[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 2.3.2009

KOM(2009) 94 endelig

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om Det Europæiske Fællesskabs undertegnelse af protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr, som blev vedtaget i Luxembourg den 23. februar 2007

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Formålet med forslaget

Kommissionen foreslår, at Fællesskabet undertegner protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr (i det følgende benævnt "jernbaneprotokollen" eller "Luxembourgprotokollen"), som blev vedtaget på en diplomatisk konference arrangeret i fællesskab af Det Internationale Institut for Ensartet Privatret (UNIDROIT) og Den Mellemstatlige Organisation for International Jernbanebefordring (OTIF) i Luxembourg den 12. - 23. februar 2007. 42 stater og 11 internationale organisationer deltog i den diplomatiske konference. Europa-Kommissionen deltog i forhandlingerne på Det Europæiske Fællesskabs vegne på basis af rådsdirektiver, der var blevet vedtaget den 28. februar 2003. To medlemsstater, Luxembourg og Italien, undertegnede protokollen ved konferencens afslutning.

2. Cape Town-konventionen og jernbaneprotokollen

2.1. Anvendelsesområde

Konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr (i det følgende benævnt "Cape Town-konventionen" eller "konventionen") og protokollen om specifikke forhold for flymateriel (i det følgende benævnt "flymaterielprotokollen) blev vedtaget på en diplomatisk konference i Cape Town fra 29. oktober til 16. november 2001.

Konventionen fastlægger ensartede regler for stiftelsen og virkningerne af en international sikkerhedsrettighed (sikkerhedsstillelsesaftale, en aftale, der indebærer et ejendomsforbehold, eller en lejeaftale) i visse kategorier af mobilt udstyr, der er nærmere angivet i protokollerne om følgende kategorier: luftfartøjer, rullende jernbanemateriel og rumudstyr.

Instrumentet består af basiskonventionen, der fastlægger retsregler for alle kategorier af mobilt udstyr, og et antal specifikke protokoller, der indeholder særlige regler for særlige typer udstyr.

Disse protokoller kan ændre konventionen, hvis specifikke forhold i den relevante sektor gør dette nødvendigt. Det er følgelig protokollen og ikke konventionen, der har forrang med hensyn til hver kategori af mobilt udstyr. Medlemsstaternes forpligtelser i henhold til konventionen afhænger af, hvilken protokol de tiltræder. Konventionen kan kun finde anvendelse på en kategori af mobilt udstyr, når den relevante protokol træder i kraft, og kun mellem parterne i denne protokol. Men konventionen og protokollen skal læses samlet som ét enkelt instrument.

Konventionen anvendes, når debitor er etableret i en kontraherende stat (artikel 3), eftersom forskellige protokoller omhandler specifikke tilknytningskriterier (f.eks. indregistreringsstat). Den sikkerhedsrettighed, der indføres ved konventionen (artikel 1 og 2) vedrører den registrerede formuegenstand, men også tilknyttede rettigheder og provenu, og den relevante protokol kan indeholde bestemmelser om, at konventionen skal anvendes på salg af en formuegenstand (artikel 41 i konventionen). Konventionen giver modtagerne af denne reelle og harmoniserede garanti for mobilt materiel udvidede rettigheder, hvis debitor ikke indfrier sine forpligtelser (artikel 8-15). Endelig indføres der ved konventionen et internationalt registreringssystem, så kreditorerne kan lade deres sikkerhedsrettigheder i de forskellige kategorier af mobilt udstyr registrere (artikel 16-26), hvorved kreditor opnår forrang for den registrerede sikkerhedsrettighed (artikel 29).

Jernbaneprotokollen fastsætter visse regler for forrang og retshåndhævelse af registrerede internationale sikkerhedsrettigheder for visse typer af kreditorer, der finansierer rullende materiel – dvs. rettighedsstifter, sælger med forbehold eller udlejer. Endelig indeholder protokollen af hensyn til kreditorerne regler om specifikke foranstaltninger i tilfælde af misligholdelse af forpligtelser (artikel VII) og tre alternativer for afhjælpning ved debitors insolvens (artikel IX). I henhold til kapitel III vil der være adgang til et internationalt register gennem internettet, og der oprettes en tilsynsmyndighed. Endelig giver artikel XXV tilladelse til, at de kontraherende stater på visse betingelser fremsætter erklæringer om undtagelser fra offentlig tjeneste.

2.2. Jernbaneprotokollens målsætninger

Dette instrument er beregnet på at gøre det lettere at finansiere rullende jernbanemateriel af høj værdi ved at skabe en særdeles stærk international garanti for kreditorer (kreditsælgere og finansieringsinstitutter, der stiller kreditter til rådighed i forbindelse med sådant salg), som gives "absolut" prioritet over de pågældende genstande i et internationalt register.

Et sådant instrument, som mange af Fællesskabets væsentligste handelspartnere er parter i, anses for at være til stor fordel for den europæiske jernbaneindustri, banker og regeringer ved at opmuntre til kapitalinvesteringer i jernbanesektoren og ved at yde et kraftigt bidrag til skabelsen af et ægte leasingmarked. Før Fællesskabet kan drage fordel heraf, skal det imidlertid undertegne og ratificere jernbaneprotokollen.

3. Fællesskabets kompetence

Cape Town-konventionen og dens protokoller er blandede aftaler, som til dels falder ind under Fællesskabets enekompetence. I 2002 fremlagde Kommissionen to forslag vedrørende Fællesskabets undertegnelse og indgåelse af Cape Town-konventionen og flymaterielprotokollen. I juli 2008 forelagde Kommissionen et revideret forslag udelukkende til indgåelse af disse internationale instrumenter, da de ikke længere er åbne for undertegnelse efter deres ikrafttræden.

Fællesskabet har kompetence med hensyn til visse spørgsmål, der er omfattet af jernbaneprotokollen, og som berører forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område[1], Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs[2] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I)[3]. Desuden er der fællesskabslovgivning i spørgsmål, der er omfattet af jernbaneprotokollen, og som berører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (omarbejdning)[4] og forordning (EF) nr. 881/2004 af 29. april 2004 om oprettelse af et europæisk jernbaneagentur[5]. Af disse grunde kan medlemsstaterne ikke undertegne jernbaneprotokollen individuelt.

Rådet bemyndigede den 28. februar 2003 Kommissionen til på den diplomatiske konference i Luxembourg på Fællesskabets vegne at forhandle om de af jernbaneprotokollens bestemmelser, der henhører under Fællesskabets enekompetence og berører fællesskabslovgivningen.

I henhold til artikel XXII i jernbaneprotokollen kan "organisationer for regional økonomisk integration" undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde dette instrument. I forbindelse med jernbaneprotokollen forstås ved "organisation for regional økonomisk integration", en organisation, der har kompetence på visse af de områder, der reguleres af protokollen, og som kan undertegne den. Denne definition giver Fællesskabet mulighed for at undertegne dette instrument med forbehold af fællesskabsinstitutionernes nødvendige godkendelse. I henhold til artikel XXII, stk. 3, gælder enhver henvisning i protokollen til "kontraherende stat(er)" eller "deltagerstater" også for Fællesskabet, når dette kræves af konteksten.

Artikel XXII, stk. 2, i jernbaneprotokollen kræver, at Fællesskabet ved undertegnelsen, accepten, godkendelsen eller tiltrædelsen fremsætter en generel erklæring med angivelse af, hvilke spørgsmål der er omfattet af jernbaneprotokollen, der falder inden for Fællesskabets kompetence. Til dette formål er der vedføjet et udkast til erklæring i bilaget. Teksten er udfærdiget på grundlag af Fællesskabets nuværende beføjelser i henhold til forordningerne (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000, nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 og nr. 593/2008 af 17. juni 2008, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (omarbejdning) og forordning (EF) nr. 881/2004 af 29. april 2004.

Under henvisning til det ovenfor anførte foreslår Kommissionen, at Rådet træffer nedenstående afgørelse om bemyndigelse til undertegnelse af protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr ved afgivelse af ovennævnte erklæring, hvis ordlyd findes i bilaget.

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om Det Europæiske Fællesskabs undertegnelse af protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr, som blev vedtaget i Luxembourg den 23. februar 2007

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[6], og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet arbejder frem mod at skabe et fælles retsområde baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser.

(2) Protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr (i det følgende benævnt "jernbaneprotokollen"), vedtaget i Luxembourg den 23. februar 2007, udgør et nyttigt bidrag til regulering på internationalt niveau. Det er derfor ønskeligt, at bestemmelserne i dette instrument, som vedrører områder henhørende under Fællesskabets enekompetence, bringes i anvendelse så snart som muligt.

(3) Kommissionen har ført forhandlingerne om jernbaneprotokollen på Fællesskabets vegne for de dele, som henhører under Fællesskabets enekompetence.

(4) I henhold til jernbaneprotokollens artikel XXII, stk. 1, kan organisationer for regional økonomisk integration, der har kompetence på visse af de områder, der reguleres af jernbaneprotokollen, undertegne nævnte protokol.

(5) Protokollen forbliver åben for undertegnelse indtil sin ikrafttræden.

(6) Nogle af de anliggender, der reguleres af Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område[7], Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs[8], forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I)[9], direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (omarbejdning)[10] og forordning (EF) nr. 881/2004 af 29. april 2004 om oprettelse af et europæisk jernbaneagentur[11], behandles også i jernbaneprotokollen.

(7) Fællesskabet har enekompetence på visse af de områder, der er omhandlet i jernbaneprotokollen, hvorimod medlemsstaterne har kompetence på andre af de i dette instrument omhandlede områder.

(8) Fællesskabet bør derfor undertegne jernbaneprotokollen. Artikel XXII, stk. 2, i jernbaneprotokollen fastsætter, at en organisation for regional økonomisk integration ved undertegnelsen skal afgive en erklæring med angivelse af, for hvilke områder, der reguleres af protokollen, organisationens medlemsstater har overdraget kompetence til organisationen.

(9) Det Forenede Kongerige og Irland vil deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.

(10) I overensstemmelse med artikel 1 og 2 i protokollen vedrørende Danmarks stilling, der er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse og er ikke bundet eller omfattet af den -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Kapitel 1

1. Med forbehold af en eventuel indgåelse på et senere tidspunkt godkendes undertegnelsen af protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr, som blev vedtaget i Luxembourg den 23. februar 2007, herved på Det Europæiske Fællesskabs vegne.

2. I denne afgørelse forstås ved "medlemsstat" alle medlemsstater med undtagelse af Danmark.

Kapitel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege de(n) person(er), der er beføjet til på Det Europæiske Fællesskabs vegne at undertegne protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr, med forbehold af de betingelser, der er fastsat i artikel 3.

Kapitel 3

Ved undertegnelse af jernbaneprotokollen fremsætter Fællesskabet den erklæring, der er angivet i bilaget i overensstemmelse med protokollens artikel XXII, stk. 2.

Teksten til protokollen er knyttet til denne afgørelse.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

BILAG

Erklæring i henhold til artikel XXII, stk. 2, vedrørende Det Europæiske Fællesskabs kompetence i anliggender omfattet af protokollen om specifikke forhold for rullende jernbanemateriel i tilknytning til konventionen om internationale sikkerhedsrettigheder i mobilt udstyr ("jernbaneprotokollen"), som blev vedtaget i Luxembourg den 23. februar 2007, og for hvilke medlemsstaterne har overdraget kompetence til Fællesskabet

1. I henhold til artikel XXII, stk. 2, i jernbaneprotokollen kan organisationer for regional økonomisk integration, som består af suveræne stater, og som har kompetence på områder, der reguleres af protokollen, undertegne den, forudsat at de afgiver den erklæring, der er omtalt i artikel XXII, stk. 2. Fællesskabet har vedtaget at undertegne jernbaneprotokollen og afgiver således nævnte erklæring.

2. Det Europæiske Fællesskabs nuværende medlemsstater er Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.

3. Denne erklæring gælder dog ikke for Kongeriget Danmark, jf. artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet til traktaterne.

4. Denne erklæring gælder ikke for de af medlemsstaternes områder, hvor traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ikke finder anvendelse, og berører ikke foranstaltninger eller beslutninger, som medlemsstaterne vedtager i henhold til jernbaneprotokollen på disse områders vegne eller i deres interesse.

5. Medlemsstaterne har overdraget kompetence til Fællesskabet for nogle af de anliggender, der reguleres af Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område[12], Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs[13], forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I)[14], direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (omarbejdning)[15] og forordning (EF) nr. 881/2004 af 29. april 2004 om oprettelse af et europæisk jernbaneagentur[16].

6. Med hensyn til nummereringssystemet for køretøjer har Fællesskabet med sin beslutning 2006/920/EF (Kommissionens beslutning af 11. august 2006 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for delsystemet "Drift og trafikstyring" i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog) vedtaget et nummereringssystem, som er hensigtsmæssigt til identifikation af rullende materiel som nævnt i protokollens artikel V, stk. 2.

For så vidt angår dataudveksling mellem Fællesskabets medlemsstater og det internationale register, har Fællesskabet desuden gjort betydelige fremskridt i kraft af sin beslutning (Kommissionens beslutning af 9. november 2007 om vedtagelse af fælles specifikationer for det nationale køretøjsregister, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4 og 5, i direktiv 96/48/EF og 2001/16/EF). I overensstemmelse med denne beslutning er EF's medlemsstater ved at gennemføre nationale køretøjsregistre, og dobbelt registrering af data i det internationale register skulle derfor kunne undgås.

7. Udøvelsen af kompetence, som medlemsstaterne har overdraget til Fællesskabet i medfør af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, er ifølge sin natur i stadig udvikling. Inden for traktatens rammer kan de kompetente institutioner træffe afgørelse om rækkevidden af Fællesskabets kompetence. Fællesskabet forbeholder sig således ret til at ændre denne erklæring i overensstemmelse hermed, uden at det udgør en forudsætning for udøvelsen af Fællesskabets kompetence for så vidt angår de emner, der reguleres af jernbaneprotokollen.

[1] EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.

[2] EFT L 160 af 30.6.2000, s. 1.

[3] EUT L 177 af 4.7.2008, s. 6.

[4] EUT L 191 af 18.7.2008, s. 1.

[5] EUT L 220 af 21.6.2004, s. 3.

[6] EUT C […] af […], s. […].

[7] EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Senest ændret ved …

[8] EFT L 160 af 30.6.2000, s. 1. Senest ændret ved …

[9] EUT L 177 af 4.7.2008, s. 6.

[10] EUT L 191 af 18.7.2008., s. 1.

[11] EUT L 220 af 21.6.2004, s. 3.

[12] EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. Senest ændret ved …

[13] EFT L 160 af 30.6.2000, s. 1. Senest ændret ved …

[14] EUT L 177 af 4.7.2008, s. 6.

[15] EUT L 191 af 18.7.2008, s. 1.

[16] EUT L 220 af 21.6.2004, s. 3.