Forslag til Rådets direktiv om grænseværdier for benzen og carbonmonoxid i luften (1999/C 53/07) (EØS-relevant tekst) KOM(1998) 591 endelig udg. - 98/0333(SYN)

(Forelagt af Kommissionen den 20. januar 1999)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 S, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, idet forslaget har betydning for de lokale myndigheder,

efter proceduren i traktatens artikel 189 C, i samarbejde med Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) på grundlag af principperne i traktatens artikel 130 R foreskriver Fællesskabets program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling (det femte handlingsprogram for miljø) (1), især ændringer af lovgivningen for luftkvalitet; programmet anbefaler, at der opstilles langsigtede mål for luftkvalitet; ifølge traktatens artikel 130 R skal forsigtighedsprincippet anvendes i forbindelse med miljø- og sundhedsbeskyttelse;

(2) ifølge traktatens artikel 129 skal de krav, der findes på sundhedsområdet, indgå som led i Fællesskabets politik på andre områder; ifølge traktatens artikel 3, litra o), skal Fællesskabets virke omfatte bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau;

(3) ifølge artikel 4, stk. 5, i Rådets direktiv 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering og styring af af luftkvalitet (2), skal Rådet vedtage bestemmelserne i samme artikels stk. 1, og i stk. 3 og 4;

(4) ifølge artikel 8 i direktiv 96/62/EF skal der udarbejdes handlingsplaner for de zoner, hvor koncentrationen af luftforurenende stoffer overskrider grænseværdierne plus eventuelle midlertidige tolerancemarginer, for at sikre, at grænseværdierne overholdes på det (de) fastsatte tidspunkt(er);

(5) ifølge direktiv 96/62/EF skal grænseværdiernes talværdi bygge på resultaterne af international videnskabelig forskning på dette område; Kommissionen skal tage hensyn til de seneste oplysninger fra den videnskabelige forskning på de pågældende epidemiologiske og miljømæssige områder og de seneste fremskridt inden for metrologi, når de forhold, grænseværdierne bygger på, tages op til fornyet undersøgelse;

(6) for at lette dette direktivs genbehandling bør Kommissionen og medlemsstaterne overveje at fremme forskning i virkningerne af de forurenende stoffer, der behandles i direktivet, dvs. benzen og carbonmonoxid (kulilte);

(7) standardiserede, nøjagtige målemetoder og fælles kriterier for placering af målestationer er afgørende for vurdering af luftkvaliteten med henblik på at opnå sammenlignelige oplysninger fra hele Fællesskabet;

(8) de seneste oplysninger om benzen- og carbonmonoxidkoncentrationerne i luften bør være direkte tilgængelige for offentligheden -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Dette direktivs formål er:

a) at opstille grænseværdier for benzen- og carbonmonoxidkoncentrationerne i luften for at undgå, forebygge eller begrænse skadelige virkninger på sundhed og miljø i almindelighed

b) at vurdere benzen- og carbonmonoxidkoncentrationerne i luften ved hjælp af fælles metoder og kriterier

c) at skaffe tilstrækkelige oplysninger om benzen- og carbonmonoxidkoncentrationerne i luften og sikre, at de stilles til rådighed for offentligheden

d) at bevare luftkvaltiteten, når den er god, og forbedre den med hensyn til benzen- og carbonmonoxidindhold i alle andre tilfælde.

Artikel 2

Definitioner

Definitionerne i direktiv 96/62/EF finder anvendelse.

I dette direktiv forstås ved:

1. »øvre vurderingstærskel«: et i bilag III angivet niveau, hvorunder der i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i direktiv 96/62/EF kan benyttes en kombination af målinger og modelberegningsmetoder til vurdering af luftkvaliteten

2. »nedre vurderingstærskel«: et i bilag III angivet niveau, hvorunder der i overensstemmelse med artikel 6, stk. 4, i direktiv 96/62/EF udelukkende kan benyttes modelberegning eller objektive vurderingsmetoder til vurdering af luftkvaliteten

3. »faste målinger«: målinger, som foretages i overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, i direktiv 96/62/EF.

Artikel 3

Benzen

1. Medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at benzenkoncentrationer i luften, som påvises ved en vurdering i overensstemmelse med artikel 5, ikke overskrider grænseværdien i bilag I.

Tolerancemarginen i bilag I, anvendes i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 96/62/EF.

2. I zoner og byområder, hvor medlemsstaterne kan påvise, at foranstaltninger, der træffes for at overholde grænseværdien i bilag I, vil medføre alvorlige socioøkonomiske problemer, kan Kommissionen efter proceduren i artikel 12, stk. 2, i direktiv 96/62/EF forlænge fristen for overholdelse af grænseværdien med indtil fem år.

Artikel 4

Carbonmonoxid

Medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at carbonmonoxidkoncentrationer i luften, som påvises ved en vurdering i overensstemmelse med artikel 5, ikke overskrider grænseværdien i bilag II.

Tolerancemargenen i bilag II, anvendes i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 96/62/EF.

Artikel 5

Vurdering af koncentrationerne

1. Den øvre og nedre vurderingstærskel for henholdsvis benzen- og carbonmonoxid, som skal anvendes i forbindelse med artikel 6 i direktiv 96/62/EF, fastsættes i bilag III, afsnit I.

I forbindelse med anvendelse af artikel 6 i samme direktiv genbehandles klassificeringen af de enkelte zoner eller byområder efter proceduren i bilag III, afsnit II, mindst en gang hvert femte år. Klassificeringen genbehandles tidligere, hvis de forhold, som påvirker luftens benzen- og carbonmonoxidindhold, ændrer sig væsentligt.

2. Kriterierne for placering af prøvetagningssteder i forbindelse med måling af luftens benzen- og carbonmonoxidindhold fastsættes i bilag V. Det mindste antal prøvetagningssteder ved faste målinger af koncentrationerne af hvert stof fastsættes i bilag V og anbringes i de enkelte zoner eller byområder, hvor målingerne skal foretages, hvis fast måling er den eneste kilde til oplysninger om de koncentrationer, der forekommer i dem.

3. I zoner og byområder, hvor oplysninger fra faste målestationer suppleres med oplysninger fra andre kilder som emissionsregistre, vejledende målinger og modelberegning af luftkvaliteten, skal antallet af faste målestationer og de øvrige metoders opløsningsevne være tilstrækkelig til, at koncentrationerne af luftforurenende stoffer kan bestemmes i overensstemmelse med bilag IV, afsnit I, og bilag VI, afsnit I.

4. I zoner og byområder, hvor målinger ikke er nødvendige, kan der benyttes modelberegning eller objektive vurderingsmetoder.

5. Referencemetoderne for analyse og prøveudtagning af benzen og carbonmonoxid fastsættes i bilag VII, afsnit I og II. Bilag VII, afsnit III, beskriver referencemetoderne for modelberegning af luftkvaliteten.

6. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de metoder, der benyttes til foreløbig vurdering af luftkvalitet i henhold til artikel 11, stk. 1, litra d), i direktiv 96/62/EF, senest på den i artikel 9 omhandlede dato.

7. Alle ændringer, som er nødvendige for at tilpasse denne artikel og bilag III-VII til den videnskabelige og tekniske udvikling, vedtages efter proceduren i artikel 12 i direktiv 96/62/EF.

Artikel 6

Oplysninger til offentligheden

1. Medlemsstaterne sikrer, at de seneste oplysninger om luftens indhold af benzen- og carbonmonoxid regelmæssigt videregives til offentligheden og til relevante organisationer som miljøorganisationer, forbrugerorganisationer og organisationer, der varetager udsatte befolkningsgruppers interesser eller andre relevante sundhedsspørgsmål, ved hjælp af f.eks. radio og tv, pressen, opslag eller computer-netværk.

Oplysningerne om luftens benzenindhold ajourføres mindst en gang om måneden. Oplysningerne om luftens carbonmonoxidindhold ajourføres mindst en gang om dagen.

Oplysningerne skal under alle omstændigheder omfatte enhver overskridelse af grænseværdikoncentrationerne i løbet af de meldingstider, som er fastsat i bilag I og II. De skal også indeholde en kort vurdering i forhold til grænseværdierne og relevante oplysninger om sundhedsvirkningerne.

2. Når medlemsstaterne gør deres planer eller programmer tilgængelige for offentligheden i overensstemmelse med artikel 8, stk. 3, i direktiv 96/62/EF, skal de også gøre dem tilgængelige for de organisationer, der nævnes i stk. 1 i nærværende artikel.

3. De oplysninger, som videregives til offentligheden og organisationerne i henhold til stk. 1 og 2, skal være klare, forståelige og let tilgængelige.

Artikel 7

Rapport

1. Senest den 31. december 2004 sender Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om erfaringerne med dette direktiv og ikke mindst om resultaterne af den seneste videnskabelige forskning i benzens og carbonmonoxids virkninger på sundhed og økosystemer og om den teknologiske udvikling, herunder fremskridt i forbindelse med metoder til måling eller anden form for vurdering af benzen- og carbonmonoxidkoncentrationerne i luften.

2. Rapporten forelægges som led i en luftkvalitetsstrategi, hvis formål er at foreslå målsætninger for Fællesskabets luftkvalitet, genbehandle dem og opstille gennemførelsesstrategier for at sikre deres gennemførelse. Denne strategi skal tage hensyn til følgende:

a) gennemførelse af eksisterende bestemmelser for luftkvalitet, herunder fremskridt i forbindelse med overholdelse af grænse- og målværdier, der opstilles i henhold til artikel 4 i direktiv 96/62/EF

b) grænseoverskridende forurening

c) behovet for nye eller ændrede målsætninger for luftkvalitet, forsuring og eutrofiering

d) den nuværende luftkvalitet og dens udvikling frem til og efter 2010

e) mulighederne for yderligere begrænsning af de forurenende emissioner fra alle kilder på baggrund af den tekniske gennemførlighed og omkostningseffektiviteten

f) forholdet mellem de forurenende stoffer og mulighederne for at opfylde Fællesskabets målsætninger for luftkvalitet og dermed beslægtede områder ved hjælp af kombinerede strategier

g) nuværende og fremtidige bestemmelser for oplysninger til offentligheden og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen

h) medlemsstaternes erfaringer med dette direktiv, ikke mindst med målebetingelserne i bilag IV.

3. For at bevare et højt sundheds- og miljøbeskyttelsesniveau skal rapporten eventuelt ledsages af ændringsforslag til dette direktiv. Navnlig skal Kommissionen foreslå en absolut frist for yderligere forlængelse af de frister for overholdelse af grænseværdien i bilag I, som er blevet forlænget i henhold til artikel 3, stk. 2.

Artikel 8

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for krænkelse af de nationale bestemmelser, der vedtages på grundlag af dette direktiv. Sanktionerne skal være effektive, rimelige og præventive.

Artikel 9

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter senest den 31. december 2001 de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder for det område, der omfattes af dette direktiv.

Artikel 10

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 11

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT C 138 af 17.5.1993, s. 5.

(2) EFT L 296 af 21.11.1996, s. 55.

BILAG I

GRÆNSEVÆRDI FOR BENZEN

Grænseværdien udtrykkes i ìg/m³. Volumen standardiseres ved en temperatur på 293 K og et tryk på 101,3 kPa.

>TABELPOSITION>

BILAG II

GRÆNSEVÆRDI FOR CARBONMONOXID

Grænseværdien udtrykkes i mg/m³. Volumen standardiseres ved en temperatur på 293 K og et tryk på 101,3 kPa.

>TABELPOSITION>

BILAG III

FASTSÆTTELSE AF FORSKRIFTERNE FOR VURDERING AF BENZEN- OG CARBONMONOXIDKONCENTRATIONERNE I LUFTEN I EN ZONE ELLER ET BYOMRÅDE

I. Øvre og nedre vurderingstærskel

Der anvendes følgende øvre og nedre tærskler:

a) >TABELPOSITION>

b) >TABELPOSITION>

II. Bestemmelse af overskridelser af den øvre og nedre vurderingstærskel

Overskridelse af den øvre og nedre vurderingstærskel bestemmes på grundlag af koncentrationerne i de fem foregående år, hvis der foreligger tilstrækkelige oplysninger. En vurderingstærskel anses for overskredet, hvis det samlede antal overskridelser af tærsklens numeriske koncentration i løbet af de 5 år er over tre gange det tilladte antal overskridelser pr. år.

Hvis der foreligger oplysninger for mindre en fem år, kan medlemsstaterne kombinere kortvarige målekampagner, som i årets løb foretages på steder, der betragtes som typiske for de højeste forureningsniveauer, med resultatet af oplysninger fra emissionsregistre og modelberegninger og således bestemme overskridelserne af den øvre og nedre vurderingstærskel.

BILAG IV

PLACERING AF PRØVETAGNINGSSTEDER I FORBINDELSE MED MÅLING AF BENZEN- OG CARBONMONOXIDKONCENTRATIONERNE I LUFTEN

Følgende faktorer tages i betragtning ved faste målinger:

I. Makroskalaplacering

Prøvetagningssteder med sundhedsbeskyttelsesformål anbringes:

i) så der skaffes oplysninger om de steder i zonerne eller byområderne, hvor befolkningen antages at blive direkte eller indirekte udsat for de største koncentrationer i løbet af et tidsrum, som er signifikant i forhold til grænseværdiens (-værdiernes) midlingstid

ii) så der skaffes oplysninger om niveauerne på andre steder i zonerne og byområderne, som er repræsentative for de niveauer, befolkningen udsættes for i almindelighed.

Prøvetagningsstederne anbringes i almindelighed, så måling af meget små mikromiljøer i deres umiddelbare nærhed undgås. Som grundregel anbringes prøvetagningsstederne, så prøverne er repræsentative for luftkvaliteten på trafikerede steder i en omkreds af mindst 200 m² og for en storbybaggrund på adskillige kvadratkilometer.

Prøvetagningsstederne skal også så vidt muligt være repræsentative for tilsvarende lokaliteter, der ikke ligger i deres umiddelbare nærhed.

Der bør anbringes prøvetagningssteder på trafikheller, når dette er nødvendigt for sundhedsbeskyttelsen.

II. Mikroskalaplacering

Følgende retningslinjer bør så vidt muligt følges:

- strømningerne omkring prøvetagerens indsugningstrakt bør foregå uhæmmet af forhindringer, der kan påvirke luftstrømmen i prøvetagerens umiddelbare nærhed (som regel i nogle meters afstand fra bygninger, balkoner, træer og andre forhindringer og mindst 0,5 m fra den nærmeste bygning i forbindelse med prøvetagningssteder, der skal repræsentere luftkvaliteten ved byggelinjen)

- indsugningstrakten skal som regel være placeret mellem 1,5 m (indåndingszonen) og 4 m over jorden. Højere placeringer (indtil 8 m) kan i nogle tilfælde være nødvendige. Højere placering kan også være hensigtsmæssig, hvis målestedet er repræsentativt for et stort område

- for at undgå direkte indsugning af emissioner, som ikke er blandet med den omgivende luft, må indsugningstrakten ikke anbringes i kildernes umiddelbare nærhed

- prøvetagerens udsugningsåbning skal være anbragt, så udsugningsluften ikke recirkuleres til indsugningstrakten

- placering af trafikorienterede prøvetagere:

- for samtlige stoffers vedkommende skal prøveudtagningsstederne anbringes mindst 25 m fra større kryds og mindst 4 m fra midten af den nærmeste kørebane

- ved måling af carbonmonoxid må indsugningstrakterne kun være 5 m fra fortovskanten

- ved måling af benzen skal indsugningstrakterne anbringes, så prøverne er repræsentative for luftkvaliteten ved byggelinjen.

Der bør også tages hensyn til følgende faktorer:

- forstyrrende kilder

- sikkerhed

- adgang

- adgang til elektricitet og telefon

- stedets synlighed i forhold til omgivelserne

- offentlighedens og personalets sikkerhed

- det hensigtsmæssige i at foretage prøveudtagningen af forskellige forurenende stoffer på samme sted

- planlægningsbehov.

III. Dokumentation og genbehandling af placeringen

Placeringsprocedurerne bør allerede på klassificeringsstadiet ledsages af fuldstændig dokumentation i form af retningsvisende fotografier af omgivelserne og detaljerede kort. Prøvetagningsstederne bør genbehandles med regelmæssige mellemrum og ledsages af fornyet dokumentation for at sikre, at udvælgelseskriterierne stadig er gyldige.

BILAG V

KRITERIER FOR FASTSÆTTELSE AF ANTALLET AF PRØVETAGNINGSSTEDER I FORBINDELSE MED FASTE MÅLINGER AF BENZEN- OG CARBONMONOXIDKONCENTRATIONERNE I LUFTEN

Det mindste antal prøvetagningssteder i forbindelse med faste målinger for at vurdere overholdelsen af sundhedsbeskyttelsesgrænseværdierne i zoner og byområder, hvor faste målinger er den eneste oplysningskilde

a) >TABELPOSITION>

b) Punktkilder

Ved vurdering af forureningen i nærheden af punktkilder beregnes antallet af prøvetagningssteder i forbindelse med kontinuerlig måling på grundlag af bl.a. emissionstæthed, luftforureningens sandsynlige spredningsmønster og risikoen for den forureningsudsatte befolkning.

BILAG VI

DATAKVALITETSMÅLSÆTNINGER OG INDSAMLING AF LUFTKVALITETSVURDERINGSRESULTATER

I. Datakvalitetsmålsætninger

Følgende datakvalitetsmålsætninger for et minimalt tidsrum og minimal datafangst forudsættes af hensyn til vurderingsmetodernes nøjagtighed og opstilles til vejledning for kvalitetssikringsprogrammer.

>TABELPOSITION>

Målingens nøjagtighed defineres i overensstemmelse med »Guide to the Expression of Uncertainty of Measurements« (ISO 1993) eller ISO 5725-1 »Accuracy (trueness and presicion) of measurement methods and results« (1994). Procentsatserne i skemaet gælder individuelle målinger beregnet som gennemsnit i forhold til grænseværdien i det pågældende tidsrum med et konfidensinterval på 95 %, (systematisk afvigelse plus to gange standardafvigelsen). Nøjagtigheden i forbindelse med kontinuerlige målinger skal opfattes som gældende i området omkring den pågældende grænseværdi.

Nøjagtigheden i forbindelse med modelberegning og objektiv vurdering defineres som de målte og beregnede koncentrationsniveauers maksimale afvigelse i forhold til grænseværdien uden hensyn til tidsforløb.

Kravene til minimal datafangst og minimalt tidsrum omfatter ikke datatab, som skyldes regelmæssig justering eller normal vedligeholdelse af apparaturet.

II. Resultaterne af luftkvalitetsvurdering

Følgende oplysninger indsamles for zoner eller byområder, hvor der benyttes andre kilder end måling, for at supplere måleresultaterne eller som eneste middel til luftkvalitetsvurdering:

- en beskrivelse af vurderingsaktiviteterne

- den anvendte metode med henvisninger til metodebeskrivelser

- data- og oplysningskilder

- en beskrivelse af resultaterne, herunder deres nøjagtighed og en beskrivelse af udstrækningen af ethvert område eller enhver vejlængde i den pågældende zone eller det pågældende byområde, hvor koncentrationerne overskrider grænseværdien (-værdierne) eller grænseværdien (-værdierne) + eventuelt gældende tolerancemargen(er), og af ethvert område, hvor koncentrationerne overskrider den øvre eller nedre vurderingstærskel

- i forbindelse med grænseværdier, hvis formål er sundhedsbeskyttelse, angives den befolkning, der kan blive udsat for koncentrationer, som ligger over grænseværdien.

Medlemsstaterne bør så vidt muligt indsamle kort, der viser koncentrationernes fordeling inden for de enkelte zoner og byområder.

III. Standardisering

For benzen og carbonmonoxid standardiseres mængden ved en temperatur på 293 K og et tryk på 101,3 kPa.

BILAG VII

REFERENCEMETODER FOR VURDERING AF BENZEN- OG CARBONMONOXIDKONCENTRATIONER

I. Referencemetode for prøveudtagning/analyse af benzen

Referencemetoden for måling af benzen er den prøvetagningsmetode ved hjælp af indsugning i en sorptionsbeholder med senere gaschromatografisk bestemmelse, som CEN er i færd med at standardisere. Hvis der ikke foreligger nogen CEN standardiseret metode, kan medlemsstaterne benytte nationale standardmetoder, som bygger på samme målemetode.

Medlemsstaterne kan også benytte andre metoder, hvis de kan påvise, at de giver samme resultater som den her nævnte.

II. Referencemetode for analyse af carbonmonoxid

Referencemetoden for måling af carbonmonoxid er den ikke-dispersive infrarøde spektrometiske metode, som CEN er i færd med at standardisere. Hvis der ikke foreligger nogen CEN-standardiseret metode, kan medlemsstaterne benytte nationale standardmetoder, der bygger på samme målemetode.

Medlemsstaterne kan også benytte andre metoder, hvis de kan påvise, at de giver samme resultater som den her nævnte.

III. Referencemodelberegningsmetode

Referencemodelberegningsmetoder kan ikke angives på nuværende tidspunkt. Ændringer for at tilpasse dette punkt til den videnskabelige og tekniske udvikling vedtages efter proceduren i artikel 12, stk. 2, i direktiv 96/62/EF.