Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Følgerne for SMV af det stadige, generelle fald i de midler, der afsættes til forskning og teknologisk udvikling i EU (på EU- og nationalt plan)« (97/C 355/08)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 19. marts 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde udtalelse om »Følgerne for SMV af det stadige, generelle fald i de midler, der afsættes til forskning og teknologisk udvikling i EU (på EU- og nationalt plan)«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Henri Malosse til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 24. juli 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 348. plenarforsamling af 1. og 2. oktober 1997, mødet den 1. oktober 1997, med 95 stemmer for og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Resolution

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

1.1. er klar over den afgørende rolle, som den industrielle FTU's tekniske og finansielle rammevilkår spiller for væksten og beskæftigelsen i Europa,

1.2. slår fast, at langt den overvejende del af de europæiske virksomheder er af beskeden størrelse, ofte lider under kapitalmangel og ikke evner at udnytte deres innovations- og forskningspotentiale,

1.3. er foruroliget over det stadige generelle fald i de menneskelige ressourcer og i de midler, som afsættes til FTU i Den Europæiske Union,

1.4. anser det for beklageligt, at der ikke findes et egentligt europæisk marked for innovation, når den vigtigste offentlige indsats finder sted regionalt eller nationalt og kun har ringe virkning ud over regionens eller nationens grænser,

1.5. tager afstand fra en virkningsløs politik, som blot skal give en god samvittighed, globaliseringen (under betegnelsen »SMV«) af virksomhedsforhold, som adskiller sig grundlæggende fra hinanden, samt marginaliseringen af mindre virksomheder, som hensættes i anden række, selv om de tegner sig for over to tredjedele af arbejdspladserne,

1.6. godkender hensigterne fra det europæiske topmøde i Amsterdam den 16. og 17. juni 1997 angående beskæftigelse, konkurrenceevne og vækst, bl.a. indførelsen af en mekanisme til finansiering af højteknologiprojekter for små og mellemstore virksomheder.

Anbefaler

1.7. en ny indfaldsvinkel, hvor der sondres mellem teknologiintensive, mindre virksomheder, »pionerer«, som besidder uudnyttet kapacitet med hensyn til anvendt forskning, og de virksomheder, som blot anvender de endelige FTU-produkter; sidstnævnte virksomheder udgør det største antal,

1.8. en metode, som gør det muligt at udnytte de offentlige og private forskningsmidler bedst muligt,

1.9. at der tilvejebringes et egentligt europæisk innovationsmarked for at nedbryde de nationale ordninger,

1.10. at man gør virksomhederne mere europæisk indstillede gennem en styrkelse af partnerskabsinstrumenter og ved hjælp af et finansieringsinstrument til fremme af fælles virksomheder i Europa,

1.11. at man sætter skub i det ikke-udnyttede innovationspotentiale, bl.a. ved at udsende ingeniører/forskere til virksomheder samt ved hjælp af forskningssamarbejde,

1.12. at man i udformningen af EF-programmerne prioriterer mindre, teknologiintensive virksomheders behov,

1.13. en omlægning af strukturfondene i retning af denne indfaldsvinkel, ud fra et ønske om økonomisk og social samhørighed.

2. Indledning

2.1. Over 99,8 % af de europæiske virksomheder, dvs. omkring 15 mio. virksomheder, er SMV'er, hvis der tages udgangspunkt i kriterierne størrelse (under 250 ansatte), omsætning (under 40 mio. ecu årligt) og selvstændighed (under 25 % af kapitalen eller stemmerne ejes af en storvirksomhed eller en koncern). De tegner sig for to tredjedele af erhvervsaktiviteten og beskæftigelsen i Den Europæiske Union ().

2.1.1. Stillet over for skærpet konkurrence og strategiernes internationalisering, som kan henføres til økonomiens stigende globalisering, er SMV'erne nødt til at innovere. Det betyder bl.a., at de skal have adgang til nye teknologier eller udvikle de teknologier, som de har brug for. Denne bemærkning gælder også for SMV'er i traditionelle sektorer, hvor det i dag erkendes, at teknologien udgør en afgørende konkurrencefordel.

2.2. Historisk set er den fælles politik til fordel for SMV stedse blevet draget frem. Den bygger på traktaten, som fastsætter rammerne for denne erhvervspolitik:

- I artikel 130 omtales fællesskabsindustriens konkurrenceevne og udformning af tiltag med sigte på »at fremme et klima, der er gunstigt for initiativer og udvikling af virksomheder overalt i Fællesskabet, navnlig små og mellemstore virksomheder«. Det tilføjes, at man skal »fremme udnyttelsen af det industrielle potentiale i politikkerne for innovation, forskning og teknologisk udvikling«.

- I artikel 130 F, stk. 2, hedder det, at man skal opmuntre SMV'er »i deres indsats for forskning og teknologisk udvikling af høj kvalitet«.

- I EU-traktatens afsnit 15, som særlig omhandler SMV'er, refereres der udtrykkeligt til målet om økonomisk og social samhørighed med det sigte at nedbringe forskellene i udviklingsniveauer mellem de forskellige regioner samt de dårligst stillede regioners efterslæb.

2.3. EF-forskningsprogrammernes formål er i dag at være til gavn for borgerne, beskæftigelsen og den europæiske økonomis konkurrenceevne. I den henseende udgør SMV'erne prioriterede mål og SMV'ernes adgang til FTU-programmerne er et væsentligt emne, bl.a. af betydning for EF-programmernes fremtid. Trods flere forsøg har Kommissionen ikke haft reelt held til på tilfredsstillende vis at øge SMV'ernes deltagelse i EF's FTU-programmer. Der er derfor brug for en radikal ændring i indstillingen, hvis der skal opnås større resultater. Denne konstatering fremgår klart og tydeligt af rapporten fra gruppen af uafhængige eksperter om den femårige evaluering af Det Europæiske Fællesskabs FTU-rammeprogrammer (). De uafhængige eksperter konstaterer nemlig, at SMV'erne gerne vil engagere sig mere, hvis de modtager en bedre opbakning i finansielle og juridiske spørgsmål med tilknytning til udnyttelse af forskningen, bl.a. på området intellektuel ejendomsret. Eksperterne beklager ligeledes forsinkelsen i den europæiske virksomhedskultur set i forhold til USA, hvilket kommer til udtryk i teknologiformidling og -overførsel.

2.4. Med denne initiativudtalelse er ØSU til sinds at fremsætte forslag til EU-institutionerne og medlemsstaterne for at give virksomhederne mere gunstige muligheder for at deltage i forskningen, få adgang til innovationer og opfylde de fælles mål om konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse.

3. Nedgangen i Den Europæiske Unions forsknings- og udviklingsbevillinger

3.1. Ifølge De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (kilde Eurostat) begyndte de offentlige budgetbevillinger til FTU i Den Europæiske Union med 15 medlemsstater, udtrykt i konstante priser, at falde allerede i 1991, således at bevillingerne kun udgjorde 0,9 % af BNP i 1993 mod 1 % i 1985. Til sammenligning kan nævnes, at de offentlige budgetbevillinger i Sverige og Frankrig tegner sig for henholdsvis 1,30 og 1,27 % af BNP; nederst på rangstigen ligger Irland med 0,34 % og Grækenland med 0,21 %.

3.1.1. Europas samlede udgifter til FTU (1,91 % af BNP 95) ligger næsten en tredjedel lavere end i USA (2,8 %) og Japan (3,1 %). Den virksomhedsfinansierede industriforskning er et område, hvor efterslæbet i Europa er betydeligt set i forhold til USA og Japan (1 % af BNP mod henholdsvis 1,6 og 2,2 %).

3.1.2. Det skal ligeledes påpeges, at udviklingen af nye produkter tegner sig for under halvdelen af FTU-udgifterne i Tyskland og Frankrig, hvor det tilsvarende tal i USA og Japan er på over 60 %. Oven i købet bliver den andel af de menneskelige ressourcer, som afsættes til FTU, stadig mindre. Forskerne udgør kun 0,42 % af arbejdsstyrken; tallet er mere end dobbelt så stort i USA og Japan. Dette forhold er særligt grelt, når man betænker, at der findes forholdsvis tre gange flere forskere i virksomhederne i USA og fire gange flere i Japan end i Europa.

3.1.3. Denne situation kompliceres af det forhold, at den økonomiske krise i Europa varer ved og at de nationale bevillinger til F& U i medlemsstaterne har været inde i et betydeligt fald siden dette tiårs begyndelse.

3.2. I mange lande, også blandt de største, er finansieringsmangelen så stor, at Den Europæiske Unions programmer er den sidste udvej, som offentlige og private forskningsgrupper og -laboratorier må ty til for at overleve. Under disse omstændigheder foregår der en veritabel klapjagt på EF-bevillinger, antallet af ansøgere og sager stiger ubønhørligt, hvilket afstedkommer stadig strengere udvælgelse og et jævnt fald i antallet af godkendte projekter. Det må derfor befrygtes, at SMV'erne, som ikke er så godt »væbnede,« vil blive ramt heraf.

3.2.1. Endvidere kan det konstateres, at storindustrierne vejer stadig tungere, når det gælder identificering og udvælgelse af forskningsemner, som finansieres af den offentlige sektor. Virkemåden i Europa-Kommissionens Task-Forcer er et vidnesbyrd herom, idet der opstilles prioriteter, som svarer til behovene og forventningerne i bestemte aktivitetssektorer. Denne udvikling understreger marginaliseringen af de mindre virksomheder i EU's FTU-politik.

4. SMV'erne i Europa og deres specifikke problemer

4.1. I kraft af deres antal, deres betydning for beskæftigelsen (66 % af beskæftigelsen i EU) og deres repræsentativitet i henseende til nettoaktiver (65 % i Den Europæiske Union) spiller SMV'erne en stadig mere betydningsfuld økonomisk rolle. De udgør dog ikke en homogen gruppe, og det er derfor nødvendigt at inddele dem i kategorier alt efter deres behov og formåen med hensyn til FTU. En ensartet definition på SMV'er ville ikke have nogen mening i denne forbindelse og ville ikke gøre det muligt at udlede brugbare konklusioner.

4.2. Det foreslås at sondre mellem tre virksomhedskategorier:

4.2.1. Mindre virksomheder med høj teknologikapacitet

De, der har en veletableret FTU-formåen, og som leverer eller anvender teknologier. De udgør et mindretal og deres antal kan anslås til under 3 % af den samlede befolkning. En betydelig del af disse virksomheder deltager i EU-finansierede forskningsprojekter.

4.2.1.1. Deres største handicap skyldes deres størrelse og deres mangel på midler til at konkurrere på lige fod med store industrikoncerner af international størrelse.

4.2.2. Pionerer med uudnyttet innovationskapacitet

De virksomheder, der kan betegnes som pionerer, og som har formåen til at udvikle nye produkter med teknologisk indhold, uden at de dog besidder den første kategoris karakteristika. Der er som hovedregel tale om de teknologisk set mest udviklede SMV'er i deres sektorer og deres antal kan anslås til under 10 %.

4.2.2.1. De er i stand til at identificere, definere og give udtryk for FTU-behov, men må ty til tredjemand, når det gælder udførelse af forskningsarbejde, idet de ikke besidder tilstrækkeligt med FTU-kapacitet.

4.2.2.2. De tillægges en afgørende rolle i formidlingen og tilpasningen af teknologisk innovation i SMV'er, som er knapt så godt udrustede.

4.2.2.3. Selv om disse virksomheder ofte har held til at finde løsninger (passende støtte på nationalt og regionalt plan), støder de stadig hyppigere på teknologiske behov, som ingen lokal partner formår at dække.

4.2.3. Brugere af de endelige FTU-produkter

For det tredje findes der virksomheder, som kun er brugere af de produkter, der kan henføres til teknologisk forskning. De udgør langt hovedparten af de europæiske SMV'er og er kun interesserede i de endelige FTU-produkter. Disse virksomheder har ikke midler til at identificere deres egne teknologibehov og investerer ikke kapital i teknologiske projekter, som indebærer risici, eller som kun er rentable på langt sigt. De besidder ejheller midler til at identificere deres egne teknologiske behov.

4.2.3.1. Medmindre der sættes ind på bevidstgørelse, forberedelse og opfølgning, vil disse virksomheder aldrig få adgang til de teknologiske muligheder, som FTU-programmernes resultater indebærer.

4.3. Til denne klassiske inddeling, hvoraf det fremgår, at virksomhederne har forskellige behov og i forskelligt omfang rammes af faldet i FTU-midlerne, skal føjes en yderligere gruppe. Den vedrører de virksomheder, som befinder sig i områder, der anses for prioriterede mål i henseende til økonomisk og social samhørighed. Deres geografiske beliggenhed indebærer, at virksomhederne er mindre velstående og at de befinder sig i større afstand fra de centre, hvor ressourcerne, herunder også de teknologiske, befinder sig.

5. Regionaludvikling og forskningspolitik

5.1. Mindskelsen af de økonomiske og teknologiske forskelle har været en af hovedmålsætningerne med al EF-politik siden Maastricht-traktaten. FTU-politikken kan spille en afgørende rolle i denne proces, idet det videnskabelige grundlag er en afgørende forudsætning for varig vækst.

5.2. Det kan imidlertid fastslås, at de mindst begunstigede lande og regioner tit og ofte vælger at satse på sektorer med ringe teknologisk indhold, men med behov for en omfattende arbejdskraft. Det gælder derfor om at hjælpe disse regioner med at deltage i FTU-aktiviteterne, således at de sættes i stand til at forbedre deres videnskabelige og teknologiske grundlag.

5.3. I denne proces spiller SMV'erne en grundlæggende rolle; de har i disse prioriterede lande og regioner behov for særlig bistand for at få adgang til forsknings- og teknologiinnovationsaktiviteterne, og de vil derfor have ganske særlig gavn af enhver form for støttetiltag, som kan forbedre deres teknologiske grundlag.

6. De europæiske SMV'ers deltagelse i EF's forsknings- og udviklingsprogrammer

6.1. I tidsrummet 1990-1994 deltog 6 276 SMV'er i FTU-projekter, som blev finansieret under det 3. rammeprogram. I 1995 (det første år i det 4. rammeprogram) var det tilsvarende tal allerede oppe på 4 625.6.2. I 1995 var over en tredjedel af deltagerne virksomheder (37 %), under en tredjedel var universiteter og højere læreanstalter (32 %), 22 % var forskningsorganer og 6 % diverse.

Af disse deltagende virksomheder var 3 ud af 5 (58 %) SMV'er i henhold til EF-definitionen.

6.2.1. SMV-deltagelsen er særligt høj inden for følgende tre særprogrammer: industri- og materialeteknologier, telematikanvendelser, informationsteknologier.

6.3. Disse relativt positive tal for den store SMV-deltagelse i det seneste F& U-rammeprogram skal neddæmpes med følgende kommentarer:

6.3.1. Kun et beskedent antal af det samlede antal SMV'er i Europa deltager, idet der ofte er tale om stærkt fortrolige F& U-resultater.

6.3.2. Der er udelukkende tale om virksomheder, som er SMV'er i henhold til EF's definitioner, hvis kriterier forekommer at være særligt uegnede i denne sammenhæng.

6.3.3. I EF-definitionen tages der ikke hensyn til erhvervssektoren: f.eks. kan en virksomhed med 250 ansatte i sektoren for offentlige anlægsarbejder betegnes som værende af gennemsnitsstørrelse, mens en virksomhed af samme størrelse i sektoren for diamantslibning er et multinationalt foretagende.

6.3.4. I samtlige de geografiske områder i Europa, der anses for prioriterede mål, og som dermed berøres af problemerne omkring erhvervsnedgang, ligger SMV'ernes gennemsnitsstørrelse på mellem 30 og 50 ansatte. En virksomhed med over 250 ansatte bør placeres i en anden kategori.

6.3.4.1. Det er derfor beklageligt, at EF-definitionen på SMV ikke muliggør en tilstrækkelig præcis sondring og til dels fordrejer de statistiske oplysninger om SMV'ernes deltagelse.

6.3.5. SMV-deltagelsen er som hovedregel beskeden (gennemførlighedspræmier, projektunderleverandører), med en finansiel bistand, der som regel ikke overstiger 50 000 ecu pr. projekt.

6.4. Med hensyn til den måde, hvorpå SMV'erne deltager i F& U-rammeprogrammet, viser det sig til gengæld tydeligt, at der i høj grad gøres brug af teknologiske stimuleringstiltag til fordel for SMV:

6.4.1. Præmier til SMV'erne til projektudformning (partnersøgning, markedsanalyser og undersøgelse af innovationsmuligheder, gennemførlighedsundersøgelser).

6.4.2. Forskningssamarbejde, hvor grupper af SMV, som kun har en ringe eller næsten ingen forskningskapacitet, og som har fælles behov, kan overdrage FTU-indsatsen til universitetslaboratorier eller forskningscentre.

6.4.2.1. Det er interessant at bemærke, at der på den ene side består interesse for kombineret udnyttelse af alle programmer, og på den anden side den omfattende deltagelse af mindre SMV'er (under 50 ansatte), som har udnyttet ovennævnte muligheder i et omfang svarende til 63 og 48 % af de udvalgte projekter.

6.5. Disse resultater er, om fornødent, et bevis på:

6.5.1. At mindre virksomheder har interesse i og selv gennemfører FTU-aktiviteter, når blot ordningerne tilpasses deres specifikke behov.

6.5.2. At det er nødvendigt at udvikle en nuanceret FTU-indfaldsvinkel for erhvervslivet. Her forekommer det ikke fornuftigt at benytte EF-definitionen på SMV'er, hverken når det gælder iværksættelsen af programmerne eller tilskyndelse til FTU-udvikling.

6.6. På den baggrund har faldet i forskningsbevillingerne grundlæggende betydning, fordi det i første række rammer de mest udsatte SMV'er, nemlig dem, der ikke kan klare sig uden specifik støtte til deres strategiske inddragelse i FTU. Tages der ikke passende skridt, opstår der risiko for at udføre forskning uden at drage fordel af den.

6.7. Denne form for forskningssamarbejde er især relevant for den anden kategori af SMV'er, dvs. pionererne, altså småvirksomheder med »sovende« teknologisk kapacitet. En betragtelig del af bestræbelserne på at inddrage erhvervslivet i FTU bør derfor gå på denne kategori. Kun på denne betingelse vil man kunne bevæge sig i retning af hovedmålet, som går ud på at forbedre konkurrenceevnen og vækstmulighederne for den europæiske økonomi.

7. Indsatsens nærmere indhold

7.1. Som led i forberedelsen af det 5. F& U-rammeprogram har EF's Rådgivende Udvalg for Videnskabelig og Teknologisk Forskning (CREST) vedtaget en rapport om SMV'ernes deltagelse i FTU-aktiviteterne. Der er foretaget en udtømmende gennemgang af procedurerne og af SMV'ernes deltagelse i det 3. og 4. F& U-rammeprogram.

7.2. De vigtigste faktorer, som indgik i rapportens henstillinger, var følgende;

- en bottom-up indfaldsvinkel til SMV'ernes faktiske behov,

- opfordringer til indgivelse af forslag løbende og ikke blot sporadisk,

- procedurer i to etaper og med brug af forhåndsudvælgelse,

- let adgang til information og til den nødvendige bistand med forslagenes udformning.

7.3. Ved disse henstillingers udarbejdelse lagde rapportens ophavsmænd særlig vægt på de vanskeligheder, som SMV'erne støder på i forbindelse med teknologisk innovation; det er nemlig tydeligt, at SMV'erne hidtil har måttet overvinde en lang række hindringer, før de kunne deltage i programmerne:

- manglende adgang til information,

- vanskeligheder med partnersøgning,

- tidspres,

- begrænsede egne F& U-midler,

- ringe evne til at definere F& U-behov og F& U-projekter.

7.4. I højere grad end for industrikoncerner gælder det for SMV'er og især for virksomheder af mindre størrelse, som eventuelt er beliggende i prioriterede målområder, at disse vanskeligheder ikke kan overvindes uden målrettet teknisk og finansiel EU-støtte, og at der derfor er grund til bekymring over faldet i de midler, som både Den Europæiske Union og medlemsstaterne afsætter til FTU.

7.5. Hvis budgettet er uændret, og i endnu højere grad, hvis det er faldende, er der derfor grund til at se på alternative muligheder for at udforme en tværgående FTU-foranstaltning til fordel for SMV'er inden for alle kategorier, således:

7.5.1. at de, afhængig af deres behov og deres evne til at deltage, kan drage fordel af EF-forskningen eller reelt inddrages i Den Europæiske Unions og medlemsstaternes FTU-programmer og -projekter;

7.5.2. at de, alt efter deres formåen og muligheder, kan indgå i net, hvor der ydes støtte til innovation og til søgning efter udenlandske FTU-partnere.

7.6. Denne tværgående foranstaltning bør primært tage sigte på nationale FTU-aktioner. Thi i dag findes der endnu intet fælles marked for innovation. De nationale eller regionale programmer for støtte til FTU og til innovation er opsplittede og deres resultater udnyttes kun overmåde sjældent uden for det pågældende land eller den pågældende region. Det bør være en prioritet for Den Europæiske Union, at der åbnes op for nationale programmer, ikke mindst hvad angår udnyttelse af resultater og demonstrationsaktiviteter.

7.7. Denne tværgående foranstaltning bør også tage udgangspunkt i en målrettet praktisk indfaldsvinkel, dvs. sammenholde de mangeartede virksomheders forventninger og behov, i stedet for at tage udgangspunkt i et på forhånd fastlagt tilbud og derpå forsøge, som hovedregel uden succes, at få virksomhederne medinddraget.

8. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs forslag

8.1. Konkrete aktioner

ØSU tager afstand fra hvad der ofte er symbolske erklæringer til fordel for SMV og fra den marginale indsats, som resulterer i ghetto-programmer; ØSU går ind for konkrete aktioner, hvor der tages hensyn til de forskellige virksomhedskategoriers specifikke behov.

8.2. Procedureforenkling

Generelt higer virksomhederne efter enkle programmer. For de mindste virksomheder udgør EF-mekanismernes forpligtelse til europæiske partnerskaber et stort handicap på grund af sprog- og kulturproblemer og de dertil knyttede ledelsesmæssige vanskeligheder.

8.3. Behovsanalyse

Der bør fremover anlægges en bottom-up indfaldsvinkel for de teknologiske prioriteter. Man bør være lydhør over for virksomhedernes behov, uanset virksomhedernes størrelse, hvilket skal ske gennem repræsentative paneler. I henseende til EF-programmernes forvaltning forudsætter dette, at der etableres særlige innovations/SMV-enheder, som inden for de vigtigste programmer skal sørge for, at programmer og behov passer sammen.

8.4. Juridisk og finansiel bistand

På samtlige niveauer, fra det lokale plan til EF, kan der fremmes særlige tiltag for juridisk og finansiel bistand. Efter en nuanceret inddeling i forskellige virksomhedskategorier bør der tilvejebringes et innovationsfremmende, finansielt, administrativt og juridisk miljø:

- bedre beskyttelse af intellektuel ejendomsret,

- færre administrative og bureaukratiske procedurer,

- lettere adgang til finansieringskilder.

8.5. Støtten skal nå helt ud til virksomhederne

ØSU finder det beklageligt, at de aktioner, der betegnes som værende »til fordel for SMV«, alt for ofte kun er til gavn for institutioner og organer, der fungerer som mellemled. ØSU henstiller derfor, at virksomhederne i sidste instans får gavn af støtten, også selv om det er nødvendigt at ty til mellemled. Sidstnævnte bør kun kunne oppebære støtte ud fra den støtte, som de selv yder virksomhederne.

8.6. Formidling af information i startfasen og særlige formidlingsorganer

Virksomhederne og især de mindste, der blot er brugere af de endelige FTU-produkter, har brug for vejledning for at kunne finde frem til den rette teknologiske information og for at kunne finde adgangsvejene til de forskellige programmer. Der må her sondres mellem information i startfasen (såsom euro-rådgivningskontorernes »first stop shop«) og særlige afdelinger til formidling af teknologisk information, såsom teknologiske sektorielle centre, som kræver speciel teknologisk viden.

8.7. Et europæisk innovationsmarked for brugere af de endelige FTU-produkter

For at kunne forbedre den europæiske økonomis konkurrenceevne må de teknologibrugende virksomheder kunne trække på resultaterne af national, EF- og international forskning. Der er derfor behov for et decideret net til formidling af videnskabelige og tekniske informationer, enten via direkte adgang, f.eks. ved hjælp af Internet, eller via videnskabelige og tekniske informationsagenturer. En oversigt over de mest relevante FTU-aktioner og -resultater vil udgøre et værdifuldt »benchmarking«-værktøj og et koordineringsinstrument i forholdet mellem Den Europæiske Unions og medlemsstaternes programmer. Den Europæiske Union bør medvirke til at åbne de nationale net ved hjælp af en politik til fremme af flersprogethed og en aktiv politik til fremme af EF-omspændende tiltag.

8.8. Virksomhedernes europæiske indstilling

Langt de fleste virksomheder i EU nyder ikke godt af det indre marked. Enten fordi de er for små eller ikke er internationale nok. EU kan yde et positivt bidrag ved at fremme samarbejdet mellem mindre europæiske virksomheder. Ud over ren og skær kontaktformidling foreslår ØSU et finansielt instrument inspireret af de eksterne programmer JOP og ECIP, der med støtte og garanti fra banknet skal yde bistand (bl.a. af hensyn til gennemførligheden) til fælles virksomhedsprojekter, som tager sigte på at udvikle nye produkter.

8.9. Udnyttelse af pionerernes innovationspotentiale

Pionererne, dvs. virksomheder med uudnyttet forsknings- og innovationsformåen, vil kunne opnå betydelig støtte ved hjælp af et instrument til finansielt samarbejde.

Sideløbende bør man styrke forskningssamarbejdet med EF-modellen CRAFT () som forbillede. På dette område opfordres medlemsstaterne til at fremme et »Eureka« for forskningssamarbejde - med styrkede EF-midler. For at råde bod på de utilstrækkelige menneskelige ressourcer, som i disse virksomheder afsættes til forskning, og for at sætte skub i stagnerende teknologiske projekter foreslår ØSU, at Den Europæiske Union primært lader programmet for forskeruddannelse og -mobilitet gå i retning af udsendelse af ingeniører/forskere til mindre og mellemstore virksomheder med teknologisk formåen.

8.10. Støtte til mindre, teknologiintensive virksomheder

Prioritering af disse virksomheder forudsætter, at man i første række forenkler og letter disse virksomheders adgang til EF-programmer ved at ophæve forpligtelsen om europæiske partnerskaber i begrundede tilfælde og i perspektivet om resultatformidling på europæisk plan. Disse virksomheder bør have førsteret til repræsentation i paneler og programforberedende enheder. Endelig bør Den Europæiske Union fremme kapitalfremskaffelsen ved hjælp af initiativer til gavn for risikovillig kapital og udviklingskapital (gennem »benchmarking«) samt pilotprojekter for netværksetablering.

8.11. Strukturfondsmidler til denne politik

Da økonomisk og social samhørighed er en hjørnesten i hele EU-forehavendet, vurderer ØSU, at man bør trække på en del af EU's betydelige midler og lade dem komme denne politik til gavn ved hjælp af strukturfondene. Uden at man griber ind i konkurrencen bør der etableres infrastrukturer, som fremmer de dårligst stillede regioner, innovation og FTU: forskningscentre, videnskabelige og teknologiske universiteter, laboratorier, informationsformidlingsagenturer osv. For at nedbryde skrankerne mellem EU's regionaludviklingspolitikker bør Kommissionen skabe snævrere bånd mellem samhørighedsindsatsen og FTU-politikken (f.eks. ved at udsende langt flere indkaldelser med sigte på fællesprojekter).

Bruxelles, den 1. oktober 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Kilde: »Virksomheder i Europa«, fjerde rapport 1996, Eurostat.

() KOM(97) 149 endelig udg.

() Virksomhedsforskning, som i fællesskab overdrages til tredjemand, laboratorium, forskningscenter, udenforstående virksomhed.