29. 8. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 218/7 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 72/461/EØF om 
veterinærpolitimæssige problemer vedrørende handel med fersk kød inden for Fællesskabet og 
direktiv 72/462/EØF om sundhedsmæssige og veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med 
indførsel af kvæg og svin samt fersk kød fra tredjelande. (*) 
(85/C 218/03) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 13. marts 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte direktiv forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og 
forbrug, som udpegede Peter Storie-Pugh til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 4. juni 
1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 228. plenarforsamling, den 3. juli 1985, enstemmigt 
følgende udtalelse: 
1. Udvalget bemærker, at hovedformålet med fprslaget er 
at øge antallet af steder, hvorfra der kan tillades indført 
kirtler, organer og blod fra dyr som råvarer til Fællesskabets 
medicinalindustri. Det er klar over, at Fællesskabet ikke selv 
kan opfylde behovet for disse råvarer. 
Bruxelles, den 3. juli 1985. 
GENERELLE BEMÆRKNINGER 
1. Forordningsforslagets sigte 
1.1. Forslaget til forordning har til formål at bekæmpe 
afsætning af varemærkeforfalskede varer fra tredjelande 
(») EFT nr. C 20 af 22. 1. 1985, s. 7. 2. De retningslinjer for importkontrol, der er fastsat i 
forslagene, og de tidligere positive erfaringer med veterinær 
kontrol med sådan import giver sikkerhed for, at fare for 
menneskers og dyrs sundhed burde være udelukket. 
Udvalget godkender Kommissionens forslag. 
gennem indførelse af en toldprocedure, som skal ophæve 
overgang til fri omsætning, og som, når forfalskningen er 
godtgjort, skal medføre konfiskation af de varer, som 
åbenlyst indebærer en krænkelse af varemærkeindehaverens 
rettigheder til et varemærke. De konkrete foranstaltninger i 
forordningsforslaget drejer sig imidlertid kun om varemær­
keforfalskning og dermed krænkelse af varemærkeindehave­
rens rettigheder. Hvis forordningsforslagets angivne målsæt-Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
(») EFT nr. C 68 af 15. 3. 1985, s. 5. 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om fastsættelse af foranstaltninger til forebyggelse 
af varemærkeforfalskede varers overgang til fri omsætning (*) 
(85/C 218/04) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 22. januar 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om ovennævnte, 
forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Giacomo Regaldo til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 
5. juni 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 228. plenarforsamling, den 3. juli 1985, enstemmigt 
følgende udtalelse: 
Nr. C 218/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 8, 85 
ning skal opfyldes, er det nødvendigt også at medtage 
forfalskning afmønstre og modeller, som er blevet deponeret 
og registreret i medlemslandene. 
1.2. Denne procedure bør sikres en positiv modtagelse, 
da varemærkeforfalskning giver anledning til alvorlige øko­
nomiske tab i almindelighed og specielt for producenter og 
forbrugere. toldmyndighederne bør ikke overbebyrdes med arbejde, 
da de i forvejen har problemer med kontrol af de varer, 
som kommer fra tredjelande; 
man kan ikke både gå ind for fjernelse af EF's interne 
grænser og samtidig kræve øget kontrol med varer, der 
passerer medlemslandenes grænser. Til gengæld bør man 
harmonisere samt øge effektiviteten af kontrollen ved 
EF's grænser til tredjelande. 
1.3. Man bør godkende Kommissionens tankegang, som 
tilsigter, at der gribes ind, inden varerne markedsføres, da 
erfaringen viser, at problemerne og skaderne allerede er sket, 
når den varemærkeforfalskede vare først er kommet i 
handelen, og det ikke længere er muligt at få den fjernet eller 
fuldstændigt at genoprette skaden. 
1.4. Man bør under alle omstændigheder udvise stor 
varsomhed ved gennemførelsen af denne procedure, så det 
undgås, at der opstår nye hindringer for den frie vareomsæt­
ning, eller at der foretages uretmæssige manipulationer med 
det formål at skabe protektionistiske barrierer. 2.3. Kommissionen bør derfor ud fra de foreliggende 
erfaringer undersøge, hvorvidt det vil være hensigtsmæssigt 
også at lade de foreslåede foranstaltninger gælde andre 
rettigheder inden for erhvervslivet. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Generelt set bør artiklerne i forordningsforslaget 
ændres for at tage hensyn til Udvalgets generelle bemærknin­
ger og forslaget om at udvide anvendelsesområdet til også at 
omfatte deponerede og registrerede modeller og mønstre. 
2. Anvendelsesområde 
2.1. Forslaget til forordning vedrører udelukkende vare­
mærkeforfalskede varer fra tredjelande og ikke lignende 
produkter, som forhandles inden for EF. De konkrete 
foranstaltninger gælder udelukkende produkter, som er 
beskyttet ved et varemærke, der er registreret i overensstem­
melse med EF-lovgivningen - fra det tidspunkt denne træder 
i kraft - eller med lovgivningen i et medlemsland. 
2.1.1. Der findes i EF store industrier, hvis produktion af 
forbrugsgoder ikke er varemærkebeskyttet, men kun er 
beskyttet af registrerede og deponerede modeller og mønstre. 
Forslaget til forordning bør derfor også omfatte modeller og 
mønstre. 3.2. Ifølge art. 2, stk. 1, kan anmodningen om indgriben 
kun rettes til toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor 
produktet er registreret som deponeret varemærke. 
Dette vanskeliggør i høj grad bekæmpelsen af varemærke­
forfalskning, fordi distributørerne af varemærkeforfalskede 
varer herved tilskyndes til at anmode om overgang til fri 
omsætning i de medlemsstater, hvor varemærket ikke er 
deponeret og dermed ikke er beskyttet. 
Med snarlig vedtagelse af EF-varemærket og harmonisering i 
EF af lovgivningen om modeller og mønstre skulle det blive 
muligt at bekæmpe varemærkeforfalskning mere effektivt; i 
modsat fald bliver rettighedsindehaverne nødt til at foretage 
registrering i hver enkelt medlemsstat for at opnå passende 
beskyttelse. 
3.3. Art. 2, stk. 3, giver hjemmel for at kræve, at der 
stilles sikkerhed. 
2.2. Udvalget er klar over, at denne anvendelse af 
forordningens anvendelsesområde heller ikke er tilstrække­
lig, da forfalskninger i EF-landene er et fænomen med 
omfattende økonomiske følgevirkninger. Man kan dog gå 
ind for denne strategi af følgende praktiske grunde: Da uretmæssig konfiskering af varer kan medføre store tab 
og stor skade, bør det være hovedreglen, at der skal stilles 
sikkerhed. Fritagelse for sikkerhedsstillelse bør kun gives i 
undtagelsestilfælde. Der bør være pligt til at stille sikkerhed, 
når det drejer sig om modeller og mønste. 
toldmyndighederne får tildelt nye arbejdsopgaver; på 
baggrund af de forskelle, der på dette område gør sig 
gældende i EF, vil det være tilrådeligt at gå gradvis og 
forsigtigt til vaérks; 
produkter, ,der er beskyttet med varemærke eller 
registreret og deponeret mønster eller model, lader sig 
lettere identificere, og krænkede rettigheder vil langt 
lettere og hurtigere kunne beskyttes; På den anden side bør der ikke kræves for stor garanti, da 
man i modsat fald rammer små og mellemstore virksomheder 
og diskriminerer disse. 
3.4. Der bør ikke opkræves beløb til dækning af admini­
strationsudgifter, da bekæmpelse af varemærkeforfalskning 
også er i det offentliges interesse. Det forekommer kun 
berettiget at opkræve beløb til dækning af administrations-
29. 8. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 218/9 
udgifter, når der er tale om en ulovlig anmodning fra 
indehaveren af et varemærke eller et deponeret og registreret 
mønster eller en deponeret og registreret model. 
3.5. Art. 4, stk. 3, er uklar og bør tydeliggøres. Med­
lemsstaterne bør have to alternativer med hensyn til behand­
lingen af beslaglagte varer-, alternativerne skal svare til 
retssystemerne i EF-landene. 
3.6. Fremgår det under den supplerende procedure, at der 
er tale om varemærkeforfalskede varer, bør ansøgeren kunne 
kræve, at importøren giver nærmere oplysninger om, hvor 
varerne stammer fra. 3.7. Art. 5 bør formuleres således, at man i praksis helt 
forhindrer varemærkeforfalskede varer i at blive genstand for 
overgang til fri omsætning inden for det fælles marked. 
3.8. Da der i visse medlemsstater undertiden findes mere 
præcise administrative procedurer mod varemærkeforfalsk­
ning (f.eks. beslaglæggelse uden anmodning fra varemær­
keindehaveren), bør Kommissionen undersøge mulighederne 
for at harmonisere de retlige og administrative procedurer til 
bekæmpelse af varemærkeforfalskning, bl.a. under henvis­
ning til Rom-traktatens art. 36. 
4. Udvalget udtrykker håb om, at EF inden for rammerne 
af GATT vil henlede de øvrige kontraherende parters 
opmærksomhed på samtlige forslag i denne udtalelse. 
Bruxelles, den 3. juli 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om en særlig uddannelse til alment praktiserende læge (*) 
(85/C 218/05) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 7. januar 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens art. 49, 57 og 66 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegende Fausto d'Elia til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 5. juni 
1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 228. plenarforsamling, den 3. juli 1985, enstemmigt 
følgende udtalelse: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget konstaterer, at forslaget til direktiv er 
tænkt som et yderligere skridt henimod at lette adgangen til 
etablering og fri bevægelighed for læger inden for EF. 
1.2. Udvalget godkender forslagets sigte, som går ud på, 
at alment praktiserende læger skal have en særlig uddannelse 
i almen medicin oven i basisuddannelsen, således at de bedre 
vil blive i stand til at varetage deres opgave, idet der i denne 
uddannelse vil blive lagt særlig vægt på patienternes generelle 
sundhedsmæssige problemer, samtidig med at sygdomsfore­
byggende og -helbredende aspekter inddrages. 
nVÉFTnr. C 13 af 15. 1. 1985, s. 3. 1.3. Udvalget mener, at de væsentligste punkter i den 
særlige uddannelse i almen medicin er den toårige heltidsud­
dannelse samt en mere praktisk end teoretisk orienteret 
undervisning, idet bestemmelserne om 
— uddannelse på deltidsbasis (art. 3) og 
— besiddelse af anden supplerende uddannelse (art. 4) 
bør være forbeholdt undtagelsestilfælde. 
1.4. Udvalget gør opmærksom på det ønskelige i, at der 
udover principperne og betingelserne i direktivforslagets 
artikel 2 fastsættes en bestemmelse om, at Det rådgivende 
Udvalg for Lægeuddannelse, som er omhandlet i direktiv 
75/364/EØF, får til opgave at afstikke retningslinjer for 
indhold og metoder i den uddannelse, hvormed man erhver-