Kommissionens rapport om status over energiunionen — energisubsidier i EU

1.Indledning og de vigtigste resultater

Dette er den tredje årsrapport om overvågning af medlemsstaternes fremskridt hen imod udfasning af energisubsidier — og mere specifikt subsidier til fossile brændstoffer — i EU. Disse subsidier skal udfases i henhold til forordningen om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen. Rapporten bygger på de to tidligere rapporter om subsidier, der er vedlagt som bilag til de statusrapporter om energiunionen, som Europa-Kommissionen offentliggjorde i 2020 og 2021.

De to første rapporter var hovedsagelig baseret på direkte dataindsamlinger fra nationale myndigheder og afslørede en række betydelige datamangler i de nationale energi- og klimaplaner for 2020. Den årlige kontinuitet i dataindsamlingen vil imidlertid bidrage til at forbedre datakvaliteten i statusrapporterne i den nationale energi- og klimaplan, der skal foreligge i 2023.

Den Europæiske Union stræber efter senest i 2030 at have reduceret sine drivhusgasemissioner med mindst 55 % i forhold til 1990 og være klimaneutral senest i 2050. Dette indebærer, at der må sættes en stopper for subsidier til fossile brændstoffer, samtidig med at der skabes gunstige betingelser for energieffektivitet og vedvarende energikilder og tages hensyn til sårbare kunders behov i forbindelse med energiomstillingen.

I november 2021 blev der i Glasgow-klimapagten opfordret til at fremskynde indsatsen hen imod nedtrapning af uformindsket elproduktion fra kulfyrede kraftværker og udfasning af ineffektive subsidier til fossile brændstoffer, samtidig med at der ydes målrettet støtte til de fattigste og mest sårbare i overensstemmelse med de nationale forhold, og behovet for støtte til en retfærdig omstilling anerkendes.

Ruslands militære aggression i Ukraine har givet anledning til nye kortsigtede politiske tiltag i Den Europæiske Union. REPowerEU-meddelelsen i marts og REPowerEU-planen i maj 2022 styrkede hovedsagelig målene for den rene omstilling, der er fastsat i den europæiske grønne pagt og nedfældet i EU's klimalov. Udfasningen af importen af fossile brændstoffer fra Rusland vil dog sandsynligvis medføre, at ændringerne i subsidierne til energi fra fossile brændstoffer bliver større i fremtiden. En national indsats for at få kulbaseret og oliebaseret elproduktion tilbage på nettet vil også have en midlertidig virkning.

Kommissionens delegerede forordning om klassificeringssystemet for bæredygtig finansiering blev også vedtaget i juni 2021. Herved blev de tekniske screeningskriterier opstillet til bestemmelse af de betingelser, hvorunder en økonomisk aktivitet skal anses for at bidrage væsentligt til afbødning af eller tilpasning til klimaændringer og samtidig sikre, at den pågældende økonomiske aktivitet ikke i væsentlig grad skader nogen af EU's andre miljømål. Dette blev suppleret af en yderligere delegeret forordning, der blev vedtaget i marts 2022, og som omfatter en række økonomiske aktiviteter i visse energisektorer, nemlig visse kerneenergirelaterede aktiviteter.

Resultaterne af denne undersøgelse bekræfter, at der i de seneste år er blevet brugt et betydeligt — om end lidt faldende — subsidiebeløb på energi fra fossile brændstoffer. Det betyder, at EU og dets medlemsstater må intensivere deres bestræbelser på at opfylde deres internationale forpligtelser vedrørende subsidier til fossile brændstoffer og opnå klimaneutralitet senest i 2050. I 2020 nåede de samlede energisubsidier i EU op på 173 mia. EUR, en stigning på 7 % eller 14 mia. EUR mellem 2015 og 2020. Støtten til vedvarende energi steg med 15 % og nåede op på 81 mia. EUR i 2020, og støtten til energieffektivitet steg med 20 % (15 mia. EUR i 2020) i samme periode 2015-2020 — en gunstig udvikling, der vil hjælpe EU med at nå sine mål for omstilling til ren energi.

I 2021 fortsatte de samlede subsidier til alle former for energi (fossile brændstoffer, kernekraft og vedvarende energi) med at stige. Dette skyldtes stigende efterspørgsel efter energi, da den økonomiske genopretning fortsatte efter 2020, der var præget af covid-19-relaterede restriktioner. Som det fremgår af skøn baseret på data fra 2021, steg de samlede energisubsidier med 11 mia. EUR i 2021 i forhold til 2020 og nåede op på 184 mia. EUR. Af disse energisubsidier nåede subsidier til energiefterspørgsel op på 65 mia. EUR i 2021, ca. 8 mia. EUR højere (+ 14 %) end i 2020, og subsidier til energieffektivitet nåede op på 19 mia. EUR, hvilket er ca. 3 mia. EUR højere (+ 29 %) end i 2020. Samtidig faldt støtten til vedvarende energi med næsten 3 mia. EUR (– 3,5 %) i forhold til året før (til 78 mia. EUR i 2021) som følge af stigende engrospriser på elektricitet, hvilket betyder lavere feed-in-præmier.

Subsidier til fossile brændstoffer, der i 2020 nåede op på 50 mia. EUR, faldt med 1,5 % (eller – 0,7 mia. EUR) mellem 2015 og 2020 som følge af: i) et fald i ikke-brændstofspecifikke subsidier (– 1,4 mia. EUR), ii) et fald i subsidier til kul (– 0,9 mia. EUR), iii) en stigning i subsidier til gas (+ 0,5 mia. EUR) og iv) en stigning i subsidier til olie og olieprodukter (+ 1,2 mia. EUR). Subsidier til fossile brændstoffer faldt i de fleste medlemsstater i denne periode. I nogle få lande, f.eks. Belgien, Bulgarien, Finland, Frankrig, Nederlandene, Polen og Slovakiet, steg subsidierne til fossile brændstoffer imidlertid betydeligt mellem 2015 og 2020. På EU-plan var andelen af subsidier til fossile brændstoffer i forhold til BNP stort set uændret mellem 2015 og 2020.

I transportsektoren steg subsidierne til fossile brændstoffer (primært til olieprodukter) drastisk (med 29 % eller 3,1 mia. EUR) mellem 2015 og 2019, mens de faldt med 3 mia. EUR i 2020. Selv på baggrund af stigningen i transportaktiviteterne, efter at covid-19-restriktionerne udløb, forblev subsidierne til fossile brændstoffer i 2021 generelt stabile i forhold til 2020, da subsidier til fossile brændstoffer faldt i andre sektorer af økonomien, f.eks. i energisektoren.

Subsidier til fossile brændstoffer i landbruget steg også (med 13 %, dvs. + 0,7 mia. EUR) mellem 2015 og 2020, og det var i overvældende grad i form af støtte til brændstofforbrug (f.eks. nedsættelse af eller fritagelse for brændstofafgifter).

Subsidier til fossile brændstoffer til husholdninger steg med 15 % (0,4 mia. EUR) i samme periode, hovedsagelig i form af subsidier til varmeolie- og naturgasforbrug. I 2021 fortsatte husstandenes subsidier til fossile brændstoffer med at stige i forhold til niveauet i 2020.

Subsidier til naturgas steg med 6 % (0,5 mia. EUR) mellem 2015 og 2020, hvilket svarer til ca. 19 % af subsidierne til fossile brændstoffer, og i 2021 steg de yderligere med skønsmæssigt 0,7 mia. EUR (+ 10 %) i forhold til 2020. Subsidier til kul og brunkul, der udgør 18 % af de samlede subsidier til fossile brændstoffer, faldt med 9 % (– 0,9 mia. EUR) i EU mellem 2015 og 2020, men steg igen med skønsmæssigt 6 % (0,6 mia. EUR) i 2021.

I de kommende år er der en vis sandsynlighed for, at subsidier til kul vil stige i energisektoren i betragtning af de sandsynlige virkninger af øget anvendelse af kul. Og det forventede fald i gasforbruget på mellemlang til lang sigt peger i retning af faldende subsidier til gas i fremtiden, selv om de nuværende høje gaspriser kan give anledning til stigende subsidier til gas på kort sigt. Subsidierne til kerneenergi i form af kompensation for tidlig lukning og tidlig dekommissionering af nukleare anlæg (hovedsagelig i Tyskland og Frankrig) steg yderligere i 2021 som følge af planlagte nedlukninger. Subsidier til vedvarende energi vil i høj grad afhænge af engrosenergipriserne, men vi kan forvente, at højere priser vil medføre lavere subsidier gennem feed-in-præmier eller differencekontrakter.

2.Subsidier til energi og fossile brændstoffer i EU

2.1. Energisubsidier i EU