[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 20.9.2006

SEK(2006) 1164

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Ledsagedokument til MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET "Bedre uddannelse - større fødevaresikkerhed" RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN

{KOM(2006) 519 endelig}{SEK(2006) 1163}

1. FORMÅLET MED DOKUMENTET

Dette dokument er et resumé af konsekvensanalysen vedrørende Kommissionens meddelelse "Bedre uddannelse - større fødevaresikkerhed"[1].

2. GENERELLE BAGGRUNDSOPLYSNINGER

Ifølge EU-bestemmelserne[2] skal Kommissionen arrangere kurser for det personale fra medlemsstaternes kompetente myndigheder, der har ansvaret for at kontrollere overholdelsen af EU's fødevare- og foderstoflovgivning, dyresundheds- og dyrevelfærdskrav og plantesundhedskrav. Deltagere fra tredjelande, især fra udviklingslande, kan også deltage i uddannelsesaktiviteterne.

Uddannelsen har til formål at skabe et godt kendskab til EU's regler og standarder og at sikre, at de kontroller, der foretages, og de beslutninger, som kontrolmyndighederne træffer på basis af kontrollerne, er tilpas ensartede. Større ensartethed og sagkundskab i forbindelse med offentlig kontrol forventes at føre til et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i hele EU og til klarere rammer for fødevarevirksomheder ved at skabe lige vilkår.

Deltagelse af repræsentanter for tredjelande i EU-uddannelse forventes at føre til større kendskab til EU's sundheds- og plantesundhedsstandarder og importprocedurer, hvilket forventes at blive til gavn for tredjelande, der eksporterer fødevarer, foder, levende dyr og planter til EU. Større kendskab til EU's regler og procedurer forventes endvidere at gøre det lettere - især for udviklingslande - at afsætte varer til EU's marked og sikre bedre overholdelse af EU's fødevarestandarder. Det vil atter føre til mindre og enklere dyre- og plantesundhedskontrol ved import.

3. DEN EKSISTERENDE UDDANNELSE

Kommissionens Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse begyndte at arrangere kurser i 2006, hvor der var næsten 1 500 deltagere. Kommissionen offentliggjorde i den forbindelse en række udbud vedrørende diverse emner, f.eks. procedurer for importkontrol af fødevarer på grænsekontrolsteder, indførelse af systemer til styring af fødevaresikkerhed samt audit af sådanne systemer, korrekt håndtering og fjernelse af animalske biprodukter og dyrevelfærdsstandarder for bedøvelse og aflivning af dyr (på slagterier eller ved sygdomsbekæmpelse). Nogle af kurserne blev tilrettelagt med særligt henblik på at bistå udviklingslande. Disse kurser vedrørte importprocedurer for frugt, grøntsager og fiskevarer og henvendte sig specielt til deltagere fra Afrika, Asien og Latinamerika. Et andet kursus omfattede bekæmpelse af aviær influenza og var for deltagere fra Sydøstasien.

Erfaringerne fra 2006 viser, at Kommissionens initiativ i høj grad værdsættes af medlemsstaterne og tredjelande. Det er derfor vigtigt, at uddannelsesindsatsen styrkes, og at man sikrer en ordentlig styring og gennemførelse af et uddannelsesprogram.

4. UDDANNELSE FREMOVER

Kommissionen har set nærmere på visse valgmuligheder for sin fremtidige politik med hensyn til at arrangere uddannelse inden for de pågældende områder:

1. Ingen initiativer. Efter Kommissionens opfattelse er det ikke en egnet løsning. Manglende harmoniserede metoder på EU-plan kan føre til uensartet gennemførelse af EU-bestemmelser på tværs af EU. Det vil sandsynligvis medføre forskellige beskyttelsesniveauer og have negative konsekvenser for det indre marked. Dertil kommer, at kvaliteten og konsekvensen i importkontrolprocedurerne kan blive påvirket med deraf følgende negative virkninger for handelen med tredjelande.

2. Erfaringsudveksling mellem nationale uddannelsesorganer. Nogle medlemsstater plejer at arrangere kurser for deres kontrolpersonale. Uddannelse er ganske vist ikke udviklet til samme niveau i alle medlemsstaterne, men det kan konstateres, at nogle medlemsstater har et eller flere uddannelsesorganer med højt kvalificerede undervisere. Der bør ses nærmere på, hvordan man kan skabe et system for samarbejde, men det vil sandsynligvis ikke kunne dække alle behovene. Det er altså ikke en løsning, der kan stå alene.

3. Udformning af en EU-uddannelsesstrategi for sikrere fødevarer. Blandt medlemsstaterne er der bred enighed om, at uddannelse på EU-plan er af afgørende betydning. Denne holdning udspringer af behovet for at have en tværgående indfaldsvinkel til visse spørgsmål, som forudsætter, at alle har samme forståelse for problemet. Der er samtidig behov for at tilbyde uddannelse til tredjelande, navnlig udviklingslande, og den bør gives via et EU-system, så man sikrer ensartethed og sammenhæng.

4. Bedre lovgivningsmæssige rammer . De overordnede mål i hvidbogen om fødevaresikkerhed er nået. Erfaringerne fra de kommende år med de nye bestemmelser vil vise, om der kan foretages yderligere forbedringer. Hvis der er behov for yderligere forbedringer, vil der være tale om detaljeændringer, uden at der bliver behov for nye større lovgivningsmæssige initiativer. Yderligere nye bestemmelser kan bestemt ikke træde i stedet for uddannelsesaktiviteter og kan derfor ikke komme på tale, når der skal fastlægges en EU-uddannelsesstrategi.

Efter Kommissionens opfattelse er der behov for at tilbyde uddannelse på EU-plan og for at udarbejde en uddannelsesstrategi, der supplerer den uddannelsesindsats, der bedre kan udformes på nationalt plan.

Gennemførelse af uddannelse for gennemsnitligt 6 000 kursister (ca. 10 % af de potentielle kursister) synes at være en passende mængde uddannelse, som samtidig er teknisk realisabel og danner et rimeligt grundlag for at sikre uddannelse af et repræsentativt udsnit af målgruppen. For at nå dette mål er en række valgmuligheder blevet analyseret: kontrakter forvaltet af Kommissionen, en specialiseret tjenestegren under Kommissionen, et reguleringsorgan og varetagelse af uddannelsesaktiviteterne af et forvaltningsorgan.

Kommissionen vil se nærmere på muligheden for, at et uddannelsesprogram gennemføres af et forvaltningsorgan. Dermed ville Kommissionen kunne koncentrere sig om sine kerneaktiviteter, dvs. fastsættelse af uddannelsesprioriteringer, udarbejdelse af et uddannelsesprogram og kontrol af uddannelsens kvalitet. Denne idé udspringer af, at Kommissionen ikke må slippe kontrollen med uddannelsesaktiviteterne, og at der er behov for, at den europæiske dimension i uddannelsen sikres, og at ressourcerne udnyttes på en økonomisk fornuftig måde. Det omfattende behov for personalemæssige og økonomiske ressourcer gør, at alternative metoder til tilrettelæggelse af uddannelse (en specialiseret tjenestegren under Kommissionen eller et reguleringsorgan) ikke synes relevante.

5. FINANSIELLE BETRAGTNINGER

På grundlag af erfaringerne fra indkøringsfasen for de uddannelsesaktiviteter, der blev gennemført i 2006, anslås de samlede udgifter til et årligt uddannelsesprogram til at ligge mellem 19,8 mio. EUR (i de første år) og 13,2 mio. EUR, når der tages hensyn til forskellige parametre, f.eks. deltagerantal pr. år, kursernes gennemsnitlige varighed og deltagerantal pr. kursus. De højere udgifter ved uddannelsesaktiviteternes begyndelse skyldes, at det forventes, at mange vil ønske at deltage på det tidspunkt, navnlig deltagere fra tredjelande, så antallet af kursister kan nå op på 9 000. Efter de første to år forventes der en nedgang i antallet af ansøgninger om at deltage.

Fra 2011 forventes de samlede udgifter med et forventet kursistantal på 6 000 pr. år til et forvaltningsorgans gennemførelse af et uddannelsesprogram at ligge på ca. 14 767 000 EUR. Af konsekvensanalysen fremgår det endvidere, at et forvaltningsorgan sandsynligvis kan gennemføre et uddannelsesprogram med færre udgifter end andre ledelsesformer: 15 168 000 EUR ved kontrakter forvaltet af Kommissionen og 17 141 143 EUR ved en specialiseret tjenestegren under Kommissionen.

[1] Se dokument KOM(2006) 519.

[2] Artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (EUT L 191 af 28.5.2004, s. 1).