denne baggrund er en af de erfaringer, der kan drages af denne krise, at det er nødvendigt at skelne klart mellem de forskellige former for urigtigt eller vildledende indhold, som infodemien har vist sig at omfatte, og at træffe passende modforholdsregler. I den forbindelse er det vigtigt for det første at skelne mellem ulovligt indhold og indhold, der er skadeligt, men ikke ulovligt. For det andet er det vigtigt at fastslå, om hensigten er at føre offentligheden bag lyset, at skade offentligheden eller at opnå økonomisk gevinst. Hvis der ikke er tale om en sådan hensigt, f.eks. hvis privatpersoner deler urigtige oplysninger med venner og familie i god tro, kan det pågældende indhold betragtes som misinformation. Foreligger der derimod en sådan hensigt, betyder det ifølge definitionen i Kommissionens meddelelse fra april 2018, at indholdet må betegnes som desinformation.

Tredjelandeaktørers påvirkningsoperationer kan omfatte en række tiltag, bl.a. ovennævnte metoder, i forskellige kombinationer. I denne forstand kan desinformation være et led i en påvirkningsoperation. Ofte anvendes der andre tiltag og taktikker til manipulerende indblanding, f.eks. forstærkelse af budskaber gennem manipulerende adfærd, koordineret brug af falske konti, automatiserede bots og andre midler til kunstigt at øge populariteten af bestemt indhold. En sådan koordinering viser, at det er hensigten at anvende urigtige eller vildledende oplysninger for at forvolde skade.