ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.7

Ordningens begrænsede udnyttelse på tredjelandsmarkederne skyldes ikke mindst kravet om, at programmerne alene vedrører generiske kampagner. Det medfører, at erhvervsorganisationernes mere betydende medlemsvirksomheder i mange tilfælde er tilbageholdende og afstår fra at medvirke til finansiering af programmerne. Støtte til labels og dermed enkeltvirksomheder er udelukket, men hvis foranstaltningerne skal have en mærkbar effekt på eksportmarkederne, må Kommissionen udvise en vis fleksibilitet i kampagner og lignende med hensyn til accept af et afbalanceret antal labels som en integreret del af den generiske kampagne, således at det bliver muligt at skabe en forbindelse mellem kampagnens budskab og produkterne på markedet. Kommissionen bør forsøge at forene det generiske med det specifikke og dermed skabe fælles synergier. Det vil ikke i sig selv påvirke kampagnens budskab, men medvirke til, at indkøbere og kunder i øvrigt i praksis kan finde de pågældende produkter, som omfattes af en kampagne. Der er også i stigende grad opmærksomhed omkring produkternes oprindelse inden for EU-området. Hvis derimod et marked allerede domineres af varemærker, er merværdien af EU's salgsfremstød begrænset, idet de private varemærker i så fald oftest vil konkurrere intensivt om at øge deres markedsandele ved brug af betydelige reklamebudgetter.
Eksemplet med partikelfiltre er interessant. Dieselmotorer producerer 25 % mindre CO2 end benzinmotorer, men udleder partikler, som er sundhedsskadelige. Ekstraomkostningerne til et partikelfilter er omkring 500 EUR (5-10 % af prisen for et mindre køretøj). Så længe partikelfilteret ikke er gjort lovpligtigt, kan fabrikanterne derfor vælge mellem at foreslå det som ekstra tilbehør eller automatisk lade det installere og reducere fortjenesten, eftersom markedsvilkårene ikke giver mulighed for prisstigninger. Hvis 90 % af de tyske kunder valgte partikelfiltret, ville andelen i praksis falde til 5 % i resten af EU! Nogle fabrikanter (3) har således besluttet gradvis at udstyre deres køretøjer med et partikelfilter og reducere deres fortjeneste, men dette kan naturligvis ikke fortsætte i det uendelige, og især ikke på det meget konkurrenceprægede internationale marked. Der vil naturligvis ske en udbredelse af partikelfiltret, men dette vil følge udviklingen i kundernes købekraft, navnlig med hensyn til mindre køretøjer.

Dette eksempel viser tydeligt, hvordan markeder for miljøteknologi opstår: enten ved at forbrugeren selv bliver klar over, at investeringen er til nytte for ham selv eller for hans miljø, eller gennem lovgivningstiltag. Størstedelen af de hidtidige succeser på miljøbeskyttelsesområdet kan tilskrives den gældende lovgivning, og netop her er automobilsektoren et udmærket eksempel (f.eks. indførelse af 3-vejs-katalysatoren).
2.4.3

Udgiftsdifferentieringen alt efter hvilken form for pleje der er tale om, den nærmere adgang hertil samt behandlingen inden for hver plejeform udgør et ønskværdigt middel til rationalisering. Enhver investering, som gør det muligt i højere grad at imødekomme behovene, og som fremmer plejens modernisering, bør anses for et middel til at gøre sundhedsudgifterne acceptable på lang sigt. Det hænder imidlertid, at denne type investeringer ofres som følge af konjunkturbetingede økonomiske krav. EØSU finder det nødvendigt sideløbende at afholde investeringer for at rationalisere sundhedsplejen og at gøre en indsats over for efterspørgslen (nærmere bestemmelser for speciallæger, loft over ydelser, ud over hvilket modtageren skal afholde udgifterne, patientens andel af betalingen) og udbuddet (typer sundhedsstrukturer, udgifter til teknologi og nye lægemidler, hvor forholdet mellem omkostninger og fordele ikke altid er klart, procedurer og nærmere regler for afholdelse af udgifter, bevidsthedsskabelse blandt sektorens ansatte med hensyn til sundhedsudgifter osv.).
1.2

De foreslåede ændringer omfatter blandt andet: — Ændringer, der sigter mod at styrke overvågningscentrets rolle. Der skal specielt tages hensyn til nye mønstre i brugen af narkotika, især blandt unge, som desuden ofte har tendens til at kombinere indtagelsen af ulovlige stoffer med indtagelsen af lovlige stoffer, såsom alkohol, og centret skal udvikle indikatorer, som gør det muligt at evaluere de narkotikapolitikker og -strategier, som gennemføres i EU. — Ændringer, der sigter mod at tage hensyn til udvidelsen. Der vil blive oprettet et præsidium, som får til opgave at bistå EONN's bestyrelse. Desuden foreslås det at ændre sammensætningen af Det Videnskabelige Udvalg for EONN. — Ændringer, der sigter mod at fjerne den usikkerhed, som har vist sig på en række punkter i forbindelse med anvendelsen af den oprindelige forordning. Specielt nævnes REITOX-kontaktpunkterne i stedet for de specialiserede centre.
3.9

Afgørende herfor i henseende til timing er det, at der opnås enighed om de testmetoder, der skal anvendes til at fastslå, hvilke olier der vil være acceptable at anvende. Det fremgår af bilaget, at der skal testes for forekomsten af individuelle PAH'er. Dette er ikke hensigtsmæssigt, når der er tale om kontinuerlige, storstilede raffineringsoperationer, hvor de rent faktiske kemiske bestanddele af specifikke strømme varierer alt efter den råolie, der raffineres. Andre tests såsom IP-346 fra Institute of Petroleum (som kontrollerer det samlede PAH-indhold ved at måle mængden af tre- eller syvringede PAH'er, som kan uddrages ved hjælp af opløsningsmidlet DMSO) anvendes allerede i olieindustrien som et acceptabelt mål for carcigenocitet i henhold til direktiv 67/548/EØF. Undersøgelser foretaget af CONCAWE for olieindustrien er enige med CSTEE i, at den blotte måling af BaP ikke siger meget om sammenhængen med den samlede carcinogenicitet. Det anbefales derfor på det kraftigste at anvende IP-346 til at definere og teste de forskellige blødgøringsmidler.
3.5

EØSU konstaterer, at Kommissionen ifølge den foreslåede ændring seks måneder efter direktivforslagets ikrafttræden i samarbejde med de nationale myndigheder indleder inspektioner for at kontrollere metoderne til overvågning af gennemførelsen af de nationale planer, der er vedtaget i medfør af direktivet. EØSU fremhæver behovet for, at havnene såvel i som uden for EU er umiddelbart parate til at overholde de nye sikkerhedsforanstaltninger for havneterminaler (ISPS-kodeksen), der trådte i kraft på internationalt plan den 1. juli 2004.
5.6

Søhavne er afgørende nationale aktiver. Foranstaltninger, der tager sigte på at sikre hele havneområdet, anses logisk nok for at være i almenvellets interesse. Offentlig støtte til sådanne foranstaltninger vil derfor ikke være underlagt EU-traktatens statsstøtteregler. Med henblik på at undgå konkurrenceforvridning bør der på EU-niveau udvikles en harmoniseret tilgang for medlemsstaternes offentlige støtte. EØSU opfordrer igen Kommissionen til at etablere en EU-støtteordning til gennemførelse af foranstaltningerne, hvor det måtte være nødvendigt. EØSU mener, at den økonomiske dimension i havnesikring er et stort problem for den internationale handel, og at EU snarest muligt bør finde en løsning herpå.
5.8

EØSU opfordrer Kommissionen til at tage de nødvendige skridt til yderligere at udbygge ETF-iværksætterordningen, fordi den er et væsentligt instrument til at oprette innovative SMV'er og yde støtte til stærkt risikobetonede iværksætterprojekter, som er en forudsætning for at kunne udvikle forskning og teknologi. ETF-iværksætterordningen er også af stor betydning for andre SMV-investeringsordninger, som ikke falder ind under det højteknologiske område, men som har stor iværksætterbetydning, og som bør have krav på enhver form for finansieringsmidler og instrumenter. Udvalget foreslår derfor: a) at der ydes garantier for alle retlige selskabsformer uanset aktivitet, b) at der stilles finansiering til rådighed gennem ETF-iværksætterordningen for enhver form for virksomhed, c) at der ydes større støtte til innovative initiativer med stor risiko, d) at støtten i form af garantier eller startkapital (ETF) i alle tilfælde nuanceres ud fra aktiviteterne eller en stigning i beskæftigelse eller innovation, e) at banksystemet inddrages i formidlingen af information og støtte til finansierings- og garantiprogrammer, f) at man undersøger muligheden for at forhandle om rentesatser til de støtteberettigede virksomheder med udgangspunkt i en central aftale mellem garantiordningen og bankerne, g) at man overvejer muligheden for at yde støtte til nationale initiativer via garantifaciliteten.
1.2

Beslutningerne vedrører udelukkende statslige eksportkreditgarantier og fastlægger navnlig betingelserne for medlemsstaternes anvendelse af konsultationsproceduren ved en påtænkt ydelse af kredit eller garanti for kredit til udlandet. Beslutningen får ingen betydning for private eksportkreditgarantier.
11.7

Endelig mener EØSU, at ambitionen om at få den økonomiske, sociale og territoriale samhørighedspolitik i et udvidet EU til at lykkes uden tvivl er en af de største udfordringer, EU nogensinde kommer til at stå over for. Med den seneste tids nederlag i bestræbelserne på at styrke den europæiske integration in mente, og idet samhørighedspolitikken udgør en hovedhjørnesten for integrationen mellem EU's borgere og regioner, opfordrer EØSU indtrængende medlemsstaterne til at gøre deres til at gøre denne reform til en succes, så EU's borgere igen vil begynde at tro på den europæiske idé.
4.1

Medlemsstaterne har stadig kompetence i skattespørgsmål. Artikel 56 og 58 i den nugældende EF-traktat fastsætter imidlertid grænser for denne nationale kompetence, som ikke må krænke de grundlæggende friheder eller omgå EF-retten: artikel 56 forbyder, at der lægges hindringer i vejen for frie kapitalbevægelser, mens artikel 58 erkender, at der ganske vist i den nationale skattelovgivning kan sondres »imellem skatteydere, hvis situation er forskellig med hensyn til deres bopælssted eller med hensyn til det sted, hvor deres kapital er investeret« og at medlemsstaterne kan »træffe de nødvendige foranstaltninger for at hindre overtrædelser af deres nationale ret og forskrifter, især på skatte- og afgiftsområdet og i forbindelse med tilsynet med finansielle institutioner … eller … fastlægge procedurer for anmeldelse af kapitalbevægelser eller træffe foranstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed«, men det opstilles som en betingelse, at de foranstaltninger, som træffes med dette formål, ikke må »udgøre et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af den frie bevægelighed for kapital og betalinger«.
Et andet vigtigt spørgsmål i forbindelse med forvaltningen af systemet vedrører eventuelle trusler mod privatlivet. Der gøres opmærksom på, at selve Galileo-systemet ikke udgør en trussel mod privatlivet, eftersom det ikke modtager oplysninger om sine brugere (der findes intet uplink). De oplysninger, som modtages af brugeren, kan dog videresendes via et andet system som f.eks. mobiltelefoner, hvilket giver mulighed for at lokalisere brugeren. Ansvaret for at regulere sådanne anvendelser af de oplysninger, som gives via Galileo, påhviler på ingen måde de europæiske programforvaltningsstrukturer, men derimod de nationale myndigheder. Sidstnævnte bør gøres opmærksom på de foranstaltninger, som de bør træffe for at forvalte anvendelsen af Galileo og fremover GPS.
5.3

Forslaget om at udstrække ISM-kodens anvendelsesområde til alle skibe i indenrigsfart må tages op til fornyet overvejelse ud fra hensynet til større fleksibilitet. Uden at det egentlig var tilsigtet, og hvad der er ude af proportion, vil de nye kategorier af skibe måske skulle overholde bestemmelserne for skibe i international fart, hvilket kan påføre dem prohibitive omkostninger, især når der er tale om skibe, der drives af ejeren selv eller er under dennes direkte ansvar. Certificeringsproceduren i forslaget til forordning bør ændres, så den ikke resulterer i unødige hindringer for små og mellemstore rederier i indenrigsfart. Derfor kan det blive nødvendigt med undtagelser eller, alternativt, krav om overholdelse af ISM-kodens relevante basiskrav for sådanne skibe.
3.9

En fuldstændig deregulering uden at have et nyt lovinstrument på plads er ikke tilrådeligt af flere grunde: i henhold til det nyligt oprettede Europæiske Konkurrencenet (ECN) (15) vil behandling af konkurrencesager blive overført til de nationale myndigheder. Med EU's udvidelse kan de 10 nye medlemsstater kræve at få rådgivning, både hvad angår indhold og procedure. Der vil være behov for en periode med oplysning, hvori de kan blive fortrolige med markedsøkonomierne, især i betragtning af at der i visse af de nye medlemsstater ikke findes myndigheder med ansvar for konkurrence. Der er brug for en forordning, der fastsætter specifikke standarder for eventuelle former for konkurrencebegrænsende praksis i linjefartens forskellige samarbejdsformer. Det vil i modsat fald blive et paradis for advokater, som vil medføre, at EU-lovgivningen anvendes på forskellig vis i medlemsstaterne.
2.22

Med forslaget til forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 (5) om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik ændres artikel 34 c), som slog fast, at programmer for kontrol og inspektion af fiskeriet, som Kommissionen måtte træffe afgørelse om, ikke kunne vare længere end to år, og at det var medlemsstaterne, der havde ansvaret for at vedtage de nødvendige foranstaltninger vedrørende menneskelige ressourcer og materialer. I forslaget ændres denne tidsfrist til tre år eller til en periode, som fastsættes i den respektive genopretningsplan, og det bestemmes, at medlemsstaterne skal gennemføre kontrol- og inspektionsprogrammerne på grundlag af fælles planer for ressourceanvendelse. EØSU bifalder denne ændring.
4.3

EØSU vurderer, at Kommissionen og Rådet ikke kan tillade sig at ignorere alarmklokkerne i en situation, hvor der i Tammerfors-konklusionerne blev lagt op til direktiver eller lovgivningstiltag, som foretrak én tilgang frem for en anden. EØSU påpeger, at den europæiske offentlige mening består af mangfoldige strømninger, og at den er uhomogen og fragmenteret, hvilket er kendetegnende for et åbent, demokratisk retssamfund. Kommissionen bør i sin tilgang — og Rådet i sine beslutninger — fortolke konklusionerne fra Tammerfors og skabe et område med frihed og retfærdighed ud fra et synspunkt, der i højere grad fremhæver borgernes og enkeltpersoners rettigheder i henhold til charteret om grundlæggende rettigheder samt de forpligtelser, som følger heraf for staterne.
3.1

EØSU anerkender på trods af sin modstand i 2002, at depoter for distribution af tyresæd blev lovliggjort i henhold til Rådets direktiv 2003/43 og at den foreslåede ændring, som burde være indført samtidig med beslutningen i 2003, er nødvendig for at skabe konsistens i EU-lovgivningen. Formuleringen kan imidlertid give anledning til misforståelser og bør derfor udformes mere præcist.
1.3

Dette problem har derfor i de seneste år stået højt på donorlandenes dagsorden, hvilket førte til, at Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udviklings Komité for Udviklingsbistand (OECD/DAC) i marts 2001 vedtog en henstilling om afbinding af offentlig udviklingsbistand til de mindst udviklede lande (»Recommendation on Untying Official Development Assistance to the Least Developed Countries«), som siden har været et referencepunkt på området. Formålet med OECD/DAC's henstilling er at mindste transaktionsomkostningerne ved bistanden med 15 % til 30 %. Ifølge oplysninger fra Verdensbanken ville en fuldstændig afbinding af bistanden kunne nedbringe transaktionsomkostningerne med 25 %.
3.6

EØSU er ikke enigt med Kommissionen i, at »den eneste konsekvente tilgang i forhold til personer med ulovligt ophold i EU at sikre, at de vender hjem til deres hjemland« (8). Det er ikke en realistisk tilgang, for systemerne og instrumenterne til hjemsendelse er ikke egnet til at tackle en situation, som millioner af mennesker befinder sig i. I udtalelsen (9) om »Grønbog om en fællesskabspolitik for tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold« og i udtalelsen (10) om den åbne koordineringsmetode erklærer EØSU, at det »finder det fejlagtigt at anse tvangsmæssig tilbagesendelse for EU's eneste eller primære reaktion på de »papirløse« indvandrere, som i dag opholder sig iblandt os. Der er behov for en overordnet politik, der omfatter såvel tilbagesendelses- som regulariseringsforanstaltninger« (11). »Hvis politikken for tvangsmæssig tilbagesendelse ikke følges op af reguleringsforanstaltninger, bliver resultatet, at man fastholder størrelsen af en befolkningsgruppe, som ikke har papirerne i orden, og samtidig vil en sådan situation fremme den sorte økonomi, udnyttelse på arbejdsmarkedet samt social udstødelse« (12). EØSU ønsker, at EU's politik skal fremme programmer for frivillig tilbagevenden og kun anvende tvungen tilbagesendelse, når der virkeligt er grund til det. Dette fremgår ligeledes af føromtalte udtalelse om en tilbagesendelsespolitik (13).
5.2

Det foreslås i direktivforslaget, at revisorer fra tredjelande godkendes under forudsætning af gensidighed, hvis de kan fremlægge bestemte former for dokumentation. Det er en forudsætning for samarbejde med tredjelande, at der hersker ligebyrdighed mellem tredjelandets og EU's tilsynsordninger. Ligebyrdigheden skal vurderes af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og fastslås af Kommissionen efter proceduren med vedtagelse af gennemførelsesbestemmelser. Her går udvalget ud fra, at revisorer fra tredjelande godkendes til at udøve deres erhverv på de samme betingelser som revisorer fra EU's medlemsstater.
3.5.4

EØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på en tidligere udtalelse (4), som sætter fokus på endnu en hindring for mobiliteten, nemlig manglen på gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer. Dette har i mange tilfælde ført til, at kvalifikationer, især fra udviklingslande, ikke er blevet godkendt. Forskere bliver i disse tilfælde bedt om at erhverve de samme kvalifikationer igen – eller kvalifikationer på post-doktoralt niveau - for at blive forsker i EU. EØSU foreslår, at Kommissionens handlingsplan (5) til fremme af mobiliteten i EU anvendes til at løse dette spørgsmål. Handlingsplanen tager bl.a. sigte på at gennemføre og udvikle instrumenter til at fremme gennemsigtigheden og gøre det lettere at overføre kvalifikationer samt at oprette et websted med alle oplysninger om mobilitet.
3.14

I stedet for at beskæftige sig med rapportering i stort omfang kunne Kommissionen støtte medlemsstaternes indsats for bedre energieffektivitet ved at hjælpe dem med at skabe en bedre database, både i medlemsstaterne og for Kommissionen selv. Der er behov for en grundig analyse af eksisterende barrierer for bedre energieffektivitet. Kommissionen kunne også styrke samarbejde og udveksling af god praksis mellem medlemsstaterne.
3.6.1

»EØSU ønsker, at asylretten respekteres ved en effektiv gennemførelse af grænsekontrollen. Mange mennesker, som har brug for international beskyttelse, ankommer til EU's ydre grænser på illegal vis. Myndighederne bør sikre, at disse mennesker får mulighed for at indgive deres anmodning om beskyttelse, og at den behandles i overensstemmelse med de internationale konventioner og EU's og medlemsstaternes lovgivning. Så længe de administrative og retlige procedurer for asylansøgere ikke er afsluttet, kan disse mennesker ikke udvises, og de skal have den beskyttelse, de som asylansøgere har krav på.«
6.6

EØSU deler den almindeligt udbredte bekymring over, at det tager så lang tid at evaluere stoffer med det nuværende system. For de to omhandlede produkter vil det tage ca. 11 år, inden lovgivningen træder i kraft. Dvs. 5 år efter at SCTEE har erklæret risikovurderingsrapporterne for fyldestgørende. Når lovgivningen træder i kraft, vil den stort set ikke medføre udgifter (eller målelige fordele for helbred eller miljø) for de involverede parter. I mangel på yderligere oplysninger er det umuligt at afgøre, om dette er godt (dvs. at markedet har tilpasset sig under pres fra de løbende risikovurderinger) eller dårligt (hvis hele processen kun har haft ringe effekt, men har været kostbar for de involverede), samt hvordan man vil kunne gennemføre eventuelle forbedringer.
1.6

Kommissionen påpeger, at priserne på et sundt marked vil stige, når efterspørgslen, men ikke udbuddet, stiger. I teorien reagerer forbrugerne på højere priser ved at skære ned på forbruget, men på elektricitetsmarkedet er det en kendt sag, at priselasticiteten af flere grunde er ringe. På et vist prisniveau bliver det fordelagtigt at investere i større udbud, hvorved fortsat prisstigning stoppes. Hvis der ikke investeres tilstrækkeligt, fortsætter priserne deres himmelflugt og skaber, i hvert fald på kort og mellemlang sigt, alvorlige problemer for forbrugerne og industriens konkurrenceevne og dermed for hele økonomier. Investeringer i elproduktion har det særlige problem, at der ikke hurtigt kan reageres på prissignaler, eftersom det tager lang tid at gennemføre investeringsprojekter, fra planlægning over godkendelse til byggeri. Selvom terminsmarkeder i nogle tilfælde til en vis grad kan lette dette problem, er fremgangsmåden for ny til at skabe sikkerhed for projekternes levedygtighed.
3.3.3

Imødekommelse af patienternes, sundhedsvæsenets og de politiske beslutningstageres informationsbehov. — Strategi for information om sundhedsvæsener: Kommissionen vil udvikle et sæt rammer for sundhedsoplysninger på EU-plan på grundlag af resultaterne af folkesundhedsprogrammet, herunder bestemmelse af forskellige krav til information set fra henholdsvis de politiske beslutningstageres, patienternes og sundhedsvæsenets perspektiv, og hvordan information kan tilvejebringes under hensyntagen til relevant arbejde, som udføres af WHO og OECD. — Begrundelsen og mulighederne for sundhedspleje på tværs af grænserne: Med henblik på at fastslå patienternes grunde til at søge pleje i andre lande, hvilke specialområder der påvirkes, bilaterale aftalers karakter osv. foreslår Kommissionen at gennemføre en specifik undersøgelse under folkesundhedsprogrammet. Dette aspekt vil ligeledes blive behandlet på grundlag af et forskningsprojekt med titlen »Europe for Patients«. — Beskyttelse af personoplysninger: Kommissionen vil sammen med medlemsstaterne og de nationale myndigheder med ansvar for beskyttelse af personoplysninger gøre en indsats for at øge kendskabet til reglerne vedrørende beskyttelse af oplysninger om sundhedspleje. — E-sundhed: Efter at være blevet opfordret til at overveje at fastlægge europæiske principper for den kompetence og det ansvar, som udbydere af e-sundhedstjenester skal have, vil Kommissionen nu behandle dette emne som en del af den overordnede handlingsplan for e-sundhed som beskrevet i meddelelsen »e-Health - making healthcare better for European citizens: An action plan for a European e-Health Area« (e-sundhed – bedre sundhedspleje for borgerne i Europa: en handlingsplan for et europæisk e-sundhedsområde).
5.3.1

Tilvejebringelsen af en reel økonomisk union er et nøgleelement for de europæiske virksomheders konkurrenceevne og en forudsætning for fuldt ud at sikre den monetære unions levedygtighed. Bl.a. bør EU i makroøkonomisk henseende kunne reagere mere relevant og stabilt på udsvingene i de internationale konjunkturer med hensyn til foranstaltningerne til støtte for både udbud og efterspørgsel. Det er af afgørende betydning, at denne fælles økonomiske politik udvikles synkront med 2010-fristen for konkurrenceevne, der blev fastsat i Lissabon. Dette indebærer: — at euroområdet udvides til at omfatte EU's nye medlemsstater, så snart de bliver i stand til varigt at overholde kriterierne; — at fordelene ved fællesskabsmetoden udvikles (f.eks. rapporter og forslag fra Kommissionen, flertalsafstemninger i Rådet) for alle spørgsmål af reel fælles interesse på det økonomiske område; — at der bliver sørget for, at stabilitets- og vækstpagten overholdes under betingelser, der også tager hensyn til konkurrenceaspektet, dvs. ved at lægge mere vægt på investeringer end på administrative udgifter.