19. anmoder om tilbagetrækning af alle anklager mod Stanislav Dmitrijevskij, og opfordrer de russiske
myndigheder til at respektere mediers og journalisters frihed;
20. beklager, at lovforslaget om styrkelse af statens kontrol med ngo'er i Rusland blev vedtaget i begge af
parlamentets kamre uden problemer og ikke fuldt ud tog hensyn til de henstillinger, som Europarådethavde fremsat i sin foreløbige udtalelse om spørgsmålet; håber, at præsident Putin, inden han med sinunderskrift gør forslaget til lov, kan sikre, at loven fuldt ud er i overensstemmelse med Europarådetshenstillinger og klart har til formål at forhindre chikane mod ngo-aktivister i Rusland;
21. opfordrer i den forbindelse Rådet og Kommissionen til at gøre alt, hvad de kan, for at støtte udvik-
ling og konsolidering af et stærkt, levende, uafhængigt og reelt civilsamfund i Rusland som et grund-
læggende og uundværligt element i et fungerende demokrati;
22. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes rege-
ringer og parlamenter, Den Russiske Føderations regering og parlament samt til Europarådet.
P6_TA(2006)0027
Tænkepausen
Europa-Parlamentets beslutning om tænkepausen: struktur, områder og rammer for en evaluering
af debatten om EU (2005/2146(INI))
Europa-Parlamentet ,
— der henviser til Nice-traktaten,
— der henviser til traktaten om en forfatning for Europa,— der henviser til sin beslutning af 12. januar 2005 om traktaten om en forfatning for Europa (
1),
— der henviser til erklæringen af 18. juni 2005 fra stats- og regeringscheferne om ratifikationen af trak-
taten om en forfatning for Europa som afslutning på Det Europæiske Råd den 16.-17. juni 2005,
— der henviser til traktaten om Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske
Union,
— der henviser til Regionsudvalgets udtalelse om tænkepausen af 13. oktober 2005 (2) og Det Europæiske
Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om tænkepausen af 26. oktober 2005 (3) efter anmodning fra
Parlamentet (4),
— der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 15.-16. december 2005;24.11.2006 C 287 E/306 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, 19. januar 2006DA
(1) EUT C 247 E af 6.10.2005, s. 88.
(2) CdR 250/2005 fin, endnu ikke offentliggjort i EUT.
(3) CESE 1249/2005, endnu ikke offentliggjort i EUT.
(4) P6_PV(2005)09-06, punkt 9.1 og 9.2.
— der henviser til forretningsordenens artikel 45,
— der henviser til betænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og udtalelser fra Udenrigsud-
valget, Udvalget om Industri, Forskning og Energi, Regionaludviklingsudvalget, Udvalget om Landbrug
og Udvikling af Landdistrikter, Kultur- og Uddannelsesudvalget, Retsudvalget, Udvalget om BorgernesRettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling(A6-0414/2005),
A. der henviser til, at traktaten om en forfatning for Europa blev undertegnet af stats- og regeringscheferne
fra Den Europæiske Unions 25 medlemsstater den 29. oktober 2004 og på ny bekræftet af Det Euro-pæiske Råd i erklæringen af 18. juni 2005,
B. der henviser til, at forfatningen blev udarbejdet af EU-Konventet, der sammenlignet med tidligere proce-
durer for udarbejdelse af nye traktater opnåede en ny grad af åbenhed, pluralisme og demokratisk
legitimitet,
C. der henviser til, at Europa-Parlamentet i sin beslutning af 12. januar 2005 godkendte forfatningen med
et flertal på over to tredjedele som »et godt kompromis og en væsentlig forbedring i forhold til de eksi-sterende traktater … [der] giver et stabilt og holdbart grundlag for Den Europæiske Unions fremtidigeudvikling, som vil muliggøre en yderligere udvidelse, samtidig med at den indeholder mekanismer fornødvendige forfatningsændringer«,
D. der henviser til, at reformerne i forfatningstraktaten også har som mål at afbøde følgerne af Unionens
udvidelse den 1. maj 2004, og at denne og fremtidige udvidelser vanskeligt vil kunne lykkes, hvis der
ikke ratificeres nogen konstitutionel ordning,
E. der henviser til, at 13 medlemsstater, der repræsenterer et flertal af EU's medlemsstater, siden hen har
ratificeret forfatningen i overensstemmelse med deres egne forfatningsbestemmelser (
1), herunder både
Spanien og Luxembourg efter folkeafstemning,
F. der henviser til, at Frankrig og Nederlandene efter folkeafstemningerne henholdsvis den 29. maj og
1. juni 2005 har afvist at ratificere forfatningen — med det resultat, at ratifikationsprocessen herefterer gået i stå i de resterende medlemsstater,
G. der henviser til, at forfatningen ikke træder i kraft, medmindre og før den er ratificeret af alle medlems-
stater, jf. artikel 48 i traktaten om Den Europæiske Union,
H. der henviser til, at det i erklæring 3 til slutakten i forbindelse med undertegnelsen af traktaten om en
forfatning for Europa hedder, at »hvis fire femtedele af medlemsstaterne to år efter undertegnelsen aftraktaten om forfatningen har ratificeret denne, og en eller flere medlemsstater er stødt på vanskelig-heder i forbindelse med ratifikationen, tager Det Europæiske Råd spørgsmålet op«,
I. der henviser til, at det er nødvendigt at respektere de medlemsstater og befolkninger, der har ratificeret
forfatningen, såvel som dem, der ikke har, og omhyggeligt at analysere årsagerne til de negative resul-tater i Frankrig og Nederlandene,
J. der henviser til, at nej-stemmerne snarere synes at være udtryk for utilfredshed med EU's nuværende
situation end for en specifik modstand mod konstitutionelle reformer, men at resultatet af nej-stem-
merne paradoksalt nok er, at der holdes fast ved status quo, og at der blokeres for reformer,24.11.2006 C 287 E/307 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, 19. januar 2006DA
(1) Tyskland, Grækenland, Spanien, Italien, Cypern, Letland, Litauen, Luxembourg, Ungarn, Malta, Østrig, Slovenien og
Slovakiet.
K. der henviser til, at Det Europæiske Råd bekræftede denne analyse, da det i sin erklæring af 18. juni
2005 gav udtryk for, at »disse resultater ikke sætter spørgsmålstegn ved borgernes tilslutning til den
europæiske konstruktion«, og at »borgerne har imidlertid givet udtryk for bekymringer og betænkelig-heder, som det er nødvendigt at forholde sig til«; der henviser til, at Det Europæiske Råd derfor vedtog,at det var nødvendigt med en »tænkepause [der] vil blive benyttet til en bred debat i alle vore lande, derbåde skal omfatte borgerne, civilsamfundet, arbejdsmarkedets parter, de nationale parlamenter og de
politiske partier«, og at stats- og regeringscheferne vedtog, at de ville mødes i første halvår af 2006 »for
at foretage en samlet evaluering af de nationale debatter og beslutte, hvordan processen skalvidereføres«,
L. der henviser til, at stats- og regeringscheferne erklærede, at ratifikationsprocessen kunne fortsætte og
samtidig vedtog, at den oprindelige tidsplan for forfatningens ikrafttræden (1. november 2006) villeblive forlænget,
M. der henviser til, at Det Europæiske Råd imidlertid ikke udstak klare rammer for tænkepausen eller
opstillede metoder og rammer for, hvorledes der skulle drages konklusioner af debatten, og at det sidenhar manglet både politisk vilje og evne til at inspirere og forvalte den europæiske dialog,
N. der henviser til, at Det Europæiske Råd i december 2005 pålagde Kommissionen at forelægge en »fuld-
stændig og vidtspændende revision, der omfatter alle aspekter af EU's udgifter, herunder den fælles
landbrugspolitik, og af midlerne, herunder budgetkompensationen til UK« i 2008/2009;
O. der henviser til, at tænkepausen er blevet indledt med drøftelser om konteksten snarere end teksten,
idet spørgsmål såsom fremtiden for den europæiske sociale model, udsigterne for økonomien i Europa,den hastighed, hvormed der skal ske udvidelser, budgettet på mellemlang sigt og det indre marked fortjenesteydelser alle indtager en fremtrædende plads,
P. der henviser til, at Kommissionen har offentliggjort sit bidrag til tænkepausen, der har som mål at
genskabe borgernes tillid til Den Europæiske Union gennem støtte til debatten på nationalt plan og
fremme af initiativer på fællesskabsplan, hvilket dog ikke gør det overflødigt for alle Europas politiskeinstitutioner at gøre en samlet indsats eller at udøve en lederrolle, der tager forfatningens strategiskebetydning og de politiske realiteter vedrørende forudsætningerne for dens succes alvorligt,
Q. der henviser til, at det påhviler de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet i enhver henseende at
leve op til deres forpligtelser i tænkepausen, især via en række fælles parlamentariske fora, der vil
stimulere, styre og sammenfatte den europæiske dialog (
1),
1. er fortsat overbevist om, at Nice-traktaten ikke er et bæredygtigt grundlag for videreførelsen af den
europæiske integrationsproces;
2. bekræfter, at det vil arbejde for, at der uden unødig forsinkelse etableres en forfatningsmæssig ordning
for Europa, der styrker det parlamentariske demokrati, gennemsigtigheden og retsstatslige forhold,
knæsætter grundlæggende rettigheder, udvikler unionsborgerskabet og udbygger det udvidede EU's evne tilat handle effektivt både internt og eksternt; frygter, at EU uden en sådan konstitutionel ordning ikke vilkunne forvente støtte fra sine borgere, fastholde fremdriften i integrationen og blive en troværdig partnerpå verdensplan; erindrer om, at det støttede traktaten om en forfatning for Europa, fordi den opfyldte dissemålsætninger; opfordrer også Det Europæiske Råd til på mødet i juni 2006 højtideligt at indgå samme
forpligtelse til fordel for en konstitutionel ordning for det fremtidige Europa;
3. erkender, at ratifikationen af forfatningen nu er løbet ind i vanskeligheder, som kan vise sig at blive
uoverstigelige, medmindre der kan træffes foranstaltninger, der kan imødekomme de bekymringer, der erkommet til udtryk i Frankrig, Nederlandene og andre steder;24.11.2006 C 287 E/308 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, 19. januar 2006DA
(1) XXXIV COSAC møde, 10.-11. oktober 2005.
4. betoner, at det efter Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse ikke vil være muligt at udvide EU yderligere
på grundlag af Nice-traktaten;
5. erindrer om, at de politiske problemer og institutionelle svagheder, konventet skulle løse, vil fortsætte
— og forværres — medmindre og indtil reformerne i traktaten om en forfatning for Europa blivergennemført;
6. konstaterer, at mange af de bekymringer, der gives udtryk for, i højere grad vedrører generelle og
specifikke kontekstuelle problemer end teksten i sig selv; mener, at det vil være lettere at finde en løsning
for så vidt angår teksten, hvis der opnås fremskridt med disse problemer;
7. afviser forslagene om dannelse af kernegrupper af visse medlemsstater, mens forfatningsprocessen
stadig er i gang; beklager ethvert forslag om, at der kunne dannes koalitioner af visse medlemsstater udenfor EU-systemet; erindrer om, at styrkede former for samarbejde bør fremme virkeliggørelsen af Unionens
målsætninger, beskytte dens interesser og styrke integrationsprocessen og til enhver tid stå åben for alle
medlemsstater; understreger i øvrigt, at gennemførelsen af sådanne former for samarbejde ikke bør ske påbekostning af indsatsen for at nå til en forfatning for Europa uden unødig forsinkelse;
8. advarer om, at en strategi baseret på en selektiv gennemførelse af forfatningen risikerer at ødelægge
den konsensus, der sikrede en balance mellem institutionerne og medlemsstaterne, og dermed kan forværre
troværdighedskrisen;
9. bemærker, at der på nuværende tidspunkt kun kan gennemføres demokratiske reformer uden trak-
tatændringer, men gennem ændring af procedureregler eller ved indgåelse af en interinstitutionel aftale pået begrænset antal områder — som f.eks. gennemsigtighed i lovgivningsforløbet i Rådet, indførelse af enform for borgerinitiativ, forbedringer i komitologiproceduren, fuld anvendelse af passerelle-bestemmelserne
inden for retlige og indre anliggender og strengere kontrol fra de enkelte nationale parlamenters side med
deres respektive regeringers håndtering af EU-sager;
10. foreslår, at den nuværende tænkepause benyttes til at sætte nyt skub i forfatningsprojektet på
grundlag af en bred offentlig debat om den fremtidige europæiske integration; er besluttet på, at denneeuropæiske dialog — hvis resultater ikke bør tages for givet på forhånd — bør tilsigte at afklare, uddybe
og demokratisere konsensus omkring forfatningen, tage fat på kritikken og finde løsninger, hvor forvent-
ningerne ikke er indfriet;
11. udtaler sin tilfredshed med, at der er indledt en bred debat om den retning, EU's politik skal tage,
men understreger, at dette skal ske som led i løsningen af den forfatningsmæssige krise, og at politiskeretningslinjer på EU-plan skal tage deres udgangspunkt direkte i EU-institutionernes regler, kompetencer og
procedurer såvel som i de kompetencer, medlemsstaterne har tillagt EU, og bør identificere de emner, der
er fælles for hele Europa;
12. mener, at denne nye dialog, der bør anskues som en chance for at fremme europæisk demokrati, bør
gennemføres og koordineres på EU-plan og struktureres omkring fælles temaer og i realistiske stadier pågrundlag af en aftalt evalueringsramme og bør have til formål at nå frem til afgørende politiske valg;
13. insisterer på, at den offentlige debat skal foregå både inden for europæiske og inden for nationale
rammer; advarer om, at snævert fokuserede nationale debatter kun i ringe grad vil ændre ved de nationalestereotyper, og at en påtvungen dialog uden politiske mål vil blive tåget, og måske tilmed tom, og dermedfremkalde en øget skepsis blandt borgerne i EU;
14. foreslår, at Europa-Parlamentet og nationale parlamenter i fællesskab afholder en række konferencer
— »parlamentariske forummer« — for at fremme debatten og trinvis forme de nødvendige politiske
konklusioner; agter at opfordre de øvrige EU-institutioner til at bidrage til disse forummer;24.11.2006 C 287 E/309 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, 19. januar 2006DA
15. erkender den kritiske betydning for EU og særlig Parlamentet af at undgå endnu et tilbageskridt i
forfatningsprocessen; forpligter sig derfor til at spille en ledende rolle i den europæiske dialog sammen med
de nationale parlamenter, særlig ved at udgive »Europapapirer« (European Papers) om hvert af de storespørgsmål, EU står over for, som kan benyttes som en fælles europæisk platform for de nationale debatter,og som sammen med bidrag fra nationale parlamenter bør tjene som grundlag for drøftelserne i de parla-mentariske forummer;
16. erkender den strategiske betydning af, at de politiske institutioner skaber en proaktiv holdning hos
medierne, navnlig fjernsynet, den trykte presse og lokalradioer, og tilskynder dem til at udbrede og inten-sivere debatten;
17. foreslår, at et første interparlamentarisk forum afholdes i foråret 2006 forud for junimødet i Det
Europæiske Råd for at høre både de nationale og de europæiske parlamentsmedlemmer, da formålet meddette forum er at fremsætte omfattende henstillinger til Det Europæiske Råd om, hvordan EU kan finde envej ud af krisen;
18. foreslår, at det første parlamentariske forum skal indkredse et begrænset antal prioriterede spørgsmål
om Europas fremtid og EU's styreform, der kan tages op på senere forummer og i den brede offentligedebat, som f.eks.:
— hvad er målet med europæisk integration?
— hvilken rolle bør Europa spille i verden?
— hvilken fremtid er der for den europæiske sociale og økonomiske model på baggrund af
globaliseringen?
— hvordan defineres EU's grænser?
— hvordan udbygger vi frihed, sikkerhed og retfærdighed?
— hvordan finansierer vi Unionen?
19. mener, at en frugtbar debat om disse grundlæggende spørgsmål vil åbne nye perspektiver for euro-
pæisk integration og skabe grundlag for en reform af de fælles politikker på områder, hvor der eruenighed;
20. mener desuden, at den europæiske dialog kun vil klare den konstitutionelle krise, hvis den inddrager
ikke alene EU-institutionerne, men også nationale og regionale parlamenter, lokalregeringer, politiskepartier, arbejdsmarkedets parter, civilsamfundet, akademiske kredse og medierne; lægger i dennesammenhæng særlig vægt på praktiske bidrag fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ogRegionsudvalget;
21. anmoder medlemsstaterne om at afholde et stort antal offentlige møder og mediedebatter om
Europas fremtid — »borgerforummer« — på nationalt, regionalt og lokalt plan, struktureret omkring defælles aftalte områder og med bistand fra Kommissionen; opfordrer indtrængende arbejdsmarkedets parterog civilsamfundets organisationer til at gå ind i disse debatter;
22. forventer, at de politiske partier vil give meget mere plads til den europæiske dimension både i deres
interne debatter og i valgkampagner;
23. ser meget gerne andragender fra borgerne med bidrag til at forme debatten;
24. opfordrer EU til at prioritere EU's kultur- og uddannelsespolitik meget højere for at virkeliggøre
forfatningens princip om at være »forenet i mangfoldighed«;
25. påpeger, at en europæisk dialog er umulig uden tilstrækkelig finansiering;24.11.2006 C 287 E/310 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, 19. januar 2006DA
26. foreslår, at konklusionerne fra tænkepausen udarbejdes i anden halvdel af 2007, og at der på det tids-
punkt træffes klar afgørelse om, hvordan man skal gå videre med forfatningen;
27. glæder sig over erklæringen fra den tyske regering om, at den under sit rådsformandskab i første
halvdel af 2007 har til hensigt at tage initiativer angående ratifikationsprocessen for forfatningstraktaten;
28. bemærker, at Unionen i teorien har en række valgmuligheder — herunder helt at opgive forfatnings-
projektet, fortsætte bestræbelserne på at få den nuværende tekst ratificeret uændret, forsøge at tydeliggøreeller uddybe den nuværende tekst, omstrukturere og/eller ændre den nuværende tekst med henblik på atforbedre den eller gå i gang med en fuldstændig omskrivning;
29. mener, at det vil være et positivt udfald af tænkepausen, hvis den nuværende tekst kan bevares, selv
om dette kun ville være muligt, hvis det ledsages af væsentlige foranstaltninger, der kan berolige og overbe-vise den offentlige mening;
30. ser med tilfredshed på det østrigske rådsformandskabs planer om at fremlægge en køreplan for såvel
tænkepausen som for ratifikationsprocessens fremtid generelt;
31. opfordrer medlemmerne af Det Europæiske Råd til at erkende, at der både er et individuelt og et
kollektivt ansvar for at få gennemført en forfatning for Europa, og insisterer på, at de koordinerer såvel
indholdet som timingen af de nationale kampagner mere tæt og demonstrerer deres politiske vilje og gensi-
dige solidaritet over for borgerne;
32. tager Kommissionens plan D for demokrati, dialog og debat (KOM(2005)0494) til efterretning, men
opfordrer Kommissionen til ikke kun at bidrage med sin kommunikationsstrategi, men også til at vise
afgørende politisk engagement for at hjælpe EU ud af sine nuværende konstitutionelle vanskeligheder;
33. understreger, at Rumænien og Bulgarien skal inddrages i alle de ovenfor omtalte foranstaltninger;34. opfordrer alle civilsamfundets sammenslutninger og organisationer til at inddrage forfatningens
ikrafttræden som et af deres prioriterede debat- og diskussionsemner;
35. anmoder under alle omstændigheder om, at der gøres alt for at sikre, at forfatningen træder i kraft i
løbet af 2009;
36. pålægger sit Udvalg om Konstitutionelle Anliggender at overvåge tænkepausen, navnlig i henseende
til forberedelsen af de europæiske forummer, udarbejdelsen af arbejdsdokumenter (»Europapapirer«),opsummering af institutionernes og borgernes debatter, konklusioner og forslag til foranstaltninger, sommåtte udspringe heraf;
37. opfordrer i denne forbindelse Udvalget om Konstitutionelle Anliggender til at arbejde tæt sammen
med alle andre udvalg, der er direkte involveret i forberedelsen af de parlamentariske forummer og i udar-bejdelsen af arbejdsdokumenter til dem;
38. pålægger sin formand at sende denne beslutning til medlemmerne af Det Europæiske Råd, Rådet og
Kommissionen, medlemsstaternes nationale og regionale parlamenter, Regionsudvalget, Det EuropæiskeØkonomiske og Sociale Udvalg, de tidligere medlemmer af EU-Konventet og tiltrædelses- og kandidatlan-denes parlamenter og regeringer.24.11.2006 C 287 E/311 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, 19. januar 2006DA