Konventets mandat og tidsplan
20. anser det for at være af grundlæggende betydning for en effektiv reform af Unionen, at konventet
udstyrer sig med en beslutningsprocedure, som giver det mulighed for ved konsensus at udarbejde et enkeltog samlet forslag, der forelægges regeringskonferencen som det eneste forhandlings- og beslutningsgrund-lag;
21. ønsker, at konventet går i gang med sit arbejde omgående efter Det Europæiske Råd i Laeken og
afslutter det så tidligt, at regeringskonferencen kan afsluttes i 2003 under det italienske formandskab,således at den nye traktat kan vedtages i december samme år, hvorved EU-valget i 2004 kan komme tilat give den europæiske integrationsproces en demokratisk impuls, ligesom Kommissionen og det selv vil fåde bedst mulige betingelser for at deltage i processen; er af den opfattelse, at tidsrummet mellem forelæg-gelsen af konventets resultater og det indledende topmøde bør være så kort som muligt og under ingenomstændigheder længere end tre måneder;
*
**
22. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt medlemsstaternes
og kandidatlandenes stats- og regeringschefer og parlamenter.
20. Hvidbog om nye styreformer i EU
A5-0399/2001
Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens hvidbog om nye styreformer i EU
(KOM(2001) 428 kdash C5-0454/2001 kdash 2001/2181(COS))
Europa-Parlamentet,
8dash der henviser til Kommissionens hvidbog om nye styreformer i EU (KOM(2001)428(1)8dash
C5-0454/2001),
8dash der henviser til EU-traktaten, særlig artikel1, 3, 5 og 6,
8dash der henviser til protokol nr. 7 til Amsterdam-traktaten om anvendelse af nærhedsprincippet og pro-
portionalitetsprincippet og protokol nr. 9 om de nationale parlamenters rolle i Den Europæiske Union,
8dash der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel39 (stem-
meret og valgbarhed til Europa-Parlamentet), 41 (ret til god forvaltning) og 42 (ret til aktindsigt),
8dash der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon, hvori Kommissionen, Rådet
og medlemsstaterne opfordres til senest i 2001 at udarbejde en strategi for en yderligere koordineretindsats til forenkling af de lovgivningsmæssige rammer både nationalt og på fællesskabsplan, herunder
en effektivisering af den offentlige forvaltning,
8dash der henviser til den rådgivende gruppe på højt plan, som EU-ministrene for offentligt ansatte nedsatte
på mødet den 7. november 2000 i Strasbourg, og som skal forberede udarbejdelsen af den strategi,der blev omtalt på Det Europæiske Råds møde i Lissabon,
(1) EFT C 287 af 12.10.2001, s. 1.C153E/314 DA 27.6.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
8dash der henviser til sin beslutning af 10. december 1996(1) om borgernes og samfundsaktørernes
deltagelse i Den Europæiske Unions institutionelle system,
8dash der henviser til sin beslutning af 15. april 1999(2) om forbedring af EU-institutionerne uden trakta-
tændring,
8dash der henviser til sin beslutning af 26. oktober 2000(3) om Kommissionens rapporter til Det Europæiske
Råd om bedre lovgivning 1998 8dash Et fælles ansvar 8dash og bedre lovgivning 1999,
8dash der henviser til sin beslutning af 25. oktober 2001 om reformen af Rådet(4),
8dash der henviser til Kommissionens hvidbog om »Reformen af Kommissionen« (KOM(2000)200), navnlig
kapitel II (IV) om forbedring af dialogen med civilsamfundet,
8dash der henviser til sin beslutning af 30. november 2000(5) om Kommissionens hvidbog om »Reformen af
Kommissionen«,
8dash der henviser til udtalelse af 14. december 2000 fra Regionsudvalget(6) om de nye beslutningsstruktu-
rer: Europa 8dash en ramme for borgernes engagement,
8dash der henviser til statusrapport af 7. marts 2001 fra Kommissionen til Det Europæiske Råd i Stockholm
om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer (KOM(2001)130),
8dash der henviser til udtalelse af 25. april 2001(7) fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender
om det organiserede civilsamfund og nye styreformer i EU,
8dash der henviser til udtalelse af 20. september 2001 fra Regionsudvalget om »borgernærhed«(8),
8dash der henviser til forretningsordenens artikel47, stk.1,8dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og udtalelser fra Budget-
udvalget, Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, Udvalget om Retlige Anliggender og det IndreMarked, Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, Udvalget om Kultur, Ung-dom, Uddannelse, Medier og Sport, Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder og Udvalgetfor Andragender (A5-0399/2001),
A. der henviser til, at en reform af »styreformerne i EU« forudsætter en grundlæggende kritisk analyse af
det demokratiske underskud og dermed også en situationsrapport om realiseringen af principperne omlegitimering, parlamentarisme, offentlighed, kontrol og deltagelse,
B. der henviser til, at Kommissionen betragter sin hvidbog som et første skridt inden for rammerne af en
reform, som kommer til at strække sig over flere år, som vil blive iværksat sammen med de andre
institutioner, og som vil bidrage til debatten om Europas fremtid,
C. der henviser til, at den nye internationale konjunktur tvinger EU til at forbedre sin funktionsmåde og
sammenhængen i EU-politikkerne for at gøre dets eksterne aktion mere effektiv og få indflydelse påverdensplan,
D. der henviser til, at der består nære og til dels uadskillelige sammenhænge mellem reformen af Kom-
missionen selv, reformen af styreformerne og den konstitutionelle proces vedrørende Unionensfremtid,
E. der henviser til, at Unionens udvidelse vil stille dens organer over for fuldstændig nye udfordringer,
som kræver en uforbeholden kontrol af dens arbejdsmåde, og at Europa-Parlamentet vil yde sit bidraghertil 8dash i form af en allerede påbegyndt intern reform og derudover inden for rammerne af arbejdet iet konvent med henblik på regeringskonferencen i 2004 om Unionens konstitutionelle videre-udvikling,
(1) EFT C 20 af 20.1.1997, s. 31.
(2) EFT C 219 af 30.7.1999, s. 427.
(3) EFT C 197 af 12.7.2001, s. 433.
(4) »Vedtagne tekster«, punkt12.
(5) EFT C 228 af 13.8.2001, s. 211.
(6) CdR 182/2000.
(7) EFT C 193 af 10.7.2001, s. 117.
(8) CdR 436/2000.27.6.2002 DA C153E/315 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
F. der beklager, at der mangler klare henvisninger i hvidbogen til, hvorledes »styreformerne« kan forbed-
res ved hjælp af øget gennemsigtighed i Rådet som medlovgiver inden for rammerne af dets forret-ningsorden og uden ændring af traktaterne,
G. der henviser til, at begrebet effektivitet i betydningen administrativ effektivitet ikke må sætte den
demokratiske legitimering på spil,
H. der henviser til, at graden af Den Europæiske Unions legitimering og accept i vidt omfang afhænger af,
hvor effektive dens beslutninger er,
I. der henviser til, at de juridiske mekanismer og kompetencernes institutionelle fordeling ikke alene kan
stimulere borgernes interesse, og at der bør indføres en ny metode og iværksættes en tilpasset kom-
munikationskampagne,
J. der henviser til, at hvidbogens hovedanliggende består i gennem øget inddragelse af borgerne og
civilsamfundet i udformningen og implementeringen af EU’s politikker at sikre EU øget accept oglegitimitet,
K. der henviser til, at indføjelse af elementer af participativt demokrati i EU’s politiske system må ske
forsigtigt, og at anerkendte principper og strukturelementer af repræsentativt demokrati og retsstats-princippet ikke må lades ude af syne i den forbindelse, og at borgerne i EU på den anden side medrette forventer navnlig gennemskuelige beslutningsprocesser og samtidig klarhed med hensyn til detpolitiske ansvar for afgørelser,
L. der henviser til, at principperne om enekompetence (artikel5 (TEU) og artikel5, stk.1 (TEF)), subsidia-
ritetsprincippet (artikel2, sidste afsnit (TEU) og artikel5, stk.2 (TEF)), proportionalitetsprincippet (arti-kel6, stk.4 (TEU) og artikel5, stk.3 (TEF)) og respekten for medlemsstaternes nationale identitet (arti-kel6, stk.3 (TEU)) sætter snævre grænser for en »horisontal uddelegering« af beføjelser til »autonome
regulerende EU-organer« og en »vertikal uddelegering« af beføjelser og opgaver direkte fra EU’s side til
regionalt eller lokalt plan i form af »de regionale og lokale myndigheders stigende inddragelse iEU-politikker«(
1), hvilket Kommissionen indrømmer,
M. der på den anden side henviser til, at udtalelsen om, at EU’s nuværende arbejdsgang ikke giver mulig-
hed for et partnerskab, »hvor de nationale regeringer inddrager deres regioner og byer fuldt ud iudarbejdelsen af EU-politikken«(
1), ikke forekommer at være berettiget, da traktaterne i høj grad gør
det muligt for medlemsstaterne i henhold til deres respektive forfatninger i tilstrækkelig grad at sikre,at deres regioner og kommuner inddrages i planlægningen og gennemførelsen af EU-politikker,
N. der henviser til, at en gennemgang af det »uhåndterlige system« bestående af næsten 700 høringsorga-
ner, som Kommissionen støtter sig til, burde have være foretaget for længst, men at ifølge hvidbogenom reformen af Kommissionen skulle »udarbejdelse af en liste over udvalg og arbejdsgrupper, somdeltager i formelle eller fastlagte høringsprocedurer«(
2) offentliggøres allerede i juni 2001 som »aktion
5«, men på den anden side at visse i hvidbogen omtalte opgaver som f.eks. »onlinehøring genneminitiativet for interaktiv politikudformning«(
1) ligefrem forårsager fare for en »høringsinflation«, og at
en sådan udvikling er uforenelig med det ligeledes i hvidbogen anførte mål gående ud på at »mindske
de lange forsinkelser, der forbindes med vedtagelse og gennemførelse af EU-regler«(3),
O. der henviser til, at et let gennemførligt, men vigtigt fremskridt med hensyn til gennemsigtighed består
i, at Kommissionen forpligter sig til fremover at vedlægge ethvert forslag til retsakt en fortegnelse overalle de udvalg, eksperter, forbund, organisationer og organer, som er blevet hørt ved udarbejdelsen,
(1) Hvidbogen, pkt. 3.1.
(2) Reformen af Kommissionen 8dash En hvidbog 8dash Del II 8dash Handlingsplan 8dash Kapitel II (IV) 8dash (KOM(2000)200).
(3) Hvidbogen, pkt. 3.2.C153E/316 DA 27.6.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
P. der henviser til, at EU ikke mindst med henblik på udvidelsen ikke længere bør udsætte skridt til at
reducere lovgivningens »reguleringstæthed«, dvs. tackling af spørgsmålet om, hvor detaljerede regule-ringer på EU-plan skal være, da der ellers er fare for en »implosion« i de organer, som er involveret ilovgivningsprocessen,
Q. der henviser til, at løsningen af denne opgave forudsætter en ændring af EF-traktaten (artikel202 (TEF)
med hensyn til Rådets og Parlamentets ligeværdighed, og derfor må man glæde sig over Kommis-sionens udsagn om dette emne, og Kommissionens videre overvejelser, særlig vedrørende »en simpeljuridisk mekanisme«(
1), imødeses med den største interesse,
R. der henviser til, at de foranstaltninger, der finansieres over EU’s budget, har direkte indflydelse på
borgerne, men mangler synlighed og derfor ikke bidrager tilstrækkeligt til forståelsen af en europæiskmerværdi,
1. glæder sig over Kommissionens vilje til kritisk og uden undtagelse at ville kontrollere »regler,
processer og adfærd, der påvirker den måde, på hvilken beføjelser udøves på europæisk plan« (»Gover-nance«)(
2), og til at gennemføre ændringer;
2. advarer dog Kommissionen mod, bl.a. på lovgivningsområdet, at træffe foranstaltninger, som kan
berøre Parlamentets og Rådets rolle inden for lovgivningsprocessen, uden tilstrækkelig høring af Parla-mentet;
3. foreslår i stedet for, at man betragter hvidbogen som en impuls til en målrettet dialog mellem
EU-institutionerne om »governance«-reformen, herunder foranstaltningerne i den »første fase«, og at manlader resultaterne indgå i en omarbejdet tekst inden udgangen af 2002;
4. glæder sig over, at der som foreslået af Kommissionens formand Romano Prodi den 2. oktober 2001
er nedsat en interinstitutionel arbejdsgruppe;
5. bekræfter på ny sin tillid til fællesskabsmetoden og forsvarer opretholdelsen af den institutionelle
balance som den mest hensigtsmæssige måde til at gøre fremskridt med hensyn til integration;
6. påpeger først og fremmest, at der ikke kan blive tale om noget nyt europæisk styreformsprincip uden
egne indtægter, hvorom der er truffet en demokratisk afgørelse, og uden en større forenkling af budget-procedurerne, således at de gøres mere gennemskuelige for borgerne;
7. glæder sig over Kommissionens bestræbelser på at forbedre procedureplanlægningen; mener imidler-
tid, at den strategiske planlægningsproces bør tages op til fornyet overvejelse i lyset af budgetmyndig-hedens politiske prioriteter, og at de menneskelige ressourcer, der allokeres til at føre politikkerne ud ilivet, bør tilpasses herefter;
Principper
8. bekræfter, at »parlamentariseringen« af EU’s beslutningssystemer forudsætter øget gennemskuelighed i
Rådets arbejde og, at parlamenternes 8dash Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters 8dash deltagelsedanner grundlaget for en demokratisk legitimeret europæisk ordning, og at udelukkende demokratisk legi-timerede institutioner på regionalt og nationalt plan samt på EU-plan kan træffe ansvarlige lovgivnings-mæssige afgørelser;
9. anfører, at Parlamentet ikke kan acceptere, at man agter at begrænse den eneste direkte folkevalgte
institutions lovgivningsbeføjelser og dens deltagelse i lovgivningsproceduren; mener, at udvidet kommuni-kation mellem borgerne og EU-institutionerne nødvendigvis kræver en styrkelse af Parlamentets lovgiv-ningsbeføjelser;
(1) Hvidbogen, pkt. 3.4.
(2) Hvidbogen, I, fodnote 1.27.6.2002 DA C153E/317 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
10. lægger derfor særlig vægt på, at følgende principielle overvejelser bliver taget i betragtning ved
fortsættelsen af »governance«-debatten:
a) »Udøvelse af beføjelser« (= »governance«) gennem EU’s organer kræver demokratisk legitimation.
Denne formidles i fællesskab af Europa-Parlamentet og medlemsstaternes parlamenter, sidstnævnte
som demokratiske kontrolorganer for de regeringer, som handler i Rådet.
b) Demokratisk legitimation forudsætter, at der inden for rammerne af parlamentarisk drøftelse opstår
den politiske vilje, som er forudsætningen for afgørelsen. Dette er et indholdsmæssigt og ikke blot etformelt krav. Når den udøvende myndighed vedtager gennemførelsesbestemmelser, er demokratisklegitimation og kontrol også påtrængende nødvendig.
c) Legitimation i denne henseende kræver politiske beslutningers forankring i en grundkonsensus, således
som den kommer til udtryk i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder 8dash i formaf et katalog over individuelle rettigheder og i form af en objektiv værdiordning.
d) Legitimation i denne henseende er endelig utænkelig uden en klar placering af politisk ansvar og lader
sig ikke erstatte af »tekniske« kategorier som »effektivitet« eller »sammenhæng«.
Deltagelse og høring
11. fastslår på grundlag af disse overvejelser i forbindelse med emnerne »deltagelse« og »høring«, at
a) det »organiserede civilsamfund« som »summen af organisationer, hvis medlemmer tjener almenvellet
ved at deltage i en demokratisk diskurs- og forståelsesproces, og som optræder som formidlere mellemden offentlige magt og borgerne«(
1) sammen med de i punkt8 og 10 nævnte elementer er væsentlige,
men uundgåeligt sektorbestemte og ikke kan være en selvstændig bærer af demokratisk legitimation(2),
hvilket allerede følger af, at folkets repræsentanter ikke er valgt og derfor ikke kan væltes af folket,
b) høring af berørte kredse med det mål at forbedre forslag til retsakter kan kun være et supplement til
og ingen erstatning for de lovgivende og demokratisk legitimerede institutioners procedurer og afgø-relser; inden for rammerne af lovgivningsproceduren kan kun Rådet og Parlamentet som lovgiveretræffe afgørelse som ansvarshavende under hensyn til holdningerne i de i EU-traktaterne fastsatteorganer, dvs. navnlig ØSU og Regionsudvalget,
c) et vigtigt talerør for civilsamfundet pr. definition og i overensstemmelse med den i Nice-traktaten
nyformulerede opgave (artikel257) er Det Økonomiske og Sociale Udvalg, som har rådgivende status,og som efter gældende ret også forud (kan) høres af Rådet eller Kommissionen »i alle tilfælde, hvor definder det hensigtsmæssigt«(
3); Kommissionens tidlige høring af udvalget kan betragtes som et element,
der styrker det participative demokrati på EU-plan(4),(5)
d) det ikke ville være i den gode »governances« ånd, hvis Kommissionen indsætter ekspertgrupper, som
de overdrager opgaver, der kunne varetages bedre af Det Økonomiske og Sociale Udvalg, fordi dette eruafhængigt af Kommissionen(
6),
(1) Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 22.9.1999 om det organiserede civilsamfunds opgaver og bidrag til
det europæiske samarbejde, punkt7.1., EFT C 329 af 17.11.1999, s. 339.
(2) Se også punkt30 i Europa-Parlamentets beslutning af 26. oktober 2000 om Kommissionens rapporter til Det
Europæiske Råd »En bedre lovgivning 1998 8dash Et fælles ansvar« (KOM(1998)715 8dash C5-0266/2000 8dash 1999/
2197(COS)) og »Bedre lovgivning 1999« (KOM(1999)562 8dash C5-0279/1999 8dash 1999/2197(COS)) (EFT C 197 af
12.7.2001, s. 433).
(3) Artikel262 (TEF).
(4) Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 25.4.2001, punkt4.1., 4.2., 4.6. og 5.5. »Forslag og retningslinjer«,
Forslag 1) og 2).
(5) I samme henseende allerede punkt28 og 37 i Parlamentets beslutning af 10.12.1996 (EFT C 20 af 20.1.1997, s. 31).
(6) I et foreløbigt udkast til udtalelse fra »governance«-underudvalget under Det Økonomiske og Sociale Udvalg citeres
eksemplet med den for industriens konkurrenceevne ansvarlige »gruppe for virksomhedspolitik«, af hvis medlemmer
30 indsættes af medlemsstaterne og 40 af Kommissionen selv, hvilket fører til enorme ekstraomkostninger.
(ØSU-dokument 95/2001 af 22.2.2001, punkt4.2.2.).C153E/318 DA 27.6.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
e) høringen af berørte kredse og af eksperter, uanset hvor nødvendig den er for forberedelsen navnlig af
lovgivningsmæssige forslag, ikke må føre til, at der til de bureaukratiske hierarkier føjes endnu et,f.eks. i form af »akkrediterede organisationer« eller »organisationer med partnerskabslige aftaler«,
f) Kommissionen i forbindelse med ØSU må finde organisatoriske strukturer, således at en høringspro-
cedure af de berørte kredse kan gennemføres hensigtsmæssigt og effektivt; alle løbende høringer børvære opført i et register, som står til rådighed på Internettet;
12. foreslår i forlængelse af impulser fra Kommissionen og Det Økonomiske og Sociale Udvalg(
1), at
der indgås en interinstitutionel aftale om demokratiske høringer, som forpligter alle tre institutioner tilfælles vedtagne høringsstandarder og -praksis på EU-plan; henviser dog med henblik på de talrige ngo’ersselvstændige rolle til, at etableringen af høringsstandarder ikke må knyttes til »modydelser« fra civilsamfun-dets organisationers side, da en uafhængig, kritisk offentlighed er absolut nødvendig for et levende demo-krati; men bekræfter, at de demokratiske krav til EU-ordningen med hensyn til ansvarlighed og gennem-
skuelighed også skal gælde for disse organisationer;
13. henviser til, at adgangen til lovgivningen udgør et vigtigt element for den effektive deltagelse og
høring, og at derfor såvel sammenhæng og klarhed i lovgivningen, de berørtes praktiske adgang til ogøgede forståelse af lovene er nødvendig;
14. mener, at dette forudsætter god reklame og optimal kommunikation, direkte (over for offentlighe-
den) og indirekte (via pressen), for at skabe interesse og vinde borgerne for de foranstaltninger, der skaltræffes;
15. insisterer på den mulighed, som de nye teknologier udgør for at tackle nye udfordringer med hen-
syn til kommunikation, høring og civilsamfundets direkte deltagelse;
Autonome reguleringsmyndigheder
16. henviser til, at en tiltagende uddelegering af EU-forvaltningskompetencer til europæiske agenturer
med beslutningsbeføjelser ville vanskeliggøre Europa-Parlamentets og også Rådets medbestemmelsesret ogpolitiske kontrol;
17. er på grundlag af de i punkt8 og 10 anførte principper af den opfattelse, at man kun kan tilslutte
sig oprettelsen af yderligere selvstændiggjorte regulerende myndigheder ud over Harmoniseringskontoretfor det Indre Marked i Alicante, EF-Sortsmyndigheden i Anger og Det Europæiske Agentur for Lægemid-delvurdering i London inden for den i hvidbogen anførte ramme(
2), når særlig videnskabelig eller teknisk
fagviden er påkrævet og en decentraliseret forvaltning forekommer at være hensigtsmæssig; dette må dogikke føre til en mindskelse af Kommissionens faglige og juridiske tilsyn og en opløsning af Kommissionenspolitiske ansvar;
18. understreger dog, at Kommissionen i den forbindelse altid skal råde over de nødvendige instru-
menter for over for Parlamentet og Rådet at kunne stå til regnskab for sådanne myndigheders virksomhed,og at det siger sig selv, at sådanne myndigheder kun kan oprettes på et klart retsgrundlag;
Åbenhed og gennemskuelighed
19. er af den opfattelse, at øget gennemskuelighed og åbenhed i Rådet som lovgiver er et nødvendigt
bidrag til gode styreformer og en grundlæggende forudsætning for den brede offentligheds forståelse ogdeltagelse og for informationen af berørte kredse med henblik på arbejdet i Rådet inden for rammerne aflovgivningen;
20. understreger i denne sammenhæng på ny nødvendigheden af møders offentlighed, når Rådet samles
som lovgivningsråd; i dette tilfælde skal forhandlingerne og afstemningerne være offentlige; i henhold tilRådets forretningsorden skal der ved begyndelsen og afslutningen af alle lovgivningsprocedurer findeoffentlige debatter sted og offentliggøres afstemningsresultat og rådsmedlemmernes stemmeforklaringer;
(1) Hvidbogen, pkt. 3.1.: »Der er behov for en stærkere hørings- og dialogkultur. En kultur, der indføres af alle EU-
institutioner, og som især inddrager Europa-Parlamentet i høringsprocessen, da Parlamentet er borgernes repræsen-
tant« og ØSU’s udtalelse af 25.4.2001, pkt. 3.5, 3.5.1.
(2) Hvidbogen, pkt. 3.2.27.6.2002 DA C153E/319 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
21. beklager, at der i hvidbogen på intet tidspunkt henvises til retten til at indgive andragender til
Europa-Parlamentet og klager til Den Europæiske Ombudsmand, selv om Kommissionen selv yder et værd-sat og ofte afgørende bidrag til behandlingen af disse andragender i EU-borgernes egen interesse;
22. beklager, at Kommissionen, selv om hvidbogen hovedsagelig behandler spørgsmål vedrørende god
forvaltningsskik, ikke har været i stand til at tage stilling til Europa-Parlamentets og Den EuropæiskeOmbudsmands initiativ om god forvaltningsskik;
23. finder det beklageligt, at udkastet til kodeks om god forvaltningsskik ikke tjener som udgangspunkt
for Kommissionens udarbejdelse af konkrete foranstaltninger til opfølgning af hvidbogen;
24. beklager, at Kommissionen i hvidbogen ikke nævner de nye bestemmelser om aktindsigt i doku-
menter, eftersom det står klart, at en korrekt gennemførelse af disse bestemmelser og tildeling af passendemidler hertil er af allerstørste betydning for, hvorvidt det lykkes at indføre tilfredsstillende styreformer i EU;
Inddragelse af de regionale og lokale myndigheder
25. fastslår endvidere på grundlag af overvejelserne i punkt8 og 10, at en direkte uddelegering af
beføjelser og opgaver til institutioner eller myndigheder på regionalt eller lokalt plan i medlemsstaterneikke kommer i betragtning, da dette krænker EU’s grundstruktur og ville stride mod subsidiaritetsprincippetog princippet om de nødvendige midler, hvilket lader det være op til medlemsstaterne at træffe afgørelseom, hvorledes de skal organisere sig internt;
26. glæder sig over hvidbogens opfattelse af regionernes rolle som et mellemled mellem borgeren og de
supranationale myndigheder; vil glæde sig over forslag fra konventet om omformulering af artikel5 i TEFfor at sikre en specifik henvisning til de konstitutionelle regioners funktionsmåde inden for medlems-staterne; foreslår, at regioner og lokale myndigheder, som begge har væsentlige forpligtelser med hensyntil gennemførelsen af fællesskabsret og 8dash politik, opfordres til at blive mere involveret i rådgivende arbejdei den prælovgivningsmæssige fase og også i den postlovgivningsmæssige kontrol med virkningen af sådan
lovgivning på stedet;
27. er endvidere af den opfattelse, at udviklingen af en dialog med kommunale forbund bør føre til, at
kommuner og lokale forvaltninger høres om alle de kommissionsprojekter, som berører deres interesser;
28. slår i denne sammenhæng fast, at de tilstræbte forvaltningsaftaler også udgør en interessant og ny
indfaldsvinkel til gennemførelse af fællesskabsretten, men at virkningerne for medlemsstaternes forvalt-ningsret, navnlig for strukturerne inden for det kommunale selvstyre, må kontrolleres omhyggeligt;
29. holder fast ved princippet om, at de nationale regeringer og regionerne selv skal gennemføre fælles-
skabsretten, da dette fører til en gennemskuelig opgavedeling, til klarere ansvarlighed og til en borgernærgennemførelse af EU-retten, men insisterer på en effektiv kontrol med overholdelsen af de europæiskeforpligtelser f.eks. gennem traktatbrudsprocedurer;
Bedre lovgivning
30. henviser til, at der i flere år har udspundet sig en intensiv meningsudveksling om dette emne
mellem EU-organerne(
1);
31. fastslår, at udarbejdelsen af en handlingsplan til fordel for bedre regulering gennem en arbejds-
gruppe under Rådet (»Mandelkern Group on Better Regulation«) samtidig med, at den samme opgave blevoverdraget til en arbejdsgruppe under Kommissionen, er en alvorlig krænkelse af fællesskabsmetoden, daParlamentet som medvirkende lovgiver hverken blev underrettet herom eller inddraget i disse arbejds-gruppers arbejde;
(1) Fra den seneste tid kan nævnes: Europa-Parlamentets beslutning af 4. september 2001 om Kommissionens syttende
beretning om kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten (1999) (KOM(2000)92 8dash C5-0381/2000 8dash2000/2197(COS)) (»Vedtagne tekster«, punkt6), Europa-Parlamentets beslutning af 3.7. 2000 om udkast til en inter-institutionel aftale om en mere systematisk nyaffattelse af retsakter (2037/1/2000 REV 8dash C5-0588/2000 8dash
2000/2266(ACI)), Europa-Parlamentets beslutning af 16.1. 2001 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og
Europa-Parlamentet om »Evaluering af Slim: enklere lovgivning for det indre marked« (KOM(2000)104 8dashC5-0209/2000 8dash 2000/2115(COS)) og Europa-Parlamentets ovennævnte beslutning af 26. oktober 2000 om Kom-missionens rapporter til Det Europæiske Råd »En bedre lovgivning 1998 8dash Et fælles ansvar« (KOM(1998)715 8dash
C5-0266/2000 8dash 1999/2197(COS)) og »Bedre lovgivning 1999« (KOM(1999)562 8dash C5-0279/1999 8dash
1999/2197(COS)) (EFT C 197 af 12.7.2001, s. 433).C153E/320 DA 27.6.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
32. opfordrer Det Europæiske Råd til ikke at vedtage handlingsplanen til fordel for bedre regulering
uden forudgående høring af Europa-Parlamentet;
33. minder om, at Kommissionens formand, Prodi, den 2. oktober 2001 forsikrede Europa-Parlamentet
om, at Kommissionen hverken vil forelægge en sådan plan for Det Europæiske Råd i Laeken eller på nogetandet tidspunkt uden først at have indhentet udtalelse fra Parlamentet; anmoder derfor Kommissionen omat afholde sig fra at forelægge Det Europæiske Råd i Laeken en handlingsplan for bedre regulering eller etdokument med samme indhold, men med en anden benævnelse, inden Parlamentet som medvirkende
lovgiver har kunnet tage stilling hertil i enkeltheder;
34. mener ikke, at der med hensyn til samregulering for øjeblikket findes interinstitutionelle aftaler, som
garanterer Parlamentet en effektiv udøvelse af dets politiske rolle og ansvar, hverken med hensyn til etpassende valg af retsinstrument (samtidig med at Kommissionens initiativret respekteres), eller med hensyntil en foreslået samregulerings form og gennemførelse;
35. mener, at brugen af de såkaldte rammedirektiver skal ledsages af tilstrækkelige demokratiske kon-
trolmekanismer; navnlig må Parlamentet fremover kunne råde over en tidsbegrænset »tilbagekaldelsesmeka-
nisme« for lovgivning, der er uddelegeret;
36. understreger, at disse metoder kræver en indgående kontrol og behandling i Parlamentet og bør
reguleres ved en interinstitutionel aftale(
1); hvis Kommissionen går ud fra, at der ikke skal gøres brug af
samregulering, når »forskrifter skal anvendes ens i alle medlemsstater«(2), så skulle dens anvendelsesområde
ikke blive ret stort; det må i hvert fald ikke komme dertil, at målopgaver for industrien, som tager sigte påmiljøbeskyttelse, fastlægges »hen over hovedet på Parlamentet« og kun med Rådets samtykke(
3) ved aftaler
mellem Kommissionen og industriforbundene, som hverken er »repræsentative« eller »forpligtede til ataflægge regnskab«(
4);
37. er af den opfattelse, at den såkaldte »åbne koordinationsmetode« bliver mindre betænkelig, hvis den
begrænses til udveksling af gennemprøvede metoder og sammenligning med de nåede fremskridt og ikkefinder sted på et område, dvs. forberedelsen af Det Europæiske Råds møder, som Parlamentet er udelukketfra; den må på ingen måde føre til en skjult parallellovgivning ved omgåelse af den i EF-traktaten for-ankrede lovgivningsprocedure;
38. henviser til, at en bedre lovgivning skal blive til en egen »kultur« i den offentlige forvaltning på alle
niveauer i EU, som også skal omfatte de nationale myndigheders gennemførelse af love og regler; dettekræver også en god og hensigtsmæssig undervisning og uddannelse af tjenestemænd såvel på europæisksom på nationalt, regionalt og kommunalt plan for at sikre en decentraliseret forvaltning og en »EU-venlig
holdning« på alle niveauer;
39. finder, at enhver ændring af EU-retsforskrifter vedrørende de institutionelle og juridiske aspekter af
»governance« bør ske ved en ændring af de gældende traktater og derfor bør opføres på dagsordenen fordet næste konvent;
40. er af den opfattelse, at Kommissionen må forelægge mere vidtgående reformforslag vedrørende
komitologi, da også Kommissionens gennemførelse af EU-lovgivningen kræver øget gennemskuelighed ogkontrol fra Parlamentets side som medlovgiver;
41. opfordrer Kommissionen til med henblik på en prioritering af behandlingen af eventuelle krænkel-
ser af fællesskabsretten 8dash hvilket den har givet tilsagn om 8dash ikke at vige tilbage for at indlede traktat-brudsprocedurer, som kan føre til sagsanlæg for De Europæiske Fællesskabers Domstol, på grundlag aftraktatens artikel226;
42. opfordrer indtrængende Kommissionen til at intensivere sine bestræbelser på at afslutte sin egen
administrative reform, således at der etableres en førsteklasses, åben og gennemskuelig offentlig admini-
stration, uden hvilken det vil være umuligt at håbe på at blive den vigtigste udøvende myndighed i et godt
ledet og ansvarligt EU;
(1) Parlamentet henviste allerede i sin beslutning af 26.10 2000 »En bedre lovgivning« til farerne ved »frivillige aftaler
mellem de implicerede« (ovenstående 7. henvisning, punkt23. og 24. i beslutningen, betænkning af Würmeling).
(2) Hvidbogen, pkt. 3.2., rubrikken »Betingelser for brug af samregulering«.
(3) Se i denne forbindelse Europa-Parlamentets beslutning af 14.7. 1997 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og
Europa-Parlamentet om miljøaftaler (EFT C 286 af 22.9.1997, s. 254). Det seneste eksempel på en planlagt selv-forpligtelsesaftale (»Voluntary agreement«) med industrien vedrører »Beskyttelse af fodgængere: Forpligtelser fra den
europæiske automobilindustris side« (KOM(2001)389 af 11.7.2001).
(
4) Hvidbogen.27.6.2002 DA C153E/321 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
Samarbejde med Europa-Parlamentet
43. forventer, at Kommissionen først og fremmest intensiverer samarbejdet med Europa-Parlamentets
medlemmer og støtter medlemmerne i deres helt specielle opgave med hensyn til dialog med borgerne,idet Kommissionens kompetente organer stiller alle de hertil nødvendige informationer til rådighed, f.eks.om forvaltningsforløb og forestående frister og navnlig efter anmodning giver fuldstændige og omfattendeoplysninger;
44. understreger, at Europa-Parlamentets direkte valgte medlemmer er EU-borgernes repræsentanter;
Udvidelsen
45. konstaterer, at udvidelsens politiske dimension næsten ikke er behandlet i hvidbogen, selv om Kom-
missionen i sin udtalelse om indkaldelsen til den sidste regeringskonference(
1) rammende anførte: »Deri-
mod kræver udvidelsen, at institutionernes måde at fungere på tilpasses, så deres effektivitet bevares i etEU, hvor antallet af medlemsstater formodentlig vil blive fordoblet«; på baggrund af udvidelsen fremtræderspørgsmålet vedrørende de omkostninger, som er forbundet med de af Kommissionen foreslåede reformermed henblik på »inddragelse af borgerne og civilsamfundet«, også i et helt andet lys(
2);
Konvent og regeringskonference
46. henviser til, at det på grundlag af separate betænkninger fra dets kompetente udvalg vil komme ind
på navnlig de i hvidbogens sidste kapitel omhandlede emner (»debat om EU’s fremtid«), og disse emner vil
derfor ikke blive behandlet i denne beslutning for at undgå overlapninger og gentagelser;
Kommissionens enkeltforslag og /dash foranstaltninger
47. vil, så snart det får dem forelagt, omhyggeligt kontrollere de talrige enkeltforslag og 8dash foranstalt-
ninger som f.eks.:
8dash »Retningslinjer for indhentning og anvendelse af ekspertrådgivning«,(3)
8dash »Prioriteter ved behandling af mulige overtrædelser af EU-retten«,(4)
8dash »Kriterier for oprettelse af nye regulerende organer«,(5)
8dash »Adfærdskodeks« for »minimumsstandarder for høringer,«(6)
8dash »Tilgang til samarbejdet med de største netværk«,(6)
8dash »Program om revision og forenkling af EU-lovgivning«,(7)
8dash »Kodificering af de nuværende forvaltningsforskrifter til behandling af klager«,(7)
(1) »Tilpasning af institutionerne med henblik på udvidelsen« af 26.1.2000, KOM(2000)34, s. 6.
(2) Se for Parlamentets vedkommende den rapport, som Præsidiet vedtog den 3. september 2001, »Forberedelse af
Europa-Parlamentet til en udvidet Europæisk Union«, PE 305.269/PRÆS/endel.
(3) Hvidbogen, pkt. 3.2.
(4) Hvidbogen, pkt. 3.2. (rubrik).
(5) Hvidbogen, »Forslag om ændring«.
(6) Hvidbogen, pkt. 3.1., »Aktionspunkter«.
(7) Hvidbogen, pkt. 3.2., »Aktionspunkter«.C153E/322 DA 27.6.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001
8dash »Undersøgelse af, hvordan man på EU-plan bedre kan styrke rammerne for grænseoverskridende sam-
arbejde mellem regionale eller lokale aktører«,(1)
8dash »Forslag om ordninger med parvist samarbejde (twinning) mellem de nationale myndigheder«,(2)
8dash »Gennemgang af EU’s internationale repræsentation«;(3)
*
**
48. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Det Økonomiske og
Sociale Udvalg, Regionsudvalget samt medlemsstaternes regeringer og parlamenter.
(1) Hvidbogen, pkt. 3.1., »Aktionspunkter«.
(2) Hvidbogen, pkt. 3.2., »Aktionspunkter«.
(3) Hvidbogen, pkt. 3.3., »Aktionspunkter«.
21. Kvalitetsfremme inden for arbejdsmarkeds- og socialpolitikken
B5-0739/2001
Europa-Parlamentets beslutning om en europæisk strategi til fremme af kvalitet i arbejdet og inden
for social- og arbejdsmarkedspolitikken
Europa-Parlamentet,
8dash der henviser til den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, der blev vedtaget af Det Europæiske
Råd i Nice den 7.-9. december 2000,
8dash der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon (den 23.-24. marts 2000),
Stockholm (den 23.-24. marts 2001) og Göteborg (den 15.-16. juni 2001),
8dash der henviser til Kommissionens meddelelse »Beskæftigelses-, social- og arbejdsmarkedspolitikken:
Investering i kvalitet« (KOM(2001)313),
8dash der henviser til Kommissionens forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitik for 2002 (KOM(2001)511),
A. der henviser til, at Det Europæiske Råd i Lissabon satte sig det strategiske mål at gøre EU til den mest
konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe enholdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed,
B. der henviser til, at den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, der blev vedtaget af Det Euro-
pæiske Råd i Nice, afspejler nødvendigheden af at fokusere på kvalitet som et middel til at sikre etpositivt og dynamisk samspil mellem den økonomiske politik, beskæftigelsespolitikken og social- ogarbejdsmarkedspolitikken,
C. der henviser til, at det altid bør være et mål at sikre kvalitet i arbejdet uden hensyn til den økonomiske
vækst,
D. der henviser til, at »kvalitet i arbejdet« er et af de generelle mål i retningslinjerne for beskæftigelsen
for 2002,
E. der henviser til, at Det Europæiske Råd i Stockholm anmodede Rådet og Kommissionen om at udvikle
indikatorer for kvalitet i arbejdet og forelægge dem inden Det Europæiske Råd i Laeken,27.6.2002 DA C153E/323 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 29. november 2001