MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Vejledende dokument om levende dyr opdrættet i fangenskab i henhold til EU's forordninger om handel med vilde dyr

(2022/C 306/02)

Indholdsfortegnelse

1. Indledning 3

2. Dokumentstatus 4

3. Kontrol af lovlig erhvervelse — generelle betragtninger 4

3.1. Lovlig oprindelse af enheder opdrættet i fangenskab 4

3.2. Anskaffelse af avlsdyrbestanden 5

3.3. Kildekoder 6

3.3.1. Tilføjelse af enheder fra naturen 6

3.3.2. Produktion af andengenerationsafkom 7

3.4. Formålskoder 8

3.5. Spørgsmål vedrørende nomenklatur 9

4. Indførsel i EU 9

4.1. Styrelsesrådets rolle i vurderingen af importtilladelser for enheder opdrættet i fangenskab 10

4.2. Videnskabsrådets rolle i vurderingen af importtilladelser for enheder opdrættet i fangenskab 10

5. Handel internt i EU 11

5.1. Styrelsesrådets og videnskabsrådets rolle i forbindelse med vurdering af ansøgninger om intern EU-handel med enheder opdrættet i fangenskab, der er opført i bilag A 11

5.2. Styrelsesrådets og videnskabsrådets rolle i handelen inden for EU med enheder opdrættet i fangenskab, der er opført i bilag B 13

6. Eksport og reeksport fra EU 13

6.1. Reeksport af enheder opdrættet i fangenskab 13

6.2. Eksport af enheder opdrættet i fangenskab 13

6.2.1. Styrelsesrådets rolle i vurderingen af eksporttilladelser for enheder opdrættet i fangenskab 13

6.2.2. Videnskabsrådets rolle i vurderingen af eksporttilladelser for enheder opdrættet i fangenskab 14

7. Konfiskerede dyr 15

Bilag 1 Aspekter, der skal tages i betragtning ved vurdering af risici i forbindelse med handel med enheder opdrættet i fangenskab 17

Bilag 2 Oplysninger, der anmodes om fra eksportlandet 18

Bilag 3 Flowdiagram til vurdering af kildekoder 19

1. Indledning

Denne vejledning har til formål at hjælpe EU's medlemsstater og interessenter med at gennemføre EU's forordninger om handel med vilde dyr (1) i forbindelse med levende dyr, der er født og opdrættet i fangenskab, i tilfælde, hvor de indføres i EU, (re)eksporteres fra EU eller handles internt i EU.

Formålet med vejledningen er navnlig at hjælpe EU-medlemsstaterne med at vurdere, om enheder opdrættet i fangenskab (2) af arter, der er opført i bilagene til grundforordningen, opfylder betingelserne for udstedelse af de dokumenter, der kræves til import, (re)eksport eller intern handel.

Konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter (CITES) indeholder en liste over truede arter. I årenes løb er andelen af rapporteret handel med enheder af disse arter, der indfanges i naturen, faldet, mens andelen af arter, der avles af forskellige typer produktionssystemer, herunder opdræt i fangenskab, er steget (3).

Enheder, der ikke er hentet fra naturen, anses ofte for ikke at have nogen direkte negativ indvirkning på vilde bestande eller for endda at give bevaringsfordele — ved at mindske efterspørgslen efter vilde enheder, ved at generere oplysninger om livshistorien, der kan anvendes til bevaring, ved at hjælpe med at udvikle teknikker, der kan anvendes til avl med bevaringsfordele, eller ved at etablere en »garantipopulation« i fangenskab, dvs. arter, der tages i fangenskab som en sikkerhedsforanstaltning mod udryddelse i naturen. Reglerne for handel med disse enheder er derfor mere lempelige end dem, der gælder for enheder med oprindelse i naturen.

Disse undtagelser er imidlertid også blevet misbrugt, og enheder med oprindelse i naturen er blevet handlet ved svigagtig brug af en kilde, der er opdrættet i fangenskab. Opdræt i fangenskab kan have en betydelig negativ indvirkning på bevarelsen af naturlige populationer i tilfælde, hvor avlsdyr er erhvervet eller suppleres på en ikkebæredygtig måde.

I nogle tilfælde er der til opdræt i fangenskab anvendt enheder, der er erhvervet ulovligt. Der har også været tilfælde, hvor opdrætserklæringer ikke var ægte, og vilde enheder blev »hvidvasket« som opdrættet i fangenskab. Det er derfor nødvendigt at overveje den potentielle indvirkning af påstået opdræt i fangenskab på vilde bestande, og der er behov for en ensartet tilgang i alle EU's medlemsstater for at sikre, at der ikke finder handel sted, når der er rimelig tvivl om ægtheden af erklæringer om opdræt i fangenskab, og for at beskytte ægte opdræt i fangenskab mod illoyal konkurrence.

Der er behov for vejledning for at sikre, at EU-medlemsstaterne er konsekvente i deres tilgang til gennemførelse af reglerne, og at de anvender tilsvarende standarder med hensyn til levende dyr opdrættet i fangenskab. Der kan opnås konsekvens på tværs af EU-medlemsstaterne ved at udstikke retningslinjer for fortolkningen af de relevante artikler i grundforordningen for så vidt angår dyr opdrættet i fangenskab samt for fortolkningen af relevante artikler i gennemførelsesforordningen.

EU-medlemsstaterne opfordres til at anvende nedenstående retningslinjer på et individuelt grundlag og på en måde, der står i et rimeligt forhold til den enkelte situation.

2. Dokumentstatus

Denne vejledning blev udarbejdet af Europa-Kommissionen, og et udkast blev godkendt af Udvalget for Handel med Vilde Dyr og Planter, der er nedsat i henhold til grundforordningens artikel 18, og derfor af de kompetente myndigheder i EU-medlemsstaterne.

Dokumentet har til formål at hjælpe de nationale myndigheder med at anvende EU's forordninger om handel med vilde dyr og planter.

Det er ikke juridisk bindende. Dets eneste formål er at give oplysninger om visse aspekter af grundforordningen, gennemførelsesforordningerne og foranstaltninger, der anses for at være bedste praksis.

Det erstatter, tilføjer eller ændrer ikke noget af den gældende EU-lovgivning på dette område, som fortsat er det retsgrundlag, der skal anvendes.

Dokumentet bør heller ikke benyttes isoleret. Det skal ses i sammenhæng med lovgivningen og ikke som en uafhængig reference. Det er kun Den Europæiske Unions Domstol, der har kompetence til at fortolke EU-retten autoritativt.

Kommissionen offentliggør denne vejledning online, og EU-medlemsstaterne kan også offentliggøre den. Den vil til sin tid blive gennemgået af Kommissionen og Udvalget for Handel med Vilde Dyr og Planter.

Nogle EU-medlemsstater og andre lande uden for EU kan indføre strengere national kontrol med handel med levende enheder opdrættet i fangenskab. Ansøgere til CITES-dokumenter bør derfor også kontrollere de gældende regler i bestemmelses- eller oprindelseslandet, inden levende enheder opdrættet i fangenskab flyttes.

3. Kontrol af lovlig erhvervelse — generelle betragtninger

Dette afsnit indeholder først vejledning om de aspekter, der skal tages i betragtning ved vurderingen af en ansøgning om opdræt i fangenskab for et bestemt enhed (afsnit 3.1) og grundlæggerbestanden (afsnit 3.2), mens efterfølgende afsnit omhandler kildekoder (afsnit 3.3) og formålskoder (afsnit 3.4) og deres relation til opdræt i fangenskab, og et sidste afsnit (3.5) indeholder vejledning om, hvordan ændringer i nomenklaturen skal håndteres.

3.1. Lovlig oprindelse af enheder opdrættet i fangenskab

Ved vurderingen af, om en enhed opdrættet i fangenskab af en art, der er opført i bilag A eller B, er erhvervet lovligt, bør følgende generelle punkter tages i betragtning:

— Risikovurdering — Styrelsesrådene bør være særligt opmærksomme på tilfælde, hvor der kan identificeres øgede risici i overensstemmelse med bilag 1 til dette dokument. De faktorer, der er anført i bilaget, er vejledende og bør tilpasses vurderingen af hvert enkelt tilfælde.

— Sporbarhedskæden — I det omfang det er praktisk muligt, bør transaktionerne vedrørende avlsmaterialet af enheden opdrættet i fangenskab, selve enheden opdrættet i fangenskab og den efterfølgende ejendomsret til denne enhed alle være kronologisk dokumenteret.

— Fornøden omhu — Styrelsesrådene opfordres til at høre relevante statslige og mellemstatslige organer for at kontrollere, om enhederne er lovligt erhvervet, med hensyn til forpligtelserne i henhold til CITES og opfyldelsen af due diligence-kravene. Disse grupper omfatter bl.a. andre CITES-parters styrelsesråd, CITES-udvalget om dyr, CITES-sekretariatet og Den Internationale Naturbeskyttelsessammenslutnings (IUCN) artsoverlevelsesgrupper. Der bør lægges særlig vægt på tilfælde, hvor der er tale om stærkt truede arter (4), hvor forekomststaten (eller -staterne) bør kontaktes, medmindre der foreligger tilfredsstillende dokumentation, for at kontrollere, om arten nogensinde er blevet lovligt eksporteret. Hvis kontakten med myndighederne i forekomststaten ikke bærer frugt, kan styrelsesrådene også vælge at kontakte ansøgeren direkte.

— Bevisbyrde — I forbindelse med handel inden for EU og (re)eksport bør styrelsesrådene kræve, at ansøgeren fremlægger dokumentation for lovlig erhvervelse. I mange tilfælde vil beviset for lovlig erhvervelse være i form af et EU-certifikat (bilag A) eller et dokument, der er i overensstemmelse med det vejledende dokument om lovlig anskaffelse af levende dyr af arter opført i bilag B (5). Hvis disse dokumenter ikke foreligger, kan andre typer dokumenter eller beviser tages i betragtning: I tilfælde, hvor dokumentation for lovlig erhvervelse ikke længere er i de erhvervsdrivendes besiddelse og heller ikke kan fremskaffes af styrelsesrådene, kan den lovlige erhvervelse fastslås på grundlag af andre faktorer. Dette gælder for langvarig opdræt, som enten blev etableret, før arten blev opført på CITES, eller blev etableret for flere årtier siden (afhængigt af en arts reproduktionscyklus). I sådanne tilfælde kan styrelsesrådet overveje at bekræfte lovlig erhvervelse af en enhed, hvis det kan bevises, at: — en række lovlige indførsler til EU havde fundet sted (dvs. at arten var genstand for lovlig handel), inden den avlsdyrbestand, der var bestemt til opdræt, blev etableret, og — opdræt af arten er generelt mulig med et udbytte, der svarer til aktørens erklæringer, og som allerede var mulig på det tidspunkt, hvor opdrættet blev etableret, og — opdrætteren har haft succes med opdræt af enheder, siden avlsdyrbestanden blev etableret, eller kan påvise, at der er opdrættet mindst to (2) generationer i deres anlæg.

En enhed af en art, der er opført i bilag A eller B, kan indføres lovligt i EU i henhold til en importtilladelse udstedt af bestemmelsesmedlemsstaten. Denne enhed eller afkom af sådanne enheder kan efterfølgende flyttes til en anden medlemsstat.

For enheder af en art, der er opført i bilag A, skal en sådan intern handel være omfattet af et certifikat til brug ved handel inden for EU.

For enheder af en art, der er opført i bilag B, vil importtilladelsen fortsat være en vigtig del af sporbarhedskæden sammen med andre typer dokumentation såsom en faktura eller bevis for lovlig erhvervelse. Hvis en sådan enhed eller dens afkom befinder sig i en anden medlemsstat, og den pågældende medlemsstat får oplysninger, der rejser alvorlig tvivl om den lovlige oprindelse, bør de medlemsstater, der er involveret i transaktionen, rådføre sig med hinanden (6).

Hvis der foreligger troværdige beviser for, at et dokument blev udstedt under den falske forudsætning, at betingelserne for dets udstedelse var opfyldt, opfordres styrelsesrådet i den udstedende medlemsstat kraftigt til at erklære dokumentet formelt ugyldigt.

Hvis de pågældende medlemsstater ikke når til enighed, og der fortsat er tvivl om gyldigheden af et dokument, der er udstedt af en anden medlemsstat, kan den medlemsstat, der står over for en ansøgning baseret på det pågældende dokument, beslutte ikke at udstede et nyt dokument (certifikat til brug ved EU eller reeksportcertifikat).

Det kan også besluttes at udstede et EU-certifikat, som begrænser handelen og kun tillader den inden for EU. Der kan fastsættes specifikke begrænsninger for det relevante EU-certifikat for at gøre det klart, at det ikke tillader (re)eksport af enheden. Alle medlemsstater opfordres til at overholde betingelserne i et EU-certifikat eller en importtilladelse fra en anden medlemsstat og til at kopiere disse begrænsninger i ethvert nyt dokument, der udstedes på grundlag af certifikatet eller tilladelsen.

3.2. Anskaffelse af avlsdyrbestanden

I henhold til gennemførelsesforordningens artikel 54 kan en enhed kun betragtes som »opdrættet i fangenskab«, hvis avlsdyrbestanden er anskaffet i overensstemmelse med den på erhvervelsestidspunktet gældende lovgivning og på en måde, som ikke skader de pågældende arters overlevelse i naturen.

For en nyligt anskaffet avlsdyrbestand kan dette dokumenteres ved dokumentation i form af importtilladelser, certifikater inden for EU eller dokumentation, der er i overensstemmelse med det vejledende dokument om bevis for lovlig anskaffelse af levende dyr af arter opført i bilag B (ovenfor, fodnote 5).

Hvis en avlsdyrbestand blev etableret, før arten blev opført på listen i henhold til CITES eller EU's forordninger om handel med vilde dyr og planter, og der fremlægges troværdig dokumentation herfor, kan kommerciel avl tillades (både med henblik på eksport og handel inden for EU).

Hvis avlsdyrbestanden blev importeret, bør der fokuseres på dokumentation for, at enhederne er lovligt importeret i henhold til CITES og EU-lovgivningen, herunder eventuelle strengere nationale foranstaltninger truffet af medlemsstaterne.

Antallet af generationer, der er blevet opdrættet i fangenskab i EU, kan være en del af beviset for lovlig avl. Hvis grundlæggerbestandene er store, kan dette imidlertid være et tegn på den potentielle negative indvirkning, som ulovligt afkom kan have haft på artens bevarelse.

3.3. Kildekoder

Bilag 3 indeholder et flowdiagram, der opsummerer, hvordan forskellige kildekoder skal anvendes for dyr, der holdes i fangenskab på et eller andet tidspunkt, baseret på bestemmelserne i EU's forordninger om handel med vilde dyr og planter og under hensyntagen til CITES CoP-resolutioner og -definitioner ved fortolkningen af disse forordninger. Dette kan hjælpe myndighederne med at kontrollere, om den rette kode anvendes i en given applikation, og navnlig om kildekode C anvendes korrekt.

Ved behandlingen af ansøgninger vedrørende enheder født i fangenskab vurderer styrelsesrådet i samråd med videnskabsrådet, om kildekoderne er blevet anvendt korrekt i henhold til gennemførelsesforordningens artikel 54, stk. 3 og 4.

For at acceptere kildekode C for enheder opdrættet i fangenskab skal det navnlig overvejes, om avlsdyrbestanden:

a) opretholdes uden regelmæssig tilføjelse af enheder fra naturen, og

b) forvaltes på en måde, der er i stand til at producere andengenerationsafkom.

Denne evaluering skal foretages individuelt, afhængigt af hvilken art og hvilken opdrætter der er tale om. F.eks. kan kildekode C lettere tildeles for en art, der allerede vides at være opdrættet i fangenskab i mange generationer i EU, end for en art, for hvilken der endnu ikke er produceret andengenerationsafkom, eller som er meget sjælden. I så fald er det mere sandsynligt, at kildekode F finder anvendelse.

De følgende to underafsnit indeholder nærmere oplysninger om begge ovennævnte betingelser.

3.3.1. Tilføjelse af enheder fra naturen

Når anlæg opdrætter enheder under kontrollerede forhold, skal medlemsstaternes myndigheder overveje, om avlsdyrbestanden regelmæssigt er blevet udvidet med vilde individer.

Hvis enheder, der er indfanget i naturen, kun tilføjes meget lejlighedsvis og i overensstemmelse med kravene i gennemførelsesforordningens artikel 54, stk. 3, kan der anvendes kildekode C på afkommet fra dette anlæg (forudsat at alle andre krav i artikel 54 er opfyldt).

Hvorvidt det er nødvendigt at tilføje vilde enheder til en avlsbestand, kan bestemmes videnskabeligt ved genetisk profilering. Hvor ofte en forøgelse stadig kan betragtes som »lejlighedsvis«, kan afhænge af artens generationslængde og er under alle omstændigheder artsspecifik. Med tiden, igen afhængigt af generationslængden, bør de nyligt tilføjede vilde enheder ikke omfatte en stor del af avlsdyrbestanden, da det ikke ville være bæredygtigt at opretholde en avlsdyrbestand, der kommer fra naturen.

Ved import af vilde enheder af arter opført i bilag A til avlsformål bør følgende faktorer tages i betragtning:

— Hvorvidt et projekt til opdræt i fangenskab er nødvendigt til bevaringsformål, idet der tages hensyn til lignende aktiviteter andre steder i verden og til in situ-bevaringsindsatsen eller manglen herpå.

— Eksistensen af enheder, der er opdrættet i fangenskab andre steder i verden, og som kan anvendes i stedet for vilde enheder.

— Synspunkterne hos eksportlandenes videnskabsråd.

— Synspunkterne hos den relevante internationale, nationale eller regionale stambogsfører eller ex situ-programkoordinatoren for den europæiske sammenslutning af zoologiske haver og akvarier (EAZA), hvor en sådan findes (7).

— Synspunkterne fra IUCN's relevante specialistgruppe for artsoverlevelse eller andre eksperter, hvis sådanne findes.

— Præsentation af opdrætsscenariet med hensyn til fastlagte mål, planlægning og forskning forud for importen.

— Avlsprojektets resultater i form af samarbejde med andre på området og offentliggjort materiale om avl, opdræt og biologi.

— Ansøgerens resultater med hensyn til opdræt i fangenskab generelt og med de pågældende arter i særdeleshed samt projektets levedygtighed på lang sigt.

— Officiel/institutionel støtte til projektet.

— Fotografisk dokumentation af avlsfaciliteten, hvor det er muligt, for at understøtte de væsentlige skriftlige oplysninger, og

— Fordele for in situ-populationen ved fjernelsen af enheder fra naturen i forekomststaten.

Disse faktorer præsenteres ikke i en bestemt rækkefølge, og det vil bero på en individuel vurdering, i hvilket omfang de skal tages i betragtning.

3.3.2. Produktion af andengenerationsafkom

For at afgøre, om avlsdyrbestanden »forvaltes på en måde, som har vist sig at være pålidelig med hensyn til at kunne frembringe andengenerationsafkom i et kontrolleret miljø« (gennemførelsesforordningens artikel 54, stk. 4), kræves der en betydelig mængde oplysninger om opdrætsmetoderne og de enkelte arter.

På visse betingelser kan enheder af første generation også handles under kildekode C, forudsat at opdrættet forvaltes på en måde, der er i stand til at frembringe andengenerationsafkom. Hvert enkelt tilfælde bør vurderes særskilt under hensyntagen til en række faktorer, såsom:

— opbevaringsforhold

— foderbehov

— passende opdrætsforhold

— opdrætscyklussens kompleksitet

— antallet af individer i avlsdyrbestanden

— adgang til ikke-forbundne førstegenerationsenheder

— genetisk forvaltning (ajourføring af en stambog, også under hensyntagen til underarter)

— tidligere dokumenteret opdrætssucces for den enkelte opdrætter eller for opdrætsfællesskabet generelt

— gennemførligheden af det påståede antal individer, der indberettes årligt

— kønsfordeling

— alder ved kønsmodenhed og overlevelsesevne

— arternes sjældenhed i fangenskab.

En vurdering i forhold til gennemførelsesforordningens artikel 54, stk. 4, skal derfor omfatte nærmere oplysninger om, hvordan den nuværende opdrætsgruppe forvaltes, og potentialet for opdræt af arten til anden generation (F2) og derefter.

Det er muligt, at en opdrætter ikke tidligere har godtgjort, at han har opdrættet den pågældende art til anden generation, men har fastlagt alle de betingelser, der gør det muligt for dem at gøre dette.

For meget sjældne arter eller arter, der er vanskelige at opdrætte, kan dette f.eks. påvises gennem opdrætterens medlemskab af et koordineret opdrætsprogram såsom et EAZA Ex-situ Programme (EEP — tidligere kendt som det europæiske program for udryddelsestruede arter), som allerede med succes har opdrættet enheden i fangenskab.

Der bør tages hensyn til opdrætsprogrammets succes som helhed og til, i hvilket omfang den enkelte opdrætter har skabt ensartede betingelser for opdræt, idet der tages hensyn til andre opdrætteres viden og hjælp.

Vurderingen af en enkelt art eller opdrætter kan også ændre sig over tid afhængigt af praksis for forvaltning af avlsdyrbestanden.

3.4. Formålskoder

Formålet med at tillade indførsel af enheder afhænger af artens oprindelse (opdrættet i fangenskab eller fangst i naturen) og artens beskyttelsesstatus (bilag A mod bilag B).

Der er anført formålskoder på alle importtilladelser med angivelse af den påtænkte årsag til importen. Hvis avlsdyrbestanden består af bilag A-enheder eller af bilag B-enheder af arter, der er sjældne eller meget sjældne og opdrættet i fangenskab, eller som er omfattet af en kvote på nul for kommerciel handel med vilde enheder, der er blevet importeret af andre årsager end kommercielle formål, skal der udvises større forsigtighed, når det skal overvejes, om afkom af disse enheder skal kunne markedsføres.

På grundlag af den relevante formålskode gælder der begrænsninger med hensyn til, hvad der kan gøres med den pågældende enhed og med dens afkom. Dette afsnit indeholder vejledning i, hvordan de forskellige formålskoder, der anvendes på enheder, der er importeret, og som nu er en del af en avlsdyrbestand, skal fortolkes:

— Formålskode S (videnskabelig) eller M (medicinsk, herunder biomedicinsk forskning): enhederne er bestemt til at fremme videnskaben eller til væsentlige biomedicinske formål, hvor arten viser sig at være den eneste egnede.

— Formålskode B (opdræt i fangenskab): enhederne er bestemt til ikkekommercielle opdrætsprogrammer, der vil skabe bevaringsfordele for de pågældende arter. Formålskode B bør ikke accepteres for enheder, hvis afkom er bestemt til kommerciel handel, men bør i stedet forbeholdes bevarelsesopdræt. En transaktions ikkekommercielle karakter kan verificeres på grundlag af følgende oplysninger, idet der tages hensyn til, at de enkelte projekter er forskellige, og at der er behov for en vis fleksibilitet: — klar beskrivelse af bevaringsfordelene for den vilde bestand af arten (f.eks. støtte til den vilde bestand, genudsætning i naturen osv.) — klar plan og tidsramme for projektet (f.eks. hvem der genindfører enheden, på hvilket tidspunkt, hvis der ikke er planer om øjeblikkelig genudsætning, hvad sker der (hvis projektet er mere vellykket end forventet) med overskydende enheder osv.) — eksistensen og forvaltningen af en stambog for at bevare genetisk variabilitet — veterinærstøtte til projektet med henblik på at forhindre spredning af sygdomme til vildtlevende bestande — støtte i oprindelseslandet eller genindførelse til projektet — ingen kommerciel anvendelse af enheden og dens afkom.

— Formålskode Z (zoologiske haver): enhederne er bestemt til zoologiske haver og må kun flyttes mellem zoologiske haver.

— Formålskode E (uddannelse): Til undervisningsformål med henblik på bevarelse af arten. Denne fordel for bevarelsen bør dokumenteres ved hjælp af et pædagogisk koncept.

— Formålskode P (personlig): Enheder er beregnet til personlig brug, f.eks. som private kæledyr.

Hvis transaktionen ikke klart falder ind under en af ovennævnte koder til ikkekommercielle formål, skal formålskode T anvendes, og den pågældende enhed skal opfylde alle kriterier for, at kommerciel handel kan tillades.

Styrelsesrådet kan efter de nødvendige høringer også begrænse den kommercielle anvendelse af enheden eller dens afkom til EU's indre marked. Dette kan sikres gennem de betingelser, der er fastsat i importtilladelsen og efterfølgende på EU-certifikatet.

Når en enhed ikke længere kan anvendes til det formål, hvortil den blev importeret, og når der anmodes om anvendelse til kommercielle formål, bør styrelsesrådet i samråd med videnskabsrådet vurdere, om enheden kunne være blevet importeret i kommercielt øjemed.

F.eks. kan et dyr, der importeres til et forskningsprojekt eller et avlsprogram, anvendes i en eksisterende avlsdyrbestand eller markedsføres selv, forudsat at det er klart, at formålet med den oprindelige import var reelt, og at det ikke blev anvendt som dække til import af dyr i kommercielt øjemed. Det kan være nødvendigt at rådføre sig med eksportlandet med henblik på denne evaluering.

Når det er klart, at det ikke var tilladt at importere enheden til kommercielle formål, bør handel med enheden eller avl med henblik på salg af afkommet generelt ikke være tilladt. Kommerciel anvendelse af produkter heraf bør heller ikke være tilladt.

3.5. Spørgsmål vedrørende nomenklatur

Der bør lægges særlig vægt på nyligt opdagede arter, arter, der har undergået nylige taksonomiske ændringer, samt arter, for hvilke den accepterede CITES-nomenklaturreference ikke er i overensstemmelse med nyere, almindeligt anerkendt videnskabelig litteratur.

Dette kan i betydelig grad komplicere sporbarhedskæden. Samråd mellem styrelsesrådet og videnskabsrådet tilrådes i forbindelse med verificering af den lovlige oprindelse i sådanne tilfælde.

4. Indførsel i EU

En enhed af en dyreart kan kun betragtes som opdrættet i fangenskab, når et kompetent styrelsesråd i samråd med et kompetent videnskabsråd i den pågældende medlemsstat finder det godtgjort, at kriterierne i gennemførelsesforordningens artikel 54 er opfyldt. De importbetingelser, der er omhandlet i grundforordningens artikel 4, gælder også for enheder opdrættet i fangenskab, jf. artikel 7, stk. 1, i samme forordning. Videnskabelige myndigheder bør derfor inddrages i vurderingen af ansøgninger om import af enheder opdrættet i fangenskab. De skal navnlig sikre, at alle enheder af vildtlevende oprindelse, der anvendes til avl i fangenskab (forældredyr og enheder, der undtagelsesvis tilføjes avlsbestanden), opfylder kravene i artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 1, litra e), i forbindelse med artikel 4, stk. 2, litra c).

Dette betyder primært, at styrelsesrådet efter høring af videnskabsrådet fastslår, at indførslen i EU ikke har en skadelig indvirkning på artens bevaringsstatus, at enheden er erhvervet på lovlig vis, og at der ikke er andre faktorer, der taler imod udstedelse af importtilladelsen.

Videnskabelige myndigheder skal også sikre, at produktionsmetoden for de importerede enheder ikke har en skadelig indvirkning på artens bevaringsstatus eller på omfanget af det område, hvor den pågældende vildtlevende bestand af arten lever.

Urealistiske (8) krav til opdræt i fangenskab kan føre til afslag på en importtilladelse i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 1, litra e), og gennemførelsesforordningens artikel 7, stk. 6. Forskelle i oplysningerne om påstået opdræt i fangenskab bør føre til yderligere analyse af ansøgningen og til kontakt med eksportlandet, hvorefter der skal træffes en endelig afgørelse fra sag til sag.

Import af enheder opdrættet i fangenskab fra ikkeforekomststater bør generelt ikke være tilladt, hvis enheder af arten aldrig er blevet eksporteret fra forekomststaten med en gyldig CITES-tilladelse eller et gyldigt CITES-certifikat. Der skal dog tages hensyn til, at enhederne kan være blevet transporteret til en ikkeforekomststat, inden de blev opført på CITES.

4.1. Styrelsesrådets rolle i vurderingen af importtilladelser for enheder opdrættet i fangenskab

Styrelsesrådet undersøger, om enheden er tilvejebragt i overensstemmelse med lovgivningen om beskyttelse af den pågældende art. I samråd med medlemsstatens kompetente videnskabsråd og efter en eventuel udtalelse fra Den Videnskabelige Undersøgelsesgruppe undersøger styrelsesrådet, om de enheder, der skal importeres, kan anses for at være opdrættet i fangenskab, jf. artikel 54 i gennemførelsesforordningen.

Styrelsesrådet er særlig opmærksom på importansøgninger, hvor der er konstateret øgede risici i overensstemmelse med bilag 1 til vejledningen. De faktorer, der er anført i bilaget, er vejledende og træder ikke i stedet for en korrekt vurdering af hvert enkelt tilfælde. Vurderingen kan vise, at erklæringen vedrørende opdræt i fangenskab er gyldig og robust på trods af tilstedeværelsen af en eller flere risici.

For at fastslå, om enhederne opfylder kriterierne i gennemførelsesforordningens artikel 54, stk. 1 til 4, kan det være nødvendigt at indhente oplysninger fra det pågældende tredjeland i overensstemmelse med gennemførelsesforordningens artikel 7, stk. 6.

Medlemsstaterne bør ikke udstede importtilladelser, hvis de på trods af en anmodning herom ikke modtager tilfredsstillende oplysninger fra eksportøren eller eksport- eller reeksportlandet om, at de enheder, der skal importeres til EU, kan betragtes som opdrættet i fangenskab.

4.2. Videnskabsrådets rolle i vurderingen af importtilladelser for enheder opdrættet i fangenskab

Importmedlemsstatens videnskabsråd afgiver udtalelse om, hvorvidt kriterierne i gennemførelsesforordningens artikel 54 og importbetingelserne i grundforordningens artikel 4, stk. 1 og 2, er opfyldt.

Denne udtalelse er baseret på en videnskabelig vurdering af de foreliggende oplysninger, idet der tages hensyn til eventuelle risici, der er identificeret i overensstemmelse med bilag 1 til denne vejledning.

Hvis der er konstateret tvivl om, hvorvidt de enheder, der handles med, er opdrættet i fangenskab, rådfører videnskabsrådet (eller styrelsesrådet efter høring af videnskabsrådet) i importmedlemsstaten sig med videnskabsrådet (og eventuelt styrelsesrådet) i eksport-/oprindelseslandet. Dette sker for at indhente oplysninger, der bekræfter, at de enheder, der skal importeres, opfylder kriterierne for enheder opdrættet i fangenskab.

Hvis de nødvendige oplysninger ikke foreligger fra styrelsesrådet eller videnskabsrådet i eksportlandet/oprindelseslandet, kan den importerende medlemsstats videnskabsråd rådføre sig direkte med ansøgeren. I den forbindelse opfordres myndigheden til at anvende tjeklisten over spørgsmål i bilag 2. Tjeklisten er vejledende, bør tilpasses hver enkelt sag, og ikke alle spørgsmål kan anvendes i alle tilfælde.

Videnskabsrådets udtalelser bør fremlægges fra sag til sag og kan formuleres for en bestemt enhed, for et specifikt opdrætsanlæg, for en art (f.eks. om en art er let eller vanskelig at opdrætte) eller for import fra et bestemt land.

Videnskabsrådet i importmedlemsstaten underretter styrelsesrådet om sine resultater. Videnskabelige myndigheder opfordres til at dele deres vurderinger med CITES-myndighederne i andre EU-medlemsstater via databasen over opdræt i fangenskab (9).

Hvis der er betænkeligheder med hensyn til opdræt af arten i fangenskab (negativ rådgivning eller vedvarende tvivl), bør medlemsstatens videnskabsråd forelægge sagen for Den Videnskabelige Undersøgelsesgruppe (SRG), således at den kan overveje spørgsmålet og træffe passende foranstaltninger. I sådanne tilfælde kan Europa-Kommissionen høre styrelsesrådet eller videnskabsrådet i eksportlandet eller forekomststaterne.

Resultatet af SRG's overvejelser stilles til rådighed via Species+ (10) eller databasen over opdræt i fangenskab, alt efter hvad der er relevant, som reference for videnskabsrådet og styrelsesrådet.

5. Handel internt i EU

5.1. Styrelsesrådets og videnskabsrådets rolle i forbindelse med vurdering af ansøgninger om intern EU-handel med enheder opdrættet i fangenskab, der er opført i bilag A

Inden der udstedes et certifikat, der tillader kommercielle aktiviteter for enheder, der erklæres at være født og opdrættet i fangenskab, bør det relevante styrelsesråd i samråd med det kompetente videnskabsråd sikre sig, at kriterierne i gennemførelsesforordningens artikel 54 er opfyldt.

En sådan høring kan foretages individuelt for hver ansøgning, eller den kan være artsspecifik. I tilfælde af gentagne ansøgninger for en bestemt art, og når avlsmaterialet allerede er omfattet af gyldige EU-interne certifikater med kildekode C, er det muligvis ikke nødvendigt at høre videnskabsrådet.

Styrelsesrådet eller videnskabsrådet bør som minimum anmode om følgende elementer, hver gang en kendt opdrætter anmoder om et certifikat inden for EU (se nærmere nedenfor for yderligere aspekter, der gælder for nye opdrættere):

1. opdrætterens navn og adresse

2. tilladelser eller certifikater inden for EU for avlsmateriale (som kan bestå af to dyr eller flere, hvis der er tale om gruppeopstaldning. I så fald bør den mindste gruppe af potentielle forældre opføres sammen med deres respektive dokumentation for lovlig erhvervelse, alder og køn)

3. antal afkom pr. reproduktionshændelse

4. identifikation af hvert afkom

5. (omtrentlig) fødselsdato

6. afkommets køn (hvis det foreligger)

7. En beskrivelse af opdrætsmetoder — når antallet af afkom forekommer for højt sammenlignet med tal, der kan findes i litteraturen, eller for arter, der meget sjældent opdrættes i fangenskab. Videnskabelige fremskridt, der understøtter reproduktion, såsom in vitro-befrugtning, skal tages i betragtning, da disse kan føre til højere reproduktionsrater end forventet under naturlige forhold. Desuden kan der ofte fås mere end ét kuld i fangenskab, mens dette kan være sjældent i naturen.

Ved vurderingen af en ansøgning om certifikat for en enhed opdrættet i fangenskab bør styrelsesrådet være opmærksom på følgende indikatorer for højere eller lavere risiko:

— Er opdrætteren kendt for lovlig opdræt af denne art?

— Har avlsmaterialet opnået kønsmodenhed (her bør der også tages hensyn til eventuelle forskelle mellem dyr, der holdes i fangenskab, sammenlignet med oplysninger om enheder i naturen), og er den stadig i stand til at reproducere sig?

— Er det påståede antal afkom plausibelt?

— Er det påståede antal kuld plausibelt?

— Har avlsmaterialet tidligere produceret afkom?

— Er avlsmaterialet født i fangenskab? Hvis ikke, er der da blevet produceret en F2-generation under lignende omstændigheder?

— Vedrører ansøgningen en endemisk EU-art eller en art, der er hjemmehørende i EU, eller en art, der vides at være anskaffet ulovligt i naturen?

I tilfælde af en ny opdrætter eller usikkerhed om nogen af ovennævnte oplysninger kan styrelsesrådet ud over spørgsmål 1-7 ovenfor anmode om yderligere oplysninger. Dette kan, hvor det er relevant, omfatte:

— bestandens størrelse og oprindelse (vildtlevende eller opdrættet i fangenskab)

— den nuværende avlsbestands størrelse ud af det samlede antal individer, herunder forholdet mellem hanner og hunner

— nærmere oplysninger om individernes forældre, herunder fødsels-/klækningsdato (ringnumre/mikrochips og fotografier af arter, hvor individuelle enheder kan genkendes pålideligt på grundlag af specifikke kropsmønstre, hvis de foreligger)

— året for det første vellykkede opdræt

— om opdrætteren har opdrættet til anden generation (F2)

— om avlsdyrbestanden er blevet udvidet med vildtlevende individer, og i bekræftende fald nærmere oplysninger om, hvor mange, hvornår og deres oprindelse

— fuldstændige oplysninger om den årlige produktion.

Styrelsesrådet bør også rådføre sig med det kompetente videnskabsråd i tilfælde af:

— Ansøgninger om en art, der er kendt for at være vanskelig at holde og/eller opdrætte i fangenskab.

— Ansøgninger om enheder, der ud fra deres angivne alder gør erklæringer om opdræt i fangenskab usandsynlige på grund af de høje omkostninger, der er forbundet med at bevare den pågældende art i fangenskab i den pågældende periode.

— Ansøgninger for arter, der er langsomme til at modne og har et lavt reproduktionspotentiale.

— Tvivl om det sandsynlige antal afkom og koblinger, reproduktive alder eller andre aspekter af opdræt i fangenskab.

Styrelsesrådet kan overveje at lade de relevante myndigheder foretage en fysisk inspektion og/eller anmode om en DNA-analyse for at verificere, at det angivne afkom rent faktisk er født og opdrættet i fangenskab fra de påståede forældre/avlsmaterialet.

En fysisk inspektion er generelt berettiget, hvis der er tvivl, og når en genetisk analyse ikke er mulig. Udtagning af en prøve til en genetisk analyse kan foretages af ansøgeren (helst med en tilsynsførende repræsentant for de relevante myndigheder) eller af en udpeget embedsmand, afhængigt af den risikoanalyse, som styrelsesrådet foretager i samråd med videnskabsrådet.

Høringer mellem styrelsesråd er berettiget, når der er betænkeligheder med hensyn til gyldigheden af certifikater udstedt af en anden medlemsstat for enheder, der er omfattet af tvivlsomme erklæringer om opdræt i fangenskab.

Det er ikke nødvendigt at træffe ovennævnte foranstaltninger for enheder af arter, der er opført i bilag X til forordning (EF) nr. 865/2006. Disse enheder anses for at opfylde betingelserne i artikel 54 (enheder, der er født og opdrættet i fangenskab, kildekode C), medmindre der er vægtige beviser for det modsatte. De behøver ikke være omfattet af et certifikat til brug inden for EU eller nogen anden form for dokumentation, og de skal heller ikke mærkes.

5.2. Styrelsesrådets og videnskabsrådets rolle i handelen inden for EU med enheder opdrættet i fangenskab, der er opført i bilag B

Handel med enheder, der er opført på listen i bilag B, er tilladt, så længe det kan bevises, at enhederne er erhvervet i overensstemmelse med gældende lovgivning om beskyttelse af fauna og flora.

Der er udarbejdet et vejledende dokument (11) med detaljerede oplysninger om kravene til dokumentation for handel inden for EU med dyr i bilag B for at hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre denne regel, som også gælder for handel med enheder opdrættet i fangenskab.

Den samme vurdering som beskrevet ovenfor for bilag A bør foretages ved kontrol af handel med enheder af arter opført i bilag B. I tvivlstilfælde bør styrelsesrådet rådføre sig med videnskabsrådet og overveje en fysisk inspektion og/eller prøve udtaget til genetisk analyse som beskrevet ovenfor.

Der rådes til samråd mellem forvaltningsmyndighederne, når der er bekymringer om enheder, der hævdes at være blevet opdrættet i fangenskab i en anden medlemsstat, navnlig hvor der er en høj risiko (f.eks. ingen dokumentation for lovlig import til EU-lande, arter er vanskelige at avle til anden generation osv.).

6. Eksport og reeksport fra EU

En enhed af en dyreart bør kun betragtes som opdrættet i fangenskab, når det kompetente styrelsesråd i samråd med videnskabsrådet i den pågældende medlemsstat finder det godtgjort, at kriterierne i gennemførelsesforordningens artikel 54 er opfyldt.

Bemærk, at der er en forskel mellem i) reeksport af enheder opdrættet i fangenskab, der tidligere er importeret til EU, og ii) eksport af enheder opdrættet i fangenskab i EU.

6.1. Reeksport af enheder opdrættet i fangenskab

Hvis enheder opdrættet i fangenskab reeksporteres fra en EU-medlemsstat, som ikke er den medlemsstat, der importerede enhederne til EU, skal begge medlemsstater udveksle oplysninger (jf. grundforordningens artikel 5, stk. 5).

Hvis enhederne er mærket og klart kan henføres til et dokument, er det ikke nødvendigt med en specifik høring af videnskabsrådet. Referencescenariet er vejledningen om bevis for lovlig anskaffelse af levende dyr opført i bilag B (se fodnote 11), idet tjeklisten i bilaget skal betragtes som det minimum af dokumentation eller oplysninger, der skal fremlægges.

6.2. Eksport af enheder opdrættet i fangenskab

6.2.1. Styrelsesrådets rolle i vurderingen af eksporttilladelser for enheder opdrættet i fangenskab

I samråd med medlemsstatens kompetente videnskabsråd undersøger styrelsesrådet, om enhederne opfylder kriterierne for enheder, der anses for at være opdrættet i fangenskab, i overensstemmelse med gennemførelsesforordningens artikel 54 og grundforordningens artikel 7, stk. 1.

Styrelsesrådet vurderer oplysningerne i ansøgningen for at sikre, at enheden er anskaffet i overensstemmelse med EU's love og forskrifter (konstatering af lovlig anskaffelse). Hvis ansøgningen omfatter enheder, der allerede er omfattet af et certifikat, bør styrelsesrådet foretage yderligere undersøgelser på grundlag af en risikovurdering og, hvis det er relevant, høre videnskabsrådet eller andre medlemsstater i tvivlstilfælde.

Styrelsesrådene bør være særligt opmærksomme på eksportansøgninger, når der er konstateret øgede risici i overensstemmelse med bilag 1 til dette dokument. De faktorer, der er anført i bilaget, er vejledende og erstatter ikke en korrekt individuel vurdering. Vurderingen kan vise, at erklæringen vedrørende opdræt i fangenskab er gyldig og robust på trods af tilstedeværelsen af en eller flere risici.

Ved eksport af levende enheder af dyrearter opdrættet i fangenskab, der er opført i bilag B, bør medlemsstaterne henvise til vejledningen om bevis for lovlig anskaffelse af levende dyr af arter opført i bilag B (se fodnote11) samt den nødvendige dokumentation.

Styrelsesrådet kan vælge at verificere lovlig anskaffelse ved hjælp af en risikovurderingsmetode baseret på følgende faktorer, hvis de er relevante for en bestemt eksportansøgning:

i) det bilag, hvori arten er opført

ii) kilden til enheden

iii) forekomst af arten i et kontrolleret miljø i den medlemsstat, der behandler ansøgningen

iv) dokumenteret ulovlig handel

v) formålet med handelen (kommerciel eller ikkekommerciel)

vi) tidligere ansøgninger fra ansøgeren, herunder tidligere tilfælde af manglende overholdelse

vii) pengeværdien af enhederne samt

viii) forekomst af lignende arter.

Hvis et styrelsesråd efter at have overvejet og afvejet ovennævnte faktorer konkluderer, at der er en høj risiko for, at den enhed, der skal eksporteres, ikke er blevet lovligt anskaffet, kan det vælge at kræve yderligere oplysninger og foretage yderligere kontrol af sporbarhedskæden. Hvis et styrelsesråd konkluderer, at risikoen for ulovlig erhvervelse er lav, kan det vælge at foretage mindre kontrol.

I henhold til gennemførelsesforordningens artikel 65, stk. 4, skal styrelsesrådet kontrollere, om enheder af arter opført i bilag A er mærket i henhold til artikel 66 i nævnte forordning.

Ved eksport (eller reeksport) af enheder opført i bilag A eller B, når enhederne er mærket, tilrådes det at angive identifikationsnumrene på eksporttilladelsen (eller reeksportcertifikatet) i rubrik 8 for at beskrive enhederne så præcist som muligt.

Enheder af arter, der er opført i bilag X til forordning (EF) nr. 865/2006, behøver ikke at blive mærket med henblik på eksport, og det kan antages, at betingelserne for udstedelse af en eksporttilladelse er opfyldt.

6.2.2. Videnskabsrådets rolle i vurderingen af eksporttilladelser for enheder opdrættet i fangenskab

Når videnskabsrådet rådfører sig med styrelsesrådet, rådgiver det om, hvorvidt de enheder, der er omfattet af en tilladelse eller et certifikat, opfylder kriterierne for enheder opdrættet i fangenskab (i overensstemmelse med gennemførelsesforordningens artikel 54 og artikel 5, stk. 2, litra d) (jf. grundforordningens artikel 5, stk. 4), for at vurdere, om eksporten er skadelig for artens bevarelse.

Videnskabsrådets udtalelser bør fremlægges individuelt og kan formuleres for en bestemt enhed, for et specifikt opdrætsanlæg eller for en art (f.eks. om en art er let eller vanskelig at opdrætte).

Hvis der er tvivl om, hvorvidt enheder opdrættet i fangenskab har oprindelse i en anden EU-medlemsstat, anmoder eksportmedlemsstatens styrelsesråd eller videnskabsråd i den anden medlemsstat styrelsesrådet eller videnskabsrådet om at bekræfte, om enhederne opfylder kriterierne for enheder opdrættet i fangenskab.

Styrelsesrådet og videnskabsrådet opfordres til at dele deres vurderinger med CITES-myndighederne i andre EU-medlemsstater via databasen over opdræt i fangenskab (12), hvor det er relevant.

Hvis der er vedvarende betænkeligheder med hensyn til opdræt i fangenskab, opfordres medlemsstaternes videnskabelige myndigheder desuden til at forelægge sagen for Den Videnskabelige Undersøgelsesgruppe (SRG) eller — gennem styrelsesrådet — for ekspertgruppen under CITES-styrelsesrådene.

7. Konfiskerede dyr

Dette afsnit indeholder vejledning om håndtering af konfiskerede enheder og om, hvorvidt sådanne enheder kan anvendes i et anlæg til opdræt i fangenskab.

Styrelsesrådet bør i samråd med videnskabsrådet og, hvor det er relevant, andre relevante organer træffe afgørelse om den mest hensigtsmæssige håndtering af konfiskerede enheder, og om de skal bevares i fangenskab, sendes tilbage til oprindelseslandet med henblik på eventuel genudsættelse i naturen (13) eller aflives.

CITES-resolution conf. 17.08 om bortskaffelse af ulovligt handlede og konfiskerede enheder af arter, der er opført på CITES-listerne (14), kan give vejledning i dette spørgsmål, navnlig analysen af beslutningstræer i bilag 1 til resolutionen.

Den oprindelige årsag til konfiskation skal tages i betragtning, da enheder undertiden ikke blev beslaglagt på grund af problemer med deres lovlighed, men snarere på grund af andre overtrædelser (f.eks. i forbindelse med transportforhold). Styrelsesråd bør også være opmærksomme på nye smuglerpraksisser, hvor smuglere regner med, at enheder konfiskeres og legaliseres senere gennem et redningscenter. Styrelsesråd bør træffe alle nødvendige forholdsregler for at undgå, at konfiskerede enheder ender i hænderne på de personer, der er involveret i overtrædelsen.

Konfiskerede enheder kan føjes til bestande af arter, der allerede har etableret avlsbestande i EU, eller til oprettelse af nye avlsbestande. Hvis der f.eks. er tale om en art, for hvilken der findes et EAZA Ex-situ Programme (EEP) eller en European Studbook (ESB), er den foretrukne måde at anbringe enheden i et sådant koordineret avlsprogram. Dette er bestemt tilfældet for en art, der ikke tidligere er blevet importeret med gyldige CITES-tilladelser eller -certifikater.

Medlemsstaterne kan samarbejde med andre CITES-parter om korrekt bortskaffelse af konfiskerede dyr ved at tillade import, eksport eller reeksport af sådanne enheder. I tilfælde af import er en konstatering af, at der ikke foreligger skade, fortsat et krav. Kommerciel handel med konfiskerede enheder af arter, der er opført i bilag A, er dog ikke tilladt.

Der skal skelnes mellem enheder af arter opført i bilag A og enheder opført i bilag B, C eller D. Der er behov for yderligere forsigtighed for sjældne arter eller arter, for hvilke der (næsten) ikke har fundet avl sted i EU.

Grundforordningens artikel 8, stk. 6, giver medlemsstaternes kompetente myndigheder mulighed for at sælge konfiskerede enheder af de arter, der er opført i bilag B til D, forudsat at de ikke returneres direkte til den fysiske eller juridiske person, hos hvilken de blev konfiskeret, eller som deltog i lovovertrædelsen. Sådanne enheder må derefter anvendes til ethvert formål, som om de var anskaffet lovligt.

Konfiskerede enheder af arter, der er opført i bilag A, må ikke sælges. Enheder, der er opført på listen i bilag A, bør anses for at være erhvervet lovligt efter at være blevet konfiskeret og overdraget til den forvalter, der opbevarer disse konfiskerede enheder til ikkekommerciel brug. Det bør præciseres, hvordan enhederne og deres potentielle afkom kan anvendes.

Der er behov for mere grundige overvejelser for at vurdere, om konfiskerede enheder af arter opført i bilag A kan tilføjes til en avlsdyrbestand. Ved vurderingen af, om en konfiskeret enhed i henhold til bilag A kan overdrages til et anlæg til opdræt i fangenskab, bør følgende aspekter tages i betragtning (i samråd med det relevante videnskabsråd):

— Er anlægget til opdræt i fangenskab forbundet med et formelt bevarelsesprogram for opdræt i fangenskab? Eller er det snarere en kommerciel transaktion, hvor størstedelen af afkommet sælges?

— Er arten kendt for at være opdrættet i fangenskab og producere F2-afkom?

— Er enhedens oprindelse kendt?

Det synes ikke at være foreneligt med EU's forordninger om handel med vilde dyr og planter at overdrage det fulde ejerskab af en konfiskeret enhed til et kommercielt anlæg til opdræt i fangenskab. Enheder, der er opført på listen i bilag A, kan »adopteres«, forudsat at i) anlægget har den nødvendige viden og infrastruktur, og ii) dyrene ikke anvendes til salg eller kommerciel avl.

Når det er nødvendigt at anbringe en konfiskeret enhed i en anden medlemsstat, bør det ansvarlige udstedende styrelsesråd, inden det udsteder et certifikat, der giver tilladelse til denne overførsel, samarbejde med videnskabsrådet i den modtagende medlemsstat (jf. grundforordningens artikel 9) og (ideelt set) underrette styrelsesrådet i den modtagende medlemsstat. Eventuelle begrænsninger i anvendelsen af enheden bør nævnes i certifikatet som aftalt af begge medlemsstater.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 338/97 af 9. december 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT L 61 af 3.3.1997, s. 1) (»grundforordningen«) og tilhørende kommissionsforordninger, navnlig: Kommissionens forordning (EF) nr. 865/2006 af 4. maj 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (EUT L 166 af 19.6.2006, s. 1) (»gennemførelsesforordningen«) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 792/2012 af 23. august 2012 om fastsættelse af regler for udformningen af tilladelser, certifikater og andre dokumenter, der er omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed og om ændring af forordning (EF) nr. 865/2006 (EUT L 242 af 7.9.2012, s. 13) (»tilladelsesforordningen«).

(2) »Enheder opdrættet i fangenskab« i dette dokument er enheder, der opfylder kriterierne i gennemførelsesforordningens artikel 54.

(3) Harfoot, M. et al, 2018. Unveiling the patterns and trends in 40 years of global trade in CITES-listed wildlife. Biological Conservation, 223, 47-57.

(4) Dette henviser til status for de arter, der er opført på IUCN's rødliste, og ikke til de CITES-lister, hvorpå arten er opført.

(5) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:52019XC0321(01)&from=EN.

(6) Grundforordningens artikel 11, stk. 2, litra a).

(7) Se https://www.eaza.net/assets/Uploads/CCC/August-2020.pdf.

(8) F.eks. erklæringer om produktion af afkom i en størrelsesorden eller med en hastighed, der anses for sandsynligvis at være umulig under hensyntagen til artens avlsbiologi.

(9) http://captivebreeding.unep-wcmc.org.

(10) https://speciesplus.net/species.

(11) Bevis for lovlig anskaffelse af levende dyr af arter opført i bilag B samt nødvendig dokumentation, (EUT C 107 af 21.3.2019, s. 2).

(12) http://captivebreeding.unep-wcmc.org.

(13) Genudsættelse i naturen er i mange tilfælde ikke muligt.

(14) https://cites.org/sites/default/files/document/E-Res-17-08.pdf.