MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg

1. BAGGRUND

- Forslaget [KOM(1998)415 endelig - 1998/225(COD)] blev forelagt for Rådet den 8. juli 1998 (EFT C 300 af 29.09.1998, s. 6)

- Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 27. januar 1999, CES 1999/67). Regionsudvalget besluttede på sit møde den 30. juni 1999, at det ikke ville afgive udtalelse.

- Europa-Parlamentet afgav udtalelse (ved førstebehandling) på plenarmødet den 14. april 1999.

- Kommissionen vedtog sit ændrede forslag den 25. november 1999 KOM(1999)611 endelig udg.

- Rådet nåede på mødet den 22. juni 2000 enstemmigt til politisk enighed med henblik på at fastlægge en fælles holdning.

- Rådet vedtog den fælles holdning den 7. november 2000.

2. FORMÅLET MED KOMMISSIONENS FORSLAG

Kommissionens forslag tog sigte på at ajourføre de emissionsgrænseværdier, der gælder for anlæg, hvortil der gives tilladelse efter forslagets ikrafttræden, og at udvide anvendelsesområdet for direktiv 88/609 til også at omfatte gasturbiner fra samme dato. Den fælles holdning omfatter også strengere krav end dem, der hersker for øjeblikket, for anlæg, hvortil der blev givet tilladelse før den 1. juli 1987, de såkaldte "bestående anlæg".

3. BEMÆRKNINGER TIL DEN FÆLLES HOLDNING

3.1. Generelle bemærkninger

Det centrale emne under forhandlingerne var, hvorvidt anvendelsesområdet for Kommissionens forslag burde udstrækkes til anvendelse af strengere krav til bestående anlæg end dem, der for øjeblikket gælder i Fællesskabets retsforskrifter, og udformningen af disse krav. Europa-Parlamentet forsøgte ved sin førstebehandling at få bestående anlæg medtaget i forslagets anvendelsesområde og foreslog emissionsgrænseværdier, der fra den 1. januar 2005 skulle gælde for sådanne anlæg. Kommissionen delte dengang ikke Parlamentets synspunkt. Kommissionen betragtede forslaget om at ændre direktivet om store fyringsanlæg for at være en del af en pakke af foranstaltninger, der var beregnet til at bekæmpe forsuring og luftens indhold af ozon, idet det vigtigste element i denne pakke var forslaget til et direktiv om nationale emissionslofter [1]. Kommissionen var af den opfattelse, at sidstnævnte forslag ville være den mest miljøeffektive og omkostningseffektive metode til at opnå den fornødne begrænsning i emissionerne til at nå Fællesskabets mål i forbindelse med forsuring og ozon, og den havde derfor ikke medtaget nye bestemmelser for bestående anlæg i anvendelsesområdet for forslaget om store fyringsanlæg.

[1] KOM(1999)125 1999/0067(COD)

Rådet vedtog i sin fælles holdning at udvide anvendelsesområdet for Kommissionens forslag til også at omfatte bestemmelser for bestående anlæg. Da Rådet fastlagde sine fælles holdninger om forslagene om både nationale emissionslofter og om store fyringsanlægs samtidig, var Kommissionen i stand til at bedømme, om forslagene set som en helhed nåede et acceptabelt niveau for miljøambitionerne. Kommissionen fandt i denne sammenhæng, at den kunne acceptere den fælles holdning om forslaget om store fyringsanlæg, der omfatter nye bestemmelser for bestående anlæg (fra før 1987). Selv om de fælles holdninger om forslagene om nationale emissionslofter og om store fyringsanlægs ikke giver den allerbedste profil for emissionsbegrænsninger set ud fra et omkostningseffektivt perspektiv, vil de medføre betydelige emissionsbegrænsninger. Den fælles holdning om store fyringsanlæg vil medføre væsentlige forbedringer i miljøresultaterne fra sektoren for store fyringsanlæg. Der ud over fastsættes der klare miljønormer for bestående anlæg, som vil skulle overholdes ved den kommende udvidelse af Fællesskabet.

Parlament og Rådet deler kort sagt nu det synspunkt, at der principielt bør medtages nye og strengere bestemmelser for bestående anlæg end dem gælder i direktiv 88/609.

3.2. De af Parlamentets ændringsforslag, som Kommissionen helt eller delvist accepterede, og som er indarbejdet i den fælles holdning

Ændringsforslag 1, 3, 5 og 15

Kommissionen accepterede ændringsforslag 1, ændringsforslag 3 delvist og ændringsforslag 5 og 15 med hensyn til princippet og disse forslag er afspejlet i den fælles holdning. Ændringsforslag 1, der gentager målsætningerne for Fællesskabets forsuringsstrategi, er indarbejdet i fjerde betragtning. Princippet i ændringsforslag 5 om fremtidige ajourføringer af gældende emissionsgrænseværdier er afspejlet i syvende betragtning og i den revisionsproces, der er fastsat i artikel 4. Ligeledes er det princip, der ligger bag ændringsforslag 3, som vedrører de muligheder, der ligger i økonomiske instrumenter, også medtaget i artikel 4. Princippet i ændringsforslag 15 om medlemsstaternes formidling af oplysninger om emissioner til offentligheden og passende organisationer er også afspejlet i betragtning nr. 7 i den udstrækning det kan medtages gennem udarbejdelsen af et register over forurenende emissioner under IPPC-direktivet.

3.3. De af Parlamentets ændringsforslag, som Kommissionen ikke accepterede, og som ikke er medtaget i den fælles holdning

Ændringsforslag 2, 4, 6, 7, 11 og 13

Kommissionen kunne ikke acceptere ændringsforslag 2, da det vedrører dele af Oslo-protokollen fra 1994 til Geneva-konventionen af 1979 om grænseoverskridende luftforurening over store afstande, der henviser til emissionsgrænseværdierne i direktiv 88/609. Disse værdier er taget op til revision i Kommissionens forslag.

Kommissionen kunne heller ikke acceptere ændringsforslag 4, der søger at udvide forslagets anvendelsesområde til også at omfatte gasturbiner, der anvendes på offshore platforme, og tekniske anordninger, der anvendes til fremdrift af køretøjer, skibe eller fly. Gasturbiner på offshore platforme er udelukket fra anvendelsesområdet på grund af disse anlægs særlige driftsforhold. Da dette forslag vedrører emissioner fra stationære kilder, er det ikke hensigtsmæssigt at udvide anvendelsesområdet til også at omfatte fremdriftsformål.

Ændringsforslag 6, hvori det foreslås at fjerne afvigelsen for Kongeriget Spanien i direktiv 88/609, kunne heller ikke accepteres, da de pågældende anlæg skal nedlukkes inden udløbet af 2005, for at kunne omfattes af afvigelsen.

Ændringsforslag 7, 11 og 13 foreslår strengere emissionsgrænseværdier for fast og gasformigt brændsel for anlæg, hvortil der blev givet tilladelse efter den 1. januar 2000, end dem Kommissionen har foreslået. Kommissionens forslag, der blev udarbejdet på grundlag af en vurdering af de aktuelle teknologiske præstationer, tager sigte på at fastsætte normer, der kan anvendes på fællesskabsplan. Denne fremgangsmåde giver medlemsstaterne smidighed til at anvende strengere emissionsgrænseværdier, hvis de lokale omstændigheder berettiger det, eller at overholde emissionsmål for svovldioxid og nitrogenoxider, der hidrører fra Kommissionens parallelle forslag om nationale emissionslofter. Dette må ligeledes ikke gå ud over de store fyringsanlægs miljøpræstationer, når de vurderes på et integreret grundlag. På denne baggrund finder Kommissionen ikke strengere emissionsgrænseværdier hensigtsmæssige, og den kunne ikke acceptere disse ændringsforslag.

3.4. Parlamentets ændringsforslag den ikke afspejler sig i Kommissionens forslag, men som delvist afspejles i Rådets Fælles Holdning

Ændringsforslag 8, 10, 12, 14 og 20

Den største forskel mellem Kommissionens forslag og Rådets fælles holdning er medtagelsen af strengere bestemmelser for bestående anlæg end dem, der fremhersker for øjeblikket. Europa-Parlamentet foreslog i ændringsforslag 8, 10, 12, 14 og 20 at ændre de gældende emissionsgrænseværdier for store fyringsanlæg, hvortil der blev givet tilladelse mellem den 1. juli 1987 og den 1. januar 2000, og også at anvende disse emissionsgrænseværdier på anlæg, hvortil der blev givet tilladelse før den 1. juli 1987. Kommissionen accepterede ikke disse ændringsforslag og medtog dem ikke i det ændrede forslag.

Medens der ikke er nogen ændringer i den fælles holdning i kravene for anlæg, hvortil der er givet tilladelse efter den 1. juli 1987 og ikrafttrædelsen af det aktuelle forslag, er der medtaget nye bestemmelser for bestående anlæg, som til dels imødekommer hensigten med ændringsforslag 8, 10, 12, 14 og 20. Disse ændringsforslag afspejles til en vis grad i den fælles holdning gennem artikel 4, der kræver, at kravene til nye anlæg, som defineret i direktiv 88/609, også anvendes på bestående anlæg pr. 1. januar 2008. Behovet for at tilpasse denne fremgangsmåde til de forskellige særpræg ved medlemsstaternes sektorer for store fyringsanlæg erkendes også i artikel 4 ved at medtage muligheden for at opfylde kravene for bestående anlæg ved at anvende en national plan, hvormed der kan opnås de samme emissionsreduktioner.

De øvrige vigtige forskelle mellem Kommissionens ændrede forslag og den fælles holdning omhandles i det nedenstående.

Bestemmelser for biomasse (artikel 2, stk. 11, og bilag VI.B)

Definitionen på biomasse (artikel 2, stk. 11) er blevet tilpasset, så den er forenelig med Europa-Parlamentets og Rådets forventede direktiv om forbrænding af affald. Ændringerne af definitionen sikrer, at de undtagelser, der ikke er omfattet af forslaget til forbrændingsdirektiv omfattes af forslaget om store fyringsanlæg. Hvad biomasse angår er emissionsgrænseværdierne for NOx for anlæg, hvortil der gives tilladelse efter dette forslags ikrafttræden, og hvis termiske effekt er på mellem 50 og 100 MWth, endvidere på 400 mg/Nm3 og 200 mg/Nm3 for anlæg med en effekt på 300 MWth, sammenlignet med de henholdsvis 350 mg/Nm3 og 300 mg/Nm3, som Kommissionen havde foreslået.

Bestemmelser for kombineret kraftvarmeproduktion (artikel 7)

Teksten er blevet ændret for at gøre det klart, at medlemsstaterne har ansvaret for at sikre, at den tekniske og økonomiske gennemførlighed med henblik på kombineret kraftvarmeproduktion undersøges i forbindelse med nye anlæg, for hvilke der meddeles tilladelse efter dette forslags ikrafttræden, og i forbindelse med andre anlæg, der udvides med mere end 50 MWth, også efter forslagets ikrafttræden. Hvis denne gennemførlighed bekræftes, udvikles anlæggene i overensstemmelse hermed under hensyn til markeds- og distributionsforholdene.

Bestemmelser for indenlandsk brændsel (artikel 6)

Bestemmelserne i artikel 6, der giver tilladelse til at overskride emissionsgrænseværdier for anlæg, for hvilke der er meddelt tilladelse efter den 1. juli 1987, hvor emissionsgrænseværdierne ikke kan overholdes på grund af indenlandsk brunkuls beskaffenhed, gælder ikke længere for anlæg, for hvilke der meddeles tilladelse efter dette forslags ikrafttræden. Også den procentsats for afsvovlning, der gælder for indenlandsk brændsel i bilag VIII.B, og som i medfør af artikel 5, stk. 2, finder anvendelse, når emissionsgrænseværdierne i bilag III.B ikke kan overholdes, er blevet ændret. Den gældende procentsats bliver på 92% for anlæg med en effekt på 50 til 100 MWth og for anlæg med en effekt på over 300 MWth, sammenlignet med henholdsvis to 90% og 95% i Kommissionens forslag.

Bestemmelser for gasturbiner (bilag VI)

Den højere emissionsgrænseværdi på 75 mg/Nm3, der gælder for kombinerede kraftvarmesystemer, der har en samlet effektivitet på over 75%, kommer også til at gælde for kombinerede kraftvarmesystemer, hvor den årlig eleffektivitet er på over 55%.

På baggrund af den fælles holdning som helhed kan Kommissionen acceptere disse ændringer.

3.5. Nye bestemmelser indført af Rådet

Omarbejdning

I stedet for at foretage en ændring af direktiv 88/609 har Rådet besluttet at omarbejde direktivet. Der er derfor tilføjet en lang række betragtninger og numrene på nogle af artiklerne er ændret. Kommissionen finder, at en omarbejdning af direktiv 88/609 vil lette gennemførelsen i den nationale lovgivning og dermed gennemførelsen som helhed, og kan derfor støtte det.

4. KONKLUSIONER

Den fælles holdning blev enstemmigt vedtaget af Rådet. Bestemmelserne for bestående anlæg og de nye normer gældende for anlæg, hvortil der meddeles tilladelse efter forslagets ikrafttræden vil medføre væsentlige forbedringer i miljøpræstationerne inden for sektoren for store fyringsanlæg. Bestemmelserne for gasturbiner afspejler tendenserne i de teknologiske valg i kraftværkssektoren. Tidsplanen for indførelsen af de nye bestemmelser for bestående anlæg er realistisk på et fællesskabsomspændende plan i betragtning af de foranstaltninger der skal bringes på plads. Kommissionen kan således acceptere og støtte den fælles holdning.