EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 28.1.2016 COM(2016) 29 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET Beretning om det generelle toldpræferencearrangement for perioden 2014-2015 {SWD(2016) 8 final}



RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET Beretning om det generelle toldpræferencearrangement for perioden 2014-2015 1.Indledning 1.1.Det generelle toldpræferencearrangement (GSP) Siden 1971 har EU's generelle toldpræferencearrangement ("GSP") hjulpet en række udviklingslande til at bekæmpe fattigdom og fremme god regeringsførelse og en bæredygtig udvikling. Ved at give udviklingslande præferentiel adgang til EU's marked bidrager GSP til, at disse udviklingslande kan få supplerende indtægter gennem international handel. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 978/2012 af 25. oktober 2012 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer ("GSP-forordningen") udgør de retlige rammer for GSP. Dette arrangement er i overensstemmelse med WTO's bestemmelser og er blevet indført under den såkaldte bemyndigelsesbestemmelse, som giver mulighed for en undtagelse fra WTO's princip om mestbegunstigelsesbehandling. 1.2.Tre forskellige ordninger under GSP Via GSP-forordningen blev GSP ændret med det formål at i højere grad at lade toldpræferencerne gavne de lande, der har det største behov, især de mindst udviklede lande ("LDC-landene") og andre lavindkomstlande og lavere middelindkomstlande. Med reformen af GSP er antallet af GSP-begunstigede lande reduceret væsentligt fra 178 til 92. Lande, der er klassificeret som højere middelindkomstlande af Verdensbanken, er nu ikke længere omfattet af GSP-præferencerne. Udelukkelsen gælder desuden også de lande, der er omfattet af en præferentiel markedsadgangsordning med EU med samme eller bedre toldpræferencer for praktisk taget hele deres handel. For bedst muligt at imødekomme udviklingslandenes handelsmæssige, udviklingsmæssige og finansielle behov indeholder GSP tre forskellige præferenceordninger: den generelle GSP-ordning og to særlige ordninger. −Med den generelle ordning ("den almindelige GSP") får lavindkomstlande og lavere middelindkomstlande toldnedsættelser på ca. 66 % af alle EU's toldpositioner, hvis de ikke har indgået andre præferencehandelsaftaler med EU. Der er i øjeblikket 30 lande, som er omfattet af den almindelige GSP. −"Den særlige ansporende ordning for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse" ("GSP+") giver fuldstændig toldsuspension på stort set de samme 66 % af EU's toldpositioner som den almindelige GSP for lande, som er særligt udsatte, fordi de kæmper med at diversificere deres økonomier og nedbringe deres importmængder. Til gengæld skal de begunstigede lande ratificere og effektivt gennemføre de 27 centrale internationale konventioner, som er anført i bilag VIII til GSP-forordningen. Disse konventioner omhandler menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljøbeskyttelse og god regeringsførelse. Der er i øjeblikket 13 lande, som er omfattet af GSP+. −Den særlige ordning kaldet "alt undtagen våben" ("EBA"), medfører fuld toldfri og kvotefri adgang til EU's marked for alle produkter med undtagelse af våben og ammunition fra lande, der er klassificeret af FN som LDC-lande. Der er i øjeblikket 49 lande, som er omfattet af EBA. I 2014 fik import for næsten 50,8 mia. EUR gavn af GSP-præferencer, og den fordelte sig således: 27,3 mia. EUR i import fra lande i den almindelige GSP, ca. 6,5 mia. EUR i import fra GSP+-lande og 17 mia. EUR i import fra EBA-lande. Udførlige oplysninger om disse tal er angivet i tabel 1-4 i denne beretning. Figur 1 og 2 nedenfor giver et overblik over importen, som er omfattet af de tre GSP-ordninger. 1.3.Formålet med denne beretning

Ifølge GSP-forordningen skal Kommissionen fra og med 1. januar 2016 én gang hvert andet år forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om, hvordan GSP-arrangementet fungerer. Beretningen skal beskrive virkningen af alle de tre GSP-præferenceordninger i de foregående to år . Imidlertid kræver GSP-forordningen, at beretningen især fokuserer på GSP+, og at den viser, om de GSP-begunstigede lande opfylder deres forpligtelser med hensyn til ratificering, rapportering og effektiv gennemførelse af de relevante konventioner . Denne beretning dækker derfor alle tre GSP-ordninger: den almindelige GSP, EBA og GSP+, men lægger særlig vægt på GSP+. 2.Den almindelige GSP-ordning Listen over GSP-begunstigede lande er blevet ændret flere gange for at afspejle udelukkelsen af lande fra GSP i overensstemmelse med kriterierne i artikel 4 i GSP-forordningen (dvs. af lande, der af Verdensbanken er blevet klassificeret som højere middelindkomstlande i tre på hinanden følgende år, eller er omfattet af en præferentiel markedsadgangsordning med EU med samme eller bedre toldpræferencer). Listen over begunstigelande er desuden blevet ændret, så den nu indeholder lande, som for nylig er begyndt at opfylde betingelserne for deltagelse i GSP. Her kan især nævnes, at: −Iran og Aserbajdsjan blev udelukket fra listen den 23. februar 2014 −Kroatien ophørte med opfylde GSP-betingelserne og derfor også med at være GSP-begunstiget ved sin tiltrædelse af EU −Sydsudan og Myanmar blev optaget på listen den 1. januar 2014 −Kina, Ecuador, Thailand og Maldiverne blev udelukket fra listen den 1. januar 2015 −Botswana, Cameroun, Elfenbenskysten, Fiji, Ghana, Kenya, Namibia og Swaziland blev optaget på listen den 1. oktober 2014. Følgende 30 lande er omfattet af den almindelige GSP: −Afrika: Botswana*, Cameroun, Elfenbenskysten, Republikken Congo, Kenya, Ghana, Namibia, Nauru, Nigeria og Swaziland −Asien: Kirgisistan, Indien, Indonesien, Sri Lanka, Vietnam, Tadsjikistan, Turkmenistan** og Usbekistan −Australien og Stillehavsområdet: Cookøerne, Fiji, Marshalløerne, Mikronesiens Forenede Stater, Niue og Tonga −Europa: Ukraine −Mellemøsten: Irak og Syrien −Sydamerika: Colombia**, Honduras** og Nicaragua**. Som figur 3 og 4 nedenfor viser, har Kinas udelukkelse fra listen haft stor indflydelse på ordningens omfang. Som resultat af dette blev både tærsklerne for varegraduering i bilag VI og sårbarhedstærsklen i bilag VII ændret.

Hvert tredje år revideres listen over vareafsnit med oprindelse i lande, som er omfattet af den almindelige GSP, og som bliver for konkurrencedygtige (og derfor udelukkes fra toldpræferencer). Den næste liste vil gælde fra den 1. januar 2017. Tabel 2 nedenfor viser den samlede værdi af den berettigede import og præferenceimporten til EU fra lande omfattet af den almindelige GSP. Den berettigede import er faldet en anelse (fra 43,5 mia. EUR i 2013 til 38,7 mia. EUR i 2014) på trods af en lille stigning i den samlede import. Desuden var den generelle udnyttelsesgrad i 2014 på 70,3 %, hvilket er en lille tilbagegang fra 71,5 % året før. Udnyttelsesgraden varierer meget fra land til land. Figur 5 nedenfor viser, at Indien er langt den største deltager i den almindelige GSP, efterfulgt af Vietnam og Indonesien. I 2014 tegnede disse tre lande sig tilsammen for 87,8 % af al den import, som var omfattet af den almindelige GSP-ordning.



3.EBA-ordningen Følgende 49 lande er omfattet af EBA-ordningen: −Afrika: Angola, Burkina Faso, Burundi, Benin, Tchad, Den Demokratiske Republik Congo, Den Centralafrikanske Republik, Djibouti, Eritrea, Etiopien, Gambia, Guinea, Ækvatorialguinea, Guinea-Bissau, Comorerne, Liberia, Lesotho, Madagaskar, Mali, Mauretanien, Malawi, Mozambique, Niger, Rwanda, Sierra Leone, Senegal, Somalia, Sydsudan, Sudan, São Tomé og Príncipe, Togo, Tanzania, Uganda og Zambia −Asien: Afghanistan, Bangladesh, Bhutan, Cambodja, Den Demokratiske Folkerepublik Laos, Myanmar/Burma, Nepal, Timor-Leste og Yemen −Australien og Stillehavsområdet: Kiribati, Samoa, Salomonøerne, Tuvalu og Vanuatu −Vestindien: Haiti. Tabel 3 nedenfor viser den samlede værdi af den berettigede import og præferenceimporten til EU fra lande omfattet af EBA-ordningen. Den berettigede import er steget fra 17,4 mia. EUR i 2013 til 19,5 mia. EUR i 2014, og udnyttelsesgraden er steget fra 83,1 % til 87,1 %. Også her varierer udnyttelsesgraden meget fra land til land. Figur 6 nedenfor viser, at Bangladesh er langt den største deltager i EBA, efterfulgt af Cambodja. I 2014 tegnede disse to lande sig tilsammen for 85,4 % af al den import, som var omfattet af EBA-ordningen. 4.GSP+-ordningen 4.1.GSP+-begunstigede lande GSP+ giver yderligere toldpræferencer til udviklingslande, der er sårbare, fordi deres eksport til EU ikke er diversificeret nok, og fordi de ikke er tilstrækkeligt integreret i det internationale handelssystem. Ordningen understøtter disse lande i effektivt at gennemføre de 27 centrale internationale konventioner om menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljøbeskyttelse og god regeringsførelse.

For at kunne ansøge om GSP+-præferencer skal et land først ratificere disse 27 konventioner. Desuden skal GSP+-ansøgerne give et skriftligt, bindende tilsagn om at opretholde ratificeringen af disse konventioner og effektivt gennemføre dem. Ansøgerne skal også uden forbehold acceptere konventionernes krav til rapportering og overvågning og indvillige i at samarbejde ved gennemførelsen af EU's kontrolprocedure, der ledes af Kommissionen. Rapporteringsperioden 2014-2015 omfatter i alt 14 GSP+-begunstigede lande. Armenien, Bolivia, Kap Verde, Costa Rica, Ecuador, Georgien, Mongoliet, Pakistan, Paraguay og Peru fik GSP+-status den 1. januar 2014. El Salvador, Guatemala og Panama fik GSP+-status den 28. februar 2014, og Filippinerne den 25. december 2014. Costa Rica, Guatemala, El Salvador, Panama og Peru er siden 1. januar 2016 ikke længere GSP/GSP+-lande, da de er omfattet af en præferentiel markedsadgangsordning med EU i henhold til bilaterale handelsaftaler. Af samme grund vil Georgien ophøre med at være et GSP/GSP+-land fra den 1. januar 2017. Den 25. november 2015 besluttede Kommissionen at give Kirgisistan GSP+-status. Afgørelsen gennemgås i øjeblikket af Europa-Parlamentet og Rådet. Tabel 4 nedenfor viser den samlede værdi af den berettigede import og præferenceimporten til EU fra lande omfattet af GSP+-ordningen. Den samlede GSP+-præferenceimport steg fra 5,99 mia. EUR i 2013 til 6,48 mia. EUR i 2014. Fordi flere GSP+-lande er begyndt at anvende nye frihandelsaftaler med EU, er den samlede udnyttelsesgrad faldet en anelse (fra 69,7 % i 2013 til 66,1 % i 2014). På grund af disse nyligt tilgængelige markedsadgangsordninger varierer udnyttelsesgraden betydeligt fra land til land. Som vist i figur 7 nedenfor tegnede Pakistan og Filippinerne sig i 2014 tilsammen for 87,8 % af GSP+-præferenceimporten. 4.2.GSP+-overvågning 4.2.1.Formålet med og mål for GSP+-overvågningen GSP+-ordningen er et incitamentbaseret værktøj, der har til formål at understøtte GSP+-landene i effektivt at gennemføre de 27 internationale konventioner. Som det fremgår af GSP-forordningen, er levetiden for GSP+-ordningen i første omgang 10 år (dvs. at den løber indtil den 31. december 2023). Det er således en langsigtet proces. De mangler, som hindrer en effektiv gennemførelse af konventionerne, hænger ofte sammen med problemer, der skal løses på mellemlang eller lang sigt. GSP+-konventionerne dækker et bredt spektrum af problemområder, heriblandt menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljøbeskyttelse, klimaændringer og bekæmpelse af narkotika og korruption. Desuden skyldes manglerne ofte en række komplekse og indbyrdes relaterede spørgsmål, der handler om udviklingen på det sociale, kulturelle, historiske, sikkerhedsmæssige og økonomiske felt. Da alle GSP+-lande er udviklingslande, er det forventeligt, at de oplever problemer med overholdelsen af konventionerne, især på kort til mellemlang sigt. På denne baggrund udgør den reviderede GSP+-overvågning et stærkt incitament for GSP+-landene til at forbedre gennemførelsen af konventionerne og rapporteringen. En sådan forbedring kræver engagement ikke bare på kort sigt, men også på mellemlang og lang sigt, og GSP+-overvågningen skal afspejle denne situation fuldt ud. 4.2.2.Fremme af internationale standarder GSP+ er i tråd med EU's ønske om at opretholde og styrke gennemførelsen af international lovgivning som nedfældet i traktaten om Den Europæiske Union. Med ordningen søger EU at sikre, at GSP+-landene overholder de forpligtelser, de har som følge af deres ratificering af en række internationale konventioner. Ordningen pålægger ikke GSP+-landene at vedtage eller gennemføre nogen EU-standarder – de skal derimod opfylde de forpligtelser, de allerede har accepteret ved at underskrive disse internationale konventioner. Derfor ønsker Kommissionen et tættere samarbejde med de relevante internationale organisationer, f.eks. Den Internationale Arbejdsorganisation ("ILO") og De Forenede Nationer ("FN"), for at sikre, at der i GSP+-overvågningen og EU's evalueringer løbende tages hensyn til deres synspunkter og erfaringer. I den forbindelse har det stor betydning, at EU holder tæt kontakt med de internationale organisationers lokale kontorer i de begunstigede lande. Denne indsats er især vigtig, fordi mange af de konventioner, der er opført i bilag VIII til GSP+-forordningen, har lange rapporteringsperioder. F.eks. bliver FN's rapporter offentliggjort hvert 4.-5. år, mens rapporteringscyklussen for GSP+ er toårig. Af den grund er det især gavnligt med et aktivt samarbejde med de relevante internationale organisationer mellem rapporteringsperioderne. Dertil kommer, at disse organisationers ekspertise kan være særdeles nyttig for samarbejdsprojekter i GSP+-landene. Kommissionen og ILO er ved at iværksætte et GSP+-pilotprojekt om kapacitetsopbygning i Pakistan, Mongoliet, Guatemala og El Salvador. Kommissionen vil fortsætte det tætte samarbejde med internationale organisationer i løbet af GSP+' levetid, bl.a. via særlige projekter. Endelig sætter GSP+ EU i stand til konstruktivt at drøfte GSP+-landenes forpligtelser ifølge konventionerne i de relevante internationale organisationers regi, f.eks. med ILO's trepartsudvalg om anvendelse af standarder eller ILO's Styrelsesråd. 4.2.3.GSP+-overvågningsprocessen GSP-forordningen kræver øget overvågning fra EU's side af, hvorvidt GSP+-begunstigede lande overholder deres forpligtelser. Sammen med EU-Udenrigstjenesten har Kommissionens tjenestegrene derfor etableret en struktureret overvågningsprocedure: en løbende "GSP+-dialog" med myndighederne i GSP+-landene, som er formaliseret via årligt udarbejdede lister over problemområder ("resultattavler"). Når et land får status som GSP+-begunstiget, laver Kommissionen en indledende vurdering af, i hvilket omfang det overholder sine GSP+-forpligtelser (den første formelle resultattavle). Denne formelle resultattavle viser de vigtigste mangler, som de internationale konventioners overvågningsorganer har konstateret. Dette er starten på den løbende GSP+-dialog, hvor Kommissionen gør det enkelte land opmærksom på de problemområder, der optræder på resultattavlen. Hvor det er muligt, skal der i dialogen gøres brug af de eksisterende politiske og institutionelle forbindelser mellem EU og GSP+-landene. Listen over problemområder ajourføres årligt, og landene forventes at gøre en målrettet indsats for at tackle de påviste problemer. I overensstemmelse med GSP-forordningen bliver der ved GSP+-overvågningen taget hensyn til synspunkter fra en bred vifte af kilder ud over de internationale konventioners overvågningsorganer, bl.a. arbejdsmarkedets parter, Europa-Parlamentet og Rådet. En lang række interessenter deltager også i de enkelte GSP+-lande – ikke kun regeringerne, men også lokale og regionale myndigheder, civilsamfundets aktører (f.eks. arbejdsmarkedets parter og ngo'er), erhvervssammenslutninger og internationale organisationers lokalafdelinger.

Som led i sin overvågning kan Kommissionen deltage i lokale workshopper eller kontrolbesøg i virksomheder. Det at have kontakt med de lokale interessenter, især under GSP+-kontrolbesøg, er vigtigt, ikke kun for at kunne få adgang til førstehåndsoplysninger, men også for at give interessenterne en bedre forståelse af, hvordan GSP+ fungerer, og hvad EU forventer af dem. Det gør det nemmere for de lokale aktører at spille en konstruktiv rolle ved at hjælpe de lokale, regionale og centrale myndigheder til at opfylde deres forpligtelser i henhold til konventionerne. Ikke mindst forventes erhvervsdrivende, som nyder direkte gavn af toldpræferencer, at være en central drivkraft i gennemførelsen af konventionerne. I den første rapporteringsperiode har interaktionen med civilsamfundets aktører i GSP+-landene været meget positiv. De har generelt givet udtryk for en stærk støtte til deres landes deltagelse i GSP+-ordningen. De har ved flere lejligheder udtrykkeligt hilst GSP+-overvågningen velkommen og udtalt sig positivt om de forbedrede muligheder, den giver for at rejse centrale spørgsmål om menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder over for myndighederne. Kommissionen vil derfor fortsætte samarbejdet med lokale interessenter i forbindelse med overvågningen og søge at udvide det, hvor det er muligt. 4.2.4.Bistand og udviklingsprojekter Rapporter fra internationale overvågningsorganer, som er den vigtigste kilde til oplysninger, der kommer på resultattavlerne, beskriver ikke kun mangler og fremskridt, men også de begrænsninger, som kan vanskeliggøre eller forhindre, at et GSP+-land gennemfører en konvention. Dette er vigtigt, da en række af disse begrænsninger kan være uden for de offentlige myndigheders kontrol eller indflydelse, hvilket kan forklare visse af manglerne. Selv om det er klart, at en stat er ansvarlig for at opfylde sine internationale forpligtelser, bør Kommissionen i sin overvågning tage hensyn til faktorer som mangel på ressourcer, fattigdom, naturkatastrofer og manglende kontrol med visse områder i situationer med væbnet konflikt. Kommissionen har i 2015 iværksat fælles projekter sammen med ILO for at styrke GSP+-landes administrative kapacitet, så de bliver i stand til effektivt at gennemføre og rapportere om de grundlæggende ILO-konventioner. I den næste rapporteringsperiode vil Kommissionen fortsætte med at undersøge mulighederne for at hjælpe GSP+-landene til at fjerne disse hindringer via ekspertbistand, teknisk bistand og specifikke kapacitetsopbygningprojekter. 4.2.5.Landenes interne GSP+-organisation Den måde, hvorpå GSP+-landene har organiseret sig for at tackle de problemer, der er omfattet af GSP+-konventionerne, har givet et første indtryk af graden af deres politiske engagement i GSP+-processen. Konventionerne går ofte på tværs af kompetencefordelingen mellem forskellige ministerier og agenturer, som hver især kan have forskellige ressourcer til deres rådighed og forskellige grader af indflydelse. Derfor er GSP+-landene nødt til at koordinere indsatsen på både centralt og lokalt plan. Nogle lande har valgt at oprette særlige GSP+-taskforcer under ledelse af højtstående embedsmænd (f.eks. Pakistan), mens andre foretrækker at koordinere på ad hoc-basis gennem ministeriet for handel eller udenrigsanliggender (f.eks. Filippinerne og Guatemala). Det forventes, at denne koordinering med tiden vil blive mere effektiv. GSP+-kontrolbesøg fra Kommissionen med hjælp fra EU's delegationer har vist sig at være nyttige i denne forbindelse. Landenes koordinering af indsatsen vedrørende GSP+ og de relevante konventioner er et vigtigt og nødvendigt redskab til at forbedre den praktiske gennemførelse. Kommissionen vil derfor fortsat holde nøje øje med koordineringen. 4.2.6.Konklusioner om den første GSP+-overvågningsperiode (2014-2015) Som beskrevet ovenfor påbegyndes overvågningen, så snart det enkelte land bliver optaget i GSP+-ordningen. En oversigt over manglerne for hver af GSP+-konventionerne som forelagt af de internationale overvågningsorganer danner udgangspunkt for den løbende overvågning af hvert enkelt land. GSP+-landene forventes at gøre en målrettet indsats for i højere grad at gennemføre de 27 centrale konventioner og for at afhjælpe disse mangler. Overvågningen omfatter alle aspekter af gennemførelsen af de 27 konventioner, herunder drøftelser af kapacitetsbegrænsninger og fremskridt. Desuden tages der i GSP+-overvågningen hensyn til de eksisterende retlige og administrative rammer i de enkelte lande. Den første overvågningsperiode var en læringsproces både for GSP+-landene og for Kommissionen. Alle landene har imidlertid vist en stærk interesse i GSP+-processen, dels i form af politisk vilje, dels ved gennemførelse af institutionelle og lovgivningsmæssige reformer. Først og fremmest har de over for Kommissionen udvist ægte engagement ved at reagere i tide på de årlige resultattavledokumenter, ved at tillade specifikke GSP+-kontrolbesøg og ved at oprette særlige forvaltningsstrukturer for GSP+. Desuden har alle GSP+-lande taget skridt (i visse tilfælde ganske vist gradvise) til i højere grad konkret at overholde deres forpligtelser i henhold til GSP+-konventionerne, bl.a. ved at indsende flere forsinkede landerapporter. Det vedlagte arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene indeholder en omfattende vurdering af de enkelte GSP+-lande, som beskriver både den positive udvikling og de nationale begrænsninger, som risikerer at lægge hindringer i vejen for, at landene kan gennemføre konventionerne effektivt. Kommissionen vurderer situationen for hver enkelt konvention og foretager en samlet evaluering af hver gruppe af konventioner (menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljø og god regeringsførelse). Da de 27 GSP+-konventioner er meget forskellige, og da den første rapporteringsperiode er kort (18 måneder), mente Kommissionen på dette tidspunkt ikke, at det var hensigtsmæssigt eller realistisk at sætte tal på landenes fremskridt undtagen for helt klare parametre som rettidig fremlæggelse af landerapporter. Et forsøg på at angive en standardiseret, kvantificerbar værdi for de enkelte landes resultater kunne have givet et vildledende og til en vis grad vilkårligt billede. Overvågningsredskaberne vil dog til stadighed blive forbedret. I løbet af den næste rapporteringsperiode er det især vigtigt, at GSP+-landene tager ansvar for processen og mere proaktivt forsøger at løse de problemer, der fremgår af resultattavlen. Kommissionen vil være mere opmærksom på landenes egne prioriteter, deres tidshorisont for at afhjælpe manglerne, og hvilke ressourcer de råder over for at kunne gennemføre konventionerne. I den forbindelse vil Kommissionen styrke sit samarbejde med GSP+-landene med det formål at fastlægge prioriterede indsatsområder. Faktisk er det netop disse prioriteter, der er hovedideen bag reformen af GSP+. Når først landene fuldt ud lever op til kriterierne for deltagelse i GSP+, giver ordningen dem handelsmæssige incitamenter i takt med, at de gradvist bliver bedre og bedre til at gennemføre konventionerne. GSP+-begunstigede lande forventes derfor løbende at forbedre deres resultater. Kommissionen vil i sin bedømmelse af landene tage deres individuelle forhold og begrænsninger i betragtning, men det understreges dog i GSP-forordningen, at hvis et GSP+-land ikke overholder sine bindende tilsagn, kan præferencerne midlertidigt trækkes tilbage. I løbet af den næste rapporteringsperiode (2016-2017) vil Kommissionen fortsat overvåge GSP+-landene på en systematisk måde. I forbindelse med næste evaluering vil den om nødvendigt overveje at træffe foranstaltninger, der kan bidrage til at rette op på udviklingen, f.eks. indlede en undersøgelse, hvis et land ikke lever op til sine GSP+-tilsagn. 4.2.7.Denne beretning er vedlagt: arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om GSP+ GSP-forordningen kræver, at denne beretning især fokuserer på, hvordan GSP+ fungerer. Den er derfor ledsaget af et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om EU's særlige ansporende ordning for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse (GSP+) for perioden 2014-2015, som er udarbejdet i fællesskab af Kommissionens tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten. I arbejdsdokumentet findes mere detaljerede oplysninger om, hvordan GSP+ har fungeret, siden forordning nr. 978/2012 trådte i kraft den 1. januar 2014. Arbejdsdokumentet indeholder desuden en detaljeret vurdering af de enkelte GSP+-begunstigede landes overholdelse af GSP+-konventionerne og rapporter om deres udnyttelse af GSP+-ordningen. 5.Fremtidige beretninger fra Kommissionen Ifølge GSP-forordningen skal Kommissionen forelægge en beretning for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af forordningen fem år efter dens ikrafttræden, dvs. senest i november 2017. Beretningen skal dække hele GSP-arrangementet i den femårige periode fra 2012 til 2017. Den vil beskrive konsekvenserne af arrangementet for udviklingen, handelen og de finansielle behov i de GSP-begunstigede lande. Kommissionen vil også vurdere behovet for en revision af arrangementet, bl.a. af GSP+ og bestemmelser om midlertidig tilbagetrækning af toldpræferencer, eventuelt ledsaget af et lovforslag. Desuden vil beretningen indeholde en detaljeret analyse af GSP-forordningens indvirkning på handelen og på EU's toldindtægter med særlig vægt på effekten for GSP-landene. Endelig vil denne beretning, der bliver offentliggjort i november 2017, også omfatte udviklingen på specifikke områder i anden GSP+-rapporteringsperiode (2016-2017). 6.Tabeller med statistiske oplysninger om lande, der den 1. december 2015 var GSP-begunstigede