Udtalelse om konsekvenserne af Uruguay-forhandlingsrunden (94/C 393/31)

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 26. februar 1994 i henhold til forretningsordenens artikel 23, stk. 2, at udarbejde en tillaegsudtalelse om konsekvenserne af Uruguay-forhandlingsrunden.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Helmut Giesecke til ordfoerer og Charles Pelletier til medordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. juli 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 318. plenarforsamling, moedet den 15. september 1994, enstemmigt foelgende tillaegsudtalelse.

INDLEDENDE BEMAERKNINGER

Denne rapport skal ses i forlaengelse af de tidligere udtalelser og rapporter, OESU har udarbejdet om Uruguay-runden under GATT. Forhandlingsresultatet - situationen i sommeren 1994 - vil blive underkastet en generel vurdering, og emner, som allerede er blevet betegnet som centrale, samt endnu aabentstaaende spoergsmaal i Genève-pakken vil ligeledes blive udfoerligt behandlet. Da dagsordenen for Uruguay-runden blev fastlagt i foerste halvdel af det foregaaende aarti, vil OESU derefter se naermere paa de nye spoergsmaal, som den dynamiske udvikling i verdenshandelen rejser.

1. Indledning

1.1. Afslutningen af Uruguay-forhandlingsrunden under GATT markerer et af de vigtigste skridt i handelspolitikkens historie. Trods en vanskelig oekonomisk situation i de fleste af de involverede lande har man skabt grundlaget for ivaerksaettelsen af en enestaaende liberaliseringsproces og for et transparent, loyalt og globalt verdenshandelssystem. Indtil sidste oejeblik var det uvist, om der kunne tilvejebringes en bred konsensus om den omfattende forhandlingspakke. Et sammenbrud ville yderligere have styrket den i de senere aar omsiggribende protektionisme i dens mange former, fremkaldt yderligere handelskrige og fremskyndet den truende fragmentering af verdensoekonomien i stridende handelsblokke. Selv om det samlede resultat noedvendigvis indebaerer visse utilfredsstillende loesninger som foelge af de 117 forhandlingspartneres divergerende interesser, maa afslutningen af forhandlingerne og resultaterne heraf som helhed betragtes som en succes. Forhandlingsresultatet fra den 15. december 1993 vil dog foerst have staaet sin proeve, naar samtlige handelspartnere indleder den gensidige aabning reelt af markederne, og naar denne aabning reelt foerer til en intensivering af samhandelen.

1.2. Efter undertegnelsen i Marrakech den 15. april 1994 skal aftalerne hurtigst muligt ratificeres af GATT-aftalepartnerne, saaledes at den usikre periode indtil aftalernes ikrafttraeden kan goeres saa kort som muligt. OESU forventer, at om noedvendigt alle medlemsstater efter EU afslutter ratificeringen inden udgangen af 1994. OESU haaber, at USA og Japan vil goere det samme, saaledes at aftalerne kan traede i kraft i begyndelsen af 1995.

1.3. Afslutningen af forhandlingerne har aktuel betydning, fordi det umiddelbart virker stimulerende paa de stadig svage internationale konjunkturer. Det vil fremme investeringerne og forbruget i hele verden. Ud over disse meget velkomne, kortsigtede konsekvenser er det frem for alt de langsigtede aspekter af forhandlingsresultatet, der er vaerdifulde: trods visse uklarheder aftegner der sig perspektiver for en fremtidig, oekonomisk verdensorden.

1.4. Konsekvenserne af aftalen skal ses ud fra foelgende:

- skabelsen af nye oekonomiske muligheder,

- potentielle indvirkninger af divergerende oprindelse paa forskellige sektorer under gennemfoerelsesfasen af den vedtagne liberalisering (sandsynligvis 1995 til 2000),

- de store verdenshandelspartneres konkurrenceposition og handelsstrategier.

Mere specifikt

1.5. I den graenseoverskridende handel tillaegges konkurrenceevnen stoerre betydning end enhver protektionistisk eller defensiv politik. Det er dog vigtigt, at den nye multilaterale handelsaftale fortsat aabner mulighed for, at der inden for visse sektorer af saerlig indenrigspolitisk betydning, som f.eks. offentlige indkoeb, civile luftfartoejer, maelk og oksekoed fortsat kan traeffes flersidede saeraftaler.

1.6. Samtidig med at de haevdvundne GATT-principper om ikke-diskriminering og multilateralisme opretholdes, skabes der en bredere organisatorisk ramme, der tager hoejde for nye former for internationalt oekonomisk samarbejde. Endvidere er traktaten aaben for fremtidige endnu ukendte sektorer og former for udenrigsoekonomisk samarbejde.

1.7. Risikoen for en snigende undergravning af multilateralismen er mindsket. Hvis Uruguay-runden havde lidt skibbrud, ville tendensen til store regionale sammenslutninger let kunne have foert til en opsplitning af verdensoekonomien i isolerede blokke. I realiteten viser det sig nemlig, at den internationale handel inden for bestaaende regionale zoner vokser betydeligt staerkere end verdenshandelen som helhed. Det skoennes, at mere end halvdelen af verdenshandelen i aar 2000 vil foregaa inden for regionale praeferenceomraader. Den nye verdenshandelsorganisation maa nu videreudvikle artikel 24 i GATT-overenskomsten og udarbejde spilleregler for, hvorledes regionale sammenslutninger kan indpasses i de verdensoekonomiske multilaterale rammer paa en harmonisk maade.

Frem for alt er det vigtigt at forhindre, at man skader eventuelle udenforstaaende tredjelandehandelspartnere. Konkret betyder dette, at sammenslutninger staar aabne for nye medlemmer, og at det eksterne beskyttelsesniveau skal saenkes sideloebende med den interne liberalisering. Under disse vilkaar kan intensiveringen af regionale oekonomiske forbindelser tjene som en katalysator for en verdensomspaendende integration. Med afslutningen af Uruguay-runden har man faaet den multilaterale organisatoriske ramme.

1.8. De multilaterale reglers stoerre paalidelighed vil fjerne grundlaget for bilaterale aftaler om styring af handelsstroemmene. Markedsforvridninger som foelge af vaeksten i bilateral »managed trade«, et graat omraade af den tidligere GATT-overenskomst fra 1947, har hidtil hovedsageligt vaeret til skade for de smaa handelspartnere. Forhaabentlig faar verdenshandelsorganisationen i fremtiden omfattende befoejelser til at gennemtvinge rimelige konkurrencevilkaar, saaledes at mindre partnere beskyttes imod handelspolitisk pres fra de store. Den nye procedure for bilaeggelse af tvister vil komme til at spille en vigtig rolle.

1.9. Selv om told i dag ikke laengere er den vigtigste hindring for markedsadgang for industriprodukter, idet toldsaenkninger har vaeret normen i alle otte GATT-forhandlingsrunder, var der dog stor diskussion om denne del af pakken i forhandlingernes slutfase. Dette viser, at mange handelspartnere fortsat tillaegger den resterende told betydning.

Der blev vedtaget verdensomspaendende toldsaenkninger paa ca. 1/3, hvilket er betydeligt mere end det, der blev stillet i udsigt i Punta del Este-erklaeringen ved rundens begyndelse. De fleste toldsaenkninger skal ske ensartet over 5 aar, hvilket giver de beroerte industrigrene tid til tilpasninger. EU saenker sine toldsatser over for alle lande med over en tredjedel og over for USA med ca. 50 %. USA saenker sine satser for importen fra EU ligeledes med ca. 50 % og fra andre lande med knap 40 %.

Disse tal skal dog vurderes med en vis skepsis paa grund af den amerikanske toldnomenklaturs manglende transparens. Alligevel anser OESU det samlede resultat for acceptabelt. Det modificeres dog noget af de fortsat hoeje amerikanske toldsatser paa bestemte tekstil- og beklaedningsartikler.

1.10. Det nye verdenshandelssystem med bedre markedsadgang for varer, tjenesteydelser, knowhow og direkte investeringer er et vigtigt grundlag for beskaeftigelsesskabende ivaerksaetterinitiativer. Det kan dog kun give de forventede positive resultater, hvis de vedtagne liberaliseringsforanstaltninger gennemfoeres konsekvent i de kommende aar. Integreringen af verdensoekonomien er fortsat en vanskelig proces, som kraever en kontinuerlig indsats. Paa grund af oekonomisk tilbagegang og arbejdsloeshed maa man forvente, at protektionistiske tendenser vil dukke op igen i de kommende aar. I denne forbindelse vil overgangsperioden, inden den nye verdenshandelsorganisation (WTO) bliver fuldt operativ, vaere saerlig kritisk. Uruguay-rundens aftalepartnerne skal til stadighed mindes om, at de i Marrakech forpligtede sig til at undlade at indfoere handelspolitiske begraensninger, som kan bringe aftalepakken eller dele heraf i fare eller have en negativ indflydelse paa gennemfoerelsen heraf (stand still), inden det nye WTO-system er traadt i kraft.

1.11. Selv om deltagelsen i verdenshandelen indebaerer fordele for alle lande, er den strukturtilpasningsproces, som foroegelsen af verdenshandelen indebaerer, naesten altid forbundet med oekonomiske, sociale og politiske belastninger. Det foerer til politisk modstand fra grupper eller sektorer, som hidtil har vaeret beskyttet af handelskontrollerende foranstaltninger. I en situation med svag oekonomisk vaekst og vedvarende hoej arbejdsloeshed vokser det politiske pres paa de nationale regeringer og EU-Kommissionen for at forhale den noedvendige strukturomlaegning.

1.12. Alene af disse grunde synes det noedvendigt, at resultaterne af Uruguay-runden ratificeres af de nationale EU-parlamenter for saaledes at goere medlemsstaterne medansvarlige for ivaerksaettelsen af forhandlingsresultaterne.

1.13. Inden for Den Europaeiske Union kraeves en oeget indsats f.eks. efter de retningslinjer, der afstikkes i Kommissionens hvidbog om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse« fra december 1993. Allerede nu, dvs. foer Genève-aftalernes formelle ikrafttraeden, skal EU vise sin politiske vilje til at foelge den nye verdenshandelsorganisations principper og til at bidrage til dens oprettelse.

1.14. For at fastholde den noedvendige politiske stoette maa der i fremtiden foeres en offentlig debat paa alle niveauer om fordelene ved en fri verdenshandel. Det er en vanskelig opgave, da erfaringen viser, at fordelene ofte foerst paa laengere sigt kommer forbrugerne og skatteyderne til gode. Derimod rammes taberne i den noedvendige strukturomlaegning oftest direkte. Mere end nogensinde vil der i de kommende aar vaere behov for politisk foererskab paa det handelspolitiske omraade, for at man kan hoeste frugterne af Uruguay-runden. Ved hjaelp af en strukturpolitik og ledsagende politikker maa der skabes forudsaetninger for, at Faellesskabets oekonomi kan faa fuldt udbytte af de markedsaabninger, der er aftalt under Uruguay-runden, og at de negative konsekvenser kan reduceres.

1.15. Ligesom den voksende indbyrdes afhaengighed mellem de nationale oekonomier ved begyndelsen af Uruguay-runden gjorde det noedvendigt at inddrage nye emner i forhandlingsprogrammet, saaledes staar den internationale handelsorganisation igen over for noedvendigheden af hurtigt at tage nye komplicerede emner op. Blandt disse emner er ikke blot handelsproblemerne i forbindelse med miljoebeskyttelse, konkurrence og sociale- og arbejdsmarkedsmaessige normer, men ogsaa et omfattende regelsaet for direkte investeringer.

Hertil kommer vigtige spoergsmaal, som slet ikke er blevet behandlet, fordi de endnu ikke var synlige i 1986 i Punta del Este. En af de stoerste opgaver af denne art er integreringen af de tidligere socialistiske lande i verdensoekonomien. Endvidere har den regionale integrationsproces udviklet sig saa kraftigt i alle dele af verden, at der laenge har vaeret behov for betydeligt mere detaljerede forholdsregler i forbindelse med dannelsen af praeferencezoner.

1.16. Et endnu uloest problem er de strukturelle aarsager til den haardnakkede uligevaegt i handelen mellem Japan og USA. Disse makrooekonomiske aarsager raekker langt ud over de handelspolitiske problemstillinger inden for GATT og Uruguay-runden.

Trods fremskridt i Uruguay-runden er det blevet paatraengende noedvendigt grundigt at behandle den maade, subnationale politiske enheder, som f.eks. delstaterne i USA, forholder sig paa, idet deres foranstaltninger ofte har handelspolitiske konsekvenser, uden at disse politiske enheder er bundet af GATT-reglerne. Saaledes beror den amerikanske protektionisme inden for banksektoren paa saavel forbundsstatens som paa delstaternes lovgivning. Det er tvivlsomt, om de aftaler, der er truffet under Uruguay-runden, er vidtgaaende nok til at forhindre, at foranstaltninger og lovgivning paa subnationalt plan omgaar resultaterne af runden.

2. Oprettelse af en verdenshandelsorganisation (WTO)

2.1. Den almindelige Overenskomst om Told og Handel (GATT) fra 1947 med talrige underaftaler har hidtil kun vaeret provisorisk. Den var ikke retsgyldig og heller ikke en vedtaegtsbestemt organisatorisk ramme. De talrige delaftaler var blevet indgaaet rent pragmatisk med forskellige medlemmer og i forskellige juridiske udformninger.

2.2. Lidet overbevisende procedurer til vurdering og fordoemmelse af overtraedelser, problemerne med at gennemtvinge reglerne, isaer over for store handelsnationer, samt problemer med beskyttelsesklausulen betoed, at den internationale handelsordens trovaerdighed ikke stod maal med udfordringerne i en hurtigt integrerende verden.

2.3. OESU forventer, at oprettelsen af verdenshandelsorganisationen (WTO) vil styrke verdenshandelssystemets institutionelle maskineri, dvs. at administrationen og den praktiske gennemfoerelse af aftalerne skal goeres mere transparent og effektiv. En permanent kontrol med fastlagte regler samt en mere effektiv loesning af konflikter skal foere til en mere disciplineret opfoersel. Overgangen til et saadant effektivt system vil isaer ikke falde de staerke verdenshandelspartnere let. Men netop de opfordres til at give det nye system trovaerdighed. OESU forventer allerede her i den kritiske overgangsperiode, at Den Europaeiske Union indtager en holdning, der staar maal med udfordringerne.

2.4. Alt i alt vil WTO styrke den juridiske klarhed og forpligte alle WTO-medlemmer i lige omfang. OESU konstaterer med tilfredshed, at alle WTO-medlemmer har pligt til at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med aftalens forpligtelser. I tilfaelde af uoverensstemmelser skal de overholde de regler og procedurer, der gaelder i henhold til den integrerede procedure for bilaeggelse af tvister. Dette gaelder naturligvis ogsaa USA.

2.5. OESU konstaterer med tilfredshed, at den WTO-struktur, der skal skabes, sandsynligvis vil give denne organisation en staerkere politisk rolle end den gamle GATT-overenskomst. Dette synes vaesentligt i forhold til IMF og Verdensbanken, men isaer over for medlemsstaterne.

2.6. WTO skal udformes saaledes, at den fremover kan danne rammen om baade bilaeggelse af tvister, en permanent forhandlings- og koordineringsproces, hvad angaar handelspolitiske spoergsmaal. Den skal vaere aaben over for nye emner og opgaver, saaledes at det multilaterale handelssystem, efter at det er blevet institutionelt styrket gennem Uruguay-runden, i fremtiden kan reagere smidigt paa dynamiske tendenser i verdensoekonomien.

2.7. Saaledes venter der den nye internationale handelsorganisation en lang raekke opgaver. De ansvarlige for handelspolitikken i Europa, USA, Japan og den tredje verden skal udvise opfindsomhed og fleksibilitet i den daglige forvaltning, men ogsaa standhaftighed i principspoergsmaal.

2.8. OESU forventer, at EU arbejder konstruktivt med ved etableringen af de nye organer:

- ministerkonferencen, WTO's oeverste organ,

- det generelle raad, der er ansvarligt for kontrollen med aftalerne, proceduren for bilaeggelse af tvister og revisionen af handelspolitikken,

- de specialiserede raad for handel med vare- og tjenesteydelser samt beskyttelse af intellektuel ejendomsret,

- underudvalgene, som nedsaettes af disse organer (f.eks. finans- og tjenesteydelsesudvalget, hvis oprettelse allerede er blevet besluttet).

2.9. Den stoerre transparens og til dels ogsaa stoerre juridiske forankring af procedurerne og beslutningerne inden for de mange nye omraader vil rejse betydelige organisatoriske og personalemaessige krav til det WTO-sekretariat, der skal etableres paa grundlag af det gamle GATT-sekretariat. Dette kraever tilvejebringelse af tilstraekkelige finansielle midler. OESU forventer, at den nye myndighed arbejder med samme effektivitet og uafhaengighed som det gamle GATT-sekretariat.

2.10. Med henblik paa eventuelle yderligere opgaver for WTO, der vil beroere politisk foelsomme nationale befoejelser, konstaterer OESU med tilfredshed, at baade EU og dens medlemsstater bliver selvstaendige medlemmer af WTO, saaledes som det kraeves for GATS (General Agreement on Trade in Services). Den endelige kompetencefordeling afgoeres forhaabentlig hurtigt med en klar dom fra Europa-Domstolen. For at undgaa stilstand i forhandlingerne boer man forholde sig paa samme pragmatiske maade som under Uruguay-forhandlingsrunden. Dette kraever kohaerens udadtil og solidaritet indadtil.

3. Bilaeggelse af tvister

3.1. Langvarige maeglingsprocedurer og utilstraekkelige sanktionsmekanismer var en svaghed ved den hidtidige GATT-overenskomst. Naar det kom til stykket, kunne staerke handelspartnere selv afgoere, om de ville foelge udfaldet af en voldgiftsprocedure. I mange tilfaelde fik overtraedelse af GATT-reglerne ikke alvorligere konsekvenser.

3.2. Stoerre handelspartnere - foerst og fremmest USA - udviklede deres egne ensidige gengaeldelsesinstrumenter. Dermed blev GATT's trovaerdighed og paalidelighed udhulet og vejen banet for bilateralisme.

3.3. Den nye procedure for bilaeggelse af tvister, der skal gaelde i lige grad for alle tre overenskomster under WTO, fremskyndes ved hjaelp af fastlaeggelsen af tidsfrister og afvikles automatisk. Afgoerelser skal godkendes fuldt ud. Begge parter kan anfaegte afgoerelsen over for et appelorgan, der skal oprettes inden for WTO.

3.4. De nye regler skulle goere verdenshandelssystemet vaesentligt mere effektivt. Efter OESU's opfattelse skulle denne nye voldgiftsprocedure resultere i stoerre sikkerhed og stoerre forudsigelighed. Mere svage handelspartnere kan beskyttes bedre imod ensidige aktioner fra politisk og oekonomisk staerkere landes side.

3.5. Efter OESU's opfattelse vil den nye procedures succes afhaenge af effekten af de sanktioner (gengaeldelsesforanstaltninger), som organet for bilaeggelsen af tvister (dispute settlement body) paalaegger.

3.6. I videst muligt omfang skal gengaeldelsesforanstaltningerne (som hidtil) vaere rettet imod den samme erhvervssektor som den, hvori man har konstateret et traktatbrud. Hvad der er nyt, er muligheden for krydsgengaeldelse () under usaedvanlige omstaendigheder, hvor de ovennaevnte foranstaltninger har vist sig ikke at vaere effektive. De nye regler skal revideres efter fire aar.

3.7. Selv om WTO i sammenligning med den gamle GATT-overenskomst faar stoerre befoejelser, vil der ifoelge OESU fortsat herske usikkerhed om, hvorvidt den kan forhindre brud paa reglerne, saa laenge de foerende verdenshandelsnationer ikke har vist sig villige til at underkaste sig voldgiftsafgoerelserne.

4. USA's handelspolitik

4.1. Efter alt at doemme kan der ikke herske tvivl om, at den amerikanske kongres vil godkende resultaterne af Uruguay-runden (efter Fast Track-proceduren).

4.2. EU skal vaere opmaerksom paa, at Kongressen i forbindelse med den noedvendige omsaetning af aftalerne i national lovgivning ikke udnytter det eksisterende spillerum for en restriktiv fortolkning. Udover tekstilindustrien, som traditionelt gaar imod enhver liberalisering af importen, maa man forvente, at amerikanerne vil modsaette sig de nye regler vedroerende subsidier og dumping samt opbygningen af verdenshandelsorganisationen.

4.3. Afslutningspakken efter Uruguay-runden indeholder aftaler om, at den nationale lovgivning skal bringes i overensstemmelse med de nye forpligtelser. Derfor boer man noeje foelge, hvad der sker med USA's handelspolitiske instrumenter. Det er isaer tvivlsomt, om markedsaabningsproceduren i henhold til sektion 301 kan forenes med WTO's nye voldgiftsprocedurer. Amerikanerne paastaar haardnakket, at sektion 301 ikke beroeres af resultaterne af Uruguay-runden, hverken i sin eksistens eller maaden den anvendes paa og saagar, at genindfoerelsen af den saakaldte Super 301 er tilladt. (I henhold til Super 301, der blev indfoert i 1988, og som udloeb i 1990, kan der automatisk ivaerksaettes procedurer til indfoerelse af handelspolitiske sanktioner, naar der officielt er blevet konstateret hindringer mod USA's eksport.) Ved hjaelp af en »executive order« genetablerede USA's praesident den 3. marts 1994 denne lovbestemmelse, efter at indflydelsesrige kongresmedlemmer havde kraevet, at den blev anvendt mod Japan.

4.3.1. Aftalerne under Uruguay-runden indebaerer ogsaa, at alle partnerlande forpligter sig til at sikre, at samtlige GATT-regler fra 1994 overholdes paa deres territorium, saavel paa regionalt som paa lokalt plan. OESU forventer, at EU insisterer paa, at USA respekterer denne forpligtelse. Viser det sig noedvendigt, boer den nye voldgiftsprocedure tages i anvendelse.

4.3.2. OESU har fuld forstaaelse for amerikanernes krav til Japan om at aabne sit marked, men er dog foruroliget over USA's ensidige fremgangsmaade, da resultaterne af den multilaterale Uruguay-runde svaekkes. Man boer udtrykkeligt kraeve, at USA overholder den aftalte »stand still« for alle handelspolitiske begraensninger.

4.4. Den Europaeiske Union boer arbejde for, at den nye multilaterale voldgiftsprocedure hurtigt foeres ud i praksis, da den har mange fordele og er mere effektiv end den gamle. De enkelte lande ville da vaere mere forsigtige med at tage ensidige sanktioner i anvendelse, og i sidste ende ville de helt miste deres berettigelse. OESU advarer derfor imod en eskalering i anvendelsen af ensidige instrumenter, hvilket ville vaere stik imod resultaterne af Uruguay-runden. I en saadan situation kunne EU blive tvunget til at skabe sig en raekke lignende instrumenter.

4.4.1. Hvad angaar konflikter mellem USA og Japan, forfoelger EU efter OESU's opfattelse samme maal som USA, nemlig en aabning af det japanske marked. Dette boer dog ikke foregaa bilateralt.

5. Subsidier

5.1. Ydelsen af subsidier til varer og tjenesteydelser beregnet paa det internationale marked har hidtil ofte foert til alvorlige handelskonflikter. Under Uruguay-runden blev der derfor fastlagt klarere regler og oeget disciplin baade i forbindelse med tildelingen af subsidier og for gennemfoerelsen af modforanstaltninger i form af udligningstold. OESU anser det for nyttigt, at subsidier opdeles i tre kategorier nemlig »forbudt, tilladt og tilladt under visse omstaendigheder«.

5.2. Foelgende er forbudt: eksportsubsidier, herunder subsidier med samme effekt som en eksportsubsidie og subsidier, som opvejer reglerne om lokalt indhold. Foelgende er tilladt: begraensede subsidier til industriel forskning og konkurrencestimulerende udvikling samt til miljoebeskyttelsesforanstaltninger. OESU har med tilfredshed konstateret, at offentlig stoette til strukturfattige regioner er tilladt. Alle subsidier skal udloebe automatisk efter fire aar og vedtages paa ny om noedvendigt.

5.3. Til fordel for udviklingslandene blev der indgaaet aftale om lettelser, baade hvad angaar ydelsen af subsidier og udligningsforanstaltninger fra industrilandenes side. OESU forventer, at disse lettelser kombineres med en loebende vurdering af udviklingsniveauet i de lande, som goer brug af disse begunstigelser.

6. Landbrug

6.1. Uruguay-rundens landbrugsaftale danner rammen om en langsigtet reform af GATT-landenes landbrugsvaresamhandel og interne landbrugspolitik.

Aftalen indeholder isaer nye spilleregler for markedsadgang, intern stoette til landbrugsproduktionen og eksportsubsidier.

Det bekraeftes, at reformen af den faelles landbrugspolitiks mekanismer er forenelig med EU's internationale forpligtelser.

6.1.1. Med hensyn til »markedsadgang« vil de ikke-toldmaessige hindringer (de saakaldte »afgifter«) blive erstattet af toldsatser (tarifikation), som EU skal nedsaette med 36 % i loebet af 6 aar fra juli 1995.

I samme periode skal der ske en nedsaettelse paa 20 % af »den interne markedsstoette«. Nedsaettelsen omfatter ikke foranstaltninger med en minimal indvirkning paa samhandelen (stoette til produktionsbegraensning og miljoebeskyttelse samt direkte indkomststoette under landbrugsreformen osv. ...).

Sidst men ikke mindst skal EU i loebet af 6 aar skaere »eksportstoetten« 36 % ned med 1986/1990 som referenceaar.

6.2. En af Kommissionens maalsaetninger var at bidrage til at bringe landbrugshandelen i overensstemmelse med markedets krav. Resultatet af forhandlingerne goer det uden tvivl muligt at realisere dette maal.

Om isaer middelhavsprodukter skal det bemaerkes, at EU's forpligtelser over for produkter saasom frugt og groensager, citrusfrugter, tobak, vin, olivenolie osv. - for hvilke EF-praeferencen er blevet staerkt nedtrappet via en raekke aftaler med tredjelande, og for hvilke markedsstoetten er begraenset - vil gaa haardt ud over EF-producenterne. Dette er et forhold, man ikke var opmaerksom paa under landbrugsreformen og foelgelig ikke kompenserede for.

6.3. De forskellige analyser af spoergsmaalet om, hvorvidt de aftaler, der blev indgaaet under Uruguay-runden, er forenelige med den faelles landbrugspolitik, foranlediger OESU til at give udtryk for visse forbehold og overvejelser.

6.3.1. Kommissionen boer vaere opmaerksom paa, at en stoerre aabning af de europaeiske markeder kombineret med en nedskaering i eksportsubsidierne ikke skaber nye skaevheder paa det europaeiske landbrugsmarked. Den landbrugsaftale, man naaede frem til under Uruguay-runden, giver imidlertid Den Europaeiske Union et vist spillerum med hensyn til faellesskabspraeferencen, udbygningen af ikke-subsidierede eksporter og tilpasningen af interne stoetteforanstaltninger.

6.3.2. Faellesskabspraeferencen: faellesskabskonceptet med toldsatser og den saerlige beskyttelsesklausul (artikel 5 i landbrugsaftalen) garanterer indtil videre opretholdelsen af en vis faellesskabspraeference. Det er af afgoerende betydning, at denne saerlige beskyttelsesklausul omsaettes i EF-lovgivningen, og at der fastlaegges praecise gennemfoerelsesbestemmelser, der sikrer, at denne klausul anvendes automatisk og effektivt.

6.3.3. Eksportforpligtelser: Nedsaettelsen paa 21 % af omfanget af den subventionerede eksport i forhold til gennemsnitsvaerdien i perioden 1986-1990 og nedsaettelsen paa 36 % af udgifterne fra EUGFL's Garantisektion vil uden tvivl faa konsekvenser for indkomsten i landbruget. Det maa derfor undersoeges, hvorledes den faelles landbrugspolitik kan tilpasses denne nye situation.

6.3.4. Interne stoetteforanstaltninger og fredsklausuler: i henhold til artikel 6 og bilag 2 i landbrugsaftalen klassificeres de interne beskyttelsesforanstaltninger i tre bokse (gul, groen og blaa). Enhver ny stoetteforanstaltning eller aendring i eksisterende foranstaltninger skal indberettes for WTO's landbrugsudvalg. Fredsklausulen er underlagt kravet om overholdelsen af indgaaede forpligtelser for foranstaltninger inden for de gule og blaa bokse. Disse bestemmelser maa ikke oedelaegge den faelles landbrugspolitiks muligheder for at tilpasse sig aendringer i europaeisk oekonomi og i verdensoekonomien. Dette er saerlig vaesentligt i forbindelse med de endnu ikke reformerede faelles markedsordninger som f.eks. for vin samt frisk frugt og groensager.

6.4. AAbningen af markederne - i Den Europaeiske Union og i tredjelande - skulle medfoere en stigning i den internationale handel med landbrugsprodukter, som det sikkert ikke er muligt at saette tal paa. Men i forbindelse med den nye faelles markedsordning maa man vaere opmaerksom paa, at der ikke indfoeres praeferenceforanstaltninger til fordel for lande, der konkurrerer med Den Europaeiske Union.

7. Finansielle tjenesteydelser

7.1. Under Uruguay-runden forhandlede man for foerste gang om en verdensomspaendende liberalisering af finansielle tjenesteydelser. Selv om USA gik ihaerdigt ind for disse forhandlinger ved rundens begyndelse, mindskedes dets liberaliseringsvilje kraftigt, da hovedsagelig oestasiatiske og latinamerikanske lande viste ringe beredvillighed til at goere indroemmelser. Ved rundens afslutning lykkedes det dog takket vaere bestraebelser fra Europa-Kommissionen at overtale USA til at anvende mestbegunstigelsesklausulen for adgangen til de finansielle markeder, dog foreloebig i begraenset omfang. Mestbegunstigelsesstatus gaelder for alle underskrivere af GATS for en periode af 6 maaneder efter GATS' ikrafttraeden. Saa kan hvert land afgoere, om det definitivt vil yde sine GATS-partnere mestbegunstigelsesstatus, eller om det vil henholde sig til de indgaaede liberaliseringsforpligtelser.

7.2. Denne foreloebige proeveperiode, som er forbundet med en fredspligt, laegger pres paa signatarlandene for at faa dem til at foretage en yderligere liberalisering af deres markeder. USA og EU forsoeger at faa Japan, Sydkorea og andre sydoestasiatiske lande, hvis tilbud hidtil har vaeret utilfredsstillende, til efterfoelgende at komme med forbedringer. De lovgivningsprocedurer, som i visse tilfaelde er noedvendige, er allerede igangsat i visse af disse lande.

7.3. Mellem USA og EU er der i dag en skaevhed i mulighederne for markedsadgang. Mens det europaeiske marked i stor udstraekning er tilgaengeligt for amerikanske finansinstitutter, har europaeiske institutter ikke tilnaermelsesvis de samme muligheder for at operere i USA. EU burde derfor insistere paa lige adgang til markederne, ikke blot over for USA, men ogsaa over for andre partnerlande.

7.4. I den forestaaende usikre periode med begraenset anvendelse af mestbegunstigelsesprincippet boer Den Europaeiske Union omhyggeligt sikre sig, at alle GATS-partnere overholder de midlertidige forpligtelser, og det alene for at forhindre at der sker en forringelse af forhandlingsklimaet, der skal foere til en ubegraenset gennemfoerelse af markedsaabningen, herunder anvendelsen af mestbegunstigelsesprincippet.

8. Audiovisuelle tjenesteydelser

8.1. I april i aar fremlagde Kommissionen en groenbog om »Strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlaengelse af Den Europaeiske Unions audiovisuelle politik« (KOM(94) 96 endelig udg.). Heri tillaegges denne sektor en foererstilling blandt industrisektorer med et stort vaekst- og beskaeftigelsespotentiale.

OESU vil behandle groenbogen saerskilt. I denne udtalelse ses den europaeiske programindustri udelukkende i international sammenhaeng.

8.2. Den audiovisuelle sektor blev sammen med alle andre kommercielle tjenesteydelser integreret i GATS. Da man ikke naaede til enighed med USA, har EU endnu ikke indgaaet liberaliseringsforpligtelser. Det er imidlertid forpligtet til at udvise aabenhed i tilfaelde af eventuelle nye foranstaltninger. Senest fem aar efter oprettelsen af WTO skal der dog indledes forhandlinger, der skal sikre en vis liberalisering foerst og fremmest i forbindelse med national behandling og markedsadgang.

8.3. De seneste undersoegelser viser, at efterspoergslen efter audiovisuelle produkter i Europa vil blive fordoblet inden aarhundredets slutning. I samme periode vil omsaetningen inden for denne beskaeftigelsesintensive erhvervssektor stige fra 23 til 45 milliarder ECU. Da de stoerste Hollywood-studier allerede i dag leverer ca. halvdelen af programmerne paa de europaeiske radio- og tv-kanaler og indkasserer mere end 80 % af biografindtaegterne i Europa, er risikoen for konflikter stadig stor. Mens visse EU-medlemsstater forkaster en yderligere aabning af markedet, truer den amerikanske regering allerede med foranstaltninger til at gennemtvinge en fuld aabning af markedet.

8.4. OESU er enig i det standpunkt, Kommissionen fremfoerer i groenbogen, at man umiddelbart og effektivt boer udnytte det spillerum, man i en overgangsperiode har til at fremme programindustrien med det maal at styrke programindustriens internationale konkurrenceevne, specielt ved at udnytte den »digitale revolution«.

8.5. Der boer under overholdelse af naerhedsprincippet etableres et effektivt samarbejde mellem de forskellige kraefter inden for den europaeiske films- og fjernsynsindustri, og rammevilkaarene herfor boer tilvejebringes. Dette indebaerer ogsaa droeftelser om konvergensen mellem de nationale stoetteprogrammer.

8.6. OESU ser endvidere med tilfredshed paa, at Kommissionen straks fra starten vil lade de central- og oesteuropaeiske landes programindustri, der er inde i en omstruktureringsperiode, indgaa i sine overvejelser. De kan ogsaa bidrage til, at det kunstneriske potentiale i Europa og de europaeiske befolkningers personlighed kan komme til udtryk.

9. Personbevaegelser paa tvaers af graenserne

9.1. Forhandlingerne i Uruguay-runden og bestemmelserne om en liberalisering af vilkaarene for adgangen til arbejdsmarkedet vedroerer udelukkende tjenesteydelsessektoren og er endnu ikke afsluttet eller definitivt fastlagt. Nu skal forhandlingerne i henhold til GATS noedvendigvis vaere tilendebragt senest seks maaneder efter WTO's oprettelse. Isaer alle udviklingslande er interesseret heri. EU-medlemsstaterne forfoelger i dette spoergsmaal en differentieret politik alt efter interesser.

9.2. Arbejdstagere og selvstaendige fra tredjelande er en stabil og uundvaerlig del af erhvervslivet. Men man boer ikke udelukkende prioritere arbejdsydelsen, men ogsaa erhvervelsen af yderligere kvalifikationer, som derefter kan komme oprindelseslandene til gode.

9.3. Lettere adgangsvilkaar kan kun blive en fordel for alle, hvis de integreres gnidningsloest i arbejdsmarkedssystemet. Dette gaelder isaer for de hoejtudviklede servicesektorer, som har det stoerste vaekstpotentiale, for arbejdsmarkedssituationen i EU er allerede nu anspaendt. Selv for faglaerte overstiger udbuddet langt efterspoergslen.

9.4. Inden for rammerne af GATS er der dog ikke tale om en generel aabning af arbejdsmarkedet i EU for udenlandske arbejdstagere, men snarere om liberaliseringen af de personbevaegelser, der er noedvendige for handelen med tjenesteydelser. Det er her vanskeligt at traekke skillelinjen mellem aabningen af markedet for tjenesteydelser og beskyttelsen af EU-arbejdsmarkedet. Af ovennaevnte grunde kan en fuld liberalisering ikke anbefales. Under alle omstaendigheder skal man sikre sig, at tjenesteydere fra tredjelande opfylder de fastsatte mindstekrav til kvalifikationer i EU.

9.5. Paa den anden s. kunne det vaere en fordel at benytte sig af udenlandske udbydere af tjenesteydelser inden for bestemte omraader for en begraenset tid. De kunne f.eks. benyttes til at slaa bro over en midlertidig mangel paa arbejdskraft eller til at yde specifikke afgraensede tjenester. Dette er isaer interessant, hvor disse ydere af tjenesteydelser er til raadighed inden for kortere afstand end konkurrenterne fra EU-medlemsstaterne. Dette ville goere erhvervslivet mere fleksibelt og rationelt.

9.6. Det vil ogsaa fremme den oekonomiske udvikling i tredjelande, hvis faglaert arbejdskraft for en begraenset periode kunne yde tjenester inden for EU. Er det hensigtsmaessigt, boer man kraeve, at tredjelande til gengaeld aabner deres markeder. En yderligere belastning af det europaeiske arbejdsmarked skal imidlertid forhindres.

10. Handel og konkurrence

10.1. GATT har hidtil koncentreret sig om afviklingen af handelshindringer, som skyldtes statslige foranstaltninger. Med faa undtagelser (f.eks. GATT's Code on Restrictive Business Practices (Tokyo-runden) og OECD's retningslinjer for multinationale selskaber) blev der intet foretaget imod private virksomheders konkurrencefordrejende adfaerd, hvis de opererede internationalt.

De nationale myndigheders befoejelser til at sikre konkurrencen har ikke kunnet holde trit med globaliseringen af markederne. Saaledes udviklede virksomhedernes forskellige konkurrencemaessige adfaerd i de enkelte lande samt den divergerende konkurrencelovgivning sig i stadig hoejere grad til handelshindringer.

10.2. OESU anser det for noedvendigt, at harmoniseringen af de nationale konkurrencepolitikker fremskyndes, og at man fastsaetter det maal, at skabe internationalt gaeldende konkurrenceregler. Aftalerne om at afvikle statslige handelsbegraensninger, som blev indgaaet under Uruguay-runden, skal suppleres med regler, der forhindrer konkurrencemaessige begraensninger fra virksomhedernes side. Der boer i videst muligt omfang via internationalt harmoniserede regler fastlaegges ensartede konkurrencevilkaar for eksportorienterede virksomheder. Dette gaelder ogsaa for nationale og internationale statsmonopoler og karteller (f.eks. transporttariffer, telekommunikationsgebyrer, OPEC). Virksomhederne vil da have retssikkerhed for planlaegningen af internationale aktiviteter, hvilket vil have en positiv indflydelse paa sikringen af de saaledes skabte arbejdspladser.

10.3. Forudsaetningerne for en effektiv harmonisering af konkurrencereglerne er, at de kan haandhaeves internationalt.

10.4. Hvis der ikke kan opnaas bred enighed om reglerne for markedsoekonomien og konkurrencen, saaledes som denne maalsaetning kraever, foeler OESU, at hoejnelsen af de nationale minimumsnormer og deres gradvise harmonisering er en vaesentlig begyndelse. De udviklingslande, der maatte oenske det, boer man bistaa med at skabe og udvikle en kartellovgivning og kompetente myndigheder paa dette omraade.

10.5. Debatten om en international antitrustkodeks er et afgoerende bidrag til, om ikke en harmonisering, saa i det mindste en vis samordning af de nationale konkurrencelovgivninger. OECD har laenge udfoert et vaesentligt forberedende arbejde. I denne forbindelse skal ligeledes naevnes aftalen mellem EF og den amerikanske regering om anvendelsen af konkurrencereglerne.

10.6. En gruppe af uafhaengige internationale jurister forelagde sidste aar GATT et udkast til en international antitrustkodeks med de praktiske bestemmelser for, hvordan man kan afsloere konkurrencebegraensende fremgangsmaader og gennemfoere konkurrencereglerne i praksis. Kodeksen fastlaegger minimumsnormer for adfaerd med graenseoverskridende virkning paa konkurrenceomraadet. Den er endvidere baseret paa to principper, som OESU mener boer overholdes:

a)

De enkelte landes suveraenitet over konkurrencelovgivningen forbliver i stor udstraekning uantastet, da kodeksens normer indarbejdes i den nationale lovgivning og haandhaeves af de nationale myndigheder og domstole.

b)

Kodeksen skal haandhaeves af en international antitrust myndighed, som vil kunne kraeve, at de nationale myndigheder skrider ind imod brud paa konkurrencereglerne og om noedvendigt bringer sagen for de nationale domstole. I tilfaelde af tvister vil en bindende multilateral voldgiftsprocedure baseret paa de nye WTO-procedurer finde anvendelse.

10.7. En kodeks af denne slags kunne anvendes imod nationale konkurrencebegraensninger af strukturel karakter, som er vanskelige at identificere, som f.eks. eksportkarteller, maalrettede fortraengningsstrategier, selvbegraensningsaftaler osv. og erstatte unilaterale handelspolitiske instrumenter, som til stadighed foerer til konflikter.

10.8. OESU opfordrer Kommissionen til at se noeje paa disse forslag og eventuelt gennemfoere dem gradvist. Man boer fra starten give den nye WTO befoejelser som en international antitrustmyndighed. Den vil under alle omstaendigheder have ansvaret for de initiativer, der er noedvendige for at gennemfoere lovgivningen.

11. Direkte investeringer

11.1. Som en konsekvens af internationaliseringen af virksomhedernes aktiviteter er de graenseoverskridende direkte investeringer steget betydeligt. Ogsaa smaa og mellemstore virksomheder investerer i stoerre omfang i udlandet.

Denne udvikling stoeder stadig paa hindringer i mange lande: udenlandske investorer diskrimineres i forhold til valutaindlaendinge, hvad angaar etableringsret, overfoersel af kapital, opkoeb af virksomheder, offentlige licitationer osv.

11.2. Under Uruguay-runden blev der fastlagt bestemmelser om konsekvenserne af investeringsbegraensende foranstaltninger i den graenseoverskridende handel (Trade Related Investment Measures, TRIMs). Saaledes skal udenlandske investorer sikres samme behandling som indenlandske investorer, hvad angaar krav vedroerende anvendelse af lokale raastoffer, underleverancer eller minimumseksportmaengder. Maengdemaessige begraensninger er forbudt. Endnu gaeldende betingelser skal meddeles GATT og afvikles inden for to aar (eller i udviklingslande inden for fem-syv aar). GATS og TRIPS indeholder ligeledes bestemmelser om investeringer.

11.3. De problemer, som direkte investeringer rejser, er dog langt mere omfattende. Ud fra investorernes synspunkt rejser der sig det spoergsmaal, hvordan rammevilkaarene for udenlandske direkte investeringer isaer i udviklingslandene og nu ogsaa i reformlandene i Central- og OEsteuropa samt SNG kan forbedres og sikres omfattende juridisk beskyttelse.

Fra modtagerlandenes synspunkt drejer det sig om, at isaer de store multinationale virksomheder udviser god adfaerd, og at der foeres kontrol med eventuelle »restrictive business practices«.

11.4. Efter OESU's opfattelse burde EU soege at opnaa en varig forbedring af investeringsklimaet i disse lande; i denne forbindelse er det saerlig vigtigt, at EU-medlemsstaterne indgaar investeringsaftaler. En garanteret ejendomsbeskyttelse, principiel ligebehandling af indenlandske og udenlandske investorer, garantier for overfoersel af kapital og udbytte, som er undergivet vaertslandets skattelovgivning, samt uhindret adgang til international voldgift er noedvendige forudsaetninger for, at udenlandske investorer indgaar langsigtede forpligtelser. Af disse forventes til gengaeld, at de overholder internationale adfaerdskodekser, som er foreslaaet af f.eks. OECD og Det Internationale Handelskammer.

11.5. OESU fordoemmer fremgangsmaader, der overtraeder internationalt anerkendte normer - uanset omraade - i et forsoeg paa at tiltraekke udenlandske investorer.

11.6. Paalidelige og klare bestemmelser om direkte investeringer skal paa laengere sigt nedfaeldes i et omfattende multilateralt regelvaerk. EU burde bruge al sin indflydelse paa at stoette initiativer med henblik herpaa baade inden for Verdensbanken og OECD samt under de loebende forhandlinger om et europaeisk energicharter. I sidste ende burde der findes en »GATT« for investeringer.

12. Sociale normer

12.1. Fastlaeggelsen og overholdelsen af sociale minimumsnormer er et af det moderne industrisamfunds resultater. I ILO-konventionerne fastlaegges minimumsnormer, der boer finde anvendelse i hele verden. De omfatter overholdelsen af de grundlaeggende menneskerettigheder, forbud mod boerne- og tvangsarbejde, grundlaeggende regler for sikkerhed paa arbejdspladsen, sundhedsbeskyttelse samt arbejdstagernes frihed til at organisere sig og indgaa kollektive loenaftaler. Minimumsnormerne vedroerer ikke loennens hoejde.

Andre internationale og frem for alt nationale bestemmelser gaar vaesentligt videre.

12.2. OESU slaar atter til lyd for, at emnet »socialklausuler« optages i WTO's arbejdsprogram paa grundlag af ILO-konventionerne, som naesten alle verdens lande har tiltraadt. Det drejer sig isaer om foelgende konventioner:

- forbud mod tvangsarbejde (konvention nr. 29 og 105),

- organisationsret og ret til at indgaa kollektive overenskomster (konvention nr. 87 og 98),

- mindstealder for adgang til arbejdsmarkedet og afskaffelse af boernearbejde (konvention nr. 138) og

- forbud mod koensdiskriminering ved ansaettelse samt lige loen for maend og kvinder for samme arbejde (konvention nr. 100 og 111).

12.3. EU boer i sine mange forhandlinger med udviklingslandene arbejde for, at disse sociale minimumsnormer overholdes. Gennem egnede stoetteforanstaltninger inden for rammerne af EU's og medlemsstaternes politik skal man underbygge trovaerdigheden af disse bestraebelser.

12.4. OEkonomisk samarbejde resulterer almindeligvis i en mere varig succes end politisk tvang. Gennemfoerelsesmekanismer skal dog altid baseres paa et multilateralt regelsaet, som skal udarbejdes, og som det nye WTO ville vaere egnet til at forvalte.

12.5. OESU forventer, at Kommissionen aktivt fremmer den noedvendige forberedelse af debatten om dette spoergsmaal i WTO og foerer den senere debat i en konstruktiv aand.

12.6. Arbejdet inden for rammerne af ILO-konventionerne, hvoraf vigtige dele dog ikke er blevet ratificeret, hverken af USA eller af alle EU-medlemsstater, boer fortsaettes. Det kunne vaere nyttigt at anstille overvejelser inden for OECD, inden man paabegynder forhandlingerne i WTO.

12.7. Overholdelsen af sociale normer inden for rammerne af WTO kunne paa laengere sigt bidrage til en stabilisering af de internationale oekonomiske relationer, da de ville mindske presset for at indfoere protektionistiske foranstaltninger i lande med et udviklingsforspring. En konfliktloesning paa multilateralt grundlag ville forhindre, at nogle lande blev fristet til at indfoere bilaterale sanktioner, og henvisningen til konventioner (de paagaeldende ILO-aftaler), som et flertal af alle stater allerede har anerkendt, ville indskraenke mulighederne for at gribe til ensidige foranstaltninger, saaledes som det ofte var tilfaeldet tidligere.

12.8. Frivillige »European fair trade marks« (maerker, der vidner om loyale produktionsog konkurrencevilkaar) aabner en yderligere mulighed for at hoejne etiske normer og den sociale standard i udviklingslandene. Disse maerker giver forbrugerne vished for, at de arbejdstagere i udviklingslandene, der producerede de maerkede varer, fik en rimelig loen og havde bedre arbejdsvilkaar. Virksomheder, som anvender etiske principper og ansoeger om maerkerne, beloennes via den efterfoelgende reklame og salget til bevidste forbrugere. EU boer stoette saadanne initiativer finansielt og fremhaeve dem som et godt eksempel.

13. Handel og miljoebeskyttelse

13.1. I praeamblen til WTO naevnes miljoebeskyttelse udtrykkeligt som et maal. I Marrakech vedtog man et arbejdsprogram for gennemfoerelsen af en analyse af forholdet mellem handel og miljoe. OESU haaber, at dette foerer til fremtidsorienterende henstillinger til en tilpasning af internationale regler.

13.2. Globaliseringen af miljoeproblemerne paa den ene s. og den tilstraebte liberalisering af verdenshandelen paa den anden faar ofte konflikten mellem maalsaetningerne til at fremstaa stadig tydeligere. OESU beklager, at den internationale harmonisering af miljoenormer kun er i sin vorden.

13.3. Miljoebeskyttelsen prioriteres endnu ikke saerlig hoejt i landene i den tredje verden. De har forbehold over for en for kraftig sammenkaedning af handels- og miljoepolitikken og frygter isaer, at de store industrilande kunne foere en protektionistisk handelspolitik med miljoehensyn som paaskud.

13.4. I EU tillaegges miljoebeskyttelsen derimod stor betydning. OESU har gentagne gange gjort sig til talsmand herfor.

13.5. Da hoeje miljoenormer ogsaa foerer til forskellige konkurrencevilkaar saavel inden for EU som i forhold til tredjelande, boer en hoejnelse af miljoebeskyttelsesnormerne tilstraebes i hele verden. Selv om udviklingslandene paa nuvaerende tidspunkt prioriterer anderledes, er en bedre miljoebeskyttelse afgjort ogsaa i deres interesse. OESU henstiller, at EU stoetter det planlagte arbejde i de paagaeldende fora med det formaal at udarbejde internationale miljoemaessige retningslinjer, som er bindende for de nationale lovgivere, og som sigter mod en harmonisering paa hoejt niveau. Det vil vaere af afgoerende betydning, at der udbetales kompensationsstoette baseret paa modellen i Montreal-protokollen for at saette udviklingslandene i stand til at traeffe egnede foranstaltninger.

13.6. Det er et spoergsmaal, i hvilket omfang det er berettiget at paatvinge andre lande miljoebeskyttelsesnormer ved hjaelp af handelsbegraensende foranstaltninger. OESU er modstander af, at enkeltlande udoever et ensidigt handelspolitisk pres for at gennemtvinge egne miljoenormer. Det burde dog vaere muligt at reagere multilateralt over for enkeltstater, som ikke tilnaermer sig de fastlagte niveauer.

14. Offentlige indkoebsaftaler

14.1. Sideloebende med afslutningen af Uruguay-runden blev en gruppe vigtige verdenshandelspartnere, herunder EU og USA, enige om at indgaa en ny aftale om offentlige indkoebsaftaler som led i en multilateral overenskomst (Agreement on Government Procurement). Den nye aftale, som erstatter aftalen fra 1979, blev yderligere udvidet under konferencen i Marrakech.

14.2. OESU ser med tilfredshed paa disse aftaler og forventer en faktisk gensidig aabning af de vigtige markeder for offentlige indkoeb. Det opfordrer Kommissionen til at gaa ihaerdigt ind i de planlagte videre forhandlinger. OESU er ganske klar over, at telekommunikationsmonopolerne i visse EU-medlemsstater, som saagar afviser konkurrence inden for EU, udgoer en alvorlig hindring for aabningen af markederne.

14.3. Inden for telekommunikationssektoren ser OESU betydelige muligheder for forhandling om en aabning af det store amerikanske marked for offentlige aftaler om indkoeb af transportmateriel, lufthavnsudstyr, affaldsforarbejdning og byggestaal til motorveje, dvs. sektorer, som USA ikke er villig til at ophaeve sine Buy American-bestemmelser for.

15. Harmonisering af normer

15.1. Den voksende internationale udveksling af personer, varer, tjenesteydelser, kapital og rettigheder goer det noedvendigt at gennemfoere internationalt fastlagte normer inden for omraader som miljoebeskyttelse, sociale og arbejdsmarkedspolitiske anliggender (herunder arbejdskraftens bevaegelighed) og virksomheders adfaerd i den internationale konkurrence.

15.2. Det er derfor naerliggende at goere den frie markedsadgang betinget af overholdelsen af internationalt fastsatte minimumsnormer. Saa meget desto mere som den nye verdenshandelsmyndighed WTO skal saettes i stand til bedre at kontrollere og gennemtvinge overholdelsen af reglerne.

15.3. Medens GATT frem for alt havde det maal at lette adgangen til de internationale markeder, er man nu paa vej til at betro WTO andre opgaver end de handelspolitiske. Der er dog her en risiko for, at man bliver for ambitioes. WTO's primaere maal boer vaere at sikre en saa gnidningsloes afvikling af udenrigshandelen som muligt.

15.4. I det omfang minimumsnormerne afstemmes efter niveauet i industrilandene, naerer udviklingslandene aengstelse for, at der i det mindste delvist er tale om protektionisme. De ser deres adgang til industrilandenes markeder vanskeliggjort.

Konflikter synes derfor uundgaaelige, hvis verdenshandelslandene ikke er enige om maalsaetningerne, eller hvis de forfoelger dem i forskelligt omfang. Det er derfor noedvendigt, at der goeres en saerlig indsats for at opnaa konsensus.

15.5. OESU henleder opmaerksomheden paa konsekvenserne af en saadan udvikling og opfordrer Europa-Kommissionen til at foelge denne problematik noeje.

Bruxelles, den 15. september 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() Krydsgengaeldelse: Traktatbrud og sanktioner finder sted for forskelligartede produkter eller i forskelligartede brancher.