P8_TA(2015)0457

Større gennemsigtighed, samordning og konvergens i EU's selskabsbeskatningspolitik

Europa-Parlamentets beslutning af 16. december 2015 med henstillinger til Kommissionen om større gennemsigtighed, samordning og konvergens i EU's selskabsbeskatningspolitik (2015/2010(INL))

(2017/C 399/09)

Europa-Parlamentet,

De vigtigste resultater af LuxLeaks-skandalen

der henviser til, at et konsortium af journalister, det internationale konsortium af undersøgende journalister (ICIJ), om afgørelser i skattespørgsmål og andre skadelige praksisser i Luxembourg (LuxLeaks) i november 2014 afslørede, at næsten 340 multinationale virksomheder havde sikret sig hemmelige aftaler med Luxembourg, der gjorde det muligt for mange af dem at reducere deres globale skattebetalinger til et minimum til skade for almenhedens interesser i Unionen, selv om de udøvede ringe eller ingen økonomisk virksomhed i Luxembourg;

der henviser til, at afsløringerne viste, at nogle skatterådgivere bevidst og målrettet har hjulpet de multinationale virksomheder med at opnå mindst 548 afgørelser i skattespørgsmål i Luxembourg mellem 2002 og 2010; der henviser til, at disse hemmelige aftaler har komplekse finansielle strukturer, der har til formål at skabe betydelige skattelettelser;

der henviser til, at talrige virksomheder som følge af disse afgørelser i skattespørgsmål har haft reelle skattesatser på mindre end 1 % af det overskud, de har flyttet til Luxembourg; der henviser til, at multinationale virksomheder, selv om de nyder godt af forskellige offentlige goder og serviceydelser på de steder, hvor de opererer, ikke betaler deres rimelige andel i skat; der henviser til, at en effektiv skattesats på noget nær nul for overskud optjent af multinationale virksomheder kan skade Unionen og andre økonomier;

der henviser til, at luxembourgske datterselskaber, der driver forretning for hundredvis af millioner af euro, i mange tilfælde har ringe tilstedeværelse og kun lidt økonomisk aktivitet i Luxembourg, og flere adresser er hjemsted for over 1 600 selskaber;

der henviser til, at de undersøgelser, som TAXE 1-særudvalget har udført, har vist, at praksis med afgørelser i skattespørgsmål ikke udelukkende finder sted i Luxembourg, men er almindeligt i hele Unionen; der henviser til, at praksis med afgørelser i skattespørgsmål kan anvendes legitimt til at skabe den nødvendige retssikkerhed for erhvervslivet og reducere de finansielle risici for ærlige virksomheder, men ikke desto mindre kan føre til misbrug og skatteundgåelse, og at denne praksis ved kun at give retssikkerhed til visse udvalgte aktører kan skabe en vis grad af ulighed mellem de virksomheder, som har opnået aftaler, og andre virksomheder, som ikke gør brug af sådanne aftaler;

der henviser til rapporten fra OECD, der blev offentliggjort den 12. februar 2013 med titlen »Addressing Base Erosion and Profit Shifting« (håndtering af udhuling af skattegrundlag og overførsel af overskud), og hvori der blev foreslået nye internationale standarder for at bekæmpe BEPS;

der henviser til, at de nationale politiske ledere — med visse rosværdige undtagelser — ikke har vist tilstrækkelig vilje til at tackle problemet med undgåelse af selskabsbeskatning;

der henviser til, at Den Europæiske Union har taget store skridt i retning af økonomisk integration såsom Den Økonomiske og Monetære Union og Bankunionen, og at samordning af skattepolitik på EU-plan inden for traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmådes begrænsninger er en uundgåelig del af integrationsprocessen;

Selvskabsbeskatning og aggressiv skatteplanlægning

der henviser til, at indtægterne fra selskabsskat for Unionens 28 medlemsstater gennemsnitligt udgjorde 2,6 % af BNP i 2012 (1) ;

der henviser til, at det i en situation, hvor der mangler investeringer og vækst, er vigtigt at fastholde virksomheder i eller tiltrække virksomheder til Unionen, og til, at det derfor er absolut nødvendigt, at Unionen øger sin tiltrækningskraft for lokale og udenlandske virksomheder;

der henviser til, at al skatteplanlægning bør finde sted inden for lovens og de gældende traktaters rammer;

der henviser til, at aggressiv skatteplanlægning består i at udnytte teknikaliteter i et skattesystem, uoverensstemmelser mellem to eller flere skattesystemer eller huller i lovgivningen for at slippe med lavere skat;

der henviser til, at i modsætning til aggressiv skatteplanlægning er skattesvig og skatteunddragelse frem for alt en ulovlig aktivitet i form af unddragelse af skattepligter;

der henviser til, at det bedste svar på aggressiv skatteplanlægning synes at være god lovgivning, korrekt gennemførelse af den og internationalt samarbejde med henblik på at opnå de ønskede resultater;

der henviser til, at det samlede tab af statsindtægter på grund af skatteundgåelse af selskabsbeskatning normalt dækkes ved enten at forhøje det generelle beskatningsniveau, skære i de offentlige tjenester eller øge den nationale låntagning — hvilket går ud over de øvrige skatteydere og økonomien som helhed;

der henviser til, at det i en undersøgelse (2) vurderes, at indtægtstabene for Unionen som følge af undgåelse af selskabsbeskatning kan beløbe sig til ca. 50-70 mia. EUR om året, idet dette tal dækker tabte beløb på grund af overførsel af overskud, og der henviser til, at det i denne undersøgelse også vurderes, at indtægtstabene for Unionen som følge af undgåelse af selskabsbeskatning i realiteten kan beløbe sig til ca. 160-190 mia. EUR, hvis særlige skatteordninger, manglende effektivitet i opkrævningen og andre aktiviteter af denne type tages i betragtning;

der henviser til, at man i samme undersøgelse vurderer selskabsskattens effektivitet til at være 75 %, selv om undersøgelsen også bekræfter, at dette ikke repræsenterer de beløb, der kunne forventes at blive inddrevet af skattemyndighederne, eftersom en vis procentdel af disse beløb ville være for omkostningskrævende eller teknisk vanskelige at indsamle; der henviser til, at ifølge undersøgelsen, hvis en fuldstændig løsning på problemet med BEPS fandtes og kunne gennemføres i hele Unionen, ville den skønnede positive indvirkning på skatteindtægterne i medlemsstaterne være 0,2 % af de samlede skatteindtægter;

der henviser til, at tab fra BEPS udgør en trussel mod et velfungerende indre marked og troværdigheden, effektiviteten og retfærdigheden i selskabsskattesystemer i Unionen; der henviser til, at undersøgelsen i øvrigt præciserer, at dens beregninger ikke omfatter skøn over aktiviteter i den sorte økonomi, og at den manglende gennemsigtighed af visse virksomheders strukturer og betalinger betyder, at det er vanskeligt at vurdere virkningerne på skatteindtægterne nøjagtigt, og at der derfor kan være en betydeligt større indvirkning end den, som anslås i rapporten;

der henviser til, at tab fra BEPS endvidere tydeligt viser en mangel på lige vilkår mellem de virksomheder, der kun opererer i én medlemsstat, navnlig SMV'er, familieforetagender, og selvstændigt erhvervsdrivende, og betaler deres skatter dér, og visse multinationale selskaber, som er i stand til målrettet at overføre overskud fra områder med høj skat til områder med lav skat og anvende en aggressiv skatteplanlægning og dermed mindske deres samlede skattegrundlag og lægge yderligere pres på de offentlige finanser til skade for unionsborgerne og SMV'er;

der henviser til, at multinationale selskabers anvendelse af aggressiv skatteplanlægningspraksis er i strid med princippet om redelig konkurrence og virksomhedernes sociale ansvar som nedfældet i meddelelsen COM(2011)0681, eftersom udtænkning af skatteplanlægningsstrategier kræver ressourcer, som kun store virksomheder råder over, og eftersom de fører til fravær af lige vilkår mellem SMV'er og store koncerner, hvilket er et problem, der kræver en øjeblikkelig løsning;

der henviser til, at skattekonkurrence i Unionen og over for tredjelande i nogle tilfælde kan være skadelig og kan føre til et kapløb i en nedadgående spiral med hensyn til skattesatser, hvorimod mere gennemsigtighed, samordning og konvergens danner en effektiv ramme for at garantere redelig konkurrence mellem virksomheder i Unionen og beskytte statsbudgetterne mod negative resultater;

der henviser til, at foranstaltninger, der giver mulighed for aggressiv skatteplanlægning, er uforenelige med princippet om loyalt samarbejde mellem medlemsstaterne;

der henviser til, at aggressiv skatteplanlægning, blandt andre faktorer, lettes ved erhvervslivets øgede kompleksitet og økonomiens digitalisering og globalisering, og at det fører til konkurrenceforvridning til skade for væksten og virksomhederne, navnlig SMV'erne, i Unionen;

der henviser til, at kampen mod aggressiv skatteplanlægning ikke kan vindes af medlemsstaterne hver for sig; der henviser til, at uigennemsigtige og ukoordinerede selskabsskattepolitikker medfører en risiko for medlemsstaternes finanspolitik, der fører til uproduktive resultater såsom øget beskatning af mindre mobile skattegrundlag;

der henviser til, at manglen på koordinerede tiltag fører til, at mange medlemsstater vedtager ensidige nationale foranstaltninger; der henviser til, at disse foranstaltninger ofte har vist sig at være ineffektive, utilstrækkelige og i nogle tilfælde sågar skadelige for sagen;

der henviser til, at der derfor er behov for en koordineret og flerstrenget strategi på nationalt, EU- og internationalt plan;

der henviser til, at Unionen har haft en ledende rolle i den globale bekæmpelse af aggressiv skatteplanlægning, navnlig med hensyn til at fremme fremskridt på OECD-plan vedrørende BEPS-projektet; der henviser til, at Unionen bør fortsætte med at spille en banebrydende rolle, efterhånden som BEPS-projektet udvikler sig, og søge at afværge den skade, som BEPS kan påføre både medlemsstater og udviklingslande rundt omkring i verden; der henviser til, at det også bør ske ved at sikre, at der træffes foranstaltninger vedrørende både BEPS-problemer og problemer, som rækker ud over BEPS, og som er af betydning for udviklingslandene, bl.a. de problemer, der er beskrevet i rapporten til udviklingsgruppen under G20 fra 2014;

der henviser til, at Kommissionen og medlemsstaterne bør sikre, at OECD's omfattende pakke af foranstaltninger om BEPS gennemføres som minimumsstandard på EU-plan og forbliver ambitiøs; der henviser til, at det er af afgørende betydning, at alle OECD-lande gennemfører BEPS-projektet;

henviser til, at Kommissionen klart bør beskrive, hvordan den vil gennemføre alle 15 af OECD-/G20-landenes BEPS-projektplaner ud over de indsatsområder, der allerede er nævnt i denne rapport, og hurtigst muligt foreslå en ambitiøs plan med lovgivningsmæssige foranstaltninger for således at tilskynde andre lande til at følge OECD's retningslinjer og Unionens eksempel og også gennemføre handlingsplanen; der henviser til, at Kommissionen også bør overveje, på hvilke områder Unionen bør gå videre end de minimumsstandarder, som OECD anbefaler;

der henviser til, at lovgivningskompetencen for selskabsbeskatning ifølge EU-traktaterne for nuværende ligger hos medlemsstaterne, men at langt de fleste problemer, der er knyttet til aggressiv skatteplanlægning, er af multinational karakter;

der henviser til, at mere samordning af de nationale skattepolitikker derfor er den eneste mulige måde at skabe lige vilkår og undgå foranstaltninger, som er til gavn for multinationale selskaber på bekostning af SMV'er;

der henviser til, at manglende samordning af skattepolitikkerne i Unionen medfører betydelige omkostninger og administrative byrder for borgere og virksomheder, der arbejder i mere end en medlemsstat i Unionen — og især for SMV'er — og resulterer i utilsigtet dobbeltbeskatning og dobbelt ikkebeskatning eller gør det nemmere at foretage aggressiv skatteplanlægning, og der henviser til, at sådanne tilfælde bør afskaffes, og kræver derfor mere gennemsigtige og enklere løsninger;

der henviser til, at der inden den 26. juni 2017 er nødt til at være et fungerende EU-dækkende register over retsmæssige ejere, som kan bidrage til at opdage eventuel skatteunddragelse og overførsel af overskud;

der henviser til, at afsløringerne af LuxLeaks-skandalen og det arbejde, der er udført af TAXE 1-særudvalget, utvetydigt viser, at der er behov for Unionens lovgivningsmæssige foranstaltninger for at forbedre gennemsigtighed, samordning og konvergens af selskabsskattepolitikkerne i Unionen;

der henviser til, at Europa-Kommissionen og medlemsstaterne fortsat bør spille en meget aktiv rolle på den internationale scene med henblik på at arbejde for etableringen af internationale standarder, der primært er baseret på principper om gennemsigtighed, udveksling af information og afskaffelse af skadelige skatteforanstaltninger;

der henviser til, at princippet om udviklingsvenlig politikkohærens, som fastsat i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, pålægger Unionen at sikre, at alle faser af den politiske beslutningsproces inden for alle områder, herunder i forbindelse med selskabsbeskatning, ikke går imod, men derimod fremmer målet om bæredygtig udvikling;

der henviser til, at en koordineret tilgang til selskabsskattesystemer i hele Unionen ville gøre det muligt at imødegå urimelig konkurrence og forbedre EU-virksomhedernes, især SMV'ernes, konkurrenceevne;

der henviser til, at Kommissionen og medlemsstaterne i højere grad bør anvende elektroniske løsninger i skatterelaterede procedurer for at mindske de administrative byrder og forenkle grænseoverskridende procedurer;

der henviser til, at Kommissionen bør vurdere effekten af skattefordele, som gives til eksisterende særlige økonomiske zoner i Unionen, og tilskynder hvad det angår til udveksling af bedste praksis skattemyndighederne imellem;

Gennemsigtighed

der henviser til, at den nuværende EU-dækkende retlige ramme til beskyttelse af whistleblowere er utilstrækkelig, og at der er stor forskel på, hvordan de forskellige medlemsstater beskytter whistleblowere; der henviser til, at i mangel af en sådan beskyttelse vil de arbejdstagere, der sidder inde med vigtige oplysninger, forståeligt nok være tilbageholdende med at stå frem, og derfor bliver disse oplysninger ikke gjort tilgængelige; der henviser til, at eftersom whistleblowerne bidrog til at skabe offentlig opmærksomhed om spørgsmålet om urimelig beskatning, bør medlemsstaterne overveje at træffe foranstaltninger, der vil beskytte sådanne aktiviteter; der henviser til, at det derfor vil være hensigtsmæssigt at tilbyde EU-dækkende beskyttelse af whistleblowere, som indberetter formodede fejl, forseelser, svig eller ulovlig aktivitet til nationale eller europæiske myndigheder, eller som i tilfælde af vedvarende uløste fejl, forseelser, svig eller ulovlige aktiviteter, der kan påvirke almenvellet, underretter den brede offentlighed; der henviser til, at en sådan beskyttelse bør være kohærent med det overordnede juridiske system; der henviser til, at denne beskyttelse bør være effektiv mod uberettiget retsforfølgelse, økonomiske sanktioner og diskrimination;

der henviser til, at fremskridt i bekæmpelsen af skatteunddragelse, skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning kun kan overvåges med en harmoniseret metode, der kan anvendes til at anslå størrelsen af de direkte og indirekte forskelle på skat i alle medlemsstater og i Unionen som helhed; der henviser til, at et skøn over forskellenes størrelse kun bør markere starten på levering af yderligere oplysninger om skattespørgsmål;

der henviser til, at det er blevet rapporteret, at frihavne bruges til at skjule transaktioner for skattemyndighederne;

der henviser til, at der på trods af, at Rådet for nylig nåede til enighed om at ændre Rådets direktiv 2011/16/EU (6) for så vidt angår automatisk udveksling af oplysninger om afgørelser i skattespørgsmål, stadigvæk er en risiko for, at medlemsstater ikke kommunikerer tilstrækkeligt indbyrdes om den mulige virkning, deres skatteordninger med visse selskaber kan have for skatteopkrævningen i andre medlemsstater; der henviser til, at nationale skattemyndigheder automatisk bør udveksle alle afgørelser i skattespørgsmål hurtigst muligt, efter at de er blevet udstedt; der henviser til, at Kommissionen bør have adgang til afgørelser i skattespørgsmål via et sikkert centralt register; der henviser til, at afgørelser i skattespørgsmål underskrevet af skattemyndigheder bør gøres til genstand for større gennemsigtighed, forudsat at fortrolige og følsomme oplysninger bevares;

der henviser til, at øget gennemsigtighed vil kunne opnås, såfremt medlemsstaterne underretter hinanden og Kommissionen om nye godtgørelser, lempelser, undtagelser, incitamenter eller lignende foranstaltninger, som kan have en væsentlig indvirkning på deres effektive skattesats; der henviser til, at sådanne underretninger vil hjælpe medlemsstaterne med at identificere skadelig skattepraksis;

der henviser til, at virksomheders aggressive skatteplanlægning er uforenelig med virksomhedernes sociale ansvar; der henviser til, at nogle virksomheder i Unionen allerede er begyndt at vise, at de overholder skattelovgivningen til fulde, ved at ansøge om at få og reklamere med at have et »fair skatteyder«-mærke (»Fair Tax Payer« label) (5) , og til, at sådanne foranstaltninger kan have en stor afskrækkende virkning og ændre adfærdsmønstre i kraft af den imagemæssige risiko, som firmaer løber ved ikke at overholde denne lovgivning, og at et sådant mærke derfor bør være baseret på fælles kriterier på EU-plan;

der henviser til, at øget gennemsigtighed for så vidt angår store multinationale virksomheders aktiviteter, navnlig med hensyn til optjente overskud, betalte skatter af overskud, modtagne tilskud og tilbagebetalt skat, antallet af ansatte og omfanget af aktiver er afgørende for at sikre, at skattemyndighederne håndterer BEPS effektivt; der henviser til, at der er nødvendigt at finde den rette balance mellem gennemsigtighed, beskyttelse af personoplysninger og oplysningers forretningsmæssige følsomhed og at tage hensyn til følgerne for mindre virksomheder; der henviser til, at en grundlæggende form for denne gennemsigtighed er landeopdelt rapportering; der henviser til, at alle Unionens forslag til landeopdelt rapportering i første omgang bør baseres på OECD's model; der henviser til, at det er muligt for Unionen at gå videre end OECD's retningslinjer og gøre en sådan landeopdelt rapportering obligatorisk og offentlig, og at Europa-Parlamentet stemte for fuld offentlig landeopdelt rapportering i de ændringer, der blev vedtaget den 8. juli 2015 (3) til forslaget om et revideret direktiv om aktionærrettigheder; der henviser til, at Europa-Kommissionen gennemførte en høring om dette emne mellem den 17. juni og den 9. september 2015 for at undersøge forskellige muligheder for gennemførelsen af landeopdelt rapportering (4) ; der henviser til, at 88 % af dem, der svarede offentligt på høringen, udtalte, at de støttede offentliggørelse af virksomhedernes skatterelaterede oplysninger;

der henviser til, at større gennemsigtighed inden for området selskabsbeskatning kan forbedre skatteopkrævningen, kan gøre skattemyndigheders arbejde mere effektivt og er af afgørende betydning for at sikre en forøgelse af offentlighedens tillid til skattesystemer og regeringer, og at dette bør være en vigtig prioritet;

Samordning

der henviser til, at Kommissionen bør analysere og kræve gennemførelse af reformer af skattemyndighederne inden for rammerne af processen med det europæiske semester med henblik på at øge skattemyndighedernes kapacitet på nationalt og europæisk plan til at opkræve skat, så de kan udføre deres opgaver effektivt og dermed fremme de positive virkninger for medlemsstaternes indtægter af en effektiv skatteopkrævning og effektive foranstaltninger mod skattesvig og skatteunddragelse;

der henviser til, at Kommissionen har besluttet at forlænge mandatet for platformen for god forvaltningspraksis på skatteområdet — der skulle udløbe i 2016 — samt udvide dens anvendelsesområde og styrke dens arbejdsmetoder; der henviser til, at platformen kan bidrage til den nye handlingsplan til styrkelse af bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse, fremme drøftelser om medlemsstaternes afgørelser i skattespørgsmål i lyset af de foreslåede nye regler om informationsudveksling og komme med feedback til nye initiativer til bekæmpelse af skatteunddragelse; der imidlertid henviser til, at Kommissionen er nødt til at styrke profilen, udvide medlemsskabet og øge effektiviteten af platformen for god forvaltningspraksis på skatteområdet;

der henviser til, at det, hvis automatisk udveksling af generelle oplysninger og navnlig om afgørelser i skattespørgsmål skal være effektiv, er nødvendigt at få en fælles europæisk ordning med et skatteregistreringsnummer; der henviser til, at Kommissionen bør overveje at oprette et fælles europæiske selskabsregister;

der henviser til, at direktiv 2011/16/EU indeholder bestemmelser om samarbejde mellem medlemsstaterne inden for skattekontroller og revision, og opfordrer til udveksling af bedste praksis mellem skattemyndigheder; der henviser til, at de instrumenter, der er fastsat i nævnte direktiv, imidlertid ikke er effektive nok, og at forskellige nationale tilgange til revisionsselskaber står i modsætning til visse virksomheders yderst velorganiserede skatteplanlægningsteknikker;

der henviser til, at visse medlemsstater ensidigt har indført regler for udenlandsk kontrollerede selskaber for i tilstrækkelig grad at sikre, at fortjenester, som er anbragt i lande med lav eller ingen skat, beskattes effektivt; der henviser til, at disse regler skal koordineres for at forhindre en mangfoldighed af nationale regler for udenlandsk kontrollerede selskaber inden for Unionen, der fordrejer det indre markeds funktion;

der henviser til, at det overordnede princip for selskabsbeskatning i Unionen bør være, at der betales skat i de lande, hvor en virksomheds faktiske økonomiske aktivitet og værdiskabelse finder sted; der henviser til, at der bør udarbejdes kriterier for at sikre, at dette sker; der henviser til, at enhver anvendelse af »patentbokse« eller andre præferentielle skatteordninger også skal sikre, at der betales skat det sted, hvor værdien skabes, i henhold til de kriterier, der er fastlagt i BEPS' tiltag 5, og at der samtidig også skal fastlægges fælles europæiske definitioner på, hvad der kan anses for fremme af F&U, og hvad der ikke kan, og harmonisering af brugen af patent- og innovationsbokse, herunder fremrykkelse til 30. juni 2017 af afskaffelsen af den gamle ordning;

der henviser til, at til trods for arbejdet i Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen for skadelig selskabsbeskatning eksisterer der forsat aggressive skatteplanlægningsforanstaltninger i hele Unionen; der henviser til, at de forsøg, der hidtil har været gjort på at forstærke gruppens styring og mandat samt på at tilpasse og udvide arbejdsmetoderne og kriterierne i adfærdskodeksen med henblik på at bekæmpe nye former for skadelig skattepraksis i den nuværende økonomiske situation, ikke har båret frugt; der henviser til, at gruppens aktiviteter er kendetegnet ved en generel mangel på gennemsigtighed og regnskabspligt; der derfor henviser til, at gruppens funktion skal forbedres betydeligt og gøres mere effektiv og gennemsigtig, navnlig gennem offentliggørelse af årsberetninger og mødereferater, herunder med angivelse af medlemsstaternes holdninger; der henviser til, at gruppen bør være i stand til at indtage en holdning til spørgsmål vedrørende skattepolitikker i mere end en medlemsstat, uden at et mindretal af medlemsstaterne kan blokere for henstillinger;

der henviser til, at et obligatorisk, EU-dækkende fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (FKSSG) vil kunne være et stort skridt i retning af at løse de problemer, der er forbundet med aggressiv skatteplanlægning i Unionen, og bør indføres snarest muligt; der henviser til, at det endelige mål er et fuldt, obligatorisk FKSSG, eventuelt med en midlertidig undtagelse for SMV'er, som ikke er multinationale virksomheder, og virksomheder uden grænseoverskridende aktiviteter, og med en fordelingsnøgle, der er baseret på en kombination af objektive variabler; der henviser til, at indtil en fuldstændig FKSSG er på plads, overvejer Kommissionen midlertidige foranstaltninger for at imødegå muligheder for overførsel af overskud; der henviser til, at det er nødvendigt at sikre, at disse foranstaltninger, herunder udligning af grænseoverskridende underskud, ikke øger risikoen for BEPS; der henviser til, at disse foranstaltninger ikke er nogen perfekt erstatning for konsolidering, og at det ville kræve tid at gøre denne nye ordning fuldt funktionsdygtig;

der henviser til, at lovgivningskompetencen for selskabsbeskatning ligger hos medlemsstaterne, men at langt de fleste problemer, der er knyttet til aggressiv skatteplanlægning, er af multinational karakter; der henviser til, at en større grad af samordning af de nationale skattepolitikker derfor er den eneste mulige måde at håndtere problemerne med BEPS og aggressiv skatteplanlægning på;

Konvergens

der henviser til, at skatterådgivere spiller en afgørende rolle i og med, at de faciliterer aggressiv skatteplanlægning ved at hjælpe virksomheder med at indføre komplekse retlige strukturer med henblik på at udnytte uoverensstemmelser og smuthuller, der opstår som følge af forskellige skattesystemer; der henviser til, at der ikke kan foretages en grundlæggende revision af selskabsskattesystemet uden at undersøge disse rådgivningsfirmaers praksis; der henviser til, at en sådan undersøgelse skal omfatte behandling af den iboende interessekonflikt i sådanne virksomheder, som yder rådgivning til nationale regeringer om oprettelse af skattesystemer samtidig med, at de yder rådgivning til virksomheder om, hvordan de bedst optimerer deres skatteforpligtelser inden for sådanne systemer;

der henviser til, at den nuværende EU-ramme for løsning af tvister om dobbeltbeskatning mellem medlemsstaterne ikke fungerer effektivt og vil drage fordel af klarere regler og strengere tidsfrister, som bygger på de systemer, der allerede er indført;

der henviser til, at en EU-dækkende kildeskat eller en foranstaltning med lignende virkning vil kunne sikre, at alle overskud, der genereres inden for Unionen og skal ud af den, beskattes mindst én gang inden for Unionen, inden de overskrider Unionens grænser:

der henviser til, at en af de utilsigtede virkninger af Rådets direktiv 2003/49/EF (8) er, at grænseoverskridende indkomster fra renter og royalties ikke beskattes (eller kun beskattes på et meget lavt niveau); der henviser til, at en generel regel om bekæmpelse af misbrug bør indføres i dette direktiv samt i Rådets direktiv 2005/19/EF (9) og anden relevant EU-lovgivning;

der henviser til, at Kommissionens igangværende undersøgelser af påståede overtrædelser af Unionens statsstøtteregler har vist, at der er en uhensigtsmæssig mangel på gennemsigtighed med hensyn til, hvordan reglerne bør anvendes; der henviser til, at Kommissionen for at afhjælpe dette bør offentliggøre retningslinjer for statsstøtte for at præcisere, hvordan den vil afgøre sager om skattemæssig statsstøtte, og dermed skabe større retssikkerhed for virksomhederne og medlemsstaterne; der henviser til, at Kommissionen inden for rammerne af moderniseringen af statsstøtteordningen bør sikre en effektiv efterfølgende kontrol af lovligheden af tildelt statsstøtte;

der henviser til, at en ny bindende definition af »fast driftssted« er nødvendig for at sikre, at beskatningen finder sted der, hvor økonomiske aktiviteter finder sted, og økonomisk værdi skabes; der henviser til, at dette bør ledsages af et minimum af bindende kriterier for at fastslå, om den økonomiske aktivitet har tilstrækkelig substans til at blive beskattet i en medlemsstat, for at undgå problemet med »postkasseselskaber«, navnlig i betragtning af udfordringerne i forbindelse med den digitale økonomi;

der henviser til, at Unionen bør anvende modforanstaltninger over for virksomheder, der gør brug af skattely; der henviser til, at der allerede er blevet opfordret til dette i Europa-Parlamentets betænkning om den årlige skattebetænkning 2014 (7) , idet Parlamentet deri »opfordrer til indføre strenge sanktioner for at forhindre, at virksomheder tilsidesætter EU's skattestandarder ved at afstå fra at yde svigagtige virksomheder, eller virksomheder beliggende i skattely eller i lande, der forvrider konkurrencen med gunstige skatteforhold, EU-støtte og adgang til statsstøtte eller offentlige indkøb; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at inddrive al form for offentlig støtte til virksomheder, hvis de er involveret i overtrædelser af EU's skattestandarder«; der henviser til, at medlemsstaterne også bør være omfattet af modforanstaltninger, såfremt de afviser at skride ind for at ændre deres skadelige præferentielle skatteordninger, som underminerer eksistensen af lige konkurrencevilkår i Unionen;

der henviser til, at Unionen bør have sin egen ajourførte definition af »skattely«;

der henviser til, at aggressiv skatteplanlægning undertiden kan skyldes de kumulerede fordele af dobbeltbeskatningsoverenskomster, der er indgået af forskellige medlemsstater, hvilket på urigtig vis medfører dobbelt ikkebeskatning i stedet; der henviser til, at en stigning i antallet af dobbeltbeskatningsoverenskomster mellem medlemsstater og tredjelande kan give mulighed for nye smuthuller; der henviser til, at i overensstemmelse med tiltag 15 i OECD's/G20-landenes BEPS-projekt er der behov for at udvikle et multilateralt instrument til ændring af bilaterale overenskomster; der henviser til, at Kommissionen bør tillægges beføjelse til at forhandle skatteaftaler med tredjelande på vegne af Unionen i stedet for den nuværende praksis, hvor der føres bilaterale forhandlinger, som fører til resultater, der er langt fra optimale; der henviser til, at Kommissionen bør sikre, at sådanne aftaler indeholder bestemmelser om gensidighed og forbyder negative følger for Unionens borgere og virksomheder, især SMV'er, som kan opstå ved ekstraterritoriel anvendelse af tredjelandes lovgivning inden for Unionen og dens medlemsstaters jurisdiktion;

der henviser til, at forbedret samordning alene ikke vil løse de grundlæggende problemer, der opstår som følge af, at der er forskellige regler for selskabsbeskatning i forskellige medlemsstater; der henviser til, at en del af den samlede indsats mod aggressiv skatteplanlægning skal inddrage konvergens mellem et begrænset antal nationale praksisser på skatteområdet; der henviser til, at dette kan opnås, samtidig med at medlemsstaternes suverænitet, hvad angår andre aspekter af deres selskabsskattesystemer, kan bevares;

der henviser til, at den generelle effektivitet i skatteopkrævningen, følelsen af skatteretfærdighed og de nationale skattemyndigheders troværdighed ikke kun undermineres af aggressiv skatteplanlægning og BEPS-aktiviteter; der henviser til, at Unionen og medlemsstaterne ligeledes bør træffe resolutte tiltag for at løse problemerne med skatteunddragelse og skattesvig inden for både selskabsbeskatning og personlig beskatning samt problemerne i forbindelse med opkrævning af andre skatter end selskabsskat, navnlig moms; der henviser til, at disse andre elementer i skatteopkrævningen og skatteforvaltningen tegner sig for en væsentlig del af det nuværende skattegab;

der henviser til, at Kommissionen derfor også bør overveje, hvordan den vil tackle disse mere generelle spørgsmål, navnlig håndhævelsen af momsregler i medlemsstaterne og af anvendelsen heraf i grænseoverskridende sager samt ineffektiviteten i opkrævning af moms (som i nogle medlemsstater udgør en betydelig kilde til nationalindkomsten), momsundgåelse og ligeledes de negative konsekvenser af nogle skatteamnestier eller uigennemsigtige ordninger for »eftergivelse af skat«; der henviser til, at sådanne nye foranstaltninger bør tage hensyn til balancen mellem omkostninger og fordele.

anmoder Kommissionen om inden juni 2016 at forelægge Parlamentet et eller flere lovgivningsforslag i overensstemmelse med de detaljerede henstillinger i bilaget til nærværende betænkning;

(1) http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/gen_info/economic_analysis/tax_structures/2014/report.pdf

(2) »European added value of legislative report on bringing Transparency, coordination and convergence to corporate tax policies in the European Union« af dr. Benjamin Ferrett, Daniel Gravino og Silvia Merler — endnu ikke udgivet.

(3) Vedtagne tekster af 8.7.2015, P8_TA(2015)0257.

(4) http://ec.europa.eu/finance/consultations/2015/further-corporate-tax-transparency/index_en.htm.

(5) Såsom Fair Tax Mark: http://www.fairtaxmark.net/.

(6) Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF (EUT L 64 af 11.3.2011, s. 1).

(7) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A8-2015-0040+0+DOC+XML+V0//DA

(8) Rådets direktiv 2003/49/EF af 3. juni 2003 om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber i forskellige medlemsstater (EUT L 157 af 26.6.2003, s. 49).

(9) Rådets direktiv 2005/19/EF af 17. februar 2005 om ændring af direktiv 90/434/EØF om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (EUT L 58 af 4.3.2005, s. 19).

BILAG TIL BESLUTNINGEN

DETALJEREDE HENSTILLINGER VEDRØRENDE INDHOLDET AF DET FORSLAG, DER ANMODES OM

A. Gennemsigtighed

Henstilling A1. Obligatorisk offentlig landeopdelt rapportering for alle sektorer efter multinationale selskaber

Europa-Parlamentet opfordrer igen Europa-Kommissionen til at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for i løbet af første kvartal af 2016 at indføre omfattende og landeopdelt rapportering for alle multinationale selskaber i alle sektorer.

— Dette forslag bør udarbejdes på grundlag af de krav, som OECD har foreslået i sit oplysningsskema for landeopdelt rapportering, der blev offentliggjort i september 2014 (tiltag 13 i OECD's/G20-landenes BEPS-projekt).

— I forbindelse med udarbejdelsen af forslaget bør Kommissionen også tage hensyn til: — Resultaterne af Kommissionens høring om den landeopdelte rapportering mellem den 17. juni og den 9. september 2015, der undersøgte forskellige muligheder for den mulige gennemførelse af den landeopdelte rapportering i Unionen. — Forslagene om fuld offentlig landeopdelt rapportering, som skitseret i det reviderede direktiv om aktionærrettigheder, som vedtaget af Europa-Parlamentet den 8. juli 2015 (1), og resultaterne af de igangværende trilogforhandlinger om dette direktiv.

Henstilling A2. Et nyt »fair skatteyder«-mærke for virksomheder, der gør en indsats for god skattepraksis

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til snarest muligt at fremsætte et forslag om et frivilligt europæisk »fair skatteyder«-mærke.

— Forslaget bør omfatte en europæisk ramme med berettigelseskriterier, i henhold til hvilken mærket kan tildeles af nationale organer.

— Denne ramme med berettigelseskriterier bør gøre det klart, at »fair skatteyder«-mærket kun tildeles de selskaber, som er gået ud over og videre end det, der kræves af dem i henhold til EU-retten og national ret.

— Virksomheder bør motiveres af dette »fair skatteyder«-mærke til at til at gøre betaling af en fair andel af skat til en væsentlig del af deres politik for virksomhedens sociale ansvar og til at rapportere om deres holdning i beskatningsspørgsmål i deres årsberetning.

Henstilling A3. Obligatorisk meddelelse af nye skattemæssige foranstaltninger

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til hurtigst muligt at fremsætte et forslag om en ny mekanisme, hvor medlemsstaterne er tvunget til uden forsinkelser at informere andre medlemsstater og Kommissionen, hvis de har til hensigt at indføre en ny godtgørelse, fritagelse, et incitament eller en lignende foranstaltning, der vil kunne få væsentlig indflydelse på den effektive skattesats i medlemsstaten eller på beskatningsgrundlaget i en anden medlemsstat.

— Disse meddelelser fra medlemsstaterne skal indeholde spilloveranalyser af væsentlige konsekvenser af de nye skattemæssige foranstaltninger for andre medlemsstater og udviklingslande for at støtte tiltag fra Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen i at identificere skadelig skattepraksis.

— Disse nye skatteforanstaltninger bør også medtages i processen med det europæiske semester, og der bør udarbejdes anbefalinger om opfølgning.

— Europa-Parlamentet bør modtage regelmæssige opdateringer om sådanne meddelelser og den vurdering, som Europa-Kommissionen foretager.

— Der bør fastlægges sanktioner, som pålægges medlemsstater, der ikke overholder sådanne rapporteringskrav.

— Kommissionen bør også overveje, om det vil være hensigtsmæssigt at forpligte skatterådgivningsfirmaer til at underrette de nationale skattemyndigheder, når de udvikler og begynder at fremme visse skatteordninger, hvis formål er at hjælpe virksomheder med at reducere deres samlede skattepligt, således som det sker i øjeblikket i nogle medlemsstater; derudover bør den overveje, hvorvidt udveksling af sådanne oplysninger medlemsstaterne imellem via Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen vil være et effektivt redskab til at opnå forbedringer på området selskabsbeskatning i Unionen.

Henstilling A4. Automatisk udveksling af oplysninger om afgørelser i skattespørgsmål udvides til at omfatte alle afgørelser i skattespørgsmål og offentliggøres til en vis grad

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at supplere direktiv 2011/16/EU, som har elementer af automatisk udveksling af oplysninger om afgørelser i skattespørgsmål, ved at:

— udvide anvendelsesområdet for den automatiske udveksling af oplysninger til ud over grænseoverskridende afgørelser i skattespørgsmål at omfatte alle afgørelser i skattespørgsmål på området selskabsbeskatning. De oplysninger, der forelægges, skal være omfattende og i et fælles vedtaget format for at sikre, at de kan bruges effektivt af skattemyndighederne i de relevante lande

— øge gennemsigtigheden for afgørelser i skattespørgsmål betydeligt på EU-plan under behørig hensyntagen til fortrolige sager og forretningshemmeligheder og under hensyntagen til den nuværende bedste praksis, som anvendes i nogle medlemsstater, ved hvert år at offentliggøre en rapport indeholdende en oversigt over de vigtigste sager i Kommissionens sikre centralregister, der skal oprettes, over afgørelser i skattespørgsmål og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger

— oplysningerne i rapporten skal gives i en vedtaget, standardiseret form for at gøre det muligt for offentligheden at anvende dem effektivt

— sikre, at Kommissionen spiller en fuldstændig og meningsfuld rolle i den obligatoriske udveksling af oplysninger om afgørelser i skattespørgsmål med oprettelsen af et sikkert centralt register, der er tilgængeligt for medlemsstaterne og Kommissionen, over alle vedtagne afgørelser i skattespørgsmål i Unionen

— sikre, at der anvendes passende sanktioner over for de medlemsstater, der ikke automatisk udveksler oplysninger om afgørelser i skattespørgsmål, som de burde.

Henstilling A5. Gennemsigtighed i frihavne

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag for at:

— fastsætte en maksimal frist for, hvornår varer kan sælges i frihavne fritaget for told og punktafgifter og moms

— forpligte frihavnes myndigheder til straks at underrette de relevante medlemsstaters og tredjelandes skattemyndigheder om enhver transaktion, der udføres på frihavnes områder af personer med skattemæssigt hjemsted i deres land.

Henstilling A6. Kommissionens skøn over selskabsbeskatningsgabet

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til:

— på grundlag af bedste praksis, der i øjeblikket anvendes i medlemsstaterne, at skabe en harmoniseret metode, der skal gøres offentlig, og som kan anvendes af medlemsstaterne til at anslå størrelsen af de direkte og indirekte selskabsskattegab — dvs. forskellen mellem den selskabsskat, som skal betales, og den selskabsskat, der betales — i alle medlemsstater

— at samarbejde med medlemsstaterne om at sikre tilvejebringelse af alle de nødvendige oplysninger, der skal analyseres ved hjælp af denne metode med henblik på at udarbejde så nøjagtige tal som muligt

— at benytte den aftalte metode og alle de nødvendige oplysninger til halvårligt at udarbejde og offentliggøre et skøn over det direkte og indirekte selskabsskattegab i hele Unionen.

Henstilling A7. Beskyttelse af whistleblowere

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag som følger:

— Beskyttelse af whistleblowere, der handler i offentlighedens interesse (og ikke også for penge eller på grund af en anden personlig dagsorden) for at afsløre fejl, forseelser, svig eller ulovlig aktivitet i forbindelse med selskabsbeskatning i alle medlemsstater i Den Europæiske Union. Sådanne whistleblowere bør beskyttes, hvis de indberetter formodede fejl, forseelser, svig eller ulovlig aktivitet til den relevante kompetente myndighed og bør også være beskyttet, hvis de, i tilfælde af vedvarende, uløste fejl, forseelser, svig eller ulovlig aktivitet i forbindelse med selskabsbeskatning, som kan påvirke den offentlige interesse, underretter offentligheden som helhed om deres bekymringer.

— Sikring af, at retten til ytringsfrihed og information bevares i Den Europæiske Union.

— En sådan beskyttelse bør være i overensstemmelse med det generelle retssystem og effektiv mod uberettiget retsforfølgning, økonomiske sanktioner og diskrimination.

— Et sådant lovgivningsmæssigt forslag bør som retsgrundlag have Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 (2) og bør tage hensyn til eventuel fremtidig EU-lovgivning på dette område.

— Et sådant lovgivningsmæssigt forslag kan også tage hensyn til Europarådets »Henstilling CM/Rec(2014)7 (3) om beskyttelse af whistleblowere« og navnlig definitionen af whistleblowere som en person, der på baggrund af sine arbejdsmæssige relationer indberetter eller afslører oplysninger om en trussel eller skade for offentlighedens interesse, det være sig i den offentlige eller i den private sektor.

B. Samordning

Henstilling B1. Indførelse af et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til snarest muligt at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag om indførelse af et konsolideret fælles selskabsskattegrundlag:

Som et første skridt bør der inden juni 2016 indføres et obligatorisk fælles selskabsskattegrundlag (FSSG) i Unionen, eventuelt med en midlertidig undtagelse for små og mellemstore virksomheder, som ikke er multinationale selskaber, og selskaber uden grænseoverskridende aktivitet, så der kun er ét sæt regler for virksomheder, der opererer i forskellige medlemsstater, til beregning af deres skattepligtige fortjeneste.

Som et andet skridt bør der snarest muligt og i hvert fald senest ved udgangen af 2017 indføres et obligatorisk fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (FKSSG) under behørig hensyntagen til de forskellige løsningsmodeller (f.eks. indregning af omkostningerne i forbindelse med indarbejdelse af små og mellemstore virksomheder og selskaber uden nogen grænseoverskridende aktivitet);

FKSSG’et bør være baseret på en metode med en fordelingsformel, der afspejler selskabernes virkelige økonomiske aktiviteter og ikke på uretmæssig vis begunstiger visse medlemsstater.

I perioden mellem indførelsen af et obligatorisk FSSG og et fuldt FKSSG bør der indføres et sæt foranstaltninger til at mindske overførsel af overskud (især via overførselsprispolitik), herunder mindst et EU-lovforslag mod BEPS. Disse foranstaltninger bør ikke omfatte en midlertidig ordning for grænseoverskridende udligning af underskud, medmindre Kommissionen kan garantere, at den vil være gennemsigtig og ikke vil give mulighed for misbrug af aggressiv skatteplanlægning.

Kommissionen bør overveje, i hvilket omfang det er nødvendigt at opstille et enkelt sæt af generelt accepterede regnskabsprincipper med henblik på at forberede de underliggende regnskabsdata, som skal anvendes til FKSSG-formål.

Et hvilket som helst forslag til enten FSSG eller FKSSG bør omfatte en bestemmelse om bekæmpelse af skatteundgåelse.

Henstilling B2. Styrkelse af mandatet til og forbedring af gennemsigtigheden hos Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen (erhvervsbeskatning)

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag om at optage Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen i fællesskabsmetoden, som en arbejdsgruppe fra Rådet, med deltagelse af Europa-Kommissionen og Europa-Parlamentet som observatører.

— Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen skal gøres mere gennemsigtig, mere effektiv og mere ansvarlig, bl.a. gennem: — regelmæssig fremlæggelse, ajourføring og offentliggørelse af sin kontrol med, i hvilket omfang medlemsstaterne opfylder den anbefaling, som Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen udstak i sin halvårlige statusrapport til finansministrene — regelmæssig fremlæggelse, ajourføring og offentliggørelse af en liste om skadelig skattepraksis hvert andet år — regelmæssig udarbejdelse, fremlæggelse og offentliggørelse af dens mødereferater, herunder øget gennemsigtighed i processen med at udarbejde henstillinger, navnlig med angivelse af medlemsstaternes repræsentanters holdninger — udpegelse af en politisk formand foretaget af finansministrene — hver medlemsstats udpegelse af en højtstående repræsentant og en vicerepræsentant for at højne organets profil

— Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen skal bl.a. have til opgave at: — identificere skadelig skattepraksis i Unionen — foreslå foranstaltninger og tidsplaner til afskaffelse af skadelige skattemetoder og overvåge resultaterne af henstillinger/foreslåede foranstaltninger — gennemgå rapporterne om afsmittende virkninger af nye skattemæssige foranstaltninger i medlemsstaterne, som anført ovenfor, og en vurdering af, hvorvidt det er nødvendigt med tiltag — foreslå andre initiativer med fokus på skatteforanstaltninger i Unionens udenrigspolitik — forbedre håndhævelsesmekanismer mod de praksisser, som begunstiger aggressiv skatteplanlægning.

Henstilling B3. Patentboks og andre præferentielle skatteordninger: Knytning af præferentielle ordninger til det sted, hvor værdi skabes

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til fortsat at yde vejledning til medlemsstaterne om, hvordan de skal gennemføre patentbokse, i overensstemmelse med den »ændrede neksustilgang« for at sikre, at de ikke er skadelige.

— Denne vejledning bør gøre det klart, at præferenceordninger, f.eks. patentbokse, skal baseres på den »ændrede neksustilgang« som defineret i OECD's BEPS-tiltag 5, hvilket betyder, at der skal være en direkte sammenhæng mellem den skattemæssige fordel og de underliggende forsknings- og udviklingsaktiviteter.

— Omfattende patentboksordninger uden forbindelse til det geografiske område og »alderen« af knowhow bør betragtes som skadelig praksis.

— Hvis medlemsstaterne ikke anvender denne nye metode inden for 12 måneder på en ensartet måde, bør Kommissionen fremlægge et bindende lovgivningsforslag.

— Kommissionen bør fremlægge forslag til fælles europæiske standarder for og definitioner på, hvad der kan anses for fremme af forskning og udvikling, og hvad der ikke kan, og til harmonisering af brugen af patent- og innovationsbokse, herunder fremrykning til 30. juni 2017 af afskaffelsen af den gamle ordning ved at forkorte tidsperioden for overgangsbestemmelser.

Henstilling B4. Udenlandsk kontrollerede selskaber

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag for at:

— give Unionen en koordineret ramme for regler for udenlandsk kontrollerede selskaber for at sikre, at fortjeneste, som er parkeret i lande med lav eller ingen skat, beskattes effektivt og for at forhindre, at en mangfoldighed af nationale regler for udenlandsk kontrollerede selskaber inden for Unionen fordrejer det indre markeds funktion. Denne ramme bør sikre fuld anvendelse af lovgivning om udenlandsk kontrollerede selskaber ud over situationer med fuldstændig kunstige ordninger. Dette forhindrer ikke de enkelte medlemsstater i at indføre strengere regler.

Henstilling B5. Forbedring af medlemsstaternes koordinering af skattekontroller

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag om ændring af direktiv 2011/16/EU for at:

— sikre mere effektive og samtidige skatterevisioner og -kontroller, hvor to eller flere nationale skattemyndigheder beslutter at udføre kontroller af en eller flere personer med fælles eller komplementære interesser

— sikre, at et moderselskab og dets datterselskaber i Unionen revideres af de respektive skattemyndigheder i det samme tidsrum, under ledelse af de skattemyndigheder, som moderselskabet hører under, for at sikre en effektiv informationsudveksling mellem skattemyndighederne. Som en del af dette bør: — skattemyndigheder regelmæssigt udveksle oplysninger om deres undersøgelser for at sikre, at koncerner ikke har fordele ved misforhold og smuthuller på grund af kombinationen af forskellige nationale skattesystemer — frister for at udveksle oplysninger om igangværende revisioner begrænses til et minimum — skattemyndigheder for et selskab systematisk underrette skattemyndighederne for andre enheder inden for samme koncern i forbindelse med resultaterne af en skattekontrol — ingen afgørelse vedrørende resultatet af en skattekontrol foretaget af en skattemyndighed træffes, inden de andre berørte skattemyndigheder er blevet informeret.

Henstilling B6. Indførelse af et fælles europæisk skatteregistreringsnummer

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag til et europæisk skatteregistreringsnummer.

— Forslaget baseres på udkastet til et europæisk skatteregistreringsnummer i Kommissionens handlingsplan om bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse i 2012 (tiltag 22) (4) og resultatet af den efterfølgende høring i 2013 (5).

C. Konvergens

Henstilling C1. En ny tilgang til internationale skatteordninger

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag, der gør det muligt for Unionen at tale med én stemme i forbindelse med internationale skatteordninger.

— Kommissionen bør tillægges beføjelse til at forhandle skatteaftaler med tredjelande på vegne af Unionen i stedet for den nuværende praksis, hvor der føres bilaterale forhandlinger, som fører til resultater, der er langt fra optimale, navnlig hvad angår udviklingslande.

— Kommissionen er nødt til at sikre, at sådanne aftaler indeholder bestemmelser om gensidighed og forbyder negative følger for Unionens borgere og virksomheder, især SMV'er, som opstår ved ekstraterritoriel anvendelse af tredjelandes lovgivning inden for Unionen og dens medlemsstaters jurisdiktion.

— En fælles multilateral EU-skatteaftale bør indføres for at erstatte de mange bilaterale skatteoverenskomster, der er aftalt mellem medlemsstaterne og andre lande.

— Alle nye internationale handelsaftaler, der indgås af Unionen, bør indeholde en klausul om god forvaltningspraksis på skatteområdet.

— Alle internationale skatteordninger skal omfatte en håndhævelsesmekanisme.

Henstilling C2. Skabe en fælles og præcis definition af »skattely«

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag om i samarbejde med bl.a. OECD og de Forenede Nationer at etablere præcise kriterier til at definere »skattely«.

— Disse kriterier bør være baseret på omfattende, gennemsigtige, robuste, objektivt verificérbare og almindeligt anerkendte indikatorer og være en videreudvikling af principperne for god forvaltningspraksis som defineret af Kommissionen i dens meddelelse af 2009 »Fremme af god politik og forvaltning på skatteområdet« (6), nemlig informationsudveksling og administrativt samarbejde, fair skattekonkurrence og gennemsigtighed.

— Disse kriterier bør omfatte begreber såsom bankhemmelighed, registrering af ejerskab af virksomheder, truster og fonde, offentliggørelse af virksomhedsregnskaber, egnethed til udveksling af oplysninger, skatteforvaltningens effektivitet, fremme af skatteundgåelse, eksistensen af skadelige juridiske instrumenter, forhindring af hvidvaskning af penge, automatisk udveksling af oplysninger, eksistensen af bilaterale aftaler og internationale gennemsigtighedsforpligtelser og retligt samarbejde.

— På grundlag af disse kriterier bør Kommissionen fremsætte en revideret liste over skattely, som vil erstatte den foreløbige liste, der blev fremlagt i juni 2015.

— Denne liste over skattely bør knyttes til den relevante skattelovgivning som reference for andre politikker og anden lovgivning.

— Kommissionen bør revidere listen mindst hvert halve år eller efter begrundet anmodning fra en jurisdiktion på listen.

Henstilling C3. Modforanstaltninger mod virksomheder, der gør brug af skattely

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag om en række modforanstaltninger, som Unionen og medlemsstaterne bør anvende som aktionærer og finansieringspartnere i offentlige organer, banker og finansieringsprogrammer, og som finder anvendelse på selskaber, der bruger skattely med henblik på at indføre aggressive skatteplanlægningsordninger, og som derfor ikke overholder Unionens standarder for god forvaltningspraksis på skatteområdet.

— Disse modforanstaltninger bør omfatte: — udelukkelse fra at få adgang til statsstøtte eller offentlige indkøb på EU-plan eller nationalt plan — udelukkelse fra adgang til visse EU-midler

— Dette vil kunne opnås bl.a. ved hjælp af følgende: — ændring af Den Europæiske Investeringsbanks (EIB’s) statut (protokol nr. 5 vedføjet traktaterne) for at sikre, at ingen midler fra EIB kan gå til endelige modtagere eller finansielle formidlere, der gør brug af skattely eller skadelige skattepraksisser (7) — ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/1017 (8) for at sikre, at ingen midler fra EFSI kan gå til sådanne virksomheder (9) — ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (10), (EU) nr. 1306/2013 (11), (EU) nr. 1307/2013 (12) og (EU) nr. 1308/2013 (13) for at sikre, at ingen finansiering under den fælles landbrugspolitik kan gå til sådanne virksomheder — fortsættelse af processen med modernisering af statsstøtte for at sikre, at medlemsstaterne ikke yder statsstøtte til sådanne virksomheder (14) — ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (15) for at sikre, at ingen penge fra de fem europæiske struktur- og investeringsfonde (Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, Den Europæiske Hav- og Fiskerifond) kan gå til sådanne virksomheder — ændring af Agreement Establishing the European Bank for Reconstruction and Development (overenskomsten om oprettelse af Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling) (EBRD) for at sikre, at EBRD’s finansiering ikke kan gå til sådanne virksomheder (16) — forbud mod, at Unionen indgår handelsaftaler med jurisdiktioner, der defineres af Kommissionen som »skattely«

Kommissionen undersøger, om de eksisterende handelsaftaler med lande, der er blevet erklæret for skattely, kan suspenderes eller opsiges.

Henstilling C4. Fast driftssted

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag for at:

— tilpasse definitionen af »fast driftssted« således, at virksomhederne ikke kunstigt kan undgå en skattepligtig tilstedeværelse i medlemsstater, hvor de har en økonomisk aktivitet. Denne definition bør også tage højde for situationer, hvor virksomheder, der beskæftiger sig med fuldstændig dematerialiserede digitale aktiviteter, betragtes som havende fast driftssted i en medlemsstat, hvis de opretholder en betydelig digital tilstedeværelse i det pågældende lands økonomi

— indføre en EU-definition for laveste »økonomiske substans«, som også gælder for den digitale økonomi, for at sikre, at virksomheder virkelig skaber værdi og bidrager til den medlemsstats økonomi, hvor de skattepligtigt er til stede.

Disse to definitioner bør udgøre en del af et konkret forbud mod såkaldte »postkasseselskaber«.

Henstilling C5. Forbedring af rammerne for interne afregningspriser i EU

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag for:

— baseret på Kommissionens erfaringer og på analyse af de nye principper fra OECD for afregningspriser, at udarbejde særlige EU-retningslinjer om, hvordan OECD’s principper bør anvendes, og hvordan de bør fortolkes i EU-sammenhæng, således at: — den økonomiske virkelighed på det indre marked afspejles — der ydes sikkerhed, klarhed og fairness for medlemsstaterne og for virksomheder, der opererer i Unionen — risikoen mindskes for omgåelse af reglerne med henblik på overførsel af overskud.

Henstilling C6. Hybrid uoverensstemmelser

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et lovgivningsmæssigt forslag for enten at:

— harmonisere de nationale definitioner på gæld, egenkapital, uigennemsigtige og gennemsigtige enheder, harmonisere fordelingen af aktiver og passiver på faste driftssteder og harmonisere allokering af omkostninger og indtægter mellem forskellige enheder inden for samme koncern, eller at

— forhindre dobbelt ikkebeskatning i tilfælde af en uoverensstemmelse.

Henstilling C7. Ændring af Unionens statsstøtteregler, da de vedrører beskatning

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til senest inden midten af 2017 at fremsætte et forslag om:

— retningslinjer for statsstøtte, der præciserer, hvordan Kommissionen vil afgøre sager om skattemæssig statsstøtte, og dermed skaber større retlig sikkerhed for virksomhederne og medlemsstaterne, idet der tages hensyn til, at sådanne retningslinjer i andre sektorer har vist sig at være yderst effektive med hensyn til at sætte en stopper for og foregribe praksis i medlemsstater, der er i konflikt med EU-bestemmelserne om statsstøtte; en virkning, der kun kan opnås gennem retningslinjer, der er yderst detaljerede, herunder indeholder numeriske tærskler

— offentligt at identificere skattepolitikker, som ikke er i overensstemmelse med statsstøttepolitikken, for at give virksomhederne og medlemsstaterne vejledning og øget retssikkerhed; til dette formål omfordeler Kommissionen ressourcer til GD Konkurrence, således at det kan agere effektivt i tilfælde af problemer med ulovlig statsstøtte (herunder selektive skattefordele).

Europa-Parlamentet opfordrer også Kommissionen til på længere sigt at vurdere muligheden for at ændre de eksisterende regler med henblik på at forhindre, at beløb, der er inddrevet som følge af en overtrædelse af Unionens statsstøtteregler, returneres til den medlemsstat, der har ydet den ulovlige skatterelaterede støtte, som det er tilfældet nu. Eksempelvis kunne inddreven statsstøtte gå til Unionens budget eller medlemsstater, der lider under udhuling af deres skattegrundlag.

Henstilling C8. Ændring af Rådets direktiv 90/435/EØF (17) , 2003/49/EF og 2005/19/EF og anden relevant EU-lovgivning og indførelse af en generel regel om bekæmpelse af misbrug

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag for:

— hurtigst muligt efter indførelsen af en generel regel om bekæmpelse af misbrug i direktiv 90/435/EØF at indføre en generel regel om bekæmpelse af misbrug i direktiv 2003/49/EF og til at fremsætte forslag til en generel regel om bekæmpelse af misbrug, der skal indføres i direktiv 2005/19/EF og anden relevant EU-lovgivning

— at medtage en sådan generel regel om bekæmpelse af misbrug i en eventuel fremtidig EU-lovgivning, som dækker skatteområdet eller har skattemæssige konsekvenser

— for så vidt angår direktiv 2003/49/EF, ud over indførelse af en generel regel om bekæmpelse af misbrug, også at fjerne kravet til medlemsstaterne om at give fordelagtig behandling af renter og royalties, såfremt der ikke er nogen effektiv beskatning andetsteds i Unionen

— for så vidt angår direktiv 2005/19/EF, ud over indførelse af en generel regel om bekæmpelse af misbrug, også at indføre yderligere forpligtelser til gennemsigtighed og — hvis ændringerne viser sig at være utilstrækkelige til at forhindre aggressiv skatteplanlægning — at indføre en bestemmelse om en minimumsafgift som et krav for brug af »skattefordele« (såsom ingen beskatning af udbytte) eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning.

Henstilling C9. Forbedring af grænseoverskridende tvistbilæggelsesordninger for beskatning

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til at fremsætte et forslag inden sommeren 2016 for:

— at forbedre de nuværende mekanismer til løsning af grænseoverskridende uoverensstemmelser i Unionen og ikke kun med fokus på tilfælde af dobbeltbeskatning, men også dobbelt ikkebeskatning. Målet er at skabe en koordineret EU-tilgang til tvistbilæggelse med klarere regler og strengere tidsfrister, der bygger på de systemer, der allerede er indført

— at sikre, at arbejdet i og afgørelserne fra tvistbilæggelsesmekanismen bliver gennemsigtige for at mindske eventuel usikkerhed for selskaber med hensyn til anvendelsen af skattelovgivningen.

Henstilling C10. Indførelse af en kildeskat eller en foranstaltning med tilsvarende virkning for at forhindre, at overskud forlader Unionen uden at være blevet beskattet

Europa-Parlamentet opfordrer Kommissionen til inden sommerren 2016 at fremsætte et forslag om indførelse af en kildeskat eller en foranstaltning med lignende virkning for at sikre, at alle overskud, der genereres inden for Unionen og skal ud af den, reelt beskattes inden for Unionen, inden de overskrider Unionens grænser.

D. Andre foranstaltninger

Henstilling D1. Yderligere foranstaltninger for at gøre noget ved skattegabet

Europa-Parlamentet opfordrer Europa-Kommissionen til også at fokusere på andre faktorer end aggressiv skatteplanlægning og BEPS-aktiviteter, som bidrager til det nuværende skattegab, herunder at:

— undersøge kilder til lav effektivitet med hensyn til skatteopkrævning, herunder momsopkrævning

— undersøge kilder til skattemæssige urimeligheder eller skattemyndigheder med lav troværdighed inden for andre områder end selskabsbeskatning

— opstille principper for skatteamnesti, herunder de omstændigheder, hvorunder en sådan vil være passende, og de omstændigheder, hvorunder andre muligheder ville være at foretrække, og indføre et krav om, at medlemsstater skal underrette Kommissionen på forhånd om enhver ny skatteamnesti og det for at undgå de negative følger af disse forhold for fremtidig skatteopkrævning

— foreslå et minimumsniveau for gennemsigtighed for ordninger for »eftergivelse af skatter« og diskretionære skattelettelser, der forvaltes af nationale regeringer

— give medlemsstaterne større frihed til at medtage selskabers overholdelse af skattelovgivningen, og især systematiske tilfælde af manglende overholdelse, som en faktor i overvejelserne, når de indgår kontrakter om offentlige indkøb

— sikre, at skattemyndighederne har fuldstændig og meningsfuld adgang til centrale registre over reelt ejerskab for både selskaber og truster, og at disse registre vedligeholdes og kontrolleres korrekt.

Dette kan opnås ved, at medlemsstaterne hurtigt gennemfører det fjerde direktiv om bekæmpelse af hvidvaskning af penge, idet der sikres bred og forenklet adgang til oplysninger indeholdt i de centrale registre over reelle ejere, herunder for civilsamfundsorganisationer, journalister og borgere.

(1) Vedtagne tekster af 8.7.2015, P8_TA(2015)0257.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 af 16. april 2014 om markedsmisbrug (forordningen om markedsmisbrug) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF og Kommissionens direktiv 2003/124/EF, 2003/125/EF og 2004/72/EF (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 1).

(3) http://www.coe.int/t/dghl/standardsetting/cdcj/Whistleblowers/protecting _whistleblowers_en.asp

(4) COM(2012)0722.

(5) https://circabc.europa.eu/faces/jsp/extension/wai/navigation/container.jsp

(6) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2009:0201:FIN:DA:PDF

(7) http://www.eib.org/attachments/general/governance_of_the_eib_en.pdf

(8) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/1017 af 25. juni 2015 om Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer, Det Europæiske Centrum for Investeringsrådgivning og Den Europæiske Portal for Investeringsprojekter og om ændring af forordning (EU) nr. 1291/2013 og (EU) nr. 1316/2013 — Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EUT L 169 af 1.7.2015, s. 1).

(9) http://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX:52015PC0010

(10) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 487).

(11) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549).

(12) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådet forordning (EF) nr. 73/2009 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 608).

(13) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671).

(14) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2013-0026+0+DOC+XML+V0//DA

(15) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

(16) http://www.ebrd.com/news/publications/institutional-documents/basic-documents-of-the-ebrd.html

(17) Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225 af 20.8.1990, s. 6).