Regionsudvalgets udtalelse om "Anden rapport om økonomisk og social samhørighed"

(2002/C 107/10)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens anden rapport om økonomisk og social samhørighed (KOM(2001) 24 endelig);

under henvisning til Kommissionens beslutning af 2. februar 2001 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1 at anmode om Regionsudvalgets udtalelse herom;

under henvisning til præsidiets beslutning af 13. juni 2001 om at lade udarbejde en udtalelse og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 1 "Regionalpolitik, Strukturfondene, Økonomisk og Social Samhørighed, Grænseoverskridende og Interregionalt Samarbejde";

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 74/2001 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 1 den 4. oktober 2001 med Eduardo Zaplana Hernández-Soro (formand for regionalregeringen i Valencia, E, PPE) og Jan Tindemans (provinsdeputeret for Limburg, NL, PSE) som ordførere;

på den 41. plenarforsamling den 14.-15. november 2001 (mødet den 14. november) vedtaget følgende udtalelse:

Regionsudvalget

1. udtrykker tilfredshed med Kommissionens anden rapport om økonomisk og social samhørighed. Den anden rapport er ligesom den første et omfattende dokument. Den rummer fyldige oplysninger om især EU's politik, men indeholder langt mindre om medlemsstaternes politik og indeholder næsten intet overhovedet om de regionale og lokale myndigheders indsats. Desuden opridser den konsekvenserne for samhørigheden mellem medlemsstaterne i et udvidet EU;

2. bemærker, at Kommissionens rapport på ny påviser, at samhørigheden mellem medlemsstaterne i beretningsperioden er blevet klart bedre, men at dette i langt ringere grad har været tilfældet mellem de enkelte regioner, ligesom forskellene mellem regionerne sågar er blevet større i nogle medlemsstater;

3. bemærker, at den kommende udvidelse vil medføre en direkte forværring af de regionale skævheder inden for EU, hvilket gør det nødvendigt at fortsætte bestræbelserne på at opnå territorial samhørighed, således som Kommissionen har foreslået det;

4. konkluderer, at samhørighedspolitikkens regionale dimensioner bør styrkes. Den bygger på det grundlæggende princip, at samhørighedspolitikkens mål er nedfældet i artikel 158 i Traktaten om oprettelse af Det europæiske Fællesskab og tilstræber en harmonisk udvikling i EU som helhed gennem en styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed, men at dette ikke kan nås gennem en reaktiv politik, som i praksis er begrænset til ydelse af subsidier, således som tilfældet har været indtil nu. Det er på denne baggrund vigtigt, at alle EU's politikker, særlig sektorspecifikke politikker med væsentlige territoriale virkninger såvel som konkurrence- og skattepolitikker, også bidrager til indførelsen af samhørighed;

5. mener, at EU's regionalpolitik bør opfattes som en horisontal politik, der indvirker på hele EU's virksomhed, og som gør det muligt at tage individuelle hensyn til de enkelte regionale enheder;

6. understreger behovet for en mere beslutsom inddragelse af medlemsstaterne i samhørighedspolitikken. Med dette sigte kan det være nødvendigt at give et større spillerum for medlemsstaternes myndigheder og for de regionale og lokale myndigheder, således at disse tillægges et ansvar for deres regioners udvikling. Dette betyder selvfølgelig ikke, at man skal renationalisere samhørighedspolitikken, men lægger snarere op til at integrere dette princip i deres interne politikker. National, statslig støtte må således ikke modvirke, men styrke den fælles samhørighedspolitik;

7. godkender Kommissionens valg af prioritetsområder, men ønsker dog at tilføje et område mere, nemlig fremme af videnskabelig forskning og teknologisk udvikling i de mindst fremadskredne regioner;

8. godkender, at Kommissionen til den nuværende politik - som næsten udelukkende tager sigte på at løse vedvarende problemer - ønsker at føje et proaktivt element, som målrettes mod fremtidige problemer og mod potentialet for regional udvikling:

Regionsudvalget henstiller, at der snarest muligt indhøstes erfaringer med en proaktiv politik på regionalt og lokalt plan på forsøgsbasis. I særdeleshed kunne der etableres en sammenhæng med tema 3 (regional identitet og bæredygtig udvikling) som et særskilt træk inden for Den Europæiske Regionaludviklingsfond innovative tiltag;

9. mener, at selv om der føjes et proaktivt element til samhørighedspolitikken, fjerner man ikke behovet for et instrument til krise-intervention;

10. tager afstand fra det loft på 0,45 %, som er lagt over bevillingerne til samhørighedspolitikken (rådsmødet i Berlin i 1999);

11. er enig i Kommissionens præference for

- direkte områdeopdeling for mål 1 eller hvad dertil svarer for regioner med efterslæb

- indirekte områdeopdeling for mål 2 eller hvad dertil svarer for regioner, som er inde i gennemgribende strukturelle ændringer. Sigtet med mål 2 bør være at rette op på specifikke skævheder i regionerne på områder så som F& U, kommunikationsinfrastrukturer og uddannelse i form af målrettet støtte, hvis omfang bør afhænge af regionens økonomiske formåen;

12. foreslår en regional målretning af indsatsen under mål 3;

13. tager afstand fra, at man bibeholder det nuværende kriterium for støtteberettigelse under mål 1 samt indfører to forskellige tærskler, nemlig en for regioner i de nuværende medlemsstater og en for regioner i de nye medlemsstater;

14. vurderer at enhver metode til udvælgelse af regioner, som skal være berettiget til samhørighedsstøtte, bør opfylde to væsentlige krav:

1) Regioner, som - hvis det ikke var for udvidelsen - ville have været berettigede til mål 1-støtte efter 2006, må fortsat være støtteberettigede i en udvidet europæisk union.

2) Ingen region må opleve et pludselig bortfald af strukturfondsstøtte. Under alle omstændigheder bør der være et sikkerhedsnet og en overgangsperiode, hvor støtten udfases.

Det vil ved anvendelsen af disse principper være nødvendigt at tage højde for de særlige karakteristika, der kendetegner regioner med permanente geografiske handicap, så som ø- og bjergregioner, tyndt befolkede regioner og perifere regioner, således som tilfældet har været hidtil. I givet fald bør man indføre de særlige mekanismer, som er nødvendige for, at disse områders behov kan tilgodeses på behørig vis i den kommende samhørighedspolitik;

15. er enig med Kommissionen i det ønskværdige i en polycentrisk udvikling i EU. Dette begreb kunne udgøre den fysiske ramme, som skal modvirke regionale skævheder mellem og inden for makroregionerne i EU. For at kunne anvende et sådant begreb er det derfor nødvendigt at tage samarbejdet mellem regioner og udviklingens by- og landmæssige aspekt med i gennemførelsen af strukturfondene. Omfanget af samhørigheds- og regionalpolitikkens instrumenter på de forskellige beslutningsniveauer bør selvsagt afpasses efter forskellene i situation og udvikling mellem og inden for disse regioner.

Bruxelles, den 14. november 2001.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget