·at sikre fri bevægelighed for elevatorer og sikkerhedskomponenter til elevatorer i hele EU samt at bidrage til og effektivt gennemføre det indre marked for de pågældende produkter. Medlemsstaterne skal således tillade markedsføring på deres område af elevatorer og sikkerhedskomponenter til elevatorer, der opfylder kravene i direktivet

·med hensyn til de erhvervsdrivendes forpligtelser: fastlæggelse – i overensstemmelse med afgørelse 768/2008/EF om de nye retlige rammer – af forpligtelser for installatører, fabrikanter, bemyndigede repræsentanter, importører og distributører samt specifikke bestemmelser om f.eks. den gensidige informationsstrøm mellem den person, der er ansvarlig for bygningens konstruktion, og elevatorinstallatøren

·med hensyn til overensstemmelsesvurderingsprocedurer: bestemmelser om procedurer for underretning af bemyndigede organer, kriterier, der gælder for bemyndigede organer, og overensstemmelsesvurderingsprocedurer

·med hensyn til de væsentlige sikkerheds-og sundhedskrav: fastlæggelse af de mål for sundhed og sikkerhed, der skal nås, herunder bestemmelser om elevatorers tilgængelighed for handicappede og om forebyggelse af risikoen for klemning

·med hensyn til markedsovervågning: bestemmelser i overensstemmelse med afgørelse 768/2008/EF om de nye retlige rammer, herunder EU-markedsovervågning og kontrol af elevatorer eller sikkerhedskomponenter til elevatorer, der indføres på EU-markedet, procedurer for håndtering af elevatorer og sikkerhedskomponenter til elevatorer, der udgør en risiko på nationalt plan, EU-beskyttelsesprocedurer osv.

3. Gennemførelse og anvendelse

For at gøre det muligt at nå målene harmoniserede direktivet visse aspekter af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende elevatorer og deres sikkerhedskomponenter. Bestemmelserne heri skal gennemføres og anvendes af medlemsstaterne.

Direktivet er blevet gennemført ensartet i medlemsstaterne. Der er ingen dokumentation for eventuelle gennemførelsesproblemer med undtagelse af ét spørgsmål, som blev identificeret i forbindelse med evalueringsundersøgelsen af gennemførelsen af bestemmelsen om "forhåndsgodkendelse", der er fastsat i punkt 2.2 i de væsentlige sikkerheds- og sundhedskrav. Dette punkt uddybes i afsnit 4.2. nedenfor.

Med hensyn til gennemførelsen blev der konstateret mindre uoverensstemmelser mellem medlemsstaterne med hensyn til de anvendte definitioner, den måde, hvorpå den gensidige udveksling af oplysninger mellem installatøren og den person, der er ansvarlig for arbejdet på bygningen, er blevet indført, bestemmelserne om elevatorers tilgængelighed for handicappede, muligheden for at give en forhåndsgodkendelse for at forebygge risikoen for klemning, overensstemmelsesvurdering og EF-typeafprøvningsattester og praksis i forbindelse med markedsovervågning.

Definitionen af "installatør" i direktivet er blevet gennemført af 26 medlemsstater. Den estiske lovgivning indeholdt oprindeligt en anden definition, hvor installatøren blev benævnt "fabrikant". Anvendelsen af udtrykket "fabrikant" i stedet for "installatør" havde ingen indvirkning på anvendelsen af direktivet. Endvidere anvendes udtrykket "fabrikant" nu også i den estiske lovgivning til gennemførelse af direktiv 2014/33/EU.

Med artikel 6, stk. 1, i direktivet indføres der gensidig udveksling af oplysninger, som sikrer, at den person, der er ansvarlig for arbejdet på bygningen, og installatøren både giver hinanden de nødvendige oplysninger og træffer de relevante foranstaltninger til at sikre, at elevatoren fungerer korrekt og anvendes under betryggende forhold. Denne artikel er gennemført fuldstændig uændret i 26 medlemsstaters lovgivning. Både den østrigske og den ungarske lovgivning indeholder bestemmelser om specifikke mekanismer, der sikrer denne udveksling af oplysninger. Disse mindre forskelle påvirker ikke anvendelsen af direktivet.

Tyve medlemsstater har i deres nationale gennemførelseslovgivning medtaget bestemmelser om elevatorers tilgængelighed for handicappede, idet bestemmelserne gennemføres nøjagtigt, som de er i direktivet. De resterende otte medlemsstater har bl.a. medtaget bestemmelser om tilgængelighed i deres nationale bygningsreglementer. De fleste medlemsstater har indført yderligere eller mere specifikke bestemmelser for at regulere adgangen til bygninger i deres nationale bygningsreglementer. Dette aspekt henhører under den nationale kompetence.

20 medlemsstater har gennemført tredje afsnit i punkt 2.2. i de væsentlige sikkerheds- og sundhedskrav i direktivet, der i særlige tilfælde giver medlemsstaterne mulighed for at give en "forhåndsgodkendelse", navnlig i eksisterende bygninger, med henblik på at vælge andre egnede metoder til at undgå risiko for klemning end ved at sørge for et frit rum eller et tilflugtssted uden for elevatorstolens yderstillinger. I fire medlemsstater kan "forhåndsgodkendelsen" kun anvendes, når en elevator skal installeres i "eksisterende ejendomme", hvor der er strukturelle begrænsninger. I praksis gennemføres godkendelsen forskelligt i medlemsstaterne. Da der findes forskellige konstruktionsmæssige løsninger, som er baseret på forskellige teknologier, gør proceduren med "forhåndsgodkendelse" det muligt for installatørerne at anvende alternative metoder til at undgå risikoen for klemning. Forskellene i de kriterier, som medlemsstaterne anvender, gør det dog vanskeligere for installatører at finde oplysninger om den relevante nationale gennemførelsespraksis. Virkningen af en sådan praksis for direktivets funktion gennemgås i afsnit 4.2. nedenfor.

De overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der skal anvendes af fabrikanter af sikkerhedskomponenter og installatører af elevatorer, jf. artikel 15 og 16 i direktivet, er blevet gennemført og anvendes i alle medlemsstater. Nogle interesserede parter oplyste, at installatører nogle gange blev anmodet om at fremlægge yderligere dokumentation for overholdelsen af kravene til elevatorer ud over EU-typeafprøvningsattester. Sådanne problemer med gennemførelsen er blevet fjernet, da det nye direktiv 2014/33/EU ændrede indholdet af typeafprøvningsattesterne.

Markedsovervågning er et vigtigt redskab til at håndhæve lovgivningen og er baseret på foranstaltninger til at kontrollere, at produkterne opfylder de relevante væsentlige sikkerheds- og sundhedskrav, og at produkter, der ikke opfylder kravene, bringes i overensstemmelse med lovgivningen eller trækkes tilbage/tilbagekaldes fra markedet. Der er ikke fastsat specifikke procedurer i direktiv 95/16/EF. Rammerne for markedsovervågning udgøres af forordning (EF) nr. 765/2008, og direktiv 2014/33/EU indeholder særlige bestemmelser om markedsovervågning, som er baseret herpå. Evalueringen viste, at markedsovervågningen er blevet gennemført forskelligt i medlemsstaterne med hensyn til strategier, omfanget af overvågningsaktiviteter samt hyppigheden og typen af kontrol.

De bemyndigede organers notifikationsprocedurer som omhandlet i artikel 28 i direktivet er blevet gennemført forskelligt i medlemsstaterne. Akkreditering er den foretrukne metode til at påvise de bemyndigede organers tekniske kapacitet, og 19 medlemsstater har gennemført denne artikel, hvorved akkrediteringer blevet gjort obligatorisk. Hvis akkreditering ikke anvendes, skal de bemyndigede organer give den bemyndigende myndighed al den dokumentation, der er nødvendig for at kontrollere, at de relevante krav er opfyldt. Forskelle i gennemførelsen af notifikationsprocedurerne har ingen indvirkning på anvendelsen af direktivet.

4. De vigtigste resultater af evalueringen

4.1. Relevans

Konklusionen af evalueringen var, at direktivets oprindelige mål er lige så relevante i dag, som da direktivet først blev foreslået. Navnlig målene om at sikre et højt sikkerhedsniveau for brugere, installatører og vedligeholdelsespersonale samt fri bevægelighed for elevatorer og deres sikkerhedskomponenter er fortsat fuldt ud relevante.

Generelt opfattes direktivet som værende klart. Evalueringen viste imidlertid, at der er behov for at undersøge, hvordan klarheden af direktivets anvendelsesområde kan forbedres i forbindelse med større ændringer af elevatorer, som allerede er i drift, hvilket ville føre til anvendelse af direktivet i stedet for de nationale bestemmelser, definitionen af "installatør", der er anvendt i direktivet i stedet for "fabrikant" af en elevator, og begreberne "ibrugtagning" og "omsætning". Med hensyn til bestemmelserne om "forhåndsgodkendelse" blev der givet udtryk for betænkelighed dels vedrørende de ikkeharmoniserede kriterier, som medlemsstaterne anvendte til at give eller afvise en forhåndsgodkendelse, hvilket førte til divergerende praksis, dels vedrørende muligheden af, at der kunne opstå forskellige sikkerhedsstandarder i EU. Der blev også påpeget nogle problemer med hensyn til klarheden af bestemmelserne om elevatorers tilgængelighed for handicappede som følge af, at forskellige nationale krav om tilgængelighed finder anvendelse på hele bygningen, mens elevatorers tilgængelighed er reguleret ved direktivet.

Ud over at evalueringen er relevant for den frie bevægelighed for de varer, der er omfattet af direktivets anvendelsesområde, viste den, at direktivet også er et egnet politisk redskab til generelt at imødegå de nye risici, der følger af den teknologiske udvikling i forbindelse med elevatorer. I overensstemmelse med den nye metode vedrører direktivet kun de risici, der skal håndteres, og de sikkerhedskrav, der skal opfyldes, idet det overlades til fabrikanterne og installatørerne at vælge de tekniske løsninger, der er nødvendige for at overholde lovgivningen. Dette skaber mulighed for, at der kan finde innovation sted i elevatorsektoren.