KOMMISSIONENS ARBEJDSDOKUMENT Forberedelserne til Euro-Middelhavsfrihandelsområdet - elementer i et regionalt industrielt samarbejde (2002-2006)

Dette dokument, der udover at opsummere udviklingen siden 1996 sætter ministerkonferencen i Malaga i perspektiv, gennemgår det igangværende industrielle samarbejde og foreslår aktiviteter i årene fremover med henblik på at hjælpe partnerlandene i Middelhavsregionen med at tilpasse og modernisere deres industrielle sektorer, således at de kan drage størst mulig nytte af de fordele, frihandelsområdet vil give.

Kommissionen fremlægger disse forslag på Den fjerde Euro-Middelhavs-industriministerkonference, som afholdes i Malaga den 10. april 2002.

2. Udviklingen 1996-2001

2.1. Ministerkonferencer

Barcelona-processen, der blev iværksat i november 1995, tilstræber oprettelsen af nære Euro-Middelhavs-partnerskaber på tre områder: politisk og sikkerhedsmæssig dialog, økonomisk og finansielt samarbejde og kulturelle og sociale og menneskelige relationer og udveksling. Det økonomiske og finansielle kapitel understreger, hvor vigtigt det industrielle samarbejde er ved skabelsen af et område med lige fordeling af velstanden baseret på frihandel, omlægning af økonomien og et mere dynamisk investeringsmiljø.

Under indtryk af situationen i Mellemøsten er Barcelona-processen i dag vigtigere end nogensinde for at sikre, at regionen som helhed modtager tilstrækkelig støtte til befordring af økonomisk integration, der kan virke til fordel for politisk stabilitet og fred.

Euro-Middelhavs-partnerskabet kan yde et afgørende bidrag, når det gælder om at få partnerlandene i Middelhavsregionen til at tage de pågældende udfordringer op. Samtidig er det nødvendigt for disse lande at foretage betydelige tilpasninger, hvis deres erhvervsliv fuldt ud skal kunne udnytte de muligheder, der skabes af Euro-Middelhavsfrihandelsområdet i 2010, såvel i form af øget markedsadgang som et forbedret Syd-Syd-samarbejde.

Indtil nu er der afholdt tre konferencer for industriministrene fra de 27 partnerlande:

- Den første blev afholdt i Bruxelles i maj 1996. Ministrene lagde her grunden til det regionale industrisamarbejde ved at blive enige om generelle målsætninger, herunder især vedrørende tilvejebringelse af passende retlige og administrative rammer, udvikling af industriområder, oprettelse af og støtte til centre for specialiserede tjenester, fremme af SMV'er og udvikling af regionale netværk af økonomiske aktører. Bruxelles-erklæringen førte til oprettelsen af to arbejdsgrupper i 1997.

- Den anden konference blev afholdt i Klagenfurt (Østrig) i oktober 1998. Den gav mulighed for at gøre status over de iværksatte aktiviteter, der var aftalt mellem arbejdsgrupperne, og understregede vigtigheden af infrastruktur og fremme af investeringer i Middelhavsregionen.

- Den tredje konference blev afholdt i Limassol (Cypern) i juni 2000. Den støttede udarbejdelsen af et detaljeret arbejdsprogram koncentreret om fire områder: investering; innovation, teknologi og kvalitet; Euro-Middelhavs-markedets instrumenter og udvikling af SMV'er. På det organisatoriske plan banede konferencen vej for sammenlægningen af de to tidligere arbejdsgrupper i én arbejdsgruppe, "Arbejdsgruppen for industrielt samarbejde i Euro-Middelhavsområdet".

2.2. Politisk støtte fra den private sektor

Så tidligt som i 1996 ydede den private sektor politisk støtte til processen ved hjælp af Euro-Middelhavs-industritopmøder organiseret af de nationale industrisammenslutninger.

- De topmøder, der blev afholdt i Marrakech i 1996 og i Athen i 1997, var med til at bane vej for Klagenfurt-konferencen.

- Det topmøde, der afholdtes i Tunis i maj 2000, førte til oprettelsen af UNIMED-netværket af arbejdsgiversammenslutninger i EU og Middelhavsregionen. Dets konklusioner blev taget i betragtning på Limassol-konferencen.

- Før Malaga-konferencen afholdes industritopmødet i Istanbul den 1-2. marts 2002.

Desuden udfoldes der for tiden bestræbelser på at oprette en regional middelhavsindustrisammenslutning i lighed med UNICE.

2.3. Oversigt over igangværende aktiviteter

De industrielle samarbejdsaktiviteter siden ministerkonferencen i Limassol har været koncentreret om udformning af programmer på ovennævnte fire prioriterede områder: På tre af disse områder er der udviklet fuldt færdige programmer:

- I programmet for investeringsfremme, Investment Promotion Programme, tilstræbes oprettelsen af et net af investeringsfremmeagenturer og hermed forbundne foranstaltninger. Bevillingerne andrager 3,95 mio. EUR.

- Programmet for innovation/teknologi/kvalitet (Euro-Med ITQ-programmet) vil hjælpe innovations- og teknologicentre (ITC'er) med at opgradere deres arbejdsmetoder, effektivitet og tekniske formåen, skabe et netværk af sådanne centre i Euro-Middelhavsregionen og behandle en række kvalitetsrelaterede spørgsmål inden for en budgetramme på 15 mio. EUR.

- Euro-Med-programmet for markedsmekanismer (Euro-Med Market) er udformet på grundlag af erfaringerne med EU's indre marked med henblik på udveksling af erfaringer, identificering af bedste praksis og udformning af de lovgivningstiltag, der er nødvendige for, at Euro-Middelhavsfrihandelsområdet kan fungere hensigtsmæssigt. Programmet er bevilget et budget på 9,9 mio. EUR.

Disse programmer vil blive iværksat i 2002. Der vil i de kommende år - indtil 2005 - blive udfoldet en særlig indsats med henblik på at sikre en gnidningsløs og effektiv implementering af dem. Umiddelbart forud for programmernes afslutning vil det på grundlag af en bedømmelse af resultaterne blive bestemt, om de pågældende aktiviteter skal fortsættes eller eventuelt udvides.

Desuden er et tidligere iværksat program om industriområder tæt på sin afslutning. Dette program er blevet mødt med megen velvilje. Efter at der er fremkommet ønsker om en fortsættelse af programmet, vil der blive foretaget en bedømmelse af dets resultater med henblik på en eventuel beslutning om at følge det op.

Hvad angår udvikling af SMV'er, forberedes en række aktiviteter, der skal tilskynde offentlige administrationer til at udforme politikker, der kan forbedre rammebetingelserne for SMV'er i Middelhavsregionen, samtidig med at de bibeholder visse elementer af den direkte finansielle bistand til formidlingsorganisationer, idet vellykkede erfaringer inddrages, hvor dette er relevant.

Endelig vil en række andre aktiviteter, selv om de ikke formelt falder inden for rammerne af Arbejdsgruppen for industrielt samarbejde i Euro-Middelhavsområdet, kunne bidrage positivt til de bredere målsætninger i de regionale industrielle samarbejdsprogrammer. F.eks. har Kommissionen iværksat forundersøgelser af Internet-baserede investorvejledninger og af øget adgang til voldgift og andre former for alternativ bilæggelse af tvister.

2.4. Resultaterne indtil 2001

I de seneste 5-6 år har det EU-finansierede industrielle samarbejde og de hermed forbundne aktiviteter bidraget betragteligt til at forbedre middelhavs-partnerlandenes og deres virksomheders muligheder for at tage udfordringerne i frihandelsområdet op. Meget mangler stadig at blive gjort - og derfor er der behov for yderligere aktiviteter i denne sektor - men en række succeser kan på nuværende tidspunkt allerede noteres:

For det første ser det ud til, at ovennævnte program vedrørende industriområder - uden hermed at foregribe resultaterne af den samlede evaluering, der endnu skal udføres - som regionalt program har ydet et betydeligt bidrag til partnerlandenes muligheder for at støtte oprettelse af og tiltrækning af virksomheder samt imødekomme disses behov. Den vejledning om god praksis, som er offentliggjort som en del af programmet, vidner om denne indsats. Desuden har undersøgelsen af strømmene af direkte investeringer i middelhavslandene, der også blev udført inden for rammerne af Arbejdsgruppen for industrielt samarbejde i Euro-Middelhavsområdet, bidraget til en præcisering af klarlæggelsen af de svage direkte udenlandske investeringer i regionen, og dens konklusioner kan vise sig nyttige, når det gælder om at finde løsninger på dette problem.

En række andre regionale MEDA-programmer er også relevante, f.eks. venturekapitalfaciliteten, der forvaltes af EIB for Kommissionen, eller de forskellige programmer, der tilstræber en styrkelse af organisationer for virksomhedsrepræsentanter i modtagerlandene.

Den bilaterale støttedimension bør også inddrages, da det ikke altid er muligt i et regionalt program at behandle problemer, der er specifikke for enkelte lande. De fleste partnerlande i Middelhavsregionen har modtaget betydelig bilateral støtte under MEDA-programmet på områder, der hører direkte under emnerne i dette arbejdsdokument. Dette omfatter udvikling af den private sektor, støtte til udvikling af SMV'er, støtte til privatisering eller industriel udvikling samt politiske områder direkte forbundet med forbedringen af individuelle landes konkurrenceevne på et udvidet marked, f.eks. kvalitetsnormer og tekniske standarder.

For at muliggøre en mere tilbundsgående bedømmelse af de MEDA-støttede programmers virkning - regionalt såvel som bilateralt - på disse områder vil Kommissionen for fremtiden offentliggøre et dokument, der sammenfatter resultaterne af denne bistand.

Endelig må man også huske på Den Europæiske Investeringsbanks bidrag. EIB har de seneste år i stigende omfang været aktiv i Middelhavsregionen, og denne aktivitet vil i fremtiden blive styrket. Således vil banken inden for et loft på 6 425 mio. EUR kunne yde EU-garanterede lån i partnerlandene i Middelhavsregionen i den periode, der slutter i 2007; desuden godkendte Rådet, at der uden en sådan garanti kunne udlånes endnu 1 000 mio. EUR til aktører i disse lande. Denne indsats vil indvirke særdeles positivt på partnerlandenes erhvervsliv, enten direkte (gennem lån til opgradering af virksomheder) eller indirekte (forbedring af den overordnede infrastruktur).

3. Malaga-konferencens muligheder

Ministerkonferencen i Malaga er en kærkommen mulighed for at give det industrielle samarbejde under Barcelona-processen en saltvandsindsprøjtning. Efterhånden som 2010-målet nærmer sig, må de kommende år udnyttes til at gennemføre hovedparten af de nødvendige gennemgribende tilpasninger.

Det er derfor vigtigt, at konferencen udmunder i et ambitiøst, men realistisk arbejdsprogram, der fokuserer på politiske aspekter og desuden indeholder målrettet teknisk bistand, der kan opfylde partnerlandenes behov, efterhånden som omstændighederne kræver kvalitative forbedringer.

4. Nye mål 2002-2006

4.1. Kendetegn ved regionale foranstaltninger

En hensigtsmæssig opdatering af fremgangsmåden i forbindelse med industrielt samarbejde bør tage sigte på at maksimere fordelene ved den regionale indfaldsvinkel.

Inden for Euro-Middelhavs-partnerskabet skal det regionale samarbejde:

- tilvejebringe effektivitetsforbedringer via en regional indfaldsvinkel, der kan fungere som katalysator for virkningerne af bilateralt samarbejde

- være rettet mod spørgsmål af transnational karakter og

- intensivere "Syd-Syd"-samarbejdet (dvs. samarbejdet mellem middelhavspartnerne selv, som i passende omfang har et subregionalt udgangspunkt).

Det følger heraf, at aktiviteterne i forbindelse med industrielt samarbejde bør rettes primært mod offentlige administrationer og private virksomheder, der kan fungere som katalysatorer og formidlere, idet erhvervslivet som helhed i sidste instans vil drage nytte af de forbedrede rammebetingelser, der er resultatet af sådanne aktiviteter. Det mål, der består i at hjælpe Middelhavsregionens virksomheder med at drage fuld nytte af fordelene ved frihandelsområdet, kan bedst opnås ved at fokusere på initiativer, der foruden at sikre kontinuitet og komplementaritet med eksisterende aktiviteter yderligere tilstræber at påvirke de politiske og lovgivningsmæssige rammer i partnerlandene. I denne henseende vil EU's erfaringer med hensyn til forbedring af rammebetingelser med fordel kunne inddrages. Overlapning med eksisterende regionale eller bilaterale programmer eller aktiviteter bør undgås.

Efterhånden som situationen i middelhavspartnerlandene ændrer sig, kan det vise sig hensigtsmæssigt at gennemføre visse politiske foranstaltninger på bilateralt plan.

Desuden vil det skulle overvejes - enten i udformningsfasen eller i forbindelse med implementeringen - om alle partnerlande i Middelhavsregionen bør deltage i ethvert initiativ. Den veletablerede praksis, der går ud på at målrette subregionale initiativer i implementeringsfasen ved hjælp af "projektklynger" vil i denne henseende tilvejebringe den nødvendige smidighed.

I denne sammenhæng og med henblik på at bidrage til programmeringen af fremtidige aktiviteter inden for det regionale samarbejde i Euro-Middelhavsregionen, foreslår Kommissionen en række nye aktiviteter på fire forskellige områder. I hvert enkelt tilfælde vil iværksættelsen af disse aktiviteter være afhængig af en hensigtsmæssig integrering i de regionale programmeringsdokumenter, tilgængelige finansielle ressourcer og tilendebragte forberedelser med hensyn til programfastlæggelse, gennemførlighed og bedømmelse.

4.2. Specifikke forslag

4.2.1. Retsgrundlag og retlige normer

Programmerne EURO-MED MARKET og EURO-MED ITQ udgør allerede et forholdsvis omfattende grundlag for gennemførelsen af en række aktiviteter på området.

I forbindelse med disse programmer eller adskilte aktiviteter kan der iværksættes en række komplementære aktiviteter, der kan lette oprettelsen af Euro-Middelhavsfrihandelsområdet og reducere forskellene med hensyn til lovgivning, ikke blot mellem EU og partnerlandene i Middelhavsregionen, men også indbyrdes mellem disse lande.

En omfattende pakke af foranstaltninger på dette område kunne fokusere på:

- Større overensstemmelse med internationale og/eller europæiske standarder.

- En præcisering af standarders rolle i forbindelse med lovgivning, f.eks. i analogi med EU's "nye metode".

- Tættere forbindelser til relevante standardiseringsorganisationer, der i sidste instans kan føre til medlemskab af de europæiske standardiseringsorganisationer. Dette ville gøre det muligt for relevante organer i middelhavspartnerlandene at deltage i udformningen af europæiske standarder.

Dette er ikke et udtrykkeligt krav i henhold til de enkelte associeringsaftaler, men der er gode argumenter for, at partnerlandene bør følge EU's praksis med hensyn til lovgivningsmæssig teknik og europæiske standarder. Dette ville give landenes eksporterende virksomheder øget adgang til EU som det vigtigste eksportmarked og endvidere til andre markeder, idet europæiske standarder i vidt omfang er i overensstemmelse med internationale standarder. Koordinerede aktiviteter i partnerlandene med henblik på reducering af forskellene i lovgivning forventes desuden at kunne støtte den interne Syd-Syd-handel og samtidig øge regionens tiltrækningskraft i udenlandske investorers øjne takket være udsigten til et større marked.

Bestræbelserne bør af hensyn til nyttevirkningen i første omgang rettes mod sektorer, hvor partnerlandene har betydelige interesser, og/eller hvor der er konstateret særlige vanskeligheder. En dialog mellem EU og partnerlandene vil kunne hjælpe med at identificere prioriterede sektorer på enten regionalt eller - måske mere passende - på nationalt plan, idet der også bør tages hensyn til tidligere og nuværende bistandsforanstaltninger i denne sektor fra EU eller andre donorer.

Udviklingen af operationelle programmer på dette område ville også kræve samordnede aktioner, der inddrager såvel politiske beslutningstagere, parlamentarikere, standardiseringsorganisationer og private interesser.

4.2.2. Mere gunstige vilkår for innovation og anvendelse af nye teknologier

Innovation og anvendelse af ny teknologi er allerede anerkendt som en nøglefaktor i virksomhedsudvikling; det har ført til oprettelsen af EURO-MED-ITQ-programmet, der vil kunne yde et vigtigt bidrag til opgraderingen af teknologi- og innovationscentre i Middelhavsregionen.

Da programmet endnu kun er på det indledende implementeringsstadie og kun løber i 3 år, er det endnu for tidligt at diskutere resultaterne, eller hvordan de vil kunne anvendes. Imidlertid er det muligt på andre områder at iværksætte arbejde, der ikke er afhængigt af programmets fuldendelse, og som har betydning for opfyldelsen af dets bredere målsætninger.

Der bør især fokuseres på tilvejebringelsen af mere gunstige retlige og økonomiske betingelser for innovation og anvendelse af nye teknologier. En række retlige og institutionelle aspekter (herunder organisering af uddannelsessystemer, udformning af skatte- og regnskabsbestemmelser, tilvejebringelse af rammerne for forbindelser mellem industrien og universiteterne og tilgængeligheden af eller mangelen på værktøjer, der anvendes til at balancere udbud og efterspørgsel på innovation eller teknologi, oprettelse og udvikling af finansielle institutioner, panteret, graden af beskyttelsen af intellektuel ejendomsret osv.) kan have stor betydning for virksomhedernes viden om sådanne faktorer og deres parathed og evne til at inddrage dem i deres produkter og processer.

Udviklingen af programmer på dette område vil med fordel kunne tage udgangspunkt i en liste over de vigtigste faktorer. En analyse af den aktuelle situation med hensyn til alle disse faktorer vil derefter skulle gennemføres i hvert enkelt partnerland. Som et tredje trin vil en sammenligning mellem de forskellige partnerlande i Middelhavsregionen og EU-landene eller lande i andre dele af verden kunne gøre nytte. Denne proces vil kort fortalt kunne udmunde i klarlæggelse af god praksis og, eventuelt, i anbefalinger med hensyn til ændringer. Bestræbelserne vil kunne trække på de erfaringer, der er opnået i EU ved kompileringen af resultattavlen for innovation ("innovation scoreboard"). På baggrund af den tiltagende betydning, som informations- og telekommunikationsteknologier har for alle erhvervslivets sektorer, bør der i særlig høj grad fokuseres på adgangen til sådanne teknologier.

Nationale administrationer med ansvar for innovationspolitik og teknologisk udvikling vil i denne sammenhæng være de vigtigste aktører. Målgruppen bør imidlertid udvides til også at omfatte erhvervslivets organisationer via disses netværk samt andre netværk for innovations- og teknologicentre.

Det bør også overvejes at yde målrettet teknisk assistance til offentlige administrationer og/eller relevante private foretagender. I denne forbindelse bør især det vigtige spørgsmål om adgangen til innovation og teknologi for SMV'er i Middelhavsregionen tages op. Her vil der på baggrund af positive erfaringer kunne trækkes på såvel repræsentanter for den private sektor som offentlige administrationer med hensyn til at øge kapaciteten for at levere værditilførte tjenester til virksomheder i regionen. En sådan aktion vil ud fra de hidtidige tilkendegivelser fra MEDA-partnere kunne koncentreres om finansiel bistand til industriel innovation.

Muligheden for at iværksætte pilot- eller demonstrationsaktioner (herunder teknisk assistance) for ovennævnte emner på regionalt plan - eventuelt gennem forslagsindkaldelser - bør derfor overvejes.

I denne sammenhæng vil der blive udformet nye initiativer i tæt koordination med de aktiviteter, der måske iværksættes med henblik på at fostre SMV-udvikling som nævnt ovenfor.

Når der skal udtænkes nye initiativer på dette område, bør det imidlertid nøje kontrolleres, at der ikke finder overlapning af eksisterende initiativer sted.

4.2.3. Oprettelse af et permanent dialogforum for den private sektor med henblik på rådgivning til politiske beslutningstagere

Den private sektors deltagelse i den politiske proces er både en nødvendighed og en positiv erfaring, når det gælder EU's forbindelser med andre dele af verden. F.eks. har fora såsom den transatlantiske erhvervsdialog (Trans-Atlantic Business Dialogue - TABD) eller Rundbordskonferencen EU-Rusland - skønt de ikke spiller en officiel rolle - vist deres nytte ved at forsyne EU og visse tredjelande med ideer om, hvordan de kan overvinde specifikke problemer i forbindelse med deres bilaterale økonomiske forbindelser.

I Middelhavsregionen har de industrielle topmøder i EU-MED-regi hjulpet virksomheder i såvel EU-landene som i partnerlandene med at blive hørt, og initiativer såsom oprettelsen af middelhavssammenslutningen af industrisammenslutninger (Mediterranean Union of industry federations) er endnu et skridt i denne retning.

Der er imidlertid flere grunde til at gøre et sådant engagement mere permanent og systematisk i lighed med eksemplerne nævnt ovenfor. Dette ville være ensbetydende med oprettelsen af et permanent forum, hvor regeringsrepræsentanter på højt plan og topledere fra erhvervslivet i EU og partnerlandene i Middelhavsregionen diskuterer politiske spørgsmål på grundlag af fælles anbefalinger fra erhvervslivet om emner såsom rammebetingelserne for erhverv og investeringer, udvikling af infrastruktur, politiske og finansielle instrumenter for støtte til oprettelsen af frihandelsområdet osv. Forummet kunne også være naturligt mødested for UNICE og dets modstykke i Middelhavsregionen.

Anbefalinger vil kunne udarbejdes af forummet enten som svar på anmodning fra offentlige myndigheder (som f.eks. Arbejdsgruppen for industrielt samarbejde i Euro-Middelhavsområdet) eller på initiativ fra medlemmerne.

Forskellen mellem et sådant forum og en styrkelse af industriens eksisterende repræsentative struktur består i:

- erhvervsledernes personlige engagement,

- den direkte forbindelse med regeringsrepræsentanter på højt plan,

- den naturlige tendens til at opnå fælles holdninger på begge sider og

- den politiske vægtning af sådanne fælles holdninger.

Denne proces behøver aktiv støtte fra repræsentative erhvervsorganisationer, især hvad angår udvælgelsen af de erhvervsfolk, der skal deltage i processen. Inddragelsen af sådanne organisationer er nødvendig for at sikre, at de udvalgte erhvervsfolk er tilstrækkeligt repræsentative, både når det gælder geografisk oprindelse og erhvervssektor, og at SMV'erne er passende repræsenteret.

Vigtigheden af at udvælge de rette erhvervsfolk til medlemmer af dette forum kan ikke overdrives, især hvad angår posten som formand. Repræsentanterne bør nyde almindelig anerkendelse, og de bør være klar til i fællesskab at drive dialogen ved at engagere sig aktivt i dens succes og sikre sig, at der mellem de årlige konferencer arbejdes målrettet på det tekniske plan.

Et sådant forum bør, såfremt det oprettes, ikke betragtes som et isoleret initiativ, men som et supplement til andre foreslåede komponenter i denne strategi. Det kan trække på erfaringer og deltagelse i EU-MED-industritopmøderne, og dets møder bør i videst muligt omfang tilrettelægges i forbindelse med disse topmøder.

Hvis projektet kan bekendtgøres på det kommende industritopmøde i Istanbul i marts 2002, vil det gøre det muligt at tilkendegive officiel støtte til det på ministerkonferencen i Malaga i april.

4.2.4. Et virtuelt net af EU- og MED-administrationer, som kan bistå ved forvaltningen af informationsstrømme i frihandelsområdet

Efterhånden som oprettelsen af Euro-Middelhavsfrihandelsområdet skrider frem, vil der sandsynligvis opstå et behov for mere systematiske informationsudvekslinger på en række politiske områder. Afhængigt af hvordan frihandelsområdet udvikler sig vil dette kunne omfatte f.eks. data vedrørende sikkerhed eller tekniske krav til visse produkter, toldmæssige oplysninger osv.

I EU-sammenhæng er sådanne udvekslinger af oplysninger uundværlige, og i nogle tilfælde er de bydende nødvendige for en vellykket gennemførsel af en række EU-politikker. EU har udviklet IDA-programmet (Interchange of Data between Administrations) med henblik på at tilvejebringe en hurtig og pålidelig informationsinfrastruktur til brug ved sådanne overførsler af følsomme oplysninger mellem medlemsstaternes administrationer og Kommissionen.

Hvis der på mellemlang sigt opstår sådanne behov i forbindelse med Euro-Middelhavspartnerskabet, bør det overvejes at trække på erfaringerne fra IDA-programmet for at imødekomme disse behov. I forbindelse med projektforberedelsen bør alternative iværksættelsesformer også studeres.

Som et første skridt kunne det overvejes at iværksætte et demonstrationsprojekt, der skal sikre gensidig kompatibilitet mellem IT-systemerne hos administrationer med ansvar for industripolitik og virksomhedsudvikling i middelhavs-partnerlandene og EU's medlemsstater med henblik på at lette udvekslingen af information, forudsat at behovet for informationsudveksling er stort nok til retfærdiggøre et sådant projekt. Dette spørgsmål ville først skulle belyses ved hjælp af en forundersøgelse. Hvis resultaterne af et sådant projekt faldt positivt ud, ville konceptet kunne udstrækkes til andre politiske områder.

Der bør især holdes øje med projekter finansieret under andre programmer, således at overlapning undgås.

5. Konklusion

Forslagene i dette dokument tilstræber en intensivering af bidragene til det industrielle samarbejde om forberedelserne til Euro-Middelhavsfrihandelsområdet i 2010. I kombination med de regionale programmer, der allerede er iværksat og som modtager støtte fra bilaterale programmer, vil disse programmer kunne bidrage væsentligt, når det gælder om at hjælpe partnerlandene i Middelhavsregionen med at tilvejebringe de rette betingelser for en fuld udnyttelse af fordelene ved frihandelsområdet.