24. 2. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 52/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anven­
delse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres 
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72 om 
regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 
KOM(88) 27 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 5. februar 1988) 
(88/C 52/04) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 51 og 
235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, udar­
bejdet efter høring af Den Administrative Kommission 
for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 99 i Rådets forordning (EØF) nr. 
1408/71 ('), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 
3811/86 (2), skal der iværksættes en fornyet undersøgelse 
af problematikken omkring udbetaling af familieydelser 
til familiemedlemmer, der ikke er bosat på den kompe­
tente stats område, med henblik på at finde frem til en 
ensartet løsning for samtlige medlemsstater; 
ved dom af 15. januar 1986 i sag 41/84 (Pinna) har 
Domstolen kendt artikel 73, stk. 2, i forordning (EØF) 
1408/71 ugyldig, idet det bopælskriterium for vandrende 
arbejdstageres familiemedlemmer, der anvendes i den 
pågældende forordning med henblik på at fastslå, efter 
hvilken lovgivning der skal tilkendes familieydelser til 
den pågældende arbejdstager, ikke kan anses for at 
bidrage til virkeliggørelsen af det i Traktatens artikel 48 
opstillede ligebehandlingsprincip, hvorfor det savner 
hjemmel, at det er blevet opstillet i forbindelse med 
gennemførelsen af den i artikel 51 omhandlede samord­
ning af de nationale lovgivninger med henblik på at 
fremme arbejdskraftens frie bevægelighed inden for 
Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 48; bopælskriteriet bør derfor ikke anvendes ved tilkendelse 
af familieydelser for arbejdstagerens familiemedlemmer; 
derimod sikrer det i artikel 73, stk. 1, og i artikel 74, 
stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1408/71 omhandlede 
beskæftigelseskriterium ligebehandling af samtlige 
arbejdstagere, der er omfattet af samme lovgivning; dette 
kriterium bør yderligere foretrækkes, idet det medfører 
en forenkling og skaber lighed og sammenhæng i den 
ordning, der er fastsat ved forordning (EØF) nr. 
1408/71, og som generelt sikrer, at beskæftigelsesstedet 
er det afgørende kriterium for hvilken lovgivning, der 
skal være gældende; 
denne løsning bør derfor ligeledes anvendes for arbejds­
tagere, der er omfattet af fransk lovgivning; forordning 
(EØF) nr. 1408/71 og Rådets forordning (EØF) nr. 
574/72 (3), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 
3811/86, bør derfor ændres i overensstemmelse hermed; 
den omstændighed, at der ikke fandtes nogen ensartet 
løsning som omhandlet i artikel 99 i forordning (EØF) 
nr. 1408/71 på det tidspunkt, hvor anvendelsesområdet 
for forordning (EØF) nr. 1408/71 og (EØF) nr. 574/72 
udvidedes til at omfatte selvstændige erhvervsdrivende og 
deres familiemedlemmer, har bevirket, at det ikke har 
været muligt at gennemføre en lignende udvidelse af 
anvendelsesområdet for artikel 73-76 i forordning (EØF) 
nr. 1408/71; bestemmelserne bør nu udvides til at 
omfatte selvstændige erhvervsdrivende, og bestemmel­
serne i forordning (EØF) nr. 574/72 bør tilpasses i over­
ensstemmelse hermed — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 1408/71 foretages følgende 
ændringer: 
1. Overskriften til kapitel 7 i afsnit III affattes således: 
»Familieydelser«. 
(') EFT nr. L 149 af 5. 7. 1971, s. 2. 
(2) EFT nr. L 355 af 16. 12. 1986, s. 5. O EFT nr. L 74 af 27. 3. 1972, s. 1. 
Nr. C 52/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 2. 88 
2. Artikel 72 til 75 affattes således: 
»Artikel 72 
Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelses­
perioder eller perioder med selvstændig virksomhed. 
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter 
hvis lovgivning erhvervelse af ret til ydelser er betinget 
af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller beskæftigel­
sesperioder eller perioder med selvstændig erhvervs­
virksomhed, medregner i fornødent omfang forsik­
rings- eller beskæftigelsesperioder, eller perioder med 
selvstændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt i 
enhver anden medlemsstat, som om det drejede sig 
om perioder, der var tilbagelagt efter den for denne 
institution gældende lovgivning. 
Artikel 73 
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, 
hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlems­
stat end den kompetente stat. 
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, 
der er omfattet af en medlemsstats lovgivning, har for 
de af sine familiemedlemmer, der er bosiddende på en 
anden medlemsstats område, ret til familieydelser 
efter lovgivningen i førstnævnte stat, som om de 
pågældende var bosiddende på dennes område, jf. dog 
bestemmelserne i bilag IV. 
Artikel 74 
Arbejdsløse, hvis familiemedlemmer er bosat i en 
anden medlemsstat end den kompetente stat. 
En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervs­
drivende, der modtager ydelser ved arbejdsløshed 
efter lovgivningen i en medlemsstat, har for de af sine 
familiemedlemmer, der er bosat på en anden 
medlemsstats område, ret til familieydelser efter 
lovgivningen i den førstnævnte stat, som om de 
pågældende var bosiddende på dennes område, jf. dog 
bestemmelserne i bilag IV. 
Artikel 75 
Udbetaling af ydelser 
1. I de i artikel 73 omhandlede tilfælde udbetales 
familieydelserne af den kompetente institution i den 
stat, af hvis lovgivning arbejdstageren eller den selv­
stændige erhvervsdrivende er omfattet, og i det i 
artikel 74 omhandlede tilfælde af den kompetente 
institution i den stat, efter hvis lovgivning den 
arbejdsløse eller den selvstændige erhvervsdrivende 
modtager ydelser ved arbejdsløshed. Ydelserne udbe­
tales efter de bestemmelser, der gælder for disse insti­
tutioner, hvad enten den fysiske eller juridiske person, 
til hvem ydelserne skal udbetales, er bosiddende, 
opholder sig eller har sit hjemsted på den kompetente 
stats område eller på en anden medlemsstats område. 2. Såfremt den person, til hvem familieydelserne 
skal udbetales, ikke anvender dem til familiemedlem­
mernes underhold, skal den kompetente institution 
dog efter anmodning og gennem institutionen på 
familiemedlemmernes bopælssted eller den institution 
eller det organ, der er udpeget hertil af den kompe­
tente myndighed i familiemedlemmernes bopælsland, 
udbetale disse ydelser med frigørende virkning til den 
fysiske eller juridiske person, som faktisk forsørger 
familiemedlemmerne. 
3. To eller flere medlemsstater kan i overensstem­
melse med artikel 8 aftale, at den kompetente insitu-
tion, enten direkte eller gennem institutionen på fami­
liemedlemmernes bopælssted, skal udbetale de fami­
lieydelser, der er ret til efter lovgivningen i disse stater 
eller i en af disse stater, til den fysiske eller juridiske 
person, som faktisk forsørger familiemedlemmerne.« 
3. Artikel 90 ophæves. 
4. Artikel 94, stk. 9, affattes således: 
»9. De børnetilskud, som udbetales til grænsearbej­
dere, der er beskæftiget i Frankrig, for de familiemed­
lemmer, der er bosiddende i en anden medlemsstat, på 
dagen forud for ikrafttrædelsen af forordning (EØF) 
nr , udbetales fortsat for den kompetente 
franske institutions regning til den sats, inden for de 
grænser og efter de regler, som er gældende på dette 
tidspunkt, så længe beløbet overstiger det ydelses­
beløb, som kan kræves udbetalt efter ikrattrædelsen af 
forordning (EØF) nr , og så længe de pågæl­
dende er omfattet af fransk lovgivning. Der ses herved 
bort fra afbrydelser på under én måned samt perioder, 
for hvilke der modtages ydelser i anledning af sygdom 
og arbejdsløshed. 
De nærmere regler for anvendelsen af dette stykke 
fastsættes efter fælles aftale af de berørte stater eller 
af deres kompetente myndigheder efter udtalelse fra 
Den Administrative Kommission.« 
5. Artikel 99 ophæves. 
6. I bilag II, del II, foretages følgende ændringer: 
a) Punkt E. Frankrig affattes således: 
»Småbørnsydelse, der udbetales uden indtægts-
krav.« 
b) Punkt I. Luxembourg affattes således: 
»a) Svangerskabsydelse; 
b) Moderskabsydelse.« 
7. I bilag VI, punkt E. Frankrig foretages følgende 
ændringer: 
a) Stk. 4 affattes således: 
»4. En person, som er omfattet af fransk lovgiv­
ning i henhold til artikel 14, stk. 1, eller artikel 
14a, stk. 1, har for de familiemedlemmer, som 
24. 2. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 52/7 
ledsager ham til den medlemsstat, hvor han 
udfører et arbejde, ret til følgende familieydelser: 
a) Småbørnsydelse i henhold til artikel L 515 i lov 
om social sikring (Code de la sécurité sociale), i 
den periode, hvor denne ydelse udbetales på 
betingelse af, at der foreligger indtægter; 
b) Børnetilskud i henhold til artikel L 524 og 
L 531 i lov om social sikring (Code de la sécu­
rité sociale).« 
b) Følgende stykke indsættes som stk. 7: 
»7. Uanset bestemmelserne i forordningens 
artikel 73 og 74 tilkendes den i artikel 510, stk. 5, i 
lov om social sikring omhandlede boligydelse 
(allocation de logement), de boligtilskud (alloca­
tion de logement), der finansieres af den offentlige 
boligtilskudsfond og flyttehjælpen (prime de démé-
nagement) i henhold til artikel 16, litra h), i lov af 
22. august 1946, kun til personer, som er bosid­
dende på fransk område.« 
Artikel 2 
I forordning (EØF) nr. 574/72 foretages følgende 
ændringer: 
1. Artikel 10 a affattes således: 
»Artikel 10a 
Regler, der anvendes, når arbejdstageren eller den 
selvstændige erhvervsdrivende successivt har været 
omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater i den 
samme periode eller del af en periode. 
Dersom en arbejdstager eller selvstændig erhvervs­
drivende successivt har været omfattet af lovgiv­
ningen i to medlemsstater i løbet af en udbetalings­
periode, således som denne er fastsat i lovgivningen 
om familieydelser i den ene eller begge de pågæl­
dende stater, gælder følgende regler: 
a) de familieydelser, som den pågældende kan gøre 
krav på efter lovgivningen i hver af disse stater, 
svarer til antallet af de daglige ydelser, der udbe­
tales efter den pågældende lovgivning; dersom 
lovgivningen i de pågældende stater ikke inde­
holder bestemmelser om udbetaling af daglige 
ydelser, tilkendes familieydelserne efter forholdet 
mellem det tidsrum, i hvilket den pågældende har 
været omfattet af lovgivningen i hver af disse 
medlemsstater, og det i den pågældende lovgiv­
ning fastsatte tidsrum; 
b) når familieydelserne er udbetalt af en institution 
for et tidsrum, hvor de skulle have været udbetalt 
af en anden institution, skal der foretages en 
afregning mellem disse institutioner; c) hvor de efter en medlemsstats lovgivning tilbage­
lagte beskæftigelsesperioder eller perioder med 
selvstændig virksomhed udtrykkes i andre 
enheder end dem, der anvendes ved beregningen 
af familieydelser i medfør af den lovgivning i en 
anden medlemsstat, hvoraf den pågældende tillige 
har været omfattet i det samme tidsrum, sker 
omregningen, for så vidt angår anvendelsen af 
litra a) og b), efter gennemførelsesforordningens 
artikel 15, stk. 3; 
d) uanset bestemmelserne i litra a) skal i forholdet 
mellem de i bilag 8 til gennemførelsesforord­
ningen nævnte medlemsstater den institution, der 
afholder udgifterne ved familieydelser på 
grundlag af den første lønnede eller selvstændige 
beskæftigelse i det pågældende tidsrum, afholde 
disse udgifter i hele udbetalingsperioden.« 
2. Overskriften til kapitel 7 i afsnit IV affattes således: 
»Familieydelser« 
3. I artikel 86 foretages følgende ændringer: 
a) Overskriften forud for artikel 86 affattes således: 
»Gennemførelse af forordningens artikel 73 og 
75, stk. 1 og 2.« 
b) Overskriften til artikel 86 udgår. 
c) Stk. 4 affattes således: 
»4. De kompetente myndigheder i to eller flere 
medlemsstater kan aftale særlige regler for udbe­
taling af familieydelser, navnlig med henblik på at 
lette anvendelsen af forordningens artikel 75, stk. 
1 og 2. Sådanne aftaler skal sendes til Den Admi­
nistrative Kommission.« 
4. Artikel 87 ophæves. 
5. Artikel 88 affattes således: 
»Gennemførelse af forordningens artikel 74. 
Artikel 88 
Bestemmelserne i gennemførelsesforordningens 
artikel 86 finder tilsvarende anvendelse på de i 
forordningens artikel 74 omhandlede arbejdsløse 
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende.« 
6. Artikel 89 ophæves. 
7. Artikel 98 ophæves, og den forudgående overskrift 
udgår. 
Nr. C 52/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 2. 88 
8. Artikel 101, stk. 1, affattes således: 
»1. Den Administrative Kommission udarbejder i 
henhold til forordningens artikler 36, 63 og 70 en 
opgørelse over refusionskrav for hvert kalenderår.« 
9. Artikel 102, stk. 2, affattes således: 
»2. De i forordningens artikler 36, 63 og 70 
omhandlede refusioner til de refusionsberettigede 
institutioner i en anden medlemsstat sker, for så vidt 
angår samtlige kompetente institutioner i en 
medlemsstat, gennem organer udpeget af de kompe­
tente myndigheder i medlemsstaterne. De organer, 
hvorigennem refusionerne sker, underretter Den 
Administrative Kommission om størrelsen af de 
refunderede beløb under iagttagelse af de tidsfrister 
og regler, der er fastsat af nævnte kommission.« 
10. Artikel 104, stk. 2, affattes således: 
»2. Bestemmelser svarende til de i stk. 1 nævnte, 
der efter forordningens ikrafttræden måtte komme 
til anvendelse i forholdet mellem to eller flere 
medlemsstater, skal optages i bilag 5 til gennemførel­
sesforordningen. Det samme gælder bestemmelser, 
der måtte blive aftalt i medfør af gennemførelsesfor­
ordningens artikel 97, stk. 2.« 
11. Artikel 120 ophæves. 
12. I bilag 2, punkt E. Frankrig foretages følgende 
ændringer: 
a) stk. 3 ophæves; 
b) stk. 4 bliver stk. 3. 
13. I bilag 10 foretages følgende ændringer: 
a) i punkt A. Belgien ophæves stk. 6, litra d); 
b) i punkt B. Danmark affattes stk. 6, litra a), 
således: 
»a) de i artikel 36 og artikel 63 i forordningen 
omhandlede refusioner: (uændret)«; c) i punkt C. Tyskland affattes stk. 8 således: 
»8. Ved anvendelse af forordningens artikel 36 
og 63 samt af gennemførelsesforordningens 
artikel 102, stk. 2: (uændret);« 
d) i punkt E. Frankrig: 
i) ophæves stk. 8; 
ii) bliver stk. 9 og 10 henholdsvis stk. 8 og 9; 
iii) affattes (det nye) stk. 8 således: 
»8. Ved anvendelse af forordningens 
artikel 36 og 63 i forbindelse med gennem­
førelsesforordningens artikel 102, stk. 2: 
(uændret);« 
e) i punkt G. Irland affattes stk. 3, litra b), således: 
»b) ved anvendelse af artikel 70 i forordningen 
og af artikel 102, stk. 2, i gennemførelsesfor­
ordningen: (uændret);« 
f) i punkt H. Italien: 
i) ophæves stk. 5; 
ii) bliver stk. 6, 7 og 8 henholdsvis stk. 5, 6 og 7; 
iii) affattes (det nye) stk. 6, litra c), således: 
»c) refusioner i henhold til forordningens 
artikel 70: (uændret);« 
g) i punkt I. Luxembourg ophæves stk. 8, litra d); 
h) i punkt J. Nederlandene ophæves stk. 4, litra c). 
Artikel 3 
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentlig­
gørelsen i De Europæiske Fælles skabers Tidende. 
Den anvendes fra den 15. januar 1986. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat.