P9_TA(2020)0030

Indsigelse mod en gennemførelsesretsakt: Bly og dets forbindelser

Europa-Parlamentets beslutning af 12. februar 2020 om udkastet til Kommissionens forordning om ændring af bilag XVII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) for så vidt angår bly og dets forbindelser (D063675/03 — 2019/2949(RPS))

(2021/C 294/01)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til udkastet til Kommissionens forordning om ændring af bilag XVII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) for så vidt angår bly og dets forbindelser (D063675/03,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (»REACH-forordningen«) (1), særligt artikel 68, stk. 1,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1386/2013/EU af 20. november 2013 om et generelt EU-miljøhandlingsprogram frem til 2020 »Et godt liv i en ressourcebegrænset verden« (2),

— der henviser til sin beslutning af 3. april 2001 om Kommissionens grønbog om »Miljøaspekterne i forbindelse med PVC« (3),

— der henviser til sin beslutning af 9. juli 2015 om ressourceeffektivitet: overgang til en cirkulær økonomi (4),

— der henviser til sin beslutning af 25. november 2015 om udkast til Kommissionens gennemførelsesafgørelse XXX om godkendelse af anvendelser af bis(2-ethylhexyl)phthalat (DEHP) i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 (5),

— der henviser til sin beslutning af 13. september 2018 om gennemførelsen af pakken om den cirkulære økonomi: løsningsmuligheder vedrørende samspillet mellem kemikalie-, produkt- og affaldslovgivningen (6),

— der henviser til sin beslutning af 15. januar 2020 om den europæiske grønne pagt (7),

— der henviser til Rettens dom af 7. marts 2019 i sag T-837/16 (8),

— der henviser til artikel 5a, stk. 3, litra b), i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (9),

— der henviser til forretningsordenens artikel 112, stk. 2 og 3, og artikel 112, stk. 4, litra c),

— der henviser til beslutningsforslag fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed,

A. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning har til formål at begrænse indholdet af bly, når det anvendes som stabilisator i vinylchloridpolymerer eller -copolymerer (PVC);

B. der henviser til, at bly er et giftigt stof, der kan forårsage alvorlige sundhedsskader, herunder uoprettelige neurologiske skader, selv ved lave doser (10); Der henviser til, at der ikke er noget sikkert niveau for bly (11) (12); der henviser til, at bly også er skadeligt for miljøet: det er meget giftigt for vandlevende organismer (13) og forbliver i miljøet (14);

C. der henviser til, at Kommissionen allerede i sin grønbog af 26. juli 2000 om miljøaspekterne i forbindelse med PVC behandlede problemet med anvendelsen af bly som stabilisator i PVC (15);

D. der henviser til, at Kommissionen i sin grønbog anførte, at den gik ind for en reduktion af anvendelsen af bly som stabilisator i PVC-produkter, og at den påtænkte en række foranstaltninger, herunder en lovgivningsmæssig udfasning, men endte med at lægge sig fast på, at PVC-industrien frivilligt kunne give tilsagn om at holde op med at anvende bly som PVC-stabilisator inden 2015 (16);

E. der henviser til, at denne tilgang var i modstrid med Parlamentets holdning, idet Parlamentet som reaktion på grønbogen opfordrede Kommissionen til at forbyde al anvendelse af bly som stabilisator i PVC (17);

F. der henviser til, at Kommissionens fremgangsmåde på daværende tidspunkt, dvs. ikke at foretage sig noget, betød, at der i perioden fra 2000 til 2015 blev produceret millioner af ton PVC, som blev stabiliseret med flere hundrede tusind ton bly (18); der henviser til, at PVC-artikler fremstillet af blyholdigt PVC, efterhånden bliver til affald;

G. der henviser til, at Kommissionen efter PVC-industriens frivillige tilsagn i 2015 konstaterede, at bly fortsat blev anvendt i importerede PVC-artikler; der henviser til, at Kommissionen derfor anmodede Det Europæiske Kemikalieagentur (»agenturet«) om at udarbejde en rapport om bilag XV-begrænsning;

H. der henviser til, at den primære relevans af begrænsningen for importerede PVC-artikler blev bekræftet af agenturet, som konkluderede, at »da den europæiske PVC-industri allerede har indledt udfasningen af blyforbindelser som PVC-stabilisatorer, kan omkring 90 % af de anslåede blyemissioner tilskrives PVC-artikler, der blev importeret til EU i 2016« (19);

I. der henviser til, at det i udkastet til Kommissionens forordning foreslås at begrænse anvendelsen og tilstedeværelsen af bly og blyforbindelser i artikler fremstillet af PVC, idet der fastsættes en maksimal koncentrationsgrænse for bly på 0,1 vægtprocent af PVC-materialet (20);

J. der henviser til, at dette er baseret på den konklusion, at risikoen for mennesker fra blystabilisatorer i PVC-artikler i Unionen ikke er tilstrækkeligt kontrolleret (21); der henviser til, at miljøfarerne ikke blev anvendt i risikokarakteriseringen af bly i forbindelse med forslaget om risikobegrænsning (22);

K. der henviser til, at denne grænse blev anvendt på grundlag af følgende ræsonnement: »I betragtning af at blyforbindelser ikke kan stabilisere PVC på en effektiv måde i koncentrationer under ca. 0,5 vægtprocent, bør den koncentrationsgrænse på 0,1 vægtprocent, som foreslås af agenturet, sikre, at den forsætlige tilsætning af blyforbindelser som stabilisatorer under PVC-sammensætning ikke længere kan finde sted i Unionen« (23);

L. der henviser til, at det er vigtigt at forstå, at tærsklen på 0,1 % ikke udgør et »sikkert niveau«, men snarere et administrativt niveau, der er fastsat for helt at undgå, at bly anvendes som stabilisator i PVC;

M. der henviser til, at der i udkastet til Kommissionens forordning fastsættes to undtagelser for genvundet PVC-materiale for 15 år: En, der tillader en koncentration af bly på op til 2 vægtprocent af hård PVC (24), og en anden, der tillader en koncentration af bly på op til 1 vægtprocent af fleksibel/blød PVC (25).

N. der henviser til, at koncentrationerne af bly på 1 eller 2 vægtprocent bestemt ikke svarer til »sikre niveauer«, men er grænser, der er fastsat for at give industrien mulighed for fortsat at optimere deres økonomiske fordele ved genanvendelse af blyholdigt PVC-affald (26);

O. der henviser til, at sådanne undtagelser forlænger anvendelsen af historisk stof via artikler fremstillet af genvundet PVC, selv om Kommissionen udtrykkeligt har anerkendt, at alternativer er tilgængelige (27);

P. der henviser til, at sådanne undtagelser er i modstrid med Parlamentets mangeårige holdning, som er blevet bekræftet i mange beslutninger; senest den 15. januar 2020; der henviser til, at Parlamentet allerede i 2001 udtrykkeligt understregede, at »genanvendelse af pvc ikke må forlænge problemet med tungmetaller« (28); der henviser til, at Parlamentet i sin beslutning af 9. juli 2015 om ressourceeffektivitet: overgang til en cirkulær økonomi understregede, at genanvendelse ikke bør retfærdiggøre fortsat anvendelse af farlige stoffer (29); der henviser til, at Parlamentet i 2015 handlede i overensstemmelse hermed ved at gøre indsigelse mod godkendelsen af DEHP, et andet historisk stof, til genanvendelse af PVC (30); der henviser til, at Parlamentet i 2018 igen understregede, at forebyggelse i henhold til affaldshierarkiet prioriteres højere end genanvendelse, og at genanvendelse derfor ikke bør retfærdiggøre fortsat anvendelse af farlige stoffer (31); der henviser til, at Parlamentet den 15. januar 2020 i sin beslutning om den europæiske grønne pagt udtrykkeligt anførte, at forbudte stoffer »ikke bør genindføres på EU-markedet i forbindelse med genbrugsaktiviteter«;

Q. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning begrunder undtagelserne for genvundet PVC ved at anføre, at »alternativet til genanvendelse af sådanne artikler, dvs. bortskaffelse af PVC-affald via deponering og forbrænding, vil øge emissionerne til miljøet og ikke mindske risikoen« (32);

R. der henviser til, at det ræsonnement, der ligger til grund for udkastet til Kommissionens forordning, ikke tager hensyn til, at genanvendelse reelt ikke er et alternativ til deponering eller forbrænding, eftersom genanvendelse af PVC ikke kan foregå i en uendelighed og dermed blot udsætter den endelige bortskaffelse af PVC, der indeholder bly og de dertil svarende emissioner, samtidig med at der skabes yderligere emissioner under genanvendelsen og den efterfølgende brugsfase;

S. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning på den ene side vil begrænse importen af bly i importerede PVC-artikler til omkring 1 000-4 000 ton og samtidig tillade, at der (igen) kommer 2 500-10 000 ton bly pr. år på markedet via genvundet PVC (33);

T. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning med andre ord vil begrænse importen af bly gennem PVC-artikler, men kun for at underminere virkningen af denne begrænsning ved, at dobbelt så meget bly igen bringes på markedet via artikler, der er fremstillet af genvundet PVC, der indeholder bly;

U. der henviser til, at undtagelserne for genvundet PVC i udkastet til Kommissionens forordning er i modstrid med REACH-forordningens primære målsætning om at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet (34);

V. der henviser til, at sådanne undtagelser også er et brud på de tilsagn, der er givet under det syvende miljøhandlingsprogram, der blev vedtaget i 2013, hvori der udtrykkeligt opfordres til udvikling af ikke-giftige materialekredsløb, således at genanvendt affald kan bruges som en omfattende og pålidelig kilde til råstoffer inden for EU (35);

W. der henviser til, at sådanne undtagelser vil føre til et marked med to kvalitetsniveauer, nemlig produkter fremstillet af ren PVC, der er fri for bly, på den ene side, og på den anden side produkter fremstillet af genvundet PVC, som indeholder betydelige mængder bly; der henviser til, at en sådan tolerance for bly i produkter, der fremstilles af genvundet PVC, sår tvivl om genvindingen af produkterne;

X. der henviser til, at det ikke er hensigtsmæssigt at udsætte problemerne med miljømæssigt forsvarlig håndtering af PVC-affald, der indeholder bly, til fremtiden, og slet ikke ved at overføre bly i fortyndet form til den næste generation af artikler;

Y. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning begrænser undtagelserne for genvundet PVC til visse anvendelser og indfører et krav om, at bly skal være omgivet af et lag af nyfremstillet PVC for en undergruppe af de berørte produkter, med en frist på fem år for fleksibel PVC;

Z. der henviser til, at begrænsningen af undtagelserne ikke tager hånd om emissionerne af bly i forbindelse med endelig bortskaffelse af affald, som tegner sig for 95 % af emissionerne;

AA. der henviser til, at det i udkastet til Kommissionens forordning desuden kræves, at PVC-artikler, der indeholder nyttiggjort PVC, mærkes »indeholder nyttiggjort PVC«; der henviser til, at agenturets Udvalg for Risikovurdering (RAC) har anført, at en sådan mærkning »ikke i sig selv er tilstrækkelig til at skelne mellem blyfri genbrugsmaterialer og genbrugsmaterialer« (36);

AB. der henviser til, at en sådan mærkning er vildledende, da angivelsen af nyttiggjort indhold har en positiv betydning, men at det i dette tilfælde faktisk betyder, at de nyttiggjorte produkter indeholder betydelige mængder bly i forhold til produkter fremstillet af ren PVC uden bly;

AC. der henviser til, at en sådan vildledende reklamebetonet mærkning af genvundne PVC-artikler er i modstrid med REACH-forordningens primære målsætning om at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet;

AD. der henviser til, at der i udkastet til Kommissionens forordning desuden indføres en certificeringsordning for at underbygge påstandene om PVC's genvundne oprindelse for at skelne disse artikler fra artikler fremstillet af ren PVC, for hvilke der gælder en anden grænseværdi;

AE. der henviser til, at afhængigheden af et ekstra niveau af certifikater rejser tvivl om gennemførligheden af en sådan bestemmelse og derfor strider mod bestemmelserne i bilag XV til REACH-forordningen, der kræver, at en begrænsning er gennemførlig, kan håndhæves og er håndterbar;

AF. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning fritager to blypigmenter fra anvendelsesområdet for begrænsningen, da disse er underlagt en godkendelse i henhold til REACH-forordningen;

AG. der henviser til, at RAC udtrykkeligt har anerkendt, at risiciene ligeledes ville gælde for blyforbindelser, der ikke blev brugt som stabilisatorer (37);

AH. der henviser til, at det er vanskeligt at bestemme blyforbindelsernes specifikke identitet og funktion i PVC, hvilket RAC udtrykkeligt har anerkendt (38);

AI. der henviser til, at en sådan undtagelse derfor skaber problemer for håndhævelsen og dermed er i strid med bestemmelserne i bilag XV til REACH-forordningen, der kræver, at en begrænsning er gennemførlig, kan håndhæves og er håndterbar;

AJ. der henviser til, at en sådan fritagelse heller ikke tager hensyn til dommen i sag T-837/16, som reelt har annulleret godkendelsen af disse blypigmenter;

AK. der henviser til, at der i udkastet til Kommissionens forordning fastsættes en henstandsperiode på 24 måneder for de økonomiske aktører til bl.a. at »afhænde deres lager« (39);

AL. der henviser til, at det er i strid med REACH-forordningens formål at opnå et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet at tillade importører at sælge PVC-artikler, der indeholder tusindvis af ton bly, i yderligere 24 måneder, mens sådanne blyholdige PVC-artikler ikke længere produceres i Unionen;

AM. der henviser til, at Parlamentet i 2001 anså det for »nødvendigt fortsat at udvikle teknologisk forskning, primært inden for kemisk genanvendelse, der kan adskille chlor fra tungmetaller … med henblik på at øge procentdelen af genanvendt PVC« (40);

AN. der henviser til, at både agenturet og Kommissionen har undladt at vurdere gennemførligheden af kemisk genanvendelse/genvinding af udgangsmaterialet af PVC-affald, der muliggør adskillelse og sikker bortskaffelse af bly; Der henviser til, at sådanne teknologier er tilgængelige ifølge PVC-industrien (41) (42);

AO. der henviser til, at den europæiske sammenslutning af kemiske industrier slår til lyd for kemisk genanvendelse som en metode til at tage hånd om problematiske stoffer (43);

AP. der henviser til, at udkastet til Kommissionens forordning ganske enkelt kommer 18 år for sent og indeholder flere elementer, der ikke er forenelige med REACH-forordningens formål eller indhold, nemlig undtagelser for genvundet PVC, positiv mærkning af genvundet PVC på trods af dens blyindhold, undtagelse for blypigmenter og en lang henstandsperiode;

AQ. der henviser til, at Kommissionen forelagde udkastet til Kommissionens forordning mere end et år efter udløbet af den frist, der er fastsat i REACH-forordningen (44);

1. modsætter sig vedtagelse af udkastet til Kommissionens forordning;

2. mener, at Kommissionens udkast til forordning ikke er foreneligt med målet med eller indholdet af REACH-forordningen;

3. opfordrer Kommissionen til at trække udkastet til forordning tilbage og forelægge udvalget et nyt hurtigst muligt;

4. mener, at genvinding af PVC-affald ikke bør føre til, at blyforbindelser overføres til en ny generation af produkter;

5. opfordrer Kommissionen til at ændre bilaget til udkastet til forordning ved at lade nr. 14, litra a) og b), og nr. 15, 16, 17 og 19 udgå, samt ved at afkorte den i nr. 13 nævnte henstandsperiode til højst 6 måneder, således at begrænsningen kan være effektiv allerede tidligere end fastsat i udkastet til forordning;

6. opfordrer Kommissionen til at overholde de frister, der er fastsat i REACH-forordningen;

7. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer og parlamenter.

(1) EUT L 396 af 30.12.2006, s. 1.

(2) EUT L 354 af 28.12.2013, s. 171.

(3) EUT C 21 E af 24.1.2002, s. 112.

(4) EUT C 265 af 11.8.2017, s. 65.

(5) EUT C 366 af 27.10.2017, s. 96.

(6) EUT C 433 af 23.12.2019, s. 146.

(7) Vedtagne tekster, P9_TA_PROV(2020)0005.

(8) Rettens dom af 7. marts 2019, Sverige mod Kommissionen, T-837/16, ECLI:EU:T:2019:144, http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf;jsessionid=3DE9187FAF56F2A2616EA9541DE1D2B2?text=&docid=211428&pageIndex=0&doclang=EN&mode=lst&dir=&occ=first&part=1&cid=5232553

(9) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(10) Jf. Det Europæiske Kemikalieagenturs rapport om bilag XV-begrænsning af 16. december 2016 (»bilag XV-dossier«), s. 3: »det er fastslået, at eksponering for bly kan føre til alvorlige neuroadfærdsmæssige og neuroudviklingsmæssige virkninger, selv ved lave doser. Bly anses for at være et neurotoksisk stof uden nedre grænse, der er forbundet med skadelige virkninger for børns centralnervesystem […] EFSA anførte, at husstøv og jord kan være vigtige kilder til børns eksponering for bly. Det blev anbefalet, at der fortsat bør gøres en indsats for at mindske menneskers eksponering for bly fra både kosten og de kilder, der ikke stammer fra kosten.«, https://echa.europa.eu/documents/10162/f639cc6f-7403-63de-9407-135544f33d86

(11) Se citatet ovenfor fra bilag XV-dossieret, der henviser til bly som et stof uden nedre grænse.

(12) Verdenssundhedsorganisationen mener, at »der ikke er noget eksponeringsniveau for bly, som vides at være uden skadelige virkninger«,https://www.who.int/news-room/fact-sheets/detail/lead-poisoning-and-health

(13) bilag XV-dossieret, s. 11.

(14) https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/329953/WHO-CED-PHE-EPE-19.4.7-eng.pdf?ua=1

(15) COM(2000)0469.

(16) https://vinylplus.eu/uploads/Modules/Documents/vc2001_en.pdf

(17) Europa-Parlamentets beslutning af 3. april 2001 om Kommissionens grønbog om miljøproblemer i forbindelse med PVC (EUT C 21 E af 24.1.2002, s. 112).

(18) ifølge grønbogen var den årlige interne produktion af PVC i 1998 på 5,5 mio. ton, mens anvendelsen af bly som stabilisator var på 112 000 ton.

(19) bilag XV-dossieret, s. 4.

(20) Punkt 11 og 12 i bilaget til udkastet til Kommissionens forordning.

(21) Bilag XV-dossieret, s. 4, og betragtning 1 i udkastet til Kommissionens forordning.

(22) Udtalelse af 5. december 2017 fra Udvalget for Risikovurdering og udtalelse af 15. marts 2018 fra Udvalget for Socioøkonomisk Analyse om et bilag XV-dossier, hvori der foreslås begrænsninger for fremstilling, markedsføring eller anvendelse af et stof i EU, s. 10, https://echa.europa.eu/documents/10162/bf4394ef-7b75-99ec-13c1-134ba7ed713d

(23) Betragtning 4 i udkastet til Kommissionens forordning.

(24) Nr. 14, litra a) i udkastet til Kommissionens forordning.

(25) Nr. 14, litra b) i udkastet til Kommissionens forordning.

(26) Som forklaret i bilag XV-dossieret, s. 35. »Industrien (ESPA, EuPC, ECVM) bemærkede, at der bør fastsættes en øvre grænse på 1 vægtprocent for genanvendt PVC (i stedet for de generiske 0,1 %) som følge af de blyrester, der nu er til stede i PVC-affaldet. Generelt understregede genvindings-/forarbejdningsvirksomheder for PVC, at hvis grænsen på 0,1 % kun var muligt at fremstille 10 % af et produkt af (billigere) genanvendt PVC, og at PVC-genanvendelse derfor ikke længere ville være rentabel (på grund af de faste og variable omkostninger, der var forbundet med klargøring og drift af ekstruderingsmaskinerne) og derfor måtte indstilles«.

(27) Betragtning 6 i udkastet til Kommissionens forordning.

(28) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 112.

(29) EUT C 265 af 11.8.2017, s. 65.

(30) EUT C 366 af 27.10.2017, s. 96.

(31) EUT C 433 af 23.12.2019, s. 146.

(32) Betragtning 7 i udkastet til Kommissionens forordning.

(33) Beregning baseret på 500 000 tons PVC-affald med et blyindhold på 0,5-2 %.

(34) REACH-forordningens artikel 1 og betragtning 1 i nævnte forordning.

(35) EUT L 354 af 28.12.2013, s. 171.

(36) Udtalelse af 5. december 2017 fra Udvalget for Risikovurdering og udtalelse af 15. marts 2018 fra Udvalget for Socioøkonomisk Analyse om et bilag XV-dossier, hvori der foreslås begrænsninger for fremstilling, markedsføring eller anvendelse af et stof i EU, s. 48.

(37) Udtalelse af 5. december 2017 fra Udvalget for Risikovurdering og udtalelse af 15. marts 2018 fra Udvalget for Socioøkonomisk Analyse om et bilag XV-dossier, hvori der foreslås begrænsninger for fremstilling, markedsføring eller anvendelse af et stof i EU, s. 6.

(38) Udtalelse af 5. december 2017 fra Udvalget for Risikovurdering og udtalelse af 15. marts 2018 fra Udvalget for Socioøkonomisk Analyse om et bilag XV-dossier, hvori der foreslås begrænsninger for fremstilling, markedsføring eller anvendelse af et stof i EU, s. 9. »RAC bemærker, at der muligvis kan være indhold af bly i PVC, eftersom det anvendes til andet end som stabilisatorer (f.eks. er der udstedt REACH-godkendelse af to blychrom-pigmenter). Begrænsning af bly i PVC (uanset tilsigtet virkning) ville bidrage til at imødegå de risici, der er identificeret i forslaget. Desuden er det heller ikke umiddelbart indlysende, hvorfor der er bly i en artikel, så det er måske ikke nyttigt ud fra en håndhævelsessynsvinkel at specificere en bestemt anvendelse (Håndhævelsesforummet anførte i deres udtalelse, at begrænsningen vil være enklere at håndhæve, hvis de håndhævende myndigheder ikke skal påvise funktionen af bly, der er påvist i PVC, som er over den relevante koncentrationsgrænse)«.

(39) Betragtning 17 i udkastet til Kommissionens forordning.

(40) EFT C 21 E af 24.1.2002, s. 112.

(41) https://vinylplus.eu/uploads/Modules/Documents/ok_brochure_pvc_14-03-2014.pdf

(42) https://vinylplus.eu/uploads/Modules/Documents/pe_recovery_options.pdf

(43) Cefic, ‘Molecule Managers’, 2019, s. 33: »Under de rette forudsætninger vil industrien i hele Europa investere i kemisk genanvendelse, som kan absorbere de mange værdifulde materialer, der i øjeblikket går til spilde, herunder plast og polymerer. Vi kan transformere disse materialer og gendanne dem til råvarer i form af kulbrinter og samtidig tage hånd om problematiske stoffer.«, https://cefic.org/app/uploads/2019/06/Cefic_Mid-Century-Vision-Molecule-Managers-Brochure.pdf

(44) I henhold til REACH-forordningens artikel 73 udarbejder Kommissionen, hvis betingelserne i artikel 68 er opfyldt, et udkast til ændring af bilag XVII senest tre måneder efter modtagelsen af udtalelsen fra Udvalget for Socioøkonomisk Analyse (SEAC); SEAC vedtog sin udtalelse den 15. marts 2018; Kommissionen forelagde først udkastet til ændring af REACH-Udvalget i september 2019.