ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.3

For at sikre en rationel udvikling af akvakulturerhvervet og øge dets produktivitet bør der efter EØSU's mening fastsættes sundhedsbestemmelser for akvakulturdyr på fællesskabsplan. Sådanne bestemmelser er nødvendige for at bidrage til det indre markeds gennemførelse og for at undgå spredning af infektionssygdomme. Lovgivningen bør være fleksibel og tage hensyn til udviklingen inden for erhvervet samt erhvervets mange facetter.
1.1

EØSU foreslår, at følgende punkter vies særlig opmærksomhed: — information om programmerne på såvel nationalt som lokalt plan på medlemsstaternes initiativ; — information om lige muligheder for ansøgerne; — informering af programdeltagerne om forsikringer, internationale aftaler og forsikringsdækningen i værtslandet; — klare, gennemsigtige og nøje fastlagte procedurer for udvælgelsen af deltagere; — et spørgeskema, som deltagerne skal udfylde efter deres deltagelse i programmet for at få et klart billede og deres vurdering af forløbet. Dette vil give mulighed for yderligere forbedringer af programmernes kvalitet og af Kommissionens og de nationale ansvarlige organers evne til at reagere hurtigt; — særlig vægt på forbedringen af deltagernes sprogkundskaber, så de kan få fuldt udbytte af den læseplan, de tilbydes; — mentorernes rolle, som består i at hjælpe og bistå deltagerne under deres udlandsophold, så de bedre kan akklimatisere sig og vænne sig til den nye situation; — en klar definition af de enkelte aktørers ansvarsområder for at undgå fremtidig uenighed eller misforståelser f.eks. mellem de udsendende og modtagende organisationer; — koordination af mobilitetspolitikken fremover på europæisk plan (og ikke på medlemsstatsplan), hvilket vil gøre det muligt at opfylde Kommissionens mål og medvirke til en reel gennemførelse af Lissabon-strategiens mål.
4.7.3

Med hensyn til afinstitutionalisering og det foreslåede paradigmeskift kan det anføres, at der indledtes en nye epoke sidst i 90'erne, hvor tendensen til fald i hospitalsindlæggelser og illusionerne om afinstitutionalisering blev brudt, med det deraf følgende behov for en kombineret indsats omfattende både en solid samfundsbaseret pleje og heltids-hospitalsindlæggelse. Udstrakt brug af hospitalsophold indebærer, at der ikke kan afsættes ressourcer til at udvikle den vifte af tjenester i samfundet, som patienterne og deres familier har brug for. Omvendt kan ambulant behandling kun få reel effekt, hvis den permanent understøttes af hospitalstjenester, herunder nødvendige, kortvarige hospitalsophold for akutte patienter. Hospitalsophold kan kun begrænses, hvis den ambulante behandling kan tilbyde tjenester, som kan gøre en hospitalsindlæggelse overflødig; dvs. ved at følge op på patienter efter en langvarig indlæggelse, så de forberedes på deres udskrivning; ved at støtte ikke-indlagte patienter, som modtager pleje i samfundet på acceptable og behovsrelevante vilkår; og ved at støtte patienter, der er nødt til at veksle mellem ambulant behandling og indlæggelse.
3.8.3.2

EØSU er opmærksom på, at denne adfærd henhører under de nationale kompetenceområder, men finder det nødvendigt med en indsats på EU-plan, bl.a. fordi borgernes fri bevægelighed og den nylige anerkendelse af muligheden for at modtage behandling i en anden medlemsstat gør det påkrævet med en praksis, der er generelt anerkendt. I en overgangsperiode kunne man i det mindste fastlægge et princip om, at den virksomhed, der foretager oparbejdningen, skal fremlægge et sæt data, der er i overensstemmelse med klassificeringen af det medicinske udstyr og typen af det udførte indgreb, så der ydes de samme garantier for kvalitet og sikkerhed, som dem, der gælder for det oprindelige produkt, og at brugerne og patienterne oplyses klart herom.
1.2.2

EØSU henviser til, at ordningerne for undersøgelse af fyrværkeri og for overholdelse af CEN-standarder pålægger importører og forhandlere et ansvar. Udvalget anbefaler derfor, at direktivet gør det klart, at importører skal angive de standarder, der skal opnås med henblik på CE-mærkning, når de afgiver deres ordrer til fabrikanter, uanset hvor i verden, ordren placeres. Ansvaret for afprøvning og CE-mærkning bør ligge hos fabrikanten, idet importøren bør have et sekundært ansvar for at sikre, at produkter, der er forsynet med CE-mærkning, reelt kan opfylde CEN-standarderne, så det undgås, at varemærkeforfalskede produkter indføres på markedet.
3.4.1

EØSU finder, at en af de vigtigste opgaver er at gøre det attraktivt at satse på en karriere inden for videnskab og teknologi ved at højne forskeres sociale så vel som økonomiske status. Den stigende tendens til at supplere kandidatuddannelsen og forske i andre lande både i og uden for det akademiske miljø er en mobilitet, der helt sikkert er god for forskernes udvikling, idet udveksling af viden og arbejdsmetoder er en uerstattelig form for berigelse. Men det bliver et problem, når mobiliteten kun går én vej, hvis der i hjemlandet ikke findes de arbejdsbetingelser, muligheder for at gøre karriere, den sociale anseelse og passende økonomisk belønning, der gør det attraktivt at vende tilbage (14). Alle EU's medlemsstater bør være attraktive for unge, der ønsker at gøre karriere som forskere. EØSU håber især, at det bliver lettere for ressourcer fra vækstlande, herunder Kina og Indien, at få adgang til EU, herunder også i forbindelse med organiserede former for udveksling.
3.7.2

Den indrømmede fritagelse i forordningsforslaget bygger på den betragtning, at disse organisationers arbejde til fordel for sociale mål i sig selv er en garanti for, at midlerne anvendes korrekt. Det er rigtigt, når det gælder flertallet af disse organisationer, velkendte organisationer og frivillige bidrag i forbindelse med kendte naturkatastrofer, men det er imidlertid også rigtigt, at der kan gemme sig terrororganisationer blandt små og mindre kendte organisationer, som giver sig ud for at drive virksomhed til fordel for velgørende formål eller i offentlighedens interesse. Når det drejer sig om de aktiviteter, som nævnes i sidste del af punkt 3.7, kan forordningen ikke foretage religiøst begrundet forskelsbehandling. Det er imidlertid velkendt, at finansiering af terrorisme undertiden går igennem non-profit organisationer, der tilsyneladende er uskadelige, og hvis farlighed først efterfølgende opdages. Kort sagt er der ved siden af det store flertal af »gennemsigtige« ngo'er nogle, som bør følges med et vågent øje: problemet er, hvorledes de kan opspores.
2.2.3

Et enkelt ambitiøst instrument, der dækker alle de relevante områder for det civilretlige samarbejde, er uundværligt, eftersom der ikke findes nogen fælles ordning. Indholdet af begreberne »underhold« og »bidragsberettiget« varierer fra land til land, og den potentielle modstand mod fuldbyrdelse af en retsafgørelse stammer fra forbehold over for konventionen fra 1973, der for nuværende har forrang frem for fællesskabsretten. Dette forbehold — som fastslås i artikel 71 i Bruxelles I-forordningen — foreslås ophævet via et ad hoc-instrument for inddrivelse af underholdsbidrag.
4.11

Forslaget sigter kun mod 20 ekstra stillinger i agenturet (se »Personaleressourcer i alt«, side 56) til at tage sig af det udvidede arbejdsfelt. Dette tal skal sammenholdes med, at der for nærværende er cirka 200 ansatte i de nationale luftfartsmyndigheder i EU til at udforme regler for operationer og certificere flybesætninger. Hertil kommer, at industrien yder betydelig støtte i forbindelse med udarbejdelsen af nye regler i det nuværende nationale system, der koordineres af de fælles luftfartsmyndigheder (Joint Aviation Authorities — JAA), hvilket ikke længere er muligt, når agenturet tager over. EØSU er overbevist om, at 20 stillinger vil blive alt for få til at agenturet kan varetage sine ekstra funktioner, hvilket kan medføre yderligere forsinkelser i agenturets vigtige regelskrivning (forsinkelser findes allerede på andre områder), sætte sikkerheden på spil og svække EU-industriens konkurrenceevne. Også til agenturets standardinspektioner af de nationale luftfartsmyndigheder i EU og til sikkerhedsvurdering inden for de nye kompetenceområder er der brug for langt flere ressourcer for at sikre et ensartet niveau for tilsyn med sikkerheden.
4.9

En ordning for handel med emissionsrettigheder gældende for den interne europæiske lufttransport vil ikke få samme konsekvenser for alle europæiske luftfartsselskaber. For det første vil indvirkningen på efterspørgslen variere stærkt på grund af forskelle i priselasticitet. Dernæst afhænger effekten af andelen af europæiske tjenester i luftfartselskabets samlede produktion. Nogle har udtrykt bekymring for, at luftfartsselskaber, som kun i ringe grad udfører transportopgaver, der falder under ordningen, skulle gå over til krydssubsidiering mellem forskellige tarifklasser eller med flyvninger over lange afstande, hvilket ville være en ulempe for luftfartsselskaber, hvis transportoperationer for størstedelens vedkommende — om ikke alle — falder under ordningen. Disse aspekter bør undersøges nærmere i forbindelse med analysen af forslagets virkning.
4.4

Inddragelsen af civilsamfundets organisationer, uddannelsesinstitutionerne og de europæiske borgere i støtten til den interkulturelle dialog har afgørende betydning. Derfor ville EØSU være yderst positivt stemt over for indstiftelsen af en pris, også selvom den kun måtte være symbolsk, som de europæiske borgere, civilsamfundets organisationer og uddannelsesinstitutionerne kunne deltage i konkurrencen om. Selve belønningen kunne være af symbolsk art og f.eks. bestå i retten til at bære logoet for Dagen for den Interkulturelle Dialog. Prisen kunne uddeles til personer og organisationer, der har udmærket sig ved støtte til den interkulturelle dialog, navnlig gennem initiativer med det formål at få de unge til at forstå, at det er vigtigt, at samfundets borgere respekterer andre menneskers traditioner og kulturelle værdier, ikke blot på lokalt, regionalt og nationalt plan, men også på fællesskabsniveau.
5.4.2.2

Disse nye interventionsmidler bør gennemføres så tæt på brugerne som muligt for at sikre en maksimal løftestangseffekt på den økonomiske og sociale udvikling. Der kan ligeledes mobiliseres andre ressourcer for at sikre en bedre koordinering af interventionerne mellem strukturfondene og andre finansielle institutioner, som allerede spiller en aktiv rolle for den europæiske udvikling, såsom Den Europæiske Bank for Økonomisk Genopbygning og Udvikling. Det bør være et prioriteret indsatsområde at fremme de offentlig-private partnerskaber på europæisk plan på en mere omfattende og aktiv måde og under åbne konkurrencevilkår, ikke mindst med henblik på at finansiere de store infrastrukturprojekter, som er en forudsætning både for Europas samhørighed og kollektive konkurrenceevne. Som nævnt tidligere (6) skal budgetmidlerne til de transeuropæiske net under alle omstændigheder øges betydeligt, for de offentlig-private partnerskaber vedrørende europæisk infrastruktur vil kun lykkes med et tilstrækkeligt fundament i form af offentlige EU-midler.
5.3

Frivillige arbejdsgiverfinansierede ordninger er også et vigtigt personalepolitisk instrument. For at »tiltrække de bedste hoveder« kunne det derfor under de skiftende demografiske forhold og i betragtning af det voksende behov for arbejdskraft absolut også være i arbejdsgivernes interesse på et tidligt tidspunkt og efter en kort ansættelsesperiode at give adgang til pensionsrettigheder. Hertil kommer, at supplerende pensionsordninger, hvor velfærdsaspektet altid står i forgrunden, kun er én blandt mange personalepolitiske instrumenter. På den anden side belønner længere ventetid og karenstid arbejdstagerens trofasthed over for virksomheden og øger dermed varigheden af dennes forbliven i virksomheden.
1.5

For at give mulighed for at undlade at screene transferpassagerer og transferbagage ved ankomst med luftfartøj fra et tredjeland, det såkaldte »one-stop security«-princip, og for at tillade, at passagerer fra sådanne luftfartøjer blandes med screenede afrejsende passagerer, vil det være hensigtsmæssigt at fremme indgåelsen af harmoniserede aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande om anerkendelse af, at disse tredjelandes sikkerhedsnormer er på højde med fællesskabsnormerne.
5.11

Det er værd at bemærke, at Kommissionen i sine dialoger og diskussioner med repræsentanter for industrien ikke har fundet mange nye ideer og løsninger, når det gælder den vigtige overførsel af viden fra universiteter til industri. Kommissionen agter selv at vende tilbage til disse spørgsmål i en senere meddelelse. Det må imidlertid være op til virksomhederne selv at tage det nødvendige ansvar for etableringen af de relevante forbindelser til forskningen. I betragtning af, hvor det langsomt det går med at nå målet om at afsætte 3 % af Europas BNP til forskning og udvikling, er denne mangel på ideer vedrørende videnoverførsel foruroligende. Tilsvarende er der grund til bekymring over, at antallet af naturvidenskabs- og ingeniørstuderende i Europa er faldende i sammenligning med EU's vigtigste konkurrenter. Det er vigtigt for SMV'er at opgradere deres eksisterende menneskelige kapital og at indlemme akademisk arbejdskraft i produktion og innovation. Det syvende rammeprogram bør støtte SMV'ers indførelse af avancerede teknologiske forsknings- og produktionsmetoder.
1.2

Uagtet dette mener EØSU dog, at direktivforslaget — kritisk betragtet — er nødvendigt, men ikke tilstrækkeligt. Havenes og oceanernes tilstand er så dårlig, at der er brug for mere bindende foranstaltninger for at få gennemført allerede eksisterende tiltag og føre kontrol med deres overholdelse. Desuden er der i forslaget kun tale om en partiel indsats over for havmiljøets tilstand, og EØSU mener derfor, at målene bedre ville kunne opfyldes med et rammedirektiv, som ville give mulighed for at supplere og bygge videre på aspekter, som ikke er medtaget her.
3.5.3

EØSU er overbevist om, at denne tilgang, som lægger op til intens inddragelse af smv'erne, er af vital betydning for udviklingen og anvendelsen af N&N, hvis der samtidig tages skridt til støtteforanstaltninger på europæisk, nationalt/regionalt og navnlig fælles plan, som tager sigte på: — at sikre en gennemsigtig, enkel og klar information om nanoteknologi-scouting af forskningsresultater, som kan anvendes permanent og sikkert for arbejdstagere, teknikere, forbrugere, miljøet og sundheden. Det bør gennem certificering sikres, at disse resultater er fuldt ud acceptable for både samfundet og markedet; — at udvikle uddannelsesinitiativer, som fokuserer på virksomheders problemer, især de mindre virksomheders, og som tager sigte på overtagelse og bevidst og ansvarlig anvendelse af N&N i overensstemmelse med kravene til de nye produktionsprocesser, der anvender N&N (30); — at støtte tværfaglige uddannelses- og videreuddannelsesforanstaltninger for teknisk og videnskabeligt personale om nye koncepter og organisationsformer i virksomheder, som anvender nye nanoteknologiske produktionsprocesser og tilhørende tjenester i de forskellige sektorer, og om de forholdsregler, der er nødvendige for at imødegå toksikologiske og øko-toksikologiske risici; — på en klar og forud defineret måde at indkredse, hvilke muligheder og begrænsninger der ligger i industriel og intellektuel ejendomsret for at sikre en passende balance mellem samarbejde og konkurrence, produktionshemmelighed og formidling af N&N-fremskridt, offentliggørelse og fri bevægelighed for den nye viden inden for det europæiske og internationale videnskabelige samfund og beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret; — at lette adgangen for virksomheder, især de mindre og dem, der ligger på øerne og i randområder, til FFC's institutter (31), prototypelaboratorier og infrastrukturer for certificering, måling og afprøvning. Det vil også være vigtigt med adgang til nationale og europæiske tekniske standardiseringsorganer, der er autoriseret til at udarbejde internationalt anerkendte og accepterede standarder; — inden for EIB, EIF, rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (32) samt EU's strukturfonde at styrke virksomhedernes, især smv'ernes adgang til finansielle støtteforanstaltninger, opstarts- og risikokapital samt til initiativer til fremme af spin-off fra den akademiske verden med henblik på at oprette nye virksomheder og job i N&N-sektoren og skabe netværk for køb, produktion, distribution og tjenesteydelser på N&N-området; — udbygge kontakten mellem universiteter, forskningscentre og virksomheder, især smv'er, gennem fælles forvaltede kompetencecentre for de forskellige anvendelsesområder, integrering af nanoteknologieksperter i virksomhederne og afholdelse af uddannelseskurser under de nye foranstaltninger i Marie Curie-programmet.
4.3

Idéer. Her begiver Kommissionen sig med sin forskningsstøtte ind på et frugtbart nyt område. Også dette har udvalget flere gange hilst velkommen (15). Ved at støtte forskningsforslag, som indtager en fremtrædende stilling på EU-plan, og ved at se bort fra den hidtidige betingelse om grænseoverskridende samarbejde, bliver ypperlighed mulig og synlig og dermed samtidig tiltrækningspunkt for fremragende europæiske og internationale forskere. På denne måde skabes der et frugtbart grundlag for innovationer. I denne forbindelse understreger udvalget på ny, at man for at overvinde middelmådigheden også må tage risikoen for manglende succes med i købet. Dermed ligger vanskeligheden — ud over en rimelig finansiering af programmet — primært i udvælgelsesproceduren og i styringen af programmet. Udvalget anser det derfor for rigtigt, at denne krævende opgave lægges i hænderne på et uafhængigt udvalg af særligt succesrige og anerkendte, personligt udpegede videnskabsfolk, nemlig Det Europæiske Forskningsråd.
2.3

EØSU har afgivet udtalelse (5) om ovennævnte meddelelse. EØSU fandt forbedringsforslaget positivt, men mente, at visse konkrete aspekter kunne forbedres på baggrund af erfaringerne fra især den seneste indsats i katastroferne i Asien. I sin udtalelse foreslog EØSU Kommissionen at sætte ind på følgende områder for at få ordningen til at fungere bedre: — CECIS-systemet bør udbygges med en satellitstruktur, der kan give mere viden om katastroferne og skaffe de nødvendige data for en forbedret indsats af ressourcer og personer. — I uddannelsen af indsatsholdene skal man være opmærksom på nødvendigheden af sprogundervisning. Der er desuden behov for et system, der synligt identificerer personer udsendt af EU i forbindelse med katastrofer. — EØSU stiller krav om et minimum af indsatsressourcer, der koordineres af civilbeskyttelsesordningen, som så sikrer koordination med FN's indsats. Til dette formål bør der oprettes et centraliseret teknisk organ med døgnvagt og med tilstrækkelige budgetmidler til at sikre dets indsats på de bedste vilkår. — Ordningen bør kunne anvende egne kommunikations- og transportressourcer.
4.6

Udvalget understreger handlingsplanens udsagn om afkoblingens konsekvenser for dyrkning af fornybare råstoffer. Men det påpeger følgende mulighed for kortsigtet tilpasning: Præmien for energiafgrøder (45 EUR/ha) for 1,5 mio. ha, der blev vedtaget i forbindelse med reformen af EU's landbrugspolitik i Luxembourg (2003), skal allerede revideres ultimo 2006. EØSU opfordrer Kommissionen til at se på, om præmien er tilstrækkelig. Udvalget anser den nuværende ansøgningsprocedure for at være for tung og foreslår hastende administrative justeringer. Der kan for øjeblikket ikke ansøges om præmie for energiafgrøder i de nye tiltrædelseslande, der har valgt en forenklet CAP-procedure (8 af de 10 lande). Udvalget opfordrer til også at give disse lande mulighed for at få adgang til denne hektarpræmie i forbindelse med revisionen fra ultimo 2006. Med hensyn til præmiens størrelse bør der ses på muligheden for en særlig justering for de bedrifter, der som følge af omstillingsprocessen ikke har fået nogen betalingsrettigheder. (5)
DA Den Europæiske Unions Tidende C 195/19

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Rådets direktiv om afgiftsfritagelse ved indførsel af varer i småforsendelser uden erhvervsmæssig karakter fra tredjelande (kodificeret udgave)

KOM(2006) 12 endelig — 2006/0007 (CNS)

(2006/C 195/05)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. februar 2006 under henvisning til EF-traktatens artikel 93 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Henriks Danusēvičs til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. april 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 427. plenarforsamling den 17. og 18. maj 2006, mødet den 17. maj 2006, følgende udtalelse med 132 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod:

1. Formålet med dette forslag er at foretage en kodifikation af Rådets direktiv 78/1035/EØF af 19. december 1978 om afgiftsfritagelse ved indførsel af varer i småforsendelser uden erhvervsmæssig karakter fra tredjelande. Det nye direktiv træder i stedet for de forskellige retsakter, som er indarbejdet i det; forslaget ændrer ikke indholdet af de retsakter, der kodificeres, men er blot en sammenskrivning af dem, og der foretages kun de formelle ændringer, der er nødvendige af hensyn til selve kodifikationen.

2. Den almindelige kodifikation af EF-rettens bestemmelser, som Kommissionen har iværksat i henhold til sin beslutning af 1. april 1987, og som blev bekræftet i konklusionerne fra topmødet i Edinburgh, kan udvalget kun bifalde. Derfor udtaler EØSU sig til fordel for forslaget til direktiv, helt i tråd med hvad udvalget allerede har gjort ved tidligere lejligheder i forbindelse med tilsvarende initiativer.

3. Udvalget fremhæver, at i der henhold til den interinstitutionelle aftale af 20. december 1994 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen ikke kan foretages indholdsmæssige ændringer i forbindelse med kodifikationen, en betingelse, som Kommissionen garanterer er opfyldt med direktivforslagets tekst.

4. EØSU's rådgivende rolle og dets ansvarlige indstilling indebærer, at de tilføjede ændringer gennemgås, inden dokumentet godkendes, hvilket ordføreren har gjort, uden at det har givet anledning til kritik eller særlige bemærkninger.

5. Udvalget støtter kodifikationsforslaget, der er et led i processen med at forenkle den europæiske lovgivning og gøre den klarere.
4.6

For at sikre større inddragelse af civilsamfundet i forebyggelsen af risikoen for og følgerne af oversvømmelser må der udvikles et system for oplysning og inddragelse i alle medlemsstater, således som det beskrives i vandrammedirektivets artikel 14. Det er derfor vigtigt, at mekanismer for inddragelse omfatter såvel risikostyringsplaner som foreløbige vurderinger.
5.4

Omsætningen af direktivet bør desuden være teknologisk neutral, og man bør således kun tage hensyn til køretøjets CO2-emissioner og ikke fremme en teknologi til skade for en anden. Dette kunne f.eks. være tilfældet, hvis anvendelsen af de nye regler viser sig at være til skade for biler med dieselmotorer, der er et område, hvor EU fortsat har en konkurrencefordel i forhold til fabrikanter uden for EU. I den sammenhæng er det forbavsende at se, at Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at bringe afgifterne på diesel til biler op på samme niveau som benzinafgifterne uden at tage hensyn til, at dieselbiler har lavere CO2-emissioner end benzinbiler.
4.2.6

Man bør derfor i de tilfælde, hvor transporttjenester leveres af den organiserende myndighed selv eller gennem en intern operatør, være opmærksom på, at disse transporttjenester kan være af interesse for flere kompetente myndigheders territorier, når der er brug for at sammenkoble net eller integrere transporttjenester eller hvis territorierne har fælles grænse og støder op til territoriet for den myndighed, der har indgået kontrakten om offentlig trafikbetjening. For at undgå, at denne mulighed misbruges til at omgå princippet om fair konkurrence, bliver det nødvendigt at sikre sig, at de tjenester, som leveres uden for den organiserende myndigheds geografiske kompetenceområde ikke overstiger en vis procentdel af kontraktens samlede værdi.