Indledning

I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 (i det følgende benævnt "forordningen om fælles bestemmelser") skal Kommissionen inden den 30. juni 2016 foretage en revision af to finansielle bestemmelser, nemlig forhøjelse af betalinger til medlemsstater med midlertidige budgetproblemer i henhold til artikel 24 (i det følgende benævnt "supplerende betalinger") og EU's maksimale medfinansieringssats på 85 %, der gælder for alle operationelle programmer i Cypern i henhold til artikel 120, stk. 3.

Forlængelse af supplerende betalinger (artikel 24 i forordningen om fælles bestemmelser)

De supplerende betalinger blev indført i 2010 for de medlemsstater, der har størst budgetproblemer .

Det drejer sig om de lande, der var omfattet af tilpasningsprogrammer, eller som har været genstand for tilpasningsprogrammer på noget tidspunkt fra og med 2007. De støtteberettigede lande modtog efter anmodning supplerende betalinger på 10 % af alle deres indberettede udgifter og modtog fortsat betalinger på 10 procentpoint over den maksimale medfinansieringssats, så længe disse lande var omfattet af programmet. Der skulle anmodes om supplerende betalinger for hvert enkelt program, og disse blev i samtlige tilfælde tildelt med tilbagevirkende kraft.

Bestemmelsen gav mulighed for at fremrykke betalinger fra EU i forhold til den oprindelige finansieringsplan og medførte således en umiddelbar aflastning af budgetbyrden, tilvejebragte likviditet og reducerede den nødvendige nationale medfinansiering i samhørighedspolitikken. Den deraf følgende stigning i absorptionen bidrog også til at nedbringe risikoen for tab af midler for flere landes vedkommende. Anvendelsen af foranstaltningen førte imidlertid til en nedgang i programmets samlede finansielle omfang, hvilket kan være en årsag til, at nogle lande ikke eller kun delvist benyttede sig af bestemmelsen.

For så vidt angår beløbenes størrelse har de lande, der var berettiget til de supplerende betalinger, draget nytte af de finansielle bestemmelser i varierende grad alt afhængigt af de attesterede udgifter for den periode, hvor de var omfattet af et tilpasningsprogram. De supplerende betalinger medførte, at Kommissionen fra 2011 frem til udgangen af 2015 betalte over 3 mia. EUR (samlet beløb for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden) tidligere end planlagt for Cypern, Grækenland, Ungarn, Irland, Portugal og Rumænien. Den beløbsmæssigt største støttemodtager var Grækenland (hvor EU's betalinger oversteg 1,3 mia. EUR). Nogle lande (bl.a. Letland) benyttede sig slet ikke af bestemmelsen, mens andre (nemlig Cypern, Irland, Portugal) anmodede om, at bestemmelsen kun skulle anvendes for visse programmer.





Programmerne for perioden 2014-2020

I 2014-2020 bibeholdes mekanismen ved artikel 24, stk. 1, i forordningen om fælles bestemmelser og udvides til også at omfatte ELFUL og EHFF. Den indeholder bestemmelser om, at mellemliggende betalinger fra Kommissionen øges med 10 procentpoint (supplement på 10 %) over den maksimale medfinansieringssats for medlemsstater med midlertidige budgetproblemer frem til den 30. juni 2016.

P.t. er Grækenland, Cypern, Irland, Rumænien og Portugal berettiget til de supplerende betalinger på 10 % af mellemliggende betalinger for programmerne for perioden 2014-2020 til betalingsanmodninger, der er indsendt inden den 30. juni 2016 , eftersom disse lande opfyldte betingelserne i artikel 24, stk. 1, i forordningen om fælles bestemmelser i kraft af, at de modtog finansiel støtte efter den 21. december 2013. Siden da er programmeringsperioderne for finansiel støtte til Cypern, Irland, Portugal og Rumænien er udløbet.

Dette indebærer, at Grækenland pr. 30. juni 2016 er det eneste land, der har et program for finansiel støtte.

Centrale spørgsmål og vejen fremad

Der er to spørgsmål, som skal tages op til overvejelse i forbindelse med ændring af artikel 24 i forordningen om de fælles bestemmelser, nemlig i) antallet af støtteberettigede lande og ii) tidsplanen for, hvornår bestemmelsen finder anvendelse.

Hvad angår antallet af støtteberettigede lande tyder midtvejsevalueringen i 2016 på, at de medlemsstater, som ikke længere modtager finansiel støtte, ikke længere bør være berettiget til de supplerende betalinger. Dette underbygges yderligere af, at lovgiveren i artikel 24 i forordningen om fælles bestemmelser etablerer en direkte forbindelse mellem tilpasningsprogrammerne og ESI-fondene. Denne direkte forbindelse bør opretholdes. Den vil give Grækenland og ethvert andet land, der i fremtiden bliver omfattet af et tilpasningsprogram, mulighed for at modtage støtte via suppleringsmekanismen. Det lovgivningsmæssige forslag er udarbejdet på en sådan måde, at det også finder anvendelse på andre lande, der i fremtiden bliver omfattet af et tilpasningsprogram

Der synes ikke at blive behov for yderligere ændringer af reglerne for berettigelse til supplerende betalinger i perioden 2014-2020. Lande, der er genstand for tilpasningsprogrammer, er nødt til at have klarhed omkring tidsplanen for og størrelsen på EU's betalinger, som også har betydning for størrelsen på deres programmer og den nødvendige nationale medfinansiering.

For så vidt angår tidsplanen for bestemmelsen, ophørte berettigelsen til supplerende betalinger for perioden 2007-2013 samme dag, som landet ophørte med at modtage finansiel støtte. Men med hensyn til perioden 2014-2020 er berettigelsen til supplerende betalinger blevet fastsat således, at det sammenfalder med sidste del af regnskabsåret, der p.t. løber fra den 1. juli til den 30. juni, med andre ord den 30. juni 2016 . Denne ordning gælder også for en medlemsstat, der ophørte med at modtage finansiel bistand i begyndelsen af 2014.

Kommissionen foreslår, at støtteberettigelsen forlænges til den 30. juni i året efter det kalenderår, hvor medlemsstaten ophører med at modtage finansiel støtte under et tilpasningsprogram. Denne tilgang følger ESI-fondenes regnskabsår og ville forlænge støtteberettigelsesperioden med op til 18 måneder. Dette vil tilvejebringe økonomisk sikkerhed for den pågældende medlemsstat i planlægningen af den nødvendige nationale medfinansiering for at trække på ESI-fondene. Det vil også mindske risikoen for at miste midler, når berettigelsen til supplerende betalinger er udløbet.

Forlængelse af den maksimale EU-medfinansieringssats på 85 % for Cypern