26. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/7 
Udtalelse om forslaget til Rådets tredje direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (]) 
(89/C 159/04) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 16. januar 1989 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Graham Speirs til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
5. april 1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 265. plenarforsamling (mødet den 26. april 
1989), uden stemmer imod og med 1 stemme hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
ØSU udtrykker tilfredshed med Kommissionens forslag, 
men fremsætter følgende bemærkninger. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Der udtrykkes tilfredshed med det foreslåede 
direktiv, idet det viderefører de bestræbelser, som blev 
sat i gang med de to første motorkøretøjsforsikringsdi-
rektiver, hvis sigte var at fremme den frie bevægelighed 
for køretøjer og deres passagerer samt forbedre forsik-
ringsbeskyttelsen og garantifondsdækningen for ulyk-
kesofre i hele EF. For klarhedens skyld er det imidlertid 
påkrævet at forbedre formuleringen af visse artikler. 
1.2. Det foreslåede direktivs hovedbestemmelser kan 
opsummeres som følger: 
a) alle passagerer, bortset føreren og passagerer, som 
vel vidende og af egen fri vilje har taget plads i et 
stjålet køretøj, skal ydes forsikringsdækning som 
tredjemand (nogle lande kræver ikke passagerdæk­
ning på nuværende tidspunkt); 
b) medlemsstaterne skal sørge for, at motorkøretøjs-
forsikringer for tredjemand omfatter den mini-
mumsdækning, som kræves ved lov i samtlige med­
lemsstater. I fremtiden skal enhver motorkøretøjs-
forsikring for tredjemand således yde dækning i hele 
EF på basis af én enkelt præmiebetaling; 
c) garantifonde, som bl.a. er oprettet for at udbetale 
erstatning til ofre for uforsikrede førere, kan ikke 
kræve, at de pågældende ofre først skal godtgøre, 
at den uforsikrede erstatningsansvarlige er ude af 
stand eller uvillig til at betale erstatning; 
d) i tilfælde af tvistighed mellem en forsikringsgiver og 
garantifonden om, hvem af dem der skal betale 
(!) EFT nr. C 16 af 20. 1. 1989, s. 12. skadelidte erstatning, skal medlemsstaterne tvinge 
en af disse parter til uopholdeligt at udbetale erstat­
ning til skadelidte. 
1.3. ØSU forstår, at Kommissionens forslag i prin­
cippet bygger på systemet med det grønne kort, dvs. 
forsikringstageren skal omfattes af den lovpligtige mini-
mumsdækning i værtslandet (jf. bilag). ØSU bemærker, 
at Kommissionen ikke har valgt at kræve, at der for 
motorkøretøjsforsikringer, som er tegnet i medlemssta­
ter med høje krav til lovpligtig dækning, skal anvendes 
samme niveauer i hele EF, uanset om der kræves et 
(lavere) niveau i værtslandet. ØSU kan godkende Kom­
missionens indfaldsvinkel, forudsat at den fører nøje 
tilsyn med fremskridtene henimod den lovpligtige 
mindstedækning, som er nedfældet i artikel 1, stk. 2, i 
det andet forsikringsdirektiv (84/5/EØF) (dvs. mindste­
dækning på 350 000 ECU pr. skadelidt eller et mindste­
beløb på 500 000 ECU for den samlede personskade 
uanset antallet af skadelidte; et samlet mindstebeløb 
på 600 000 ECU for personskader og tingskader, som 
skyldes et enkelt uheld). 
1.4. Afskaffelsen og »enkeltlands-dækningen« ser ud 
til at være det mest kontroversielle forslag. ØSU god­
kender Kommissionens indfaldsvinkel. Forsikrings­
selskaberne vil utvivlsomt justere deres præmier for 
køretøjer, som ikke forventes at forlade deres hjemland. 
1.5. Det bemærkes, at det andet direktiv endnu ikke 
er iværksat fuldt ud i samtlige medlemsstater. Kommis­
sionen bør tage alle nødvendige skridt til at sikre, at 
både lovens ånd og bogstav efterleves. 
1.6. Det erfares, at Kommissionen sammen med de 
lande, som allerede har tilkendegivet at ville efterleve 
bestemmelserne i det første og andet direktiv på ét 
gensidigt grundlag, forhandler om en forlængelse, så 
også kravene i det foreliggende direktiv kan komme 
med. ØSU opfordrer Kommissionen til energisk at fort-
Nr. C 159/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 6. 89 
sætte disse drøftelser, så reglerne kan blive hurtigt 
iværksat, ikke mindst af landene af Den europæiske 
Frihandelssammenslutning (EFTA). 
1.7. Kommissionen bør gøre, hvad den kan for at 
sikre, at garantifondene udbetaler de erstatninger, som 
de er ansvarlige for, straks efter at ansvaret og er­
statningens størrelse er fastslået. 
1.8. ØSU anmoder Kommissionen om at sørge for, 
at forsikringsselskaberne i kontrakterne kun tager hen­
syn til risikorelevante forhold og ikke til kundernes 
nationalitet. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 1 
Denne artikel kan stort set godkendes. Kommissionen 
bør imidlertid sørge for, at også personer, som mod 
deres vilje tvinges til at være passagerer i et køretøj, 
ydes forsikringsmæssig beskyttelse. 
2.2. Artikel 2 
Brugen af ordene »førnævnte præmie« sammen med 
ordene »den minimumsdækning, som er foreskrevet i 
hver af de øvrige medlemsstater« gør artiklens betyd­
ning uklar. Artiklen bør omformuleres i overensstem-
Bryssel, den 26. april 1989. melse med pkt. 1.3 ovenfor, så det tydeliggøres, at den 
dækning, der sigtes til, er den lovpligtige minimums-
dækning, som er foreskrevet i hver enkelt af de øvrige 
medlemsstater, idet det er underforstået, at intet forhin­
drer forsikringsgiveren i at yde ekstra dækning. 
2.3. Artikel 3 
Den vægt, som lægges på manglende evne eller vilje til 
at betale, tilslører problematikken. Det bør tydeliggø­
res, at denne artikel kun kommer ind i billedet, når 
ansvaret og erstatningens størrelse er fastslået enten ved 
en domstol eller efter aftale mellem de berørte parter. 
2.4. Artikel 4 
Artiklen bør omformuleres, så det kræves af medlems­
staterne, at de tilvejebringer en mekanisme, dersom 
en sådan ikke allerede findes, hvorved en af parterne 
udpeges som ansvarlig for udbetaling af erstatning til 
skadelidte i første omgang. Kommissionen bør over 
for medlemsstaterne tage skridt til, at udbetalingen af 
erstatning til skadelidte sker hurtigt og på passende vis. 
2.5. Artikel 5 
Artiklen bør omformuleres, så det tydeliggøres, at di­
rektivet træder i kraft et år efter, at Ministerrådet har 
vedtaget det. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
26. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/9 
BILAG 
Lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer i medlemsstaterne pr. 1. januar 1989 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige Personskader pr. beg 
Valuta 
Ubegrænset 
60 millioner Dkr 
1,5 million DM 
10 millioner DR 
Ubegrænset 
500 millioner Lire 
Ubegrænset 
2 millioner Hfl 
(inklusive 
tingskade) 
20 millioner Esc 
(inklusive 
tingskade) 
Ubegrænset venhed 
ECU 
7 514 136 
721 848 
62 965 
333 544 
855 334 
122 236 Personskader pr. person 
Valuta 
Ubegrænset 
50 millioner Dkr 
1 million DM 
8 millioner Pta 
5 millioner FF 
Ubegrænset 
300 millioner Lire 
Ubegrænset 
12 millioner F~sc 
(inklusive 
tingskade) 
Ubegrænset ECU 
6 261 780 
481 232 
58 024 
722 871 
200 127 
73 342 Tingskade 
Valuta ECU 
Ubegrænset 
(undtagen for brand og 
eksplosion) 
5 millioner Bfr 
10 millioner Dkr 
400 000 DM 
2 millioner DR 
2,2 millioner Pta 
3 millioner FF 
40 000 IR£ 
50 millioner Lire 
Ubegrænset 
(undtagen for brar 
eksplosion) 
50 millioner Lfr 
250 000 £ 115 940 
1 252 356 
192 493 
12 593 
15 957 
433 723 
51 672 
33 355 
d og 
1 159 396 
360 288 
Bemærkninger: — ECU-omregningskurser pr. 30. september 1987 (beløbene er rundet opad eller nedad til nærmeste ECU). 
— Frankrig, Tyskland, Italien, Nederlandene og Portugal anvender større beløb for visse kategorier af køretøjer. 
Grækenland og Italien anvender mindre beløb for alle eller for visse motorcykler. 
Kilde: EF-Kommissionen