1.

mener, at Parlamentet skal følge nedenstående ikke-bindende kriterier ved anvendelsen af artikel 290 og 291 TEUF; listen over kriterier skal ikke betragtes som udtømmende: — Spørgsmålet om en retsakts bindende eller ikke-bindende karakter skal afgøres på grundlag af dens art og indhold; der kan kun delegeres beføjelse til at vedtage juridisk bindende retsakter under artikel 290 TEUF. — Kommissionen kan kun ændre retsakter ved hjælp af delegerede retsakter. Dette gælder også ændring af bilag, da bilag er en integrerende del af den lovgivningsmæssige retsakt. Bilag må ikke suppleres eller slettes med det formål at udløse eller undgå brug af delegerede retsakter; hvis lovgiver finder, at en tekst bør være en integrerende del af basisretsakten, kan den beslutte at medtage den pågældende tekst i et bilag. Dette gælder navnlig for EU-lister eller -registre over tilladte produkter eller stoffer, der af hensyn til retssikkerheden bør vedblive at være en integreret del af basisretsakten, eventuelt i form af et bilag. Foranstaltninger, der har til formål at definere det præcise indhold af forpligtelser i en lovgivningsmæssig retsakt nærmere, er udformet til at udbygge basisretsakten med nye ikke-væsentlige bestemmelser. — Foranstaltninger, der fører til et valg vedrørende prioriteter, mål eller forventede resultater, bør vedtages ved hjælp af delegerede retsakter, hvis lovgiver beslutter ikke at medtage dem i selve den lovgivningsmæssige retsakt. — Foranstaltninger med henblik på at fastsætte (yderligere) betingelser, kriterier eller krav, der skal opfyldes — og hvis opfyldelse skal sikres af medlemsstaterne eller andre personer eller enheder, der er direkte berørt af lovgivningen — vil pr. definition ændre indholdet af lovgivningen og tilføje nye generelle regler. Sådanne yderligere regler eller kriterier kan derfor kun indføres ved hjælp af en delegeret retsakt. Derimod kan gennemførelsen af regler eller kriterier, der allerede er fastlagt i basisretsakten (eller i en kommende delegeret retsakt), uden at der ændres ved indholdet af de rettigheder eller forpligtelser, der følger heraf, og uden at der træffes yderligere politiske valg, ske ved gennemførelsesretsakter. — Kommissionen har under visse omstændigheder beføjelse til at vedtage yderligere bindende generelle regler, som berører indholdet af de rettigheder eller forpligtelser, der er fastsat i basisretsakten. Disse foranstaltninger vil pr. definition supplere reglerne i basisretsakten og dermed bidrage til fastlæggelsen af EU's politik. Dette kan kun ske ved hjælp af en delegeret retsakt. — Afhængigt af det pågældende finansielle programs struktur kan ikke-væsentlige elementer, der ændrer eller udbygger basisretsakten, f.eks. vedrørende bestemte tekniske forhold, strategiske interesser, mål, forventede resultater mv., vedtages ved hjælp af delegerede retsakter, for så vidt som de ikke allerede indgår i basisretsakten. Det er kun, hvor der er tale om elementer, der ikke afspejler nogen ny politisk tilgang, at lovgiver kan beslutte at tillade vedtagelse i form af gennemførelsesretsakter. — En foranstaltning, hvorved det bestemmes, hvilken type oplysninger der skal gives i henhold til basisretsakten (dvs. det nøjagtige indhold af oplysningerne), udbygger som regel forpligtelsen til at give oplysninger og bør træffes ved hjælp af delegerede retsakter. — En foranstaltning, hvorved det bestemmes, hvordan oplysningerne skal gives (dvs. formatet), tilføjer som regel ikke noget til forpligtelsen til at give oplysninger. En sådan foranstaltning giver derimod mulighed for en ensartet gennemførelse. Den bør derfor som hovedregel træffes ved hjælp af gennemførelsesretsakter. — Foranstaltninger, hvorved der indføres en procedure (dvs. en måde, hvorpå noget udføres eller gennemføres), kan enten fastsættes i en delegeret retsakt eller en gennemførelsesretsakt (eller også være et væsentligt element i basisretsakten) afhængigt af deres indhold, konteksten og karakteren af bestemmelserne i basisretsakten. Foranstaltninger vedrørende dele af procedurer, der indebærer yderligere ikke-væsentlige politiske valg og supplerer den lovgivningsmæssige ramme, der er indeholdt i basisretsakten, bør som regel fastsættes i delegerede retsakter. Foranstaltninger, der fastlægger nærmere regler for procedurer for at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af en forpligtelse i henhold til basisretsakten, bør som regel være gennemførelsesbestemmelser. — Som det er tilfældet med procedurer, kan en bemyndigelse til at fastlægge metoder (dvs. måder at gøre noget særligt på på en regelmæssig og systematisk måde) eller metodologi (dvs. regler til fastsættelse af metoder) give hjemmel til delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter afhængigt af indholdet og konteksten. — Der bør som regel benyttes delegerede retsakter, når basisretsakten giver Kommissionen en betydelig skønsmargen til at supplere den lovgivningsmæssige ramme, der er fastsat i basisretsakten. — Tilladelser kan være foranstaltninger, der gælder generelt. Det er f.eks. tilfældet, når beslutninger vedrører tilladelse til eller forbud mod brug af et bestemt stof i fødevarer, kosmetik mv. Sådanne beslutninger er generelle, da de gælder for enhver aktør, der vil anvende det/de pågældende stof(fer). I sådanne tilfælde vil Kommissionens beslutning kunne have form af gennemførelsesretsakt, hvis den fuldt ud er baseret på kriterier, der er indeholdt i basisretsakten. Hvis kriterierne imidlertid tillader, at Kommissionen kan træffe yderligere ikke-væsentlige/sekundære politiske valg, bør tilladelsen gives i en delegeret retsakt, da den vil udbygge basisretsakten. — Kommissionen kan i en lovgivningsmæssig retsakt kun få delegeret beføjelse til at vedtage almengyldige ikke-lovgivningsmæssige retsakter. Individuelle foranstaltninger kan derfor ikke vedtages ved hjælp af delegerede retsakter. En retsakt er almengyldig, hvis den dækker objektivt afgrænsede situationer og har retsvirkning for kategorier af personer både generelt og rent abstrakt. — Gennemførelsesretsakter bør ikke tilføje yderligere politiske retningslinjer, og de beføjelser, der gives Kommissionen, må ikke overlade den en betydelig skønsmargen.