[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 23.1.2007

SEK(2007) 65 endelig

Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Tysklands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. GENEREL BAGGRUND

Stabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Tysklands første stabilitetsprogram blev forelagt i januar 1999. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 15. marts 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.

2. BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAM

Kommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Tysklands stabilitetsprogram, der blev forelagt den 30. november 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).

Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:

1) de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år

2) landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)

3) den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og

4) Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.

2.1. De seneste økonomiske og budgetmæssige resultater

I de sidste ti år har Tyskland gennemgået en tilpasningsperiode, hvor der er rettet op på tidligere skævheder, som er opstået i forbindelse med genforeningen. Løntilbageholdenhed bidrog til en styrkelse af priskonkurrenceevnen over for udlandet, og Tyskland har i høj grad vundet eksportmarkedsandele, navnlig fra og med år 2000. Det er værd at bemærke, at genskabelsen af Tysklands eksterne priskonkurrenceevne er sket i en periode, hvor andre lande i euro-området havde lavere reale langfristede rentesatser end Tyskland. Tyskland har imidlertid i den seneste tid oplevet, at gode resultater på eksportområdet ikke altid resulterer i en hurtig stigning i den indenlandske efterspørgsel.

Tysklands vækstproblem er hovedsagelig af strukturel karakter. De økonomiske resultater hæmmes hovedsagelig af en langsom vækst i den samlede faktorproduktivitet og en høj strukturarbejdsløshed. Den potentielle vækst er ikke blot betydeligt lavere end tidligere. Den er også sakket agterud i forhold til den potentielle vækst i andre medlemsstater i euroområdet. Den økonomiske politik står over for den udfordring det er at forbedre vækstbetingelserne og samtidig takle bidragene fra arbejdskraften, faktorproduktiviteten og i mindre grad kapitaldannelsen. Denne vanskelige opgave skal gennemføres på baggrund af anstrengte offentlige finanser, til trods for de seneste forbedringer.

På nogle områder, som f.eks. på arbejdsmarkedet eller på det mikroøkonomiske område i forbindelse med fremme af forskning og innovation, har de tyske myndigheder iværksat reformer, der endnu ikke er slået fuldstændig igennem. På andre områder, som f.eks. selskabsbeskatning, overvejes det at gennemføre reformer. Det er imidlertid sandsynligt, at der især på arbejdsmarkedet vil være behov for en yderligere indsats for at sætte kraftigt skub i den potentielle vækst på længere sigt.

2.2. Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Tyskland

I henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, og artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1467/97 rettede Rådet den 21. januar 2003 en henstilling til Tyskland om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør hurtigst muligt og senest i 2004. Henstillingen blev offentliggjort. Som anført i Kommissionens meddelelse af 14. december 2004, som Rådet tiltrådte den 18. januar 2005, bør året 2005 - i lyset af de unikke omstændigheder, der er fremkaldt af Rådets konklusioner af 25. november 2003 og Domstolens kendelse af 13. juli 2004 - anses for at være den relevante frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.

Eftersom det offentlige underskud for 2005 oversteg loftet på 3 % af BNP, besluttede Rådet den 14. marts 2006 at pålægge Tyskland i overensstemmelse med artikel 104, stk. 9, at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, som skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud "hurtigst muligt og senest i 2007". Rådet ønskede specifikt, at "i årene 2006 og 2007 skal Tyskland sikre en kumulativ forbedring af landets konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger på mindst 1 procentpoint". Tyskland blev desuden opfordret til at "træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at budgetkonsolideringen i retning af landets mellemfristede målsætning om et afbalanceret budget i strukturelle termer fastholdes gennem en nedbringelse af det strukturelle underskud med mindst 0,5 % af BNP årligt, efter at det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret". Efter at Tyskland havde forelagt en gennemførelsesrapport den 5. juli, vedtog Kommissionen den 19. juli 2006 en meddelelse for at underrette Rådet om, at Tyskland havde truffet foranstaltninger, der vil sikre fyldestgørende fremskridt hen imod en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud inden for den frist, Rådet har sat, og at det på det tidspunkt ikke var nødvendigt at tage yderligere skridt i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. På mødet den 10. oktober 2006 tilsluttede Rådet sig denne opfattelse.

2.3. Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige program

Den 14. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om det opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2005-2009. Rådet hilste "den prioritering, som regeringen tillagde budgetkonsolideringen i programmet, velkommen", men bemærkede, "at der er risici forbundet med virkeliggørelsen af budgetmålsætningerne og holdbarheden i de offentlige finanser på lang sigt". På baggrund af Rådets beslutning af 14. marts i henhold til traktatens artikel 104, stk. 9, opfordrede Rådet "Tyskland til at:

- sikre, at den planlagte strukturelle tilpasning på i alt mindst 1 procentpoint i 2006 og 2007 gennemføres for at nedbringe det offentlige underskud til under 3 % af BNP senest i 2007 på en troværdig og holdbar måde

- hurtigt realisere den mellemfristede budgetmålsætning ved en nedbringelse af den strukturelle saldo på mindst 0,5 procentpoint om året efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, især ved hjælp af en streng implementering af den planlagte udgiftstilbageholdenhed for at kunne gennemføre den planlagte lempelse vedrørende socialsikringsbidrag samt ved at sikre, at den varslede reform på selskabsbeskatningsområdet ikke bringer den planlagte finanspolitiske konsolidering i fare

- iværksætte planerne om en reform af forbundssystemet for at forbedre de budgetmæssige rammer og således bidrage til at sikre, at budgetmålene virkeliggøres på alle offentlige niveauer".

2.4. Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006

Rapporten om gennemførelsen af Tysklands nationale reformprogram blev forelagt den 18. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. Tysklands nationale reformprogram identificerer følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: vidensamfundet, markedsfunktion og konkurrenceevne, erhvervsmiljø, de offentlige finansers holdbarhed (herunder holdbar vækst og social sikkerhed), innovation på miljøområdet og reform af arbejdsmarkedet.

Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |

- Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Tysklands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til henstilling fra Kommissionen,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

1. Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Tysklands opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2010.

2. Det makroøkonomiske scenario, programmet er baseret på, forventer, at den reale BNP-vækst midlertidigt vil falde fra 2,3 % i 2006 til 1,4 % i 2007, hvorefter den forventes at ligge på 1¾ % i gennemsnit i resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de i øjeblikket tilgængelige oplysninger (det første officielle overslag over BNP-væksten i 2006 er et tal på 2,5 %) forekommer dette scenario at være baseret på realistiske antagelser indtil 2008 og derefter forholdsvis gunstige antagelser i forhold til Kommissionens fremskrivninger for den potentielle vækst. Programfremskrivningerne for inflationen virker højt sat.

3. For 2006 angives der i programmet et offentligt underskud på 2,1 % af BNP (nedrevideret til 1,9 % ifølge regeringens seneste meddelelse) i forhold til et mål på 3,3 % af BNP som fastsat i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Staten fik uventet høje indtægter fra skatter, som i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten ikke blev brugt i 2006. Skattebyrden (dvs. indtægter fra skatter og sociale bidrag) forventes nu at stige til omkring 40 % af BNP i 2006, hvilket er ca. 1 % af BNP højere end fremskrevet i den forrige opdatering. De offentlige udgifter blev holdt under kontrol i 2006. Den noget strammere budgetgennemførelse skyldes de lavere pengeoverførsler, hovedsagelig som følge af den uventede lempelse, som det styrkede arbejdsmarked har betydet for den statslige arbejdsformidling. Endvidere har renteudgifter og –godtgørelser været lavere end forventet.

4. Det vigtigste mål for den mellemfristede budgetstrategi er at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. For at nå dette foreslås det i programmet, at budgetkonsolideringen fortsættes, mens betingelserne for vækst og beskæftigelse styrkes. Efter den planlagte korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2006 forventes overskudskvoten at falde med ½ procentpoint om året (undtagen i 2008) og nå ½ % af BNP i 2010. Forbedringen i den primære saldo følger samme mønster, idet overskuddet når 2 % af BNP i 2010. Mens budgettet indeholder korrigerende foranstaltninger på indtægtssiden, navnlig stigningen i den centrale momssats fra 16 % til 19 %, vil både indtægts- og udgiftskvoterne følge en nedadgående tendens i en år-til-år sammenligning. Udgiftskvoten vil nemlig falde med 2½ procentpoint til 43 % af BNP i 2010, hvilket efter planen hovedsagelig skal nås gennem tilbageholdenhed i de sociale udgifter. I samme periode forventes indtægtskvoten at falde med 1½ procentpoint til 42 % af BNP i 2010; en stigning i skatternes andel (f.eks. stigning i den centrale momssats i 2007) udlignes stort set af et fald i de sociale bidrags andel (som følge af nedsættelsen af arbejdsløshedsforsikringssatsen i 2007 og den faldende tendens i bidragenes andel), mens de ikke-skattemæssige indtægter falder. I forhold til den forrige opdatering er budgetmålene højere i hvert enkelt år, selv om der ikke er planlagt nogen justering i 2008.

5. Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, forventes at forbedres fra et underskud på omkring 2 % af BNP i 2006 til ½ % ved udgangen af programperioden, dvs. i gennemsnit næsten ½ % af BNP om året. Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, der præsenteres i programmet, en afbalanceret stilling i strukturelle termer, som programmet ikke sigter mod at nå inden for programperioden. Da den mellemfristede budgetmålsætning er mere krævende end den laveste benchmark (et anslået underskud på ca. 1½ % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er angivet for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og afspejler på passende vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.

6. Usikkerhedsmomenterne i forbindelse med budgetfremskrivningerne i programmet synes i det store og hele at være afbalanceret for 2007, men derefter kan budgetresultaterne blive værre end fremskrevet. Der er især fortsat en risiko for, at det forventede fald i socialudgiftskvoten ikke opnås uden yderligere foranstaltninger, som ikke er nærmere angivet i programmet. Det anføres nemlig i selve opdateringen, at der er behov for yderligere reformer på arbejdsmarkedet og inden for de sociale sikringssystemer. Endvidere medfører den planlagte reform af selskabsskatten i 2008 en betydelig risiko, som ligger ud over den budgetbyrde, der er anslået i programmet. Det kan således vise sig nødvendigt at udligne eventuelle fald i indtægter fra selskabsskatter gennem yderligere udgiftstilbageholdenhed. Ser man bort fra denne reform, synes indtægtsfremskrivningerne forsigtige. Som helhed er der imidlertid fortsat en negativ risiko for budgettilpasningen, navnlig fra gennemførelsen af tilpasningskursen i yderårene.

7. Under hensyntagen til denne risikovurdering er budgetstillingen i programmet forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2006, et år før den frist, Rådet har fastsat. Budgetstillingen ser desuden ud til at give en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving fra og med 2007, om end der er tale om visse risici i 2008. I årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud bør farten i tilpasningen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, der er angivet i programmet, sættes op - navnlig i 2008 - for at være i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, hvor det præciseres, at for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, bør den årlige forbedring i den strukturelle saldo være 0,5 % som benchmark, og at tilpasningen bør være højere i økonomiske opgangstider og kan være lavere i økonomiske nedgangstider. Der planlægges bl.a. ingen forbedring i den strukturelle saldo i 2008, på et tidspunkt, hvor der forventes at være tale om økonomiske opgangstider. Hvis den krævede kurs i strukturtilpasningen følges, vil det rent faktisk være muligt at nå den mellemfristede budgetmålsætning inden for programperioden.

8. Den offentlige bruttogæld anslås at have stabiliseret sig på 67,9 % af BNP i 2006, hvilket ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten at falde med 3½ procentpoint i programperioden. Udviklingen i gældskvoten kan vise sig at være mindre gunstig end forventet i programmet som følge af risiciene for overskudsmålene og usikkerhed med hensyn til de gældsreducerende stock-flow-justeringer, der antages i programmet. På baggrund af denne risikovurdering vil gældskvoten måske ikke falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien i programperioden.

9. Den langsigtede budgetmæssige virkning af aldringen i Tyskland ligger tæt på EU-gennemsnittet, idet pensionsudgifterne dog viser en noget mindre stigning end i mange andre lande som resultat af de pensionsreformer, der allerede er vedtaget. Der er vedtaget et lovforslag om at hæve den lovpligtige pensionsalder trinvis til 67 år fra 2012. Selv om der gøres undtagelser fra den højere aldersgrænse, vil denne foranstaltning øge de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Desuden vil en videreudvikling af private pensionsordninger yde et positivt bidrag til pensionsindkomsterne. Den budgetmæssige udgangsposition udgør en risiko for holdbare offentlige finanser, allerede inden den langsigtede budgetvirkning af den aldrende befolkning tages i betragtning. Endvidere ligger bruttogældens nuværende niveau over traktatens referenceværdi. Tyskland ser som helhed ud til at stå over for en mellemhøj risiko for så vidt angår de offentlige finansers holdbarhed.

10. Stabilitetsprogrammet indeholder ikke en kvalitativ vurdering af den samlede virkning, som rapporten fra oktober 2006 om gennemførelsen af det nationale reformprogram har inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Desuden giver det ingen systematiske oplysninger om de direkte budgetudgifter eller -besparelser ved de vigtigste reformer, der er planlagt i det nationale reformprogram, og dets budgetfremskrivninger tager ikke udtrykkelig hensyn til de virkninger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram har på de offentlige finanser. De foranstaltninger inden for de offentlige finanser, der er nævnt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med dem, der skitseres i det nationale reformprogram. Selskabsskattereformen i 2008 og reformen af sundhedssektoren er bl.a. anført i begge programmer. I begge programmer planlægges endvidere som andet trin i reformen af forbundssystemet en revision af de finanspolitiske relationer mellem de offentlige niveauer med henblik på at styrke ansvarligheden på hvert niveau. Desuden anerkender stabilitetsprogrammet i denne sammenhæng, at det er nødvendigt at udvikle en institutionel ramme, der kan sikre budgetdisciplin på alle offentlige niveauer og modvirke, at der opstår budgetkriser.

11. De påtænkte foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.

12. Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, har programmet visse huller i de krævede og frivillige data[6].

Det opdaterede program anses som helhed for at være foreneligt med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud fra 2006, hvilket er et år før den frist, Rådet har fastsat, og der vil i de efterfølgende år blive gjort visse fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning. Der er imidlertid risici forbundet med opfyldelsen af budgetmålsætningerne.

På baggrund af ovenstående vurdering opfordres Tyskland til at:

i) drage fordel af økonomiske opgangstider, styrke den strukturelle tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning i 2008 og derefter: ved at fastholde en strammere kontrol med udgifterne, samtidig med at det sikres, at den bebudede reform af selskabsskattesystemet ikke bringer den finanspolitiske konsolidering i fare

ii) i betragtning af gældens størrelse og den fremskrevne stigning i de aldersrelaterede udgifter forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt ved at nå den mellemfristede budgetmålsætning og ved at gennemføre reformer, navnlig i sundhedssystemet

iii) forbedre de budgetmæssige rammer med henblik på at styrke den finanspolitiske disciplin på alle offentlige niveauer, navnlig ved at gennemføre planerne for anden fase af reformen af forbundssystemet.

Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Realt BNP (% ændring) | SP nov. 2006 | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

KOM nov. 2006 | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |

SP feb. 2006 | 0,9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |

HICP-inflation (%) | SP nov. 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

KOM nov. 2006 | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |

SP feb. 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

Outputgab (% af potentielt BNP) | SP nov. 20061 | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |

KOM nov. 20065 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |

SP feb. 20061 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |

Offentlig saldo (% af BNP) | SP nov. 2006 | -3,2 | -2,1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |

KOM nov. 2006 | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |

SP feb. 2006 | -3,3 | -3,3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |

Primær saldo (% af BNP) | SP nov. 2006 | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |

KOM nov. 2006 | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |

SP feb. 2006 | -0,5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |

Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP nov. 20061 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

KOM nov. 2006 | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

SP feb. 20061 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |

Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP nov. 20063 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

KOM nov. 20064 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

SP feb. 2006 | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |

Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP nov. 2006 | 67,9 | 67,9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |

KOM nov. 2006 | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |

SP feb. 2006 | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |

Bemærkninger: 1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,1 % af BNP i 2005, underskudsforøgende). 4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,1 % af BNP i 2005, underskudsforøgende). 5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,2 %, 1,3 %, 1,4 % og 1,4 % i perioden 2005-2008. Kilde: Stabilitetsprogrammet (SP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |

[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, "Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender (2006), "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.

[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.

[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EFT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[6] Programmet indeholder bl.a. ikke data om HICP-inflation, samlede sociale overførsler og stock-flow-tilpasningen samt om lønudbetalinger og om analysen af skatteindtægter, som blev indsendt særskilt til Kommissionen.