27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/11 
Side 6 — pkt. 2.3. 
Efter andet led (som-slutter med ordene » .... alvorlige beskæftigelsesproblemer« tilføjes følgende: 
»På denne baggrund er det påkrævet, at Kommissionen — stående overfor en udvikling i arbejds­
løsheden og navnlig overfor den forventede store tilgang af unge til arbejdsmarkedet — udarbejder 
et forslag til EF-retligt instrument om nedsættelse af arbejdstiden, men uden at der gribes ind i ar­
bejdsmarkedsparternes frie forhandlingsret. 
Et sådant rammeinstrument må indeholde' bestemmelser, der er bindende for medlemsstaterne, såle­
des at der i de enkelte medlemsstater vil blive indledt forhandlinger om de forskellige anliggender 
for en reel nedsættelse af arbejdstiden: 
— nedsættelse af den ugentlige arbejdstid; 
— sænkning af afgangsalderen; 
— længere betalt ferie; 
— forlængelse af den undervisningspligtige alder. 
Disse forhandlinger bør også dreje sig om, hvilke foranstaltninger, der kan sættes iværk, for at de 
vedtagne bestemmelser kan bidrage effektivt til skabelsen af jobs. 
En sådan retsakt, der vil have en direkte konjunkturmæssig virkning, skal kombineres med en aktiv 
industripolitik, hvis manglende tilstedeværelse på EF-plan udgør et strukturmæssigt handicap for 
iværksættelsen af en økonomisk politik, der skal genindføre den fulde beskæftigelse.« 
Begrundelse 
Teksten indeholder begrundelsen for ændringsforslaget. 
Resultatet af afstemningen: 
For: 37, imod: 39 og 3 undlod at stemme. 
Udtalelse om udviklingen på det sociale område i Fællesskaberne i 1977 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen er endnu ikke offentliggjort i De Europæi­
ske Vcellesskab er s Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen besluttede den 18. april 1978 i medfør af artikel 198 i traktaten om opret­
telse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg 
om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 160. plenarforsamling holdt i Bruxelles, 
den 20. og 21. juni 1978 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — under henvisning til brev af 18. april 1978, hvori 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber anmo­
der om Udvalgets udtalelse, 
under henvisning til Udvalgspræsidiets beslutning af 25. 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det april 1978 ornat pålægge Afdelingen for sociale anlig-
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, gender at udarbejde en udtalelse, 
Nr. C 283/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelingen for 
sociale anliggender den 8. juni 1978, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, hr. 
Piga, 
under henvisning til medlemmernes drøftelser den 20. 
juni 1978 (den 160. plenarforsamling den 20. og 21. 
juni 1978) og 
ud fra følgende betragtninger: 
I de seneste år har det centrale problem i den sociale 
politik ikke længere været, hvordan man skulle fordele 
de stigende indkomster i en ekspanderende økomi, men 
tværtimod, hvordan man med en stagnerende økonomi 
kan beskytte eller udvide beskæftigelsesmulighederne, 
ikke mindst for de unges vedkommende; 
fællesskabet bør afstemme alle de socialpolitiske in­
strumenter efter denne nye situation; 
Det er nødvendigt at hele den fælles politik føres med 
henblik på at opnå fuld og bedre beskæftigelse, hvilket 
lettest kan ske ved at arbejdsmarkedets parter når til 
enighed om et minimumsprogram, hvor deres sociale og 
økonomiske politik er rettet mod dette mål — 
uden stemmer imod, og idet 3 undlod at stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Fællesskabets socialpolitik 
1.1. Det fremgår af alle analyserne af den sociale ud­
vikling i EF i 1977 — og specielt Kommissionens beret­
ning, at de negative tendenser fortsætter, navnlig m.h.t. 
beskæftigelsen. 
Med Kommissionens beretning som kilde skal Udvalget 
fremdrage visse elementer i denne udvikling: 
a) Beskæftigelsen: Arbejdsløsheden steg fra 5 483 000 
i december 1976 til 6 043 000 i december 1977, 
hvilket er »det højeste tal siden Fællesskabets opret­
telse« (SB § 2). Situationen er særlig alvorlig for 
unge, kvinder og vandrearbejdstagere. De unge 
udgjorde i 1977 37 % af det samlede antal arbejds­
løse, men kun knap 17 % af den erhvervsaktive 
befolkning. Antallet af vandrearbejdstagere holdt sig 
stort set uændret på 6 mio (heraf 4,5 mio fra tredje­
lande), men stadig flere arbejdsløse vandrearbejds­tagere søgte tilbage til hjemlandet; i nogle immigra-
tionslande forekom foruroligende tegn på fremmed­
had, særlig over for migranter fra afrikanske lande. 
b) Social beskyttelse: Generelt øgedes socialsikrings-
omkostningerne, hvilket risikerer at gå ud over det 
nuværende socialsikringsniveau og at bringe 
sikringsordningernes økonomiske ligevægt i fare 
eller sågar medføre større uligevægt. 
1.2. Der savnes dog i Kommissionens beretning en 
analyse af årsagerne til disse tendenser. Efter Udvalgets 
opfattelse er en sådan analyse nødvendig, hvis der skal 
foreslås hensigtsmæssige modforanstaltninger, og hvis 
man skal kunne konstatere de negative faktorers konse­
kvenser i de forskellige lande, så der kan gribes effektivt 
ind i tide for at hindre, at udviklingen tager forskellig 
retning og for at sikre at de sociale vilkår påny søges 
harmoniseret. En sådan harmonisering er et nødvendigt 
led, hvis EF skal udvikle sig til en enhed. 
1.3. Udvalget har sin tvivl om, hvorvidt beretningen 
om udviklingen på det sociale område i sin traditionelle 
udformning kan anses for at give vidnesbyrd om de 
nuværende tendensers alvor og kompleksitet. I doku­
mentet savnes navnlig en klart struktureret oversigt, 
hvoraf den snævre indbyrdes sammenhæng mellem den 
sociale og den økonomiske udvikling samt de grund­
læggende tendenser og hensigtsmæssige modforholds­
regler fremgår. Der er grund til at stille spørgsmålstegn 
ved, om Kommissionens gamle vane med at analysere 
den sociale situation uafhængigt af den økonomiske 
situation stadig er holdbar. 
Der bør peges på risikoen for, at Kommissionen hvad 
angår vigtige elementer i socialpolitikken i for høj grad 
henter støtte i dokumenter udarbejdet til brug for 
samordningsorganerne (trepartskonferencerne og Det 
stående Udvalg for Beskæftigelse), og at disse elementer 
lades ude af betragtning i beretningen om situationen på 
det sociale område, der dog sammen med »Kommissio­
nens arbejdsprogram« er hoveddokumentet i EF's so­
cialpolitik, eftersom beretningen ifølge traktaten skal 
forelægges Europa-Parlamentet; siden 1966 har Kom­
missionen også anmodet om Udvalgets udtalelse om SB. 
1.4. De negative tendenser, der begyndte at vise sig 
inden for udviklingen på det sociale område i 1973, er 
blevet mere udprægede år efter år. Det var beregnet, at 
Fællesmarkedet næsten automatisk ville medføre et 
afbalanceret fremskridt, men dette slog ikke til i den 
konkrete situation, hverken på regionalt eller socialt 
27.11.78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/13 
plan. Man står nu i en situation, hvor det vil være rime­
ligt at spørge om Fællesskabet ikke allerede befinder sig 
i eller er ved at komme ind i en social krise, med andre 
ord, om det nuværende niveau og den nuværende ba­
lance på det sociale område kan opretholdes, og om de 
negative tendenser kan imødegås. EF bør specielt be­
skæftige sig med de unges, kvinders og vandrearbejdsta-
gernes særlige problemer, da disse er særlig hårdt ramt 
af den nuværende alvorlige situation. 
1.5. Visse fænomener fra de senere år som f.eks. uroen 
i en del af arbejderklassen — det stadig voksende prole­
tariat — der omgår loven ved at arbejde sort samt ar­
bejdsløsheden, der rammer mange af de unge menne­
sker, der forlader skolen, bør analyseres omhyggeligt og 
bekæmpes, således som det er sket i forbindelse med 
den hemmelige migration. Det er nødvendigt, hvis det 
skal undgås, at disse fænomener bringer vore pluralisti­
ske og demokratiske samfundsformer i fare. 
1.6. Det er blevet klart for EF's institutioner at den 
socialpolitiske målsætning, navnlig vedrørende beskæf­
tigelsen, kun kan gennemføres, hvis alle de forskellige 
former for EF-politik bidrager dertil. Det fastslås i den 
almindelige beretning for 1977, at beskæftigelsen gav 
anledning til særlig bekymring i 1977 og derfor blev viet 
ekstra opmærksomhed. Man har bestræbt sig på at 
samordne EF-initiativerne og mobilisere de nødvendige 
midler til gennemførelse af foranstaltningerne (§ 235). 
Det siges i SB, at »Kommissionen har sat genoprettelsen 
af den fulde beskæftigelse som det vigtigste mål, ikke 
blot for sin socialpolitik, men også for politikken på 
andre områder« (§ 4). 
1.6.1. Udvalget mener imidlertid, at medlemsstaternes 
økonomiske og sociale politik stadig ikke er tilstrække­
lig velkoordineret, og at der ikke er nok indvirkning på 
beskæftigelsen på grund af manglende politisk vilje og 
klarhed over EF's og medlemsstaternes respektive an­
svar på dette område. 
1.6.2. På Det europæiske Råds møde i København blev 
det bekræftet, at forbedringen af beskæftigelsessituatio­
nen var det overordnede fælles mål for alle former for 
fællesskabspolitik. Samtidig blev det understreget, at 
væksten i EF er et vigtigt mål i denne sammenhæng. 
1.6.3. Det økonomiske og sociale Udvalg har ved ad­
skillige lejligheder fremhævet, at beskæftigelsespolitik­
ken bør anses for en integrerende del af den generelle 
fællesskabspolitik og derfor bør være i forgrunden, også når de nærmere retningslinier for samfundets indretning 
og udvikling skal fastlægges. 
1.7. Denne bevidstgørelse har fået konkret udtryk i en 
række vigtige initiativer fra Kommissionen og Rådet, 
men i visse tilfælde er det kun blevet til deklarationer. 
a) Angående den økonomiske politik og valutapolitik­
ken har Kommissionen og Rådet gentagne gange 
fremsat forslag som følge af den manglende forbed­
ring af beskæftigelsessituationen. Man har erkendt 
nødvendigheden af endnu flere vækstfremmende 
foranstaltninger, ikke blot i form af incitamenter til 
endnu flere offentlige og private investeringer, men 
også i form af stimulering af det private forbrug. 
Dette bør dog ske uden at virksomhedernes lønom­
kostninger øges, og uden at der sættes yderligere 
skub i inflationen. Udvalget udtalte sig i april posi­
tivt om Kommissionens forslag om EF-lån til struk­
turformål. Det konstaterede, at Rådet kun accepte­
rede disse forslag delvis. 
b) Angående industripolitikken har Kommissionen og 
Rådet vedtaget en række krisebekæmpende foran­
staltninger for stål-, tekstil- og skibsværftsindustrien, 
der sigter mod at begrænse produktionskapaciteten. 
Man har dog ikke fremlagt nogen løsning på de 
konkrete beskæftigelsesproblemer, det vil medføre. 
Det indebærer en risiko for fatale virkninger, der er 
forskellige afhængigt af landene, og som kun kan 
øge den eksisterende uligevægt. Andre industrigrene, 
der også er i krise (byggeindustrien med konsekven­
ser for industrielle køretøjer, møbelindustrien og den 
tunge kemiske industri) er ikke hidtil blevet omfattet 
af særlige foranstaltninger. Kommissionen og Rådet 
er desuden begyndt at støtte udviklingen af nye 
typer industriel virksomhed som informatik og fly­
vemaskineindustrien. EF's befolkningsmæssige, tek­
niske og økonomiske ressourcer kan medvirke til en 
gunstig forøgelse af beskæftigelsen inden for disse 
industrigrene. Tilsvarende kan gøres i forbindelse 
med andre »nye« industrigrene, som Kommissionen 
endnu ikke har vurderet med henblik på muligheden 
for forøgelse af beskæftigelsen. F.eks. mekanisk 
udstyr til anvendelse i forbindelse med nye energi­
kilder, anlæg til forureningsbekæmpelse osv. Det vil 
i øvrigt være hensigtsmæssigt at tage yderligere initi­
ativer til fordel for de små og mellemstore virksom­
heder. Der har hidtil ikke været tilstrækkelig forstå­
else for det bidrag til hurtig forbedring af beskæfti­
gelsen, som disse virksomheder kan levere. Der er 
tale om virksomheder, der på grund af antallet af 
beskæftigede og deres udbredelse i alle regioner spil­
ler en vigtig rolle for den indre sammenhæng i EF-
landene og deres produktion. De repræsenterer 
derfor en produktionsstyrke af stor betydning for 
det økonomiske opsving. På lang sigt kan de små og 
mellemstore virksomheder kun bevare deres stabili­
serende betydning, hvis de får mulighed for at be-
Nr. C 283/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11. 11. 78 
vare deres autonomi på baggrund af en rimelig for­
deling af vægten ud fra den enkelte virksomheds 
størrelse. Med hensyn til fiskeriet har modsætningerne mellem 
medlemslandene forhindret vedtagelse af de sociale 
foranstaltninger, som de utilstrækkelige fiskeres­
sourcer og oprettelsen af en 200-sømilegrænse har 
gjort det nødvendigt. 
Kommissionen børe udvise større årvågenhed, når 
bestemte firmaer, særlig de multinationale, beslutter 
at flytte produktion og arbejdskraft fra EF-lande til 
tredjelande, ligesom den bør være opmærksom på 
årsagerne til disse beslutninger. 
c) I sit dokument til Rådet om regionalpolitikken note­
rer Kommissionen, at den økonomiske krise har 
forøget den allerede eksisterende uligevægt mellem 
de forskellige regioner ved på samme tid at skabe 
nye tilpasnings- og omlægningsproblemer, der bærer 
spiren til nye uligheder mellem regionerne. På den 
baggrund lover Kommissionen i sine forslag om EF's 
fremtidige politik på diverse områder, som forelæg­
ges for Rådet at tage hensyn til beskæftigelsen. I 
løbet af 1977 vedtog Rådet en foreløbig beslutning 
om Regionalfondens økonomiske midler uden dog 
at fremsætte et helhedssynspunkt om nye måder at 
gribe regionalpolitikken an på. 
Udvalget peger på, at en forbedring af situationen i 
de ugunstigt stillede egne fordrer at de samlede soci­
ale, landbrugsmæssige og regionale politiske foran­
staltninger fungerer som supplement og gennemfø­
res i så vidt omfang som muligt. 
d) Med hensyn til den fælles landbrugs- og fiskeripoli­
tik kan Kommissionens og Rådets forståelse for de 
sociale anliggenders betydning endnu ikke betegnes 
som helt tilfredsstillende. Først i slutningen af 1977 
fremlagde Kommissionen forslag til forbedring af de 
økonomiske vilkår og hermed af beskæftigelsen i 
landbruget i de ringest stillede egne (specielt Mid­
delhavsområdet). Landbruget her har hidtil fået 
mindre støtte end landbruget i andre egne, og det 
har haft alvorlige følger for beskæftigelsen og dets 
betydning for integreringen i andre sektorer, navnlig 
levnedsmiddelindustrien. Desuden er det forslag, 
Udvalget fremlagde den 26. maj 1977 om at få 
Trepartskonferencen og Det stande Beskæftigelses­
udvalg til at behandle beskæftigelsesproblemer i 
landbruget, ikke blevet fulgt op, og Rådet har endnu 
ikke truffet foranstaltninger til fremme af beskæfti­
gelsen i landbruget og de unges tilgang til landbru­
get, således som Kommissionen havde foreslået i 
1972. Fællesskabets forbindelser med tredjelande er be­
gyndt at blive påvirket af særlige problemer, der dog 
generelt kun har ytret sig i nedgang i samhandelen 
med en deraf følgende tendens til protektionistiske 
foranstaltninger. Beskæftigelsesproblemerne, navnlig 
i landbruget, tages fortsat ikke tilstrækkeligt i be­
tragtning i handelspolitikken over for tredjelande, 
hverken for så vidt angår EFs egne arbejdstagere 
eller arbejdstagere fra den tredje verden. I handels­
forhandlingerne forsømmer man fortsat at bekæmpe 
den »sociale dumping«, som eksportvirksomheder i 
visse tredjelande praktiserer, hvorved de får gunstige 
konkurrencevilkår på verdensmarkedet, bl.a. i kraft 
af deres lave aflønning af arbejdskraften. 
1.8. På det sociale område har Kommissionen udfoldet 
særdeles mange bestræbelser; som oftest dog noget for 
sent til at opfylde tidligere afgivne løfter. Her tænkes på 
beskæftigelsen af unge og af kvinder, koordinering af 
arbejdsmarkederne, større funktionsdygtighed for 
Socialfonden, handlingsprogram for migrerende arbejds­
tagere og forbedring af arbejds- og levevilkårene. Rådet 
har kun delvis vedtaget Kommissionens forslag herom 
og dens forslag om Socialfonden og migrantarbejder-
børnenes skolegang som Udvalget havde anmodet om. 
Udvalget rejser spørgsmålet, om Kommissionens og i 
endnu højere grad Rådets initiativer over for den stadigt 
alvorligere situation tages på rigtige tidspunkt, sikrer 
effektiv udnyttelse af de disponible midler, tager sigte på 
kernepunkterne og ager hensyn til den påkrævede til­
pasning af gennemførelsesinstrumenterne. 
1.9. Da den nuværende udvikling antager flere forskel­
lige former og problemerne er helt specielle for de for­
skellige sektorer, vil Udvalget citere, hvad den gav ud­
tryk for i sin udtalelse om udviklingen på det sociale 
område af 23. juni 1977 (EFT nr. C 172 af 20. 7. 1977, 
pkt. 2.3): »(Det er) påkrævet, at de eksisterende udvalg 
kommer til at fungere bedre, og der bør oprettes udvalg 
også for andre sektorer uden at dette kommer til at 
berøre de pågældende gruppers autonomi. Disse udvalg 
skal spille en rolle i drøftelsen af udviklingen på mellem­
lang sigt«. 
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/15 
2. Udvalgets forslag 
2.1. De foruroligende perspektiver på beskæftigelses­
området indtil 1980 og arbejdsløshedens strukturelt 
betingede karakter placerer det sociale centralt. Dette er 
allerede blevet tilkendegivet i ord, men bør også komme 
til udtryk i handling, således forstået, at enhver form for 
EF-politik bør yde et reelt bidrag til opfyldelsen af 
målsætningen om fuld og bedre beskæftigelse i samtlige 
EF-regioner, ligesom også medlemslandenes beskæfti­
gelses-, udviklings- og stabilitetspolitik indrettes efter 
EF-målsætningen og samordnes med dette for øje. 
2.1.1. Udvalget mener ligesom Kommissionen, at for­
anstaltninger til at fremme beskæftigelsen og investe­
ringerne kan medføre »gold overbudspolitik« mellem 
medlemsstaterne (den almindelige beretning, pkt. 180), 
hvis ikke de iværksættes på EF-plan. Udvalget under­
streger, at det er nødvendigt at sætte større investeringer 
ind på udvidelse og modernisering af produktionsappa­
rater og bringe disses effektivitet og potentiel i vækst, og 
for at der i EF kan ske en bedring i beskæftigelsen og en 
styrkelse af konkurrenceevnen på verdensmarkedet. Det 
skal i særlig grad understreges, at disse investeringer 
kun vil blive foretaget, hvis der skabes de rette omstæn­
digheder for, at den økonomiske vækst, investeringerne 
er knyttet til, kan få et opsving. Det påhviler de offent­
lige myndigheder øjeblikkeligt at træffe foranstaltninger 
til, at disse omstændigheder kan skabes for virksom­
hederne. 
2.1.2. På baggrund af beskæftigelseskrisens omfang og 
karakter skal man ikke regne med, at det alene vil være 
tilstrækkeligt at forlade sig på markedskræfternes frie 
spil, når målet er at skabe øget beskæftigelse inden for 
den offentlige og den private sektor. Udvalget har alle­
rede tidligere understreget, at »spontan markedsreak-
tion ikke nødvendigvis vil kanaliseres mod opfyldelse af 
trepartkonferencens mål; særlig tilvejebringelse af fuld 
beskæftigelse« (udtalelse af 28. oktober 1976, EFT nr. 
C 297 af 16. 12. 1976). Udvalget har desuden ved flere 
lejligheder slået til lyd for, at der udformes nye effektive 
økonomiske strategier, hvis sigte også er at fremme en 
større livskvalitet. 
2.2. Der må opnås stadig større overensstemmelse 
mellem de finansielle foranstaltninger til fordel for virk­
somhederne, omstrukturerings- og omlægningsplanlæg-
ningsplanerne og den industrielle udvilking; både hvad 
angår programmerne for land- og skovbrug, fødevarer 
og udvikling af tertiærsektoren, og målsætningerne på 
beskæftigelsesområdet. 
Som følge heraf forekommer det nødvendigt, at der 
bliver fundet frem til stadigt bedre samordningsproces-
ser, hvorved der tages hensyn til både de virkninger og 
årsager, der er aktive i udviklingen på det økonomiske og sociale område i EF og dets politik og har konse­
kvenser for de enkelte medlemsstater. 
2.2.1. Man må udnytte den beredvillighed, som ar­
bejdsmarkedets parter har tilkendegivet og på grundlag 
heraf arbejde henimod en virkelig gennemgribende so­
cial omstrukturering med harmoniserings-foranstalt­
ninger, der kan give effektive resultater. Det må være et 
grundlag for denne omstrukturering, at begge arbejds­
markedsparter betaler deres del af prisen, så at de nød­
vendige ofre fordeles og kompenseres ligeligt og at de 
laveste lønninger hæves yderligere samt at bistanden til 
de fattigste egne øges væsentligt. 
2.3. EF råder over en lang række socialpolitiske in­
strumenter, som ofte har overlappende funktioner og 
som helhed ikke er tilstrækkelig effektive. Udvalget 
mener, det vil være hensigtsmæssigt med en revision af 
de instrumenter, man råder over, så disse afstemmes 
efter de nye opgaver. Det er især et spørgsmål om at 
forbedre og samordne de eksisterende instrumenter for 
at nå det overordnede mål, nemlig fuld og bedre be­
skæftigelse, der vil være resultatet af en sund økono­
misk politik. 
2.3.1. Det stående Udvalg for beskæftigelse og i endnu 
højere grad Trepartskonferencen må hurtigst muligt 
have karakter af fuldgyldige samarbejdsorganer for 
arbejdsmarkedets parter og EF's offentlige myndighe­
der, hvor forudsætningerne for en ny socialpolitik kan 
skabes. 
2.3.2. Der bør foretages en undersøgelse af muligheden 
for at lade sådanne EF-samarbejdsorganer varetage den 
samordning, mellem regeringernes, fagforeningernes og 
arbejdsgivernes politik, som man i stigende grad har 
ønske om og accepterer i de forskellige lande og i for­
bindelse med hvilke, der allerede er blevet behandlet 
væsentlige spørgsmål på det økonomiske og det social­
politiske område. 
2.3.3. Med henblik på en tilnærmelse og en integration 
af de forskellige arbejdsmarkedsparters politik og end­
videre samordning af disse på EF-plan, har ØSU imid­
lertid en rolle, som ingen andre kan varetage. 
2.3.4. Kommissionen skal sikre, at samarbejdsorga-
nernes arbejde bringes ind i fastere rammer og bliver 
mere effektivt, så de hidtidige vanskeligheder kan over­
vindes. Kommissionen skal aktivt drage omsorg for, at 
arbejdet forbedres bedre ligesom den skal forelægge 
specifikke forslag og tage passende initiativer til at disse 
Nr. C 283/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
mål kan nås gennem en samlet strategi for økonomisk 
og social politik. Kommissionens næste initiativ inden 
for disse organer, i særdeleshed inden for trepartskonfe­
rencen, bør sigte mod, at der mellem arbejdsmarkedets 
parter og EF-myndighederne udformes en økonomisk 
og social strategi, som i samtlige regioner bereder vejen 
for et varigt økonomisk genopsving uden inflation med 
det sigte at tilvejebringe fuld og bedre beskæftigelse, der 
også vil få gunstig virkning med henblik på livskvalite­
ten. 
2.3.5. Det må erkendes, at Den europæiske Socialfond 
ikke hidtil har ydet noget direkte bidrag til skabelsen af 
beskæftigelsesmuligheder, hvilket skyldes de bestemmel­
ser, der er gældende for denne, ligesom den har spillet 
for liden rolle med hensyn til erhvervsmæssige uddan­
nelse på grund af manglende finansielle midler (5 % af 
EF's budget for 1978). Endvidere risikerer visse elemen­
ter i »Retningslinier for forvaltningen af Den europæi­
ske Socialfond« at gøre Fondens arbejdsgang alt for 
indviklet. Kommissionens forsøg på gennem særlige 
foranstaltninger at udvide Fondens kompetenceområde 
har ikke givet større resultater som følge af manglende 
interesse fra EF-socialministrenes side. Udvalget finder 
det derfor nødvendigt, at forordningen for Den euro­
pæiske Socialfond revideres gennemgribende, evt. på 
grundlag af artikel 235 i traktaten. Den nødvendige 
udvidelse af Fondens kompetenceområde (så skabelse af 
nye arbejdspladser også omfattes) kræver en passende 
forøgelse af bevillingerne. Arbejdsmarkedets parter bør 
opfordres til at tilkendegive deres syn på EF's budget­
problemer, så der kan foretages den nødvendige koor­
dinering af de finansielle interventioner fra EF's forskel­
lige fonde og der kan udformes en budgetpolitik, der 
svarer bedre til de sociale krav. 
2.3.6. Udvalget erkender betydningen af det »arbejds­
markedsmæssige og sociale handlingsprogram«, som 
Rådet vedtog i 1974 og hvis »første« etape indeholdt en 
række foranstaltninger af stor betydning. Udvalget 
beklager, at denne første etape ikke blev gennemført 
fuldt ud inden udgangen af 1976, således som Rådet 
havde fastsat. Bl.a. har Kommissionens kun forelagt 
Rådet en del af de forslag, som det påhviler den at frem­
sætte med henblik på gennemførelsen af programmet 
for vandrende arbejdstagere. Desuden har Rådet endnu 
ikke godkendt direktivforslaget om ligebehandling af 
mænd og kvinder for så vidt angår social sikring. 
Udvalget beklager endelig, at Kommissionen endnu ikke 
har indfriet sit løfte fra 1973 om inden december 1976 
at forelægge Rådet en samling foranstaltninger, som 
skulle udgøre en ny etape (*) i det sociale handlings­
program. Udvalget opfordrer Kommissionen til at fore-
(J) EFT nr. C 13 af 12. 2. 1974. lægge sine forslag hurtigst muligt, så at Fællesskabet 
kan få et socialt handlingsprogram, hvor der er taget 
højde for situationens alvor. Indsatsen på det sociale 
område bør tage sit udgangspunkt i et velstruktureret 
program som gør indgrebene mere effektive og hvis 
retsgrundlag (bl.a. traktatens artikel 235) muliggør 
vedtagelse af de nødvendige foranstaltninger, herunder 
også foranstaltninger, som ikke er direkte specifiseret i 
traktatens afsnit III. 
2.3.7. Med hensyn til Kommissionens planlagte initi­
ativer for 1978, vil Udvalget forbeholde sig ret til at 
tage stilling til disse separat. Udvalget mener endvidere, 
at der må opstilles følgende krav: 
a) EF må sætte ind på væsentlige punkter, så man 
undgår at spilde kræfter på problemer, der enten er 
for generelle eller af marginal betydning; 
b) Kommissionen må påtage sig sin rolle som Fælles­
skabets centrale drivkraft og tilskynde EF's social­
ministre til at tage stilling til forslagene noget hurti­
gere og til i højere grad at tage hensyn til Det øko­
nomiske og sociale Udvalgs og Europa-Parlamentets 
udtalelser. 
"2.4. Det overordnede mål for EF's socialpolitik bør 
fortsat være fuld og bedre beskæftigelse. På dette punkt 
er Udvalget enig med Kommissionen, idet man dog skal 
understrege: 
a) at formuleringen »gennemføre fuld og bedre be­
skæftigelse« er at foretrække for »genoprettelse af 
fuld beskæftigelse«, da det bør understreges, at det 
er nødvendigt med strukturelle forandringer på 
beskæftigelsesmarkedet også rent geografisk; 
b) det er korrekt, at man samtidig bør søge at gennem­
føre målsætninger for sociale fremskridt, men for at 
undgå en spredning af bestræbelserne foreslår Ud­
valget Kommissionen, at man prioriterer de målsæt­
ninger, som kan få positive virkninger på beskæfti­
gelsen; 
c) tilpasning og modernisering af omskolings- og 
uddannelsesstrukturerne og -systemerne er særlig 
vigtig i den nuværende beskæftigelsessituation og 
bør gennemføres i snævret samarbejde med repræ­
sentanter for de berørte kredse. 
2.4.1. En vigtig opgave påhviler: 
a) Det europæiske Center for udvikling af erhvervsud­
dannelse — hvis sæde er i Berlin — med henblik på 
at rådgive Kommissionen med hensyn til bestem­
melser til fremme og strukturering af erhvervsud­
dannelsen på grundlag af de nye beskæftigelseskrav 
og udligning af de mange skævheder mellem udvik-
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/17 
lingen i undervisningssystemerne, og de kvalifika­
tioner som kræves på arbejdsmarkedet samt per­
spektiverne herfor. 
b) Det europæiske Institut til forbedring af leve- og 
arbejdsvilkårene i Dublin med henblik på at vejlede 
Kommissionen m.h.t. udformning og tilvejebringelse 
af regler, der skal give arbejdstagerne bedre leve- og 
helbredsvilkår samt forbedre arbejdsmiljøet og 
beskæftigelsen. 
Udvalget håber, at der knyttes stadigt hyppigere kontakt 
mellem disse instanser og Udvalget. 
2.4.2. Udvalget konstaterer med tilfredshed, at man på 
topmødet i København tilkendegav, at man var meget 
foruroliget over den fortsatte store ledighed og er­
kendte, at »den bedste måde at klare arbejdsløs­
hedsproblemet på er at skabe nye arbejdspladser gen­
nem en aktiv økonomisk politik og en aktiv beskæftigel­
ses- og investeringspolitik«. Desuden mente Det euro­
pæiske Råd, at »det nærmere må undersøges, om forde­
ling af arbejdet kan bidrage til at mildne de øjeblikke­
lige alvorlige beskæftigelsesproblemer«. 
2.4.3. Udvalget mener, at der ikke blot bør oprettes 
nye arbejdspladser inden for de sektorer, som nævnes af 
Kommissionen (avancerede teknologi-industrier og den 
tertiære sektor), men også i de erhverv, som bidrager til 
at forbedre livskvaliteten (forureningsbekæmpelse, træ­
plantning, infrastrukturfornyelser, boligbyggeri, osv.). 
løvrigt kan også de mere vitale dele af landbrugssekto­
ren yde et bidrag i snævert samarbejde med de erhverv, 
der forarbejder og afsætter landbrugsvarer; dette gælder 
også øgede offentlige investeringer til social service, 
samt incitamenter til private investeringer efter selektive 
kriterier for de enkelte beskæftigelsesområder. Disse bør 
fortrinsvis foretages i egne med stor arbejdsløshedspro­
cent og især omfatte unge. 
2.4.4. Med hensyn til en bedre fordeling af den dispo­
nible arbejdsmængde konstaterer Udvalget med tilfreds­
hed, at arbejdsmarkedets parter har erklæret sig rede til 
på EF-plan at drøfte blandt andet en nedsættelse af den 
gennemsnitlige arbejdstid. Udvalget håber, at arbejds­
markedsparternes beredvillighed med aktiv støtte fra 
EF-myndigheder vil kunne give konkrete resultater på 
den fjerde Trepartskonference. I nogle medlemsstater 
foreligger de første aftaler om nedsat ugentlig arbejdstid 
allerede. 2.4.5. Det er endelig nødvendigt at intensivere bestræ­
belserne på at forbedre udnyttelsen af midler og instru­
menter for på EF-plan at få gjort beskæftigelsesmarke-
det til en enhed, skabe balance mellem arbejdsudbud og 
-efterspørgsel og bekæmpe ulovligt arbejde, mindske 
forskellene mellem manuelt og intellektuelt arbejde ved 
at udskille nye beskæftigelsesområder, som både skaber 
mere spændende jobs og generelt fremmer unges be­
skæftigelsesmuligheder ved at tilskynde de unge til at 
tage en faglig uddannelse, der imødekommer arbejds­
markedets behov. 
2.4.6. Udvalget foreslår Kommissionen at undersøge 
om den med sine nuværende tjenestegrene vil være i 
stand til at påtage sig følgende: 
a) foretage en rettidig vurdering af beskæftigelsen i de 
ni medlemslande med særligt henblik på beskæfti­
gelsen af unge; 
b) tilskynde til, at EF-politikken på alle områder sættes 
ind med henblik på fuld og bedre beskæftigelse; 
c) bidrage til koordinering af EF's politik og medlems­
landenes beskæftigelsespolitik i konstant samarbejde 
med de offentlige institutioner og organer, som de 
enkelte lande har oprettet med henblik på gennem­
førelsen af den økonomiske og den sociale politik. 
2.5. Udvalget henstiller til EF-institutionerne, parla­
menterne og de nationale regeringer samt fag- og er­
hvervsorganisationerne, at der gøres alle mulige bestræ­
belser for at få opfyldt målsætningen om fuld og bedre 
beskæftigelse — navnlig for de unge — da dette er en 
nødvendig forudsætning for at bevare og styrke EF-be-
folkningens enighed om opbygningen af et samlet Eu­
ropa. 
2.5.1. Udvalget er overbevist om, at hvis dette mål skal 
nås, forudsætter det en konvergens i de økonomisk-so-
ciale foranstaltninger, som skal sikre et inflationsfrit 
økonomisk genopsving med en bedre regional og er­
hvervsmæssig ligevægt og en mere konsekvent hensyn­
tagen til livskvaliteten. 
2.5.2. Arbejdsmarkedets parter kan uden at miste 
deres autonomi yde et vigtigt bidrag hertil ved at lade 
deres beslutninger på EF-plan tage sigte på snævrere og 
bedre strukturerede forbindelser. 
Med henblik herpå bør man fremme og udbygge de ini­
tiativer, som forener arbejdsmarkedets parter og EF i 
Nr. C 283/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 11. 78 
fælles bestræbelser på positiv påvirkning af bl.a. ar­
bejdsmarkedsforholdene i de enkelte lande. 
2.5.3. Den sociale beretning bør være det dokument, 
hvori Kommissionen hvert år giver Parlamentet, Det økonomiske og sociale Udvalg, medlemsstaterne og 
arbejdsmarkedets parter en status over, hvor langt man 
er nået dette mål. Alle drivende kræfter kan hente inspi: 
ration til de følgende etaper i dette dokument. 
Bruxelles, den 20. juni 1978. 
Basil de FERRANTI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastet ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag blev forkastet under drøftelserne. 
Side 3, stk. 1.4. 
Sidste periode i dette stykke slettes. 
Begrundelse 
Perioden indeholder gentagelser og giver teksten et ubegrundet pessimistisk præg. 
Afstemningsresultat: 16 stemte for, 38 stemte imod, 1 undlod at stemme. 
Følgende dele af afdelingens udtalelse blev ændret i overensstemmelse med ændringsforslag, der blev 
godkendt under drøftelserne. 
Side 9 og 10 — stk. 2.2.1. 
»For at sikre og fremme en sådan beredvillighed må Fællesskabet, medlemsstaterne og arbejdsmar­
kedets parter nu gennemføre alle de foranstaltninger, der er blevet forsømt på det sociale område«. 
Afstemningsresultat: Enstemmigt forkastet. 
Side 10 — stk. 2.3.1. 
»Det stående Udvalg for beskæftigelse og i endnu højere grad Trepartskonferencen må hurtigst 
muligt have karakter af fuldgyldige samarbejdsorganer for arbejdsmarkedets parter og EF's offent-
27. 11. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 283/19 
lige myndigheder og skabe basis for en socialpolitik på grundlag af solidaritet, planlægning af et 
program og et engagement, som samtlige parter kan gå ind for«. 
Afstemningsresultat: Ændret med 38 stemmer mod 5, og idet 8 undlod at stemme. 
Udtalelse om udkast til beslutning fra Rådets for de europæiske Fællesskaber om Fælles­
skabets handlingsprogram vedrørende sundhedsbeskyttelse og sikkerhed på arbejdspladsen 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske Fælles­
skabers Tidende nr. C 9 af 11. januar 1978, s. 2. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 4. januar 1978 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 160. plenarforsamling holdt i Bruxelles, 
den 20. og 21. juni 1978 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til Rådets anmodning af 5. januar 
1978 om Udvalgets udtalelse, 
under henvisning til beslutning truffet den 18. 
januar 1978 af Udvalgets formand om at pålægge Afde­
lingen for sociale anliggender at udarbejde udtalelse og 
beretning, 
under henvisning til udtalelsen vedtaget den 8. juni 
1978 af Afdelingen for sociale anliggender, 
under henvisning til beretning udarbejdet af ordføreren, 
hr. Eboli, 
under henvisning til drøftelserne den 21. juni (den 160. 
plenarforsamling den 20. og 21. juni 1978) — 
enstemmigt, VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1.1. I EF's handlingsprogram for sundhedsbeskyttelse 
og sikkerhed på arbejdspladsen rejses en række meget 
centrale problemer og opstilles en række yderst værdi­
fulde mål. Programmet bør derfor behandles indgående. 
1.2. I indledningen til det dokument, som er forelagt 
Udvalget til udtalelse, fastslår Kommissionen, at 
— situationen omkring sikkerheden på arbejdsplad­
serne i medlemslandene »trods bestræbelserne« 
stadig er alvorlig og at 
— udviklingen af den moderne teknologi stadig skaber 
nye farer og derfor har vist sig at gøre »præventiv 
identificering af mulige skadesårsager« og dermed