KOMMISSIONENS RAPPORT OM GENNEMFØRELSEN AF RÅDETS DIREKTIV 79/409/EØF OM BESKYTTELSE AF VILDE FUGLE AKTUALISERING FOR PERIODEN 1996-1998 på grundlag af medlemsstaternes oplysninger om gennemførelsen af nationale bestemmelser vedtaget i medfør af direktivet

(forelagt af Kommissionen)

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Indledning

2. Arternes bevaringsstatus (artikel 1 og 2)

2.1 Formålet med disse artikler

2.2 Liste over fuglearter i Den Europæiske Union

2.3 Fuglebestande - tendenser og status

2.4 Oplysninger, som medlemsstaterne har givet i deres treårlige rapporter

3. Beskyttelse af levesteder og net af særligt beskyttede områder (artikel 3 og 4)

3.1 Formålet med disse artikler

3.2 Oprettelse af net af særligt beskyttede områder i de enkelte medlemsstater

3.3 Overholdelse af kravene til nettet af særligt beskyttede områder

4. Fangst og indsamling (artikel 5, 6, 7, 8 og 9)

4.1 Formålet med disse artikler

4.2 Nye retsforskrifter vedtaget i den pågældende periode, vigtige ændringer af eksisterende retsforskrifter

4.3 Ændringer i medlemsstaternes jagtregler, antal arter, der må jages, jagttider og jagtfrie områder

4.4 Vigtige fravigelser fra beskyttelsesordningen, som opstod, forsvandt eller blev ændret i den pågældende periode (artikel 9).

5. Forskning og ledsageforanstaltninger (artikel 10, 11, (13 og 14))

5.1 Formålet med disse artikler

5.2 Forskning og andet nødvendigt arbejde, som udføres af Kommissionen

5.3 Forskning og andet nødvendigt arbejde, som udføres af medlemsstaterne

5.4 Indførelse af fuglearter som i vild tilstand ikke har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa

1. Indledning

Denne rapport er udarbejdet på grundlag af oplysninger i de nationale rapporter, som medlemsstaterne har fremsendt til Kommissionen i overensstemmelse med direktivets artikel 12. Den omhandler årene 1996, 1997 og 1998.

Rapporten omhandler kun de væsentligste forskelle i forhold til den tidligere situation, som der er redegjort for i dokumentet (se "Rapport om gennemførelsen af direktiv nr. 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle - Aktualisering for perioden 1993-1995").

Ud over de treårlige rapporter, som medlemsstaterne har fremsendt, er der også taget hensyn til oplysninger, som staterne har givet Kommissionen i medfør af direktivets artikel 4 og 9.

Direktiv 79/409/EØF [1], ændret ved direktiv 81/854/EØF [2], 85/411/EØF [3], 86/122/EØF [4], 91/244/EØF [5], 94/24/EF [6] og akterne vedrørende tiltrædelsen af Grækenland, Spanien og Portugal, Østrig, Sverige og Finland [7] og [8], indfører i henhold til artikel 1 heri en generel ordning til beskyttelse af alle de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, hvor traktaten finder anvendelse (med undtagelse af Grønland). Ordningen tager sigte på at bevare, forvalte og regulere de pågældende arter, og direktivet indeholder bestemmelser om jagt på og fangst af vilde fugle. Det gælder for vilde fugle samt for deres æg, reder og levesteder. Artikel 2 fastlægger en målsætning for beskyttelsen af alle disse fuglearter og forbinder denne målsætning med såvel arternes økologiske behov som med offentlighedens videnskabelige, kulturelle, rekreative og økonomiske krav.

[1] Direktiv 79/409/EØF; EFT L 103 af 25.4.1979.

[2] Direktiv 81/854/EØF; EFT L 319 af 7.11.1981, s. 3.

[3] Direktiv 85/411/EØF; EFT L 233 af 30.8.1985, s. 33.

[4] Direktiv 86/122/EØF; EFT L 100 af 16.4.1986, s. 22.

[5] Direktiv 91/244/EØF; EFT L 115 af 8.5.1991, s. 41.

[6] Direktiv 94/24/EF; EFT L 164 af 30.6.1994, s. 9.

[7] EFT L 302 af 15.11.1985, s. 221.

[8] EFT L 1 af 1.1.1985, s. 125.

Direktivet drejer sig om to vigtige emner: beskyttelse af levesteder, som er omhandlet i artikel 3 og 4, og fangst og indsamling, som reguleres af artikel 5 til 9.

Artikel 10 tager sigte på at fremme forskning med henblik på at beskytte vilde fugle i medlemsstaterne.

Artikel 11 kræver overvågning af indførelse af fremmede arter, så den lokale flora og fauna ikke tilføjes nogen skade.

Ifølge artikel 12 skal medlemsstaterne hvert tredje år sende Kommissionen en rapport om gennemførelsen af de nationale bestemmelser, der er udstedt i henhold til direktivet. For den pågældende periode (1996-1998) har flere medlemsstater fremsendt deres rapport med forsinkelse, idet Kommissionen modtog den sidste i juli måned 2001.

Gennemførelsen af de foranstaltninger, der træffes i henhold til direktivet, må under ingen omstændigheder medføre en forringelse med hensyn til bevarelse af de fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område (artikel 13), og medlemsstaterne kan træffe beskyttelsesforanstaltninger, der er strengere end dem, der er fastsat i direktivet (artikel 14).

Artikel 15 til 19 er procedureartikler, der navnlig vedrører nedsættelsen af et rådgivende udvalg for den tekniske og videnskabelige udvikling med henblik på fornødne ændringer samt procedurer og frister.

2. Arternes bevaringsstatus (artikel 1 og 2)

2.1 Formålet med disse artikler

* Artikel 1 fastlægger direktivets anvendelsesområde. Direktivet vedrører arterne, det vil sige alle bestande og individer af arterne, uanset deres oprindelse. Undtaget er bestande af klart tamme former, også selv om de er vendt tilbage til naturen (det gælder således byernes vilde bestande af tamduer), som det er tilfældet med de arter, der kun findes i Fællesskabet som følge af etablering af bestande, der er indført med vilje eller ved et tilfælde, eller eventuel observation af individer, der klart er undsluppet fra fangenskab. Enheder, der lever i fangenskab, er ligeledes undtaget. Listen over fuglearter, som i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes territorium, er udarbejdet ved at samle de lister, der er accepteret af medlemsstaternes ornitologiske udvalg, eller hvor sådanne ikke findes, af forfatterne af ornitologiske lister.

* Direktivets artikel 2 fastlægger formålet for beskyttelse af alle fuglearter omfattet af direktivet og forbinder denne målsætning med såvel arternes økologiske behov som med offentlighedens videnskabelige, kulturelle, rekreative og økonomiske krav. Det forudsætter udtrykkeligt dels en beskyttelsespolitik og dels en politik med hensyn til forvaltning og om nødvendigt genoprettelse eller begrænsning.

2.2 Liste over fuglearter i Den Europæiske Union

Der findes en liste over fuglearter i Den Europæiske Union, som er opdateret i forhold til de nationale vildfugleudvalgs rapporter frem til udgangen af 1999, på følgende internetadresse: http://www.europa.eu.int/comm/environment/nature/directive/birdspage1_fr.htm

Denne liste følger rækkefølgen, systematikken og nomenklaturen, der er vedtaget af Voous (1973, 1977), med enkelte ændringer, som blev foretaget på et ekspertmøde afholdt den 24. marts 1998. Visse klart afgrænsede former, der i nogle tilfælde betragtes som arter, er anført her. De nævnes efter de arter, som de på nuværende tidspunkt er knyttet til, uden at der dermed er truffet afgørelse om deres taksonomiske placering. For at lette sammenligningen med resultaterne fra Sibley-Monroe, der danner referencegrundlag for bl.a. CITES-aftalerne, er synonymerne anført, og der er opstillet en alternativ liste, som følger rækkefølgen i Sibley-Monroe.

For at en art kan optages på EU's liste, skal arten være observeret i naturen i mindst én medlemsstat, accepteret af et af de nationale vildfugleudvalg og offentliggjort i dennes årlige rapport.

2.3 Fuglebestande - tendenser og status

BirdLife International offentliggjorde i 1994 en gennemgang af de europæiske fuglearters status. Dette er den bedste videnskabelige information, der for øjeblikket er til rådighed på EU-niveau, hvilket erkendes af ORNIS-udvalget, som er direktivets opfølgningsudvalg. Denne optælling, som er resultatet af fire års indsamling af data og analyser, har for første gang gjort det muligt at dokumentere den geografiske udstrækning og omfanget af fuglenes tilbagegang i vores verdensdel og for hele dens fugleverden.

Undersøgelsen har identificeret 514 fuglearter, som regelmæssigt observeres i Europa. 236 heraf har en overvejende gunstig bevaringsstatus og er vidt udbredte ud over Europas grænser. Blandt de øvrige 278 har 83 ligeledes en gunstig bevaringsstatus, men deres udbredelse er koncentreret i Europa. I alt har 319 arter ud af de 514 (62%) en bevaringsstatus, der globalt set anses for at være tilfredsstillende. Resten, det vil sige 195 arter eller 38%, har en ugunstig bevaringsstatus. Og dette skyldes enten, at disse arter er i markant tilbagegang, eller at deres udbredelse er (undertiden endog meget) begrænset. Faktisk er næsten 25% af de arter, der regelmæssigt observeres i Europa, i løbet af de seneste tyve år gået væsentligt tilbage.

Da fugle generelt er gode til at integrere sig i forskellige miljøer, må man frygte, at deres tilbagegang afspejler, hvad der sker med andre dyre- og plantegrupper, det vil sige, at der foregår en markant forringelse af biodiversiteten i Europa både med hensyn til arternes udbredelse og deres antal.

Fuglenes tilbagegang hænger i de fleste tilfælde sammen med ændringer i arealanvendelse og forvaltningsform. Intensiveringen af landbruget er den vigtigste årsag til den konstaterede tilbagegang. Den er den vigtigste eller i det mindste en medvirkende årsag til den forringede situation for 42% af de arter, hvor antallet er faldende. Levestedernes, herunder navnlig vådområders, forsvinden eller forringelse, er også en tungtvejende faktor. Fangst eller jagt har undertiden, men ofte blot sekundært, en negativ virkning på bestandene af disse truede arter.

2.4 Oplysninger, som medlemsstaterne har givet i deres treårlige rapporter

I forbindelse med deres treårlige rapporter i henhold til artikel 12 har medlemsstaterne ikke pligt til at oplyse Kommissionen om anvendelse af disse to artikler, der vedrører de generelle forpligtelser, som følger af direktivet. Dog forelægger visse medlemsstater (Sverige, Finland, Irland og Det Forenede Kongerige) en oversigt over deres lovgivning, og to lande blandt disse fremhæves:

* I Finland trådte en ny naturbeskyttelseslov i kraft den 1. januar 1997, og den tager hensyn til de bestemmelser og krav i fugledirektivet (79/409/EØF), som blev opstillet i den foregående periode. Der blev vedtaget mere udførlige gennemførelsesbestemmelser med en bekendtgørelse (den finske lovsamling 160/1997), som trådte i kraft i marts 1997.

* Det Forenede Kongerige fremfører i sin rapport en række foranstaltninger, som er truffet for at gennemføre direktivet og overvåge udviklingstendenserne i bestandene af fuglearter, som er beskyttet af direktivet. Ved afslutningen af den pågældende periode er der udarbejdet en sammenfatning. Heri gøres status over alle fuglearter, som yngler i Det Forenede Kongerige, og ændringerne i perioden 1996-1998 evalueres. I 1998 meddelte regeringen, at den som en del af sin politik for bæredygtig udvikling har udpeget 14 hovedindikatorer, hvoraf en vedrører tendenser for ynglefugle, der betragtes som en repræsentativ indikator for naturens og landområdernes generelle miljøtilstand.

3. Beskyttelse af levesteder og net af særligt beskyttede områder (artikel 3 og 4)

3.1 Formålet med disse artikler

* Artikel 3 lægger særlig vægt på at bevare eller forbedre fugles levesteder som en afgørende betingelse for at nå direktivets målsætninger. Den indfører begreberne tilstrækkeligt areal og tilstrækkelig diversitet for disse levesteder. Den fastlægger en fremgangsmåde, som bygger på to handlingsformer: oprettelse af beskyttede og forvaltede områder, indførelse af generelle foranstaltninger, som sikrer en gunstig udvikling af levestederne. Som artikel 2 tager den ud over bevarelse også sigte på genoprettelse og selv nyoprettelse af levesteder. Beskyttelsen af levesteder er en pligt, som er baseret på formelle engagementer.

* Artikel 4 er et centralt punkt i direktivet. Den omhandler, hvilke beskyttelses foranstaltninger der skal træffes for at opnå passende levesteder for en række arter, som er anført i direktivets bilag 1, og som er særlig følsomme, samt for trækfuglearter. Denne artikel hviler også på dobbelt handling, nemlig dels særlige foranstaltninger, der skal træffes på hele territoriet, og dels oprettelse af et net af særligt beskyttede områder. Dette er områder, som udpeges af medlemsstaterne i et tilstrækkeligt antal og tilstrækkelige store til, at de pågældende arter kan opnå gunstige betingelser inden for hele deres udbredelsesområde.

De forpligtelser, der er beskrevet i det første punktum af artikel 4, stk. 4, i direktiv 79/409/EØF, er i henhold til artikel 7 i Rådets direktivets 92/43/EØF erstattet med bestemmelserne i artikel 6, stk. 2, 3 og 4 i sidstnævnte direktiv fra anvendelsestidspunktet i juni 1994.

Kommissionen skal sørge for, at det oprettede net hænger sammen og er af et tilstrækkeligt omfang. Det er klart, at dette net ikke skal være alene om at sikre samtlige beskyttelsesmålsætninger. Det skal imidlertid være større, jo mere følsom arten er over for ændringer i levestederne, og jo mindre man kan forvente af andre foranstaltninger.

3.2 Oprettelse af net af særligt beskyttede områder i de enkelte medlemsstater

Belgien

* Der er ikke udpeget nye eller foretaget udvidelser af særligt beskyttede områder i 1996, 1997 eller 1998.

* Marskområder og deres mikrorelief er optaget som følsomme levesteder i de særligt beskyttede områder i regionen Flandern.

Danmark

* Der er ikke udpeget nye eller foretaget udvidelser af særligt beskyttede områder i 1996, 1997 eller 1998.

* Der er truffet talrige foranstaltninger, som går ud på at undgå forringelse af levesteder eller hindre betydelige forstyrrelser. Inden for de særligt beskyttede områder er visse delområder beskyttet yderligere (beskyttelse af vildt og vildtreservater). I den pågældende periode er der udstedt 23 bekendtgørelser om anvendelsen af disse underområder vedrørende offentlighedens adgang og jagt.

* På grundlag af artikel 4, stk. 3, i direktivet om beskyttelse af vilde fugle, har Danmark i 1998 indsamlet yderligere oplysninger om de 111 udpegede fuglebeskyttelsesområder og ajourført dataene om fuglebestandene i disse områder. Disse data er oplyst på NATURA 2000-standardformularerne.

* Der er i løbet af perioden 1996-1998 iværksat og delvis gennemført genopretnings projekter på nationalt plan i de særligt beskyttede områder til en skønnet værdi af 90 mio. DKK, hvoraf en del er midler fra LIFE.

* En nyere bekendtgørelse (bekendtgørelse nr. 782 af 1. november 1998) indskærper over for de kompetente myndigheder, at undersøgelserne af miljøvirkningerne af projekter, som kunne påvirke særligt beskyttede områder, skal indeholde en vurdering af projektets konsekvenser for de beskyttede fuglearter. Planen kan ikke gennemføres, såfremt vurderingen viser, at den vil skade levesteder eller medføre betydelige forstyrrelser for de arter, området er udpeget for. I overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 92/43/EØF kan der dog dispenseres, når bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser står på spil.

Tyskland

Udpegningen af særligt beskyttede områder henhører under delstaternes ansvarsområde.

* I den pågældende periode er der udpeget 65 nye særligt beskyttede områder i Tyskland. Ifølge tabeloplysningerne i Natura-barometeret, som blev offentliggjort i maj 1996 og i februar 1999, dækker disse nye områder et areal på 5584 km ; ved udgangen af 1998 var der 551 særligt beskyttede områder med et areal på mere end 14000 km i Tyskland.

* Alle planlagte projekter, som kunne medføre væsentlige ændringer inden for særligt beskyttede områder, forelægges først for de kompetente myndigheder til godkendelse.

Grækenland

* I de tre år blev der udpeget 26 nye særligt beskyttede områder i Grækenland. Disse nye områder dækker et areal på 3049 km . Ved udgangen af 1998 var der 52 særligt beskyttede områder med et areal på 4965 km i Grækenland.

* I løbet af samme periode er der lanceret 6 projekter under LIFE-Nature, hvoraf to har direkte forbindelse med særligt beskyttede områder.

Spanien

* I den pågældende periode er der udpeget 21 nye særligt beskyttede områder i Spanien. Disse nye områder dækker et areal på 7853 km . Ved udgangen af 1998 var der 170 særligt beskyttede områder med et samlet areal på 33191 km i Spanien.

* Der er oprettet forvaltningsplaner for en stor del af disse særligt beskyttede områder, og der er iværksat bevaringsforanstaltninger under de regionale myndigheders opsyn.

* Der er ydet støtte fra LIFE-Nature til flere store projekter til genopretning af levesteder eller økosystemer, der er vigtige for fuglebestandene, og til foranstaltninger med henblik på at bevare truede arter (Aquila adalberti, Hieraaetus fasciatus, Gypaetus barbatus, Columba bolli, Columba junoniae, Otis tarda, Ciconia nigra, m.fl.).

Frankrig

* I den pågældende periode er der udpeget 10 nye særligt beskyttede områder i Frankrig. Disse nye områder dækker et areal på 807 km . Ved udgangen af 1998 var der 109 særligt beskyttede områder med et samlet areal på 7877 km i Frankrig.

* I samme periode er der med LIFE-Nature-midler lanceret flere større foranstaltninger til bevaring, styrkelse og redning af arter eller levesteder, bl.a. indførelsen af munkegribben (Aegypius monachus) i Gorges de la Jonte. Styrkelse af bestanden af lille tårnfalk (Falco naumanni) i Middelhavsregionen. Genudsætning af hvidhovedet and (Oxyura leucocephala) i Korsika.

* Indsatsen til bevarelse af fugles levesteder er også resulteret i, at ni naturreservater er oprettet med et samlet areal på 13000 ha.

Irland

* I den pågældende periode er der udpeget 25 nye særligt beskyttede områder i Irland. Disse nye områder dækker et areal på 587 km . Ved udgangen af 1998 var der 100 særligt beskyttede områder med et samlet areal på 2165 km i Irland.

* Uden for disse særligt beskyttede områder er et antal repræsentative økosystemer blevet beskyttet, bl.a. naturreservater (79), tilflugtssteder for faunaen (5), vandfuglereservater (69) og nationalparker (5).

Italien

Udpegningen af særligt beskyttede områder henhører under regionernes og de selvstyrende provinsers ansvarsområde.

* I den pågældende periode er der udpeget 121 nye særligt beskyttede områder i Italien. Disse nye områder dækker et areal på 6397 km . Ved udgangen af 1998 var der 201 særligt beskyttede områder med et samlet areal på 9561 km i Italien.

Luxembourg

* I den pågældende periode er der udpeget 7 nye særligt beskyttede områder i Luxembourg. Disse nye områder dækker et areal på 34 km . Ved udgangen af 1998 var der 13 særligt beskyttede områder med et samlet areal på 160 km i Luxembourg.

Nederlandene

* I den pågældende periode er der udpeget 7 nye særligt beskyttede områder i Nederlandene. Disse nye områder dækker et areal på 233 km . Ved udgangen af 1998 var der 30 særligt beskyttede områder med et samlet areal på 3509 km i Nederlandene.

* Desuden er der oprettet mindre naturreservater i den samme periode i medfør af naturbeskyttelseslovgivningen.

Østrig

* I den pågældende periode er der udpeget 58 nye særligt beskyttede områder i Østrig. Disse områder dækker i alt 11333 km .

Portugal

* Der er ikke udpeget nye eller foretaget udvidelser af særligt beskyttede områder i 1996, 1997 eller 1998.

Finland

* Finland har i perioden 1996-1998 udpeget 439 særligt beskyttede områder. Disse områder omfatter 2 nationalparker og 311 beskyttede områder i privatejede områder. Ved udgangen af 1998 omfattede det beskyttede net mere end 29311 km , dvs. cirka 8% af hele det nationale territorium.

* I 1996 blev der iværksat en samlet evaluering af systemet med beskyttede områder. Denne evaluering har til formål at klassere områderne efter betydning og fastsætte, hvilke områder der først og fremmest skal ofres opmærksomhed på.

* Et betydeligt antal projekter til genopretning af levesteder eller bevaring af arter har modtaget støtte fra programmet Life-Nature. Tre projekter blev iværksat i 1995 og er videreført i den pågældende periode; 5 er iværksat i 1996, og 5 andre i 1997. Alle disse projekter har fundet sted i særligt beskyttede områder.

Sverige

* Sverige har i perioden 1996-1998 udpeget 302 særligt beskyttede områder. Ved udgangen af 1998 omfattede det beskyttede net mere end 21360 km , dvs. cirka 5% af hele det nationale territorium.

* I løbet af 1996-1998 har myndighederne med ansvar for skove og landbrug vedtaget regler for beskyttelse af naturen som f.eks. forbud mod at fælde træer, beskyttelse af sårbare levesteder, beskyttelse af flora og fauna, beskyttede områder m.v.

* Siden 1994 har artikel 19c i naturbeskyttelsesloven indeholdt en bestemmelse om, at alle ændringer af beskyttelsesniveauet i de særligt beskyttede områder kun må finde sted med regeringens samtykke. Regeringen har dermed ret til indsigt og til at føre kontrol med sådanne beslutninger. Denne artikel er blevet indskærpet i 1997 med en bestemmelse om, at regeringens kontrolfunktion ikke kun vedrører ophævelse af beskyttelsen af et særligt beskyttet område, men også undtagelsesbestemmelser i forhold til de bestemmelser, der er truffet for de pågældende områder. Denne artikel er desuden ændret således, at regeringens kontrol ikke omfatter undtagelsesbestemmelser, som kun risikerer at medføre ubetydelige skader på det beskyttede område.

* I tilfælde af, at der vedtages en undtagelsesbestemmelse med hensyn til beskyttelsen af et særligt beskyttet område, eller i tilfælde af en beslutning om ophævelse af en sådan beskyttelse, kan "länsstyrelsen" kræve, at den pågældende virksomhed finansierer en særlig undersøgelse af virkningerne for reservatet eller den på anden vis kompenserer for de tabte naturværdier. Når det pågældende reservat er et vådområde, skal naturværdierne erstattes på en passende måde.

Det Forenede Kongerige

* Der er udpeget 74 særligt beskyttede områder mellem 1996 og 1998. Dermed nåede antallet af særligt beskyttede områder i Det Forenede Kongerige op på 187 ved udgangen af 1998, og de dækkede i alt et areal på 7660 km , dvs. en forskel på mere end 4000 km set i forhold til udgangen af den foregående periode.

* I Det Forenede Kongerige beskyttes et betydeligt antal levesteder af videnskabelig interesse (flere end 6500, som dækker et areal på mere end 21000 km ).

* I Det Forenede Kongerige er der iværksat talrige foranstaltninger på landbrugs- og miljøområdet (og herunder braklægningsforanstaltninger, som gavner dyrelivet), og mange af disse tager hensyn til og bidrager til at opfylde direktivets mål.

Konklusion: I løbet af den pågældende periode er der udpeget 1155 nye særligt beskyttede områder, og det således beskyttede areal er øget med næsten 90548 km , (heraf 62004 km for de nye medlemsstater) dvs. mere end en fordobling i forhold til den foregående periode.

3.3 Overholdelse af kravene til nettet af særligt beskyttede områder

Antallet af særligt beskyttede områder var pr. 31. december 1998 nået op på 2403 [9]. Disse dækkede 162450 km , hvilket svarer til cirka 7% af EU's territorium.

[9] 271 særligt beskyttede områder, som dækker et samlet areal på 86 km er udpeget i Baden-Württemberg med henblik på andre naturbeskyttelsesformål end deres betydning for fuglene. Som følge heraf er denne liste reduceret, så den udelukkende indeholder levesteder af ornitologisk interesse.

I den pågældende periode har BirdLife International gennemført en større undersøgelse af de væsentlige levesteder for fugle eller Important Bird Areas (IBA) i Europa. Resultaterne af denne undersøgelse blev offentliggjort [10] i 2000. Ud fra ornitologiske kriterier udpeger denne undersøgelse væsentlige levesteder for fugle på hele det europæiske kontinent. Der blev i alt udpeget 3619 IBA (1997 levesteder af global betydning, 1176 levesteder af kontinental betydning og 446 levesteder af betydning for Den Europæiske Union). 2342 af disse levesteder findes i Den Europæiske Union. Ifølge denne undersøgelse viste en evaluering af, hvor stor en andel af disse områder er udpeget som særligt beskyttede områder i EU (i september 1999), at skønt 54% af IBA's udpegede levesteder (1260 levesteder) helt eller delvist er udpeget som væsentlige af de 15 medlemsstater i ikke mindre end 1375 særligt beskyttede områder, findes der stadig 1082 IBA-udpegede områder (46%), der endnu ikke er udpeget som særligt beskyttede områder, og kun fire medlemsstater havde udpeget mere end 75% af deres IBA-områder. Skønt der er sket yderligere fremskridt, siden denne rapporteringsperiode udløb, må der ved redaktionens afslutning af denne rapport (december 2001) fortsat konstateres væsentlige mangler i mange medlemsstater.

[10] Heath, M.F. and M.I. Evans (Eds.) 2000. Important Bird Areas in Europe: Priority sites for conservation. 2 vols. Cambridge, UK. BirdLife International (BirdLife Conservation Series, n° 8).

4. Fangst og indsamling (artikel 5, 6, 7, 8 og 9)

4.1 Formålet med disse artikler

* Artikel 5 indfører, med forbehold af særlige bestemmelser, en generel beskyttelsesordning. Den forbyder at dræbe eller indfange fugle, at ødelægge eller beskadige reder og æg, at indsamle æg, at forstyrre fugle og at være i besiddelse af fugle af arter, som det ikke er tilladt at jage i henhold til artikel 7 eller indfange i henhold til artikel 9.

* For at undgå, at kommercielle interesser medfører et skadeligt pres på fangstniveauerne, er det generelt set nødvendigt at indføre et generelt forbud mod handel og at begrænse enhver forstyrrelse til arter, hvis biologiske status tillader det. Endvidere kan bestemte arter (se direktivets bilag III) handles, såfremt en række begrænsninger overholdes. Artikel 6 forbyder således handel med alle levende og døde fugle samt alle dele af fugle af arter, som er omfattet af direktivet, herunder arter, som må jages eller indfanges, med undtagelse af de arter, der er opregnet i bilag III.

* Artikel 7 tillader og regulerer jagt, herunder falkejagt. Den begrænser jagten til arter nævnt i bilag II, som udelukkende er udvalgt efter biologiske kriterier: bestandens størrelse, udbredelse og populationsdynamiske parametre. Den kræver, at jagten ikke er i strid med de beskyttelsesforanstaltninger, der er truffet i udbredelsesområdet, og at den udøves i overensstemmelse med princippet om en «fornuftig udnyttelse» og en økologisk «afbalanceret regulering» forenelig med de bestemmelser, der følger af artikel 2.

* Artikel 8 forbyder midler til massefangst eller -drab eller ikke-selektiv fangst eller drab.

* Artikel 9 indfører en fravigelsesordning for de artikler, der vedrører fangst eller indsamling. Den fastsætter tre former for begrundelse:

1. Fuglene formodes at forårsage et særligt problem eller en særlig skade. Dette gælder kun «af hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed, af hensyn til sikkerheden for luftfarten, for at hindre omfattende skader på afgrøder, besætninger, skove, fiskeri - og vandområder og for at beskytte flora og fauna». I så fald kan der fraviges, «såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning» (artikel 9, stk. 1, litra a).

2. I forsknings- og undervisningsøjemed, for at genoprette og forny bestanden, men altid på strengt kontrollerede betingelser, og forudsat at der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning (artikel 9, stk. 1, litra b).

3. «På strengt kontrollerede betingelser» kan der tillades «selektiv indfangning, besiddelse eller enhver anden fornuftig anvendelse af bestemte fuglearter i mindre mængder». Ved «fornuftig» forstås, at denne anvendelse har gunstig virkning for direktivets generelle målsætning (artikel 9, stk. 1, litra c).

De formelle krav, som direktivet nævner for at opretholde fuglebestanden på et niveau, som imødekommer økologiske, videnskabelige og kulturelle krav og tilgodeser økonomiske og rekreative hensyn (artikel 2), kan ikke fraviges. Kravene vedrørende bevaring af levesteder og bekæmpelse af forurening (artikel 3 og 4) kan heller ikke fraviges.

Der er fastsat strenge betingelser for indrømmelsen af sådanne fravigelser, herunder mangel på enhver alternativ tilfredsstillende løsning og streng kontrol. Den tredje begrundelse er endvidere begrænset til «mindre mængder». Dette begreb er nødvendigvis relativt og udtrykkes, såfremt fravigelsen vedrører fangst, bedst ved en sammenligning mellem fangstmængden og den årlige dødelighed i de bestande, der er omfattet af fravigelsen. En fravigelse, der omfatter et tab for disse bestande på mindre end 1% af den årlige dødelighed kan matematisk set betragtes som en «mindre mængde», fordi dens virkning er mindre end unøjagtigheden ved beregningen af de populationsdynamiske parametre. Fangsten er i så fald «mindre» også i sammenligning med de tal, der sædvanligvis er kendetegnende for jagt, hvilket er foreneligt med behandlingen af jagt i en generel bestemmelse (artikel 7) i direktivet, og andre former for fangst under fravigelsesordningen.

4.2 Nye retsforskrifter vedtaget i den pågældende periode, vigtige ændringer af eksisterende retsforskrifter

Artikel 5 - generel ordning til beskyttelse af alle fuglearter omhandlet i direktivet

De vigtigste ændringer i den generelle ordning til beskyttelse af fuglearterne, der er trådt i kraft i løbet af de tre pågældende år, beskrives medlemsstat for medlemsstat og i givet fald region for region.

Belgien

Der er ikke sket væsentlige ændringer i beskyttelsesordningen i forhold til den foregående periode i Vallonien og Bruxelles-regionen. Regionen Flanderns lovgivning om opdræt af fugle i fangenskab er ændret som følge af EF-Domstolens dom (Sag C-149/94) kaldet "Vergy-dommen", der fastsætter, at direktiv 79/409/EØF ikke finder anvendelse på eksemplarer af vilde fugle, der er født og opdrættet i fangenskab.

Danmark

Der er ikke sket væsentlige ændringer i den generelle ordning til beskyttelse af fuglearter i den pågældende periode.

Tyskland

Der er ikke sket væsentlige ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Grækenland

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Spanien

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Frankrig

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Irland

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Italien

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Luxembourg

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Nederlandene

Nederlandenes lovgivning om opdræt af fugle i fangenskab er ændret som følge af EF-Domstolens dom (Sag C-149/94) kaldet "Vergy-dommen", der fastsætter, at direktiv 79/409/EØF ikke finder anvendelse på eksemplarer af vilde fugle, der er født og opdrættet i fangenskab.

Østrig

Der er ikke sket væsentlige ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Portugal

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

Sverige

Jagtlovens artikel 4 blev ændret i 1997 med henblik på at gennemføre målene i direktiv 79/409/EØF i national ret; der skal sikres en generel beskyttelse af alle fuglearter, også de ikke naturligt hjemmehørende fuglearter.

Finland

Den nye naturbeskyttelseslov, der trådte i kraft den 1. januar 1997, regulerer beskyttelsen af arterne. Med denne lov er der fastsat en generel beskyttelse af fugle og pattedyr med undtagelse af vildt og de dyr, der ikke beskyttes af jagtlovens artikel 5.

Det Forenede Kongerige

Der er ikke sket ændringer i den generelle beskyttelsesordning i den pågældende periode.

4.3 Ændringer i medlemsstaternes jagtregler, antal arter, der må jages, jagttider og jagtfrie områder

Det er ikke alle fuglearter, der er berørt af alle de foranstaltninger, der skal træffes i henhold til direktivets artikel 5. På grund af bestandens størrelse samt arternes geografiske udbredelse og formeringsevne inden for hele Fællesskabet må 24 arter (bilag II/1) jages i overensstemmelse med medlemsstaternes nationale lovgivning. 56 andre arter (bilag II/2) må kun jages i bestemte lande. Ingen af disse arter må imidlertid jages under deres forskellige faser af yngletiden. For trækkende arter gælder dette forbud endvidere også under deres træk tilbage til redebygningsstedet.

Som følge af de ændringer, der blev indført ved direktiv 94/24/EØF om ændring af direktiv 79/409/EØF, så direktivets kodificerede bilag II.1 og II.2 således ud ved udgangen af den pågældende periode:

>TABELPOSITION>

(1) de her nævnte bestande er de vilde bestande af arten Columba livia og ikke bestande, der er efterkommere af tamduer

* arten forekommer i medlemsstaten og må jages ifølge artikel 7, stk. 3

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

arter for hvilke der i medlemsstaten var fastsat en jagtsæson ved udgangen af den pågældende periode

>TABELPOSITION>

* i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, kan medlemsstaterne tillade jagt på disse arter

* M kun hanner

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

arter for hvilke der i medlemsstaten var fastsat en jagtsæson ved udgangen af den pågældende periode

Artikel 6 Tilladelse til salg mm. for de arter, der er nævnt i bilag III, del 2:+

De krævede betingelser opfyldes i samtlige medlemsstater, og der er ikke foretaget væsentlige ændringer i lovgivningen inden for den pågældende periode.

I Sverige er der udstedt bekendtgørelser til gennemførelse af artikel 1 i loven om beskyttede dyre- og plantearter (SFS 1994 : 1818) i den pågældende periode. I denne artikel 1 er det fastsat, at regeringen hermed bemyndiges til at vedtage regler for ind- og udførsel af, transport af, handel med, bevarelse af, forberedelse af og udstilling af beskyttede dyre- og plantearter i overensstemmelse med Sveriges internationale forpligtelser.

I Danmark er der med bekendtgørelse 42 af 25. januar 1996 foretaget en udvidelse af anvendelsesområdet for bestemmelserne om handel med levende fugle til alle underarter (uanset om disse ikke er naturligt forekommende i EU-medlemsstaterne) af de arter, der er omfattet af direktiv 79/409/EØF.

I Finland indeholder artikel 49 i den nye naturbeskyttelseslov, der trådte i kraft den 1. januar 1997, bestemmelser til gennemførelse af specifikke fællesskabsbestemmelser i national lovgivning.

Ifølge artikel 31 i bekendtgørelsen om jagt (869/1998) udstedes der forbud mod salg af kanadagås, sædgås, atlingand, havlit, hvinand, toppet skallesluger, stor skallesluger, hjerpe, urfugl og tjur samt alle identificerbare dele eller alle produkter af disse fugle.

Artikel 7 Fangst samt jagt- og fangstmetoder

De vigtigste ændringer i listen over fuglearter, der må jages, og tilhørende jagttider, som er trådt i kraft i de omfattede tre år er beskrevet medlemsstat for medlemsstat.

Belgien

Der er ikke foretaget vigtige ændringer i forhold til den foregående periode. Anas crecca er imidlertid fjernet fra listen over arter, som må jages i Flandern, med virkning fra 1998 (og i hvert fald frem til 2003), og jagten efter vandfugle med undtagelse af gråand (Anas platyrhynchos), forbydes i et vist antal beskyttede områder i Flandern.

Danmark

Bekendtgørelse 1271 af 17. december 1996 ændrer bekendtgørelse 39 af 21. januar 1994. Heri fastsættes generelle og lokale jagttider, og det indskærpes, at jagt kun må finde sted i tiden mellem solopgang og solnedgang; dette gælder dog ikke ænder og gæs. Der foretages kun mindre ændringer af jagttiderne for vilde fugle.

Tyskland

Der er ikke oplyst om væsentlige ændringer i Tysklands rapport.

Grækenland

Hvert år, normalt i juli, offentliggør landbrugsministeren «de årlige jagtregler» som fastlægger de græske jagttider. I 1996 blev huldue (Columba oenas) fjernet fra listen over arter, som må jages i Grækenland. Samme år blev skovskade (Garrulus glandarius) føjet til listen over arter, som må jages i Grækenland, undtagen på Peloponnes og alle øerne for således at beskytte de forskellige underarter, som lever der.

Det må bemærkes, at skovskade ikke er optaget for Grækenlands vedkommende i forbindelse med ændringen af bilag II (se 94/24/EF) til fugledirektivet.

Den generelle jagttid blev i 1996 fastsat til perioden 20. august til 28. februar. I 1998 blev jagttiden begrænset med en måned (afsluttes den 31. januar i stedet for den 28. februar) for tre arters vedkommende: atlingand (Anas querquedula), enkeltbekkasin (Lymnocryptes minimus) og dobbeltbekkasin (Gallinago gallinago).

Spanien

Sammenlignet med den foregående rapport, hvor der kun blev taget hensyn til den nationale lovgivning, er der denne gang forelagt yderligere oplysninger. Tilsyneladende overholder de selvstyrende regioners lovgivning ikke i alle tilfælde bilagene til direktiv 79/409/EØF, hvad angår listen over de arter, som må jages. Det fremhæves, at følgende to arter, som ikke er optaget i direktivets bilag II.1 og II.2, ifølge mange selvstyrende regioner i Spanien gerne må jages: Sturnus vulgaris og Sturnus unicolor. Streptopelia decaocto må også jages i visse selvstyrende regioner, selv om den ikke er opført som en art, der kan gives tilladelse til at jage i Spanien. Desuden må en række arter, der betragtes som "skadevoldere" i Catalonien, ligeledes jages, selv om de ikke er opført i direktivets bilag; det drejer sig om Gallinula chloropus, Turdus merula, Garrulus glandarius, Corvus corax, Passer domesticus. Endelig er flere eksotiske arter (Lophortyx californicus, Colinus virginianus, Myopsitta monachus og Psittacula krameri) opført på visse selvstyrende regioners lister over arter, som må jages.

Frankrig

I den pågældende periode har der ikke fundet ændringer sted, som vedrører de emner, der er behandlet i artikel 7, stk. 1-3.

Hvad angår stk. 4, og nærmere bestemt jagtdatoerne, havde præfekterne i departementerne frem til 1998 kompetence til at fastsætte jagttiden inden for det tidsrum, der er fastsat i lovgivningen. I overensstemmelse med udkast til ændring af direktivet, som Kommissionen har udarbejdet, havde det franske parlament den 15. juli 1994 vedtaget en lov om at anvende ORNIS-metoden. Regeringen forelagde parlamentet en rapport om gennemførelsen af denne lov den 18. juni 1998. Denne rapport har til formål at evaluere anvendelsen af loven af 1994, under hensyntagen til nye videnskabelige erkendelser og udviklingen i fællesskabslovgivningen på området.

Loven af 1994 er efterfølgende blevet ophævet af loven af 3. juli 1998, som sigter mod at fratage såvel ministeren for jagts kompetence til at fastsætte en tidligere åbningsdato som præfekternes kompetence til at fastsætte, hvornår jagttiden udløber. Disse datoer blev nedfældet i selve lovgivningen. Datoerne, der er fastsat ved den nye lov, tager tilsyneladende ikke hensyn til oplysningerne i regeringens rapport, og de er ikke ændret mærkbart i forhold til de start- og slutdatoer, som tidligere blev fastsat af præfekterne og ministeren. Denne lov åbner ligeledes mulighed for at forskyde datoen for afslutning af jagtsæsonen mellem den 31. januar og udgangen af februar.

Europa-Kommissionen har med brev af 5. august 1998 forelagt den franske regering en begrundet udtalelse for manglende opfyldelse af sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne i direktiv 79/409/EØF. I sit svar af 6. oktober 1998 giver den franske regering udtryk for, at den har til hensigt at oprette en reflektionsgruppe bestående af de berørte parter med henblik på at nå frem til konsensus om en ordning, hvormed der i overensstemmelse med direktivets principper kan fastsættes datoer for jagtsæsonen på trækfugle.

Endelig annullerede det franske statsråd de datoer for åbning af jagttiden, som præfekten i Landes fastsatte i juli måned. Hvad angår slutningen af jagtsæsonen, har det annulleret en bekendtgørelse fra præfektoratet, som fastsætter jagtsæsonens afslutning til den 29. februar.

Irland

Ved udgangen af den pågældende periode (jagtsæsonen 1998-1999) var der i forhold til den foregående periode åbnet for jagt på yderligere to arter (Branta canadensis og Anser anser). Sæsonen forløb fra den 1. til den 30. september for hele landet, men derudover blev perioden udvidet meget lokalt og afhængig af arten frem til den 31. januar.

Italien

Med dekret af 21. marts 1997 udelukkes følgende fra listen over arter, som må jages i Italien: Passer domesticus, Passer montanus, Colinus virginianus, Sturnus vulgaris, Corvus frugilegus, Corvus monedula, Bonasa bonasia og Limosa limosa.

Luxembourg

Der er ikke foretaget ændringer i forhold til den foregående periode.

Nederlandene

Rapporten indeholder ikke oplysninger om dette punkt.

Østrig

I Østrig henhører de forpligtelser, der følger af direktiv 79/409/EØF, under delstaternes ansvarsområde. Der er ikke oplyst om vigtige ændringer i delstaternes rapporter.

Portugal

Med dekretlov 136/96 af 14. august 1996 er der oprettet en ny beskyttelsesordning i overensstemmelse med direktiv 94/24/EF af 8. juni 1994 for de arter, som må jages.

Sverige

Der er ingen ændringer i forhold til den foregående periode.

Finland

Jagten på skovhøns (Tetrao sp.) og på hjerpe (Bonasa bonasia) gik ind den 10, september og varede til den 31.oktober i størsteparten af Finland med restriktioner i visse distrikter.

Det Forenede Kongerige

Der er ikke foretaget ændringer i forhold til den foregående periode.

Artikel 8 : Status over lovgivningen i forbindelse med direktivets bilag IV.

I det store og hele har medlemsstaterne truffet de nødvendige foranstaltninger, og ofte inden direktivet trådte i kraft. Der er ikke nævnt vigtige ændringer i medlemsstaternes rapporter. De eneste ændringer vedrører:

* Blyforgiftning af vandfugle. I Det Forenede Kongerige har regeringen i flere år arbejdet sammen med jagt-, landbrugs- og naturbeskyttelsesorganisationer for at begrænse eller eliminere brugen af blyhagl i vådområder. Et forbud mod brugen i to år på frivillig basis begyndte i september 1995 (for jagtsæsonerne 95/96 og 96/97). Selv om der er konstateret en vis adfærdsændring, er der ikke sket en generelt udskiftning af ammunitionstypen. Som følge heraf har regeringen meddelt, at den bedste løsning er via lovgivningen at forbyde brugen af blyhagl i ammunition i Det Forenede Kongeriges vådområder. I afventning af, at denne lovgivning gennemføres, forlænges det "frivillige" forbud.

* I Finland er det forbudt at bruge armbrøst som jagtvåben (artikel 20 i bekendtgørelsen om jagt, 1996). Brugen af automatvåben, hvor magasinet kan indeholde mere end to skud, forbydes til jagt på fjervildt og ikke-beskyttede fuglearter. I samme jagtbekendtgørelse af 1998 (869) forbydes brugen af akustiske apparater, der anvendes til at dræbe eller lokke fugle til.

4.4 Vigtige fravigelser fra beskyttelsesordningen, som opstod, forsvandt eller blev ændret i den pågældende periode (artikel 9).

På grundlag af de årlige rapporter, som medlemsstaterne har indsendt i medfør af artikel 9, er der udarbejdet en samlet tabel for de tre pågældende år.

Tabel 3. Antal fravigelser pr. medlemsstat

>TABELPOSITION>

* Alle medlemsstaterne har sendt Kommissionen deres årlige rapporter med undtagelse af Danmark, som ikke har indsendt sin rapport for 1998.

Dette dataindsamlings- og datapræsentationssystem over de oplysninger, medlemsstaterne har sendt i deres rapporter i medfør af direktivets artikel 9, er udarbejdet og ajourført af JNCC [11]. Dette system var operationelt i hovedparten af medlemsstaterne ved udgangen af den pågæl dende periode, og det benyttes i stadig større omfang. Det giver medlemsstaterne mulighed for at registrere oplysninger i et elektronisk standardformat, og dermed sammenstilles de pågældende undtagelsesbestemmelser på en simpel og effektiv måde i form af en generel rapport til Europa-Kommissionen.

[11] Joint Nature Conservation Committee (JNCC) er referenceadministration for direktiv 79/409/EØF i Det Forenede Kongerige.

5. Forskning og ledsageforanstaltninger (artikel 10, 11, (13 og 14))

5.1 Formålet med disse artikler

* Beskyttelse af arter kræver ofte forvaltning af deres levesteder. Denne forvaltning forudsætter et godt kendskab til de faktorer, der har indflydelse på, eller undertiden er afgørende for, tilstedeværelsen af en art eller gruppe af arter på et givet levested. Denne viden, som bygger på punktvise iagttagelser og metodisk forskning, er stadig ofte ret mangelfuld eller ufuldkommen. Som grundlag for en fornuftig forvaltning af fuglebestande og deres levesteder udgør videnskabelig forskning i denne sammenhæng derfor en af grundhjørnestenene i en generel beskyttelsesordning for vilde fugle. Der bør derfor tilskyndes til at udbygge og samordne denne forskning medlemsstaterne imellem. Direktivets artikel 10 pålægger medlemsstaterne at gøre en forskningsindsats med henblik på beskyttelse, forvaltning og udnyttelse af fuglebestandene. Bilag V til direktivet indeholder en liste over de vigtigste emner.

* Medlemsstaterne har pligt til at holde øje med indførelsen af fuglearter, som ikke i vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa, så der ikke tilføjes den lokale flora og fauna nogen skade. Medlemsstaterne skal rådføre sig med Kommissionen om alle indførelsesprojekter. Artikel 11 beskytter således den vilde flora og fauna som helhed mod indførelse af utidige fremmede fuglearter i EU.

5.2 Forskning og andet nødvendigt arbejde, som udføres af Kommissionen

Tilskyndelse til forskning og andet arbejde med henblik på beskyttelse, forvaltning og udnyttelse af bestanden af samtlige de i artikel 1 omhandlede fuglearter.

På fællesskabsplan har BirdLife International i samarbejde med Wetlands International, i den foregående periode og takket være finansiel støtte til et treårigt projekt under LIFE-Nature, udarbejdet handlingsplaner for de 23 globalt truede arter, der findes i Europa. Siden da har Kommissionen medfinansieret udarbejdelsen af 8 nye planer, som dels omfatter tre arter (Aythya nyroca, Polysticta stelleri og Aquila clanga) der findes i Europa og er udpeget som væsentlige i forbindelse med en nylig ajourføring af listen over globalt truede fuglearter, og dels fem arter opført i fugledirektivets bilag I (Botaurus stellaris, Gypaetus barbatus, Aquila pomarina, Hieraaetus fasciatus og Tetrax tetrax). Disse 31 handlingsplaner er godkendt af Ornis-udvalget, samt af Bern-konventionen og partskonferencen i forbindelse med Bonn-konventionen.

Disse handlingsplaner fremskaffer oplysninger om disse arters status, økologi, overhængende trusler samt løbende og planlagte bevaringsforanstaltninger. Hermed gives der mulighed for klart at definere bevaringsmålene og et prioriteret handlingsprogram for hver art. Disse 31 handlingsplaner findes på GD Miljøs internetsted på følgende adresse:

http://europa.eu.int/comm/environment/nature/directive/birdspriority.htm

Der er ydet finansiel støtte fra LIFE til talrige projekter rettet mod de mest hastende aktiviteter i handlingsplanerne for disse arter. Disse 31 arter er ligeledes blandt de arter, der regnes for at være prioriterede i forbindelse med LIFE-Natures finansieringsordning [12]. Der findes nærmere oplysninger om LIFE-Nature projekterne på GD Miljøs internetside på adressen: http://europa.eu.int/comm/environment/nature/home.htm

[12] LIFE-Nature er et finansieringsinstrument, der yder støtte til EU's naturbevarelsespolitik.

5.3 Forskning og andet nødvendigt arbejde, som udføres af medlemsstaterne

Oplysningerne for de medlemsstater, som har rapporteret herom, er sammenfattet i det nedenstående.

Belgien

I den pågældende periode er der gennemført forskning og undersøgelser bl.a. inden for følgende områder:

* Fortsættelse af langsigtet forskning bl.a. i ringmærkning og vinteroptællinger af vandfugle.

* I den pågældende periode er der foretaget årlige opgørelser over trækfuglebestande, ynglepar og/eller vinterbestande.

* Et LIFE-Nature projekt om nødvendigheden af og hvilke forvaltningsmidler der kan tages i brug med henblik på levesteder for Engsnarre (Crex crex).

Tyskland

Der er gennemført eller iværksat flere forsknings- og bevaringsarbejder i den pågældende periode:

* Undersøgelser af hvid stork, Ciconia ciconian, med telemåling (satellit).

* Overvågning af ynglefuglebestandene i Vadehavet.

* Fordeling, antal og vandring af hav- og kystfugle ved Nordsøen.

* Overvågning af trækfuglebestandenes udviklingstendenser.

* Etablering af et program til bevarelse af bestandene af Ciconia ciconia i Østeuropa..

* Indførelse af et system til overvågning af dyrebestande med fugle som eksempel.

* Evaluering af nationale og internationale projekters bidrag til bevarelsen af meget truede fuglearter i Tysklands regioner med intensivt landbrug; konflikter og løsningsmuligheder.

* Global analyse af truede vandrende dyreearter med sigte på at etablere et verdensomspændende informationssystem.

* Ajourføring af rød-listen over ynglefugle i Tyskland.

* Overvågning af 100 repræsentative arter som evaluationssystem for naturbevarelsesprogram mernes resultater.

* Evaluering af nye økosystemer (« Neozoen ») i henhold til naturbevarelseskriterier.

Grækenland

I den pågældende periode er der gennemført forskning og undersøgelser i relation til fugle og/eller fugles levesteder bl.a. på følgende områder:

* Fortsættelse af langsigtet forskning (bl.a. ringmærkning og vinteroptællinger af vandfugle).

* En særlig ringmærkningskampagne (på øerne Lesbos og Antikythyra, af sumpfugle i Evros-deltaet, og fugleunger af Larus audouinii og Phalacrocorax pygmaeus).

* Videnskabelige undersøgelser vedrørende truede arters økologi og fredning af truede arter, som for eksempel Pelecanus crispus og P. onocrotalus, Falco eleonorae, Puffinus yelkouan og Calonectris diomedea.

* Forskning af forskellig art med henblik på doktorater, bl.a. om variationer i den geografiske udbredelse af P. pyrrhocorax, analyse af pesticidrester hos Phalacrocorax carbo, genetiske variationer for Fringilla coelebs, DNA-undersøgelser af Ficedula semitorquata og undersøgelser af Aquila chrysaetos i Dadia-reservatet.

Spanien

Der blev foretaget talrige undersøgelser og overvågninger af fuglebestandene i Spanien mellem 1996 og 1998, såvel af generaldirektoratet for naturbeskyttelse som af de autonome regioner og visse særligt beskyttede områder:

* Generaldirektoratets væsentligste aktiviteter har bestået i: forvaltning og indsamling af data fra ringmærkning, indførelse af en bevaringsplan for Gypaetus barbatus, en opgørelse over ynglebestanden af Aquila adalberti, årlige opgørelser over vandfugle og atlasset over ynglefugle i Spanien.

* De selvstyrende regioner har gennemført en mangfoldighed af undersøgelser omhandlende en bred vifte af biologiske og fredningsmæssige aspekter i relation til truede arter, forvaltning af levesteder og overvågning af bestande.

Frankrig

De gennemførte foranstaltninger omfattede blandt andet:

* Frednings- eller redningsprogrammer af truede fuglearter med støtte fra LIFE (Aegypius monachus, Falco naumanni, Oxyura leucocephala og Gypaetus barbatus).

* Tællinger og overvågning med ringmærkning, mærkning og genindfangning af ynglende havfugle (Calonectris diomedea, Puffinus puffinus, Puffinus yelkouan, Hydrobates pelagicus og Morus bassanus), af talrige rovfugle og af Phoenicopterus ruber, o.s.v.

* Optællinger af vinterbestanden af Phalacrocorax carbo.

* Overvågning og optælling af ynglebestande af Ardeidae (Botaurus stellaris, Ixobrychus minutus, Nycticorax nycticorax, Ardeola ralloides, Bubulcus ibis og Egretta garzetta).

* Mærkning og ringmærkning af hejrer i Camargue.

* Optælling af antallet af ynglefugle af Ciconia nigra et Ciconia ciconia, samt mærkning og demografisk overvågning af storkebestandens bevægelser i Frankrig.

* Undersøgelse af en indført arts etablering, spredning og overlevelse (Threskiornis aethiopicus).

* Optællinger af overvintrende Anatidae og sumpfugle. For anatidaes vedkommende er der ligeledes planlagt optællinger i migrations- og yngleperioderne samt en analyse af reproduktionskronologien.

* Der er udarbejdet handlingsplaner for forskellige arter af Galliformes (Alectoris graeca, Perdix perdix hispanica) og Tetraonidae (Tetrao urogallus, Tetrao tetrix, Bonasa bonasia og Lagopus mutus), som tager sigte på at opretholde og beskytte bestandene. Inden for rammerne af disse handlingsplaner blev der i 1998 iværksat en undersøgelse af fangst eller indsamling. Siden da er indsamlingstilladelser "carnets de prélèvements" blevet obligatoriske.

* National undersøgelse af fangst og indsamling af hovedparten af trækfuglearterne i løbet af jagtsæsonen 1998-1999.

* Optælling og overvågning med mærkning af ynglebestanden af Scolopax rusticola.

* Overvågning af de demografiske udviklingstendenser for arter af Alaudidae, Colombidae og Turdidae, som må jages i Frankrig.

* Nationale programmer til overvågning af almindeligt forekommende fugle, som gør det muligt at registrere variationer hovedsagelig i bestanden af spurvefugle.

* National optælling af ynglende sumpfugle og mågefugle.

* Undersøgelser af sumpfugles og mågefugles bevægelser samt geografiske og tidsmæssige dynamik (Himantopus himantopus, Larus melanocephalus, Larus ridibundus, Larus genei og Larus michaellis).

* Undersøgelse af bestandens status og bevægelser for truede arter (bl.a. Platalea leucorodia, Gypaetus barbatus, Gyps fulvus, Aegypius monachus, Circaetus gallicus, Hieraaetus pennatus, H. fasciatus, Pandion haliaetus, Falco naumanni, Crex crex, Tetrax tetrax, Larus audouinii, Sterna dougalli og Lanius minor).

* Programmer til genindførsel, styrkelse og overvågning af rovfuglebestande, navnlig af gribbe (Gypaetus barbatus, Gyps fulvus, Aegypius monachus og Neophron percnopterus).

* Optælling, bl.a. i forbindelse med efterårstrækket, og overvågning af ynglebestandene af talrige rovfuglearter.

Irland

Der er gennemført en række særforanstaltninger i Republikken Irland i perioden 1996-1998 vedrørende truede fuglearter:

* fredning af terner, navnlig Dougallsterne (Sterna dougalli), hvor bestanden i Irland (687 par i 1996; 650 i 1997 og 658 i 1998) er af international betydning.

* Iværksættelse af en plan til hastende redning af Engsnarre (Crex crex).

* Kontrol af forstyrrende faktorer, forbedring af græsningslevestederne for den grønlandske underart af blisgåsen (Anser albifrons flavirostris) har parallelt med udpegningen af særligt beskyttede områder i grevskabet Wexford og opretholdelsen af jagtforbudet medført en øget bestand af denne art.

* Agerhøne (Perdix perdix), hvoraf der kun forekommer to levedygtige kerner i Irland, har været genstand for statsstøttet forskning. På grundlag af denne undersøgelse er der opstillet en national bevaringsstrategi.

* Der er endvidere forsket på andre områder. Denne omfatter bl.a. langsigtet forskning (bl.a. ringmærkning af fugle og vinteroptællinger af vandfugle), optælling af havfuglekolonier, programmer til overvågning af ynglebestandene for flere fuglearter, hvor der er konstateret en ugunstig bevaringsstatus, og/eller som er optaget i bilag I til direktiv 79/409/EØF.

Italien

De aktiviteter, som er gennemført i Italien, bestod bl.a. i følgende:

* opstilling af forvaltningsplaner for visse særligt truede arter, som er opført i bilag I til direktiv 79/409/EØF: Porphyrio porphyrio, Numenius tenuirostris og Larus audouinii,

* forskellige langsigtede opfølgningsprogrammer som f.eks. optællinger af vandfugle om vinteren og overvågning af migration; særlig projektet "piccole isole (små øer)",

* en genetisk analyse af agerhøner af genus Alectoris.

Luxembourg

Den ornitologiske forskning i Luxembourg foregår på frivillig basis, og den foretages først og fremmest af den nationale fuglebeskyttelseorganisation. De væsentligste videnskabelige aktiviteter består af:

* Ringmærkningsoperationer og regelmæssige opgørelser over indenlandske og trækkende arter.

* Offentliggørelse af videnskabelige og populærvidenskabelige bulletiner.

* Forskellige programmer til overvågning og forvaltning af reservater og levesteder navnlig med henblik på at styrke de truede fuglebestande: bynkefugl, agerhøne, spætte, hjerpe og sort stork.

Ved udgangen af den pågældende periode blev Centrale Ornithologique du Luxembourg (COL) grundlagt (i januar 1998). Det har til opgave at forvalte ornitologiske data, ajourføre rød-listen over fuglelivet i Luxembourg, tilrettelægge optællinger og markobservationer og samarbejde med forskellige luxembourgske myndigheder med ansvar for naturbevarelse. Det har derudover til opgave at opstille projekter til beskyttelse af truede arter og varetage forbindelserne med udenlandske og overnationale organismer.

Nederlandene

Der er ydet finansiel og anden støtte til forskellige projekter til beskyttelse og forvaltning af fugle:

* Undersøgelse af forplantningstoksiske virkninger ved indtagelse af giftige stoffer for fiskespisende fuglearter.

* Programmer til overvågning af ynglebestande og trækkende bestande i Nederlandene.

* Program til ringmærkning af fugle.

* Opgørelser over fuglebestande inden for allerede udpegede særligt beskyttede områder eller områder, som endnu ikke er blevet udpeget.

Finland

* Miljøministeren har nedsat en arbejdsgruppe, der har fået til opgave at opstille en liste over de truede arter i Finland med angivelse af de prioriterede arter og de arter, som Finland har et særligt ansvar overfor. Det er ligeledes planlagt at overvåge udviklingstendenserne for disse arter og deres naturlige levesteder.

* Der er gennemført optællinger i områder af betydning for naturbevarelsen.

* I den pågældende periode er overvågnings- og optællingsprogrammer videreført, navnlig årlige optællinger langs med lineære takseringsrækker, samt ringmærkning og overvågning på nationale niveau af forskellige arter (Aquila chrysaetos, Pandion haliaetus, og Dendrocopos leucotos, m.fl.).

* Offentliggørelse af atlasset over ynglefugle i 1998 [13], som indeholder resultaterne af undersøgelser gennemført i perioderne 1974 - 1979 og 1986 - 1989.

[13] Väisänen, R.A. P. Koskimies & E. Lamni. 1998 Muuttuva pesimälinusto. Otava, Helsinki.

* Undersøgelser af konsekvenserne af jagt og prædation for forskellige arter af tetraonidae.

* Analyse af metoder til forebyggelse af de skader, som visse fuglearter (andefugle og skarve) kan forårsage på afgrøder eller fiskeopdræt.

* Undersøgelse af den kemiske forurenings indvirkning på fuglelivet og miljøet.

* Overvågning og optælling af skarvekolonier (Phalacrocorax carbo).

Det Forenede Kongerige

JNCC (Joint Nature Conservation Committee) og de tre regionale agenturer med ansvar for naturbevarelse fortsatte deres forskningstiltag med henblik på at beskytte og forvalte fuglebestande.

* Disse tiltag omfatter overvågning af fuglebestande på lang sigt (navnlig Common Bird Census og dettes efterfølger: Breeding Bird Survey; Wetland Bird Survey omfatter et net på næsten 1500 levesteder, vinteroptællinger af vandfugle, overvågningsprogrammet for havfugle (Seabird Monitoring Programme), overvågningen af sjældne ynglefugle (Rare Breeding Birds Panel), ringmærkning af fugle o.s.v.).

* I 1998 offentliggjorde et konsortium af ornitologiske organisationer i Det Forenede Kongerige et vigtigt referenceværk over de bedste metoder til overvågning af et stort antal fuglearter [14].

[14] Gilbert G., Gibbons D.W. & J. Evans. 1998. Bird monitoring methods. RSBP, BTO, WWT, JNCC, ITE & the Seabird Group. 464 ff.

* Der er udført forskning i de biologiske aspekter af fuglebevarelse, navnlig om virkningerne af prædation af fiskespisende fugle og rovfugle.

* Et andet væsentligt område af den videnskabelige forskning bestod i at udvikle et system til hurtig varsling, som bygger på konstaterede udviklingstendenser i ynglefugle bestandene. Dette system åbner mulighed for på grundlag af en analyse af udviklingstendenser, som indsamles med diverse overvågningssystemer på lang sigt, at udpege de arter, som i bevarelsesøjemed har behov for særlig opmærksomhed.

* I 1998 lancerede Det Forenede Kongerige et program samordnet på nationalt plan med en standardiseret overvågning af levesteder, som er vigtige i henseende til naturbevarelse.

* Der blev endvidere gennemført en lang række andre særlige forskningsprojekter vedrørende økologi og populationsdynamik samt analyser af behovene for fredning af arter.

5.4 Indførelse af fuglearter som i vild tilstand ikke har deres naturlige ophold på medlemsstaternes område i Europa

Oplysningerne for de medlemsstater, som har rapporteret herom, er sammenfattet i det nedenstående.

Tyskland

Der er ikke indført fremmede fuglearter i Tyskland fra 1996 til 1998.

Grækenland

Der er ikke indført eksotiske arter i Grækenland fra 1996 til 1998.

Spanien

Forskellige arter blev indført af hensyn til jagten. Det drejer sig navnlig om Phasianus colchicus og Coturnix japonica i mange regioner, men også om Francolinus francolinus, Lophoryx californica og Colinus virginianus på Balearerne.

Endvidere har en sydamerikansk papegøjeart Myopsitta monachus utilsigtet etableret sig uden bevidst udsætning. Tilsyneladende skaber den problemer, især i Catalonien, hvor der i 1998 er foretaget en undersøgelse af dens fordeling og udbredelse.

Irland

Bestandene af den indførte art Oxyura jamaicensis er blevet overvåget i perioden 1995-1998. Det blev konstateret, at udbredelsen og antallet af individer af denne art var steget i Irland. Anser anser og Branta canadensis findes i vild tilstand i Irland på træk eller som overvintrende bestande. Disse to gåsearter er ligeledes indført som ynglefugle, og disse naturaliserede bestande kunne skabe problemer (konflikter med landbrug og med andre naturligt hjemmehørende arter), hvis de fortsat breder sig. Under en optælling af ynglebestande, der er gennemført i 1994, fandt man 977 Anser anser og 538 Branta canadensis, og antallet af sidstnævnte art var mere end fordoblet siden den foregående optælling i 1969.

Italien

Der er ikke indført nye arter i Italien i den pågældende periode. Forskellige arter, som tilsigtet eller utilsigtet er indført, har ynglebestande af varierende størrelse på halvøen. Egretta gularis er først for nylig begyndt at yngle; Threskiornis aethiopicus er naturaliseret lokalt; Cygnus olor er naturaliseret; Branta canadensis yngler i enkelte tilfælde; Callipepla californica forsøger at akklimatisere sig; Colinus virginianus er naturaliseret i Norditalien; Alectoris chukar er naturaliseret lokalt; Francolinus francolinus en enkelt bestand; Francolinus erckelii en enkelt bestand; Phasianus colchicus er naturaliseret; Psittacus krameri er naturaliseret lokalt; Myiopsitta monachus er naturaliseret lokalt; Paradoxornis alphonsianus en enkelt bestand; Estrilda astrild yngler lejlighedsvis; Amandava amandava er naturaliseret lokalt; Acridotheres tristis yngler i enkelte tilfælde.

Luxembourg

Der er ikke bevidst indført eksotiske arter i Luxembourg i perioden. Der er givet meddelelse om, at nogle eksotiske anatidae er undsluppet.

Finland

Der er ikke bevidst indført eksotiske arter i Finland i den pågældende periode.

Det Forenede Kongerige

Der er ikke bevidst indført eksotiske arter i Det Forenede Kongerige i den pågældende periode.

De problemer, der forårsages af utilsigtede indførelser, og de risici, der følger af udviklingen af bestande af indførte arter, er blevet drøftet indgående. Der er afgivet henstillinger med henblik på at ændre lovgivningen og sikre bedre kontrol for at forebygge uhensigtsmæssige indførelser.

Rare Breeding Birds Panel har besluttet at målrette en del af sine aktiviteter vedrørende indsamling af oplysninger om sjældne ynglefugle mod også at indsamle data om indførte arters yngel (med undtagelse af arter, som allerede er veletableret).

I forbindelse med optællinger af vandfugle om vinteren overvåges de indførte, men ikke-etablerede, arter regelmæssigt. Der konstateres en tendens til en stigning i antallet af disse arter og i det samlede antal individer, hvilket giver anledning til betænkeligheder. Der konstateres i øvrigt også et stigende antal individer i etablerede arter, som f.eks. Branta canadensis eller Oxyura jamaicensis.

Det Forenede Kongeriges regering har i den pågældende periode også lagt særlig vægt på de aktiviteter, der er nødvendige for at mindske de alvorlige trusler mod bestandene af Oxyura leucocephala (naturligt hjemmehørende arter), som skabes af Oxyura jamaicensis (indført art) via hybridisering.

Som følge af resultaterne af forskningen i den foregående periode, navnlig om gennemførligheden af og metoderne til at kontrollere bestandene af Oxyura jamaicensis, er det henstillet, at resultaterne bør udbredes i en større målestok. Der er oprettet en arbejdsgruppe "Hvidhovedet and" i 1998. Denne arbejdsgruppe har afgivet sine henstillinger i oktober 1998, og der er iværksat et pilotforsøg i januar 1999. Hovedformålet med dette er at afprøve muligheden for i løbet af ti år at eliminere bestanden af Oxyura jamaicensis i Det Forenede Kongerige og evaluere omkostningerne herved.