Den fælles overvågnings- og evalueringsramme giver vigtige oplysninger om gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik (overvågning) samt om dens resultater og virkninger (evaluering) . Den kvantificerer tiltagene i medlemsstaterne (output), beskriver resultater og kontrollerer, hvordan målene blev nået . Kommissionen udviklede sammen med medlemsstaterne inden for rammerne af en ekspertgruppe den fælles overvågnings- og evalueringsramme og udarbejdede en liste over indikatorer, som udvalgt på grundlag af en interventionslogik fra generelle til specifikke mål og tiltag blev fastlagt i flere gennemførelsesretsakter.

Overvågnings- og evalueringsrammen for den fælles landbrugspolitik 2014-2020 fastsatte i den horisontale forordning5, at opfyldelsen af den fælles landbrugspolitik skal vurderes i relation til de tre generelle mål for den fælles landbrugspolitik:

Med den fælles landbrugspolitik 2014-2020 blev det fastslået, at Kommissionen skal forelægge en indledende rapport om gennemførelsen af den fælles overvågnings- og evalueringsramme og de første resultater af opfyldelsen af den fælles landbrugspolitik inden den 31. december 2018, idet den endelige evaluering af gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik for 2014-2020 forventes i 2021. Denne rapport foregriber offentliggørelsesdatoen som led i debatten om lovforslagene vedrørende den fælles landbrugspolitik, som blev vedtaget den 1. juni 2018 og offentliggjort sammen med udbredelsen af en hel række af relevante indikatorer .

Med 2013-reformen af den fælles landbrugspolitik blev der indført en fælles overvågnings- og evalueringsramme med henblik på at måle resultaterne af den fælles landbrugspolitik for 2014-2020, vise dens resultater og forbedre dens effektivitet. For første gang omfattede denne ramme såvel den første søjle (direkte betalinger og markedsforanstaltninger ) som den anden søjle (udvikling af landdistrikter ) samt de horisontale foranstaltninger (f.eks. krydsoverensstemmelse) i den fælles landbrugspolitik.

·41 resultatindikatorer: 16 resultatindikatorer for den første søjle, der måler de direkte og umiddelbare virkninger af interventioner, og 25 resultatindikatorer for den anden søjle (hvoraf 19 svarer til målindikatorer)

·24 målindikatorer (hvoraf 19 svarer til resultatindikatorer), der anvendes til at fastsætte kvantificerede mål i begyndelsen af programmeringsperioden

·16 virkningsindikatorer, der måler virkningerne af politiske foranstaltninger på længere sigt og mere umiddelbare virkninger (hvoraf 13 også er medtaget i indikatorsættet)

For hver af disse indikatorer blev der udarbejdet faktablade med definitionen samt datakilder, geografisk opdeling, hyppighed og timing . Derudover indgik der underindikatorer, hvor en opdeling blev anset for nødvendigt, f.eks. pr. sektor eller kategori. Samlet set har den nuværende ramme mere end 900 underindikatorer.

Datakilder

Indikatorerne defineres i videst muligt omfang, således at indsamlingen af data er baseret på eksisterende kanaler for at undgå at skabe yderligere administrative byrder for støttemodtagerne og medlemsstaterne. Den brede vifte af anvendte datakilder for den samlede fælles overvågnings- og evalueringsramme omfatter anmeldelser fra medlemsstaterne, europæiske statistik fra Eurostat og data indsamlet af Det Europæiske Miljøagentur.

For den første søjle findes der outputindikatorer via ISAMM (Information System for Agricultural Market Management and Monitoring, CATS (Clearance Audit Trail System) og AGREX (Information System for Agriculture Refund Expenditure). Der foreligger data for 2015, 2016 og delvis for 2017.

For den anden søjle indsamles overvågningsdataene via årlige gennemførelsesrapporter, der forelægges af medlemsstaterne hvert år i juni med henvisning til det foregående år. Disse rapporter omfatter output-, resultat- og målindikatorværdier. Medlemsstaterne skulle desuden indgive udvidede årlige gennemførelsesrapporter i 2017 (og 2019), herunder yderligere oplysninger baseret på evalueringsaktiviteter. Desuden indsamles der hvert kvartal oplysninger om udgifterne via udgiftsanmeldelse for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne. For udvikling af landdistrikterne findes der indikatordata for 2015 og frem til udgangen af 2016 .

Brug af eksisterende datakilder og den krævede detaljeringsgrad for visse indikatorer har indflydelse på tidspunkterne for og hyppigheden af datatilgængelighed. Eksempelvis indsamles der hvert tredje år data baseret på Eurostats undersøgelse af bedriftsformer, som er til rådighed 1,5 år efter referenceåret. Tilsvarende er visse miljømæssige indikatorer baseret på periodiske undersøgelser – dem vedrørende jordkvalitet indsamles med 5-års-intervaller, idet de seneste oplysninger vedrører 2012.

Indledende vurdering af resultaterne af den fælles landbrugspolitik

Resultaterne af den fælles landbrugspolitik, hvad angår opfyldelse af dens fælles målsætninger, måles og evalueres på grundlag af fælles virkningsindikatorer, og de underliggende specifikke målsætninger på grundlag af resultatindikatorer.

Denne indledende rapport beskriver derfor den fælles landbrugspolitiks resultater på grundlag af de data, der indtil videre er tilgængelige inden for den fælles overvågnings- og evalueringsramme . Evalueringsoplysninger tages i betragtning, når de foreligger. Der findes yderligere analyser i konsekvensanalysen af forslagene om reformen af den fælles landbrugspolitik efter 2020 og i de forskellige kilder til baggrundsoplysninger indsamlet til disse formål .

Her skal der udvises forsigtighed. For at vurdere dette er det nødvendigt at isolere politikkens effekt fra andre indvirkende faktorer (kontekstuelle oplysninger, andre beslægtede politikker osv.). Den såkaldte "nettovirkning" skal måles. Det sker normalt gennem evalueringer. På nuværende tidspunkt findes der begrænsede oplysninger til at foretage disse vurderinger, da den seneste reform af den fælles landbrugspolitik blev gennemført i 2015. Der er også forsinkelser i tilgængeligheden af virkningsindikatorer (og kontekstindikatorer). For flere indikatorers vedkommende vedrører de nyeste data 2012 eller 2013, dvs. før gennemførelsen af 2013-reformen af den fælles landbrugspolitik. Og endelig har nogle virkningsindikatorer behov for en længere periode til at vise en virkning, hvilket medfører vanskeligheder i forbindelse med udligning af virkningen af den fælles landbrugspolitik.

Bæredygtig fødevareproduktion

Markedsorientering og prisstabilitet

Den fælles landbrugspolitik har gennemgået flere reformer i retning af større markedsorientering med skift fra produktstøtte (gennem priser) til producentstøtte (gennem indkomststøtte, hovedsagelig med afkoblede betalinger). Dette skift reducerede prisforskellen mellem EU- og verdensmarkedspriserne over tid og øgede konkurrenceevnen og EU's handelsresultater: Forholdet mellem EU- og verdensmarkedspriserne for vigtige landbrugsråvarer (vægtet gennemsnit) faldt fra 140 % i 2007 til 113 % i 2017.

EU's eksport af landbrugsfødevarer er næsten fordoblet i løbet af de seneste 10 år til 138 mia. EUR i 2017 og bidrog til en yderligere forbedring af handelsbalancen til 20,5 mia. EUR (+ 28 mia. EUR i forhold til 2007). EU's eksport tegner sig for ca. 17 % af verdens samlede eksport af landbrugsfødevarer, idet denne andel er ret stabil over tid.

Samtidig er EU-markedet mere åbent: EU's import af landbrugsfødevarer steg til 117 mia. EUR i 2017 (+ 51 % sammenlignet med 2007), hvor EU's import fra de mindst udviklede lande steg mere end 75 % siden 2007 og nåede en værdi af 3,5 mia. EUR i 2017. Alle verdens øvrige førende virksomheder i USA, Kina, Japan, Rusland og Canada importerede tilsammen kun for 3 mia. EUR fra de mindst udviklede lande.

Selv om EU's landbrugere nu er mere udsat for store prisudsving på verdensplan, er prisudsvingene fortsat lavere end for de vigtigste konkurrenter, f.eks. var de for blød hvede 6,8 % i 2015-2017, mens de på verdensmarkedet var 10 %.

EU-priserne nærmer sig til verdensmarkedspriserne, og EU's eksportrestitutioner anvendes derfor ikke længere, ligesom interventionsordninger gennemføres mindre hyppigt end for 20 år siden. Den fælles landbrugspolitik omfatter nu et markedssikkerhedsnet, der støtter priserne i sektorer, der oplever uforholdsmæssigt store og usædvanlige prisfald. Priserne i de fleste sektorer lå langt over interventionsprisen i de seneste år, undtagen for skummetmælkspulver, hvor priserne faldt til under interventionsprisen i 2015 og 2016, hvilket fører til offentlige interventionsopkøb svarende til henholdsvis 2 % og 23 % af den samlede produktion i EU.