A4-0314/95

Beslutning om bekaempelse af korruption i Europa

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sin beslutning af 16. december 1993 om bekaempelse af svig paa internationalt plan ((EFT C 020 af 24.01.1994, s. 185.)),

- der henviser til sin beslutning af 11. februar 1994 om kriminalitet i Europa ((EFT C 061 af 28.02.1994, s. 235.)),

- der henviser til artikel B, 4. led, artikel F, K.1, pkt. 5, 7 og 9 og artikel K 6 i traktaten om Den Europaeiske Union samt til EF-traktatens artikel 3, litra h, artikel 100, 220 og 235,

- der henviser til OECD's henstillinger vedroerende udbetaling af bestikkelse i den internationale samhandel,

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender (A4-0314/95),

A. der henviser til, at korruption ikke er noget nyt faenomen og forekommer under forskellige former og i forskelligt omfang,

B. der henviser til, at det er en kendsgerning, at forbryderiske sammenslutninger udnytter handels- og finanskredsloeb i kriminelt oejemed (transit, vaaben, narkotika...) og aabner den internationale handel i Unionen for korruptionsrisiko, hvilket navnlig beroerer handelsvirksomheder, transportvirksomheder, tjenestemaend og navnlig de personer, der er ansvarlige for kontrolopgaver,

C. der henviser til, at korruptionen, navnlig i forbindelse med den organiserede kriminalitet, udgoer en trussel for det demokratiske systems funktion og dermed oedelaeger borgernes tillid til den demokratiske retsstats integritet,

D. der henviser til, at bekaempelse af organiseret kriminalitet kan bidrage til at daempe korruptionen, og at det europaeiske samarbejde mellem alle justitsmyndigheder hurtigst muligt boer forbedres,

E. der henviser til medlemslandenes og tredjelandes lovbestemmelser om bekaempelse af korruption,

F. der henviser til noedvendigheden af samarbejde inden for Den Europaeiske Union og med tredjelande ved bekaempelse af korruption,

G. der henviser til, at Den Europaeiske Union maa udarbejde en egentlig politik til korruptionsbekaempelse, der goer det muligt at udvikle de noedvendige praeventive og strafferetlige foranstaltninger;

H. der henviser til, at det europaeiske retslige samarbejdsomraade ikke har mening, hvis der ikke sker en uddybning af den gensidige anerkendelse af retsafgoerelser og udleveringsmekanismer med henblik paa at undgaa straffrie omraader, et aspekt, som boer prioriteres hoejt paa regeringskonferencen i 1996,

I. der henviser til, at bekaempelse af korruption paa nationalt og internationalt plan vedroerer alle medlemsstater, og at de aftaler, som er indgaaet paa dette omraade mellem medlemsstaterne, ikke er tilstraekkelige,

J. der er overbevist om, at lovbestemmelser og stramningen af strafudmaalingen for korruptionsovertraedelser alene ikke er noget tilstraekkeligt middel til bekaempelse, men at det derimod navnlig er noedvendigt, at samfundet som saadan er villig til at fordoemme korruption, og at de paagaeldende statsorganer har en staerk politisk vilje til at bekaempe korruptionen,

1. definerer korruption som adfaerd hos personer med offentligt eller privat hverv, som tilsidesaetter deres pligter, fordi de har faaet indroemmet eller, direkte eller indirekte, tilbudt en finansiel fordel eller anden fordel til gengaeld for handlinger eller udeladelser som led i deres officielle opgaver;

2. understoetter Raadets bestraebelser paa at opnaa afgoerelser, der beskytter Faellesskabets finansielle interesser og opfordrer Raadet til hurtigt at afslutte sine droeftelser og at traeffe foranstaltninger, der reelt muliggoer en effektiv bekaempelse af bedrageri og korruption paa europaeisk plan;

3. opfordrer Raadet til at henstille til medlemsstaterne at traeffe egnede foranstaltninger, som muliggoer en effektiv bekaempelse af korruptionen, baade i forbindelse med beskyttelse af EU's finansielle interesser og derudover;

4. mener navnlig, at baade det faktiske krav, den faktiske tilladelse eller modtagelse af tilbud, loefter eller fordele og den ikke-faktiske, dvs. den indirekte tilladelse, boer retsforfoelges som lovovertraedelse i alle Raadets initiativer for at bekaempe den aktive og passive bestikkelse;

5. opfordrer medlemsstaterne til at definere bestikkelse og bestikkelighed som lovovertraedelse, og til, hos lovovertraedere, der inden afsloeringen frivilligt anmelder deres overtraedelse og bidrager til at afsloere andre overtraedelser, at se bort fra straf eller reducere deres straf i rimeligt omfang;

6. foreslaar medlemsstaterne at afskaffe alle skattemaessige, juridiske og andre bestemmelser, der indirekte begunstiger korruption og at goere baade modtagelse af fordele fra og ogsaa indroemmelse af fordele til indenlandske og/eller udenlandske oevrighedspersoner strafbart;

7. anmoder medlemsstaterne om at gennemfoere de noedvendige lovgivningsreformer med henblik paa en tilnaermelse af de nationale lovgivninger, ikke blot hvad angaar transparensen i finansieringen af de politiske partier, men ogsaa med henblik paa at goere forvaltningen mere gennemskuelig for borgerne;

8. opfordrer Raadet (justits- og indenrigsministre) til paa sine naeste moeder at vedtage en faelles holdning, der fastlaegger retningslinjerne for Kommissionen med hensyn til udarbejdelsen af et modelforslag til harmonisering af lovbestemmelserne og procedurerne i medlemsstaterne vedroerende korruptionsovertraedelser;

9. opfordrer Kommissionen til at bekaempe korruptionen inden for rammerne af EF-traktatens artikel 3, 85 og 100 (det indre markeds funktion, konkurrencefordrejning f.eks. gennem muligheden for at traekke bestikkelsespenge fra skatten);

10. anmoder om, at der i De Europaeiske Faellesskabers Officielle Tidende offentliggoeres navne og stillingsbetegnelse paa de fysiske og moralske personer, der har faaet en endelig dom for korruption i forbindelse med faellesskabsafgoerelser eller -finansiering;

11. understreger noedvendigheden af, at Kommissionen inden juli 1996 forelaegger et program til praeventiv bekaempelse af korruption;

12. anser udvidelsen af Revisionsrettens funktioner til en koordineringsmyndighed for medlemsstaternes revisionsretter i forbindelse med korruptionsovertraedelser for hensigtsmaessig og noedvendig og foreslaar derfor, at Revisionsrettens aktiviteter udvides til at omfatte den anden og tredje soejle i unionstraktaten;

13. foreslaar, at Den Europaeiske Unions institutioner og medlemsstaternes administrationer traeffer organisatoriske og tekniske foranstaltninger til forhindring af korruption, navnlig at de strammer deres interne revision, og at de generelt goer beslutningsprocessen mere gennemskuelig;

14. opfordrer medlemsstaternes parlamenter til at afholde offentlige hoeringer om korruptionens udvikling og foelger navnlig i den offentlige forvaltning; konklusionerne af disse hoeringer boer laegge grunden til en udveksling paa europaeisk plan, hvilket skulle kunne danne grundlag for et mere intenst interparlamentarisk samarbejde paa europaeisk plan vedroerende bekaempelse af korruption;

15. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at traeffe foranstaltninger, hvorefter korrupte erhvervsdrivende i et vist tidsrum udelukkes fra konkurrencer om offentlige udbud og fra retten til enhver anden form for stoette;

16. henstiller, at bestemmelserne vedroerende parlamentsmedlemmers erklaeringer om oekonomiske interesser goeres helt klare i samtlige medlemsstater, saaledes at de hverken er vanskelige at fortolke eller at anvende; paatager sig at supplere sin egen forretningsorden i denne henseende;

17. henstiller, at der udarbejdes en vedtaegt for Europa-Parlamentets medlemmer, hvori dels deres pligter som medlemmer og dels deres private erhvervsvirksomhed fastsaettes paa en saadan maade, at interessemodsaetninger undgaas;

18. mener, at hyppige meningsudvekslinger mellem medlemsstaternes embedsmaend er noedvendige med henblik paa en hurtigere og mere effektiv koordinering inden for undersoegelser i forbindelse med korruptionsbekaempelse;

19. foreslaar, at Det Europaeiske Informations- og Forskningscenter foretager en opgoerelse over og analyse af de korruptionssager, der er blevet opsporet og behandlet i medlemsstaterne siden 1990 for at faa en systematisk oversigt over arten og omfanget af dette faenomen;

20. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt til regeringerne i de lande, der allerede har indledt forhandlinger med henblik paa tiltraedelse af Den Europaeiske Union.