Xm&I SS IONEN FOR DE EUROBEISKE EELLESSKABER 
KOM(91) 292 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 13.november 1991 
Forslag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
om ændring af direktiv 75/129/EØF om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
BEGRUNDELSE 
1. I forbindelse med gennemførelsen af det indre marked gav Det 
Europæiske Rad på møderne i Hannover, på Rhodos og i Madrid, udtryk fo< 
den opfattelse, at det er nødvendigt at tillægge de sociale aspekter 
samme betydning som de økonomiske aspekter, og at disse aspekter derfor 
bør udbygges på en afbalanceret måde. Europa-Parlamentet (i talrige 
initiativbeslutninger) og Det Økonomiske og Sociale Udvalg (i dets 
udtalelse af 22. februar 1989) er af samme opfattelse. 
2. I fcrbindeJse med udviklingen af denne fremgangsmåde anføres det \ 
punkt 7 i Fællesskabspagten om Arbejdstagernes Grundlæggende Arbejds­
markedsmæssige og Sociale Rettigheder, at: 
"Etableringen af det indre marked skal føre til en forbedring ?f 
arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår inden for Det Europæisk" 
Fællesskab ... 
Denne forbedring skal om fornødent indebære en udvikling af visse 
aspekter af arbejdsmarkedets lovgivning, såsom procedurerne ved 
kollektiv afskedigelse ..." 
3. Punkt 17 og 18 i Fællesskabspagten er ligeledes relevante i forbin­
delse med kollektive afskedigelser: 
"informationen og høringen af arbejdstagerne samt disses medindfly­
delse skal udbygges på passende vis under hensyntagen til gældende 
praksis i de forskel Iige medlemsstater. 
Dette gælder især i virksomheder eller koncerner, som omfatter 
foretagender eller virksomheder beliggende i flere af Det Europæi­
ske Fæl Isskabs medlemsstater. 
Denne information, høring og medindflydelse skal gennemføres i god 
tid, især ... i forbindelse med kollektive afskedigelser ..." 
4. På denne baggrund foreslog Kommissionen i sit handlingsprogram om 
gennemførelse af Fællesskabspagten en ændring af Rådets direktiv 
75/129/EØF af 17. februar 1975 om tilnærmelse af medlemsstaternes lov­
givninger vedrørende kollektive afskedigelser. I handlingsprogrammet 
anføres det, at: 
"Flere års anvendelse af dette direktiv og de samfundsøkonomiske 
forandringer samtidig med virkeliggørelsen af et stort europæisk 
marked nødvendiggør en ændring af dette direktiv." 
i handlingsprogrammet understreges navnlig behovet for at give det 
nuværende direktiv en tværnational dimension: 
"Direktivet om kollektive afskedigelser bør suppleres, således at 
det også omfatter tilfælde, hvor en beslutning om kollektiv© afska 
digelser træffes af et beslutningscenter eller en virksomiisd, der 
er beliggende i en anden medlemsstat. 
- 3 
... Der vil utvivlsomt blive tilfælde af grænseoverskridende 
omstruktureringer. Sådanne omstruktureringer må, uanset hvor 
begrundede de er, ledsages af en passende orientering og høring. 
Det synes mest hensigtsmæssigt at vedtage bestemmelser herom på 
fællesskabsplan, så meget mere som direktivet bør anvendes i de 
tilfælde, hvor en beslutning om kollektive afskedigelser træffes af 
et beslutningscenter eller en virksomhed, der er beliggende i en 
anden medlemsstat. 
Dette retlige tomrum må udfyldes." 
Virkningen af det Indre marked 
5. I henhold til artikel 8a i EØF-Traktaten indebærer det indre marked 
"et omrade uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, 
tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med bestemmelserne i 
denne traktat". Fjernelsen af de indre grænser har allerede resulteret 
i større virksomhedsomstruktureringer i Fællesskabet, hvilket indebærer 
en betydelig stigning i antallet af fusioner, overtagelser, overførsler 
og Joint ventures og fører til en stigende koncentration af 
virksomhedsejerskab. Det samlede antal af erhvervelser (aktiemajoritet 
eller fusioner), som de tusind ledende europæiske industrivirksomheder 
gennemfører, er stadigt stigende. En nyere rapport fra Kommissionen^1 ) 
viser, at antallet af sådanne operationer i 1980'erne blev fordoblet 
hvert tredje ar, idet de steg fra 208 i 1984-1985 til 492 i 1988-1989. 
6. Fusioner i Fællesskabet er endvidere i stadig stigende grad af 
tværnational karakter. I ovennævnte rapport fra Kommissionen bemærkes 
det, at: 
"Nationale operationer (mellem to virksomheder beliggende i den 
samme medlemsstat) var dominerende mellem 1983 og 1987. Næsten 2/3 
af antallet af registrerede erhvervelser vedrørte operationer af 
denne art. Siden 1987 har man noteret en hurtigere stigning i 
antallet af erhvervelser, der omfatter virksomheder beliggende i to 
forskellige medlemsstater. I 1988-1989 udgjorde sådanne operationer 
40% af det samlede antal gennemførte erhvervelser. Internationale 
operationer, der omfatter to virksomheder - den ene beliggende i 
Fællesskabet og den anden beliggende uden for Fællesskabet -
udgjorde omkring 15% af det samlede antal registrerede trans­
aktioner. Dette tal er mere eller mindre stabilt i den undersøgte 
periode." 
(1) "The impact of the internal market by industrial sector: the 
challenge for the Member States", Special edition of European 
Economy/Social Europe, 1990. 
i- 4 -
7. Tallene fremgår af nedenstående tabel: 
Fusioner og erhvervelser opdelt efter de involverede firmaers 
nationalitet 
Ar National EF International 
1983-84 101 29 25 
(65,2) (18,7) (16,1) 
1984-85 146 44 18 
(70,2) (21,2) (8,7) 
1985-86 145 52 30 
(63,7) (23,0) (13,3) 
1986-87 211 75 17 
(69,6) (24,«) (5,6) 
1987-88 214 111 58 
(55,9) (29,0) (17,8) 
1988-89 233 197 62 
(47,4) (40,0) (12,6) 
NB: Tallene i parentes angiver procentdelen af det samlede antal 
registrerede operationer. 
K i I de : EF-Komm i ss i onen 
8. I forbindelse med den stigende omstrukturering af virksomhederne 
påvirkes et stigende antal arbejdstagere af vigtige virksomheds-
beslutninger, der træffes på et højere niveau end deres umiddelbare 
arbejdsgiver, f.eks. i virksomhedens hovedsæde, hvis det er beliggende 
i et andet land, eller pa koncernplan af virksomheder med bestemmende 
indflydelse, der er beliggende enten i eller i stigende grad uden for 
det land, hvor arbejdstagernes virksomhed eller foretagende er 
beliggende. Til trods for, at virksomhedsorganisation, ejerskab og 
kontrol til stadighed bliver mere kompliceret, er de eksisterend© 
procedurer for information og høring af arbejdstagere og repræsentanter 
for arbejdertagerne stadig begrænset til virksomhedsplan (selv om der 
findes lovgivning om koncernvirksomhedsrâd eller tilsvarende organer s 
nogis få medlemsstater). Dette betyder, at selv om arbejdstagerne ©r 
beskæftiget i en virksomhed, hvis hovedsæde er beliggende i et andet 
land, eller en virksomhed, der er en del af en koncern, og hvis 
virksomhed med bestemmende indflydelse er beliggende i udlandet, kan 
omfanget og effektiviteten af deres informations- og høringsrettigheder 
bringes i fare, hvis beslutningscentret vælger ikke at give 
arbejdsgiveren de ønskede oplysninger. 
9. I henhold til direktivet af 1975 er arbejdsgivere, der påtænker at 
foretage kollektive afskedigelser, forpligtet til at indlede forhanr-
linger med arbejdstagernes repræsentanter med henblik på at nå frem ti; 
en aftale og til at underrette den kompetente offentlige myndighed. Det 
indeholder imidlertid ikke nogen specifikke bestemmelser for tilfaldes 
hvor afskedigelser blandt arbejdsgiverens ansatte bestemmes af virk­
somheden med bestemmende indflydelse, uanset om denne er beliggende ! 
den samme medlemsstat som den kontrollerede virksomhed (arbejdsgiveren) 
eller i en anden medlemsstat. Man kan imidlertid ikke gå ud fra, at en 
virksomhed med bestemmende indflydelse altid vil give arbejdsgiveren 
"alle relevante oplysninger" om de påtænkte afskedigelser (artikel 2, 
stk. 3), således at denne kan forhandle med repræsentanter for-
arbejdstagerne. 
10. Det eksisterende direktiv indeholder heller ingen specifikke 
bestemmelser om, at den centrale ledelse i et foretagende med flere 
virksomheder, der påtænker afskedigelser i en af dens virksomheder, 
skal give den lokale ledelse alle relevante oplysninger, som den er i 
besiddelse af, når den er beliggende uden for den medlemsstat, i 
hvilken den pågældende virksomhed er beliggende. 
gennemførelse af det nuværende direktiv 
11. I forbindelse med undersøgelse af medlemsstaternes gennemførelse af 
det eksisterende direktiv skal det bemærkes, at nogle medlemsstaters 
bestemmelser vedrørende kollektive afskedigelser muligvis ikke er fuldt 
ud i overensstemmelse med visse aspekter i direktivet, og Kommissionen 
har indledt eller påtænker at indlede overtrædelsesprocedurer i den 
sammenhæng. 
Foreslåede ændringer af direktivet 
12. Kommissionen foreslår efter at have foretaget en undersøgelse af 
omfanget, anvendelsen og effektiviteten af direktivet fra 1975 under de 
nuværende forhold, en række ændringer. 
(i) Håndhævelse af direktivet. når beslutningen om kollektive 
afskedigelser træffes af en anden virksomhed end arbejdsgiveren. 
13. Direktivet finder anvendelse på alle påtænkte kollektive afskedi­
gelser, der berører arbejdstagere på det område, der er omfattet af 
Traktaten, også når den pågældende arbejdstager er en kontrolleret 
virksomhed eller en del af et foretagende med flere virksomheder, hvis 
centrale ledelse er beliggende i et andet land, og afskedigelserne 
foreslås af virksomheden med bestemmende indflydelse eller af den 
centrale ledelse i et foretagende med flere virksomheder. 
- 6-
14. De vigtigste af de foreslåede ændringer har til formål at sikre 
håndhævelse af det eksisterende direktiv I forbindelse med tværnatio­
nale virksomheder og associerede virksomheder. Det bestemmes således, 
at de krav om Information og forhandling, der er fastlagt I direktivet, 
finder anvendelse uanset om beslutningerne om kollektive afskedigelser 
træffes af arbejdsgiveren selv eller af en virksomhed med bestemmende 
indflydelse eller af den centrale ledelse I et foretagende med fier? 
virksomheder. For at underbygge denne vigtige forpligtelse bestemmes 
det ligeledes, at en arbejdsgivers manglende efterkommeise af kravene \ 
direktivet ikke kan accepteres med den begrundelse, at den virksomhed» 
der traf beslutning om de kollektive afskedigelser, ikke ha 
underrettet arbejdsgiveren I god tid. 
15. Endvidere kan kollektive afskedigelser, der gennemføres, uden at de 
krav om Information, forhandling og meddelelse, der er fastlagt I 
direktivet, efterkommes, på foranledning af arbejdstagernes repræsen­
tanter eller af de pågældende arbejdstagere af domstolene erklæres fer 
ugyldige. Denne særlige bestemmelse sikrer, at kravene om information, 
forhandling og meddelelse efterkommes uanset identiteten af den 
virksomhed, der træffer beslutning om de kollektive afskedigelser. 
13. Det skal understreges, at der i det ændrede direktiv ikke direkte 
pålægges virksomheder med bestemmende Indflydelse som sådan nogen 
forpligtelser. Problemer med ekstraterritorialret undgås således. Det 
skal ligeledes bemærkes, at Kommissionen ikke foreslår en mekanisme 
(som det var tanken I det originale udkast til "Vredellng"-dlrektivet), 
der giver arbejdstagerne ret til at søge forhandlinger med virksomhe­
dens centrale ledelse eller med ledelsen af et selskab med bestemmende 
indflydelse (det såkaldte "by-pass"-system). 
17. De krav om information, forhandling og meddelelse, der er fastlagt 
i dette direktiv, er på ingen måde uforenelige med den særlige karakter 
af ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold for besætninger pé 
søgående fartøjer. Deres udelukkelse fra den beskyttelse, som direkti­
vet giver, er Ikke begrundet, medmindre de er omfattet af andre garan­
tiformer, der yder dem en beskyttelse svarende til den beskyttelse, som 
direktivet yder. Der kan Ikke herske tvivl om, at den midlertidige 
karakter af nogle sømænds beskæftigelse er uforenelig med bestemmel­
serne i direktivet, fordi "kollektive afskedigelser foretaget inden for 
rammerne af arbejdskontrakter, der er Indgået for et bestemt tidsrum 
eller med henblik på en bestemt arbejdsopgave, medmindre disse 
afskedigelser foretages, før disse kontrakter er udløbet eller opfyldt" 
I artikel 1, stk. 2, litra a), udelukkes fra direktivets anvendelses­
område. Argumentet om, at meddelelse til de offentlige myndigheder og 
opfyldelse af kravet om en periode på 30 dage, før de påtænkte kollek­
tive afskedigelser får virkning er uforeneligt med den fleksibilitet, 
som er nødvendig, og med sektorens behov for at gennemføre hastebeslut­
ninger, bør afvises. I artikel 4, stk. 1, andet afsnit, bestemmes det, 
- 7 -
at "medlemsstaterne kan give den kompetente offentlige myndighed mulig­
hed for at forkorte den i første afsnit omhandlede frist". Det faktum, 
at direktivet ikke finder anvendelse på virksomheder, der normalt be­
skæftiger under 20 arbejdstagere, og at forhandlingsproceduren ikka 
pålægges virksomheder, der beskæftiger under 50 arbejdstagere, giver en 
passende fleksibilitet for det store antal virksomheder, der hovedsage­
lig findes inden for fiskerisektoren. Det skal bemærkes, at Rådets 
direktiv 80/987/EØF<2) om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af 
arbejdsgiverens insolvens finder anvendelse på besætninger på søgående 
fartøjer, medmindre "der findes andre former for garanti, som sikrer 
arbejdstagerne en beskyttelse svarende til den, der fremgår af dette 
direktiv" (artikel 1, stk. 2). Kun medlemmer af besætninger på et 
fiskefartøj er, hvis og i det omfang, de er aflønnet med en andel i 
indtjeningen, udtrykkeligt blevet udelukket af Grækenland, Irland og 
Det Forenede Kongerige med henvisning til deres ansættelsesforholds 
særlige karakter som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i direktivet. 
(i i i) Retsafgørelser 
18. Den generelle udelukkelse fra det eksisterende direktiv af tilfæl­
de, hvor en virksomheds aktiviteter standses som følge af en retsafgø­
relse, er ikke længere hensigtsmæssig. Der er ingen grund til, at 
arbejdstagernes ret til information og høring (i modsætning til de 
frister, der i artikel 4 i det nuværende direktiv er fastlagt for 
gennemførelse af afskedigelserne) ikke finder anvendelse i sådanne 
tilfælde. I seks medlemsstater (Frankrig, Forbundsrepublikken Tyskland, 
Det Forenede Kongerige, Spanien, Nederlandene og Portugal) finder den 
lovgivning, der er vedtaget til gennemførelse af direktivet, allerede 
generelt anvendelse på afskedigelser, der gennemføres som følge af en 
retsafgørelse. 
(iv) Krav om information og forhandling 
19. Der foreslås en række forbedringer og tydeliggørelser med hensyn 
til tidspunkt for og formål med forhandlingerne i forbindelse med 
påtænkte afskedigelser og med hensyn til arten af de oplysninger, som 
repræsentanter for arbejdstagerne (og dermed de offentlige myndigheder) 
skal have, og disse forslag ti i forbedringer og tydeliggørelser 
afspejler bl.a. de tilsvarende bestemmelser i direktivet om overførsel 
af virksomheder og bestemmelserne i ILO-konvention 158, samt artikel 2 
i tillægsprotokollen ti i Europa-Rådets Europæiske Socialpagt. 
v) Udpegning af repræsentanter for arbejdstagerne, sojn skaj deltage__J_ 
forhandlinger vedrørende kollektive afskedigelser 
20. I henhold til direktiv 75/129/EØF skal medlemsstaterne sørge for, 
at der findes repræsentanter for arbejdstagerne med henblik på 
opfyldelse af de forpligtelser til information og forhandling, der er 
fastsat i direktivet, men definitionen af repræsentanter for 
arbejdstagerne overlades ti! "lovgivning eller praksis i 
medlemsstaterne". Derfor indledte Kommissionen overtrædelsesprocedurer 
mod en medlemsstat i henhold til dette direktiv. For at lette de 
lovbefalede krav, der pålægges små virksomheder og for at skabe en 
passende fleksibilitet i overensstemmelse med det ændrede direktiv kan 
(2) EFT nr. L 283 af 28.10.1980, s.23. 
medlemsstaterne undlade at bestemme, at der skal være repræsentanter 
for arbejdstagerne i virksomheder, der normalt beskæftiger under 50 
arbejdstagere. Når der påtænkes kollektive afskedigelser i sådanne 
virksomheder, skal arbejdsgiveren i god tid give de pågældende 
arbejdstagere den i artikel 2, stk. 3 i direktivet omhandlede 
information, men der findes ikke noget krav om forhandling i sådanne 
tilfælde. Denne bestemmelse afspejler en lignende bestemmelse i artikel 
6, stk. 4 og 5, i Rådets direktiv af 14. februar 1977 om beskyttelse af 
arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af 
virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter*3). I tabel 1 finde? 
en oversigt over arbejdstagerrepræsentatIon i de tolv medlemsstater. 
(vi) Manglende overholdelse 
21. Selv om direktivet er underlagt de generelle principper i fælles­
skabslovgivningen, herunder principperne om effektivitet og ikke-
diskriminering, foreslår Kommissionen en ny artikel, der har til formål 
at sikre, at direktivet kan håndhæves. 
Den foreslåede nye artikel har to formål, nemlig at åbne mulighed for 
adgang til retsprocedurer på foranledning af arbejdstagernes repræsen­
tanter elier de pågældende arbejdstagere i tilfælde af manglende efter­
kommeise af de i direktivet fastsatte krav (uanset en eventuel benyt­
telse af andre procedurer, som f.eks. mægling, voldgift osv.) og at 
fastsætte krav om, at der skal findes særlige retsprocedurer med 
henblik på at erklære kollektive afskedigelser, der sker i modstrid med 
direktivet, ugyldige. 
Kollektive afskedigelser, der er gennemført, uden at kravene om infor­
mation, forhandling og meddelelse efterkommes, kan i henhold til 
lovgivningen i otte medlemsstater erklæres ugyldige (Portugal, 
Forbundsrepublikken Tyskland, Italien, Grækenland, Luxembourg, Neder­
landene, Frankrig og Spanien). 
(vi i) Gennemførelse ved kollektiv overenskomst 
22. Endelig foreslås det, at der indføres en klar bestemmelse, der gør 
det muligt at gennemføre direktivet ved hjælp af kollektive overens­
komster, hvad der er i overensstemmelse med andre nyere forslag til 
direktiver om arbejdsmarkedslovgivning. 
(3) EFT nr. L 61 af 5.3.1977, s. 26. 
"9 ~ 
Sammenhang med andre fællesskabsinstrumenter 
23. Kommissionen er klar over, at årsagerne til ændring af direktivet 
om kollektive afskedigelser på en række vigtige punkter ligeledes 
gælder for det nuværende direktiv om overførsel af virksomheder. I 
henhold til dette direktiv skal overdrageren og erhververen underrette 
repræsentanterne for deres respektive arbejdstagere om følgerne af 
overførslen, og der er fastsat retningslinjer for varetagelse af 
arbejdstagernes erhvervede rettigheder gennem automatisk overførsel af 
arbejdsforholdet fra den tidligere arbejdsgiver til den nye arbejds­
giver. De to direktiver har således ensartede målsætninger (dvs. 
behovet for at garantere arbejdstagerne en passende Jobsikkerhed og 
oplysning og forhandling, når deres arbejdsgiver er under 
omstrukturering), og Indeholder bestemmelser, der stort set er 
parallelle, selv om direktivet om overførsel afviger fra direktivet om 
kollektive afskedigelser ved at pålægge medlemsstaterne at give 
arbejdstagerne væsentlige rettigheder. For at sikre en ensartet 
fremgangsmåde overvejer Kommissionen ligeledes, hvorvidt de ændringer, 
der er foreslået til direktivet om kollektive afskedigelser, når det 
er hensigtsmæssigt, ligeledes bør foreslås for direktivet om overførsel 
af virksomheder. 
24. Med hensyn til forbindelsen mellem de foreslåede ændringer af 
direktivet om kollektive afskedigelser og bestemmelserne I forslaget 
til direktiv om europæiske samarbejdsudvalg er følgende punkter rele­
vante. Mens direktivet om kollektive afskedigelser finder anvendelse på 
alle virksomheder, der beskæftiger mere end 20 arbejdstagere, er for­
slaget til direktiv om europæiske samarbejdsudvalg begrænset til virk­
somheder eller koncerner, som omfatter bedrifter eller virksomheder I 
flere medlemsstater, dvs. virksomheder med mindst 1.000 ansatte i 
Fællesskabet og med mindst to virksomheder i forskellige medlemsstater 
hver med mindst 100 ansatte. I henhold til de minimumsforskrifter, der 
er fastsat i direktivet, er de europæiske samarbejdsudvalgs kompetence 
endvidere begrænset til spørgsmål af tværnational karakter, dvs. 
spørgsmål, som vedrører selve den virksomhed eller koncern, som 
omfatter bedrifter eller virksomheder I flere medlemsstater eller 
mindst to af bedrifterne eller virksomhederne i forskellige medlems­
stater . 
25. Det er således kun når de påtænkte afskedigelser berører en 
virksomheds eller koncerns afdelinger ! mere end en medlemsstat, at de 
er underlagt den I direktivet om europæiske samarbejdsudvalg fastsatte 
høringsprocedurer. Selv i disse tilfælde er omfanget og indholdet af 
samt målene for kravene om oplysning og høring i de to direktiver 
væsensforskellige. I forbindelse med de europæiske samarbejdsudvalg 
vedrører høringerne de tværnationale aspekter af de påtænkte afskedi­
gelser. Derudover indeholder forslaget til direktiv om europæiske 
samarbejdsudvalg I artikel 11 følgende bestemmelse "dette direktiv 
påvirker ikke medlemsstaternes lovgivning eller praksis for information 
og høring af arbejdstagere på koncernniveau, virksomhedsniveau og 
bedriftsniveau". Det bestemmes navnlig, at "dette direktiv berører ikke 
foranstaltninger i henhold til direktiv 75/129/EØF ..." (dvs. 
direktivet om kollektive afskedigelser). 
- ro -
26. I direktivet om kollektive afskedigelser er de forpligtelser, der 
pålægges arbejdsgiveren med hensyn til information af og forhandling 
med repræsentanter for arbejdstagerne, således som disse repræsentanten 
er defineret i henhold til national lovgivning og praksis, meget mere 
detaljerede og specifikke, og disse procedurer gennemføres "med henblik 
på at nå frem til en aftale". Direktivet om kollektive afskedigelser 
Indeholder endvidere bestemmelser om meddelelse til den kompetente 
offentlige myndighed og om tidspunktet for gennemførelse af 
afskedigelser, der er indsendt meddelelse om, hvilket naturligvis ikke 
er tilfældet for direktivet om europæiske samarbejdsudvalg. De to 
direktiver opfylder derfor forskellige funktioner og er 
væsensforskellige med hensyn til anvendelsesområde, grænser, repræsen­
tative institutioner, anvende IsesnI veau og procedurer. 
Retsgrundlag 
27. Artikel 100 I EØF-Traktaten er retsgrundlaget for det eksisterende 
direktiv om kollektive afskedigelser, og den foreslåede ændring or 
baseret på det samme retsgrundlag. Artikel 100 A, som adskiller sig fra 
artikel 100 ved, at den omhandler harmonisering af lovgivningen med 
henblik på virkeliggørelsen af de l artikel 8A fastsatte mål, finder 
ikke anvendelse her, da forslaget ikke har til formål at fjerne 
hindringer for gennemførelsen af det indre marked. 
- 11 
TABEL 1 
SITUATIONEN I MEDLEMSSTATERNE MED HENSYN TIL EKSISTENSEN AF ORGANER, 
DER REPRÆSENTERER ARBEJDSTAGERNE I VIRKSOMHEDER MED MERE END 50 
ARBEJDSTAGERE, OG SOM SKAL ANERKENDES AF ARBEJDSGIVEREN I FORBINDELSE 
MED INFORMATION OG FORHANDLING. 
FASTSAT I FASTSAT VED 
LOVGIVNINGEN KOLLEKTIV 
OVERENSKOMST 
BELGIEN JA 
NEDERLANDENE JA 
SPANIEN JA 
FRANKRIG JA 
GRÆKENLAND JA 
IRLAND * 
DANMARK - JA 
ITALIEN JA 
LUXEMBOURG JA 
PORTUGAL JA 
TYSKLAND JA 
DET FORENEDE KONGERIGE * 
De repræsentanter for arbejdstagerne, der er omhandlet i lovgiv­
ningen I Irland og Det Forenede Kongerige, er medlemmer af uafhæn­
gige fagforeninger, som det står arbejdsgiveren frit for at 
anerkende. 
- 12 -
Forslag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
om ændring af direktiv 75/129/EØF om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber har -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomi 
ske Fællesskab, særlig artikel 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen*1), 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Par Iamentet*2), 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Social 
Udvalg*3), og 
ud fra følgende betragtninger: 
i Fællesskabspagten om Arbejdstagernes Grundlæggende Arbejdsmarkeds­
mæssige og Sociale Rettigheder anføres det i punkt 7, at "etableringen 
af det indre marked skal føre ti i en forbedring af arbejdstagernes 
leve- og arbejdsvilkår inden for Det Europæiske Fællesskab ... Denne 
forbedring skal om fornødent indebære en udvikling af visse aspekter af 
arbejdsmarkedslovgivningen, såsom procedurerne ved kollektiv afskedi­
gelse ..." ; 
i punkt 17 og 18 anføres det ligeledes, at "informationen og høringen 
af arbejdstagerne samt disses medindflydelse skal udbygges på passende 
vis under hensyntagen til gældende praksis i de forskellige medlems­
stater ... denne information, høring og medindflydelse skal gennemføres 
i god tid, især ... i forbindelse med kollektive afskedigelser ..."; 
(1) 
(2) 
(3) 
- 13 -
Rådets direktiv 75/129/EØF^4) omhandler harmonisering af de relevante 
nationale lovgivninger og pålægger arbejdsgivere, der påtænker at 
gennemføre kollektive afskedigelser, at informere og høre 
repræsentanter for arbejdstagerne og forhandle med disse med henblik på 
at nå frem til en aftale og at underrette den kompetente offentlige 
myndighed; 
da gennemførelsen af det indre marked allerede resulterer i en stigende 
koncentrering af virksomhederne på tværs af nationale grænser, kan 
beslutninger om kollektive afskedigelser træffes af en anden virksomhed 
end arbejdsgiveren; 
direktiv 75/129/EØF bør ændres med henblik på at sikre, at de eksi­
sterende krav om information, forhandling og meddelelse efterkommes, 
uanset om beslutningen om kollektive afskedigelser træffes af arbejds­
giveren, af virksomheden med bestemmende indflydelse eller af den 
centrale ledelse i en virksomhed, som arbejdsgiveren er en del af; 
for at sikre, at dette direktiv får de ønskede virkninger, bør 
arbejdsgiveren ikke kunne påberåbe sig, at han ikke i tide har fået de 
relevante informationer af virksomheden med bestemmende indflydelse, 
som træffer beslutning om de kollektive afskedigelser; 
arbejdstagernes ret til information og høring som fastsat i direktiv 
75/129/EØF bør også gælde for besætninger på søgående fartøjer, 
medmindre de er omfattet af en tilsvarende beskyttelse, og for 
kollektive afskedigelser i de tilfælde, hvor en virksomheds aktiviteter 
standses som følge af en retsafgørelse; 
der er behov for en række tydeliggørelser og ændringer med hensyn til 
tidspunkt for og formål med forhandlingerne og med hensyn til arten af 
den information, som repræsentanterne for arbejdstagerne og de offent­
lige myndigheder skal have, hvorved teksten bringes i overensstemmelse 
med tilsvarende bestemmelser i Rådets direktiv 77/187/EØF*5) og ILO-
konvention 158 og henstilling 166; 
(4) EFT nr. L 48 af 22.2.1975, s.29. 
(5) EFT nr. L 61 af 5.3.1977, s. 26. 
- 14 -
for at skabe større fleksibilitet for små virksomheder kan 
medlemsstaterne undlade at bestemme, at der skal være repræsentanter 
for arbejdstagerne i virksomheder med færre end 50 ansatte; 
det er nødvendigt at fastsætte foranstaltninger for at sikre 
håndhævelsen af de forpligtelser, der er fastlagt i direktivet, og 
navnlig for retsprocedurer, der har til formål at gøre kollektive 
afskedigelser, der gennemføres, uden at ovennævnte forpligtelser over­
holdes, ugyldige; 
direktiv 75/129/EØF bør følgelig ændres -
udstedt følgende direktiv: 
Artikel 1 
Direktiv 75/129/EØF ændres således: 
1) I artikel 1, stk. 1, indsættes som litra c) 
"c) forstås ved arbejdsgiver en Juridisk eller fysisk person, 
mellem hvem og en arbejdstager der består et ansættel­
sesforhold". 
2) I slutningen af artikel 1, stk. 2, litra c), tilføjes: 
"for så vidt særlige ordninger omfattende disse giver en be­
skyttelse svarende til den beskyttelse, som direktivet giver". 
3) Artikel 1, stk. 2, litra d), udgår, og som artikel 1, stk. 3, ind­
sættes: 
"3. Medlemsstaterne er ikke forpligtede til at anvende artikel 4 på 
kollektive afskedigelser, der skyldes standsning af en 
virksomheds aktiviteter som følge af en retsafgørelse." 
- 15 -
4) Dei II og artikel 2 affattes således: 
'DEL II 
Information og forhandling 
Artikel 2 
1. Når arbejdsgiveren påtænker at foretage kollektive afskedigel­
ser, er han forpligtet til i god tid at indlede forhandlinger 
med arbejdstagernes repræsentanter med henblik på at nå frem 
ti I en aftale. 
2. Forhandlingerne skal i det mindste dække mulighederne for at 
undgå eller begrænse de kollektive afskedigelser samt mulighe­
derne for at afbøde følgerne af disse. 
3. For at gøre det muligt for arbejdstagernes repræsentanter at 
fremsætte konstruktive forslag til en løsning af problemerne, 
er arbejdsgiveren forpligtet til i god tid at give dem alle 
relevante oplysninger og ti I under alle omstændigheder at give 
skriftlig meddelelse om årsagerne til de påtænkte 
afskedigelser, antallet af arbejdstagere, der normalt 
beskæftiges, arbejdsgiverens forslag med hensyn til det antal 
og de kategorier af arbejdstagere, der skal afskediges, de 
kriterier, der vil blive anvendt til at udvælge de arbejds­
tagere, der skal afskediges, det foreslåede grundlag for udreg­
ning af afskedigelsesgodtgørelse samt den periode, i hvilken de 
påtænkte afskedigelser skal finde sted. 
Arbejdsgiveren er forpligtet til at fremsende en genpart af den 
i første afsnit nævnte skriftlige meddelelse til den kompetente 
offentlige myndighed. 
- 16 -
4. De forpligtelser, der er fastsat i stk. 1, 2, 3 og 5 finder 
anvendelse, uanset om beslutningen om kollektive afskedigelser 
træffes af arbejdsgiveren eller af en virksomhed med 
bestemmende indflydelse, som arbejdsgiveren er en del af. 
Når der tages stilling til en påstand om brud på kravet om 
information, forhandling og meddelelse, således som fastsat i 
dette direktiv, kan man ikke påberåbe sig, at den virksomhed, 
der traf beslutning om de kollektive afskedigelser ikke har 
givet den nødvendige information. 
5. I forbindelse med gennemførelse af dette direktiv kan medlems­
staterne undlade at bestemme, at der skal være repræsentanter 
for arbejdstagerne i virksomheder, der normalt beskæftiger 
under 50 arbejdstagere. Medlemsstaterne skal i denne forbin­
delse sikre, at arbejdsgiverne er forpligtigede til i god tid 
at give de arbejdstagere, der vil blive berørt af de påtænkte 
kollektive afskedigelser, den samme information, som arbejds­
tagernes repræsentanter i henhold til stk. 3 skal have. 
5) I slutningen af artikel 5 indsættes sætningsleddet: 
"eller at fremme eller muliggøre anvendelsen af kollektive overens­
komster, der er mere favorable for arbejdstagerne." 
6) Efter artikel 5 indsættes som artikel 5a: 
"Artikel 5a 
Medlemsstaterne sikrer, at der findes retlige procedurer, der gør 
det muligt på foranledning af arbejdstagernes repræsentanter eller 
af arbejdstagerne selv at håndhæve de i dette direktiv fastsatte 
forpligtelser, og navnlig procedurer, der gør de pågældende 
kollektive afskedigelser ugyldige, uanset mulighederne for adgang 
t i I andre procedurer. 
- 17 -
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestem­
melser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 
31. december 1992, eller de sikrer, at arbejdsmarkedets parter 
fastsætter de nødvendige bestemmelser gennem overenskomst, uden at 
dette dog fritager medlemsstaterne fra forpligtelsen ti I at gennem­
føre foranstaltninger for at sikre overensstemmelse med kravene i 
dette direktiv på ethvert tidspunkt. 
2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede bestemmelser, 
skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal 
ledsages af en sådan henvisning, når de offentliggøres. 
Medlemsstaterne fastlægger retningslinjerne for en sådan 
henv i sn i ng. 
3. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om, hvilke 
foranstaltninger de har truffet med henblik på at opfylde dette 
direktiv. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Kommissionens vegne 
18 -
ANALYSESKEMA 
FORSLAGETS INDVIRKNING PA VIRKSOMHEDERNE, 
NAVNLIG DE SMA OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 75/129/EØF om til­
nærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afske­
digelser. 
FQfglaget 
1. Hvorfor er der under hensyntagen til nærhedsprincippet behov for 
fællesskabslovgivning Då dette område, og hvad er hovedmålene med denne 
lovgivning? 
Forslaget tager hensyn til den igangværende omstrukturering af virksom­
hederne i forbindelse med gennemførelsen af det indre marked, navnlig 
til den stigende tendens til virksomhedsejerskab og -kontrol med en 
tværnational dimension. I denne forbindelse er det nødvendigt at ajour­
føre kravene i det eksisterende direktiv om kollektive afskedigelser 
med henblik på at sikre, at det finder anvendelse på tilfælde, hvor en 
beslutning om afskedigelser træffes af et beslutningscenter, der ikke 
er de pågældende arbejdstageres direkte arbejdsgiver, navnlig når dette 
beslutningscenter er beliggende uden for den medlemsstat, hvor arbejds­
giveren er beliggende. På grund af dette spørgsmåls tværnationale 
karakter og det faktum, at procedurer i forbindelse med kollektive 
afskedigelser allerede er underlagt EF-lovgivningen, er en løsning på 
fællesskabsplan den mest hensigtsmæssige fremgangsmåde. 
Det vigtigste mål med de foreslåede ændringer til direktivet er at 
sikre, at beslutningscentre, når de træffer beslutning om 
afskedigelser, er forpligtet til at give arbejdsgiveren alle relevante 
oplysninger, således at denne kan oplyse repræsentanterne for 
arbejdstagerne og forhandle med disse samt give den kompetente 
offentlige myndighed meddelelse om de påtænkte afskedigelser. På 
baggrund af erfaringerne med gennemførelse og anvendelse af direktivet 
fra 1975, siden det trådte i kraft, er der fremsat forslag til andre 
ændringer (f.eks. kravene om oplysning og forhandling og bestemmelserne 
om udpegning af repræsentanter for arbejdstagerne, der kan deltage i 
forhandlingerne i forbindelse med afskedigelser). 
Indvirkning Då virksomhederne 
2. Hvem vil blive berørt af forslaget? 
Det ændrede direktiv finder - ligesom det eksisterende direktiv -
anvendelse på arbejdsgivere i virksomheder med mere end 20 ansatte, som 
påtænker at afskedige en vis del af de ansatte. De foreslåede ændringer 
til direktivet pålægger ligeledes den centrale ledelse for et foreta­
gende med flere virksomheder, som arbejdsgiveren er en del af, at give 
arbejdsgiveren alle relevante oplysninger, når denne centrale ledelse 
er beliggende uden for den medlemsstat, hvor arbejdsgiveren er belig­
gende, og når det er disse beslutningscentre og ikke den direkte 
arbejdsgiver, der træffer beslutning om de pågældende afskedigelser. 
- 19 -
3. Hvad skal virksomhederne gøre for at opfylde kravene i forslaget? 
Der foreslås ©n række tydeliggørelser og forbedringer med hensyn ti i 
tidspunkt for og formål med forhandlingerne omkring påtænkte afskedi­
gelser og med hensyn til arten af de oplysninger, som skal gives ti i 
repræsentanterne for arbejdstagerne og de offentlige myndigheder. 
Derudover foreslås der en bestemmelse om, at når det ikke er den 
direkte arbejdsgiver, men en virksomhed med bestemmende indflydelse 
eller den centrale ledelse for et foretagende med flere virksomheder, 
som arbejdsgiveren er en del af, og hvis centrale ledelse er beliggende 
uden for den medlemsstat, hvor arbejdsgiveren er beliggende, der påtæn­
ker afskedigelser, skal disse beslutningscentre i god tid give arbejds­
giveren alle relevante oplysninger, således at denne kan oplyse repræ­
sentanterne for arbejdstagerne og gennemføre forhandlinger samt give de 
kompetente offentlige myndigheder meddelelse om afskedigelserne. Det er 
tanken at udvide oplysnings- og forhandlingsproceduren til kollektive 
afskedigelser, der skyldes lukning af en virksomhed på grund af en 
retsafgørelse, hvilket lå uden for anvendelsesområdet for det eksiste­
rende direkt iv. 
4« Hvilke økonomiske virkninger vil forslaget få? 
- Då beskæft i gel sen 
Formålet med den oplysnings- og forhandlingsprocedure, der er fastsat i 
det nuværende direktiv og i forslaget til ændring er at finde frem til 
måder, hvorpå afskedigelser kan undgås, eller antallet af berørte 
arbejdstagere reduceres. 
- på investeringerne og Då oprettelsen af nye virksomheder 
Ingen. 
- Då virksomhedernes konkurrenceevne 
De foreslåede ændringer til direktivet om kollektive afskedigelser kan 
medføre nogle indirekte omkostninger for virksomhederne på grund af den 
udvidede oplysnings- og forhandlingsprocedure. Deres indvirkning på 
konkurrenceevnen for virksomheder i EF skulle dog være minimal. På den 
anden side indføres der i artikel 2, stk. 5, litra b), en ændring, der 
medfører større fleksibilitet, idet det tillades små virksomheder at 
undlade forhandlinger og blot oplyse de berørte arbejdstagere. 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, der tager hensyn til de små 
og mellemstore virksomheders specifikke situation (mindre eller andre 
krav osv.)? 
På grund af definitionen af "kollektive afskedigelser" finder det nuvæ­
rende direktiv og forslaget ikke anvendelse på virksomheder, der 
normalt beskæftiger under 20 arbejdstagere. Kravene i forslaget med 
hensyn til oplysning af og forhandling med repræsentanter for arbejds­
tagerne forpligter ikke medlemsstaterne til at fastsætte fremgangsmåder 
for udpegning af sådanne repræsentanter i virksomheder, der normalt 
beskæftiger under 50 arbejdstagere. Når der i sådanne virksomheder ikke 
findes nogen repræsentanter for arbejdstagerne, skal de arbejdstagere, 
der berøres af de påtænkte afskedigelser, informeres direkte af 
arbejdsgiveren. 
*» 20 -
Forhane! Inger 
A- Med arbejdsgivere og fagforeninger 
19.3.91 UNICE / CEEP - EFS 
5.6.91 UNICE / CEEP - EFS 
22.5.91 Transport 
23.5.91 Hflndel 
28.5.91 FIsKeri 
BYOfle og an I tg 
Panker og forsiKring 
7.6.91 UndbTVffl 
B. Med Individuelle organisationer 
C.G.T. (Confédération Générale du Travail) (Frankrig) 
CEC (European Confederation of Professional Staff) 
Forhandling med arbejdsgiverorganisationer gennemført af GD XXIII: 
Hørte organisationer: 
AECM (Association Européenne des Classes Moyennes) 
Eurochambre 
Eurogroup 
UEAPME (Den Europæiske Organisation for Håndværk og Mindre og 
Mellemstore Virksomheder) 
UNICE (Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisa­
tioner i De Europæiske Fællesskaber) 
CECOP (Europæisk Komite for Kooperative Sammenslutninger af 
Arbejdstagere inden for Produktion og Håndværk) 
EUROPMI (European Committee for Small and Medium-Sized 
Independent Enterprises) 
EMSU (Union Européenne des Classes Moyennes) 
OECD (Europæisk Udvalg for Detailhandel) 
FEWITA (Sammenslutning af Europæiske Gross 1st foreninger og 
Foreninger for International Handel) 
CED I (Centre Européen des Indépendants) 
CCACC (Com. Coord, des Associations des Coopératives de la 
Communauté européenne) 
Fagforeningsorganisationerne stiller sig positivt til ændringen af 
Rådets direktiv 75/129, men mener, at Kommissionens forslag ikke 
opfylder deres forventninger, navnlig med hensyn til Socialpagten og de 
offentlige myndigheders intervention. Arbejdsgiverorganisationerne 
støtter generelt ønsket om at anvende oplysnings- og forhandlingsproce­
duren på kollektive afskedigelser med en tværnational dimension, men 
det mener, at det nuværende direktiv allerede omfatter disse tilfælde. 
De stiller sig ikke positivt til ændringer, der indføjer nye elementer 
i forslaget, som f.eks. yderligere oplysning af arbejdstagerne. 
DA ISSN 0254-1459 
KOM(91) 292 endelig udg, 
DOKUMENTER 
06 04 
Katalognummer : CB-ÇO-91-507-DA-C 
ISBN 92-77-77498-3 ;f 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg