[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 9.4.2008

SEK(2008) 441

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Ledsagedokument til

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS HENSTILLING

om fastlæggelse af en europæisk referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse (EQARF) RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN

[SEK(2008) 440 KOM(2008) 179 endelig]

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN VEDRØRENDE FASTLÆGGELSEN AF EN EUROPÆISK REFERENCERAMME FOR KVALITETSSIKRING AF ERHVERVSUDDANNELSE (EQARF)

Formålet med konsekvensanalysen er at analysere forskellige muligheder for at sikre udbredelse af den europæiske referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse , i det følgende benævnt "referencerammen" eller "EQARF", og at finde frem til det mest hensigtsmæssige retlige instrument.

Referencerammen er et resultat af det arbejde, der er blevet gennemført i samarbejde med en lang række organer med specifikke kompetencer inden for kvalitetsudvikling af erhvervsuddannelser. Dette samarbejde blev påbegyndt inden for rammerne af det europæiske forum om kvalitet i erhvervsuddannelserne (2001-2002), blev fulgt op i den tekniske arbejdsgruppe om erhvervsuddannelser (2003-2004) og har siden 2005 fundet sted i det europæiske netværk for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse, i det følgende benævnt "ENQA-VET").

Kommissionen hørte Det Rådgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse, herunder repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer og arbejdsmarkedets parter, som bakkede kraftigt op om den europæiske referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse. Ydermere var også medlemsstaternes generaldirektører for erhvervsuddannelse og den tidligere Københavnkoordinationsgruppe stærkt involveret i forberedelsen af dette initiativ.

Derudover er forslaget et resultat af det arbejde, der er blevet udført i tæt samarbejde med det europæiske forum om kvalitet i erhvervsuddannelserne (2001-2002), herefter med den tekniske arbejdsgruppe om erhvervsuddannelser (2003-2004) og siden 2005 med det europæiske netværk for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse (ENQA-VET), som omfatter de centrale berørte parter inden for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse.

Generelt set bekræftede disse høringer, at der er bred opbakning til referencerammen som et relevant referenceinstrument, der kan hjælpe medlemsstaterne med at fremme og overvåge løbende forbedring af deres erhvervsuddannelsessystemer[1] og således øge den gensidige tillid mellem landene.

Referencerammen omfatter:

- en kvalitetssikrings- og forbedringscyklus inden for planlægning, gennemførelse, evaluering/vurdering og revision af erhvervsuddannelser suppleret med fælles kvalitetskriterier, indikative deskriptorer og indikatorer

- overvågningsprocesser, herunder en kombination af interne og eksterne evalueringsmekanismer, som i nødvendigt omfang skal defineres af medlemsstaterne med henblik på at udpege:

a) systemernes, processernes og procedurernes styrke og

b) områder, der skal forbedres

- anvendelse af måleredskaber for at dokumentere effektiviteten.

Kvalitetskriterier, indikative deskriptorer og indikatorer er blevet fastlagt på grundlag af etablering af konsensus og en bottom-up-tilgang, der skal støtte indførelsen af referencerammen.

I forbindelse med konsekvensanalysen blev fem muligheder overvejet.

1. Intet redskab på europæisk plan. Dette ville indebære, at der fortsættes på grundlag af de principper for en fælles referenceramme for kvalitetssikring (Common Quality Assurance Framework (CQAF)), der allerede findes. De hidtidige erfaringer tyder på, at den eksisterende referenceramme kun i begrænset omfang har bidraget til at tilskynde medlemsstaterne til at fremme brugen af heraf.

2. En meddelelse fra Kommissionen. Selv om et sådant redskab i lighed med en henstilling – valgmulighed 3 – har større vægt, ville hverken medlemsstaterne eller Europa-Parlamentet være inddraget i vedtagelsen, og det ville ikke skabe det politiske engagement, der er nødvendigt for at tilføre referencerammen troværdighed og at sikre gennemførelsen på nationalt plan.

3. En henstilling fra Kommissionen. I lighed med valgmulighed 2 ville hverken medlemsstaterne eller Europa-Parlamentet være inddraget i vedtagelsen, og en sådan henstilling ville ikke skabe det politiske engagement, der er nødvendigt for at sikre gennemførelsen på nationalt plan.

4. En henstilling fra Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til traktatens artikel 149 og 150. Medlemsstaternes handlingsfrihed ville blive bevaret. Det ville dog give et stærkt politisk signal om, at institutionerne har til hensigt at bygge videre på Rådets konklusioner fra 2004[2] med henblik på at udvikle erhvervsuddannelsessystemerne og udbuddet af erhvervsuddannelser og således lette mobiliteten i hele Europa. En henstilling synes at svare til medlemsstaternes, arbejdsmarkedets parter og andre berørte parters forventninger og at ville fremme kvalitetsforbedringer i erhvervsuddannelsessystemerne gennem europæisk samarbejde og at ville bevare redskabets karakter af frivillighed. Derudover ville brug af en henstilling på dette område være i overensstemmelse med andre lignende initiativer som f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2006/143/EF af 15. februar 2006 om yderligere europæisk samarbejde vedrørende kvalitetssikring inden for videregående uddannelser og Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2006/961/EF af 18. december 2006 om tværnational mobilitet i Det Europæiske Fællesskab i uddannelsesøjemed: Det europæiske kvalitetscharter for mobilitet.

5. En afgørelse fra Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til traktatens artikel 149 og 150. Dette ville kræve vedtagelse af principper og forpligtelser, som indebærer, at medlemsstaterne tilpasser deres kvalitetsordninger med udgangspunkt i referencerammen. Dette ville også kræve vedtagelse af harmoniserede kvalitetsbenchmarks og –standarder på europæisk plan og reelle forpligtelser til at anvende standarderne fra medlemsstaternes side. Det er meget usandsynligt, at der kan opnås støtte til en sådan afgørelse. Blandt de berørte parter er der bred enighed om, at brugen af referencerammen skal være helt frivillig.

Kommissionen har sammenholdt de forskellige fordele og ulemper ved ovenstående valgmuligheder, og har valgt at foreslå valgmulighed 4 , hvilket – i samarbejde med medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter – giver mulighed for at finde passende løsninger på de problemer, der er blevet identificeret. Denne valgmulighed er den, som svarer mest til medlemsstaternes og de berørte parters forventninger, og ville give det bedste grundlag for en vellykket indførelse af referencerammen og for opnåelse af dens reelle merværdi, hvad angår øget effektivitet, større overensstemmelse mellem de forskellige landes kvalitetsudvikling og øget gennemsigtighed i erhvervsuddannelsessystemerne, hvilket fremmer mobilitet og livslang læring. Den ville også være i overensstemmelse med den tilgang, der er valgt i forbindelse med EQF- og ECVET-initiativet.

Et andet spørgsmål, der skal behandles i forbindelse med konsekvensanalysen, er de forventede virkninger for den administrative byrde og omkostningerne. Det er vanskeligt at vurdere virkningerne i absolutte termer på grund af de forskellige situationer i medlemsstaterne, men de synes dog at være begrænsede og hovedsageligt at være forbundet med organisationsmæssige aftaler mellem eksisterende organer. På EU-plan bør der kun opstå omkostninger forbundet med overvågning.

Sluttelig vil der foregå løbende overvågning og evaluering af udviklingen med hensyn til opfyldelse af målsætningerne for referencerammen. Hvis referencerammen vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet, vil den løbende blive revideret og danne grundlag for yderligere udvikling. Kommissionen vil overvåge indførelsen af referencerammen og tre år efter dens vedtagelse aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de indhøstede erfaringer og overveje følgerne for fremtiden, herunder om nødvendigt en eventuel revision af det retlige instrument. Rapporten vil bl.a. blive baseret på resultaterne af en ekstern evaluering.

Kvalitetssikring: Hvad er der tale om? Uddannelsens effektivitet med hensyn til at dække samfundets, økonomiens og den enkelte borgers skiftende behov skal evalueres, overvåges og forbedres regelmæssigt på grundlag af relevant dokumentation. Kvalitetssikring er et middel til opnåelse af dette. Kvalitetssikringen bør ses som et redskab til løbende forbedring af erhvervsuddannelser, der tager udgangspunkt i en kvalitetscirkel, der skaber en passende indbyrdes sammenhæng mellem planlægning, gennemførelse, evaluering/vurdering og revision af erhvervsuddannelserne. Kvalitetssikring bør derfor indebære en systematisk tilgang. Den bør også omfatte forskellige former for forvaltning og overvågning af erhvervsuddannelserne og vurderinger til støtte for revision og forbedring af erhvervsuddannelserne på system- og udbyderniveau. Denne tilgang til kvalitetssikring afspejles i de overordnede principper for kvalitetssikring inden for uddannelse i bilag 3 til henstillingen om fastlæggelse af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (European Qualifications Framework (EQF)). Den understøtter også fastlæggelsen af referencerammen. |

6. Erhvervsuddannelse er en betydningsfuld drivkraft bag etableringen af et videnbaseret samfund, der understøtter Lissabonstrategien. Dette skal baseres på investeringer i og forbedring af de menneskelige ressourcers kvalitet. Ved midtvejsrevisionen af Lissabonstrategien i 2005 blev det konkluderet, at disse udfordringer ikke er blevet taget op på nuværende tidspunkt.

Der findes en lang række forskellige erhvervsuddannelsessystemer og –programmer i EU, som skal dække forskellige behov. Europa har behov for fælles referencepunkter for at sikre gennemsigtighed, ensartethed og overførbarhed af kvalifikationer mellem de mange forskellige udviklingsretninger i Europa, hvorved gensidig tillid og mobilitet i et Europa uden grænser, som er præget af livslang læring, fremmes. Alt dette bør ske med respekt for medlemsstaternes ret til selvbestemmelse ved tilrettelæggelsen af erhvervsuddannelsessystemerne.

Det er hensigten, at referencerammens hovedmål og merværdi skal bidrage til at:

- øge erhvervsuddannelsernes effektivitet, således at de kan dække en bred vifte af behov, samtidig med at den overordnede sammenhæng mellem forskellige gennemførelsesniveauer bevares.

- forbedre gennemsigtigheden og ensartetheden i forbindelse med udviklingen mellem landene, hvorved gensidig tillid, arbejdstagernes og elevernes/de studerendes mobilitet fremmes i et livslangt læringsperspektiv.

Desuden vil den styrke et rummeligt og bæredygtigt samarbejde mellem de relevante berørte parter gennem fremme af kvalitetsforbedringer på alle niveauer.

Udviklingen af referencerammen er en integreret del af arbejdsprogrammet "Uddannelse og erhvervsuddannelse 2010" og "Københavnprocessen". Den bygger på resultaterne af europæisk samarbejde på dette område siden 2002 (Københavnprocessen) og navnlig på den fælles ramme for kvalitetssikring (CQAF)[3], som blev fastlagt på grundlag af de erfaringer, som medlemsstaterne og andre deltagerlande allerede har høstet.

Referencerammen indgår i en række foranstaltninger, der udformet for at støtte løbende forbedringer af kvaliteten og forvaltningen af erhvervsuddannelsessystemer. Foranstaltningerne omfatter den europæiske referenceramme for kvalifikationer (European Qualifications Framework (EQF)) for livslang læring[4], det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (European Credit system for Vocational Education and Training (ECVET))[5] og de fælles europæiske principper for validering af ikke-formel og uformel læring[6].

I forbindelse med fastlæggelsen af referencerammen respekteres medlemsstaternes kompetence fuldt ud. Samtidig søger den at stimulere:

- etablering af en mere veludviklet og ensartet kvalitetssikring og af forbedringssystemer på tværs af landene for at bidrage til øget effektivitet i erhvervsuddannelsen og dermed forbedre den status, som erhvervsuddannelse har i EU.

- øget gennemsigtighed af kvalitetssikrings- og forbedringssystemerne samt tilgangene til erhvervsuddannelse med henblik på at skabe gensidig tillid og lette mobilitet.

- samarbejde og gensidig læring for at fremme de berørte parters engagement i en kvalitetsforbedringskultur og ansvarlighed på alle niveauer.

Referencerammen bør være et fleksibelt redskab, som skal kunne videreudvikles på grundlag af den praktiske erfaring, der høstes på europæisk og nationalt plan. Rådet godkendte CQAF-tilgangen.

Brugen af referencerammen sker på frivilligt plan. De vigtigste brugere vil være offentlige myndigheder og organer med ansvar for kvalitetssikring og -forbedring

Referencerammen foreslås på grundlag af artikel 149 og artikel 150 i EF-traktaten. Disse artikler bestemmer, at Fællesskabet skal støtte medlemsstaternes aktioner inden for almen uddannelse og erhvervsuddannelse, og det nævnes eksplicit, at "Fællesskabet bidrager til udviklingen af et højt uddannelsesniveau ...", og at "målene for Fællesskabets indsats er ... at forbedre den grundlæggende erhvervsuddannelse samt efter- og videreuddannelsen ...". Ydermere fremgår det af traktaten, at Fællesskabets aktiviteter skal bidrage til kvalitetsuddannelser[7].

[1] Definitionerne i denne henstilling er baseret på Cedefops glossar vedrørende kvalitet inden for uddannelse (arbejdsdokument, november 2003) http://communities.trainingvillage.gr/quality.

[2] Rådets konklusioner om kvalitetssikring af erhvervsuddannelse, 18. maj 2004.

[3] CQAF-tilgangen blev godkendt i Rådets konklusioner om kvalitetssikring af erhvervsuddannelse, 18. maj 2004.

[4] Recommendation of the European Parliament and of the Council on the establishment of the European Qualifications Framework for lifelong learning (Europa-Parlamentets og Rådets henstilling om fastlæggelse af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring), offentliggøres senere.

[5] Arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene: European Credit system for Vocational Education and Training (ECVET) - A system for the transfer, accumulation and recognition of learning outcomes in Europe, SEC(2006) 1431 af 31. oktober 2006.

[6] Konklusioner vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om fælles europæiske principper for identifikation og validering af ikke-formel og uformel læring, 9175/04 EDUC 101 SOC 220, 18. maj 2004.

[7] Artikel 3, stk. 1, litra q).