EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 4.6.2015 COM(2015) 247 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Beretning om konkurrencepolitikken 2014 {SWD(2015) 113 final}



1. Indledning 2014 markerede en ny start for Europa. Efter valget gav Europa-Parlamentet grønt lys til den nye Europa-Kommission på basis af prioriteterne i formand Jean-Claude Junckers politiske retningslinjer.I opgavebeskrivelsen til EU's nye konkurrencekommissær, Margrethe Vestager, blev det understreget, at konkurrencepolitikken, "hvor det er relevant, vil bidrage til dagsordenen for beskæftigelse og vækst, herunder på området for det digitale indre marked, energipolitik, finansielle tjenesteydelser, industripolitik og bekæmpelse af skattesvig". Konkurrencepolitikken berørte da også alle disse områder i 2014 og har skabt et solidt grundlag for at bygge videre på og støtte Europa-Kommissionens overordnede politik. Konkurrencepolitikken kan bidrage til opbyggelsen af et ægte digitalt indre marked. Det er vigtigt med en dynamisk konkurrence i de videnbaserede sektorer for at fremme innovation og udbrede fordelene ved den teknologiske udvikling til Europas borgere. Samtidig gør en effektiv håndhævelse af konkurrencepolitikken det lettere for de små virksomheder at vokse og få adgang til markederne i sektorer, der er domineret af netværkseffekter. Endelig bidrager anvendelsen af statsstøttereglerne i bredbåndssektoren til at sikre en god dækning til overkommelige priser. I energisektoren sørger konkurrencepolitikken for, at virksomhederne ikke opretholder eller genopbygger barrierer for at beskytte sig selv mod konkurrence, hvilket hindrer etableringen af en europæisk energiunion. Håndhævelsen af konkurrencereglerne er også med til at sikre fair og ikkediskriminerende adgang til energiinfrastrukturer, fjerner hindringerne for markedsintegration og fremmer konkurrencen internt i medlemsstaterne og mellem dem. De reviderede statsstøtteregler for energi og miljø hjælper medlemsstaterne til bedre at målrette deres støtte til fordel for f.eks. vedvarende energikilder, investeringer i infrastruktur og produktionskapacitet eller ved at fritage elintensive forbrugere for at deltage i finansieringen af vedvarende energi. Kommissionen har været særlig opmærksom på de finansielle tjenesteydelser med det overordnede formål at få bragt en stabil og mere fair finansiel sektor tilbage til sin kernefunktion, dvs. at yde lån til realøkonomien. Oprettelsen af bankunionen er med til at øge tilliden blandt de europæiske borgere og på markederne i det europæiske banksystem. De forskellige håndhævelsesforanstaltninger og reguleringstiltag har desuden været rettet mod den konkurrencebegrænsende adfærd inden for finansielle derivater og i betalingssektoren. Industripolitikken er centreret omkring et konkurrencedygtigt og åbent indre marked, som kan være et springbræt for de europæiske virksomheders succes på verdensplan. De nye statsstøtteregler sigter mod at kanalisere statsstøtten over i de områder, der har størst betydning for vækst og konkurrenceevne. I 2014 undersøgte Kommissionen sanktioner mod flere karteller vedrørende råvarer og halvfabrikata og udstedte sanktioner. Håndhævelsen af kartel- og monopolreglerne kan takket være deres afskrækkende virkninger forebygge de negative virkninger, som kartellerne forvolder gennem hele forsyningskæden til skade for EU's internationale konkurrenceevne. Den nye Kommission vil fortsat fokusere på bekæmpelsen af skatteundgåelse og skatteunddragelse. I 2014 skærpede Kommissionen kontrollen med skattemæssig statsstøtte ved at anvende EU's redskaber på konkurrenceområdet for at sikre, at EU-landene ikke hjælper udvalgte multinationale selskaber med at undgå at betale deres del af skatterne. Et at de vigtigste resultater inden for konkurrencepolitikken i 2014 var vedtagelsen af direktivet om erstatningssøgsmål i kartel- og monopolsager. Direktivet blev foreslået af Kommissionen i juni 2013 og blev vedtaget og trådte i kraft i 2014. Medlemsstaterne har nu indtil den 27. december 2016 til at gennemføre det. De nye bestemmelser vil gøre det lettere for de europæiske borgere og virksomheder at modtage effektiv erstatning for skade, der skyldes overtrædelse af konkurrencereglerne, f.eks. kartelvirksomhed og misbrug af dominerende markedsstilling. Direktivet er det første lovgivningstiltag inden for konkurrencepolitikken, der er vedtaget ved hjælp af den almindelige lovgivningsprocedure, og det er et afgørende skridt for konkurrencedialogen mellem Kommissionen og de øvrige EU-institutioner. 2. I retning af et forbundet digitalt indre marked Den digitale økonomi er af afgørende betydning for Europas vækst og konkurrenceevne i fremtiden. Et fuldendt digitalt indre marked vil sætte skub i innovation og vækst i mange andre sektorer, bl.a. energi, transport, offentlige tjenesteydelser, sundhed og uddannelse. Et ægte digitalt indre marked vil også skabe vækst i nye sektorer og arbejdspladser af høj kvalitet. Jo flere fremskridt, der gøres med udviklingen af det digitale indre marked, jo mere nødvendigt er det, at EU's konkurrencepolitik sikrer virksomhederne fair og lige vilkår i hele EU. Grundlaget for det digitale indre marked: fremme udviklingen af infrastruktur og konkurrencedygtige markeder for bredbånds- og telenet Digitaliseringen af vores økonomi kræver betydelige investeringer i næste generations højhastighedsnet. Konkurrencen og forbrugerefterspørgslen har været vigtige drivkræfter for investeringerne, og gennem medlemsstaternes ordninger er der ydet støtte til fornyelse og opgradering af infrastrukturer. Eftersom der findes et markedssvigt for så vidt angår en ensartet etablering af bredbåndsnet på tværs af territorier, vil statsstøtte fortsat spille en vigtig rolle i sektoren. Kommissionen har over de sidste tre år godkendt statsstøtte for mere end 10 mia. EUR til udvikling af bredbånd. Beløbet omfatter dog ikke al offentlig støtte til sektoren, idet ikke alle statslige foranstaltninger falder ind under definitionen af statsstøtte i artikel 107, stk. 1, i TEUF. Udover støtten fra medlemsstaterne bidrager EU også med ekstra finansiering. Det er dog vigtigt at sikre, at disse offentlige investeringer kanaliseres over i områder, der ikke er dækket af markedet. I modsat fald risikerer de at fortrænge de private investorer. Statsstøttekontrollen skal også sikre, at princippet om teknologineutralitet er overholdt, dvs. at den anvendte teknologi ikke udvælges på forhånd ved offentlig indgriben, men vælges af brugerne på basis af dens fordele – altså som et resultat af konkurrencen. Statsstøttereglerne blev revideret for nylig med henblik på at skabe et bedre grundlag for statsstøttevurderingen. De nye rammer omfatter nu bredbåndsretningslinjerne fra 2013, som bringer reglerne for støtte til bredbånd på linje med målene for den digitale dagsorden, og den generelle gruppefritagelsesforordning, som blev vedtaget i 2014, og som omfatter visse former for støtte til bredbåndsinfrastruktur. Kommissionen sørger også for, at bredbånds- og mobilnettene er åbne og konkurrencedygtige, hvilket er en forudsætning for etableringen af et dynamisk digitalt indre marked. Efter en tilbundsgående undersøgelse pålagde Kommissionen i oktober Slovak Telekom og dets moderselskab Deutsche Telekom en bøde på knap 39 mio. EUR, som de hæftede solidarisk for, fordi de i strid med EU's konkurrenceregler havde misbrugt deres stilling til at holde konkurrenter væk fra det slovakiske marked for bredbåndstjenester i mere end fem år. Kommissionen konkluderede navnlig, at Slovak Telekom havde nægtet at give sine konkurrenter ubundtet adgang til accesnettene og havde udøvet margin squeeze over for alternative operatører. Deutsche Telekom blev desuden pålagt en yderligere bøde på 31 mio. EUR med henblik på at sikre en tilstrækkelig præventiv virkning og straffe selskabet for gentaget misbrug, idet det allerede i 2003 havde fået en bøde for at udøve margin squeeze på bredbåndsmarkederne i Tyskland. Det er særlig vigtigt for de europæiske forbrugere, at der findes en sund konkurrence på markedet for mobilnet, idet de fortsat bør have fordel af forbedrede tjenester til attraktive priser. I sommeren 2014 godkendte Kommissionen på visse betingelser to fusioner mellem mobilnetoperatører i Irland (Hutchison 3G UK/Telefónica Ireland) og Tyskland (Telefónica Deutschland/E-Plus) efter at have foretaget tilbundsgående undersøgelser. De tilsagn, der blev afgivet af de deltagende virksomheder i disse sager, sikrede, at konkurrencen mellem markedsdeltagerne blev opretholdt, både ved at sikre markedsadgang eller udvidelse til flere såkaldte virtuelle mobilnetoperatører (dvs. operatører, der ikke selv ejer et net, men bruger en anden operatørs net til at udbyde deres tjenester til kunderne) og ved at holde døren åben for, at en ny netoperatør kan træde ind på markedet i fremtiden. I trit med udviklingen: konkurrencepolitiske foranstaltninger vedrørende intelligente enheder og onlinetjenester Intelligente mobile enheder spiller en stadig større rolle i den digitale økonomi. I 2014 var det første gang, at flere brugere gik på internettet via en mobil enhed end via en PC. Efter at have modtaget klager om potentielt misbrug af dominerende stilling har Kommissionen iværksat en indledende undersøgelse på området for at afdække Googles forretningsmetoder for så vidt angår mobilstyresystemet Android. Googles Android-system er det førende styresystem til smartphones. I oktober godkendte Kommissionen i henhold til EU's fusionsforordning Facebooks erhvervelse af WhatsApp. Facebook (via Facebook Messenger) og WhatsApp tilbyder begge applikationer til smartphones, som giver forbrugerne mulighed for at kommunikere ved at sende tekst-, billed-, lyd- og videobeskeder. Fusionen blev godkendt uden betingelser, navnlig i lyset af markedets særligt dynamiske karakter, lave adgangsbarrierer og tilstedeværelsen af tilstrækkelig konkurrence på markedet. Kommissionens undersøgelse fokuserede på tre områder: forbrugerkommunikationstjenester, sociale netværkstjenester og internetannonceringstjenester. Et af de vigtige spørgsmål, når det drejer sig om intelligente mobile enheder, er standardiseringsprocedurer og interoperabilitet. I den forbindelse traf Kommissionen i april to vigtige afgørelser om anvendelsen af standard-essentielle patenter: en forbudsafgørelse vedrørende Motorola Mobility og en tilsagnsafgørelse vedrørende Samsung. Standardessentielle patenter er patenter, der er nødvendige for gennemførelsen af bestemte industristandarder. Det er teknisk set umuligt at fremstille et produkt såsom en smartphone, der overholder de forskellige standarder, uden at anvende teknologi, der er beskyttet af standard-essentielle patenter. Motorola og Samsung gav tilsagn om at udstede licens til deres patenter på fair, rimelige og ikkediskriminerende vilkår til gengæld for, at deres patenter blev anvendt i de pågældende standarder. Kommissionens opgave er at sørge for, at fordelene ved standardiseringer udnyttes bedst muligt og samtidig at sikre indehaverne af den intellektuelle ejendomsret et rimeligt vederlag.

Håndhævelse af kartel- og monopolreglerne for så vidt angår standard-essentielle patenter I forbudsafgørelsen vedrørende Motorola Mobility fandt Kommissionen, at Motorola havde misbrugt sin dominerende stilling ved at søge om et forbud mod Apple i Tyskland på grundlag af et standard-essentielt patent, til trods for at Apple havde tilbudt at indgå en licensaftale, som de tyske domstole skulle fastslå vilkårene for. I en lignende sag gjorde Kommissionen de tilsagn, som Samsung havde afgivet for at løse de konkurrenceproblemer, Kommissionen havde afdækket i en klagepunktsmeddelelse i december 2012, retligt bindende. Samsung gav tilsagn om, at selskabet i en periode på fem år ikke vil indlede søgsmål med påstand om forbud i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde på grundlag af sine standard-essentielle patenter, nuværende eller fremtidige, som vedrører teknologier anvendt i smartphones og tablets, over for potentielle licenstagere, der forpligter sig til at opfylde en fastsat procedure for, at en uafhængig tredjepart bestemmer de passende FRAND-licensafgifter. Disse afgørelser er retningsgivende for alle interesserede parter med hensyn til, hvordan EU's kartel- og monopolregler skal tolkes, når det drejer sig om samspillet mellem patentret, konkurrenceret og standardisering. I sektoren foretages der i øjeblikket bl.a. en undersøgelse af Qualcomm, en førende udvikler af trådløse teknologiprodukter og tjenester, om påstået urimelig praksis. Det drejer sig om kommunikationschipsæt, der anvendes i mobiltelefoner og mobile bredbåndsenheder. Undersøgelsen er stadig på et indledende stadie, men er et tydeligt tegn på Kommissionens engagement for at sikre en stærk konkurrence på markederne. Hvad angår onlinetjenester, som får stadig større betydning, er Kommissionen gået videre med sin undersøgelse af visse aspekter af Googles forretningspraksis . Den er i færd med at undersøge en mistanke om, at Google misbruger sin dominerende stilling på markederne for internetsøgning, søgeannoncering og formidling af søgeannoncering i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (dvs. at Googles søgeannoncering vises på partnersider). Undersøgelsen omfatter ikke andre spørgsmål relateret til søgemaskiner, f.eks. databeskyttelse og mediepluralisme, idet der udelukkende fokuseres på konkurrencespørgsmål. Et digitalt indre marked kræver sikre og effektive onlinebetalinger. Onlinebetalinger foretages i dag overvejende ved hjælp af betalingskort, selv om nye metoder er begyndt at spire frem på markederne. Med hensyn til betalingskort arbejder Kommissionen med udgangspunkt i konkurrencereglerne på at indføre lavere interbankgebyrer (se afsnittet om finansielle tjenesteydelser nedenfor). I slutningen af 2014 blev der desuden indgået en politisk aftale om en forordning om interbankgebyrer, hvorved der indføres lavere interbankgebyrer for forbrugerne, når de betaler med kort (og for mobil- og onlinebetalinger foretaget med betalingskort), på et niveau, der også er accepteret af internationale betalingskortordninger som led i tilsagn afgivet i forbindelse med kartel- og monopolsager. Kombination af lovgivning og håndhævelse af konkurrencereglerne inden for intellektuel ejendom: udviklingen inden for aftaler om ophavsret, digitalt indhold og teknologioverførsel Kommissionen er i færd med at gennemgå EU's lovgivning inden for ophavsret for at sikre, at den fortsat opfylder sit formål i den digitale tidsalder. Spørgsmålene om ophavsret er centrale for oprettelsen af et digitalt indre marked. Politikerne skal sikre, at ordningerne for tildeling af rettigheder, indskrænkning af rettigheder og håndhævelse fortsat er hensigtsmæssige og tilpasset de nye omstændigheder. Spørgsmålene omfatter bl.a. den territoriale karakter af ophavsretten, og hvordan der undgås negative virkninger heraf på det indre marked. I januar 2014 indledte Kommissionen formelle procedurer over for en række større amerikanske filmstudier og europæiske udbydere af betalings-TV. Kommissionen undersøger, om visse bestemmelser vedrørende betalings-TV via satellit og onlinetjenester for betalingsTV forhindrer forbrugerne i at få adgang til grænseoverskridende betalingsTVindhold. Udbredelse af innovation: nye kartel- og monopolregler om teknologioverførselsaftaler I marts vedtog Kommissionen nye regler for vurderingen af teknologioverførselsaftaler efter EU's konkurrenceregler. De består i en revision af gruppefritagelsesforordningen for teknologioverførselsaftaler, som fritager visse licensaftaler for bestemmelserne i artikel 101 i TEUF, og af retningslinjerne for teknologioverførsel, som gør yderligere rede for reglernes anvendelse. Den 1. maj 2014 erstattede de nye regler den foregående gruppefritagelsesforordning og de tidligere retningslinjer. Licensaftaler kan gavne økonomien på flere måder, eftersom de: i) hjælper med at udbrede innovation, ii) giver virksomhederne mulighed for at tilbyde nye varer og tjenester, iii) tilskynder til opfølgende innovation og iv) forstærker incitamenterne til forskning og udvikling ved at skabe nye indtægtskilder, der kan dække omkostningerne. De nye rammebestemmelser afspejler ligesom de forrige, at licensering i de fleste tilfælde virker konkurrencefremmende. De nye regler giver virksomhederne større indsigt i, hvordan de kan licensere deres produkter på en måde, der stimulerer innovation og sikrer lige vilkår på det indre marked. 3. Mere velfungerende energimarkeder Energi spiller en afgørende rolle i alle økonomiske sektorer og udgør en væsentlig udgiftspost for husholdningerne i EU. Energimarkederne står i øjeblikket over for betydelige udfordringer, navnlig ufuldstændig markedsintegration, høje forbrugerpriser, CO2-reduktioner og forsyningssikkerhed. Kommissionens formand, Jean-Claude Juncker, opfordrede i sine politiske retningslinjer til en reform af EU's energipolitik og til at reorganisere den i en ny europæisk energiunion med fokus på behovet for at diversificere EU's energikilder, øge andelen af vedvarende energikilder, øge energieffektiviteten og nedbringe flere af EUlandenes energiafhængighed. Konkurrencepolitikken vil bidrage til at nå disse mål. Målretning af den offentlige støtte, så den styrker det indre marked for energi I april 2014 vedtog Kommissionen de nye miljø- og energiretningslinjer, som trådte i kraft i juli. Fastholdelse af klimamålene og investeringerne i infrastruktur: miljø- og energiretningslinjerne I de nye retningslinjer redegøres der for, hvordan Kommissionen vil forholde sig til medlemsstaternes støtteforanstaltninger til bl.a. at nå klima- og energimålene for 2020 og samtidig tage hånd om den markedsforvridning, der eventuelt følger af f.eks. ydelsen af tilskud til produktion af energi fra vedvarende energikilder. Retningslinjerne tilstræber derfor en gradvis overgang til markedsbaseret støtte til vedvarende energi. De fastsætter også betingelserne for, hvordan medlemsstaterne kan fritage energiintensive virksomheder, som er særligt udsatte for international konkurrence, for at deltage i finansieringen af støtten til vedvarende energi. Derudover indeholder de nye retningslinjer kriterier til at sikre, at tilskud til energiinfrastruktur begrænser fordrejningerne og er målrettet projekter, der forbedrer energistrømmene på tværs af grænserne og fremmer udviklingen af infrastruktur i nogle af de mindre udviklede områder i Europa. Et andet nyt element er muligheden for at godkende støtte til at sikre tilstrækkelig produktion af elektricitet, når der er en reel risiko for utilstrækkelig produktionskapacitet, igen på en måde, der begrænser markedsfordrejningerne.

Kommissionen har også forenklet procedurerne for gennemførelse af visse statsstøtteforanstaltninger ved at medtage flere forskellige kategorier af foranstaltninger på energi- og miljøområdet i den reviderede generelle gruppefritagelsesforordning. De offentlige myndigheder vil således lettere og hurtigere kunne gennemføre disse foranstaltninger, da de ikke vil have behov for en forudgående godkendelse fra Kommissionen. Den nye generelle gruppefritagelsesforordning omfatter foranstaltninger såsom (under visse omstændigheder) støtte til energiinfrastruktur, energieffektiviseringsprojekter for bygninger, driftsstøtte til produktion af energi fra vedvarende energikilder, dekontaminering af forurenede områder og genanvendelse af affald. De nye miljø- og energiretningslinjer omfatter ikke regler om støtte til atomenergi, som stadig skal vurderes i henhold til traktatens regler om statsstøtte. Kommissionen har undersøgt Det Forenede Kongeriges planer om at yde støtte til etablering og drift af et nyt atomkraftværk ved Hinkley Point i Somerset og fundet dem i overensstemmelse med traktatens statsstøtteregler. I forbindelse med den tilbundsgående undersøgelse gik Det Forenede Kongerige med til at ændre betingelserne for projektfinansieringen betydeligt og påviste, at støtten ville afhjælpe et betydeligt markedssvigt. Den omhandlede statsstøtte stod således i et rimeligt forhold til målet og havde en begrænset konkurrencefordrejende virkning på det indre marked. En europæisk energiunion baseret på overkommelige energipriser og forsyningssikkerhed Håndhævelsesforanstaltninger på kartel- og monopolområdet i energisektoren har især bidraget til at nedbringe de høje energipriser ved at begrænse markedssegmenteringen og bekæmpe misbrug af dominerende stilling eller samordnet adfærd, navnlig på de central- og østeuropæiske markeder. I marts 2014 vedtog Kommissionen to afgørelser vedrørende elbørser, som er organiserede markeder for handel med elektricitet og er en forudsætning for velfungerende elmarkeder. I den første sag pålagde Kommissionen to spotbørser, EPEX Spot og Nord Pool Spot (NPS), bøder for at have aftalt ikke at konkurrere med hinanden om at udbyde elspothandelstjenester i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Spothandel er kortfristet handel, f.eks. inden for samme dag eller den næste dag. Overtrædelsen fandt sted i 2011-2012 og ophørte, da Kommissionen og EFTA-Tilsynsmyndigheden foretog uanmeldte inspektioner hos virksomhederne. Den anden sag vedrørte den rumænske elbørs OPCOM. Kommissionen pålagde OPCOM en bøde for misbrug af sin dominerende stilling på det rumænske marked, idet den forhindrede EU-baserede elhandlere etableret uden for Rumænien i at få adgang til spotmarkederne på den rumænske elbørs og skabte kunstige adgangsbarrierer i mere end fem år. Den 12. august sendte Kommissionen en klagepunktsmeddelelse til Bulgarian Energy Holding (BEH) på grund af en mistanke om misbrug af dominerende stilling på det bulgarske engrosmarked for elektricitet. Kommissionen havde mistanke om, at BEH, det dominerende statsejede vertikalt integrerede energiselskab i Bulgarien, hindrede konkurrencen på de ikkeregulerede engrosmarkeder for elektricitet i Bulgarien ved at anvende territoriale restriktioner om, hvor den leverede elektricitet måtte sælges videre til. En sådan adfærd (hvis Kommissionen får bekræftet sin mistanke) kan fordreje fordelingen af elektricitet på det indre marked og dermed gøre elmarkederne mindre velfungerende og skabe kunstige handelsbarrierer mellem Bulgarien og andre medlemsstater. Kommissionen er også i gang med en anden undersøgelse af, om BEH og dets to datterselskaber, Bulgargaz (gasforsyning) og Bulgartransgaz (gasinfrastruktur), forhindrer konkurrenter i at få adgang til centrale gasinfrastrukturer i Bulgarien, hvilket er i strid med EU's konkurrenceregler. Kommissionen har ligeledes fortsat sin undersøgelse af Gazprom vedrørende selskabets prispolitik og eventuelle opdeling af gasforsyningsmarkederne i Central- og Østeuropa. I en anden igangværende undersøgelse ses der nærmere på potentiel ulovlig praksis relateret til de referencepriser for olie- og biobrændstofprodukter, som fastsættes af prisrapporteringsorganet Platts. Kommissionen holder også et vågent øje med energimarkederne for så vidt angår statsstøtte og fusionskontrol. Den sørger navnlig for, at de store spillere i de forudgående led ikke søger at træde ind på markederne i de efterfølgende led og dermed opnår for stor kontrol over hele værdikæden. Der er f.eks. foretaget en grundig undersøgelse af det førende elselskab i Frankrig, EDF, i forbindelse med dets påtænkte erhvervelse af Dalkia, som tilbyder ejendomsforvaltning og -vedligeholdelse. Kommissionen godkendte fusionen uden betingelser, efter at den havde forvisset sig om, at EDF ikke ville udnytte sin dominerende stilling inden for elforsyning til at dominere markedet for ejendomsforvaltning og vedligeholdelse. Hvad angår statsstøtte godkendte Kommissionen i juli 2014 en foranstaltning truffet af Det Forenede Kongerige til at sikre tilstrækkelig elproduktion ved hjælp af en markedsdækkende kapacitetsmekanisme. 4. opbygning af en mere fair og gennemsigtig finanssektor, der understøtter vækst Håndhævelsen af konkurrencereglerne i sektoren for finansielle tjenesteydelser har stået øverst på Kommissionens liste siden krisen brød ud. Der er gjort en stor indsats for at forbedre reguleringen af og tilsynet med bankerne og for at sikre, at banksektoren fungerer korrekt og kan yde finansiering til økonomiske aktiviteter. Konkurrencereglerne spiller en vigtig rolle med hensyn til at opnå et mere gennemsigtigt og stabilt finansielt system. En styrket og mere stabil banksektor, som kan bidrage til det økonomiske opsving I 2012 indførte Kommissionen bankunionen for at håndtere udfordringen med at genoprette finansiel stabilitet i euroområdet. Gennemførelse af bankunionen Der er gjort betydelige fremskridt i 2014. Den 4. november 2014 blev den fælles tilsynsmekanisme, der anvendes i forbindelse med banker i euroområdet, fuldt operationel. Dermed er der indført en ny ordning for tilsyn med bankerne i eurolandene og i de øvrige medlemsstater, der vælger at deltage i bankunionen. Formålet er at føre tilsyn med, at bankerne overholder EU's bankregler, og at løse eventuelle problemer på et tidligt tidspunkt. Den Europæiske Centralbank, ECB, fører direkte tilsyn med de 120 største bankkoncerner, som tegner sig for 82 % af aktiverne i banksektoren i euroområdet. De nationale tilsynsmyndigheder overvåger fortsat de resterende banker i tæt samarbejde med ECB. Som led i den fælles tilsynsmekanisme blev der foretaget en omfattende vurdering af sektoren, som bestod i en undersøgelse af aktivernes kvalitet og en stresstest (sidstnævnte blev koordineret af Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, EBA), med henblik på at få et fyldestgørende billede af de banker, som den skal føre tilsyn med. Den fælles tilsynsmekanisme udgør den ene af bankunionens to søjler, mens den anden udgøres af den fælles afviklingsmekanisme. Forordningen om oprettelse af sidstnævnte blev vedtaget af Europa-Parlamentet i april 2014. Den finder anvendelse i euroområdet og for andre lande, der ønsker at deltage, og den trådte i kraft den 1. januar 2015. Den fælles afviklingsmekanisme supplerer den fælles tilsynsmekanisme og skal sikre, at en bank under fælles tilsyn, der er i alvorlige vanskeligheder, kan afvikles på effektiv vis med så få omkostninger for skatteyderne og realøkonomien som muligt. Statsstøttereglerne finder anvendelse både i forbindelse med afvikling og i andre tilfælde og er bl.a. relevante for anvendelsen af de nationale afviklingsfonde og den kommende fælles afviklingsfond for at sikre ligebehandling og lige vilkår i det indre marked. Statsstøttekontrollen har løbende sikret en konsekvent politisk reaktion på de finansielle udfordringer, medvirket væsentligt til at begrænse konkurrencefordrejninger på det indre marked og samtidig bidraget til en minimal anvendelse af skatteydernes penge. I 2014 vedtog Kommissionen en række afgørelser om forskellige banker samt om støtte til garanti- eller likviditetsordninger. Derudover har Kommissionen fortsat sin vurdering af en række udviklingsbanker, som nu spiller en større rolle, efter at forretningsbankerne har begrænset deres långivning i kølvandet på krisen. Statsstøttereglerne skal sikre, at udviklingsbankerne udfylder deres rolle, dvs. bidrager til EU's vækstdagsorden, uden at fordreje konkurrencen. I sagen om British Business Bank (BBB) godkendte Kommissionen f.eks. en integreret enhed til forvaltning af SMV'ers adgang til finansieringsprogrammer i Det Forenede Kongerige. I Portugal godkendte Kommissionen oprettelsen af Instituição Financeira de Desenvolvimento (IFD) og første fase af dens aktiviteter. IFD skal forvalte og kanalisere midler fra de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESIF) til Portugal i finansieringsperioden 2014-2020 samt tilbagebetalinger fra ESIF-finansierede programmer. Statsstøttekontrollen har desuden været særlig vigtig i forbindelse med de økonomiske og finansielle programmer i Grækenland, Cypern og Portugal (sidstnævnte afsluttede sit program i maj), samt i Irland og Spanien, som modtog finansiel bistand indtil 2013.

Større gennemsigtighed på markederne for finansielle instrumenter: håndhævelsesforanstaltninger og reguleringstiltag I oktober vedtog Kommissionen to vigtige kartelafgørelser vedrørende rentederivater i schweizerfranc. Den ene afgørelse vedrørte to banker, RBS og JP Morgan, som deltog i et ulovligt bilateralt kartel med henblik på at påvirke Libor-referencerenten i schweizerfranc mellem marts 2008 og juli 2009. Kommissionen pålagde bøder på i alt ca. 62 mio. EUR. I den anden afgørelse fik RBS, UBS, JP Morgan og Crédit Suisse pålagt bøder på i alt 32 mio. EUR for at have dannet et kartel om kursspænd på rentederivater i schweizerfranc i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. I begge sager indgik bankerne forlig med Kommissionen. Kommissionen havde allerede i 2013 vedtaget to kartelafgørelser om manipulation af finansielle benchmarks. Hvad angår lovgivning på det finansielle område blev der i maj vedtaget et direktiv om markeder for finansielle instrumenter (MiFID II) og en forordning om markeder for finansielle instrumenter (MiFIR). Disse foranstaltninger indgår i EU's dagsorden for finansiel regulering, som sigter mod at reformere den finansielle sektor i EU og opfylde G20tilsagnene om at gøre noget ved de mindre regulerede dele af det finansielle system. De nye regler skal gøre finansmarkederne mere effektive, modstandsdygtige og gennemsigtige. De vil også skabe bedre betingelser for konkurrence inden for handel med og clearing af finansielle instrumenter, idet der indføres harmoniserede EU-regler for ikkediskriminerende adgang til handelssystemer, centrale modparter og benchmarks for handel og clearing. Fremme af en sund konkurrence i betalingssektoren til fordel for de europæiske forbrugere Kortbetalinger spiller en nøglerolle i forbindelse med almindelige betalinger, grænseoverskridende betalinger og onlinebetalinger. De europæiske forbrugere og virksomheder foretager mere end 40 % af deres ikkekontante betalinger med betalingskort. Konkurrencefordrejninger i forbindelse med betalinger risikerer derfor at være til hinder for et velfungerende indre marked og at være til betydelig skade for de europæiske forbrugere. Kartel- og monopolreglerne har været med til at bekæmpe konkurrencebegrænsende forretningsmodeller baseret på multilaterale interbankgebyrer. Interbankgebyrer er gebyrer, som betales af de detailhandlendes banker (kortindløseren) til kortholdernes banker (kortudstederen). De indløsende banker vælter normalt gebyrerne over på de detailhandlende, som vælter dem videre over på forbrugerne gennem højere priser på de varer og tjenester, de sælger. I februar gjorde Kommissionen de tilsagn, som Visa Europe havde givet om at sænke sine multilaterale interbankgebyrer for betalinger med kreditkort betydeligt og om at ændre sine regler med henblik på at fremme den grænseoverskridende konkurrence, retligt bindende . Der blev indført et loft over multilaterale interbankgebyrer på 0,3 % for alle forbrugerrelaterede kreditkorttransaktioner, hvilket svarer til en nedsættelse på mellem 40 og 60 %. Visa Europe gav også tilsagn om at anvende lavere grænseoverskridende interbankgebyrer (0,3 % for kreditkorttransaktioner og 0,2 % for debetkorttransaktioner) i de tilfælde, hvor de indløsende banker tilbyder tjenester i andre lande. Ifølge den nuværende ordning ville de skulle anvende de lokale satser i det land, hvor de udbyder tjenesterne, hvilket lod til at skabe en kunstig segmentering af det indre marked. Kommissionen fortsætter proceduren over for Visa Inc. og Visa International med hensyn til interregionale (internationale) interbankgebyrer, som anvendes i de tilfælde, hvor en kortholder uden for Visa Europes geografiske område bruger et Visa-kreditkort til at handle i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Gebyrerne fastsættes af Visa Inc. og Visa International og ikke af Visa Europe. Kommissionen er også i færd med at undersøge MasterCards interregionale (internationale) interbankgebyrer og virksomhedens regler vedrørende grænseoverskridende indløsning. Rådet og Parlamentet har ligeledes arbejdet på at skabe større klarhed om de forskellige gebyrmodeller og forretningsregler og på at lette markedsadgangen for andre enheder end banker med udgangspunkt i to forslag fra Kommissionen: et forslag til en forordning om interbankgebyrer for kortbaserede betalingstransaktioner og et forslag til en ændring af direktivet om betalingstjenester . Efter at Europa-Parlamentet vedtog sine betænkninger om begge forslag i april, vedtog Rådet sin generelle indstilling til dem i slutningen af 2014. Retspraksis om håndhævelse af konkurrencereglerne: MasterCard-dommen I september stadfæstede EU-Domstolen Kommissionens afgørelse i MasterCard-sagen (sag C-382/12P). Domstolen bekræftede, at de multilaterale interbankgebyrer udgør en konkurrencebegrænsning og dermed en overtrædelse af EU's konkurrenceregler. Dommen er navnlig vigtig, fordi den anerkender Kommissionens og de nationale konkurrencemyndigheders arbejde i de sidste tyve år med at skabe et velfungerende marked for betalingskort i EU ved at bekræfte, at multilaterale interbankgebyrer falder ind under konkurrencereglerne. 5. Styrkelse af den europæiske industris konkurrenceevne Konkurrencepolitikken og industripolitikken er to sider af samme sag: Begge styrker de europæiske virksomheders rentabilitet og sætter dem i stand til at konkurrere, både nationalt og globalt. Kanalisering af de offentlige ressourcer derhen, hvor de bidrager til EU's vækstpotentiale: modernisering af statsstøttepolitikken De nye retningslinjer for statsstøtte til risikofinansiering blev vedtaget i januar og giver EU-landene flere redskaber til at lette adgangen til finansiering for de europæiske SMV'er og midcap-virksomheder i den tidlige udviklingsfase. De nye retningslinjer giver medlemsstaterne mulighed for at yde støtte i flere tilfælde, indeholder en bredere vifte finansieringsinstrumenter, og fastsætter højere tærskler, som er tilpasset realiteterne på markedet. Retningslinjerne for risikofinansiering er en del af moderniseringen af statsstøttepolitikken, som består i en omfattende reform af statsstøttekontrollen for at fremme økonomisk vækst og bidrage til andre målsætninger af fælles interesse. En af disse målsætninger er at fremme forskning og udvikling, men meget innovative projekter er ofte forbundet med store risici, og de risikerer derfor ikke at blive gennemført på grund af manglende finansiering. I maj vedtog Kommissionen nye regler, som skal gøre det lettere at yde støtte til forskning, udvikling og innovation. De nye rammebestemmelser vil hjælpe med at løse eventuelle finansieringsproblemer, idet de fremmer en bedre anvendelse af offentlige midler og reducerer bureaukratiet ved at gruppefritage en anselig del af denne type støtte. Økoinnovationsprojekter kan typisk afhjælpe det dobbelte markedssvigt relateret til den større risiko ved innovation og projektets miljømæssige aspekter. Støtteintensiteten ved sådanne projekter kan være højere, hvilket i de nye retningslinjer for støtte til miljø og energi især er tilfældet i forbindelse med foranstaltninger, der skal øge ressourceeffektiviteten. Finansieringen af store og risikable grænseoverskridende projekter, f.eks. opførelse af store infrastrukturer eller gennemførelse af andre ambitiøse projekter, kan give et fornyet pust til investeringer, vækst og jobskabelse i Europa og styrke EU's konkurrenceevne. I forbindelse med moderniseringen af statsstøttereglerne har Kommissionen vedtaget en meddelelse om vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse, som åbner op for nye muligheder for medlemsstaterne til at finansiere projekter, der kan kræve samarbejde på EU-plan og på tværs af forskellige brancher. I november bebudede Kommissionens formand, Jean-Claude Juncker, at der vil blive oprettet en europæisk fond for strategiske investeringer (EFSI), som skal sætte skub i investeringerne i Europa ved at generere 315 mia. EUR i investeringer. For at få mest muligt ud af disse investeringer vil Kommissionen med henblik på vurderingen af statsstøtte opstille en række centrale principper, som et projekt vil skulle opfylde for at være berettiget til finansiering fra fonden. Hvis et projekt opfylder disse kriterier og modtager støtte fra EFSI, vil enhver supplerende national støtte blive vurderet på grundlag af en forenklet, fremskyndet statsstøttevurdering, hvor det eneste yderligere spørgsmål, som Kommissionen vil skulle tage stilling til, vil være, om den offentlige støtte er proportional (ingen overkompensation). I 2014 foretog Kommissionen også en revision af rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder. De nye rammebestemmelser skal sikre, at midlerne anvendes mere effektivt og leder til færre markedsfordrejninger, ved at statsstøtten ydes i de tilfælde, hvor der virkelig er behov for den. For at sikre at de nye rammebestemmelser opfylder målet, er der i forbindelse med moderniseringen af statsstøttereglerne også lagt stor vægt på tværgående principper og praksis. Medlemsstaterne vil nu få bedre indsigt i omkostningerne og fordelene ved deres interventioner takket være indførelsen af kravet om efterfølgende evaluering i forbindelse med større ordninger, der er omfattet af den generelle gruppefritagelsesforordning, i visse støttekategorier og i forbindelse med ordninger, der er anmeldt under de nye rammebestemmelser. Endelig er der også indført større krav om gennemsigtighed. En ny generel gruppefritagelsesforordning til støtte for vækstfremmende støtteforanstaltninger Et af de afgørende tiltag som led i moderniseringen af statsstøttereglerne er revisionen af den generelle gruppefritagelsesforordning, som giver medlemsstaterne et langt større spillerum til at udforme og gennemføre støtteforanstaltninger. Siden den 1. juli 2014 har medlemsstaterne kunnet træffe langt flere forskellige foranstaltninger og yde større støttebeløb uden at skulle anmelde dem til Kommissionen med henblik på forudgående godkendelse. Det anslås, at tre fjerdedele af statsstøtteforanstaltningerne og omkring to tredjedele af støttebeløbene vil være omfattet af den nye generelle gruppefritagelsesforordning, hvilket vil give hurtigere adgang til støtte, der betragtes som forenelig med det indre marked.

Sikring af industriens adgang til input til rimelige priser ved at bekæmpe karteller og forhindre konkurrenceskadelige virkninger fra fusioner Målrettet offentlig støtte kan afhjælpe markedssvigt, men det er lige så vigtigt at sikre adgang til input til rimelige priser, navnlig i en verden med global konkurrence. Karteller vedrører ofte halvfabrikata, som kan udgøre afgørende input i en branche, og karteller kan derfor påvirke den europæiske industris konkurrenceevne. Konkurrencehåndhævelsen i 2014 var rettet mod flere af sådanne karteller. I sektoren for reservedele til biler pålagde Kommissionen to karteller bøder i 2014 efter sagen om ledningsnet i 2013. I januar pålagde Kommissionen fire større producenter af fleksibelt polyurethanskum til madrasser, sofaer og bilsæder (Vita, Carpenter, Recticel og Eurofoam) bøder på i alt 114 mio. EUR. I marts blev to europæiske virksomheder (SKF og Schaeffler) og fire japanske virksomheder (JTEKT, NSK, NFC og NTN og sidstnævntes franske datterselskab NTN-SNR) pålagt en bøde på i alt 953 mio. EUR for kartelvirksomhed på markedet for lejer til køretøjer. Disse lejer anvendes af producenter af biler, lastbiler og autoreservedele til at reducere friktion mellem de bevægelige dele i et køretøj. I april konkluderede Kommissionen, at Ervin, Winoa, Metalltechnik Schmidt og Eisenwerk Würth deltog i et kartel om samordning af priser på stålslibemidler i Europa og pålagde samlede bøder på mere end 30 mio. EUR. Stålslibemidler er løse stålpartikler, som anvendes til at rengøre og styrke metaloverflader i stål-, bil- og metalindustrien samt i den petrokemiske industri. Kommissionen pålagde også 11 virksomheder, der er aktive inden for produktion af underjords- og undervandshøjspændingskabler, bøder på knap 302 mio. EUR for markeds- og kundedeling. Elkabler anvendes til transmission og distribution af el og lægges enten under jorden eller under vandet. De bruges typisk til at koble produktionskapaciteter (især baseret på vedvarende energikilder) til elnettet eller til at sammenkoble elnettene i forskellige lande. Priserne på sådanne kabler har derfor direkte betydning for elforbrugerne. I september pålagde Kommissionen Infineon, Philips, Samsung og Renesas (som dengang var et joint venture mellem Hitachi og Mitsubishi) bøder for deres deltagelse i et kartel om chips til intelligente kort i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Disse chips anvendes i SIM-kort til mobiltelefoner, bankkort, identitetskort og pas, betalings-TV-kort og diverse andre applikationer. Kommissionen pålagde bøder på i alt 138 mio. EUR. Der foregår i øjeblikket en større undersøgelse af lastbilsektoren. Kommissionen har mistanke om, at nogle producenter af tunge og mellemstore lastbiler har aftalt eller samordnet deres prispolitik i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Der blev sendt en klagepunktmeddelelse til de berørte virksomheder i november. Håndhævelsen af konkurrencereglerne er også med til at forhindre dominerende virksomheder i at udelukke konkurrenter fra markedet, hvilket er særligt vigtigt for de mindre spillere såsom SMV'er. SMV'erne kan også have fordel af særlige bestemmelser, der tager højde for deres særlige forhold og deres vigtige bidrag til vækst og beskæftigelse. I juni vedtog Kommissionen en revideret meddelelse om aftaler af ringe betydning (bagatelmeddelelsen), som giver retlig sikkerhed for, at aftaler uden hardcore-konkurrencebegrænsninger mellem virksomheder med en markedsandel under bestemte tærskler, kan gennemføres uden forudgående godkendelse. Sådanne aftaler anses ikke for at have betydelig indvirkning på konkurrencen. For at gøre det lettere for virksomhederne at vurdere, om bagatelmeddelelsen finder anvendelse på deres aftaler, har Kommissionen også offentliggjort nogle retningslinjer herfor. Kommissionen har også været særlig opmærksom på at sikre, at producenter af vigtige input ikke får så stærk en markedsposition ved en eventuel fusion, at de kan hæve priserne til over, hvad der ville gælde på et konkurrencepræget marked. Efter en tilbundsgående undersøgelse godkendte Kommissionen et planlagt joint-venture mellem Ineos og Solvay på det meget koncentrerede PVC-marked, dog under den forudsætning at parterne afhænder en betydelig del af produktionsaktiverne til en konkurrent. 6. Statsstøttekontrollen skal være med til at sikre rimelig skattebyrde for alle I EU tegner skatteprovenuet sig for 90 % af de samlede offentlige indtægter. Under de aktuelle økonomiske forhold er det vigtigere end nogensinde, at alle skatteydere bidrager med det, de skal. En fair konkurrence på skatteområdet er også vigtig for det indre markeds integritet og for at sikre lige vilkår for de europæiske virksomheder. Det fremgår af Kommissionsformand Jean-Claude Junckers politiske retningslinjer, at "medlemsstaterne har enebeføjelse med hensyn til deres beskatningsordninger, men vi bør optrappe indsatsen med at bekæmpe skatteunddragelse og skattesvig, så alle bidrager i rimeligt omfang". EU har ikke direkte kontrol over de nationale skattesystemer, men Kommissionen kan undersøge, om nogle skatteordninger udgør ulovlig statsstøtte til fordel for virksomheder ved at give dem en selektiv skattefordel. Kommissionen har med udgangspunkt i statsstøttereglerne udtrykt tvivl om foreneligheden af visse skatteforanstaltninger, der er blevet vedtaget af store multinationale virksomheder som led i deres aggressive skatteplanlægning. Aggressiv skatteplanlægning består i at udnytte teknikaliteterne i et skattesystem – eller misforhold mellem skattesystemer - til at betale mindre i skat. Det kan antage mange former, f.eks. specifikke skatteafgørelser. Skatteafgørelser er i sig selv ikke problematiske. De er skriftlige udtalelser fra skattemyndighederne, som efter anmodning fra de enkelte virksomheder gør rede for, hvordan deres selskabsskat beregnes. Skatteafgørelser bruges navnlig til at bekræfte aftaler om interne afregningspriser. Interne afregningspriser er de priser, der betales ved handelstransaktioner mellem forskellige enheder i samme koncern, dvs. priserne på de varer, der sælges, eller de tjenester, der ydes, mellem enheder inden for samme koncern. De interne afregningspriser har således indflydelse på, hvordan det skattepligtige overskud fordeles mellem en koncerns datterselskaber, der er etableret i forskellige lande. Skatteafgørelser, der blot afklarer, hvordan de almindelige regler anvendes i specifikke tilfælde, er ikke et problem. Derimod kan skatteafgørelser udgøre statsstøtte, hvis de bruges til at give bestemte virksomheder eller koncerner en selektiv fordel. Hvis en enheds indtægter ikke er baseret på en indtjening på normale markeds- og konkurrencevilkår, kan det føre til et lavere skattepligtigt overskud for hele koncernen. Andre virksomheder, som ville købe eller sælge varer eller tjenester på markedet og ikke internt i koncernen, ville blive stillet ringere. I juni indledte Kommissionen en formel undersøgelse i tre sager: Apple i Irland , Starbucks i Nederlandene og Fiat Finance & Trade i Luxembourg . I oktober blev der indledt en anden undersøgelse af Amazon i Luxembourg . Kommissionen var betænkelig ved, om skatteafgørelserne udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF. Ud over disse undersøgelser vil Kommissionen fortsætte sin bredere undersøgelse af skatteafgørelser, som nu omfatter alle medlemsstaterne. 7. Fremme af en konkurrencekultur i EU og resten af verden Skabelsen af en konkurrencekultur bidrager direkte til mere velfungerende markeder til fordel for forbrugere og virksomheder. Derfor arbejder Kommissionen for at skabe større konvergens og samarbejde mellem konkurrencemyndighederne i EU og i resten af verden. 10 år med forordning 1/2003: status over situationen og fremtidsperspektiver For ti år siden vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1/2003 , en skelsættende reform, som omfattede en grundig revision af procedurerne for anvendelse af EU's konkurrenceregler, nærmere bestemt artikel 101 og 102 i TEUF. Foruden indførelsen af et håndhævelsessystem baseret på den direkte anvendelse af EU's konkurrenceregler i deres helhed fik medlemsstaternes konkurrencemyndigheder og nationale domstole ved forordning (EF) nr. 1/2003 bemyndigelse til at anvende samtlige aspekter af EU's konkurrenceregler ligesom Kommissionen.

I juli vedtog Kommissionen meddelelsen "Ti års håndhævelse af EU's kartel- og monopolregler i henhold til forordning 1/2003: Opnåede resultater og fremtidsperspektiver" . Heri gøres der status over Kommissionens og de nationale konkurrencemyndigheders håndhævelse, og der udpeges områder, hvor der kan ske yderligere forbedringer. I meddelelsen rettes fokus på at garantere, at de nationale konkurrencemyndigheder er uafhængige, og at de har tilstrækkelige ressourcer til at varetage deres opgaver, at de har et komplet sæt beføjelser til at iværksætte undersøgelser, træffe afgørelser og pålægge effektive og rimelige bøder, samt at alle medlemsstaterne har veltilrettelagte bødenedsættelsesordninger. En mere effektiv og strømlinet fusionskontrol i EU I juli 2014 kastede Kommissionen også et tilbageblik på de sidste ti års fusionskontrol siden den sidste større revision af EU's fusionsforordning i 2004 og lancerede en offentlig høring om forslagene til at forbedre fusionskontrollen i EU i hvidbogen "En mere effektiv fusionskontrol i EU". De centrale forslag i hvidbogen omfatter: i) at foretage en let og skræddersyet revision af bestemmelserne for erhvervelse af ikkekontrollerende minoritetsinteresser, ii) at gøre henvisningen af sager mellem medlemsstaterne og Kommissionen mere erhvervsvenlig og effektiv, iii) at forenkle procedurerne, og iv) at fremme kohærens og konvergens mellem medlemsstaterne og Kommissionen og medlemsstaterne imellem med henblik på at øge samarbejdet og undgå inkonsistens. Internationalt samarbejde, der er tilpasset globaliseringen Kommissionens bestræbelser på at sikre en robust håndhævelse af konkurrencereglerne og fremme en konkurrencekultur rækker langt ud over EU's grænser. Globaliseringen gør det nødvendigt for konkurrencemyndighederne i hele verden at engagere sig for at skabe ægte lige vilkår på de globale markeder. Det kraftigt stigende antal konkurrenceregler verden over har øget nødvendigheden af at finde et fælles globalt ståsted. I den forbindelse afhænger Kommissionens evne til at beskytte konkurrencen og sikre en effektiv håndhævelse af dens muligheder for at fastsætte et fælles sæt principper og målsætninger. De internationale konkurrencerelaterede fora, som Kommissionen deltager aktivt i af samme årsag, omfatter bl.a. OECD's konkurrencekomité, Det Internationale Konkurrencenetværk og UNCTAD. Samtidig skal konkurrencemyndigheder, inklusive Kommissionen, kunne sætte ind over for konkurrencebegrænsende adfærd og fusioner, som i stigende grad har grænseoverskridende virkninger. Kommissionen samarbejder i øjeblikket med myndigheder uden for EU i 64 % af sagerne om misbrug af dominerende stilling, i 58 % af de komplekse fusionsundersøgelser og i 78 % af kartelafgørelserne. Ud over arbejdet med at koordinere indsatsen i individuelle sager vil Kommissionen fortsætte arbejdet med at udvide og styrke det multilaterale samarbejde med søsterorganisationer, også på de nye vækstmarkeder. Udvikling af samarbejdet med de nye vækstøkonomier Kommissionen har i de seneste år undertegnet aftalememoranda med de fleste BRICS-lande, og den har ligeledes i varierende grad indgået et teknisk samarbejde med disse lande. Et vigtigt skridt på området er det tekniske samarbejde med de kinesiske konkurrencemyndigheder, som fortsætter i 2015 under det igangværende samarbejdsprogram (EUCTP II). Med hensyn til Indien blev et vigtigt program om teknisk samarbejde med de indiske konkurrencemyndigheder, CITD, lanceret i 2014 og vil løbe indtil 2018. Kommissionen har også rettet sin opmærksomhed på forhandlingerne med USA om en transatlantisk handels- og investeringspartnerskabsaftale (TTIP), som vil indeholde et kapitel om konkurrence. Forhandlingerne begyndte i 2013 og skred videre i 2014. Styrkede relationer til europæiske lande uden for EU Tiltrædelsesforberedelser vedrørende kandidatlande og potentielle kandidatlande har vist sig at være et godt redskab til at fremme en konkurrencekultur. Associeringsaftalernes strenge krav på konkurrenceområdet medfører, at udvidelseslandene gradvist har tilpasset deres konkurrencepolitik og -praksis inden tiltrædelsen. For så vidt angår tiltrædelsesforhandlingerne, blev der i 2014 arbejdet videre på at screene den serbiske lovgivning og ydet hjælp til Montenegros myndigheder. Derudover blev samarbejdsaftalen mellem EU og Schweiz fra 2013 ratificeret i oktober, og den trådte i kraft den 1. december. Den udgør en innovativ andengenerationsaftale, der sætter begge konkurrencemyndigheder i stand til at udveksle dokumentation, som de har opnået i deres respektive undersøgelser. 8. Dialog med andre institutioner på konkurrenceområdet Struktureret dialog med Europa-Parlamentet I 2014 fortsatte konkurrencegeneraldirektoratet den strukturerede dialog med Europa-Parlamentet og navnlig med dets Økonomi- og Valutaudvalg (ECON). Under sin godkendelseshøring understregede kommissær Margrethe Vestager vigtigheden af et tæt samarbejde mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. Kommissionens tidligere næstformand Joaquín Almunia besøgte ECON to gange i forbindelse med den strukturerede dialog – i marts og i september. Den 11. november aflagde kommissær Margrethe Vestager sit første besøg i ECON-udvalget. Erstatningssøgsmål Den 5. december 2014 blev direktiv 2014/104/EU af 26. november 2014 om erstatningssøgsmål i kartel- og monopolsager offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende. Det er det første direktiv fra konkurrencegeneraldirektoratet, som er vedtaget efter den almindelige lovgivningsprocedure. Næstformand Joaquín Almunia hilste vedtagelsen af direktivet velkommen som et eksempel på det nære samarbejde mellem EU-institutionerne. Aftalen med Schweiz