5. opfordrer alle de krigsførende parter til at respektere de mest grundlæggende menneskerettigheder og
bl.a. give de humanitære organisationer direkte og fri adgang til de steder, hvor flygtningene og de for-drevne befinder sig;
6. opfordrer Burundis regering til at indvilge i, at der udstationeres militære observatører fra FN og/eller
OAU med henblik på beskyttelse af hjælpearbejderne og gennemførelse af den humanitære bistand;
7. understreger atter vigtigheden af, at der i FN- og OAU-regi afholdes en international konference om
fred, sikkerhed og stabilitet i De Store Søers Område med deltagelse af alle de pågældende landes regerin-ger;
8. fastholder, at nabolandene fortsat må støtte fredsprocessen i Burundi ved at sikre, at deres territorium
ikke på nogen måde anvendes til at true det burundiske folks sikkerhed;
9. kræver endnu en gang en international embargo mod eksport af våben og forsyninger til Burundi og
De Store Søers Område som helhed og opfordrer Rådet og medlemsstaterne til at overholde deres forplig-telser til at kontrollere våbeneksport til denne region samt forhindre ulovlig våbenhandel og anden trafik,der tjener til finansieringen heraf;
10. opfordrer det internationale samfund og i særdeleshed EU til at øge den humanitære bistand til den
truede befolkning, de fordrevne og de burundiske flygtninge;
11. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes rege-
ringer, regeringerne i henholdsvis Burundi, Uganda, Den Demokratiske Republik Congo og Tanzania samt
FN, Verdensfødevareprogrammet, UNICEF og OAU.
12. Rwanda
B5-0276, 0294 og 0300/1999
Europa-Parlamentets beslutning om situationen i De Store Søers Område, især i Rwanda
Europa-Parlamentet,
Edash der henviser til sine tidligere beslutninger om situationen i Rwanda,
A. der henviser til, at appelkammeret ved Den Internationale Krigsforbryderdomstol for Rwanda den
3. november 1999 besluttede at løslade Jean Bosco Barayagwiza på grund af en formel fejl, selv omhan stod anklaget for seks folkemordsrelaterede forbrydelser,
B. der henviser til, at Jean Bosco Barayagwiza var ansat i en høj stilling ved en rwandisk radiostation, der
udsendte hadpropaganda og åbent opfordrede til nedslagtning af tutsier og moderate hutuer i landet,
C. der henviser til, at regeringen i Kigali følgelig har besluttet at indstille sit samarbejde med Den Interna-
tionale Krigsforbryderdomstol i Arusha samt på ubestemt tid at udsætte det besøg, som domstolensoffentlige anklager, Carla Del Ponte, skulle have aflagt i landet,
D. der henviser til, at indstillingen af Rwandas samarbejde vil få alvorlige følger for domstolens evne til at
gennemføre sine retssager, da de fleste vidner kommer fra Rwanda,
E. der henviser til, at Den Internationale Krigsforbryderdomstols arbejde generelt har været kendetegnet
ved alt for store forsinkelser og særdeles langsomme efterforskninger og processer, bl.a. som følge afen alvorlig mangel på anklagere og dommere, som har medført, at domstolen kun har afsluttet fireretssager siden sin oprettelse for fem år siden,
F. der er overbevist om, at det er nødvendigt, at Den Internationale Krigsforbryderdomstol finder frem til
sandheden om folkemordet i Rwanda i 1994 og stiller anstifterne til og de ansvarlige for disse mas-sakrer for retten for at sætte en stopper for den hidtidige straffrihed;7.7.2000 DA C 189/239 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 18. november 1999
1. beklager Den Internationale Krigsforbryderdomstols beslutning om at løslade Jean Bosco Barayagwiza
på grund af en formel fejl, hvilket risikerer i alvorlig grad at underminere domstolens troværdighed;
2. opfordrer Den Internationale Krigsforbryderdomstol til at ændre sin beslutning under hensyntagen til
den alvorlige karakter af beskyldningerne mod Barayagwiza og navnlig til at omstøde sin kendelse om, atdomstolen ikke på ny kan retsforfølge Barayagwiza for de forbrydelser, som han oprindelig stod tiltalt for;
3. er af den faste overbevisning, at der aldrig kan være tale om frihed for retsforfølgning i forbindelse
med sigtelser for folkemord, og opfordrer Den Internationale Krigsforbryderdomstol til at tage de krav, denkræver opfyldt, for at der kan føres en ny retssag, op til fornyet overvejelse for at undgå lignende situati-oner i fremtiden;
4. anmoder den rwandiske regering om at tage sin beslutning op til fornyet overvejelse og om fuldt ud
at samarbejde med Den Internationale Krigsforbryderdomstol i Arusha;
5. anmoder De Forenede Nationers generalsekretær og Den Internationale Krigsforbryderdomstols
offentlige anklager om straks at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for, at domstolen i Arushakan fuldføre sin mission og uden yderligere forsinkelser finde frem til sandheden om folkemordet i 1994;
6. opfordrer FN og EU til at evaluere det af Den Internationale Krigsforbryderdomstol hidtil udførte
arbejde, således at der kan foretages en vurdering til bestemmelse af, om der er brug for yderligere Edashtidsbegrænsede Edash ressourcer for at sætte domstolen i stand til at afslutte efterforskningsarbejdet og retssa-gerne mod de personer, der er mistænkt for folkemord;
7. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Den Internationale Krigs-
forbryderdomstol for Rwanda, FN’s generalsekretær, Den Afrikanske Enhedsorganisations generalsekretærog den rwandiske regering.
13. Pakistan
B5-0269, 0277, 0278, 0286 og 0296/1999
Europa-Parlamentets beslutning om Pakistans erklæring om undtagelsestilstand
Europa-Parlamentet,
Edash der henviser til sine tidligere beslutninger om Pakistan, konflikten mellem Pakistan og Indien og gene-
relle problemer i Sydasien,
A. der henviser til, at det pakistanske militær under anførsel af hærchefen, general Pervez Musharraf, den
12. oktober 1999 opløste og suspenderede de forfatningssikrede strukturer, erklærede undtagelsestil-stand og arresterede og afsatte premierministeren, Nawaz Sharif,
B. der henviser til, at de seneste valgte regeringer i Pakistan ikke har gjort noget for at komme korrup-
tionen til livs, sætte en stopper for de grove menneskerettighedskrænkelser og slavearbejde eller for atskabe sikkerhed i landet, hvilket har hindret økonomisk udvikling og sociale fremskridt,
C. der henviser til, at der er sket en konstant forværring i landets økonomiske situation, og at den finan-
sielle situation har nået et sådant punkt, at en omlægning af landets udlandsgæld er blevet uundgåelig,
D. der henviser til, at den pakistanske hær har støttet det strenge fundamentalistiske Taliban-regime i
Afghanistan,
E. der henviser til, at der også opererer fundamentalistiske militanter i Pakistan med støtte fra Taliban-
bevægelsen, og at de udgør en alvorlig trussel for stabiliteten i landet og for de grundlæggende rettig-heder, navnlig for så vidt angår kvinder og religiøse mindretal,C 189/240 DA 7.7.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 18. november 1999