DA Den Europæiske Unions Tidende C 339/45

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om kvalitetspolitikken for landbrugsprodukter

KOM(2009) 234 endelig

(2010/C 339/10)

Ordfører: József KAPUVÁRI

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 28. maj 2009 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om kvalitetspolitikken for landbrugsprodukter

KOM(2009) 234 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som vedtog sin udtalelse den 9. december 2009.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 459. plenarforsamling den 20.-21. januar 2010, (mødet den 20. januar), følgende udtalelse med 145 stemmer for og 5 hverken for eller imod.

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Det store og stadig voksende antal af certificeringsordninger hjælper ikke Den Europæiske Union med at nå målsætningerne med sin kvalitetspolitik. Derfor bør man ikke blot tilstræbe at harmonisere og forenkle de eksisterende regler, men også at begrænse deres antal. EØSU anbefaler en ordning, som foretrækkes på europæisk plan. Det bør være op til Kommissionen at fastlægge den bedst egnede ordning.

1.2 EU's kvalitetspolitik udgør et centralt element i et yderst kompliceret system og er nøje forbundet med alle andre elementer, instrumenter og målsætninger i den fælles landbrugspolitik. Disse aspekter skal også tages i betragtning. De tre hovedpunkter, der bør tages op i forbindelse med udviklingen af en kvalitetspolitik (information, samordning og forenkling), vidner dog om en for begrænset tilgang. EØSU henstiller, at Kommissionen søger at gøre brug af mulighederne i kvalitetspolitikken i overensstemmelse med dets ideer om en langsigtet strategi og politik for EU's landbrugsfødevaresektor. Kvalitetspolitik er i realiteten et instrument, der kunne anvendes mere effektivt til at skabe nye indtægtskilder og nye veje til et mere konkurrencedygtigt landbrug. Samtidig er dette et område, hvor der er betydelige muligheder for at udvikle det interne samarbejde inden for fødevarekæden, hvilket der er stort behov for på grund af den voksende fjendtlighed mellem de strategiske partnere som følge af den skæve indkomstfordeling i fødevareproduktionskæden. Dette gælder især for lande og sektorer, hvor forarbejdningen ikke er i hænderne på producenterne.

1.3 Den 18. september 2008 vedtog EØSU udtalelsen om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fødevareinformation til forbrugerne (1). Heri opfordrede EØSU bl.a. til at gøre det obligatorisk at angive oprindelsen af fødevarer og af de produkter, der har gennemgået første forarbejdning, samt af de vigtigste ingredienser, der er anvendt til fremstillingen af de produkter, der har gennemgået endnu en forarbejdning, på grundlag af en vurdering fra sag til sag.

1.4 Jo mere bevidst EU's forbrugere på lang sigt vælger EU-produkter, jo mere forudsigelig bliver fremtiden for europæisk landbrug og landbrugsfødevaresektoren. På grund af liberaliseringsprocessen som følge af WTO-forhandlingerne er dette aspekt en af de væsentligste om ikke den vigtigste faktor for EU's landbrugssektor. Det er med alt dette i tankerne, at kvalitetspolitikken for produkter fra landbrugs- og fødevaresektoren skal tilpasses.

1.5 I denne sammenhæng er det meget væsentligt at klarlægge, hvad god »europæisk« kvalitet betyder for forbrugerne. Med dette for øje kunne det være nyttigt at gennemføre en undersøgelse baseret på et professionelt udarbejdet spørgeskema, der kunne anvendes til at fastlægge de grundlæggende generelle principper.

1.6 EØSU mener, at »europæisk« kvalitet i stor udstrækning er et resultat af den europæiske landbrugsmodel. Denne afspejler en politik, som berører fundamentale spørgsmål, der er væsentlige for hele samfundet. EØSU støtter den politik, at den europæiske landbrugsmodel skal bevares og fastholdes (2), og kræver, at der foretages den nødvendige reform af den fælles landbrugspolitik for at sikre landbruget ensartede konkurrencevilkår.

2. Generelle bemærkninger

2.1 EU's kvalitetspolitik for landbrugsprodukter skal ikke kun bidrage til at gennemføre målsætningerne med den fælles landbrugspolitik, men ligeledes spille en væsentlig rolle, når fokus skal fastholdes på en bæredygtig udvikling af europæisk landbrug og europæisk fødevareindustri ved at skabe betingelserne for at producere levnedsmidler af »europæisk kvalitet«. Hvis europæisk landbrug og fødevareindustri skal bevares og udvikles, er det ikke tilstrækkeligt at skabe bevidsthed om den »europæiske kvalitet« på de indre marked, men ligeledes på de eksterne markeder.

2.2 I øvrigt indebærer dette langt mere end at give forbrugerne korrekte oplysninger om det kendetegnende ved de produkter, der er forbundet med produktionsprocessen. Jo mere bevidst EU's forbrugere på lang sigt vælger EU-produkter, jo mere forudsigelig bliver fremtiden for europæisk landbrug og landbrugsfødevaresektoren. På grund af liberaliseringsprocessen som følge af WTO-forhandlingerne er dette aspekt en af de væsentligste om ikke den vigtigste faktor for EU's landbrugssektor. Det er med alt dette i tankerne, at kvalitetspolitikken for produkter fra landbrugs- og fødevaresektoren skal tilpasses. Værdierne i den europæiske landbrugsmodel skal beskyttes yderligere uden for EU.

2.3 I denne sammenhæng er det meget væsentligt at klarlægge, hvad god »europæisk« kvalitet betyder for forbrugerne. Med dette for øje ville det være nyttigt at gennemføre en undersøgelse baseret på et professionelt udarbejdet spørgeskema, der kunne anvendes til at fastlægge de generelle principper.

2.4 I denne sammenhæng er det som allerede nævnt meget væsentligt at klarlægge, hvad god »europæisk« kvalitet betyder for forbrugerne. Karakteristika, der ikke er angivelige i tal, kan tillægges lige så stor betydning som andre egenskaber ved fødevarer og indgå i kvalitetspolitikken. EØSU ser på »europæisk kvalitet« i en bredere betydning. Det skal stå for miljøvenlig produktion, opfyldelse af regler om dyrevelfærd, bæredygtige produktionsmetoder samt opretholdelse af landdistrikterne.

2.5 Prioriteringen af internt producerede fødevarer af høj kvalitet er et af EU's grundlæggende principper, men i den seneste tid er dette princip blevet overset noget. Når det drejer sig om landbrugs- og fødevareprodukter, er positiv fremme af interne produkter særlig væsentlig, da der er tale om strategiske produkter, som indgyder fortrolighed og er centrale for forbrugernes velbefindende under forudsætning af, at produktionsvilkårene fastholdes eller forbedres. Dette spørgsmål er særlig aktuelt, da den skæve indkomstfordeling i fødevareproduktionskæden og den faldende rentabilitet udgør en trussel mod fødevarernes kvalitet og næringsværdi. Dette emne, som også er på mange EU-instansers dagsorden, er nøje forbundet med kvalitetspolitikken eller rettere en kompleks tilgang til en sådan politik (3).

3. Særlige bemærkninger

3.1 Aktuelle kvalitetspolitiske foranstaltninger for landbrugsprodukter

3.1.1 Som det hedder i meddelelsen, er et af hovedmålene med kvalitetspolitikken for landbrugsprodukter at informere forbrugerne om deres særlige kendetegn. Efter vores opfattelse føler europæiske forbrugere, at fødevarer produceret i medlemsstaterne opfylder de grundlæggende krav, men er ikke særlig bevidste om disses øvrige værdifulde egenskaber. Som det påpeges i meddelelsen, er denne situation opstået, fordi kvalitetspolitikken blev formuleret gradvist, sektor for sektor og med varierende rækkevidde. Visse foranstaltninger er ikke blevet kommunikeret videre til borgerne tilstrækkelig effektivt eller rettere åbent nok.

3.1.2 EØSU bifalder og støtter bestræbelserne på at skabe et fælles system på baggrund af flere instrumenter og at udarbejde en samlet politik på området. Det kræver ikke blot større effektivitet, men de europæiske forbrugere skal ligeledes acceptere prisen på produkter fremstillet på denne måde, acceptere dem som fair og foretrække disse.

3.2 Politikudviklingen

3.2.1 EØSU konstaterede med tilfredshed, at Kommissionens høring om kvalitetspolitikken var meget bredt anlagt og gjorde det muligt for alle interesseparter at deltage i fastlæggelsen af strategiske retningslinjer for dens fremtidige udvikling.

3.2.2 Udvalget godkender de tre vigtigste strategiske prioriteter, nemlig information, sammenhæng og forenkling. Politikken skal udformes på en sådan måde, at den bidrager til øget forenkling og åbenhed, men det er mindst lige så vigtigt at sikre, at alle aktører i fødevarekæden og især forbrugerne råder over den nødvendige information.

3.2.3 Ved den senere udformning af politikken på dette område er det væsentligt at søge at mindske omkostningerne i forbindelse med kvalitetspolitikken mest muligt og at fastholde udgifterne for producenter og forarbejdningsindustrien.

3.2.4 Den 18. september 2008 vedtog EØSU udtalelsen om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fødevareinformation til forbrugerne (1). Heri opfordrede EØSU bl.a. til at gøre det obligatorisk at angive oprindelsen af fødevarerne og af de produkter, der har gennemgået første forarbejdning, samt af de vigtigste ingredienser, der er anvendt til fremstillingen af de produkter, der har gennemgået endnu en forarbejdning, på grundlag af en vurdering fra sag til sag.

På den anden side mener EØSU, at oprindelsesmærkning ikke bør resultere i ekstraudgifter i fødevarekæden, skal give producenterne en konkurrencemæssig fordel og skal kunne håndhæves. Det kan diskuteres, om den nuværende tvungne oprindelsesmærkning af frisk oksekød betyder nogen merværdi for forbrugerne.

3.3 EU’s kvalitetsforanstaltninger på landbrugsområdet

3.3.1 EU’s produktionskrav

3.3.1.1 Set ud fra kvalitetspolitikken for landbrugsprodukter er systemet for produktionskrav et væsentligt instrument. Kendetegnende for systemet er for det første, at kravene er meget komplicerede. Følgelig men også på grund af den generelle uvidenhed om sådanne krav, kan man ikke forvente, at forbrugerne har indgående kendskab til dem. For det andet er fødevarer produceret i overensstemmelse med produktionskravene ofte råstoffer, som i vid udstrækning ikke når forbrugerne direkte.

For det tredje skal alle landbrugere respektere EU's produktionskrav. Dette gør forskellen i forhold til de fleste importerede produkter. Alt hvad der er nødvendigt ud fra miljømæssige og sociale hensyn kontrolleres (en forudsætning for direkte støtte, det såkaldte konditionalitetsprincip), men det fører til information, der er mindre relevant for forbrugerne. Systemet med produktionskrav er vigtigt, og dets overholdelse skal tilskyndes af hensyn til fødevarernes kvalitet. Det har dog begrænset betydning som et middel til at informere forbrugerne.

3.3.1.2 EØSU er enig i, at under normale omstændigheder opfylder produkter produceret på EU's territorium de grundlæggende krav. Derfor er det ikke nødvendigt at omtale dette specielt. Det er med dette for øje, at de relevante kontrolsystemer er blevet udviklet, og de fungerer godt. Det ville være på sin plads at minde den europæiske forbruger om, at dette er den normale situation.

3.3.2 Handelsnormer

3.3.2.1 Handelsnormer er ofte tekniske spørgsmål. Bortset fra kommentarerne i den udtalelse, der omtales indgående i det efterfølgende, har EØSU kun lidt at tilføje. Alle berørte parter havde lejlighed til at give udtryk for deres synspunkter under den omfattende høring.

Udvalget påpeger dog, at mærkningen »EU-krav« nævnt tidligere ikke er en velegnet metode til at kommunikere med forbrugerne, da det ville figurere på næsten alle produkter og derfor ikke længere give dem mulighed for at træffe et kvalificeret valg. Derimod ville mærkning med angivelse af produktionssted, angivelse af oprindelse give særlig information om et produkt og kunne motivere køberne. I tilfælde af forarbejdede produkter er det angivelsen af dyrkningsstedet for det vigtigste landbrugsprodukt, der er den relevante information for forbrugeren, da det viser EU-produktionens merværdi. Disse produkter har opretholdt deres markedsposition såvel mængdemæssigt som prismæssigt selv under den økonomiske krise.

3.3.2.2 EØSU støtter de lovgivningsmæssige retningslinjer, der fremlægges i dette kapitel i meddelelsen. Enhver information eller norm skal afspejle virkeligheden og underbygge forbrugerens tillid til produkterne.

3.3.3 Geografiske betegnelser

3.3.3.1 I 2008 behandlede EØSU dette spørgsmål i sin initiativudtalelse om »EU-systemets beskyttelse af geografiske betegnelser« (4). Udvalget har ikke ændret standpunkt og mener, at dette dokument skulle betragtes som et bilag til denne udtalelse.

3.3.3.2 Indførelsen af en ordning for geografiske betegnelser har vist sig at være et frugtbart initiativ, som tjener såvel forbrugernes som producenternes/forarbejdningsindustriens interesser. EØSU mener derfor, at de tre systemer for registrering af geografiske betegnelser (for vin, for spiritus samt for landbrugsprodukter og fødevarer) skal fastholdes uændret tillige med de eksisterende to instrumenter BOB (beskyttet oprindelsesbetegnelse) og BGB (beskyttet geografisk betegnelse).

3.3.3.3 Udvalget går især ind for, at virksomheder, der har ret til at fremstille produkter med geografiske betegnelser, også bemyndiges til at foretage kontrol. Ved således at gå videre end de erklærede mål kunne man opnå et tættere samarbejde, hvilket ville bidrage til at gøre både produktionen og markedsførelsen mere effektiv. Dette kunne eventuelt resultere i udelukkelsen af visse virksomheder, der ikke opfylder disse bestemmelser. EØSU mener, at EU-lovgivningen bør ændres, således at medlemsstaterne kan give de organisationer de udpeger eller har udpeget til at forvalte, beskytte og/eller fremme geografiske betegnelser mulighed for at tilpasse produktionspotentialet til markedets behov på grundlag af fair og ikke-diskriminerende principper. Hermed kan merværdien fordeles bedre over fødevareforsyningskæden.

3.3.3.4 Beskyttelsen af geografiske betegnelser på internationalt plan er fortsat meget problematisk. Europæisk landbrug har følgelig stor brug for Europa-Kommissionens støtte, da den spiller en central rolle i internationale handelsforhandlinger.

3.3.4 Traditionelle specialiteter

3.3.4.1 Udvalget mener, at ordningen med traditionelle specialiteter ikke er blevet udviklet i tilstrækkelig grad. Sådan en ordning bør fastholdes, da det er et værktøj til at beskytte den europæiske landbrugsfødevarearv.

3.3.4.2 Under alle omstændigheder føler udvalget, at det er væsentligt og nødvendigt at definere kategorien »traditionelle specialiteter« mere præcist. Når det drejer sig om fødevarer, indebærer betegnelsen traditionelle specialiteter, at der i produktionsprocessen anvendes traditionelle råvarer samt traditionelle teknologier og ingredienser. Kvalitetsforskellen i forhold til ordinære produkter ligger i den særlige produktionsmetode (lokal know-how). Når det drejer sig om produkter af lokal karakter, er det ikke let at adskille disse faktorer fra det lokale miljø. Derfor ville det være mere korrekt at anvende betegnelsen såkaldte »traditionelle og lokale specialiteter«.

3.3.4.3 Denne terminologi giver udtryk for overførslen (tradition) af produktionskendskab erhvervet på grundlag af viden og praksis i lokalsamfundet (lokal karakter) og over en længere periode (fra en generation til den næste). Kvaliteten af »traditionelle og lokale specialiteter« indeholder dermed såvel en tidsmæssig (historisk) og fysisk (geografisk) dimension. Endvidere er tradition også udtryk for en kultur, der er knyttet til livet i lokalsamfundene. Kultur er således den tredje dimension i kvalitetsbetegnelsen »traditionelle og lokale specialiteter«. I ovennævnte udtalelse behandler EØSU også dette spørgsmål indgående og understreger, at kvalitetspolitik og udvikling af landdistrikterne, dvs. den anden søjle i den fælles landbrugspolitik, er nøje forbundet med hinanden.

3.3.5 Økologisk landbrug

3.3.5.1 Udarbejdelsen af et fælles logo for økologiske produkter på europæisk plan ville spare producenter af økologiske produkter en række administrative foranstaltninger for at deltage i forskellige ordninger, der ikke er uden indflydelse på prisen på disse særlige produkter. Det vil også være lettere for forbrugerne at få overblik over disse produkter.

3.3.5.2 EØSU støtter de bestræbelser, der er blevet udfoldet som nævnt i Kommissionens meddelelse.

4. Udarbejdelse af et EU-regelsæt for kvalitetspolitikken

4.1 Sammenhæng mellem EU's nye ordninger

4.1.1 Produktionsmetoder, som repræsenterer en større merværdi og muligheder for at højne det europæiske kvalitetsniveau, fortjener, at EU udarbejder en egnet mærkningsordning. Udvalget støtter derfor alle sådanne initiativer.

4.2 Retningslinjer for private og nationale ordninger for certificering af fødevarer

4.2.1 Kun via retningslinjer bør man kunne man kunne gribe ind i sådanne ordninger i EU.

4.2.2 Indførelsen af private ordninger for kvalitetsmærkning af fødevarer bør under ingen omstændigheder øge produktionsomkostningerne og/eller beskatningen. EØSU foretrækker imidlertid en ordning, hvor kvalitetsmærkningen foretages af en offentlig instans med europæiske regler og principper eller i det mindste i et offentlig-privat samarbejde.

Bruxelles, den 20. januar 2010 Mario SEPI Formand for det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 77 af 31.3.2009, s. 81.

(2) EFT C 368 af 20.12.1999, s. 76-86.

(3) Der henvises til Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om En bedre fungerende fødevareforsyningskæde i Europa, 28. oktober 2009 - KOM(2009) 591 endelig.

(4) EUT C 204 af 9.8.2008, s. 57.