I Revisionsrettens årsberetning for 2016 identificeres de vigtigste fejltyper (med udgangspunkt i revisionsarbejdet) inden for de to væsentlige EU-udgiftsområder med delt forvaltning (fælles landbrugspolitik samt politikken for økonomisk, social og territorial samhørighed). Formålet med spørgsmålene var at klarlægge, hvorvidt medlemsstaterne er enige i Revisionsrettens konklusion vedrørende fejltyper og deres forholdsmæssige betydning inden for de nævnte udgiftsområder, og hvorvidt de har truffet foranstaltninger for at forhindre, at sådanne fejl forekommer.

I Revisionsrettens beretning blev der også identificeret to typer udgiftsprogrammer – rettighedsprogrammer og godtgørelsesordninger – med forskellige risikomønstre. Ifølge beretningen var støtteberettigelsesfejl i forbindelse med godtgørelsesordninger fremherskende blandt de konstaterede fejl for 2016. Fejl i kategorien omfattede primært ikke-støtteberettigede omkostninger i omkostningsanmeldelser og ikke-støtteberettigede projekter, aktiviteter og støttemodtagere. I forbindelse med rettighedsprogrammerne bestod en af de mest almindelige fejltyper af ukorrekte anmeldelser af landbrugsarealer. Samtidig kunne Revisionsretten konkludere, at de støtteberettigede områder er blevet fastlagt mere præcist end i de foregående år. Som følge heraf kunne Revisionsretten for 2016 konkludere, at der ikke var væsentlige fejlforekomster i de rettighedsbaserede udgifter vedrørende den direkte støtte til landbrugere. Figur 2 viser fordelingen af den samlede anslåede fejlforekomst på fejltype som anvendt af Revisionsretten.

Resultaterne fra Revisionsrettens revision for 2016 viste endvidere, at regnskabet ikke er behæftet med væsentlig fejlinformation, og at Revisionsretten derfor afgav en blank erklæring om regnskabets rigtighed, som den har gjort siden 2007.

En stor del af de udgifter i 2016, som Revisionsretten reviderede, var ikke væsentligt fejlbehæftede, og over de seneste tre år er den anslåede fejlforekomst i betalinger fra EU-budgettet faldet støt fra 4,4 % i 2014 til 3,8 % i 2015 og 3,1 % i 2016. Med undtagelse af FFR-udgiftsområderne 5 (Administration) og 3 (Sikkerhed og medborgerskab) var der fortsat tale om en væsentlig fejlforekomst i alle de resterende udgiftsområder. Alle disse individuelle fejlforekomster udviser dog et fald fra 2015 til 2016. Samhørighed bidrog fortsat mest til den samlede fejlforekomst efterfulgt af naturressourcer, konkurrenceevne og et globalt Europa. Figur 1 viser de forskellige FFR-udgiftsområders bidrag til den samlede anslåede fejlforekomst for 2016.

Denne rapport indeholder et resumé af medlemsstaternes svar. Den ledsages af et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der indeholder en mere deltaljeret redegørelse for medlemsstaternes svar.

Svarene viste, at langt størstedelen af medlemsstaterne – omkring tre fjerdedele – var enige i de mest almindelige fejlklassificeringer, der er identificeret af Revisionsretten inden for begge politikområder. De bekræftede også for størstedelen den forholdsmæssige betydning af fejltyper som identificeret af Revisionsretten: medlemsstaterne var i denne henseende mindre enige på samhørighedsområdet (56 %) sammenlignet med udvikling af landdistrikter (67 %), hvilket kan skyldes, at det tidligere politikområde til en vis grad er kendetegnet ved en mere divergerende fejltypologi. Figur 3 viser medlemsstaternes svar i nærmere detaljer.





Er du enig i, at disse udgør de mest almindelige fejltyper? Er du enig i den forholdsmæssige betydning af disse fejltyper?

* Nogle af medlemsstaterne afgav separate svar for EFRU og ESF.

Nogle medlemsstater anførte endvidere andre fejltyper, som de ofte støder på inden for de pågældende politikområder. Estland understregede, hvad angår samhørighedsområdet, at statsstøtterelaterede uregelmæssigheder synes at have store finansielle konsekvenser, mens Finland nævnte udgiftsoverskridelser. Ungarn angav en liste over yderligere tre kategorier, nemlig den manglende dokumentation for overholdelsen af markedsprisen, dobbeltfinansiering af projekter og den manglende forsvarlige økonomiske forvaltning. Med hensyn til udviklingen af landdistrikter fremhævede Østrig risikoen for manglende overholdelse af betingelserne i forbindelse med støtte og flerårige forpligtelser.

Med hensyn til fejlkategoriernes forholdsmæssige betydning rapporterede mange medlemsstater (f.eks. Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Irland), at overtrædelser af reglerne for offentlige udbud fortsat var den væsentligste fejltype.

Enkelte medlemsstater fremlagde endvidere detaljerede beskrivelser af de trufne foranstaltninger, der har til formål at forebygge disse fejl. Af beskrivelserne fremgik det, at der bliver gennemført og iværksat kontroller af forvaltnings- og attesteringsmyndigheder som er i overensstemmelse med den pågældende sektorspecifikke lovgivning vedrørende brugen af instrumenterne. Svarene giver i høj grad et billede af forvaltningsmyndigheder, der har udarbejdet manualer med forretningsordener, der er gældende for de interne kontrolsystemer for gennemførelse og forvaltning af operationelle programmer, der er i overensstemmelse med disse regler. Revisionsmyndighederne har vedtaget strategier med fokus på kontrol på stedet af operationerne og systemrevisioner med henblik på at registrere fejl i den operationelle forvaltning som gennemført under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESIF).

Mange medlemsstater henviste til de forenklede regler for støtteordninger og anvendelsen af forenklede omkostningsmuligheder som en måde at håndtere den høje fejlforekomst på. Nærmest alle respondenter understregede, hvor nyttigt det var at arrangere uddannelsesevents for formidlende organer og støttemodtagere, når der skulle afholdes udbud for at øge opmærksomheden på lovkravene. Forvaltningsmyndighederne i Spanien foretager en vurdering af de formidlende organers kapaciteter, inden disse bliver tildelt opgaver.

Der blev anført en lang række foranstaltninger inden for samhørighedspolitikken med henblik på at nedbringe fejlforekomsten inden for offentlige udbud. Kroatien, Frankrig og Slovakiet nævnte, at de har udviklet online netværksplatforme, hvor eksperter kan diskutere problemer, og støttemodtagere får nem adgang til information. I Kroatien, Letland og Slovakiet offentliggør de nationale myndigheder oversigter over de hyppigst forekommende fejl inden for udbudsprocedurer. I Litauen er der blevet oprettet et kontor for offentlige udbud, "der er ansvarligt for at gennemføre politikken for offentlige udbud og håndhæve den nationale lovgivning om offentlige udbud samt af hensyn til forebyggelse, rådgivning om offentlige udbud og forvaltning af det centrale informationssystem for offentlige udbud."

På landbrugsområdet har Polen og Letland indført et elektronisk ansøgningssystem, der letter ansøgernes angivelse af et korrekt landbrugsareal. Sverige har beskrevet lignende procedurer, som tilmed indebærer automatisk kontrol. Landets konklusion er, at dette har ført til langt færre fejlsammenlignet med den manuelle behandling. Mange respondenter (f.eks. Cypern, Den Tjekkiske Republik og Grækenland) nævnte, at det var hensigtsmæssigt at foretage en krydshenvisning af den computerstøttede information fra forskellige (interne og eksterne) kilder. Malta opretholder et risikoregister, som er genstand for jævnlige revisioner. Irland har en pragmatisk tilgang og sender sms’er til støttemodtagerne for at minde dem om frister.

Derudover blev koordineringen på centralt plan identificeret som et centralt element i forvaltnings- og kontrolsystemerne. I Frankrig "(..) står koordineringsmyndigheder til rådighed for forvaltnings- og attesteringsmyndighederne med henblik på besvarelse af spørgsmål vedrørende støtteberettigelse og offentlige udbud." I Tyskland "er fortolkningen af de lovmæssige bestemmelser og gennemførelsen genstand for jævnlige møder med EFRU-forvaltningsmyndighederne." Polen afholder regelmæssigt kurser i offentlige udbud for regionale regeringer.

3.2 Resultater af EU's budget

Revisionsretten fremhævede i kapitel 3 i sin årsberetning for 2016 betydningen af kvaliteten af oplysningerne om resultaterne. Kommissionen forpligtede sig til at fremlægge information om kilderne til oplysningerne og deres kvalitet, når disse er tilgængelige. En betydelig del af resultatoplysningerne om de programmer, der finansieres gennem EU-budgettet, kommer fra medlemsstaterne, hvorfor de i spørgeskemaet blev bedt om information om resultatoplysningernes kvalitet på nationalt plan.

I nogle tilfælde henviste medlemsstaterne i deres svar ikke blot til data vedrørende opnåelsen af politiske mål, men også til data vedrørende resultaterne af overensstemmelseskontroller. Ud fra medlemsstaternes besvarelser af spørgeskemaet kan der derfor ikke drages konklusioner udelukkende på grundlag af én af disse to datatyper.

Medlemsstaterne angav i deres svar, at resultatoplysningerne kan stamme fra forskellige kilder. Disse kilder kan inddeles i følgende kategorier: