23. 5.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. . 
af 
om indførelse af en EF-toldkodeks 
KOM(90) 71 endelig udg. — SYN253 
(Forelagt af Kommissionen den 21. marts 1990) 
(90/C 128/01) 
INDHOLD 
Artikel 
AFSNIT I: Almindelige bestemmelser 1 — 19 
Kapitel 1: Anvendelsesområde og grundlæggende definitioner 1 — 5 
Kapitel 2: Forskellige almindelige bestemmelser især vedrørende personers 
rettigheder og pligter i henhold til toldforskrifterne 6—19 
Afdeling 1: Ret til at lade sig repræsentere 6 
Afdeling 2: Afgørelser 7-11 
Afdeling 3: Oplysninger 12-13 
Afdeling 4: Andre bestemmelser 14—19 
AFSNIT II: Elementer, på grundlag af hvilke import- eller eksportafgifterne 
samt de andre foranstaltninger, der er fastsat som led i varehan­
delen, finder anvendelse 20 — 36 
Kapitel 1: De Europæiske Fællesskabers Toldtarif og tarifering af varer 20 — 21 
Kapitel 2: Varers oprindelse 22-27 
Afdeling 1: Varers ikke-præferenceoprindelse 22 — 26 
Afdeling 2: Varers præferenceoprindelse 27 
Kapitel 3: Varers toldværdi 28 - 36 
AFSNIT III: Bestemmelser, der gælder for varer, som føres ind i Fællesska­
bets toldområde, indtil de er angivet til deres toldmæssige 
bestemmelse eller anvendelse 37 — 55 
Kapitel 1: Indførsel af varer i Fællesskabets toldområde 37 — 39 
Kapitel 2: Frembydelse af varer for toldvæsenet 40 — 42 
Kapitel 3: Summarisk angivelse og losning af varer, der er frembudt for 
toldvæsenet 43 — 47 
Kapitel 4: Forpligtelse til at angive de for toldvæsenet frembudte varer til 
en toldmæssig bestemmelse eller anvendelse 48 — 49 
Nr.C 128/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5.90 
Kapitel 5: 
Kapitel 6: 
AFSNIT IV: 
Kapitel 1: 
Kapitel 2: 
Afdeling 1: 
Afdeling 2: 
Afdeling 3: 
Afdeling 4: 
Afdeling 5: 
Kapitel 3: 
Afdeling 1 : 
Afdeling 2: 
AFSNIT V: 
Kapitel 1: 
Kapitel 2: 
Kapitel 3: 
AFSNIT VI: 
Kapitel 1: 
Kapitel 2: 
Kapitel 3: 
Afdeling 1: Midlertidig opbevaring af varer 
Bestemmelser vedrørende ikke-fællesskabsvarer, der har været 
forsendt under en forsendelsesprocedure 
Toldmæssig bestemmelse eller anvendelse 
Generelt 
Toldprocedurer 
Henførsel af varer under en toldprocedure 
A. Skriftlig angivelse 
I. Normal fremgangsmåde 
II. Forenklede fremgangsmåder 
B. Andre angivelser 
C. Efterfølgende kontrol af angivelserne 
Overgang til fri omsætning 
Procedurer med betinget fritagelse og toldprocedurer af økono­
misk betydning 
A. Fælles bestemmelser for flere procedurer 
B. Ekstern forsendelse 
C. Toldoplag 
D. Aktiv forædling 
I. Generelt 
II. Meddelelse af bevilling 
III. Procedurens virkemåde 
IV. Forædlingsprocesser, som foretages uden for Fælles­
skabets toldområde 
V. Særlige bestemmelser for tilbagebetalingsordningen 
VI. Andre bestemmelser 
E. Forarbejdning under toldkontrol 
F. Midlertidig indførsel 
G. Passiv forædling 
I. Generelt 
II. Meddelelse af bevilling 
III. Procedurens virkemåde 
IV. Standardombytning 
V. Andre bestemmelser 
Udførsel 
Intern forsendelse 
Andre toldmæssige bestemmelser eller anvendelser 
Frizoner og frilagre 
A. Generelt 
B. Tilførsel af varer til frizoner og frilagre 
C. Frizoners og frilagres virkemåde 
D. Fraførsel af varer fra frizoner og frilagre 
Genudførsel, tilintetgørelse og afståelse 
Begunstigede transaktioner 
Fritagelser 
Returvarer 
Produkter, som hidrører fra havfiskeri, og andre produkter, der 
optages fra havet 
Toldskyld 
Sikkerhedsstillelse for toldskyld 
Toldskyldens opståen 
Opkrævning af toldskyldsbeløb 
Bogføring af afgiftsbeløbet og underretning af debitor herom 50-53 
54-55 
56-180 
56 
57-163 
57-77 
60-75 
60-74 
75 
76 
77 
78-82 
83-160 
83-89 
90-94 
95-110 
111-126 
111-112 
113-114 
115-119 
120 
121-125 
126 
127-134 
135-143 
144-160 
144-145 
146-147 
148-152 
153-159 
160 
161-162 
163 
164-179 
164-179 
164-166 
167-168 
169-174 
175-179 
180 
181-185 
181 
182-184 
185 
186-240 
186-197 
198-213 
214-230 
214-218 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/3 
Afdeling 2: 
Kapitel 4: 
Kapitel 5: 
AFSNIT VII: 
Kapitel 1: 
Kapitel 2: 
Kapitel 3: 
Kapitel 4: 
AFSNIT VIII: 
Kapitel 1: 
Kapitel 2: 
Kapitel 3: Frist og nærmere regler for betaling af afgiftsbeløbet 
Toldskyldens ophør 
Godtgørelse af og fritagelse for afgifter 
Klager 
Klageadgang 
Klageadgang i første instans 
Klageadgang i anden instans 
Andre bestemmelser om klageadgang 
Afsluttende bestemmelser 
Toldkodeksudvalget 
Retsvirkninger i en medlemsstat af foranstaltninger, 
fet, dokumenter, der er udstedt, eller konstateringer, 
i en anden medlemsstat 
Andre afsluttende bestemmelser som er truf-
som er gjort 219-230 
231-232 
233-240 
241-252 
241 
242-248 
249 
250-252 
253-259 
253-255 
256 
257-259 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 28, 
100 A og 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabets grundlag er en toldunion; af hensyn til 
Fællesskabets erhvervsdrivende og toldadministratio­
nerne bør toldforskrifterne, som hidtil har været spredt 
over en mængde fællesskabsforordninger og -direktiver 
samles i en kodeks; dette er af væsentlig betydning 
med henblik på det store indre marked; 
en sådan EF-toldkodeks, i det følgende benævnt »ko­
deks«, bør indeholde den nuværende toldlovgivning; 
der bør dog foretages ændringer i denne lovgivning, 
således at den kan foreligge i en mere sammenhæn­
gende og forenklet form, og at der ved visse tilføjelser 
kan vedtages en fuldstændig lovgivning på dette 
område; 
ud fra ideen om et indre enhedsmarked bør kodeksen 
indeholde de generelle regler og procedurer, som kan 
sikre anvendelsen af de toldmæssige og andre ikke-
toldmæssige foranstaltninger, der er indført på fælles­
skabsplan som led i varehandelen mellem Fællesskabet 
og tredjelande, herunder de landbrugs- og handelspoli­tiske foranstaltninger under hensyntagen til disse fælles 
politikkers krav; 
principielt indeholder denne kodeks — sammen med 
gennemførelsesbestemmelserne hertil — samtlige gæl­
dende toldforskrifter; de nationale regler kan kun 
opretholdes, i det omfang det udtrykkeligt er fastsat; 
det forekommer hensigtsmæssigt at præcisere, at denne 
kodeks finder anvendelse, uden at det berører de sær­
lige bestemmelser, der er fastsat inden for andre områ­
der; sådanne særlige regler kan bl.a. findes eller blive 
indført som led i landbrugsbestemmelserne, de statisti­
ske bestemmelser, de handelspolitiske bestemmelser og 
bestemmelserne om egne indtægter; 
gennemførelsen af toldforskrifterne er af økonomisk 
betydning; visse bestemmelser i de nuværende toldfor­
skrifter bør tilpasses for at tage hensyn til dette aspekt, 
således at der sikres den nødvendige sammenhæng; 
anvendelsen af importafgifter bør derfor generelt være 
forbundet med en indført vares integrering i Fællesska­
bets økonomi; denne integrering finder sted, når der 
frit kan disponeres over varen; en merværdi, der er 
fremkommet inden for Fællesskabets toldområde, bør 
dog ikke beskattes; 
for at tilgodese såvel toldadministrationernes behov for 
at sikre en korrekt anvendelse af forskrifterne, som de 
erhvervsdrivendes ret til at opnå ligebehandling, bør 
der skabes vidtgående kontrolmuligheder for admini­
strationerne og indføres klageadgang for de erhvervs­
drivende ; 
det bør sikres, at denne kodeks anvendes ensartet, og 
med henblik derpå bør der fastlægges en fællesskabs-
Nr. C 128/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
procedure, hvorved der kan vedtages gennemførelses­
bestemmelser inden for rimelige frister; der bør nedsæt­
tes et toldkodeksudvalg, som kan sikre et snævert og 
effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne og Kom­
missionen inden for området — 
KAPITEL 1 
ANVENDELSESOMRÅDE OG GRUNDLÆGGENDE 
DEFINITIONER 
Artikel 1 
1. Denne kodeks indeholder de generelle regler i for­
bindelse med toldforskrifterne. Den gælder — sammen 
med de bestemmelser, der træffes i henhold til artikel 
255 med henblik på gennemførelsen — i samhandelen 
mellem Fællesskabet og tredjelande, uden at det i 
øvrigt berører særlige bestemmelser, der er eller vil 
blive fastsat som led i den fælles landbrugspolitik samt 
bestemmelser på andre områder. 
National lovgivning på området finder kun anvendelse, 
når det er hjemlet i fællesskabsretten. 
2. Medmindre andet er fastsat, finder toldforskrifter-
ner anvendelse på varer, der henhører under en af de 
tre Traktater om Oprettelse af Det Europæiske Kul- og 
Stålfællesskab, af Det Europæiske Økonomiske Fælles­
skab og af Det Europæiske Atomenergifællesskab. 
Artikel 2 
1. Medmindre der gælder særlige bestemmelser, enten 
ifølge aftale eller sædvane, der har tilsvarende virkning, 
eller i henhold til autonome fællesskabsforanstaltnin­
ger, finder toldforskrifterne ensartet anvendelse i hele 
Fællesskabets toldområde. 
2. Visse bestemmelser i forbindelse med toldforskrif­
terne kan finde anvendelse uden for Fællesskabets 
toldområde, enten på grundlag af særlige forskrifter 
eller som følge af internationale aftaler. 
Artikel 3 
1. Fællesskabets toldområde omfatter: 
— Kongeriget Belgiens område 
— Kongeriget Danmarks område, med undtagelse af 
Færøerne og Grønland UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
— de tyske områder, hvor Traktaten om Oprettelse af 
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab finder 
anvendelse, med undtagelse af øen Helgoland og 
Busingen-området (traktat af 23. november 1964 
mellem Forbundsrepublikken Tyskland og 
Schweiz) 
— Kongeriget Spaniens område, med undtagelse af 
De Kanariske Øer samt Ceuta og Melilla 
— Den Hellenske Republiks område 
— Den Franske Republiks område, med undtagelse af 
de oversøiske territorier og de territoriale samfund 
— Irlands område 
— Den Italienske Republiks område, med undtagelse 
af kommunerne Livigno og Campione d'Italia 
samt den til det italienske område hørende del af 
Luganosøen mellem bredden og den politiske 
grænse for den mellem Ponte Tresa og Porto Cere-
sio beliggende zone 
— Storhertugdømmet Luxembourgs område 
— Kongeriget Nederlandenes område i Europa 
— Den Portugisiske Republiks område 
— Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nord­
irlands område samt Kanaløerne og øen Man. 
2. Fællesskabets toldområde omfatter ligeledes: 
a) kystmedlemsstaternes territorialfarvand samt deres 
indre farvande, undtagen de farvandsområder, der 
henhører under de dele af medlemsstaterne, som 
ikke selv er omfattet af toldområdet 
b) luftrummet over hver medlemsstat undtagen luft­
rummet over de dele af medlemsstaterne, som ikke 
selv er omfattet af toldområdet. 
3. Endvidere udgør følgende også en del af Fælles­
skabets toldområde: 
— de østrigske områder Jungholz og Mittelberg, såle­
des som de er fastlagt i de af Tyskland indgåede AFSNIT I 
ALMINDELIGE BESTEMMELSER 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/5 
traktater af henholdsvis 3. maj 1868 og 2. december 
1890 
— Fyrstendømmet Monacos område, således som det 
er fastlagt i den af Frankrig indgåede toldkonven­
tion af 18. maj 1963 
— Republikken San Marinos område, således som det 
er fastlagt i den af Italien indgåede konvention af 
31. marts 1939. 
Artikel 4 
Denne kodeks berører ikke ordningen for den tyske 
indenrigshandel i henhold til protokollen vedrørende 
den tyske indenrigshandel og de dermed forbundne 
problemer. 
Artikel 5 
I denne kodeks forstås ved: 
1) Person: 
— en fysisk person 
— en juridisk person 
— hvis gældende forskrifter giver mulighed her­
for, en sammenslutning af personer, som aner­
kendes at have rets- og handleevne uden at 
have fået tillagt status som juridisk person. 
2) Person etableret i Fællesskabet: 
— for så vidt angår en fysisk person: enhver per­
son, som har sit normale opholdssted der 
— for så vidt angår en juridisk person eller en 
sammenslutning af personer: en person, som 
der har sit hovedsæde, sin centrale administra­
tion eller et varigt forretningssted. 
3) Toldmyndigheder: myndigheder, der har beføjelse 
til at håndhæve toldforskrifterne. 
4) Toldsted: ethvert kontor, hvor de formaliteter, der 
er fastsat i toldforskrifterne, kan opfyldes. 
5) Afgørelse: enhver forvaltningsakt, hvorved en told­
myndighed tager stilling til et konkret tilfælde, og 
som har retsvirkning for en eller flere personer, hvis 
identitet kendes eller kan fastslås. 
6) Toldmæssig status: en vares status om fællesskabs­
vare eller som ikke-fællesskabsvare. 7) Fællesskabsvarer: varer, som 
— fuldt ud er fremstillet inden for Fællesskabets 
toldområde på de i artikel 24 omhandlede 
betingelser, uden at der i dem indgår varer, 
som er indført fra lande eller områder, der ikke 
udgør en del af Fællesskabets toldområde 
— er indført fra lande eller områder, der ikke 
udgør en del af Fællesskabets toldområde, og 
som er bragt i fri omsætning 
— er fremstillet inden for Fællesskabets toldom­
råde enten udelukkende af de i andet led 
omhandlede varer eller af de i første og andet 
led omhandlede varer. 
8) Ikke fællesskabsvarer: andre varer end de under nr. 
7) omhandlede. 
Når fællesskabsvarer udføres fra Fællesskabets 
toldområde, mister de deres toldmæssige status 
som sådanne, jf. dog artikel 163. 
9) Toldskyld: en persons forpligtelse til at betale de 
importafgifter (toldskyld ved indførsel) eller eks­
portafgifter (toldskyld ved udførsel), der efter lov­
givningen skyldes for en bestemt vare. 
10) Importafgifter: 
— told og afgifter med tilsvarende virkning, der 
gælder ved indførsel af varer 
— landbrugsafgifter og andre afgifter ved indfør­
sel, der fastsættes som led i den fælles land­
brugspolitik eller i de særordninger, der anven­
des på visse varer, som frembringes ved forar­
bejdning af landbrugsprodukter. 
11) Eksportafgifter: 
— told og afgifter med tilsvarende virkning, der 
gælder ved udførsel af varer 
— landbrugsafgifter og andre afgifter ved udfør­
sel, der fastsættes som led i den fælles land­
brugspolitik eller i de særordninger, der anven­
des på visse varer, som frembringes ved forar­
bejdning af landbrugsprodukter. 
12) Debitor: enhver person, der er forpligtet til at betale 
en toldskyld, med undtagelse af kautionister. 
13) Toldmyndighedernes tilsyn: enhver handling, myn­
dighederne generelt udfører for at sikre overholdél-
Nr. C 128/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
sen af toldforskrifterne og, i givet fald, af de øvrige 
bestemmelser, der gælder for varer undergivet told­
tilsyn. 
14) Toldmyndighedernes kontrol: de forskellige speci­
fikke handlinger, der foretages i form af verifika­
tion af varerne, dokumentkontrol (eksistens, ægt­
hed), gennemsyn af virksomhedernes regnskaber, 
forretningsbøger og korrespondance, kontrol med 
transportmidler, med personer, administrative 
undersøgelser og andre lignende handlinger med 
henblik på at sikre overholdelsen af toldforskrif­
terne og, i givet fald, af de øvrige bestemmelser, der 
gælder for varer undergivet toldtilsyn. 
15) En vares toldmæssige bestemmelse eller anvendelse: 
a) henførsel af varen under en toldprocedure 
b) dens indførsel i frizone eller frilager 
c) dens genudførsel fra Fællesskabets toldområde 
d) dens tilintetgørelse 
e) dens afståelse. 
16) Toldprocedure: 
a) 
b) 
c) 
d) 
e) 
0 
g) 
h) overgang til fri omsætning 
forsendelse 
toldoplag 
aktiv forædling 
forarbejdning under toldkontrol 
midlertidig indførsel 
passiv forædling 
udførsel. 
17) Toldangivelse: den handling, ved hvilken en person 
i behørig form og efter de foreskrevne regler tilken­
degiver at ville angive en vare til en bestemt told­
procedure. 
18) Klarerer: den person, der udfærdiger en toldangi­
velse i eget navn, eller den, i hvis navn en toldangi­
velse udfærdiges. 
19) Frigivelse af en vare: den handling, hvorved en 
bestemt person af toldmyndighederne får adgang 
til at disponere over en vare til de formål, der er 
fastsat under den toldprocedure, som varen er hen­
ført under. 
19) Brugeren af en procedure: klarereren eller den per­
son, som klarererens rettigheder og pligter vedrø­
rende en toldprocedure er overført til. Inden for proceduren for fællesskabsforsendelse benævnes 
denne person den hovedforpligtede og under proce­
duren for toldoplag oplæggeren. 
21) Bevillingshaver: den person, der har fået meddelt en 
bevilling. 
22) Gældende bestemmelser: fællesskabsbestemmel­
serne eller nationale bestemmelser. 
23) Udvalgsprocedure: den i artikel 255 fastlagte proce­
dure. 
KAPITEL 2 
FORSKELLIGE ALMINDELIGE BESTEMMELSER ISÆR 
VEDRØRENDE PERSONERS RETTIGHEDER OG 
PLIGTER I HENHOLD TIL TOLDFORSKRIFTERNE 
Afdeling 1 
Ret til at lade sig repræsentere 
Artikel 6 
1. Med forbehold af artikel 62 og de foranstaltninger, 
der er truffet i medfør af afsnit VII, kapitel 3, kan en 
person lade sig repræsentere over for toldmyndighe­
derne med henblik på at foretage de handlinger og 
opfylde de formaliteter, der er fastsat i toldforskrif­
terne. 
2. Repræsentationsforholdet kan være 
— direkte, når repræsentanten handler i en anden per­
sons navn og for anden persons regning 
— indirekte, når repræsentanten handler i eget navn, 
men for en anden persons regning. 
3. Bortset fra de i artikel 62, stk. 2, litra b), og stk. 3, 
omhandlede tilfælde skal repræsentanten være etable­
ret i Fællesskabet. 
4. Repræsentanten skal erklære at handle på den per­
sons vegne, der repræsenteres; han skal angive, hvor­
vidt det drejer sig om direkte eller indirekte repræsenta­
tion, og være i besiddelse af en fuldmagt. 
Den person, der ikke erklærer, at han handler i en 
anden persons navn eller for en anden persons regning, 
eller som erklærer, at han handler i en anden persons 
navn eller for en anden persons regning, uden at være i 
besiddelse af en fuldmagt, anses for at handle i eget 
navn og for egen regning. 
5. Toldmyndighederne kan afkræve enhver person, 
der erklærer, at han handler i en anden persons navn 
eller for en anden persons regning, dokumentation for 
hans fuldmagt. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/7 
Afdeling 2 
Afgørelser 
Artikel 7 
1. Når en person anmoder toldmyndighederne om en 
afgørelse om anvendelse af toldforskrifterne, skal han 
fremlægge alle de oplysninger og dokumenter, der er 
nødvendige, for at myndighederne kan træffe afgørelse. 
2. Afgørelsen skal foreligge hurtigst muligt. 
Når en anmodning om afgørelse fremsættes skriftligt, 
skal afgørelsen foreligge inden tre måneder regnet fra 
den dato, hvor toldmyndighederne har modtaget 
anmodningen. 
Denne frist kan dog overskrides, når det ikke er muligt 
for toldmyndighederne at overholde den. I så fald skal 
de pågældende myndigheder underrette ansøgeren 
herom inden udløbet af de tre måneder og angive årsa­
gerne til fristens overskridelse, samt hvilken ny frist de 
skønner nødvendig for at træffe afgørelse. Artikel 10 
1. En afgørelse annulleres, hvis den er truffet: 
a) på grundlag af urigtige eller ufuldstændige oplys­
ninger, når 
— ansøgeren vidste eller med rimelighed burde 
have vidst, at de var urigtige eller ufuldstæn­
dige, og 
— den ikke kunne være blevet truffet på grundlag 
af rigtige og fuldstændige oplysninger 
b) af en toldmyndighed, der ikke havde kompetence 
med henblik herpå, og om hvem ansøgeren vidste 
eller med rimelighed burde have vidst, at den ikke 
havde kompetence på området. 
2. Annullering af en afgørelse meddeles modtageren 
af afgørelsen. 
3. Annulleringen får virkning fra det tidspunkt, hvor 
den annullerede afgørelse blev truffet. 
Artikel 11 
3. En skriftlig afgørelse skal begrundes af toldmyn­
dighederne, når den ikke inrødekommer en anmodning, 
eller den har negative følger for den person, den er ret­
tet til. Den i artikel 241 hjemlede klageadgang skal 
angives i afgørelsen. 
4. Det kan fastsættes, at bestemmelserne i stk. 3, før­
ste punktum, ligeledes finder anvendelse på andre 
afgørelser. 
Artikel 8 
Bortset fra de i artikel 243, andet afsnit, omhandlede 
tilfælde kan de af toldmyndighederne trufne afgørelser 
fuldbyrdes omgående. 
Artikel 9 
1. En afgørelse er ugyldig, 
a) hvis den tydeligvis mangler retsgrundlag 
b) hvis den er truffet af en myndighed, der helt klart 
ikke havde kompetence på området. 
2. De personer, til hvem afgørelsen var meddelt, 
underrettes om dens ugyldighed, så snart dette er kon­
stateret af toldmyndighederne. 1. En afgørelse tilbagekaldes eller ændres i andre til­
fælde end de i artikel 10 omhandlede, hvis en eller flere 
af betingelserne for, at den blev truffet, ikke var eller 
ikke længere er opfyldt. 
2. En afgørelse kan tilbagekaldes, hvis modtageren 
ikke overholder en forpligtelse, der i givet fald påhviler 
ham i kraft af denne afgørelse. 
3. En afgørelse kan tilbagekaldes eller ændres i det 
omfang, den ikke længere er økonomisk begrundet. 
4. Tilbagekaldelse eller ændring af en afgørelse med­
deles modtageren af afgørelsen. 
5. Tilbagekaldelse eller ændring af en afgørelse får 
virkning fra datoen for meddelelsen herom. Toldmyn­
dighederne kan dog undtagelsesvis og i tilfælde, hvor 
modtagerens berettigede interesser fordrer det, lade til­
bagekaldelsen eller ændringen få virkning fra et senere 
tidspunkt. 
Afdeling 3 
Oplysninger 
Artikel 12 
3. En ugyldig afgørelse har ingen retsvirkning. 1. Enhver person kan indhente oplysninger om 
anvendelse af toldforskrifterne hos toldmyndighederne. 
Nr.C 128/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
En anmodning om oplysninger kan afvises, hvis den 
ikke er baseret på en faktisk påtænkt handelstransak-
tion. 
2. Oplysninger meddeles gratis. Hvis de imidlertid 
indebærer udgifter for toldmyndighederne, kan udgif­
terne kræves betalt af ansøgeren. 
Artikel 13 
1. I de tilfælde, hvor der afgives skriftlige tariferings­
oplysninger efter nærmere regler, der fastlægges efter 
udvalgsproceduren, er disse oplysninger bindende for 
toldmyndighederne. 
Modtageren af en sådan oplysning kan ved opfyldelse 
af toldformaliteterne vedrørende en vare anmode om, 
at den pågældende vare tariferes i toldnomenklaturen i 
overensstemmelse med denne oplysning. 
2. En bindende oplysning er gyldig i seks år. 
3. En bindende oplysning er ugyldig, hvis den er 
udstedt på grundlag af urigtige eller ufuldstændige 
oplysninger fra modtagerens side. 
4. En bindende oplysning ophører med at være gyl­
dig, når 
a) den efter vedtagelsen af en forordning ikke er i 
overensstemmelse med de således fastsatte retsreg­
ler 
b) den bliver uforenelig med den fortolkning, der er 
vedtaget og offentliggjort på fællesskabsplan 
c) dens tilbagekaldelse eller ændringer heraf er med­
delt modtageren. 
5. I de i stk. 4, litra b) og c), omhandlede tilfælde, kan 
modtageren i overensstemmelse med stk. 1, andet 
afsnit, påberåbe sig den bindende oplysning i en peri­
ode på seks måneder efter nævnte meddelelse eller 
offentliggørelse, for så vidt som han på grundlag af den 
bindende oplysning har indgået faste og endelige kon­
trakter vedrørende de pågældende varer. 
Ved bestemmelser vedtaget efter udvalgsproceduren 
kan denne mulighed begrænses med henblik på anven­
delsen af foranstaltninger under den fælles handels­
politik eller den fælles landbrugspolitik. 
Første og andet afsnit anvendes også i de i stk. 4, litra 
a), omhandlede tilfælde, når de deri fastsatte bestem­
melser foreskriver det. Afdeling 4 
Andre bestemmelser 
Artikel 14 
Toldmyndighederne kan på de efter gældende bestem­
melser fastsatte betingelser træffe alle de kontrolforan­
staltninger, de skønner nødvendige med henblik på 
korrekt anvendelse af toldforskrifterne. 
Sådanne foranstaltninger kan bl. a. anvendes på varer 
undergivet toldtilsyn. 
Navnlig personer, som opbevarer eller kan forventes at 
opbevare varer undergivet toldtilsyn, skal tillade, at de i 
stk. 1 nævnte kontrolforanstaltninger bliver foretaget. 
Artikel 15 
Enhver person, som direkte eller indirekte er berørt af 
transaktioner, der udføres som led i varehandelen, skal 
med henblik på anvendelse af toldforskrifterne og på 
toldmyndighedernes begæring inden for de af disse 
fastsatte frister indgive alle nødvendige dokumenter og 
oplysninger samt assistance. 
Artikel 16 
Enhver oplysning af fortrolig art, eller som meddeles 
fortroligt, er omfattet af tavshedspligt, og toldmyndig­
hederne må ikke uden udtrykkelig tilladelse fra den 
person eller den myndighed, der har meddelt oplysnin­
gen, videregive den til andre personer end sådanne, 
som inden for Fællesskabets institutioner eller i med­
lemsstaterne i embeds medfør har ret til at få kendskab 
hertil, undtagen for så vidt toldmyndighederne kan 
blive forpligtet hertil ifølge gældende bestemmelser 
eller i forbindelse med en retssag. 
Artikel 17 
Alle berørte personer skal, uanset hvilken metode der 
anvendes, i mindst tre kalenderår opbevare de doku­
menter, der vedrører de i artikel 15 nævnte transaktio­
ner. Denne frist gælder fra udgangen af det år, hvor 
a) angivelserne til overgang til fri omsætning eller til 
udførsel er blevet antaget, for så vidt angår andre 
varer overgået til fri omsætning end dem, der er 
omhandlet i litra b), eller for varer, der er angivet til 
udførsel 
b) varer, der er overgået til fri omsætning til nedsat 
eller nul-importafgift på grund af deres anvendelse 
til særlige formål, ophører med at være undergivet 
toldtilsyn 
c) toldproceduren afsluttes for varer, som er henført 
under en anden toldprocedure. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/9 
Hvor der foretages kontrol vedrørende en toldskyld, og 
det viser sig nødvendigt at korrigere bogføringen heraf, 
opbevares dokumenterne ud over den i første afsnit 
fastsatte frist for en periode, der gør det muligt at fore­
tage korrektionen og kontrollere denne. 
Artikel 18 
Når der fastsættes tidsfrister, datoer eller terminer i 
toldforskrifterne med henblik på disses anvendelse, 
kan en sådan frist kun forlænges, og en dato eller ter­
min kun udskydes, hvor det udtrykkeligt er fastsat i de 
pågældende forskrifter. 
En frist kan dog altid forlænges eller en dato eller ter­
min udskydes, når overskridelsen af en frist eller udsky­
delsen af en dato eller en termin bevirker, at vedkom­
mende — ud over at han mister en rettighed — udsæt­
tes for straf, og, for så vidt han godtgør, at fristen, 
datoen eller terminen ikke har kunnet overholdes på 
grund af hændelige omstændigheder eller force 
majeure. 
Artikel 19 
1. Den i national valuta udtrykte modværdi af ecu, 
der skal anvendes som led i toldforskrifterne, fastsættes 
en gang om året. De kurser, der anvendes ved denne 
omregning, er dem, der er gældende på den første 
arbejdsdag i oktober, med virkning fra den 1. januar 
det følgende kalenderår. Hvis denne kurs ikke forelig-
KAPITEL I 
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS TOLDTARIF OG 
TARIFERING AF VARER 
Artikel 20 
1. Hvis der opstår toldskyld, fastlægges de efter lov­
givningen skyldige afgifter i overensstemmelse med De 
Europæiske Fællesskabers Toldtarif. 
2. De andre foranstaltninger, der er fastsat ved særlige 
fællesskabsbestemmelser som led i varehandelen, fin­
der i givet fald anvendelse i henhold til varernes tarife­
ring i tariffen. 
3. De Europæiske Fællesskabers Toldtarif består af: 
a) Den Kombinerede Varenomenklatur 
b) enhver anden nomenklatur, hvori Den Kombine­
rede Nomenklatur indgår helt eller delvis eller med ger for en given national valuta, anvendes — som 
omregningskurs for den pågældende valuta — kursen 
på den dag, for hvilken en kurs senest er offentliggjort i 
De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
2. Dog gælder, at hvis der indtræffer en ændring af de 
bilaterale centralkurser for en eller flere nationale valu­
taer 
a) i løbet af et kalenderår, anvendes de ændrede kur­
ser ved omregning af ecu til national valuta med 
henblik på fastlæggelsen af varers tarifering og af 
told og afgifter med tilsvarende virkning. Kurserne 
får virkning fra tiendedagen efter den dato, på hvil­
ken disse kurser er til rådighed 
b) efter den første arbejdsdag i oktober, anvendes de 
ændrede kurser ved omregning af ecu til national 
valuta med henblik på fastlæggelse af varers tarife­
ring og af told og afgifter med tilsvarende virkning, 
og uanset bestemmelserne i stk. 1 finder disse 
ændrede kurser fortsat anvendelse i hele det føl­
gende kalenderår, medmindre der i løbet af dette 
indtræffer en ændring af de bilaterale centralkur­
ser, i hvilket tilfælde bestemmelserne i litra a) fin­
der anvendelse. 
Ved ændrede kurser forstås kurserne efter ændringen af 
de bilaterale centralkurser på den første dag, hvor 
sådanne kurser er til rådighed for alle valutaer i Fælles­
skabet. 
tilføjelse af yderligere underopdelinger, og som er 
opstillet i henhold til særlige fællesskabsbestem­
melser med henblik på anvendelse af toldmæssige 
foranstaltninger i forbindelse med varehandelen 
c) de satser og andre opkrævningselementer, der nor­
malt finder anvendelse for varer, der er omfattet af 
Den Kombinerede Nomenklatur, for så vidt angår: 
— told 
og 
— landbrugsafgifter og andre afgifter ved indfør­
sel, der fastsættes som led i den fælles land­
brugspolitik eller i de særordninger, der anven­
des på visse varer, som frembringes ved forar­
bejdning af landbrugsprodukter 
d) de præferencetoldforanstaltninger, der er fastsat i 
aftaler, Fællesskabet har indgået med tredjelande AFSNIT II 
ELEMENTER, PÅ GRUNDLAG AF HVILKE IMPORT- ELLER 
EKSPORTAFGIFTERNE SAMT DE ANDRE FORANSTALTNINGER, DER ER 
FASTSAT SOM LED I VAREHANDELEN, FINDER ANVENDELSE 
Nr. C 128/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.5.90 
eller grupper af lande, og hvorved der indrømmes 
præferencetoldbehandling 
e) de præferencetoldforanstaltninger, der vedtages 
ensidigt af Fællesskabet til fordel for visse lande, 
landesgrupper eller områder 
f) de autonome suspensionsforanstaltninger, hvorved 
der fastsættes nedsættelse af eller fritagelse for 
importafgifter gældende for visse varer 
g) de andre toldmæssige foranstaltninger, der er fast­
sat ved andre fællesskabsforskrifter. 
4. Uden at det berører reglerne om enhedstoldsatser, 
finder de i stk. 3, litra d), e) og f), omhandlede foran­
staltninger anvendelse i stedet for de i litra c), når told­
myndighederne konstaterer, at de pågældende varer 
opfylder de for førstnævnte foranstaltninger fastsatte 
betingelser; anvendelsen heraf er ikke betinget af, at 
klarereren udtrykkeligt anmoder herom. 
5. Er anvendelsen af de i stk. 3, litra d), e) og f), 
omhandlede foranstaltninger begrænset til kun at 
omfatte et vist importvolumen, ophører den: 
a) for så vidt angår toldkontingenter, når begrænsnin­
gen for importvolumen er nået 
b) for så vidt angår toldlofter, når Kommissionen 
udsteder en forordning herom. 
6. Tarifering af en vare består i, at det efter de gæl­
dende regler fastslås: 
a) hvilken underposition i Den Kombinerede 
Nomenklatur eller i en anden af de i stk. 3, litra b), 
omhandlede nomenklaturer 
b) hvilken underposition i enhver anden nomenkla­
tur, der gengiver Den Kombinerede Nomenklatur, 
enten i sin helhed eller delvis, eventuelt med yder­
ligere underopdelinger, og som er fastsat ved sær­
lige fællesskabsbestemmelser med henblik på 
anvendelse af andre foranstaltninger end toldmæs­
sige som led i varehandelen 
den pågældende vare henhører under. 
Artikel 21 
1. De toldlempelser, som visse varer kan være omfat­
tet af på grund af deres art eller deres særlige anvendel­
sesformål, er undergivet betingelser, der fastsættes efter 
udvalgsproceduren. Hvis der kræves bevilling, finder 
artikel 85 og 86 anvendelse. 2. I stk. 1 forstås ved »toldlempelser« enhver nedsæt­
telse eller suspension — også som led i et toldkontin­
gent — af importafgiften som defineret i artikel 5, nr. 
10. 
KAPITEL 2 
VARERS OPRINDELSE 
Afdeling 1 
Varers ikke-præferenceoprindelse 
Artikel 22 
I artikel 23 til 26 defineres varers ikke-præferenceoprin­
delse med henblik på anvendelse af: 
a) De Europæiske Fællesskabers Toldtarif med und­
tagelse af de i artikel 20, stk. 3, litra d) og e), 
nævnte foranstaltninger 
b) de ikke-toldmæssige foranstaltninger, der er fastsat 
i de særlige fællesskabsbestemmelser, som gælder 
for varehandelen. 
Artikel 23 
1. Varer anses for at have oprindelse i et bestemt land, 
når de fuldt ud er fremstillet i dette land. 
2. En vare, ved hvis fremstilling to eller flere lande 
har deltaget, har oprindelse i det land, hvor den sidste 
væsentlige og økonomisk berettigede bearbejdning 
eller forarbejdning har fundet sted, når denne er foreta­
get i en dertil udstyret virksomhed og har ført til frem­
stilling af et nyt produkt eller udgør et vigtigt trin i 
fremstillingen. 
Artikel 24 
1. I artikel 23, stk. 1, forstås ved varer, der fuldt ud er 
fremstillet i et land: 
a) mineralske produkter, der er udvundet inden for 
landets område 
b) vegetabilske produkter, der er høstet i landet 
c) levende dyr, der er født og opdrættet i landet 
d) produkter, der hidrører fra levende dyr, der opdræt­
tes i landet 
e) produkter, der hidrører fra jagt og fiskeri i landet 
f) produkter, der hidrører fra havfiskeri uden for 
enhver kyststats territorialfarvand fra skibe, som er 
registreret i landet eller anmeldt til landets skibsre­
gister og fører landets flag, samt andre produkter, 
der optages fra havet på samme betingelser 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr.C 128/11 
g) varer, der fremstilles om bord på fabriksskibe af de 
produkter under litra f), og som har oprindelse i 
dette land, såfremt fabriksskibene er registreret i 
landet eller anmeldt til landets skibsregister og 
fører landets flag 
h) produkter, der udvindes af havbunden eller havun­
dergrunden uden for territorialfarvandene, hvis det 
pågældende land har eneret på udnyttelse af denne 
havbund eller havundergrund 
i) affald og skrot, der fremkommer ved fremstillings­
processer, samt varer ude af brug, når de er indsam­
let i landet og kun kan anvendes til genindvinding 
af råmaterialer 
j) varer, der i landet udelukkende er fremstillet af de 
under litra a) til i) nævnte varer eller af deres bipro­
dukter på ethvert fremstillingstrin. 
2. Ved anvendelse af stk. 1 omfatter begrebet »land« 
og »område« også det pågældende lands eller områdes 
territorialfarvand. 
Artikel 25 
Forarbejdning eller bearbejdning, hvorom det fastslås, 
eller hvorom konstaterede kendsgerninger berettiger til 
en formodning om, at den udelukkende har haft til for­
mål at omgå bestemmelser, der i Fællesskabet eller i 
medlemsstaterne anvendes for varer fra bestemte lande, 
kan på ingen måde medføre, at de således frembragte 
varer i medfør af artikel 23, stk. 2, anses for at have 
oprindelse i det land, hvor forarbejdningen eller bear­
bejdningen er foretaget. 
Artikel 26 
1. Det kan i toldforskrifterne eller andre særlige fæl-
lesskabsforskrifter fastsættes, at der skal forelægges 
bevis for varernes oprindelse i form af et oprindelses-
certifikat. 
2. Selv om der forelægges et oprindelsescertifikat, kan 
toldmyndighederne, når der foreligger alvorlig tvivl, 
kræve yderligere dokumentation forelagt for at sikre, at 
oprindelsen er i overensstemmelse med de regler, der er 
fastsat i toldforskrifterne herom. 
Afdeling 2 
Varers præferenceoprindelse 
Artikel 27 
De betingelser, som gælder, for at varer kan opnå 
oprindelsesstatus og dermed være omfattet af de i arti­kel 20, stk. 3, litra d) eller e), omhandlede foranstaltnin­
ger, fastsættes i præferenceoprindelsesreglerne. 
Disse regler fastsættes 
a) for varer, der er omhandlet i de i artikel 20, stk. 3, 
litra d), nævnte aftaler, i de pågældende aftaler 
b) for varer, der er omfattet af de i artikel 20, stk. 3, 
litra e), omhandlede præferencetoldforanstaltnin­
ger, efter udvalgsproceduren. 
KAPITEL 3 
VARERS TOLDVÆRDI 
Artikel 28 
Dette kapitel indeholder bestemmelserne for toldværdi­
ansættelse med henblik på anvendelsen af De Europæ­
iske Fællesskabers Toldtarif samt de ikke-toldmæssige 
foranstaltninger, der er fastsat i særlige fællesskabsbe­
stemmelser som led i varehandelen. 
Artikel 29 
1. Toldværdien af indførte varer er transaktionsvær­
dien, dvs. den pris, som faktisk er betalt eller skal beta­
les for varerne ved salg til udførsel til Fællesskabets 
toldområde, i givet fald justeret i henhold til artikel 32 
og 33, når: 
a) der ikke er fastsat begrænsninger med hensyn til 
køberens rådighed over eller anvendelse af varerne 
udover sådanne begrænsninger, som: 
— er pålagt eller krævet ifølge lovgivningen eller 
af de offentlige myndigheder i Fællesskabet 
— begrænser det geografiske område, hvor 
varerne kan videresælges, eller 
— ikke i væsentlig grad påvirker varernes værdi 
b) salget eller prisen ikke er betinget af vilkår eller 
ydelser, hvis værdi ikke kan bestemmes med hen­
syn til de varer, som skal værdiansættes 
c) ingen del af provenuet ved senere videresalg, over­
dragelse eller anvendelse af varerne fra køberens 
side direkte eller indirekte tilfalder sælgeren, med­
mindre der kan foretages en passende justering 
efter artikel 32, og 
d) køberen og sælgeren ikke er indbyrdes afhængige, 
eller, hvis dette er tilfældet, når transaktionsvær­
dien kan antages som værdigrundlag i henhold til 
stk. 2. 
Nr. C 128/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
a) Ved afgørelsen af, om transaktionsværdien kan 
antages ved anvendelse af stk. 1, er det forhold, 
at køberen og sælgeren er indbyrdes afhæn­
gige, ikke i sig selv tilstrækkelig grund til at 
betragte transaktionsværdien som uantagelig. 
Om nødvendigt må de særlige omstændigheder 
ved salget undersøges, og transaktionsværdien 
godkendes, hvis dette afhængighedsforhold 
ikke har påvirket prisen. Hvor toldmyndighe­
derne ud fra de oplysninger, der er meddelt af 
klarereren, eller som stammer fra andre kilder, 
har anledning til at formode, at afhængigheds­
forholdet har påvirket prisen, gøres klarereren 
opmærksom herpå, og der gives denne rimelig 
mulighed for at svare. Hvis klarereren fremsæt­
ter anmodning herom, gives toldmyndigheder­
nes begrundelser skriftligt. part for at opfylde en af sælgerens forpligtelser. 
Betaling skal ikke nødvendigvis ske i kontan­
ter. Den kan finde sted ved akkreditiver eller 
omsætningspapirer og kan foretages direkte 
eller indirekte. 
b) De aktiviteter, herunder markedsføring, købe­
ren udfører for egen regning bortset fra 
sådanne, for hvilke der sker justering i henhold 
til artikel 32, betragtes ikke som indirekte beta­
ling til sælgeren, selv om det kan anses, at sæl­
geren drager nytte af dem, eller at de er blevet 
udført med hans godkendelse, og omkostnin­
gerne ved disse aktiviteter lægges ikke til den 
pris, der faktisk er betalt eller skal betales ved 
de indførte varers toldværdiansættelse. 
3. b) Ved salg mellem indbyrdes afhængige personer 
godkendes transaktionsværdien, og varerne 
værdiansættes i henhold til stk. 1, når klarere­
ren kan påvise, at værdien ligger meget nær en 
af de i det følgende nævnte værdier på samme 
eller omtrent samme tidspunkt: 
i) transaktionsværdien ved salg mellem 
køber og sælger, som ikke er indbyrdes 
afhængige, af tilsvarende eller lignende 
varer ved udførsel til Fællesskabet 
ii) toldværdien af tilsvarende eller lignende 
varer som fastsat efter artikel 30, stk. 2, 
litra c) 
iii) toldværdien af tilsvarende eller lignende 
varer som fastsat efter artikel 30, stk. 2, 
litra d). 
Ved anvendelse af ovennævnte kriterier tages 
der tilbørligt hensyn til forskelle, som beror på 
de forskellige handelsled, varemængder, de i 
artikel 32 nævnte elementer og omkostninger, 
som afholdes af sælgeren ved salg, hvor købe­
ren og sælgeren ikke er indbyrdes afhængige, 
og som sælgeren ikke afholder ved salg, hvor 
køberen og sælgeren er indbyrdes afhængige. 
c) De under litra b) anførte kriterier skal anven­
des på klarererens initiativ og kun for at fore­
tage en sammenligning. Alternative transak­
tionsværdier kan ikke fastsættes i henhold til 
litra b). 
a) Den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, 
er den fulde betaling, som køberen yder eller 
skal yde sælgeren eller yde til fordel for denne, 
for de indførte varer, og som omfatter alle de 
betalinger, som er erlagt eller skal erlægges 
som betingelse for salget af de indførte varer af 
køberen til sælgeren eller køberen til en tredje-ArtikeUO 
1. Når toldværdien ikke kan fastsættes i henhold til 
artikel 29, gennemgås stk. 2, litra a), litra b), litra c) og 
litra d) i nævnte rækkefølge, indtil der findes et litra, 
hvorefter toldværdien kan fastsættes, dog således at 
litra c) og litra d) på klarererens anmodning kan 
komme til anvendelse i omvendt rækkefølge; kun hvor 
toldværdien ikke kan fastsættes i henhold til et givet 
litra, kan bestemmelserne i det umiddelbart efterføl­
gende litra anvendes i den i dette stykke fastlagte ræk­
kefølge. 
2. Ved anvendelsen af denne artikel fastsættes told­
værdien ved anvendelse af: 
a) transaktionsværdien af tilsvarende varer, som sæl­
ges til udførsel til Fællesskabet og udføres på 
samme eller næsten samme tidspunkt som de varer, 
der skal værdiansættes 
b) transaktionsværdien af lignende varer, som sælges 
til udførsel til Fællesskabet og udføres på samme 
eller næsten samme tidspunkt som de varer, der 
skal værdiansættes 
c) en værdi baseret på enhedsprisen ved salg i Fælles­
skabet af den største samlede mængde af indførte 
varer eller tilsvarende eller lignende indførte varer 
til personer, der ikke er afhængige af sælgerne 
d) en beregnet værdi, der udgør summen af: 
— prisen for eller værdien af materialer og fabri­
kation eller andre arbejdsprocesser ved frem­
stilling af de indførte varer 
— et beløb for avancer og generalomkostninger 
svarende til, hvad der almindeligvis indgår i 
salg af varer af samme art eller beskaffenhed 
som de varer, der skal værdiansættes, og som 
fremstilles af producenter i udførselslandet til 
udførsel til Fællesskabet 
— prisen for eller værdien af de i artikel 32, stk. 1, 
litra e), omhandlede elementer. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/13 
3. Yderligere betingelser og gennemførelsesbestem­
melser til stk. 2 fastsættes efter udvalgsproceduren. 
Artikel 31 
1. Hvis toldværdien af varerne ikke kan fastsættes i 
henhold til artikel 29 og 30, fastsættes den ifølge rime­
lige fremgangsmåder, der er forenelige med grundprin­
cipperne og de almindelige bestemmelser: 
— i aftalen om anvendelse af artikel VII i den almin­
delige overenskomst om told og udenrigshandel 
— i artikel VII i den almindelige overenskomst om 
told og udenrigshandel 
— og bestemmelserne i dette kapitel. 
2. Ved anvendelse af stk. 1 kan toldværdien ikke fast­
sættes på grundlag af: 
a) salgsprisen i Fællesskabet for varer, der er fremstil­
let i Fællesskabet 
b) et system, hvorefter den højeste af to mulige vær­
dier anvendes ved toldværdiansættelsen 
c) vareprisen på udførselslandets hjemmemarked 
d) andre produktionsomkostningeren end de bereg­
nede værdier, der er fastsat for tilsvarende eller lig­
nende varer i henhold til artikel 30, stk. 2, litra d) 
e) priser ved udførsel til et land, der ikke er omfattet 
af Fællesskabets toldområde 
0 de mindste toldværdier, eller 
g) vilkårlige eller fiktive værdier. 
Artikel 32 
1. Ved fastsættelse af toldværdi i henhold til artikel 29 
lægges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales 
for de indførte varer: 
a) følgende elementer, i den udstrækning de afholdes 
af køberen, men ikke er indbefattet i den pris, der 
faktisk er betalt eller skal betales for varerne: 
i) provision og mæglerhonorar, dog ikke 
indkøbsprovision 
ii) prisen for beholdere, som ved toldbehandling 
betragtes som udgørende en del af selve varen 
iii) prisen for emballage omfattende såvel arbejds­
løn som materialer 
b) den forholdsmæssigt udregnede værdi af de herun­
der nævnte varer og tjenesteydelser, når de leveres 
direkte eller indirekte af køberen uden beregning 
eller til nedsat pris til brug ved fremstilling og salg 
til udførsel af de indførte varer, for så vidt denne værdi ikke er indbefattet i den pris, der faktisk er 
betalt eller skal betales; 
i) materialer, komponenter, dele og lignende ele­
menter, som indgår i de indførte varer 
ii) værktøj, matricer, forme og lignende gen­
stande, der anvendes ved fremstilling af de 
indførte varer 
iii) materialer, der forbruges ved fremstillingen af 
de indførte varer 
iv) ingeniørarbejde eller udviklingsarbejde, kunst-
og designarbejde, tegninger og skitser, som 
udføres andetsteds end i Fællesskabet, og som 
er nødvendige for fremstillingen af de indførte 
varer 
c) royaltyer og licensafgifter vedrørende varer, der 
skal værdiansættes, som køberen er forpligtet til at 
betale direkte eller indirekte som betingelse for salg 
af de varer, der skal værdiansættes, for så vidt 
sådanne royaltyer og licensafgifter ikke er indbefat­
tet i den pris, der faktisk er betalt eller skal betales 
d) værdien af enhver del af provenuet ved senere 
videresalg, overdragelse eller anvendelse af de ind­
førte varer, som direkte eller indirekte tilfalder sæl­
geren 
e) i) transport- og forsikringsomkostninger for de 
indførte varer, og 
ii) omkostninger ved lastning og håndtering i for­
bindelse med transporten af de indførte varer 
indtil varernes indførselssted i Fællesskabets told­
område. 
2. Ethvert element, som i henhold til denne artikel 
lægges til den pris, der faktisk er betalt eller skal beta­
les, baseres udelukkende på objektive og målelige 
oplysninger. 
3. Ved fastsættelse af toldværdien må der intet lægges 
til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, hvis 
det ikke er hjemlet i denne artikel. 
4. I denne artikel forstås ved »indkøbsprovision« 
beløb, som en importør betaler sin agent for en tjene­
steydelse, som har bestået i, at denne har repræsenteret 
ham ved indkøb af de varer, der skal værdiansættes. 
5. Uanset stk. 1, litra c), 
a) lægges omkostninger i forbindelse med retten til at 
reproducere de indførte varer i Fællesskabet ikke til 
den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for 
de indførte varer, ved fastsættelsen af toldværdien, 
og 
Nr. C 128/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
b) lægges betalinger, der foretages af køberen til gen­
gæld for retten til at forhandle eller videresælge de 
indførte varer, ikke til den pris, der faktisk er betalt 
eller skal betales for de indførte varer, hvis disse 
betalinger ikke er en betingelse for salg til udførsel 
af de til Fællesskabet indførte varer. 
Artikel 33 
1. Toldværdien omfatter ikke følgende elementer, 
hvis de er særskilt angivet i forhold til den pris, der fak­
tisk er betalt eller skal betales for de indførte varer: 
a) transportomkostninger for varerne efter ankomsten 
til indførselsstedet i Fællesskabets toldområde 
b) omkostninger vedrørende bygnings-, installations-
eller monteringsarbejder, vedligeholdelse eller tek­
nisk bistand, som er udført efter indførslen, for så 
vidt angår indførte varer, såsom industrianlæg, 
-maskiner eller -materiel 
c) renter i henhold til en af køberen indgået finansie­
ringsordning, som vedrører købet af indførte varer, 
uanset om finansieringen tilvejebringes af sælge­
ren, et pengeinstitut eller en anden person, forudsat 
at finansieringsordningen er indgået skriftligt, og at 
køberen på forlangende kan påvise, at: 
— sådanne varer faktisk sælges til den pris, der 
angives som den pris, der faktisk er betalt eller 
skal betales, og 
— den angivne rentesats ikke overstiger det nor­
male niveau for sådanne transaktioner i det 
land og på det tidspunkt, hvor finansieringen 
tilvejebringes 
d) omkostninger ved reproduktion af de indførte varer 
i Fællesskabet 
e) indkøbsprovision 
KAPITEL 1 
INDFØRSEL AF VARER I FÆLLESSKABETS 
TOLDOMRÅDE 
Artikel 37 
1. Varer, der føres ind i Fællesskabets toldområde, er 
straks ved indførslen undergivet toldtilsyn. f) importafgifter og andre afgifter, som skal betales i 
Fællesskabet i forbindelse med indførsel af 
varerne. 
Artikel 34 
Der kan udfærdiges særlige regler efter udvalgsproce­
duren med henblik på toldværdiansættelse af databæ­
rere til brug i databehandlingsudstyr og indeholdende 
data eller instruktioner. 
Artikel 35 
Hvis der ved toldværdiansættelse af en vare indgår ele­
menter, der er angivet i en anden valuta end den med­
lemsstats, hvor ansættelsen finder sted, skal der anven­
des en af den pågældende medlemsstats kompetente 
myndigheder behørigt offentliggjort kurs. 
Kursen skal så fyldestgørende som muligt afspejle den 
ved handelsforhold gængse kurs for den pågældende 
valuta, udtrykt i den pågældende medlemsstats valuta, 
og anvendes i en periode, som fastsættes efter udvalgs­
proceduren. 
Hvis en sådan kurs ikke forefindes, fastsættes den vek­
selkurs, der skal anvendes, efter udvalgsproceduren. 
Artikel 36 
1. Dette kapitel berører ikke de særlige bestemmelser, 
der gælder ved toldværdiansættelse af varer, som 
overgår til fri omsætning efter at være angivet til en 
anden toldmæssig bestemmelse eller anvendelse. 
2. Som undtagelse fra artikel 29, 30 og 31 kan told­
værdifastsættelsen for letfordærvelige varer, der sæd­
vanligvis leveres i kommission, efter anmodning fra 
klarereren foretages efter forenklede procedurer, som 
Kommissionen efter udvalgsproceduren fastlægger for 
hele Fællesskabet. 
2. De forbliver under tilsyn 
a) for så vidt angår ikke-fællesskabsvarer og med for­
behold af artikel 81, stk. 1: indtil de enten skifter 
toldmæssig status eller indføres i frizone eller frila­
ger eller genudføres eller tilintetgøres efter artikel 
180 
b) for så vidt angår fællesskabsvarer: indtil deres told­
mæssige status som sådanne er anerkendt af told­
myndighederne. AFSNIT III 
BESTEMMELSER, DER GÆLDER FOR VARER, SOM FØRES IND I 
FÆLLESSKABETS TOLDOMRÅDE, INDTIL DE ER ANGIVET TIL DERES 
TOLDMÆSSIGE BESTEMMELSE ELLER ANVENDELSE 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr.C 128/15 
3. Med indførsel i Fællesskabets toldområde sidestil­
les levering af varer, der har været omfattet af fritagelse 
i medfør af 
a) Wiener-konventionen af 18. april 1961 om diplo­
matiske forbindelser, Wiener-konventionen af 24. 
april 1963 om konsulære forbindelser, eller andre 
konsulære konventioner, eller New York-konven­
tionen af 16. december 1969 om særlige missioner, 
eller 
b) internationale overenskomster vedrørende de for­
hold, der gælder for væbnede styrker, der er statio­
neret på en medlemsstats område til personer, som 
ikke er bemyndiget til at nyde godt af fritagelser i 
medfør af de nævnte overenskomster og konven­
tioner. 
Artikel 38 
1. Varer, der føres ind i Fællesskabets toldområde, 
skal omgående af den person, der foretager denne ind­
førsel, og i givet fald, ad den af toldmyndighederne 
anviste vej og på den af disse myndigheder anviste 
måde befordres: 
a) til det af toldmyndighederne anviste toldsted eller 
til et andet af disse myndigheder anvist eller god­
kendt sted 
b) til en frizone, hvis indførslen af varerne i denne fri­
zone finder sted direkte 
— ad sø- eller luftvejen, eller 
— over land og ikke over nogen anden del af Fæl­
lesskabets toldområde, når det drejer sig om en 
frizone, der støder op til landegrænsen mellem 
en medlemsstat og et tredjeland. 
2. Enhver person, som overtager transporten af 
varerne, efter at de er blevet ført ind i Fællesskabets 
toldområde bl. a. efter omladning, hæfter for opfyldel­
sen af den i stk. 1 omhandlede forpligtelse. 
3. Med varer, der føres ind i Fællesskabets toldom­
råde, sidestilles varer, som, selv om de endnu befinder 
sig uden for dette toldområde, kan underkastes kontrol 
gennem en medlemsstats toldmyndigheder i medfør af 
gældende bestemmelser, især som følge af en overens­
komst mellem denne medlemsstat og et tredjeland. 
4. Stk. 1, litra a), er ikke til hinder for anvendelse af 
gældende autonome eller aftalemæssige bestemmelser i 
medlemsstaterne vedrørende turist-, grænse- eller post-
trafikken, når toldtilsynet og mulighederne for toldkon­
trol ikke indskkænkes herved. 5. De tilfælde, hvor — og betingelserne hvorunder — 
stk. 1 til 4 og artikel 39 til 53 ikke finder anvendelse på 
varer, som midlertidigt har forladt Fællesskabets told­
område under forsendelse mellem to steder i Fællesska­
bet ad sø- eller luftvejen, fastlægges efter udvalgs­
proceduren. 
6. Stk. 1 finder ikke anvendelse på varer, der befinder 
sig om bord på skibe eller luftfartøjer, som passerer 
gennem medlemsstaternes territorialfarvand eller luft­
rum, når de ikke som bestemmelsessted har en havn 
eller lufthavn i disse medlemsstater. 
Artikel 39 
1. Kan den i artikel 38, stk. 1, omhandlede forplig­
telse ikke opfyldes som følge af hændelige omstændig­
heder eller force majeure, skal den person, som forplig­
telsen påhviler, eller enhver anden person, der optræ­
der i hans sted, omgående underrette toldmyndighe­
derne om dette forhold. Er varerne ikke blevet fuld­
stændig tilintetgjort som følge af disse hændelige 
omstændigheder eller dette tilfælde af force majeure, 
skal toldmyndighederne endvidere underrettes om det 
nøjagtige sted, hvor varerne befinder sig. 
2. Er et skib eller luftfartøj som omhandlet i artikel 
38, stk. 6, som følge af hændelige omstændigheder eller 
force majeure nødt til at anløbe en havn eller forblive 
midlertidigt i Fællesskabets toldområde uden at kunne 
opfylde den i artikel 38, stk. 1, omhandlede forpligtelse, 
underretter den person, der har ført det pågældende 
skib eller luftfartøj ind i det pågældende toldområde, 
eller enhver anden person, der optræder i hans sted, 
omgående toldmyndighederne om dette forhold. 
3. Toldmyndighederne bestemmer, hvilke forholds­
regler der skal træffes, for at der kan føres toldtilsyn 
med de varer, der er omhandlet i stk. 1, samt de varer, 
der befinder sig om bord på et skib eller et luftfartøj 
som omhandlet i stk. 2, for at det i givet fald kan sikres, 
at varerne senere befordres til et toldsted eller ethvert 
andet af toldmyndighederne anvist eller godkendt sted. 
KAPITEL 2 
FREMBYDELSE AF VARER FOR TOLDVÆSENET 
Artikel 40 
Varer, som efter artikel 38, stk. 1, litra a), ankommer til 
toldstedet eller til ethvert andet af toldmyndighederne 
anvist eller godkendt sted, frembydes for toldvæsenet 
af den person, der har ført varerne ind i Fællesskabets 
toldområde, eller i givet fald af den person, som overta­
ger transporten af varerne, efter at de er blevet indført. 
Nr.C 128/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
Frembydelse for toldvæsenet består i, at toldmyndighe­
derne på den foreskrevne måde underrettes om, at 
varerne er ankommet. 
Artikel 41 
Artikel 40 er ikke til hinder for anvendelse af særlige 
bestemmelser for varer, der 
a) medføres af rejsende 
b) henføres under en toldprocedure uden at blive 
frembudt for toldvæsenet 
c) forsendes gennem Fællesskabets toldområde under 
en særlig forsendelsesprocedure fastlagt efter 
udvalgsproceduren. 
Artikel 42 
Når varerne er blevet frembudt for toldvæsenet, kan 
der med toldmyndighedernes tilladelse foretages besig­
tigelse eller udtages stikprøver med henblik på at få 
disse varer angivet til en toldmæssig bestemmelse eller 
anvendelse. Tilladelsen gives efter anmodning til den 
person, der er bemyndiget til at angive varerne til en 
sådan bestemmelse eller anvendelse. 
KAPITEL 3 
SUMMARISK ANGIVELSE OG LOSNING AF VARER, 
DER ER FREMBUDT FOR TOLDVÆSENET 
Artikel 43 
Varer, som frembydes for toldvæsenet efter artikel 40, 
skal gøres til genstand for en summarisk angivelse, jf. 
dog artikel 45. 
Den summariske angivelse skal indeholde de oplysnin­
ger, der er nødvendige for identificering af varerne. 
Den summariske angivelse skal indgives, så snart 
varerne er frembudt. Toldmyndighederne kan dog 
sætte en frist for indgivelsen, der udløber senest den 
første arbejdsdag efter den dag, hvor varerne er blevet 
frembudt for toldvæsenet. 
Artikel 44 
Den summariske angivelse indgives: 
a) af den person, som har ført varerne ind i Fællesska­
bets toldområde, eller i givet fald af den person, 
der har overtaget transporten af varerne, efter at 
disse er blevet indført, og inden varernes fremby­
delse 
b) af den person, som er repræsenteret af de i litra a) 
omhandlede personer. Artikel 45 
Med forbehold af gældende bestemmelser vedrørende 
varer, der medføres af rejsende eller forsendes som 
brev- og pakkepost, kan toldmyndighederne undlade at 
kræve indgivelse af en summarisk angivelse, for så vidt 
toldtilsynet med varerne ikke derved indskrænkes, når 
varerne inden udløbet af den i artikel 43 fastsatte frist 
angives til en toldprocedure, eller der er fremsat 
anmodning om genudførsel, tilintetgørelse eller afstå­
else, eller varerne er anbragt i frizone eller frilager. 
Artikel 46 
1. Varerne kan kun med toldmyndighedernes tilla­
delse losses eller omlades fra det transportmiddel, 
hvorpå de befinder sig, og kun på steder anvist eller 
godkendt af disse myndigheder. 
En sådan tilladelse er imidlertid ikke nødvendig, når en 
overhængende fare kræver, at alle varerne eller en del 
af dem losses. Toldmyndighederne underrettes i så fald 
omgående herom. 
2. Toldmyndighederne kan med henblik på kontrol af 
såvel varerne som det transportmiddel, hvorpå de 
befinder sig, til enhver tid kræve, at varerne losses. 
Artikel 47 
Varerne må ikke uden toldmyndighedernes tilladelse 
fjernes fra det sted, hvor de oprindelig var anbragt. 
KAPITEL 4 
FORPLIGTELSE TIL AT ANGIVE DE FOR 
TOLDVÆSENET FREMBUDTE VARER TIL EN 
TOLDMÆSSIG BESTEMMELSE ELLER ANVENDELSE 
Artikel 48 
Ikke-fællesskabsvarer, der er frembudt for toldvæsenet, 
skal angives til en af de toldmæssige bestemmelser eller 
anvendelser, der er tilladt for sådanne ikke-fællesskabs­
varer. 
Artikel 49 
1. Varer, der er omfattet af en summarisk angivelse, 
skal være angivet til en toldprocedure eller være omfat­
tet af en anmodning om at blive toldbehandlet til gen­
udførsel, tilintetgørelse eller afståelse eller anbragt i fri­
zone eller frilager inden for en frist, der fastsættes af 
toldmyndighederne. Denne frist må ikke overstige: 
a) 45 dage fra indgivelsen af den summariske angi­
velse, for så vidt angår varer, der forsendes ad 
søvejen 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/17 
b) 20 dage fra indgivelsen af den summariske angi­
velse, for så vidt angår varer, der forsendes ad 
anden vej end søvejen. 
2. Når omstændighederne berettiger dertil, kan told­
myndighederne forlænge de i stk. 1 omhandlede frister. 
Forlængelsen må imidlertid ikke overstige det reelle 
behov under de pågældende omstændigheder. 
KAPITEL 5 
MIDLERTIDIG OPBEVARING AF VARER 
Artikel 50 
Varer, der har været frembudt for toldvæsenet, og som 
afventer angivelse til toldmæssig bestemmelse eller 
anvendelse, har efter frembydelsen status som varer 
under midlertidig opbevaring. Sådanne varer benævnes 
i det følgende varer under midlertidig opbevaring. 
Artikel 51 
1. Varer under midlertidig opbevaring må kun be­
finde sig på steder, der er godkendt af toldmyndighe­
derne, og på betingelser, som disse fastsætter. 
2. Toldmyndighederne kan kræve, at ihændehaveren 
af varerne stiller sikkerhed for betaling af toldskyld, der 
måtte opstå i henhold til artikel 200 eller 201. 
Artikel 52 
Varer under midlertidig opbevaring må kun underka­
stes behandling, der tjener til varernes bevarelse i uæn­
dret stand, uden at præsentationsmåden eller de tekni­
ske egenskaber ændres, jf. dog artikel 42. 
KAPITEL 1 
GENERELT 
Artikel 56 
1. Medmindre andet er fastsat, kan varer, uden hen­
syn til deres art, mængde, oprindelse, afsendelsesland 
eller bestemmelsessted, på et hvilket som helst tids­
punkt på de fastsatte betingelser angives til enhver 
toldmæssig bestemmelse eller anvendelse. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 er ikke til hinder for 
sådanne forbud eller restriktioner, som er begrundet i 
hensynet til den offentlige sædelighed, den offentlige 
orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menne­
skers og dyrs liv og sundhed, beskyttelse af planter, Artikel 53 
1. Toldmyndighederne træffer straks alle nødvendige 
foranstaltninger, herunder salg, for at få afklaret situa­
tionen vedrørende varer, for hvilke der ikke inden for 
de i artikel 49 fastsatte frister er blevet påbegyndt told­
behandling med henblik på deres angivelse til en told­
mæssig bestemmelse eller anvendelse. 
2. Toldmyndighederne kan for ihændehaverens reg­
ning og risiko lade de pågældende varer flytte til et sær­
ligt sted under deres tilsyn, indtil situationen er afkla­
ret. 
KAPITEL 6 
BESTEMMELSER VEDRØRENDE 
IKKE-FÆLLESSKABSVARER, DER HAR VÆRET 
FORSENDT UNDER EN FORSENDELSESPROCEDURE 
Artikel 54 
Artikel 38, bortset fra stk. 1, litra a), samt artikel 39 til 
53 finder ikke anvendelse på varer, som ved deres ind­
førsel i Fællesskabets toldområde allerede er henført 
under en forsendelsesprocedure. 
Artikel 55 
1. Så snart ikke-fællesskabsvarer, der har været for­
sendt under en forsendelsesprocedure, ankommer til 
bestemmelsesstedet i Fællesskabets toldområde og er 
blevet frembudt for toldvæsenet efter de gældende for­
skrifter for forsendelse, finder artikel 43 til 54 anven­
delse. 
beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk 
eller arkæologisk værdi, eller beskyttelse af industriel 
og kommerciel ejendomsret. 
KAPITEL 2 
TOLDPROCEDURER 
Afdeling 1 
Henførsel af varer under en toldprocedure 
Artikel 57 
1. For alle varer, som skal henføres under en toldpro­
cedure, skal der indgives en angivelse til den pågæl­
dende toldprocedure. AFSNIT IV 
TOLDMÆSSIG BESTEMMELSE ELLER ANVENDELSE 
Nr.C 128/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
2. Med forbehold af artikel 37 og 175 er fællesskabs­
varer, som angives til udførsel, passiv forædling, for­
sendelse eller oplæggelse på toldoplag, undergivet told­
tilsyn fra antagelsen af toldangivelsen og indtil det 
tidspunkt, hvor de udføres eller tilintetgøres, eller indtil 
toldangivelsen erklæres ugyldig. 
Artikel 58 
Hvis der i toldforskrifterne ikke er regler derom, fast­
lægger medlemsstaterne, hvilken kompetence de for­
skellige toldsteder på deres område har, i givet fald 
under hensyntagen til varernes art eller den toldproce­
dure, hvorunder de skal henføres. 
Artikel 59 
Toldangivelsen 
a) udfærdiges skriftligt 
b) udfærdiges på edb, når dette er tilladt i medfør af 
bestemmelser fastsat efter udvalgsproceduren eller 
tilladt af toldmyndighederne, eller 
c) afgives mundtligt, eller ved at ihændehaveren af de 
nævnte varer i kraft af enhver anden handling 
udtrykker vilje om at henføre dem under en told­
procedure, hvis dette er tilladt i henhold til bestem­
melser fastlagt efter udvalgsproceduren. 
A. Skriftlig angivelse 
I. Normal fremgangsmåde 
Artikel 60 
1. Skriftlig angivelse udfærdiges på en formular, der 
er i overensstemmelse med den med henblik herpå fast­
lagte officielle model. Angivelsen skal indeholde alle 
de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af 
de bestemmelser, der gælder for den toldprocedure, 
som varerne angives til. 
2. Med angivelsen skal følge samtlige dokumenter, 
som er nødvendige for anvendelsen af de bestemmel­
ser, der gælder for den toldprocedure, som varerne 
angives til. 
Artikel 61 
Angivelser, der opfylder betingelserne i artikel 60, anta­
ges straks af toldmyndighederne, hvis de varer, angivel­
serne vedrører, frembydes for toldvæsenet. 
Artikel 62 
1. Toldangivelsen kan udfærdiges af enhver person, 
som efter de gældende bestemmelser på området for det kompetente toldvæsen kan frembyde — eller lade 
frembyde — den pågældende vare samt fremlægge — 
eller lade fremlægge — alle dokumenter, der kræves i 
henhold til bestemmelserne vedrørende den toldproce­
dure, der anmodes om for samme vare. 
2. Dog gælder følgende: 
a) hvis antagelsen af en toldangivelse medfører sær­
lige forpligtelser for en bestemt person, skal angi­
velsen udfærdiges af denne person eller for dennes 
regning 
b) klarereren skal være etableret i Fællesskabet. 
Betingelsen om etablering i Fællesskabet kræves dog 
ikke opfyldt af personer, 
— der indgiver en angivelse til fællesskabsforsendelse 
eller til midlertidig indførsel 
— som lejlighedsvis angiver varer, for så vidt told­
myndighederne finder det berettiget. 
3. Bestemmelserne i stk. 2, litra b), er ikke til hinder 
for, at medlemsstaterne anvender bilaterale aftaler, som 
de har indgået med tredjelande, eller, sædvane, der har 
tilsvarende virkninger, og i henhold til hvilke statsbor­
gere i de nævnte lande kan udfærdige toldangivelser på 
disse medlemsstaters område, med forbehold af gensi­
dighed. 
Artikel 63 
Klarereren kan efter anmodning få tilladelse til at 
berigtige en eller flere oplysninger i angivelsen. Dog 
må dette ikke bevirke, at angivelsen kommer til at 
vedrøre andre varer end de oprindeligt omfattede. 
Der kan imidlertid ikke længere tillades berigtigelse, 
hvis anmodning herom fremsættes, efter at toldmyndig­
hederne 
a) har meddelt klarereren, at de agter at undersøge 
varerne 
b) har konstateret, at de givne oplysninger er urigtige 
c) har frigivet varerne. 
Artikel 64 
1. Klarereren kan anmode toldmyndighederne om at 
erklære en allerede antaget angivelse ugyldig, hvis han 
fremlægger bevis for, at varen ved en fejltagelse er 
blevet angivet til den toldprocedure, der svarer til den 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/19 
nævnte angivelse, eller at varens henførsel under den 
toldprocedure, den er angivet til, som følge af særlige 
omstændigheder ikke længere er berettiget. 
Har toldmyndighederne underrettet klarereren om, at 
de agter at foretage en undersøgelse af varerne, kan 
anmodningen om at få angivelsen erklæret ugyldig 
først godtages, når denne undersøgelse har fundet sted. 
2. Angivelsen kan ikke erklæres ugyldig efter varernes 
frigivelse. 
Dog gælder følgende: 
a) Fastslås det, at varerne i stedet for at blive henført 
under en anden toldprocedure ved en fejltagelse er 
blevet angivet til en toldprocedure, der indebærer 
forpligtelse til at betale importafgifter, erklærer 
toldmyndighederne angivelsen for ugyldig, hvis der 
inden for tre måneder fra datoen for antagelsen af 
angivelsen indgives anmodning herom, og hvis 
— varerne ikke har været anvendt på andre betin­
gelser end fastsat i den toldprocedure, de 
skulle have været henført under 
— varerne på det tidspunkt, hvor de blev angivet, 
var bestemt til at skulle henføres under en 
anden toldprocedure, for hvilken de opfyldte 
alle betingelserne, og 
— varerne omgående angives til den toldproce­
dure, de faktisk var bestemt til. 
Angivelsen om varernes henførsel under sidstnævnte 
toldprocedure får virkning fra datoen for antagelsen af 
den angivelse, der er erklæret ugyldig. 
Toldmyndighederne kan undtagelsesvis tillade, at 
fristen på tre måneder overskrides i tilfælde, hvor 
der foreligger rimelig begrundelse herfor. 
b) Er varerne blevet angivet til udførsel eller til proce­
duren for passiv forædling, kan angivelsen erklæres 
ugyldig, hvis klarereren 
— over for toldmyndighederne godtgør, at varerne 
ikke har forladt Fællesskabets toldområde 
— på ny forelægger de nævnte myndigheder alle 
eksemplarer af toldangivelsen samt alle andre 
dokumenter, han har udleveret efter antagelsen 
af angivelsen 
— i givet fald over for toldmyndighederne godt­
gør, at de restitutioner og andre beløb, der er 
ydet i medfør af udførselsangivelsen for de 
pågældende varer, er blevet tilbagebetalt, eller 
at vedkommende myndigheder har truffet de nødvendige foranstaltninger, således at de ikke 
udbetales, og 
— i givet fald efter de gældende bestemmelser 
opfylder andre krav som kan stilles af told­
myndighederne med henblik på at få afklaret 
situationen vedrørende varerne. 
Erklæres angivelsen ugyldig, annulleres eventuelle 
afskrivninger på den eller de eksportlicenser eller 
forudfastsættelsesattester, der har været fremlagt til 
støtte for angivelsen. 
Skal varer, der er angivet til udførsel, forlade Fæl­
lesskabets toldområde inden for en bestemt frist, 
medfører manglende overholdelse af denne frist, at 
den pågældende angivelse erklæres ugyldig. 
c) Er fællesskabsvarer blevet henført under procedu­
ren for toldoplag i henhold til artikel 95, stk. 1, litra 
b), kan der anmodes om og opnås, at angivelsen til 
henførsel til denne procedure erklæres ugyldig, når 
de foranstaltninger, der er fastsat i de særlige for­
skrifter om manglende overholdelse af varernes 
bestemmelse eller anvendelse, er truffet. De til­
fælde, hvor angivelsen ikke kan erklæres ugyldig, 
kan fastlægges efter udvalgsproceduren. 
Hvis der for de nævnte varer ved udløbet af den 
frist, der er fastsat for deres henførsel under told-
oplagsproceduren, ikke er indgivet anmodning om 
angivelse til en af de bestemmelser eller anvendel­
ser, der er fastsat i de pågældende særlige forskrif­
ter, træffer toldmyndighederne de i forskrifterne 
fastsatte foranstaltninger. 
3. At en angivelse erklæres ugyldig, berører ikke 
anvendelsen af gældende straffebestemmelser. 
Artikel 65 
Medmindre der er fastsat andre særlige bestemmelser, 
er det datoen for toldmyndighedernes antagelse af 
angivelsen, der lægges til grund for anvendelsen af alle 
de bestemmelser, der gælder for den toldprocedure, 
som varerne angives til. 
Artikel 66 
Ved anvendelse af de bestemmelser, der gælder for den 
pågældende toldprocedure, tages der i givet fald hen­
syn til bindende oplysninger efter artikel 13. 
Artikel 67 
Toldmyndighederne kan verificere de angivelser, som 
de har antaget. 
Nr. C 128/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
Toldmyndighederne kan med henblik herpå foretage: 
a) en dokumentkontrol, som omfatter selve angivel­
sen og de vedlagte dokumenter. De kan i rimeligt 
omfang kræve, at klarereren fremlægger andre 
dokumenter, for at de kan verificere, at oplysnin­
gerne på angivelsen er rigtige 
b) en undersøgelse af varerne, eventuelt ledsaget af en 
prøveudtagning med henblik på analyse eller dybt­
gående kontrol. 
Artikel 68 
1. Klarereren har ret til at overvære undersøgelsen af 
varerne og i givet fald prøveudtagningerne. Finder 
toldmyndighederne det hensigtsmæssigt, kan de for­
lange, at klarereren overværer undersøgelsen af varerne 
eller prøveudtagningen, eller at han sender en repræ­
sentant, for at der kan ydes toldmyndighederne den 
assistance, der er nødvendig for at lette undersøgelsen 
eller prøveudtagningen. 
2. Transport af varerne til det sted, hvor undersøgel­
sen og i givet fald prøveudtagningen skal finde sted, og 
alle nødvendige behandlinger i forbindelse hermed 
foretages af klarereren eller på dennes ansvar. Udgif­
terne hertil afholdes af klarereren. 
3. Administrationen yder ikke erstatning for prøver, 
som toldmyndighederne udtager, når det i øvrigt sker 
efter gældende bestemmelser, men den afholder ana­
lyse- og kontrolomkostningerne. 
Artikel 69 
1. Vedrører undersøgelsen kun en del af de varer, der 
er omfattet af en og samme angivelse, anses resultatet 
af undersøgelsen for at gælde for alle de varer, der er 
omfattet af angivelsen. 
Klarereren kan dog anmode om en udvidet undersø­
gelse af varerne, når han skønner, at resultatet af under­
søgelsen af en del af varerne ikke gælder for resten af 
de angivne varer. 
2. Når en angivelse omfatter flere vareposter, anses 
oplysningerne for hver varepost for at udgøre en sær­
skilt angivelse med henblik på anvendelsen af stk. 1. 
Artikel 70 
1. Resultatet af verifikationen af angivelsen tjener 
som grundlag for anvendelsen af de bestemmelser, der 
gælder for den toldprocedure, varerne henføres under. 2. Er der ikke foretaget verifikation af angivelsen, tje­
ner oplysningerne på angivelsen som grundlag for 
anvendelsen af de i stk. 1 omhandlede bestemmelser. 
Artikel 71 
1. Toldmyndighederne træffer de fornødne foranstalt­
ninger til identificering af varerne, når dette er nødven­
digt for at sikre overholdelsen af de betingelser, der er 
fastsat for benyttelsen af den toldprocedure, som de 
nævnte varer er blevet angivet til. 
2. Identifikationsmærker, der er påsat varer eller 
transportmidler, må kun fjernes eller tilintetgøres af 
toldmyndighederne eller med deres tilladelse, medmin­
dre det på grund af hændelige omstændigheder eller 
force majeure er absolut påkrævet af hensyn til varer­
nes eller transportmidlernes sikkerhed. 
Artikel 72 
1. Er betingelserne for henførsel under den pågæl­
dende procedure opfyldt, og gælder der ikke forbud 
eller begrænsninger for varerne, frigiver toldmyndighe­
derne varerne, så snart oplysningerne i angivelsen er 
blevet verificeret eller godtaget uden verifikation, jf. 
dog artikel 73. Det samme gælder, hvis verifikationen 
ikke kan afsluttes inden for rimelige frister, og hvis 
varernes tilstedeværelse ikke længere er påkrævet af 
hensyn til verifikationen. 
2. Frigivelsen sker på en gang for samtlige varer, der 
er omfattet af en og samme angivelse. 
Når angivelsen, som omhandlet i dette stykke, omfatter 
flere vareposter, anses oplysningerne for hver varepost 
for at udgøre en særskilt angivelse. 
Artikel 73 
1. Opstår der toldskyld som følge af, at en toldangi­
velse antages, frigives de varer, der er omfattet af denne 
angivelse kun, når denne toldskyld er blevet betalt, 
eller der er stillet sikkerhed for den. Uden at det i øvrigt 
berører stk. 2, finder denne bestemmelse dog ikke 
anvendelse på proceduren for midlertidig indførsel 
med delvis fritagelse for importafgifter. 
2. Når toldmyndighederne i henhold til bestemmel­
serne om den toldprocedure, varerne angives til, forlan­
ger, at der stilles sikkerhed, frigives de nævnte varer 
først til den pågældende toldprocedure, når den pågæl­
dende sikkerhed er stillet. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/21 
Artikel 74 
Der træffes alle nødvendige foranstaltninger, herunder 
salg, med henblik på at få afklaret situationen vedrø­
rende varer, 
a) der ikke har kunnet frigives: 
— fordi undersøgelsen af disse ikke har kunnet 
indledes eller fortsættes inden for de af told­
myndighederne fastsatte frister af årsager, der 
kan tilskrives klarereren 
— fordi de dokumenter, der er en betingelse for 
varernes henførsel under den angivne toldpro­
cedure, ikke er fremlagt 
— fordi de importafgifter eller eksportafgifter, der 
skulle have været betalt, eller for hvilke der 
skulle have været stillet sikkerhed, inden for de 
fastsatte frister enten ikke er blevet betalt, eller 
der ikke er blevet stillet sikkerhed for dem 
b) der ikke er blevet afhentet inden for rimelige frister, 
efter at de er blevet frigivet. 
II Forenklede fremgangsmåder 
Artikel 75 
1. For i videst muligt omfang at lette opfyldelsen af 
formaliteter og procedurer, uden at det går ud over en 
korrekt toldbehandling, tillader toldmyndighederne på 
de betingelser, der fastsættes efter udvalgsproceduren, 
at 
a) den i artikel 60 omhandlede toldangivelse ikke 
indeholder visse af de i stk. 1, i nævnte artikel, 
omhandlede oplysninger, eller at visse af de i stk. 2, 
i nævnte artikel, omhandlede dokumenter ikke er 
vedlagt 
b) der i stedet for den i artikel 60 omhandlede angi­
velse indgives et handelsdokument eller et admini­
strativt dokument ledsaget af en anmodning om 
henførsel af varerne under den pågældende told­
procedure 
c) angivelse af varerne til den pågældende procedure 
sker ved indskrivning af varerne i regnskaber; i så 
fald kan toldmyndighederne fritage klarereren for 
at frembyde varerne for toldvæsenet. 
Når der gøres brug af en forenklet angivelse, et han­
delsdokument eller et administrativt dokument, eller 
hvis varerne indskrives i regnskaberne, skal der i det 
mindste anføres de oplysninger, der er nødvendige, for 
at varerne kan identificeres. Ved indskrivning i regn­
skaber anføres desuden datoen herfor. 
2. Klarereren skal på et senere tidspunkt indgive eller 
opsummere oplysningerne eller afgive manglende 
dokumenter i form af en supplerende angivelse. Den supplerende angivelse kan være af samlet, periodisk 
eller opsummerende karakter. 
3. Supplerende angivelser anses for sammen med de i 
stk. 1, litra a), b) eller c), forenklede angivelser at 
udgøre et enkelt og samlet dokument, som er gyldigt 
fra datoen for antagelsen af de forenklede angivelser; i 
de i stk. 1, litra c), omhandlede tilfælde har indskriv­
ningen i regnskaber samme retsvirkning som antagel­
sen af den i artikel 60 omhandlede angivelse. 
4. Særlige forenklinger vedrørende proceduren for 
fællesskabsforsendelse fastlægges efter udvalgsproce­
duren. 
B. Andre angivelser 
Artikel 76 
Når toldangivelsen udfærdiges på edb eller afgives 
mundtligt eller ved enhver anden handling i henhold til 
artikel 59, litra c), finder artikel 60 til 75 tilsvarende 
anvendelse, dog således at principperne i de nævnte 
bestemmelser overholdes. 
C. Efterfølgende kontrol af angivelserne 
Artikel 77 
1. Toldmyndighederne kan uden videre — eller efter 
anmodning fra klarereren — foretage en revision af 
angivelsen efter varernes frigivelse. 
2. Efter at have frigivet varerne kan toldmyndighe­
derne foretage kontrol af handelsdokumenter og -data 
vedrørende import eller eksport af de pågældende varer 
samt i forbindelse med senere erhvervsmæssige trans­
aktioner med de samme varer for at sikre sig, at oplys­
ningerne på angivelsen er rigtige. Kontrollen kan gen­
nemføres over for klarereren og alle personer, som 
direkte eller indirekte af forretningsmæssige grunde er 
berørt af transaktionerne, samt alle andre personer, der 
i kraft af deres erhverv måtte være i besiddelse af de 
nævnte dokumenter. Myndighederne kan også under­
søge varerne, hvis disse kan frembydes. 
3. Fremgår det af en revision af angivelsen eller af 
den efterfølgende kontrol, at de bestemmelser, der gæl­
der for den pågældende toldprocedure, er blevet 
anvendt på grundlag af ukorrekte eller ufuldstændige 
oplysninger, træffer toldmyndighederne under overhol­
delse af eventuelle gældende bestemmelser de nødven­
dige foranstaltninger til at få afklaret situationen under 
hensyntagen til de foreliggende nye oplysninger. 
Afdeling 2 
Overgang til fri omsætning 
Artikel 78 
Ved overgang til fri omsætning får ikke-fællesskabs-
varer toldmæssig status som fællesskabsvarer. 
Nr. C 128/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
Overgang til fri omsætning indebærer anvendelse af de 
handelspolitiske foranstaltninger og opfyldelse af de 
øvrige formaliteter, der er fastsat med henblik på ind­
førsel af varer, samt anvendelse af de efter lovgivnin­
gen skyldige afgifter. 
Artikel 79 
1. Som undtagelse fra artikel 65 og for så vidt som 
den importafgift, der gælder for en vare, er en afgift 
som omhandlet i artikel 5, nr. 10, første led, og satsen 
for denne afgift nedsættes efter datoen for antagelsen 
af angivelsen til overgang til fri omsætning, men inden 
varen er blevet frigivet, kan klarereren anmode om at få 
anvendt den mest fordelagtige sats. 
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, når varerne ikke har 
kunnet frigives af årsager, der kun kan tilskrives klare­
reren. 
Artikel 80 
Er en forsendelse sammensat af varer, der henhører 
under forskellige positioner i toldtariffen, og ville told­
behandlingen af hver af disse varer efter deres tarife­
ring i forbindelse med udarbejdelsen af angivelsen 
medføre en arbejdsbyrde og omkostninger, som ikke 
står i forhold til størrelsen af de importafgifter, de er 
pålagt, kan toldmyndighederne på klarererens begæ­
ring tillade, at hele forsendelsen afgiftsbelægges efter 
tariferingen af den vare i forsendelsen, der er omfattet 
af den højeste importafgift. 
Artikel 81 
1. Overgår varer til fri omsætning til nedsat importaf­
gift eller nul-importafgift på grund af deres anvendelse 
til særlige formål, forbliver de under toldtilsyn, sålænge 
de betingelser, der gælder for indrømmelse af nedsat 
afgift eller nulafgift, finder anvendelse, sålænge de ikke 
udføres eller tilintetgøres, eller det importafgiftsbeløb, 
der skyldes, ikke er betalt, fordi en af betingelserne for 
indrømmelse af nedsat afgift eller nulafgift ikke er 
overholdt. 
2. Artikel 87 og 89 finder tilsvarende anvendelse på 
de i stk. 1 omhandlede varer. 
Artikel 82 
Varer, som er i fri omsætning, mister deres toldmæssige 
status som fællesskabsvarer, når 
a) angivelsen til overgang til fri omsætning efter frigi­
velsen erklæres ugyldig i henhold til artikel 64 b) der indrømmes godtgørelse af eller fritagelse for 
importafgifterne vedrørende disse varer: 
— som led i proceduren for aktiv forædling under 
tilbagebetalingsordningen 
— når der er tale om varer, der er defekte eller 
ikke svarer til bestillingen som anført i artikel 
236 
— i de i artikel 237 omhandlede situationer, når 
godtgørelsen eller fritagelsen er betinget af, at 
varerne genudføres eller angives til en hermed 
sidestillet toldmæssig bestemmelse eller anven­
delse. 
Denne bestemmelse anvendes, uden at følgende 
bestemmelser berøres deraf: 
— artikel 5, nr. 8, hvad angår udførte varer 
— artikel 112, stk. 3, hvad angår ækvivalensordningen 
i forbindelse med aktiv forædling 
— artikel 203, stk. 1, sidste afsnit, hvad angår affald 
og skrot, fremkommet efter tilintetgørelse af de i 
artikel 81 omhandlede varer, for hvilke toldskyld 
ved indførsel ikke anses for at være opstået. 
Afdeling 3 
Procedurer med betinget fritagelse og toldprocedurer af 
økonomisk betydning 
A. Fælles bestemmelser for flere procedurer 
Artikel 83 
1. Ved procedurer med betinget fritagelse, der anven­
des for ikke-fællesskabsvarer, forstås: 
— ekstern forsendelse 
— toldoplag 
— aktiv forædling under ordningen med betinget fri­
tagelse 
— forarbejdning under toldkontrol 
— midlertidig indførsel. 
2. Ved toldprocedurer af økonomisk betydning for­
stås: 
— toldoplag 
— aktiv forædling 
— forarbejdning under toldkontrol 
— midlertidig indførsel 
— passiv forædling. 
3. Ved indførselsvarer forstås varer, der er henført 
under en procedure med betinget fritagelse, samt varer, 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr.C 128/23 
for hvilke der som led i proceduren for aktiv forædling 
under tilbagebetalingsordningen er opfyldt formaliteter 
vedrørende overgang til fri omsætning og formaliteter 
efter artikel 122. 
4. Ved varer i uforandret stand forstås indførselsvarer, 
som under proceduren for aktiv forædling og for forar­
bejdning under toldkontrol ikke har undergået nogen 
forædling eller forarbejdning. 
Artikel 84 
Benyttelse af en toldprocedure af økonomisk betyd­
ning, med undtagelse af toldoplagsproceduren, er 
betinget af, at toldmyndighederne meddeler bevilling 
hertil. 
Driften af toldoplag er betinget af, at der er meddelt 
bevilling, medmindre toldoplaget drives af toldmyndig­
hederne selv. 
Artikel 85 
Uden at det berører de særlige betingelser, der er fastsat 
som led i den enkelte procedure, meddeles den i artikel 
84 omhandlede bevilling kun: 
— personer, der frembyder den nødvendige sikkerhed 
for transaktionernes korrekte forløb, og 
— hvis toldmyndighederne kan sikre tilsyn med pro­
ceduren, uden at der skal træffes administrative 
forholdsregler, som ikke står i rimeligt forhold til 
de pågældende økonomiske behov. 
Artikel 86 
1. Betingelserne for, hvorledes den pågældende pro­
cedure benyttes, eller hvorledes et toldoplag skal dri­
ves, fastsættes i bevillingen. 
2. Bevillingshaveren skal underrette toldmyndighe­
derne om alle forhold, der indtræder efter bevillingens 
meddelelse, og som kan formodes at have betydning 
for bevillingens opretholdelse eller indhold. 
Artikel 87 
Uden at det berører de særlige regler, der er fastsat som 
led i en bestemt procedure, kan toldmyndighederne 
gøre henførsel af varer under en procedure med betin­
get fritagelse betinget af, at der stilles sikkerhed for 
betaling af den toldskyld, som vil kunne opstå for de 
pågældende varer. 
Artikel 88 
1. En procedure med betinget fritagelse afsluttes, når 
de under proceduren henførte varer angives til en 
anden tilladt toldmæssig bestemmelse eller anvendelse. 2. Toldmyndighederne træffer alle fornødne foran­
staltninger for at få afklaret situationen vedrørende 
varer, for hvilke proceduren ikke er blevet afsluttet på 
de fastsatte betingelser. 
Artikel 89 
De rettigheder og pligter, som en procedure indebærer 
for en person, for hvis regning angivelsen til henførsel 
under den pågældende procedure af økonomisk betyd­
ning eller med betinget fritagelse er afgivet, kan på 
betingelser, der fastsættes af toldmyndighederne, suc­
cessivt overføres til andre personer, der opfylder de 
betingelser, der i givet fald kræves for at kunne være 
omfattet af den pågældende procedure. 
B. Ekstern forsendelse 
Artikel 90 
1. Ved proceduren for ekstern forsendelse gives der 
mulighed for forsendelse mellem to steder inden for 
Fællesskabets toldområde. 
a) af ikke-fællesskabsvarer, uden at de pålægges 
importafgifter eller andre afgifter eller undergives 
handelspolitiske foranstaltninger 
b) fællesskabsvarer, der er omfattet af en fællesskabs­
foranstaltning, der indebærer, at varerne skal udfø­
res til tredjeland, og for hvilke de tilsvarende 
udførselsformaliteter er opfyldt. 
2. Den i stk. 1 omhandlede forsendelse gennemføres 
a) under proceduren for fællesskabsforsendelse — 
den eksterne procedure 
b) i henhold til et TIR-carnet (TIR-konventionen), 
hvis transporten foregår gennem et tredjelands 
område 
c) i henhold til et ATA-carnet (ATA-konventionen), 
der udelukkende anvendes som forsendelsesdoku-
ment, hvis transporten foregår gennem et tredje­
lands område 
d) i henhold til et Rhin-manifest (artikel 9 i den revi­
derede konvention om Rhin-sejlads) 
e) som postforsendelse (herunder postpakker) 
f) under en særlig forsendelsesprocedure som 
omhandlet i artikel 41, litra c). 
3. Stk. 1, litra a), og stk. 2 finder ikke anvendelse, når 
den i stk. 1, litra a), omhandlede forsendelse gennemfø­
res under en anden procedure med betinget fritagelse 
Nr. C 128/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
end fællesskabsforsendelse — den eksterne procedure 
— i henhold til bestemmelserne for den pågældende 
procedure. 
Artikel 91 
1. Proceduren for fællesskabsforsendelse — den eks­
terne procedure — finder kun anvendelse ved transport 
gennem et tredjelands område, når 
a) en sådan mulighed er fastsat i en international 
aftale 
b) transporten gennem et sådant land sker i henhold 
til et og samme transportdokument, som er udfær­
diget inden for Fællesskabets toldområde, idet 
virkningen af den nævnte procedure er suspenderet 
på tredjelandets område. 
2. Undtagen i de tilfælde, hvor det er nødvendigt at 
benytte denne procedure for at sikre anvendelsen af 
særlige fællesskabsforskrifter, er proceduren for fælles­
skabsforsendelse — den eksterne procedure — ikke 
obligatorisk for varer, der transporteres af rejsende, her­
under varer, der er indeholdt i deres bagage, for så vidt 
det ikke drejer sig om varer til erhvervsmæssigt formål. 
Artikel 92 
1. Den hovedforpligtede skal stille sikkerhed for beta­
ling af toldskyld eller andre afgifter, der eventuelt kan 
opstå for varen. 
2. Fritaget for sikkerhedstillelse er: 
a) medlemsstaternes jernbaneadministrationer 
b) transport af varer på Rhinen og Rhin-vejene 
c) forsendelse af varer ad søvejen 
d) forsendelse af varer ad luftvejen 
e) transport af varer i rørledninger. 
Artikel 93 
Den hovedforpligtede skal frembyde varerne intakte på 
deres bestemmelsessted inden for den fastsatte frist og 
overholde de identifikationsforanstaltninger, som told­
myndighederne har truffet. 
Artikel 94 
De nærmere regler for procedurens virkemåde fastlæg­
ges efter udvalgsproceduren. C. Toldoplag 
Artikel 95 
1. Ved toldoplagsproceduren gives der mulighed for 
opbevaring på toldoplag af: 
a) ikke-fællesskabsvarer, uden at de pålægges import­
afgifter eller undergives handelspolitiske foran­
staltninger 
b) fællesskabsvarer, for hvilke det efter særlige fælles­
skabsforskrifter er fastsat, at de som følge af deres 
oplæggelse på toldoplag er omfattet af foranstalt­
ninger, der i princippet er forbundet med varernes 
udførsel. 
2. Ved toldoplag forstås ethvert område, der er god­
kendt af toldmyndighederne og underlagt deres kon­
trol, og hvor varer kan opbevares på de fastsatte betin­
gelser. 
3. De tilfælde, hvor de i stk. 1 omhandlede varer kan 
henføres under toldoplagsproceduren, uden at de opbe­
vares på et toldoplag, fastlægges efter udvalgsprocedu­
ren. 
Artikel 96 
Et toldoplag kan være 
— et oplag, hvor enhver person kan oplægge varer 
(offentligt oplag) 
— et oplag, der er forbeholdt oplagshaveren til oplæg­
gelse af varer (privat oplag). 
Artikel 97 
1. Der meddeles bevilling til at drive toldoplag efter 
ansøgning fra den person, der ønsker at drive det. 
2. Der meddeles kun bevilling til personer, som er 
etableret i Fællesskabet. 
Artikel 98 
Oplagshaveren er den person, som har bevilling til at 
drive toldoplag. Han er ansvarlig for 
a) at sikre, at varerne under oplæggelse på toldoplag 
ikke unddrages toldtilsyn 
b) at de forpligtelser, der følger af opbevaring af 
varer, der er henført under toldoplagsproceduren, 
opfyldes 
c) at de nærmere betingelser, der er fastsat i bevillin­
gen, overholdes. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/25 
Artikel 99 
1. Som undtagelse fra artikel 98 kan det i bevillingen, 
når den vedrører et offentligt oplag, fastsættes, at det i 
artikel 98, litra a) og b), omhandlede ansvar udeluk­
kende påhviler oplæggeren. 
2. Oplæggeren er til enhver tid ansvarlig for opfyldel­
sen af de forpligtelser, der følger af varernes henførsel 
under toldoplagsproceduren. 
Artikel 100 
Med toldmyndighedernes samtykke kan en anden per­
son indtræde i en oplagshavers rettigheder og pligter. 
Artikel 101 
Uden at det berører artikel 87, kan toldmyndighederne, 
ud over den sikkerhed, der kræves inden for den fælles 
landbrugspolitik, forlange, at oplagshaveren stiller sik­
kerhed i forbindelse med det i artikel 98 omhandlede 
ansvar. 
Artikel 102 
Den person, der er udpeget af toldmyndighederne, skal 
i en af disse myndigheder godkendt form føre et lager­
regnskab over alle de varer, der er henført under told­
oplagsproceduren. Dette gælder dog ikke for offentlige 
oplag i de i artikel 99 nævnte tilfælde. 
Artikel 103 
1. Når der består et økonomisk behov derfor, og told­
tilsyn ikke hindres, kan toldmyndighederne tillade, at 
a) andre fællesskabsvarer end de i artikel 95, stk. 1, 
litra b), omhandlede opbevares i toldoplaget 
b) ikke-fællesskabsvarer i toldoplagets lokaler 
undergår forædling i henhold til proceduren for 
aktiv forædling på de for denne procedure fastsatte 
betingelser. De formaliteter, som kan undlades 
iagttaget i et toldoplag, fastlægges efter udvalgs­
proceduren 
c) ikke-fællesskabsvarer i toldoplagets lokaler 
undergår forarbejdning i henhold til proceduren for 
forarbejdning under toldkontrol på de for denne 
procedure fastsatte betingelser. De formaliteter, 
som kan undlades iagttaget i et toldoplag, fastlæg­
ges efter udvalgsproceduren. 
2. I de i stk. 1 omhandlede tilfælde er varerne ikke 
henført under toldoplagsproceduren. 3. Toldmyndighederne kan kræve, at de i stk. 1 
omhandlede varer bogføres i det i artikel 102 nævnte 
lagerregnskab. 
Artikel 104 
Varer, der er henført under toldoplagsproceduren, skal 
straks, når de tilføres toldoplaget, bogføres i det i arti­
kel 102 omhandlede lagerregnskab. 
Artikel 105 
1. Varer kan forblive under toldoplagsproceduren 
uden tidsbegrænsning. 
I undtagelsestilfælde kan toldmyndighederne dog fast­
sætte en frist, inden hvis udløb oplæggeren skal angive 
varerne til en anden toldmæssig bestemmelse eller 
anvendelse. 
2. For visse varer, der er omhandlet i artikel 95, stk. 1, 
litra b), og som henhører under den fælles landbrugs­
politik, kan der fastsættes særlige frister efter udvalgs­
proceduren. 
Artikel 106 
1. Indførselsvarer kan underkastes de sædvanlige 
behandlinger, som tjener til at sikre deres bevarelse 
eller til at forbedre deres udseende eller handelskvalitet 
eller til at forberede deres distribution eller videresalg. 
I det omfang, det er nødvendigt, for at de fælles mar­
kedsordninger kan fungere hensigtsmæssigt, kan der 
opstilles en liste over de tilfælde, hvor sådanne 
behandlinger forbydes for varer, der henhører under 
den fælles landbrugspolitik. 
2. De i artikel 95, stk. 1, litra b), omhandlede fælles­
skabsvarer, der er henført under toldoplagsproceduren, 
og som henhører under den fælles landbrugspolitik, må 
kun underkastes de behandlinger, der udtrykkelig er 
foreskrevet for disse varer. 
3. Til de i stk. 1, første afsnit, og stk. 2 omhandlede 
behandlinger kræves der forhåndstilladelse fra told­
myndighederne, der fastsætter, på hvilke betingelser de 
kan finde sted. 
4. Listerne over de i stk. 1 og stk. 2 omhandlede 
behandlinger udfærdiges efter udvalgsproceduren. 
Artikel 107 
Når omstændighederne berettiger dertil, kan varer, der 
er henført under toldoplagsproceduren, midlertidigt 
fraføres toldoplaget. Der skal indhentes forhåndstilla-
Nr. C 128/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
delse hertil hos toldmyndighederne, som fastsætter, på 
hvilke betingelser fraførslen kan finde sted. 
Under varernes ophold uden for toldoplaget kan de 
underkastes de i artikel 106 omhandlede behandlinger 
på samme betingelser som der anført. 
Artikel 108 
Toldmyndighederne kan tillade, at varer, der er henført 
under toldoplagsproceduren, overføres fra et toldoplag 
til et andet. 
Artikel 109 
1. Opstår der toldskyld for en indførselsvare, og 
ansættes toldværdien af denne vare på grundlag af den 
pris, der faktisk er betalt eller skal betales, og som 
omfatter omkostningerne ved oplagring og bevarelse af 
varerne under disses opbevaring på toldoplaget, 
medregnes disse omkostninger ikke i toldværdien, når 
de er anført særskilt i forhold til den pris, der faktisk er 
betalt eller skal betales for varen. 
2. Er den pågældende vare blevet underkastet de sæd­
vanlige behandlinger, der er omhandlet i artikel 106, er 
beskaffenheden, toldværdien og mængden, som skal 
lægges til grund ved beregning af importafgiftsbeløbet, 
efter anmodning fra klarereren, de samme som dem, 
der, for så vidt angår denne vare, skulle have været lagt 
til grund på det i artikel 211 nævnte tidspunkt, hvis 
varen ikke var blevet underkastet disse behandlinger. 
Artikel 110 
Fællesskabsvarer henhørende under den fælles land­
brugspolitik, som er henført under toldoplagsprocedu­
ren, og som er omhandlet i artikel 95, stk. 1, litra b), 
skal være udført eller angivet il en anden bestemmelse 
eller anvendelse, der er fastsat i de i samme artikel 
nævnte særlige forskrifter. 
D. Aktiv forædling 
I. Generelt 
Artikel 111 
1. Med forbehold af artikel 112 giver proceduren for 
aktiv forædling mulighed for inden for Fællesskabets 
toldområde at lade følgende varer underkaste en eller 
flere forædlingsprocesser: 
a) ikke-fællesskabsvarer, som er bestemt til at genud-
føres fra Fællesskabets toldområde som foræd­
lingsprodukter, uden at de pålægges importafgifter eller undergives handelspolitiske foranstaltninger 
(ordningen med betinget fritagelse) 
b) varer, som er i fri omsætning, og for hvilke der 
indrømmes godtgørelse af eller fritagelse for 
importafgifterne, hvis varerne genudføres fra Fæl­
lesskabets toldområde som forædlingsprodukter 
(tilbagebetalingsordningen). 
2. Ved forædlingsprocesser forstås: 
a) bearbejdning af varer, herunder montage og sam­
ling samt tilpasning til andre varer 
b) forarbejdning af varer 
c) reparation af varer, herunder istandsættelse og 
justering, samt 
d) anvendelse af visse varer, hvis art fastlægges efter 
udvalgsproceduren, og som ikke indgår i foræd­
lingsprodukterne, men som muliggør eller letter 
fremstillingen af forædlingsprodukterne, selv om 
de ved deres anvendelse forbruges helt eller delvis. 
3. Ved forædlingsprodukter forstås alle produkter, der 
fremkommer ved forædlingsprocesser. 
Artikel 112 
1. Når de i stk. 2 omhandlede betingelser er opfyldt, 
og med forbehold af stk. 4, tillader toldmyndighederne, 
at 
a) forædlingsprodukter fremstilles af ækvivalente 
varer 
b) forædlingsprodukter, som er fremstillet af ækviva­
lente varer, udføres fra Fællesskabet forud for ind­
førslen af indførselsvarerne. 
2. Ækvivalente varer skal have toldmæssig status som 
fællesskabsvarer og være af samme kvalitet og have 
samme egenskaber som indførselsvarerne. I særlige til­
fælde, der fastlægges efter udvalgsproceduren, kan de 
ækvivalente varer dog befinde sig på et mere fremskre­
dent stadium i fremstillingsprocessen end indførselsva­
rerne. 
3. Ved anvendelse af stk. 1 får indførselsvarer samme 
toldmæssige stilling som ækvivalente varer og sidst­
nævnte samme toldmæssige stilling som indførselsva­
rer. 
4. Foranstaltninger med henblik på at forbyde eller 
begrænse anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 kan 
træffes efter udvalgsproceduren. 
5. Når stk. 1, litra b), anvendes, og forædlingsproduk­
terne ville blive eksportafgiftspligtige, medmindre de 
blev udført i forbindelse med en aktiv forædling, skal 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/27 
bevillingshaveren stille sikkerhed for, at disse afgifter 
betales i tilfælde af, at indførselsvarerne ikke skulle 
blive indført inden for den gældende frist. 
II. Meddelelse af bevilling 
Artikel 113 
Bevilling til aktiv forædling meddeles efter ansøgning 
fra den person, som udfører eller lader udføre foræd­
lingsprocesser. 
Artikel 114 
Bevilling meddeles kun: 
a) til personer, som er etableret i Fællesskabet. For så 
vidt angår indførsel uden erhvervsmæssig, karakter, 
kan bevilling meddeles til personer, der er etableret 
uden for Fællesskabet 
b) når indførselsvarerne kan identificeres i foræd­
lingsprodukterne, eller, i de i artikel 112 omhand­
lede tilfælde, når det kan kontrolleres, om de for 
ækvivalente varer fastsatte betingelser er opfyldt, 
uden at dette udelukker anvendelsen af de i artikel 
111, stk. 2, litra d), omhandlede varer 
c) når proceduren for aktiv forædling kan bidrage til 
at tilvejebringe de mest gunstige vilkår for udfør­
slen af forædlingsprodukterne, uden at 
fællesskabsproducenternes væsentlige interesser 
herved berøres (økonomiske forudsætninger). 
III. Procedurens virkemåde 
Artikel 115 
1. Toldmyndighederne fastsætter den frist, inden for 
hvilken forædlingsprodukterne skal være angivet til en 
anden tilladt toldmæssig bestemmelse eller anvendelse. 
Fristen fastsættes under hensyn til det tidsrum, der er 
nødvendig til gennemførelsen af den aktive forædling 
samt til afsætning af forædlingsprodukterne. 
2. Fristen løber fra den dato, på hvilken de pågæl­
dende ikke-fællesskabsvarer henføres under procedu­
ren for aktiv forædling. Toldmyndighederne kan for­
længe den, hvis bevillingshaveren fremsætter behørigt 
begrundet anmodning herom. 
Af forenklingshensyn kan det besluttes, at frister, som 
begynder i løbet af en kalendermåned eller et kvartal, 
alt efter tilfældet, skal udløbe ved udgangen af en 
senere kalendermåned eller et senere kvartal. 
3. Ved anvendelse af artikel 112, stk. 1, litra b), fast­
sætter toldmyndighederne den frist, inden hvis udløb 
ikke-fællesskabsvarer skal være angivet til henførsel under proceduren. Denne frist løber fra datoen for 
antagelsen af angivelsen om udførsel af de forædlings­
produkter, der er fremstillet af de dertil svarende ækvi­
valente varer. 
4. Der kan efter udvalgsproceduren fastsættes særlige 
frister for visse forædlingsprocesser og for visse indfør­
selsvarer. 
Artikel 116 
1. Toldmyndighederne fastsætter udbyttesatsen for 
processen eller eventuelt måden for fastsættelse af 
nævnte udbyttesats. Ved udbyttesats forstås den 
mængde eller procentdel forædlingsprodukter, der 
opnås ved forædling af en bestemt mængde indførsels­
varer. Udbyttesatsen fastsættes på grundlag af de fakt­
iske omstændigheder, hvorunder forædlingsprocessen 
foretages eller skal foretages. 
2. Når omstændighederne berettiger dertil, navnlig i 
tilfælde af forædlingsprocesser, der traditionelt udføres 
under veldefinerede tekniske betingelser, og hvorved 
varer med i alt væsentligt ensartede egenskaber foræd­
les til produkter af ensartet kvalitet, kan der efter 
udvalgsproceduren fastsættes faste udbyttesatser på 
grundlag af forud konstaterede faktiske oplysninger. 
Artikel 117 
1. Varer i uforandret stand eller forædlingsprodukter 
skal udføres. De kan dog med toldmyndighedernes til­
ladelse overgå til fri omsætning, henføres under proce­
duren for forarbejdning under toldkontrol, tilintetgøres 
eller afstås; denne tilladelse gives, når omstændighe­
derne berettiger dertil. 
2. Stk. 1 finder også anvendelse, når forædlingspro­
dukter skal angives til en toldmæssig bestemmelse eller 
anvendelse som omhandlet i nævnte stykke, efter at de 
har været henført under toldoplagsproceduren, proce­
duren for midlertidig indførsel eller en forsendelsespro-
cedure, eller efter at de har været anbragt i frizone eller 
frilager. 
3. Efter udvalgsproceduren kan det fastsættes, i 
hvilke tilfælde og på hvilke vilkår varer i uforandret 
stand eller forædlingsprodukter, for hvilke der er givet 
tilladelse til overgang til fri omsætning, anses som 
overgået til fri omsætning. 
Artikel 118 
Når der opstår toldskyld for forædlingsprodukter, fast­
sættes denne skyld på grundlag af de beskatningsele­
menter, der på det i artikel 211 omhandlede tidspunkt 
gælder for de indførselsvarer, der er medgået til fremstil-
Nr. C 128/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
ling af de pågældende forædlingsprodukter, jf. dog arti­
kel 119. 
Artikel 119 
Som undtagelse fra artikel 118 
a) pålægges forædlingsprodukter de for dem gæl­
dende importafgifter, når de pågældende produk­
ter: 
— overgår til fri omsætning og er opført på den 
liste, der er fastlagt efter udvalgsproceduren, og 
for så vidt de forholdsmæssigt svarer til den 
udførte del af de forædlingsprodukter, der ikke 
er opført på listen. Bevillingshaveren kan dog 
anmode om, at disse produkter pålægges afgif­
ter på de i artikel 118 fastsatte betingelser 
— er pålagt afgifter, der er fastsat som led i den 
fælles landbrugspolitik, og der er truffet 
bestemmelser herom efter udvalgsproceduren 
b) pålægges forædlingsprodukter, der har været hen­
ført under en procedure med betinget fritagelse 
eller har været anbragt i frizone eller frilager, de 
importafgifter, der fastsættes i henhold til de gæl­
dende regler for den pågældende toldprocedure 
eller for frizoner og frilagre. 
Imidlertid 
— kan den pågældende anmode om afgiftsfast­
sættelse i henhold til artikel 118 
— skal importafgiftsbeløbet være mindst lige så 
stort som det beløb, der beregnes i henhold til 
artikel 118, når forædlingsprodukterne er angi­
vet til en af de ovennævnte toldmæssige 
bestemmelser eller anvendelser, bortset fra for­
arbejdning under toldkontrol 
c) kan de afgiftsregler, der er fastsat som led i proce­
duren for forarbejdning under toldkontrol, anven­
des, hvis indførselsvarerne havde kunnet henføres 
under denne procedure. 
IV. Forædlingsprocesser, som foretages uden for 
Fællesskabets toldområde 
Artikel 120 2. Når der for de genindførte produkter opstår told­
skyld, opkræves: 
a) på de i stk. 1 omhandlede forædlingsprodukter og 
varer i uforandret stand importafgifter, der bereg­
nes i henhold til artikel 118 og 119, og 
b) på de produkter, der genindføres efter forædling 
uden for Fællesskabets toldområde, importafgifter, 
der beregnes i henhold til bestemmelserne vedrø­
rende passiv forædling på samme vilkår, som hvis 
de produkter, der er udført under sidstnævnte pro­
cedure, var overgået til fri omsætning, inden denne 
udførsel fandt sted. 
V. Særlige bestemmelser for 
tilbagebetalingsordningen 
Artikel 121 
Tilbagebetalingsordningen kan finde anvendelse på 
alle varer, bortset fra varer, der på tidspunktet for anta­
gelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning 
— er underlagt kvantitative importrestriktioner 
— vil kunne blive omfattet af præferencetoldforan­
staltninger eller autonome suspensionsforanstalt-
ninger som omhandlet i artikel 20, stk. 3, litra d), e) 
og f), i form af kontingenter 
— er pålagt landbrugsafgifter eller andre afgifter ved 
indførsel, der fastsættes som led i den fælles land­
brugspolitik eller i de særordninger, der anvendes 
på visse varer, som frembringes ved forarbejdning 
af landbrugsprodukter. 
I øvrigt kan tilbagebetalingsordningen kun finde 
anvendelse, hvis der på tidspunktet for antagelsen af 
angivelsen til overgang til fri omsætning af indførsels­
varerne ikke er fastsat nogen eksportrestitution for for­
ædlingsprodukterne. 
Der kan kun gives tilladelse til at anvende tilbagebeta­
lingsordningen, såfremt der på tidspunktet for antagel­
sen af udførselsangivelsen for forædlingsprodukterne 
— ikke er pålagt indførselsvarerne nogen af de i stk. 1, 
tredje led, nævnte afgifter 
— ikke er fastsat nogen eksportrestitution for foræd­
lingsprodukterne. 
1. Samtlige forædlingsprodukter og varer i uforandret 
stand, eller en del heraf, kan udføres midlertidigt med 
henblik på supplerende forædlingsprocesser uden for 
Fællesskabets toldområde, når toldmyndighederne 
meddeler bevilling hertil på de betingelser, der er fast­
sat i bestemmelserne vedrørende passiv forædling. Artikel 122 
1. Angivelsen til overgang til fri omsætning skal inde­
holde en angivelse af, at der er gjort brug af tilbagebe­
talingsordningen, samt en henvisning til bevillingen. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/29 
2. På toldmyndighedernes begæring skal nævnte 
bevilling vedlægges angivelsen til overgang til fri 
omsætning. 
Artikel 123 
Artikel 112, stk. 1, litra b), og stk. 3 og 5, artikel 115, 
stk. 3, artikel 117 og 118, artikel 119, litra a), andet led, 
og litra c), samt artikel 126 finder ikke anvendelse i for­
bindelse med tilbagebetalingsordningen. 
Artikel 124 
Midlertidig udførsel af forædlingsprodukter i henhold 
til artikel 120, stk. 1, anses ikke som udførsel som 
omhandlet i artikel 125, medmindre disse produkter 
ikke genindføres i Fællesskabet inden for de fastsatte 
frister. 
Artikel 125 
1. Bevillingshaveren kan anmode om godtgørelse af 
eller fritagelse for importafgifter, for så vidt han over 
for toldmyndighederne på tilfredsstillende måde kan 
godtgøre, at forædlingsprodukter, der er fremstillet på 
grundlag af indførselsvarer, som er overgået til fri 
omsætning under tilbagebetalingsordningen, 
— er blevet udført fra Fællesskabets toldområde 
under toldtilsyn 
— med henblik på senere udførsel er blevet henført 
under proceduren for forsendelse, toldoplagsproce-
duren, proceduren for midlertidig indførsel, proce­
duren for aktiv forædling — ordningen med betin­
get fritagelse — eller anbragt i frizone eller frilager, 
og at alle betingelser for anvendelse af proceduren iøv-
rigt er overholdt. 
2. Med henblik på angivelse til en toldmæssig 
bestemmelse eller anvendelse som omhandlet i stk. 1 
anses forædlingsprodukterne for at have status som 
ikke-fællesskabsvarer. 
3. Fristen for indgivelse af anmodning om godtgø­
relse fastsættes efter udvalgsproceduren. 
4. Forædlingsprodukter, der er henført under en told­
procedure eller anbragt i frizone efter bestemmelserne i 
stk. 1, kan kun overgå til fri omsætning efter tilladelse, 
som toldmyndighederne giver, når omstændighederne 
berettiger dertil. I sådanne tilfælde anses det importafgiftsbeløb, der er 
indrømmet godtgørelse af eller fritagelse for, med for­
behold af artikel 119, litra b), for at udgøre toldskylds-
beløbet. 
5. Ved fastlæggelsen af det importafgiftsbeløb, der 
skal godtgøres eller indrømmes fritagelse for, finder 
artikel 119, litra a), første led, tilsvarende anvendelse. 
VI. Andre bestemmelser 
Artikel 126 
Ikke-fællesskabsvarer kan ved anvendelse af ordningen 
med betinget fritagelse henføres under proceduren for 
aktiv forædling, for at forædlingsprodukterne kan blive 
fritaget for sådanne eksportafgifter, som ville påhvile 
tilsvarende varer fremstillet på grundlag af fællesskabs­
varer i stedet for indførselsvarer. 
E. Forarbejdning under toldkontrol 
Artikel 127 
Proceduren for forarbejdning under toldkontrol giver 
mulighed for på Fællesskabets toldområde at lade 
ikke-fællesskabsvarer underkaste behandlinger, hvor­
ved deres beskaffenhed eller tilstand ændres, uden at 
de pålægges importafgifter eller undergives handelspo­
litiske foranstaltninger, og derefter lade de produkter, 
der fremkommer ved disse behandlinger (forarbejd-
ningsprodukter) overgå til fri omsætning mod betaling 
af de for forarbejdningsprodukterne gældende 
importafgifter. 
Artikel 128 
Listen over de tilfælde, hvor proceduren for forarbejd­
ning under toldkontrol må benyttes, fastlægges efter 
udvalgsproceduren. 
Artikel 129 
Der meddeles bevilling til forarbejdning under told­
kontrol efter ansøgning fra den person, der udfører for­
arbejdningen, eller som for egen regning lader den 
udføre. 
Artikel 130 
Bevilling meddeles kun 
a) til personer, der er etableret i Fællesskabet 
b) hvis det er muligt at identificere indførselsvarerne i 
forarbejdningsprodukterne 
Nr. C 128/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
c) hvis varerne- efter forarbejdning ikke længere med 
økonomisk fordel kan føres tilbage til den beskaf­
fenhed eller tilstand, de havde, da de blev henført 
under proceduren 
d) hvis anvendelse af proceduren ikke kan medføre 
fordrejning af virkningerne af reglerne om oprin­
delse og af de kvantitative restriktioner for indførte 
varer 
e) i tilfælde, hvor de nødvendige betingelser for, at 
proceduren kan bidrage til oprettelse eller oprethol­
delse af vareforarbejdningsvirksomhed i Fællesska­
bet, er opfyldt, uden at væsentlige interesser hps 
Fællesskabets producenter af lignende varer berø­
res (økonomiske forudsætninger). 
Artikel 131 
Toldmyndighederne kan tillade bevillingshaveren for 
egen regning at lade en tredjemand udføre forarbejd­
ningen. 
Artikel 132 
Artikel 115 og 116 finder tilsvarende anvendelse. 
Artikel 133 
Opstår der toldskyld for produkter, der befinder sig på 
et mellemstadium i forarbejdningen i forhold til den, 
der er fastsat i bevillingen, beregnes denne toldskyld på 
grundlag af de beskatningselementer, der gælder for 
varerne i uforandret stand på det i artikel 211 nævnte 
tidspunkt. 
Artikel 134 
1. Hvis de pågældende varer i uforandret stand på 
tidspunktet for overgangen til fri omsætning opfyldte 
betingelserne for, at der kunne indrømmes præference­
toldbehandling, og den samme præferencetoldbehand­
ling gælder for tilsvarende varer som forarbejdnings-
produkter overgået til fri omsætning, beregnes import­
afgifterne for forarbejdningsprodukterne på grundlag 
af den sats, der gælder i forbindelse med den nævnte 
toldbehandling. 
2. Hvis den præferencetoldbehandling, der er 
omhandlet i stk. 1, er fastsat for indførselsvarerne som 
led i toldkontingenter eller toldlofter, afskrives mæng­
den af de indførselsvarer, der faktisk er medgået til 
fremstillingen af de forarbejdningsprodukter, som er 
overgået til fri omsætning, på de toldkontingenter eller 
toldlofter, der gælder på tidspunktet for antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, men der fore­
tages ikke afskrivning på de toldkontingenter eller -lof­
ter, som er åbnet for tilsvarende produkter som forar­
bejdningsprodukter. 
F. Midlertidig indførsel 
Artikel 135 
Proceduren for midlertidig indførsel giver mulighed 
for, at ikke-fællesskabsvarer kan anvendes i Fællesska­
bets toldområde med fuldstændig eller delvis fritagelse 
for importafgifter, og uden at være undergivet handels­
politiske foranstaltninger, når de er bestemt til at blive 
genudført i uforandret stand. 
Artikel 136 
Toldmyndighederne meddeler bevilling til midlertidig 
indførsel efter anmodning fra den person, der anvender 
eller på sit ansvar lader varerne anvende. 
Artikel 137 
Toldmyndighederne nægter henførsel under procedu­
ren for midlertidig indførsel, når de finder, at det er 
umuligt at sikre identifikation af indførselsvarerne. 
Toldmyndighederne kan dog tillade, at proceduren for 
midlertidig indførsel anvendes uden identifikation af 
varerne, når de skønner, at varerne eller de påtænkte 
transaktioner ikke ville kunne give anledning til mis­
brug af proceduren, selv om der ikke træffes identifika-
tionsforanstaltninger. 
Artikel 138 
1. Toldmyndighederne fastsætter en frist for, hvornår 
indførselsvarerne senest skal være angivet til anden til­
ladt toldmæssig bestemmelse eller anvendelse. Fristen 
fastsættes under hensyntagen til varigheden af den 
bevilgede anvendelse. 
2. Med forbehold af de særlige perioder, der er fastsat 
efter artikel 139, er den maksimale periode, hvor varer 
kan forblive henført under proceduren for midlertidig 
indførsel, 24 måneder. 
3. Når særlige omstændigheder berettiger dertil, kan 
toldmyndighederne efter anmodning fra den pågæl­
dende, inden for rimelige grænser og på de fastsatte 
betingelser forlænge de i stk. 1 omhandlede perioder 
for at muliggøre den bevilgede anvendelse. 
Artikel 139 
De tilfælde, hvor proceduren for midlertidig indførsel 
med fuldstændig fritagelse for importafgifter kan 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/31 
benyttes, samt de særlige betingelser herfor, fastlægges 
af Rådet, som træffer afgørelse med kvalificeret flertal 
på forslag af Kommissionen. 
Artikel 140 
1. Proceduren for midlertidig indførsel med delvis fri­
tagelse for importafgifter kan bevilges for varer, hvortil 
ejendomsretten forbliver hos en fysisk eller juridisk 
person, der er etableret uden for Fællesskabets toldom­
råde, og som ikke er nævnt i de bestemmelser, Rådet 
har vedtaget i overensstemmelse med artikel 139, eller 
som, selv om de er nævnt, ikke opfylder de deri fast­
satte betingelser for adgang til midlertidig indførsel 
med fuldstændig fritagelse. 
2. Listen over de varer, der skal være udelukket fra 
proceduren for midlertidig indførsel med delvis frita­
gelse for importafgifter, fastlægges efter udvalgsproce­
duren. 
Artikel 141 
1. Størrelsen af de importafgifter, der pålægges varer 
henført under proceduren for midlertidig indførsel med 
delvis fritagelse for importafgifter, fastsættes til 3 % pr. 
måned eller pr. del af måned, i hvilken varerne har 
været henført under proceduren for midlertidig indfør­
sel med delvis fritagelse af det afgiftsbeløb, der skulle 
have været opkrævet for de pågældende varer, hvis de 
var overgået til fri omsætning på det tidspunkt, hvor de 
blev henført under proceduren for midlertidig indfør­
sel. 
2. De importafgifter, der skal opkræves, må ikke være 
højere end dem, der ville være blevet opkrævet, hvis de 
pågældende varer var overgået til fri omsætning på det 
tidspunkt, hvor de blev henført under proceduren for 
midlertidig indførsel. 
3. Overdragelse af rettigheder og pligter, der følger af 
proceduren for midlertidig indførsel i overensstem­
melse med artikel 89, medfører ikke, at den samme fri-
tagelsesordning skal gælde for hver af den anvendelses­
perioder, der kommer i betragtning. 
4. Hvis en overdragelse som omhandlet i stk. 3 finder 
sted for de to brugere af proceduren i løbet af en og 
samme måned under ordningen med delvis fritagelse, 
er det den foregående bruger, der skal betale importaf­
giftsbeløbet for den pågældende måned. 
Artikel 142 
1. Medmindre andet er fastsat, kan indførselsvarerne 
kun overgå til fri omsætning, henføres under procedu­ren for forarbejdning under toldkontrol, tilintetgøres 
eller afstås efter tilladelse fra toldmyndighederne. 
2. Stk. 1 finder ligeledes anvendelse, når de omhand­
lede varer efter at have været henført under toldoplags-
proceduren, forsendelsesproceduren eller anbragt i fri­
zone eller frilager skal angives til en toldmæssig 
bestemmelse eller anvendelse som omhandlet i stk. 1. 
Artikel 143 
Hvis der opstår toldskyld for varer, som er henført 
under proceduren for midlertidig indførsel med delvis 
fritagelse for importafgifter af en anden grund end 
varernes henførsel under proceduren, er beløbet af 
denne toldskyld lig med forskellen mellem det afgifts­
beløb, der er beregnet i henhold til artikel 211, og det 
beløb, der skyldes i henhold til artikel 141. 
G. Passiv forædling 
I. Generelt 
Artikel 144 
1. Proceduren for passiv forædling giver med forbe­
hold af de særlige bestemmelser, som gælder for frem­
gangsmåden med standardombytning, der er fastsat i 
artikel 153 til 159, samt artikel 120, mulighed for mid­
lertidigt at udføre fællesskabsvarer fra Fællesskabets 
toldområde med henblik på at lade dem undergå for­
ædlingsprocesser og derefter lade de produkter, der 
fremkommer ved disse processer (forædlingsproduk­
ter), overgå til fri omsætning i Fællesskabets toldom­
råde med fuldstændig eller delvis fritagelse for import­
afgifter. 
2. Ved forædlingsprocesser under proceduren forstås 
de i artikel 111, stk. 2, litra a), b) og c), omhandlede 
processer. 
Artikel 145 
1. Under proceduren for passiv forædling kan ikke 
henføres fællesskabsvarer, 
— for hvilke der ved udførsel indrømmes godtgørelse 
af eller fritagelse for importafgifter 
— der forud for deres udførsel var overgået til fri 
omsætning med fuldstændig fritagelse for import­
afgifter på grund af deres art eller deres anvendelse 
til særlige formål, så længe de betingelser, der er 
fastsat for indrømmelse af den nævnte fritagelse, 
fortsat er gældende 
— ved hvis udførsel der ydes restitutioner, eller for 
hvilke der indrømmes en anden finansiel fordel 
Nr. C 128/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
end restitutioner som led i den fælles landbrugspo­
litik på grund af disse varers udførsel. 
2. Undtagelser fra stk. 1, andet led, kan dog fastsættes 
efter udvalgsproceduren. 
3. Varer, der er henført under proceduren for passiv 
forædling, benævnes midlertidigt udførte varer. 
II. Meddelelse af bevilling 
Artikel 146 
1. Bevilling til passiv forædling meddeles efter ansøg­
ning fra den person, der lader forædlingsprocesserne 
udføre. 
2. Som undtagelse fra stk. 1 kan en anden person 
gives adgang til at benytte proceduren for passiv foræd­
ling for varer med fællesskabsoprindelse, når foræd­
lingsprocessen består i indarbejdelse af disse varer i 
varer, der er fremstillet uden for Fællesskabet og ind­
ført som forædlingsprodukter, hvis anvendelse af pro­
ceduren kan bidrage til at fremme salg til eksport af 
sådanne varer, uden at det berører væsentlige interesser 
hos fællesskabsproducenter af tilsvarende eller lig­
nende varer som de indførte forædlingsprodukter. 
De tilfælde, hvor stk. 1 kan bringes i anvendelse, og 
betingelserne herfor fastlægges efter udvalgsprocedu­
ren. 
Artikel 147 
Bevilling meddeles kun: 
a) til personer, der er etableret i Fællesskabet 
b) når det kan godtgøres, at forædlingsprodukterne vil 
blive fremstillet på grundlag af de midlertidigt 
udførte varer. 
De tilfælde, hvor undtagelser fra litra a) kan anven­
des, og de betingelser, hvorpå disse undtagelser fin­
der anvendelse, fastsættes efter udvalgsproceduren 
c) for så vidt anvendelse af proceduren for passiv for­
ædling ikke i alvorlig grad vil kunne skade væsent­
lige interesser hos forarbejdningsvirksomhederne i 
Fællesskabet (økonomiske forudsætninger). 
III. Procedurens virkemåde 
Artikel 148 
1. Toldmyndighederne fastsætter den frist, inden for 
hvilken forædlingsprodukterne skal være genindført i 
Fællesskabets toldområde. De kan forlænge denne 
frist, hvis bevillingshaveren fremsætter behørigt 
begrundet anmodning herom. 2. Toldmyndighederne fastsætter udbyttesatsen for 
processen eller i givet fald måden for fastsættelsen af 
denne sats. Ved udbyttesats forstås den mængde eller 
procentdel forædlingsprodukter, der opnås ved foræd­
ling af en bestemt mængde midlertidigt udførte varer. 
Artikel 149 
Fuldstændig eller delvis fritagelse for importafgifter, 
som fastsat i artikel 150, stk. 1, indrømmes kun, for så 
vidt som forædlingsprodukterne angives til overgang til 
fri omsætning 
a) i bevillingshaverens navn eller for hans regning 
b) i enhver anden persons navn eller for denne per­
sons regning, såfremt han er etableret i Fællesska­
bet, og såfremt han har opnået bevillingshaverens 
samtykke. 
Artikel 150 
1. Den i artikel 144 omhandlede fuldstændige eller 
delvise fritagelse for importafgifter består i, at beløbet 
for de importafgifter, der påhviler forædlingsprodukter, 
som overgår til fri omsætning, fradrages beløbet for de 
importafgifter, der på samme dato ville gælde for de 
midlertidigt udførte varer, hvis disse varer var blevet 
indført i Fællesskabets toldområde fra det land, hvor 
de har været genstand for forædlingsprocessen eller 
den sidste forædlingsproces. 
2. Det beløb, der skal fradrages i henhold til stk. 1, 
beregnes efter mængden og beskaffenheden af de 
pågældende varer på datoen for antagelsen af angivel­
sen om deres henførsel under proceduren for passiv 
forædling og på grundlag af de andre beskatningsele­
menter, der gælder for dem på datoen for antagelsen af 
angivelsen om forædlingsprodukternes overgang til fri 
omsætning. 
Værdien af de midlertidigt udførte varer er den værdi, 
der for disse varer lægges til grund ved fastsættelsen af 
forædlingsprodukternes toldværdi i henhold til artikel 
32, stk. 1, litra b), nr. i), eller, hvis værdien ikke kan 
fastsættes på denne måde, forskellen mellem foræd­
lingsprodukternes toldværdi og forædlingsomkostnin­
gerne fastsat på rimelig vis. 
Dog gælder følgende: 
— visse afgifter, der fastlægges efter udvalgsprocedu­
ren, tages ikke i betragtning ved beregning af fra­
dragsbeløbet 
— hvis de midlertidigt udførte varer forud for deres 
henførsel under proceduren for passiv forædling 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/33 
var overgået til fri omsætning til en nedsat sats på 
grund af deres anvendelse til særlige formål, og så 
længe de betingelser, der er fastsat for indrømmelse 
af den nedsatte sats, fortsat er gældende, er det 
beløb, der skal fradrages, lig med de importafgifter, 
der faktisk blev opkrævet ved denne overgang til 
fri omsætning. 
3. Hvis der for de midlertidigt udførte varer ved deres 
overgang til fri omsætning kunne anvendes en nedsat 
sats eller nulsats på grund af varernes særlige anvendel­
sesformål, tages denne sats i betragtning, hvis varerne i 
det land, hvor forædlingsprocessen eller den sidste for­
ædlingsproces fandt sted, har været genstand for 
samme processer som dem, der svarer til et sådant 
anvendelsesformål. 
4. Hvis forædlingsprodukterne er omfattet af en præ­
ferencetoldforanstaltning i henhold til artikel 20, stk. 3, 
litra d) eller e), og hvis denne foranstaltning gælder for 
varer henhørende under samme position som de mid­
lertidigt udførte varer, er satsen for de importafgifter, 
der skal tages i betragtning ved beregning af fradrags­
beløbet i henhold til stk. 1, den sats, som ville blive 
anvendt, hvis de midlertidigt udførte varer opfyldte 
betingelserne for indrømmelse af denne præferencefor­
anstaltning. 
5. Denne artikel er ikke til hinder for anvendelse af 
bestemmelser, der er eller måtte blive fastsat som led i 
samhandelen mellem Fællesskabet og tredjelande, og 
som foreskriver fritagelse for importafgifter for visse 
forædlingsprodukter. 
Artikel 151 
1. Hvis formålet med forædlingen er reparation af de 
midlertidigt udførte varer, er de ved overgang til fri 
omsætning fuldstændig fritaget for importafgifter, hvis 
det på tilfredsstillende måde over for toldmyndighe­
derne kan godtgøres, at reparationen er foretaget veder­
lagsfrit på grund af en garantiforpligtelse i henhold til 
kontrakt, i henhold til lovgivningen eller som følge af 
en fabrikationsfejl. 
2. Bestemmelserne i stk. 1 gælder ikke, når der har 
været taget hensyn til fejlen på det tidspunkt, hvor de 
pågældende varer første gang overgik til fri omsætning. 
Artikel 152 
Hvis formålet med forædlingen er reparation af de 
midlertidigt udførte varer, og denne reparation foreta­
ges mod vederlag, består den i artikel 144 fastsatte del­
vise fritagelse for importafgifter i, at det gældende afgiftsbeløb fastsættes på grundlag af de beskatnings­
elementer, der påhvilede forædlingsprodukterne på 
datoen for antagelsen af angivelsen om disse produk­
ters overgang til fri omsætning, og at toldværdien 
ansættes til et beløb svarende til reparationsomkostnin­
gerne, hvis disse omkostninger udgør bevillingshave­
rens eneste udgift og ikke er påvirket af et afhængig­
hedsforhold mellem bevillingshaveren og forarbejde­
ren. 
IV. Standardombytning 
Artikel 153 
1. På de under nærværende nr. IV fastsatte betingel­
ser, der finder anvendelse som supplement til de forud­
gående bestemmelser, giver fremgangsmåden med stan­
dardombytning mulighed for at lade en indført vare, i 
det følgende benævnt ombytningsvare, træde i stedet 
for et forædlingsprodukt. 
2. Toldmyndighederne tillader anvendelse af frem­
gangsmåden med standardombytning, hvis forædlings­
processen består i en reparation af fællesskabsvarer, 
bortset fra varer, der henhører under den fælles land­
brugspolitik eller under de særordninger, der anvendes 
på visse varer, som frembringes ved forarbejdning af 
landbrugsprodukter. 
3. Toldmyndighederne tillader på betingelser, som de 
fastsætter, at ombytningsvarer indføres forud for udfør­
slen af de til midlertidig udførsel bestemte varer (forud­
gående indførsel). 
Ved forudgående indførsel af en ombytningsvare stilles 
der en sikkerhed, som dækker importafgiftsbeløbet. 
Artikel 154 
1. Ombytningsvarerne skal være af samme handels­
mæssige kvalitet og have samme egenskaber som de 
midlertidigt udførte varer, hvis disse varer havde under­
gået den pågældende reparation. 
2. Har de midlertidigt udførte varer været brugt før 
udførslen, skal ombytningsvarerne ligeledes have været 
brugt og må ikke være nye. 
Toldmyndighederne kan dog fravige denne regel, hvis 
ombytningsvaren er leveret vederlagsfrit på grund af en 
garantiforpligtelse i henhold til kontrakt, i henhold til 
lovgivningen eller som følge af en fabrikationsfejl. 
Artikel 155 
Standardombytning er kun tilladt, når det er muligt at 
kontrollere, om de i artikel 154 anførte betingelser er 
opfyldt. 
Nr. C 128/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
Artikel 156 
Med forbehold af artikel 159 finder de bestemmelser, 
der gælder for forædlingsprodukter, ligeledes anven­
delse på ombytningsvarer. 
Artikel 157 
1. I tilfælde af forudgående indførsel skal udførsels­
varerne udføres inden for en frist på to måneder regnet 
fra den dato, på hvilken toldmyndighederne antog 
angivelsen om ombytningsvarernes overgang til fri 
omsætning. 
2. Når særlige omstændigheder berettiger dertil, kan 
toldmyndighederne på anmodning af den pågældende 
forlænge den i stk. 1 omhandlede periode inden for 
rimelige grænser. 
Artikel 158 
I tilfælde af forudgående indførsel, og når artikel 150 
finder anvendelse, fastsættes fradragsbeløbet ud fra de 
beskatningselementer, der var gældende for de midler­
tidigt udførte varer på den dato, på hvilken angivelsen 
om varernes henførsel under proceduren blev antaget. 
Artikel 159 
Artikel 146, stk. 2, og artikel 147, litra b), finder ikke 
anvendelse i forbindelse med standardombytning. 
V. Andre bestemmelser 
Artikel 160 
De fremgangsmåder, der er fastsat i forbindelse med 
passiv forædling kan ligeledes anvendes ved gennem­
førelsen af ikke-toldmæssige foranstaltninger i henhold 
til den fælles handelspolitik. 
Afdeling 4 
Udførsel 
Artikel 161 
1. Proceduren for udførsel giver mulighed for, at en 
fællesskabsvare føres ud af Fællesskabets toldområde. 
Udførsel indebærer anvendelse af eksportafgifter, han­
delspolitiske foranstaltninger og de øvrige formaliteter, 
der er fastsat med henblik på den pågældende udførsel. 
2. Med udførsel sidestilles levering af varer til 
a) personer i tredjelande, der kan nyde godt af frita­
gelser i medfør af Wiener-konventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser, Wiener-kon­
ventionen af 24. april 1963 om konsulære forbin­
delser eller andre konsulære konventioner eller 
New York-konventionen af 16. december 1969 om 
særlige missioner 
b) tredjelandes væbnede styrker, der er stationeret på 
en medlemsstats område, og som kan nyde godt af 
fritagelser i medfør af internationale overenskom­
ster. 
3. Med forbehold af de bestemmelser, der gælder for 
varer, som udføres af rejsende, samt for varer henført 
under proceduren for passiv forædling eller under pro­
ceduren for intern forsendelse efter artikel 163, skal alle 
fællesskabsvarer, som er bestemt til udførsel, henføres 
under proceduren for udførsel. 
4. Det fastlægges efter udvalgsproceduren, i hvilke til­
fælde og på hvilke betingelser det ikke anses som 
udførsel, når varer føres ud af Fællesskabets toldom­
råde, eller der ikke skal indgives en udførselsangivelse. 
5. Det kan kræves, at der indgives en udførselsangi­
velse til det toldsted, der er kompetent med hensyn til 
tilsyn på det sted, hvor eksportøren er etableret, eller 
hvor varerne emballeres eller indlades til transport til 
udførsel. 
De pågældende tilfælde og betingelserne herfor fast­
lægges efter udvalgsproceduren. 
Artikel 162 
Frigivelsen til udførsel gives på betingelse af, at varerne 
forlader Fællesskabets toldområde i samme stand, som 
de var på tidspunktet for antagelsen af udførselsangi-
velsen. 
Afdeling 5 
Intern forsendelse 
Artikel 163 
1. Ved proceduren for intern forsendelse gives der 
mulighed for, at andre fællesskabsvarer end dem, der er 
omhandlet i artikel 90, stk. 1, litra b), som forsendes 
mellem to steder i Fællesskabet, midlertidigt forlader 
Fællesskabets toldområde inden for det tidsrum, som 
toldmyndighederne har fastsat for forsendelsen, og 
genindføres med toldmæssig status som fællesskabsva­
rer, forudsat at forsendelsen uden for det nævnte told­
område sker i henhold til et og samme transportdoku­
ment, der skal være udfærdiget inden for Fællesskabets 
toldområde. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/35 
2. Den i stk. 1 omhandlede forsendelse kan gennem­
føres 
a) under proceduren for fællesskabsforsendelse — 
den interne procedure 
b) i henhold til et TIR-carnet (TIR-konventionen) 
c) i henhold til et ATA-carnet (ATA-konventionen) 
d) som postforsendelse (herunder postpakker). 
3. I det i stk. 2, litra a), omhandlede tilfælde 
a) finder artikel 93 og 94 tilsvarende anvendelse 
b) fastsættes der om fornødent efter udvalgsprocedu­
ren særlige betingelser for at tage hensyn til inter­
nationale konventioner. 
4. I de i stk. 2, litra b) og c), omhandlede tilfælde kan 
en vare, der er henført under proceduren, genindføres 
med toldmæssig status som fællesskabsvare, når denne 
status er godtgjort på en måde, der er fastsat bestem­
melser, som er vedtaget efter udvalgsproceduren. 
KAPITEL 3 
ANDRE TOLDMÆSSIGE BESTEMMELSER ELLER 
ANVENDELSER 
Afdeling 1 
Frizoner og frilagre 
A. Generelt 
Artikel 164 
Ved frizoner eller frilagre forstås dele af Fællesskabets 
toldområde eller lokaliteter beliggende på dette 
område, som er adskilt fra resten af området, og i 
hvilke 
a) ikke-fællesskabsvarer hverken er pålagt importaf­
gifter eller undergivet handelspolitiske foranstalt­
ninger 
b) fællesskabsvarer som følge af deres anbringelse i 
frizone eller frilager omfattes af de foranstaltnin­
ger, der i princippet er forbundet med varernes 
udførsel, når det er fastsat i særlige fællesskabsfor-
skrifter. 
Artikel 165 
1. Medlemsstaterne kan på bestemte dele af Fælles­
skabets toldområde oprette frizoner eller give tilladelse 
til oprettelse af frilagre. 2. Medlemsstaterne fastlægger hver frizones geografi­
ske grænser. De lokaler, hvor der tænkes oprettet et fri­
lager, skal godkendes af medlemsstaterne. 
3. Frizoner og frilagre skal være adskilt fra resten af 
Fællesskabets toldområde. Tilførsels- og fraførselsste-
derne fastlægges. 
4. Forud for opførelse af bygninger i en frizone skal 
der foreligge tilladelse fra toldmyndighederne. 
Artikel 166 
1. Frizonernes og frilagrenes grænser og tilførsels- og 
fraførselssteder er underlagt toldmyndighedernes tilsyn. 
2. Personer og transportmidler, der ankommer til eller 
forlader en frizone eller et frilager, kan underkastes 
toldkontrol. 
3. Personer, der ikke frembyder den nødvendige sik­
kerhed for, at bestemmelserne i denne afdeling over­
holdes, kan formenes adgang til en frizone eller et frila­
ger. 
4. Toldmyndighederne kan føre kontrol med varer, 
der tilføres, opbevares i eller fraføres en frizone eller et 
frilager. Med henblik på denne kontrol skal en kopi af 
transportdokumentet, der skal følge med varerne, når 
de tilføres eller fraføres en frizone eller et frilager, over­
drages til toldmyndighederne eller holdes til deres 
disposition hos en person, som er udpeget hertil af 
nævnte myndigheder. Hvis denne kontrol forlanges, 
skal varerne stilles til toldmyndighedernes rådighed. 
B. Tilførsel af varer til frizoner og frilagre 
Artikel 167 
Såvel ikke-fællesskabsvarer som fællesskabsvarer kan 
anbringes i frizone eller frilager. 
Toldmyndighederne kan kræve, at varer, som fremby­
der fare, eller som vil kunne fremkalde en ændring af 
andre varers tilstand, eller som af andre årsager kræver 
særlige indretninger, tilføres lokaler, der er specielt 
udstyret hertil. 
Artikel 168 
1. Ved tilførsel af varer til frizone eller frilager skal 
disse ikke frembydes for toldmyndighederne, og der 
skal heller ikke indgives toldangivelse, jf. dog artikel 
166, stk. 4. 
2. Der skal for toldmyndighederne kun frembydes 
varer, som 
Nr.C 128/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
a) er henført under en toldprocedure, der er blevet 
afviklet, ved at varerne andbringes i frizone eller 
frilager; en sådan frembydelse er dog ikke nødven­
dig, hvis der i medfør af den pågældende toldpro­
cedure tillades undtagelse fra forpligtelsen til at 
frembyde varerne 
b) har været genstand for en beslutning om indrøm­
melse af godtgørelse af eller fritagelse for importaf­
gifter og med tilladelse til, at varerne anbringes i 
frizone eller frilager 
c) har været genstand for en anmodning om forudbe­
taling af eksportrestitutioner inden for rammerne af 
den fælles landbrugspolitik. 
3. På anmodning udsteder toldmyndighederne for 
varer, der er anbragt i frizone eller frilager, en attest 
vedrørende deres status som fællesskabsvarer eller 
ikke-fællesskabsvarer. 
C. Frizoners og frilagres virkemåde 
Artikel 169 
1. Varer kan opbevares i frizoner og frilagre uden tids­
begrænsning. 
2. For visse varer, der er omhandlet i artikel 164, litra 
b), og henhører under den fælles landbrugspolitik, kan 
der fastsættes særlige frister efter udvalgsproceduren. 
Artikel 170 
1. I frizoner eller frilagre tillades aktiviteter af indu­
striel eller kommerciel art samt tjenesteydelser, når de i 
denne kodeks fastsatte betingelser overholdes. 
2. Toldmyndighederne kan i et vist omfang forbyde 
eller begrænse de i stk. 1 omhandlede aktiviteter under 
hensyn til, hvilke varer der er genstand for de nævnte 
aktiviteter, eller til behovet for toldtilsyn. 
3. Toldmyndighederne kan nægte personer, der ikke 
frembyder den nødvendige sikkerhed for korrekt 
anvendelse af de i denne kodeks fastsatte bestemmel­
ser, adgang til at udøve virksomhed i en frizone eller et 
frilager. 
Artikel 171 
1. Ikke-fællesskabsvarer, der er anbragt i frizone eller 
frilager, kan, mens de befinder sig i frizone eller frila­
ger, 
a) overgå til fri omsætning på de betingelser, der er 
fastsat for den pågældende procedure og i artikel 
176 b) uden tilladelse gøres til genstand for de sædvanlige 
behandlinger, som er omhandlet i artikel 106, stk. 1 
c) henføres under proceduren for aktiv forædling på 
de for denne procedure fastsatte betingelser. 
Forædlingsaktiviteter i Hamburgs gamle frihavn er 
dog ikke underlagt de økonomiske forudsætninger. 
Hvis konkurrencevilkårene i Fællesskabet inden 
for en økonomisk sektor påvirkes som følge af 
denne undtagelse, beslutter Rådet med kvalificeret 
flertal på forslag af Kommissionen, at de økonomi­
ske forudsætninger, der gælder på fællesskabsplan 
i forbindelse med aktiv forædling, også skal gælde 
for den pågældende økonomiske aktivitet i Ham­
burgs gamle frihavn 
d) henføres under proceduren for forarbejdning under 
toldkontrol på de for denne procedure fastsatte 
betingelser 
e) henføres under proceduren for midlertidig indfør­
sel på de for denne procedure fastsatte betingelser 
0 afstås efter artikel 180 
g) tilintetgøres på betingelse af, at der forelægges 
toldmyndighederne alle de oplysninger, som disse 
skønner nødvendige. 
Hvis varerne henføres under en af de i litra c), d) eller 
e) omhandlede procedurer, kan kontrolbestemmelserne 
tilpasses. 
Artikel 172 
De i artikel 164, litra b), omhandlede fællesskabsvarer, 
som henhører under den fælles landbrugspolitik, kan 
kun underkastes de behandlinger, der udtrykkeligt er 
fastsat for disse varer i overensstemmelse med artikel 
106, stk. 2. Disse behandlinger kan foretages uden tilla­
delse. 
Artikel 173 
1. Når artikel 171 og 172 ikke finder anvendelse, kan 
de ikke-fællesskabsvarer og fællesskabsvarer, der er 
omhandlet i artikel 164, litra b), ikke forbruges eller 
anvendes i frizoner eller frilagre. 
2. Med forbehold af bestemmelserne for proviante­
ring er stk. 1 i det omfang den pågældende procedure 
tillader det, ikke til hinder for anvendelse eller forbrug 
af varer, som ved overgang til fri omsætning eller ved 
midlertidig indførsel ikke ville være pålagt importafgif­
ter eller undergivet foranstaltninger i henhold til den 
fælles landbrugspolitik eller handelspolitiske foran-
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/37 
stakninger. I så fald er en angivelse om overgang til fri 
omsætning eller om midlertidig indførsel ikke nødven­
dig. 
En angivelse kræves dog, hvis sådanne varer skal 
afskrives på et kontingent eller et loft. 
Artikel 174 
1. Enhver person, der udøver virksomhed i en frizone 
eller et frilager, det være sig oplagring, bearbejdning, 
forarbejdning, salg eller køb af varer, skal i en af told­
myndighederne godkendt form føre lagerregnskab. 
Varerne skal, så snart de ankommer til denne persons 
lokaler, bogføres i dette regnskab. Regnskabet skal 
sætte toldmyndighederne i stand til at identificere 
varerne, og det skal vise varebevægelserne. 
2. I tilfælde af omladning af varer i en frizone holdes 
de dertil hørende dokumenter til rådighed for toldmyn­
dighederne. Kortvarig oplagring af varer i forbindelse 
med en sådan omladning anses for at udgøre en del af 
omladningen. 
D. Fraførsel af varer fra frizoner og frilagre 
Artikel 175 
Med forbehold af de særlige bestemmelser, der er ved­
taget som led i særlige toldforskrifter, kan varer, der 
fraføres en frizone eller et frilager, 
— udføres eller genudføres fra Fællesskabets toldom­
råde 
— føres ind i de øvrige dele af Fællesskabets toldom­
råde. 
Bestemmelserne i afsnit III — bortset fra artikel 48 
til 54 for så vidt angår fællesskabsvarer — finder 
anvendelse på varer, der føres ind i de øvrige dele 
af Fællesskabets toldområde, medmindre det drejer 
sig om varer, hvis fraførsel fra zonen sker ad søve­
jen eller luftvejen, uden at varerne henføres under 
en forsendelsesprocedure eller en anden toldproce­
dure. 
Artikel 176 
1. Opstår der toldskyld for en ikke-fællesskabsvare, 
og ansættes toldværdien af denne vare på grundlag af 
den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, og som 
omfatter omkostninger ved oplagring eller bevarelse af 
varerne under disses opbevaring i frizone eller frilager, 
medregnes disse omkostninger ikke i toldværdien, når 
de er anført særskilt i forhold til den pris, der faktisk er 
betalt eller skal betales for varen. 
2. Når den pågældende vare i frizone eller frilager er 
blevet underkastet de særlige behandlinger, der er omhandlet i artikel 106, stk. 1, er beskaffenheden, told­
værdien og mængden, som skal lægges til grund ved 
beregningen af importafgiftsbeløbet — efter anmod­
ning fra klarereren og på betingelse af, at de nævnte 
behandlinger har fundet sted på grundlag af en tilla­
delse, der er givet i overensstemmelse med nævnte arti­
kels stk. 3 — de samme som dem, der, for så vidt angår 
denne vare, skulle have været lagt til grund på det i 
artikel 211 omhandlede tidspunkt, hvis varen ikke var 
blevet underkastet disse behandlinger. 
Artikel 177 
1. Fællesskabsvarer henhørende under den fælles 
landbrugspolitik, som er anbragt i frizone eller frilager, 
og som er omfattet af artikel 164, litra b), skal angives 
til en af de bestemmelser eller anvendelser, der er fast­
sat i de forskrifter, der som følge af, at de anbringes i 
frizone eller frilager, underkaster de pågældende varer 
foranstaltninger, der i princippet er knyttet til deres 
udførsel. 
2. Hvis disse varer igen føres ind i andre dele af Fæl­
lesskabets toldområde, eller hvis der ved udløbet af den 
i henhold til artikel 169, stk. 2, fastsatte frist ikke er 
fremsat anmodning med henblik på angivelse af 
varerne til en af de i stk. 1 omhandlede bestemmelser 
eller anvendelser, træffer toldmyndighederne de foran­
staltninger, der er fastsat i der særlige forskrifter vedrø­
rende manglende overholdelse af den fastsatte bestem­
melse eller anvendelse. 
Artikel 178 
1. Hvis varerne føres ind i — eller på ny føres ind i — 
andre dele af Fællesskabets toldområde eller henføres 
under en toldprocedure, kan den i artikel 168, stk. 3, 
omhandlede attest anvendes til at bevise, at varerne har 
status som fællesskabsvarer eller ikke-fællesskabsvarer. 
2. Når det ikke ved hjælp af attesten eller på anden 
måde dokumenteres, at varerne har status som fælles­
skabsvarer eller ikke-fællesskabsvarer, betragtes de 
— for så vidt angår anvendelsen af eksportafgifter og 
eksportlicenser samt af handelspolitiske foranstalt­
ninger, der benyttes ved udførsel, som fællesskabs­
varer 
— i anden sammenhæng, som ikke-fællesskabsvarer. 
Artikel 179 
Toldmyndighederne sikrer sig, at bestemmelserne 
vedrørende udførsel overholdes, når varerne udføres fra 
en frizone eller et frilager. 
Nr. C 128/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
Afdeling 2 
Genudførsel, tilintetgørelse og afståelse 
Artikel 180 
1. Ikke-fællesskabsvarer kan 
— genudføres fra Fællesskabets toldområde 
— tilintetgøres 
— afstås til statskassen, hvis denne mulighed forelig­
ger i henhold til nationale retsforskrifter. 
2. Ved genudførsel finder artikel 161, stk. 2, tilsva­
rende anvendelse. 
3. Genudførsel, tilintetgørelse eller afståelse er betin­
get af, at toldmyndighederne efter anmodning fra den 
KAPITEL 1 
FRITAGELSER 
Artikel 181 
Rådet træffer med kvalificeret flertal på forslag af 
Kommissionen beslutning om, i hvilke tilfælde der som 
følge af særlige omstændigheder indrømmes fritagelse 
for import- eller eksportafgifter ved varers overgang til 
fri omsætning eller udførsel. 
KAPITEL 2 
RETURVARER 
Artikel 182 
1. Fællesskabsvarer, som, efter at være blevet udført 
fra Fællesskabets toldområde, inden for en frist på tre 
år igen føres ind i toldområdet og der overgår til fri 
omsætning, fritages for importafgifter. 
Dog gælder følgende: 
— fristen på tre år kan overskrides under særlige 
omstændigheder 
— var returvarerne forud for deres udførsel fra Fælles­
skabets toldområde overgået til fri omsætning til pågældende giver tilladelse hertil. Anmodes der om 
genudførsel af varer henført under en anden toldproce­
dure end en forsendelsesprocedure, skal der indgives 
en toldangivelse som omhandlet i artikel 58 til 77. 
4. Tilintetgørelse eller afståelse må ikke medføre 
omkostninger for statskassen. 
5. Affald og skrot, som i givet fald fremkommer ved 
tilintetgørelse, skal angives til en af de toldmæssige 
bestemmelser eller anvendelser, der er fastsat for ikke-
fællesskabsvarer. 
Varerne forbliver under toldtilsyn indtil det i artikel 37, 
stk. 2, litra a), fastsatte tidspunkt. 
nedsat eller nul-importafgift på grund af deres 
anvendelse til særlige formål, og var de på 
tidspunktet for udførslen stadig under toldtilsyn, 
nedsættes det importafgiftsbeløb, de pålægges, 
imidlertid med det beløb, som eventuelt er blevet 
opkrævet ved varernes første overgang til fri 
omsætning. 
2. Den i stk. 1 omhandlede fritagelse for importafgif­
ter indrømmes ikke for følgende varer: 
a) varer, der er udført fra Fællesskabets toldområde 
under proceduren for passiv forædling, medmindre 
disse varer stadig er i samme uforandrede stand 
som ved deres udførsel 
b) varer, som har været omfattet af en fællesskabsfor­
anstaltning, der indebærer deres udførsel til tredje­
land. De tilfælde, hvor der kan afviges fra denne 
bestemmelse, samt de nærmere betingelser herfor, 
fastlægges efter udvalgsproceduren. 
Artikel 183 
Varerne skal genindføres i samme uforandrede stand, 
som de var ved deres udførsel. De tilfælde, hvor der AFSNIT V 
BEGUNSTIGEDE TRANSAKTIONER 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/39 
kan afviges herfra, samt de nærmere betingelser herfor, 
fastlægges efter udvalgsproceduren. 
Artikel 184 
Artikel 182 og 183 finder tilsvarende anvendelse på for­
ædlingsprodukter, der oprindelig var blevet udført efter 
en procedure for aktiv forædling, når omstændighe­
derne berettiger til deres overgang til fri omsætning. 
Det efter lovgivningen skyldige importafgiftsbeløb fast­
lægges efter reglerne for proceduren for aktiv foræd­
ling. 
KAPITEL 1 
SIKKERHEDSSTILLELSE FOR TOLDSKYLD 
Artikel 186 
1. Kræver toldmyndighederne i henhold til toldfor­
skrifterne, at der stilles sikkerhed for betalingen af en 
toldskyld, skal denne stilles af debitor eller den person, 
som kan blive debitor. 
2. Toldmyndighederne kan kun kræve en sikkerheds­
stillelse for en og samme toldskyld. 
3. Toldmyndighederne kan tillade, at der stilles sik­
kerhed af en tredjemand på vegne af den person, der er 
blevet afkrævet sikkerhedsstillelse. 
4. Når debitor eller den person, som kan blive debi­
tor, er en offentlig administration, skal der ikke stilles 
sikkerhed. 
5. Toldmyndighederne kan undlade at kræve sikker­
hedsstillelse, hvis det beløb, der stilles sikkerhed for, 
ikke overstiger 500 ECU. 
Artikel 187 
1. Er det fastsat i toldforskrifterne, at sikkerhedsstil­
lelse er fakultativ, kræver toldmyndighederne kun sik­
kerhed, for så vidt rettidig betaling af en toldskyld, der 
er opstået eller vil kunne opstå, ikke forekommer dem 
helt sikret. KAPITEL 3 
PRODUKTER, SOM HIDRØRER FRA HAVFISKERI, 
OG ANDRE PRODUKTER, DER OPTAGES FRA 
HAVET 
Artikel 185 
Med forbehold af artikel 24, stk. 1, litra f), er følgende 
produkter fritaget for importafgifter ved overgang til fri 
omsætning: 
a) produkter fra havfiskeri og andre produkter, der 
optages fra et tredjelands territorialfarvand af 
skibe, som er registreret i en medlemsstat eller 
anmeldt til dens skibsregister og fører statens flag; 
b) produkter, der er fremstillet på grundlag af de 
under litra a) nævnte produkter om bord på 
fabriksskibe, der opfylder de under samme litra a) 
fastsatte betingelser. 
Når den i første afsnit omhandlede sikkerhed ikke kræ­
ves, kan toldmyndighederne imidlertid forlange, at den 
i artikel 186, stk. 1, omhandlede person afgiver en 
erklæring indeholdende de forpligtelser, han ifølge 
loven skal overholde. 
2. Den i stk. 1, første afsnit, nævnte sikkerhed kan 
kræves stillet: 
— samtidig med, at forskrifterne om muligheden for 
at kræve en sådan sikkerhedsstillelse finder anven­
delse 
— på ethvert senere tidspunkt, når toldmyndighe­
derne konstaterer, at rettidig betaling af den told­
skyld, der er opstået eller vil kunne opstå, ikke er 
helt sikret. 
Artikel 188 
Efter anmodning fra den i artikel 186, stk. 1, omhand­
lede person tillader toldmyndighederne, at der stilles 
samlet sikkerhed for flere ekspeditioner, der medfører 
eller vil kunne medføre, at der opstår en toldskyld. 
Artikel 189 
1. Er det fastsat i toldforskrifterne, at sikkerhedsstil­
lelse er obligatorisk, fastsætter toldmyndighederne stør­
relsen af sikkerhedsstillelsen til et beløb, der svarer til: AFSNIT VI 
TOLDSKYLD 
Nr. C 128/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
— det nøjagtige beløb af den pågældende toldskyld, 
hvis dette beløb kan beregnes nøjagtigt på det 
tidspunkt, hvor sikkerheden kræves 
— i de øvrige tilfælde, det af toldmyndighederne 
anslåede højeste beløb for den pågældende told­
skyld. 
Når der kræves samlet sikkerhedsstillelse for toldskyld, 
hvoraf beløbet varierer efter tidspunktet, skal sikker-
hedsbeløbet fastsættes således, at det på ethvert 
tidspunkt dækker den pågældende toldskyld. 
2. Hvis sikkerhedsstillelse i henhold til toldforskrif­
terne er fakultativ, og toldmyndighederne kræver sik­
kerhed, fastsætter de sikkerhedsstillelsen til et beløb, 
der ikke overstiger det i stk. 1 fastsatte niveau. 
3. De tilfælde, hvor der kan stilles fast sikkerhed, 
samt de nærmere betingelser herfor, fastlægges efter 
udvalgsproceduren. 
Artikel 190 
Der kan stilles sikkerhed: 
— som kontant depositum 
— ved kaution. 
Artikel 191 være godkendt i overensstemmelse med fælles­
skabsbestemmelserne 
eller en anden person, der er etableret i Fællesska­
bet og godkendt af tolmyndighederne i den med­
lemsstat, hvor sikkerheden stilles. 
Toldmyndighederne kan afslå at godkende den foreslå­
ede kautionist, når de finder, at denne ikke fuldt ud vil 
kunne sikre rettidig betaling af toldskylden. 
Artikel 193 
Den person, der skal stille sikkerhed, kan frit vælge 
mellem de forskellige former for sikkerhedsstillelse, der 
er fastsat i artikel 190. 
Toldmyndighederne kan dog afvise den foreslåede 
form for sikkerhedsstillelse, hvis den er uforenelig med 
den pågældende toldprocedures korrekte afvikling. 
Artikel 194 
1. Er der hjemlet mulighed for det i gældende bestem­
melser, der er fastsat efter udvalgsproceduren, kan told­
myndighederne godkende andre former for sikkerheds­
stillelse end dem, der er omhandlet i artikel 190, når de 
yder tilsvarende sikkerhed for betaling af toldskylden. 
1. Det kontante depositum stilles i valutaen i den 
medlemsstat, i hvilken sikkerhedsstillelsen kræves. 
Med et kontant depositum sidestilles: 
— overgivelse af en check, hvis betaling er garanteret 
af den institution, hvorpå checken er trukket, på en 
måde, der kan anerkendes af toldmyndighederne 
— overgivelse af ethvert andet værdipapir, der har 
frigørende virkning, og som anerkendes af de 
nævnte myndigheder. Toldmyndighederne afviser den af debitor foreslåede 
sikkerhedsstillelse, når de finder, at den ikke fuldt ud 
vil kunne sikre betaling af toldskylden. 
2. Toldmyndighederne kan med samme forbehold 
som omhandlet i stk. 1, andet afsnit, godtage et kontant 
depositum, uden at betingelserne i artikel 191, stk. 1, er 
opfyldt. 
Artikel 195 
2. Det kontante depositum eller hermed sidestillede 
deposita skal stilles i overensstemmelse med bestem­
melserne i den medlemsstat, hvor sikkerhedsstillelsen 
kræves. 
Artikel 192 Konstaterer toldmyndighederne, at sikkerhedsstillelsen 
ikke eller ikke længere helt sikkert eller fuldt ud garan­
terer rettidig betaling af toldskylden, kræver de af den i 
artikel 186, stk. 1, omhandlede person, at han efter eget 
valg enten stiller supplerende sikkerhed eller erstatter 
den oprindelige sikkerhed med en ny. 
Kautionisten skal forpligte sig til solidarisk med debi­
tor at betale sikkerhedsstillelsesbeløbet for den told­
skyld, som forfalder til betaling. 
Kautionisten skal være: 
— enten et pengeinstitut eller et forsikringsselsskab, 
der tegner kautionsforsikring, og som begge skal Artikel 196 
1. Sikkerhedsstillelsen kan ikke frigives, sålænge den 
toldskyld, for hvilken den er stillet, ikke er ophørt eller 
stadig vil kunne opstå. Når toldskylden er ophørt eller 
ikke længere vil kunne opstå, skal sikkerhedsstillelsen 
omgående frigives. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/41 
2. Når toldskylden er delvis ophørt eller ikke længere 
kan opstå for en del af sikkerhedsstillelsesbeløbet, frigi­
ves den tilsvarende del af dette beløb, hvis den pågæl­
dende anmoder herom, medmindre det pågældende 
beløbs størrelse ikke gør noget sådant berettiget. 
Artikel 197 
Undtagelsesbestemmelser vedrørende dette kapitel 
vedtages om fornødent efter udvalgsproceduren for at 
tage hensyn til internationale konventioner. de personer, der har medvirket til denne indførsel, 
og som vidste eller med rimelighed burde have 
vidst, at det forgik på ikke forskriftsmæssig måde 
samt de personer, der har erhvervet eller opbevaret 
den pågældende vare, og som på det tidspunkt, 
hvor de erhvervede eller modtog varen, vidste eller 
med rimelighed burde have vidst, at det drejede sig 
om en vare, der var ført ind på ikke forskriftsmæs­
sig måde. 
Artikel 200 
KAPITEL 2 
TOLDSKYLDENS OPSTÅEN 1. Toldskyld ved indførsel opstår, når: 
— en importafgiftspligtig vare unddrages toldtilsyn. 
Artikel 198 
1. Toldskyld ved indførsel opstår, når en importafgifts-
pligtig vare 
a) overgår til fri omsætning 
b) henføres under proceduren for midlertidig indfør­
sel med delvis fritagelse for importafgifter. 
2. Toldskylden opstår på tidspunktet for antagelsen 
af den pågældende toldangivelse. 
3. Debitor er klareren. Ved indirekte repræsentation 
er debitor også den person, for hvis regning toldangi­
velsen er afgivet. 
Artikel 199 
1. Toldskyld ved indførsel opstår, 
a) når en importafgiftspligtig vare føres ind i Fælles­
skabets toldområde på ikke forskriftsmæssig måde, 
eller 
b) hvis det drejer sig om en importafgiftspligtig vare, 
der er anbragt i frizone eller frilager, når varen 
føres ind i en anden del af toldområdet på ikke for­
skriftsmæssig måde. 
Ved anvendelse af denne artikel forstås ved »indførsel 
på ikke forskriftsmæssig måde« enhver indførsel i strid 
med artikel 38 til 41 og med artikel 175, andet led. 
2. Toldskylden opstår på det tidspunkt, hvor varen 
føres ind på ikke forskriftsmæssig måde. 
3. Debitorer er: 
— den person, der på ikke forskriftsmæssig måde har 
ført den pågældende vare ind i Fællesskabets 
toldområde 2. Toldskylden opstår på det tidspunkt, hvor varen 
unddrages toldtilsynet. 
3. Debitorer er: 
— den person, der har unddraget varen toldtilsyn 
— de personer, der har medvirket til unddragelsen, og 
som vidste eller med rimelighed burde have vidst, 
at det drejede sig om en vare unddraget toldtilsyn 
— de personer, der har erhvervet eller opbevaret den 
pågældende vare, og som på det tidspunkt, hvor de 
erhvervede eller modtog varen, vidste eller med 
rimelighed burde have vidst, at det drejede sig om 
en vare, der var unddraget toldtilsyn 
— samt, i givet fald, den person, som det påhviler at 
opfylde de forpligtelser, der opstår ved varens mid­
lertidige opbevaring eller ved anvendelsen af den 
toldprocedure, som varen er undergivet. 
Artikel 201 
1. Toldskyld ved indførsel opstår, 
a) når en af de forpligtelser, der opstår ved en 
importafgiftspligtig vares midlertidige opbevaring 
eller ved anvendelse af den toldprocedure, som 
varen er undergivet, misligholdes, eller 
b) når en af betingelserne for en vares henførsel under 
den pågældende toldprocedure eller for indrøm­
melse af nedsat eller nul-importafgift på grund af 
dens anvendelse til særlige formål ikke er opfyldt 
i andre end de i artikel 200 omhandlede tilfælde, med­
mindre det godtgøres, at en sådan misligholdelse ikke 
har haft reelle følger for det korrekte forløb af den mid­
lertidige opbevaring eller den pågældende toldproce­
dure. 
Nr. C 128/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
2. Toldskylden opstår enten på det tidspunkt, hvor 
den forpligtelse, hvis misligholdelse bevirker, at der 
opstår toldskyld, ikke længere er opfyldt, eller på det 
tidspunkt, hvor varen blev henført under den pågæl­
dende toldprocedure, hvis det efterfølgende viser sig, at 
en af betingelserne for henførslen af varen under den 
pågældende procedure eller indrømmelsen af nedsat 
eller nul-importafgift på grund af dens anvendelse til 
særlige formål ikke var opfyldt. 
3. Debitor er den person, som det i den givne situa­
tion påhviler enten at opfylde de forpligtelser, der 
opstår ved en importafgiftspligtig vares midlertidige 
opbevaring eller ved anvendelsen af den toldproce­
dure, som varen er undergivet, eller som skal overholde 
de fastsatte betingelser for varens henførsel under pro­
ceduren. 
Artikel 202 
1. Toldskyld ved indførsel opstår, når 
— en importafgiftspligtig vare forbruges eller anven­
des i frizone eller frilager på andre betingelser end 
dem, der følger af gældende forskrifter. 
2. Toldskylden opstår på det tidspunkt, hvor varen 
forbruges eller anvendes for første gang på andre betin­
gelser end dem, der følger af gældende forskrifter. 
3. Debitor er den person, som har forbrugt eller 
anvendt varen, samt de personer, der har medvirket til 
dette forbrug eller denne anvendelse, og som vidste 
eller med rimelighed burde have vidst, at dette forbrug 
eller denne anvendelse fandt sted på andre betingelser 
end dem, der følger af gældende forskrifter. 
Artikel 203 
1. Som undtagelse fra artikel 199 og 201, stk. 1, litra 
a), anses toldskyld ved indførsel ikke at opstå i forbin­
delse med en bestemt vare, når der fremlægges bevis 
for, at misligholdelse af de forpligtelser, der følger af 
— bestemmelserne i artikel 38 til 41 og 175, andet led 
— den pågældende vares midlertidige opbevaring, 
eller 
— anvendelse af den toldprocedure, som den pågæl­
dende vare er undergivet, 
skyldes, at den omhandlede vare er helt tilintetgjort 
eller er gået uigenkaldeligt tabt af grunde, som kan 
henføres til varens egen beskaffenhed, som følge af hændelige omstændigheder eller force majeure, eller 
endelig efter tilladelse fra toldmyndighederne. 
En vare er gået uigenkaldeligt tabt som omhandlet i 
nærværende stykke, når den er blevet totalt uanvende­
lig for enhver. 
2. Toldskyld ved indførsel anses heller ikke at opstå i 
forbindelse med en vare, der er overgået til fri omsæt­
ning til nedsat eller nul-importafgift på grund af dens 
anvendelse til særlige formål, når denne vare genudfø-
res med toldmyndighedernes tilladelse. 
Artikel 204 
Når toldskyld ved indførsel i overensstemmelse med 
artikel 203, stk. 1, ikke anses for at være opstået for en 
vare, der er overgået til fri omsætning til nedsat eller 
nul-importafgift på grund af dens anvendelse til særlige 
formål, anses affald og skrot fra denne tilintetgørelse 
som ikke-fællesskabsvarer. 
Artikel 205 
Når der opstår toldskyld for en vare, der er overgået til 
fri omsætning til nedsat eller nul-importafgift på grund 
af dens anvendelse til særlige formål, trækkes det 
beløb, der er betalt ved overgang til fri omsætning, fra 
beløbet af den opståede toldskyld. 
Denne bestemmelse finder tilsvarende anvendelse, hvis 
der opstår toldskyld for affald og skrot efter tilintetgø­
relse af en sådan vare. 
Artikel 206 
1. Toldskyld ved udførsel opstår, når 
— en eksportafgiftspligtig vare udføres fra Fællesska-, 
bets toldområde i henhold til en toldangivelse. 
2. Toldskylden opstår på tidspunktet for antagelsen 
af toldangivelsen. 
3. Debitor er klarereren. Ved indirekte repræsentation 
er debitor også den person, for hvis regning toldangi­
velsen er afgivet. 
Artikel 207 
1. Toldskyld ved udførsel opstår, når 
— en eksportafgiftspligtig vare forlader Fællesskabets 
toldområde, uden at der er afgivet toldangivelse 
herfor. 
2. Toldskylden opstår på det tidspunkt, hvor den 
nævnte vare faktisk forlader toldområdet. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/43 
3. Debitor er 
— den person, der har foretaget udførslen 
— samt de personer, der har medvirket ved udførslen, 
og som vidste eller med rimelighed burde have 
vidst, at der ikke var, men burde have været indgi­
vet en toldangivelse. 
Artikel 208 
1. Toldskyld ved udførsel opstår, når betingelserne 
for, at en vare er blevet udført fra Fællesskabets told­
område med fuldstændig eller delvis fritagelse for eks­
portafgifter, ikke er blevet overholdt. 
2. Toldskylden opstår på det tidspunkt, hvor varen 
anvendes til et andet formål end det, der havde mulig­
gjort dets udførsel fra Fællesskabets toldområde med 
fuldstændig eller delvis fritagelse for eksportafgifter, 
eller, hvis toldmyndighederne ikke kan fastslå dette 
tidspunkt, det tidspunkt, hvor fristen udløber for frem­
læggelse af bevis for, at de fastsatte betingelser for 
opnåelse af denne fritagelse er blevet opfyldt. 
3. Debitor er klarereren. Ved indirekte repræsentation 
er debitor også den person, for hvis regning toldangi­
velsen er afgivet. 
Artikel 209 
Den i artikel 198 til 202 og 206 til 208 omhandlede 
toldskyld opstår, selv om den vedrører varer, der er 
omfattet af forbud eller restriktioner ved ind- eller 
udførsel, uanset varernes art. 
Artikel 210 
Når der er flere debitorer for en og samme toldskyld, 
hæfter disse solidarisk for betalingen af denne skyld. 
Artikel 211 
1. Medmindre andre, særlige bestemmelser er fastsat i 
denne kodeks, fastsættes import- eller eksportafgifterne 
for en vare på grundlag af de særlige beskatningsele­
menter, der gælder for varen på det tidspunkt, hvor 
toldskylden, som vedrører den, opstår, jf. dog stk. 2. 
2. Når det ikke er muligt nøjagtigt at fastslå tidspunk­
tet for toldskyldens opståen, skal der ved fastsættelsen 
af de særlige beskatningselementer for den pågældende vare regnes med det tidspunkt, hvor toldmyndighe­
derne konstaterer, at varen befinder sig i en situation, 
der har fremkaldt en toldskyld. 
Sætter de oplysninger, som toldmyndighederne råder 
over, dem i stand til at fastslå, at toldskylden opstod på 
et tidspunkt forud for denne konstatering, fastsættes 
import- eller eksportafgifterne for den pågældende vare 
dog på grundlag af de særlige beskatningselementer, 
som var gældende for den på det tidligste tidspunkt, 
hvor eksistensen af toldskylden som følge af denne 
situation kan fastslås på grundlag af de foreliggende 
oplysninger. 
Artikel 212 
1. Toldskylden opstår det sted, hvor de omstændighe­
der, der er årsag til toldskylden, indtræffer. 
2. Kan det i stk. 1 omhandlede sted ikke bestemmes, 
anses toldskylden for at være opstået på det sted, hvor 
toldmyndighederne konstaterer, at varen befinder sig i 
en situation, der giver anledning til en toldskyld. 
Gør de oplysninger, som toldmyndighederne råder 
over, det muligt at fastslå, at toldskylden allerede var 
opstået, da varen befandt sig på et andet sted, anses 
toldskylden dog som opstået på det første sted, hvor 
det er muligt at fastslå dens eksistens. 
Artikel 213 
1. Hvis det i overenskomster mellem Fællesskabet og 
visse tredjelande er fastsat, at der ved indførsel i disse 
lande indrømmes præferencetoldbehandling for varer 
med fællesskabsoprindelse som defineret i overens­
komsterne — dog med det forbehold, at der, når 
varerne er frembragt under proceduren for aktiv foræd­
ling, skal betales importafgifter for de ikke-fællesskabs-
varer, som er medgået til fremstillingen — bevirker gyl-
dighedspåtegningen af de dokumenter, der kræves for 
at opnå præferencetoldbehandling i de pågældende 
tredjelande, at der opstår toldskyld. 
2. Toldskylden anses for at opstå på det tidspunkt, 
hvor toldmyndighederne antager udførselsangivelsen 
vedrørende de pågældende varer. 
3. Debitor er klarereren. Ved indirekte repræsentation 
er debitor også den person, for hvis regning toldangi­
velsen er afgivet. 
Nr.C 128/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
4. De importafgifter, der svarer til toldskylden, fast­
lægges på samme måde, som hvis det drejede sig om 
toldskyld, der var opstået ved antagelsen samme dag af 
toldangivelsen om de pågældende varers overgang til 
fri omsætning for at bringe proceduren for aktiv foræd­
ling til ophør. 
KAPITEL 3 
OPKRÆVNING AF TOLDSKYLDSBELØB 
Afdeling 1 
Bogføring af afgiftsbeløbet og underretning af debitor 
herom 
Artikel 214 
1. Ethvert importafgifts- eller eksportafgiftsbeløb, der 
udgør en toldskyld — i det følgende benævnt afgiftsbe­
løb — skal beregnes af toldmyndighederne, så snart de 
har de fornødne oplysninger, og indskrives af disse 
myndigheder i regnskabsregistrene eller på anden måde 
(bogføring). 
Første afsnit anvendes ikke: 
a) når en foreløbig antidumping- eller udligningstold 
er blevet indført 
b) i de i artikel 217, stk. 2, omhandlede tilfælde 
c) når toldmyndighederne i henhold til bestemmelser, 
der er vedtaget efter udvalgsproceduren, er fritaget 
for at bogføre afgiftsbeløb under en bestemt stør­
relse. 
2. De praktiske regler for bogføringen af afgiftsbelø­
bene fastlægges af medlemsstaterne. Disse regler kan 
være forskellige, afhængig af om toldmyndighederne 
på baggrund af forholdene omkring toldskyldens 
opståen har sikkerhed for, at de nævnte beløb betales. 
Artikel 215 
1. Når der opstår en toldskyld ved antagelsen af angi­
velsen af en vare til en anden toldprocedure end mid­
lertidig indførsel med delvis fritagelse for importafgif­
ter, skal beløbet svarende til denne toldskyld bogføres, 
så snart det er blevet beregnet, eller senest andendagen 
efter den dag, hvor varerne er blevet frigivet. 
Dog kan, for så vidt der er stillet sikkerhed for deres 
betaling, samtlige afgiftsbeløb vedrørende varer, der er frigivet til en og samme person i løbet af en af told­
myndighederne fastsat periode, som højst må være 
enogtredive dage, bogføres samlet ved slutningen af 
perioden. Denne bogføring skal ske senest fem dage 
efter den pågældende periodes udløb. 
2. Når en vare efter bestemmelserne kan frigives, 
inden visse i fællesskabsretten fastsatte betingelser, 
som er afgørende for fastlæggelsen af toldskylden eller 
opkrævningen af den, er opfyldt, skal bogføringen 
finde sted senest to dage efter den dag, hvor toldskyl­
den eller forpligtelsen til at betale de afgiftsbeløb, der 
følger af denne, er fastlagt eller fastslået. 
Vedrører toldskylden imidlertid en foreløbig antidum­
ping- eller udligningstold, skal denne told bogføres 
senest to måneder efter, at Rådets forordning om indfø­
relse af en endelig antidumping- eller udligningstold er 
blevet offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
3. Hvis der opstår en toldskyld under andre omstæn­
digheder end dem, der er omhandlet i stk. 1, skal bog­
føringen af det tilsvarende afgiftsbeløb ske senest to 
dage efter det tidspunkt, hvor toldmyndigheden kan 
a) beregne det pågældende afgiftsbeløb, og 
b) fastslå, hvilken person der skal betale dette beløb. 
Artikel 216 
1. De i artikel 215 nævnte frister kan forlænges, hvis 
a) medlemsstaternes administrative organisation gør 
det nødvendigt, navnlig hvis bogføringen sker cen­
tralt 
b) toldmyndighederne som følge af særlige omstæn­
digheder ikke er i stand til at overholde de fastsatte 
frister. 
Fristerne kan ikke forlænges ud over fjorten dage. 
2. De frister, der er fastsat i stk. 1, gælder ikke i til­
fælde af hændelige omstændigheder eller force 
majeure. 
Artikel 217 
1. Hvis det afgiftsbeløb, som følger af en toldskyld, 
ikke er bogført i henhold til artikel 215 og 216 eller er 
bogført for lavt i forhold til det efter lovgivningen skyl­
dige beløb, skal bogføringen af det afgiftsbeløb, der 
skal opkræves eller efteropkræves, ske senest to dage 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/45 
efter det tidspunkt, hvor toldmyndighederne er blevet 
klar over situationen og kan beregne det efter lovgiv­
ningen skyldige beløb og fastslå, hvem der skal betale 
beløbet (efterfølgende bogføring). Denne frist kan for­
længes efter artikel 216. 
2. Der foretages ikke efterfølgende bogføring, når 
— det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb ikke er 
blevet bogført på grundlag af generelle bestemmel­
ser, som senere er fundet ugyldige ved en retsafgø­
relse 
— det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb ikke er 
blevet bogført som følge af en fejl, som toldmyn­
dighederne selv har begået, og som debitor ikke 
med rimelighed kunne forventes at have opdaget, 
hvis sidstnævnte iøvrigt i forbindelse med toldangi­
velsen har handlet i god tro og overholdt samtlige 
bestemmelser i de gældende forskrifter. 
3. Hvor stk. 2, andet led, finder anvendelse, skal det 
efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb, som ikke er 
blevet opkrævet, af toldmyndighederne indskrives i 
regnskabsregistrene eller på anden måde. 
Artikel 218 
1. Så snart afgiftsbeløbet er bogført, underrettes debi­
tor efter en passende fremgangsmåde om beløbets stør­
relse. 
2. Er der i toldangivelsen anført et vejledende afgifts­
beløb, kan toldmyndighederne bestemme, at den i stk. 
1 omhandlede underretning kun kan ske, for så vidt 
som det angivne afgiftsbeløb ikke svarer til det af told­
myndighederne fastlagte beløb. 
I tilfælde, hvor der gøres brug af den i første afsnit fast­
satte mulighed, betragtes toldmyndighedernes frigivelse 
af varerne som underretning af debitor om det bogførte 
afgiftsbeløb, jf. dog artikel 215, stk. 1, andet afsnit. 
3. Underretning af debitor kan ikke ske efter udløbet 
af en frist på tre år, regnet fra datoen for toldskyldens 
opståen. Hvis der ligger et strafbart forhold til grund 
for toldskyldens opståen, kan den nævnte underret­
ning, for så vidt det er fastsat i gældende bestemmelser, 
imidlertid ske efter udløbet af den nævnte frist på tre 
år. 
4. Hvis artikel 217, stk. 3, finder anvendelse, gælder 
den nævnte indskrivning som underretning af debitor 
om det skyldige beløb, som er omhandlet i artikel 2 i 
Rådets forordning (EØF-Euratom) nr. 1552/89 af 
29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/ EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne 
indtægter ('). 
Afdeling 2 
Frist og nærmere regler for betaling af afgiftsbeløbet 
Artikel 219 
Ethvert afgiftsbeløb, der er genstand for den i artikel 
218 omhandlede underretning, skal betales af debitor 
inden udløbet af følgende frister: 
a) hvis der ikke er indrømmet denne person nogen af 
de i artikel 221 til 226 fastsatte betalingslempelser, 
skal betalingen ske inden for den fastsatte frist. 
Med forbehold af artikel 243, andet afsnit, må 
denne frist højst være på ti dage fra det tidspunkt, 
hvor debitor er blevet underrettet om det skyldige 
afgiftsbeløb, og den skal, hvis der har fundet sam­
let bogføring sted på de i artikel 215, stk. 1, andet 
afsnit, anførte betingelser, fastsættes således, at 
debitor ikke derved opnår en længere betalingsfrist, 
end tilfældet ville have været, hvis vedkommende 
havde fået henstand med betalingen. 
Forlængelse indrømmes uden videre, når det godt­
gøres, at den pågældende har modtaget underret­
ningen for sent til at kunne overholde den frist, der 
gælder for betalingen. 
Toldmyndighederne kan desuden efter anmodning 
indrømme debitor en forlænget frist, når det skyl­
dige afgiftsbeløb hidrører fra en efteropkrævning. 
En således indrømmet forlænget frist kan ikke 
overstige den tid, der er nødvendig, for at debitor 
kan træffe de fornødne foranstaltninger til at 
opfylde sin forpligtelse; 
b) hvis der er indrømmet denne person en af de i arti­
kel 221 til 226 fastsatte betalingslempelser, skal 
betalingen finde sted ved udløbet af den eller de 
frister, der er fastsat i forbindelse med disse beta­
lingslempelser. 
Artikel 220 
Betaling skal finde sted i rede penge eller i form af 
ethvert andet betalingsmiddel, som ifølge gældende 
bestemmelser har tilsvarende frigørende virkning (kon­
takt betaling). Den kan ske ved modregning, når gæl­
dende bestemmelser tillader det. 
Artikel 221 
Hvis afgiftsbeløbet vedrører varer, der er angivet til en 
toldprocedure, som indebærer pligt til betaling af 
(') EFTnr. L 155 af 7. 6. 1989, s. 1. 
Nr. C 128/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
sådanne afgifter, indrømmer toldmyndighederne efter 
anmodning fra debitor henstand med betaling af belø­
bet på de i artikel 222, 223 og 224 fastsatte betingelser. 
Artikel 222 
Det er en forudsætning for indrømmelse af betalings­
henstand, at der er stillet sikkerhed. 
Artikel 223 
1. Toldmyndighederne kan indrømme betalingshen­
stand efter en af følgende regler: 
a) særskilt for hvert enkelt beløb, der bogføres på de i 
artikel 215, stk. 1, første afsnit, anførte vilkår 
b) samlet for alle de afgiftsbeløb, der bogføres på de i 
artikel 215, stk. 1, første afsnit, anførte vilkår i løbet 
af en periode, der fastsættes af toldmyndighederne, 
og som højst må være på enogtredive dage 
c) samlet for alle de afgiftsbeløb, som bogføres samlet 
i medfør af artikel 215, stk. 1, andet afsnit. 
Artikel 224 
1. Betalingshenstanden er på tredive dage. Den bereg­
nes således: 
a) når betalingshenstanden indrømmes efter artikel 
223, litra a), beregnes fristen fra dagen efter den 
dag, hvor toldmyndighederne har bogført afgiftsbe­
løbet. 
Hvis artikel 216 bringes i anvendelse, nedsættes 
den i overensstemmelse med første afsnit bereg­
nede frist på tredive dage med et antal dage sva­
rende til den frist ud over to dage, der har været 
anvendt til bogføringen 
b) når betalingshenstanden indrømmes efter artikel 
223, litra b), beregnes fristen fra dagen efter den 
dag, hvor perioden for samlet bogføring udløber. 
Den nedsættes med et antal dage svarende til halv­
delen af det antal dage, perioden for samlet bogfø­
ring omfatter 
c) når betalingshenstanden indrømmes efter artikel 
223, litra c), beregnes fristen fra dagen efter udløbet 
af den periode, i hvilken de pågældende varer er 
blevet frigivet. Den nedsættes med et antal dage 
svarende til halvdelen af det antal dage, den 
pågældende periode omfatter. 
2. Hvis de i stk. 1, litra b) og c), omhandlede perioder 
omfatter et ulige antal dage, er det antal dage, der skal 
fradrages fristen på tredive dage i henhold til bestem­
melserne i disse litra, lig med halvdelen af det lige antal 
dage umiddelbart under dette ulige antal. 3. For at forenkle proceduren kan medlemsstaterne, 
hvis de i stk. 1, litra b), og c), omhandlede perioder er 
en kalenderuge eller en kalendermåned, bestemme, at 
den afgiftsbetaling, for hvilken der er indrømmet beta­
lingshenstand 
a) når der er tale om en periode på en kalenderuge, 
skal finde sted om fredagen i den fjerde uge efter 
denne kalenderuge 
b) når der er tale om en periode på en kalendermå­
ned, skal finde sted senest den sekstende dag i 
måneden efter denne kalendermåned. 
Artikel 225 
1. Der kan ikke indrømmes betalingshenstand for 
afgiftsbeløb, som, selv om de vedrører varer, der er 
angivet til en toldprocedure, som indebærer pligt til 
betaling af sådanne afgifter, bogføres efter de gældende 
bestemmelser for antagelse af ufuldstændige angivel­
ser, som følge af at klarereren ved udløbet af den fast­
satte frist ikke har givet de nødvendige oplysninger til 
endelig bestemmelse af varernes toldværdi eller ikke 
har leveret de oplysninger eller det dokument, der 
manglede ved antagelsen af den ufuldstændige angi­
velse. 
2. Der kan dog indrømmes betalingshenstand i de i 
stk. 1 omhandlede tilfælde, hvis det afgiftsbeløb, der 
skal opkræves, bogføres inden udløbet af en frist på 
tredive dage fra tidspunktet for bogføringen af det 
oprindeligt krævede beløb, eller, hvis der ikke er foreta­
get nogen bogføring, fra tidspunktet for antagelsen af 
angivelsen vedrørende de pågældende varer. Varighe­
den af en betalingshenstand, der indrømmes på disse 
vilkår, må ikke gå ud over tidspunktet for udløbet af 
den periode, som i medfør af artikel 224 er indrømmet 
for betaling af det oprindeligt fastsatte afgiftsbeløb, 
eller som skulle være indrømmet, hvis det efter lovgiv­
ningen skyldige afgiftsbeløb var blevet bogført ved 
angivelsen af de pågældende varer. 
Artikel 226 
Medlemsstaterne kan indrømme debitor andre beta-
lingslempelser. 
Indrømmelse af sådanne betalingslempelser 
a) er betinget af, at der stilles sikkerhed. Det kan dog 
undlades at kræve sikkerhed, når et sådant krav på 
grund af debitors situation vil kunne give anled­
ning til alvorlige økonomiske eller sociale vanske­
ligheder 
23. 5. 90 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr.C  128/47 
b) medfører,  at der ud over  afgiftsbeløbet  opkræves 
lånerenter.  Rentebeløbet  beregnes  således,  at det 
svarer  til det beløb,  der i denne  henseende  kræves 
på penge-  og kapitalmarkedet  for den valuta,  i hvil-
ken beløbet  skyldes. 
Toldmyndighederne  kan  undlade  at kræve  låne-
rente,  når  det på grund  af debitors  situation  vil 
kunne  give  anledning  til alvorlige  økonomiske  eller 
sociale  vanskeligheder. 
Artikel  227 
Uanset  hvilken  betalingslempelse  debitor  har  fået 
indrømmet,  kan  han  erlægge  dette  beløb  helt  eller  del-
vis inden  udløbet  af den frist,  der er indrømmet. 
Artikel  228 
Ethvert  afgiftsbeløb  kan betales  af tredjemand  på debi-
tors vegne. 
Artikel  229 
1. Er  afgiftsbeløbet  ikke  betalt  inden  for den fastsatte 
frist, 
a) gør  toldmyndighederne  brug  af alle  de muligheder, 
de har i henhold  til gældende  bestemmelser,  herun-
der tvangsfuldbyrdelse,  for at sikre  betaling  af 
beløbet. 
Der kan  efter  udvalgsproceduren  fastsættes  særlige 
bestemmelser  for kautionister  inden  for rammerne 
af proceduren  for forsendelse 
b) opkræves  der  ud over  afgiftsbeløbet  morarente. 
Morarentesatsen  må ikke  være  lavere  end  låneren-
tesatsen. 
2. Toldmyndighederne  kan  undlade  at kræve  mora-
rente,  hvis 
a) det  på grund  af debitors  situation  vil kunne  give 
anledning  til alvorlige  økonomiske  eller  sociale 
vanskeligheder 
b) beløbet  heraf  ikke  overstiger  et beløb,  der fastsæt-
tes efter  udvalgsproceduren 
c) betalingen  af afgifterne  finder  sted  inden  fem  dage 
efter  betalingsfristens  udløb. 
3. Toldmyndighederne  kan fastsætte: 
a) minimumsperioder  for beregning  af renterne 
b) minimumsbeløb  for skyldige  morarenter. Artikel  230 
Der kan ikke  kræves  andre  renter  af afgiftsbeløb  end de 
i artikel  226  og 229  omhandlede,  uden  at dette  dog  er 
til hinder  for en eventuel  anvendelse  af bestemmelser, 
der er gældende  i forbindelse  med  overtrædelse  af told-
forskrifterne. 
KAPITEL  4 
TOLDSKYLDENS  OPHØR 
Artikel  231 
1. Med  forbehold  af gældende  bestemmelser  om for-
ældelse  af toldskyld  ophører  en toldskyld: 
a) ved  betaling  af afgiftsbeløbet 
b) ved  fritagelse  for afgiftsbeløbet 
c) når  en vare  er angivet  til en toldprocedure,  der 
indebærer  forpligtelse  til at betale  afgiften,  og hvis 
— toldangivelsen  herfor  er blevet  erklæret  ugyldig 
efter  artikel  64 
— varerne  inden  frigivelsen  enten  er blevet 
beslaglagt  og derefter  konfiskeret,  tilintetgjort 
efter  ordre  fra toldmyndighederne,  tilintetgjort 
eller afstået  efter  artikel  180  eller  tilintetgjort 
eller gået  uigenkaldeligt  tabt  af grunde,  som 
kan henføres  til varernes  egen  beskaffenhed, 
eller som  følge  af hændelige  omstændigheder 
eller force  majeure 
d) hvis  de varer,  for hvilke  en toldskyld  er opstået  i 
overensstemmelse  med  artikel  199,  konfiskeres  ved 
deres  ikke  forskriftsmæssige  indførsel. 
Artikel  232 
Artikel  231,  litra  a), b) og c), finder  tilsvarende  anven-
delse  ved  den  i artikel  213  omhandlede  toldskylds 
ophør.  Nævnte  toldskyld  ophører  også  ved annullering 
af de formaliteter,  der  er opfyldt  med  henblik  på 
indrømmelse  af den i artikel  213 omhandlede  præferen-
cetoldbehandling. 
KAPITEL  5 
GODTGØRELSE  AF OG  FRITAGELSE  FOR  AFGIFTER 
Artikel  233 
Ved 
a) godtgørelse  forstås  tilbagebetaling  af import-  eller 
eksportafgifter,  der er blevet  betalt 
b) fritagelse  forstås  en afgørelse,  ved hvilken  en told-
skyld  ophører,  eller  ved  hvilken  bogføringen  af et 
afgiftsbeløb,  som  ikke  er betalt,  erklæres  ugyldig. 
Nr. C 128/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
Artikel 234 
1. Godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eks­
portafgifter ydes, hvis det over for toldmyndighederne 
godtgøres, at det pågældende beløb ikke var eller er 
skyldigt efter lovgivningen eller er blevet bogført i strid 
med artikel 217, stk. 2. 
2. Godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eks­
portafgifter indrømmes, hvis der fremsættes anmod­
ning herom over for det pågældende toldsted inden tre 
år regnet fra datoen for underretning af debitor om de 
pågældende afgifter. 
Denne frist forlænges, hvis debitor godtgør, at han har 
været forhindret i at indgive anmodning herom inden 
for den nævnte frist som følge af hændelige omstæn­
digheder eller force majeure. 
Toldmyndighederne yder automatisk godtgørelse eller 
fritagelse, når de selv inden for samme frist konstaterer, 
at der er tale om en af de i stk. 1 beskrevne situationer. 
Artikel 235 
Der ydes godtgørelse af import- eller eksportafgifter, 
hvis en toldangivelse erklæres ugyldig efter artikel 64, 
og afgifterne er blevet betalt. Godtgørelsen indrømmes 
efter anmodning fremsat inden for de i artikel 64, stk. 2, 
omhandlede frister. 
Artikel 236 
1. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter 
ydes, hvis det godtgøres, at det bogførte beløb for disse 
afgifter vedrører varer, der er henført under den pågæl­
dende toldprocedure, og som afvises af importøren, 
fordi de er defekte eller ikke svarer til betingelserne i 
den kontrakt, på grundlag af hvilken varerne er blevet 
indført. 
Med defekte varer som omhandlet i første afsnit side­
stilles varer, som er blevet beskadiget inden frigivelsen. 
2. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter er 
betinget af, at 
a) varerne ikke er blevet taget i anvendelse, bortset fra 
den anvendelse, der var nødvendig for at konsta­
tere, at de var defekte eller ikke-bestillingssvarende 
b) varerne genudføres fra Fællesskabets toldområde. 
Efter anmodning tillader toldmyndighederne, at 
varerne i stedet for at blive genudført tilintetgøres eller med henblik på genudførsel henføres under 
proceduren for fællesskabsforsendelse — den eks­
terne procedure — under toldoplagsproceduren 
eller anbringes i frizone eller på frilager. 
For at varerne kan angives til en sådan toldmæssig 
bestemmelse eller anvendelse, anses de som ikke-
fællesskabsvarer. 
3. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter 
indrømmes ikke for varer, som, inden der er indgivet 
toldangivelse for dem, har været midlertidigt indført 
med henblik på afprøvning, medmindre det godtgøres, 
at det ikke under afprøvningen på normal vis har kun­
net påvises, at disse var defekte eller ikke-bestillings­
svarende. 
4. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter af 
de i stk. 1 nævnte grunde indrømmes, hvis der fremsæt­
tes anmodning herom over for det berørte toldsted 
inden tolv måneder fra datoen for underretningen af 
debitor om de nævnte afgifter. 
Toldmyndighederne kan dog i behørigt begrundede 
undtagelsestilfælde tillade, at nævnte frist overskrides. 
Artikel 237 
1. Godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eks­
portafgifter kan indrømmes i andre særlige situationer 
end dem, der er omhandlet i artikel 234, 235 og 236, og 
som skyldes omstændigheder, hvor den berettigede 
ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar 
forsømmelighed. 
De situationer, hvor første afsnit finder anvendelse, 
samt de nærmere procedureregler herfor fastlægges 
efter udvalgsproceduren. Godtgørelsen eller fritagelsen 
kan undergives særlige betingelser. 
2. Godtgørelse af eller fritagelse for afgifter med de i 
stk. 1 omhandlede begrundelser indrømmes, hvis der 
fremsættes anmodning herom over for det berørte told­
sted inden tolv måneder fra datoen for underretningen 
af debitor om de nævnte afgifter. 
Toldmyndighederne kan i behørigt begrundede undta­
gelsestilfælde tillade, at nævnte frist overskrides. 
Artikel 238 
Der ydes kun godtgørelse af eller fritagelse for import­
eller eksportafgifter på de i dette kapitel fastsatte betin­
gelser, hvis det beløb, der skal godtgøres eller indrøm­
mes fritagelse for, overstiger et beløb, der fastsættes 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/49 
efter udvalgsproceduren, medmindre der er fremsat 
anmodning om godtgørelse eller fritagelse efter artikel 
234. 
Toldmyndighederne kan også imødekomme en anden 
anmodning om godtgørelse af eller fritagelse for et 
lavere beløb. 
Artikel 239 
Toldmyndighedernes godtgørelse af import- eller eks­
portafgifter samt eventuel låne- eller morarente opkræ­
vet i forbindelse med betalingen medfører ikke, at myn­
dighederne skal betale rente. Der betales dog rente. 
KAPITEL 1 
KLAGEADGANG 
Artikel 241 
1. Enhver person, der skønner sine rettigheder kræn­
ket ved en afgørelse vedrørende anvendelsen af told­
forskrifterne, kan indgive klage for at få afgørelsen 
annulleret eller ændret, hvis den berører den pågæl­
dende person umiddelbart og individuelt, selv om den 
ikke er rettet til ham. 
2. Klage kan endvidere indgives af enhver person, der 
har anmodet toldmyndighederne om en afgørelse 
vedrørende anvendelsen af toldforskrifterne, og som 
ikke har opnået, at nævnte myndigheder har truffet 
afgørelse inden for den i artikel 7, stk. 2, omhandlede 
frist. 
3. Den i stk. 1 og 2 omhandlede klage kan 
a) i første instans indgives til den hertil udpegede 
toldmyndighed på de i artikel 242 til 247 fastsatte 
betingelser 
b) i anden instans indgives til den myndighed, der er 
omhandlet i artikel 249, stk. 1. 
KAPITEL 2 
KLAGEADGANG I FØRSTE INSTANS 
Artikel 242 
1. Klagen skal indgives inden to måneder efter, at 
toldmyndighederne har givet meddelelse om afgørel­
sen. — når en beslutning, der efterkommer en anmodning 
om godtgørelse, ikke er fuldbyrdet inden for en 
frist på en måned efter udstedelse af nævnte 
beslutning 
— når en beslutning om ikke at yde godtgørelse 
senere erklæres ugyldig som følge af en klage ind­
givet af den berettigede. Den rente, der skal beta­
les, løber fra tidspunktet for indgivelsen af klagen. 
Artikel 240 
Hvis der med urette er indrømmet fritagelse for en told­
skyld, eller det tilsvarende afgiftsbeløb er godtgjort, for­
falder skylden på ny til betaling. 
2. Den i stk. 1 fastsatte frist forlænges til seks måne­
der, hvis den person, der har ret til at indgive klage, 
ikke er blevet informeret eller er blevet fejlagtigt infor­
meret om adgangen til at indgive klage af de toldmyn­
digheder, som har truffet afgørelsen. 
3. Den i stk. 1 fastsatte frist forlænges til to år, hvis 
afgørelsen ikke er blevet offentliggjort, eller den per­
son, der har ret til at indgive klage, ikke har fået med­
delelse om afgørelsen. I dette tilfælde begynder fristen 
at løbe fra den dato, hvor toldmyndighederne traf afgø­
relsen. 
4. I de i artikel 241, stk. 2, omhandlede tilfælde skal 
klagen indgives inden seks måneder efter udløbet af 
den frist, der er fastsat for toldmyndighedernes afgø­
relse. 
5. De i stk. 1, 2 og 3 nævnte frister forlænges, hvis den 
klageberettigede godtgør, at han har været forhindret i 
at indgive klage som følge af hændelige omstændighe­
der eller force majeure. 
6. Klagen indgives skriftligt til toldmyndighederne 
inden for de fastsatte frister. Når omstændighederne 
berettiger dertil, kan den ligeledes afgives mundtligt til 
toldmyndighederne, som registrerer den skriftligt. 
Artikel 243 
Indgivelse af en klage har ikke opsættende virkning for 
udførelsen af den anfægtede afgørelse. 
Toldmyndighederne kan imidlertid udsætte udførelsen 
af afgørelsen helt eller delvis, hvis den har begrundet AFSNIT VII 
KLAGER 
Nr. C 128/50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
formodning om, at den anfægtede afgørelse ikke er i 
overensstemmelse med toldforskrifterne. 
Hvis den anfægtede afgørelse bevirker, at der skal beta­
les import- eller eksportafgifter, betinges udsættelse 
med udførelsen af afgørelsen af, at der er stillet sikker­
hed. 
Artikel 244 
De toldmyndigheder, der har kompetence til at 
behandle klagen, foretager de undersøgelser, som er 
nødvendige for at kunne træffe afgørelse, og kan navn­
lig, hvis de finder det hensigtsmæssigt, forelægge sagen 
for eksperter, der er uafhængige af toldadministratio­
nen, med henblik på udtalelse. 
Klageren har pligt til at hjælpe de pågældende myndig­
heder ved undersøgelsen af sagens faktiske forhold i 
overensstemmelse med gældende bestemmelser. 
Artikel 245 
Klageren kan frafalde sin klage, så længe der ikke er 
taget stilling til den. Et sådant frafald skal ske skriftligt. 
Med forbehold af artikel 247 er et frafald endeligt. 
Artikel 246 
1. De toldmyndigheder, som har kompetence til at 
behandle klagen, træffer afgørelse skriftligt. 
Afgørelsen kan indeholde elementer, der er mere ugun­
stige for klageren end den afgørelse, der gav anledning 
til klagen. Inden en sådan afgørelse træffes, skal told­
myndighederne underrette klageren, således at denne 
kan fremsætte sine bemærkninger. 
2. Den trufne afgørelse meddeles klageren. 
Går afgørelsen klageren imod, skal han underrettes om 
sin adgang til at klage til anden instans. 
Artikel 247 
Hvis klageren efter at have frafaldet sin klage under de 
i artikel 245 anførte omstændigheder kan forelægge nye 
beviser, kan han anmode de toldmyndigheder, som 
oprindeligt modtog klagen, om på ny at tage stilling til 
den. 
En sådan anmodning kan kun fremsættes inden udlø­
bet af de frister, der er fastsat for indgivelse af den 
oprindelige klage. Artikel 248 
Indgivelse af klage er gratis. 
KAPITEL 3 
KLAGEADGANG I ANDEN INSTANS 
Artikel 249 
1. Afvises en til toldmyndighederne indgivet klage 
helt eller delvis, eller træffes der en afgørelse, som 
indeholder mere ugunstige elementer for klageren end 
den afgørelse, der gav anledning til klagen, kan klage­
ren indgive en ny klage til en instans, der er uafhængig 
af toldmyndighederne, og som efter Traktatens artikel 
177 som følge af sin struktur kan indbringe sagen for 
De Europæiske Fællesskabers Domstol. 
Den i første afsnit omhandlede uafhængige instans kan 
alt efter de i medlemsstaterne gældende bestemmelser 
være en retlig myndighed eller en særinstans, der kan 
sidestilles hermed. 
2. Den person, som havde indgivet en klage i henhold 
til artikel 241, hvorom toldmyndighederne ikke har 
truffet afgørelse ved udløbet af en rimelig frist, har lige­
ledes ret til at indgive ny klage til den i stk. 1 omhand­
lede instans. 
KAPITEL 4 
ANDRE BESTEMMELSER OM KLAGEADGANG 
Artikel 250 
1. Bestemmelserne i dette afsnit er ikke til hinder for, 
a) at enhver person, der følger sig krænket af en afgø­
relse vedrørende anvendelsen af toldforskrifterne, 
på et hvilket som helst tidspunkt efter de gældende 
regler kan indbringe sagen for den i artikel 249 
omhandlede instans; vedkommende person anses 
herefter for at have givet afkald på sin adgang til at 
klage til toldmyndighederne 
b) at der gælder bestemmelser, hvorefter der i 
bestemte tilfælde skal indgives klage direkte til den 
i artikel 249 omhandlede instans 
c) at de personer, hvis klage til toldmyndighederne 
har resulteret i en negativ afgørelse, kan gøre brug 
af den i italiensk lovgivning hjemlede ret til at ind­
bringe sagen for statsoverhovedet i overensstem­
melse med bestemmelserne i national lovgivning. 
2. Når der fremsættes anmodning om godtgørelse 
eller fritagelse efter artikel 234, anses en sådan anmod-
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/51 
ning som en klage. I så fald finder de frister, der er fast­
sat for indgivelse af klage, samt stk. 1 litra b), i nærvæ­
rende artikel ikke anvendelse. 
Artikel 251 
Hvor toldforskrifterne tillægger toldmyndighederne et 
skøn i forbindelse med vurderingen af de faktiske 
omstændigheder, som de baserer deres afgørelse på, 
kan de nærmere bestemmelser om udøvelsen af klage-
KAPITEL 1 
TOLDKODEKSUDVALGET 
Artikel 253 
1. Der nedsættes et toldkodeksudvalg, i det følgende 
benævnt udvalget, der består af repræsentanter for 
medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræ­
sentant som formand. 
2. Udvalget fastsætter sin forretningsorden. 
Artikel 254 
1. Udvalget kan undersøge ethvert spørgsmål vedrø­
rende toldforskrifterne, som rejses af formanden, enten 
på dennes initiativ eller efter begæring fra en medlems­
stats repræsentant. 
2. Udvalget høres på formandens initiativ om den 
holdning, Fællesskabet skal indtage i forbindelse med 
arbejdet i internationale organisationer vedrørende 
anvendelsen af internationale konventioner, hvori Fæl­
lesskabet er kontraherende part, for så vidt angår områ­
der, der berører toldforskrifterne og henhører under 
Fællesskabets kompetence. 
3. Medlemsstaterne konsulterer hinanden i udvalget 
med henblik på at fastlægge en fælles holdning i for­
bindelse med andet arbejde, som indledes af internatio­
nale organisationer på områder, der vedrører toldfor­
skrifterne, og som endnu befinder sig på forhandlings-
stadiet. 
Artikel 255 
1. De nødvendige bestemmelser for gennemførelsen 
af denne kodeks, herunder også af de i artikel 139 og 
181 omhandlede forordninger, fastsættes efter den i stk. 
2 og 3 fastlagte procedure under hensyntagen til de af 
Fællesskabet indgåede internationale forpligtelser. adgang vedrørende deres afgørelser afvige fra dem, der 
er fatsat i dette afsnit. 
Artikel 252 
Dette afsnit gælder ikke for klager med henblik på 
ophævelse eller ændring af en afgørelse, som toldmyn­
dighederne har truffet på grundlag af strafferetlige 
bestemmelser. 
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget 
et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden 
for en frist, som formanden kan fastsætte under hen­
syntagen til det pågældende spørgsmåls hastende 
karakter, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har 
hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens hold­
ning indføres i mødeprotokollen. 
3. Kommissionen tager størst muligt hensyn til udval­
gets udtalelese. Den underretter udvalget om, hvorledes 
den har taget hensyn til dets udtalelse. 
KAPITEL 2 
RETSVIRKNINGER I EN MEDLEMSSTAT AF 
FORANSTALTNINGER, SOM ER TRUFFET, 
DOKUMENTER, DER ER UDSTEDT, ELLER 
KONSTATERINGER, SOM ER GJORT I EN ANDEN 
MEDLEMSSTAT 
Artikel 256 
De individuelle foranstaltninger, de dokumenter eller 
de konstateringer, som i henhold til toldforskrifterne er 
truffet, udstedt eller gjort af toldmyndighederne i en 
medlemsstat, har samme retsvirkning i de øvrige med­
lemsstater som de foranstaltninger, de dokumenter eller 
de konstateringer, som træffes, udstedes eller gøres af 
toldmyndighederne i hver af disse medlemsstater med 
henblik på håndhævelse af toldforskrifterne. 
KAPITEL 3 
ANDRE AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Artikel 257 
1. Følgende forordninger og direktiver ophæves: 
— Rådets forordning (EØF) nr. 802/68 af 27. juni 
1968 om den fælles definition af begrebet varers AFSNIT VIII 
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 
Nr. C 128/52 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 90 
oprindelse (*), senest ændret ved akten om Spani­
ens og Portugals tiltrædelse 
Rådets forordning (EØF) nr. 754/76 af 25. marts 
1976 om den toldbehandling, der skal anvendes 
ved genindførsel af returvarer til Fællesskabets 
toldområde (2), senest ændret ved forordning 
(EØF) nr. 1147/86(3) forarbejde varer, før de bringes i fri omsætning (17), 
senest ændret ved forordning (EØF) nr. 4032/88 
(18) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2151/84 af 23. juli 
1984 om Fællesskabets toldområde (19), senest 
ændret ved akten om Spaniens og Portugals tiltræ­
delse 
Rådets forordning (EØF) nr. 222/77 af 13. septem­
ber 1976 om fællesskabsforsendelse (4), senest 
ændret ved forordning (EØF) nr. 1674/87 (5) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2779/78 af 23. 
november 1978 om anvendelse af den europæiske 
regningsenhed (ERE) i retsakter på toldområdet (6), 
ændret ved forordning (EØF) nr. 289/84 (7) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1430/79 af 2. juli 1979 
om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller 
eksportafgifter (8), senest ændret ved forordning 
(EØF) nr. 3069/86 (9) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 
1979 om efteropkrævning af import- eller eksport­
afgifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, 
der er angivet til en toldprocedure, som medfører 
en forpligtelse til at betale sådanne afgifter (,0), 
senest ændret ved forordning (EØF) nr. 918/83 (") 
Rådets direktiv 79/695/EØF af 24. juli 1979 om 
harmonisering af fremgangsmåderne ved varers 
overgang til fri omsætning (,2), senest ændret ved 
akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse 
Rådets forordning (EØF) nr. 1224/80 af 28. maj 
1980 om varers toldværdi (13), senest ændret ved 
akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse 
Rådets direktiv 81/177/EØF af 24. februar 1981 
om harmonisering af fremgangsmåderne ved udfør­
sel af fællesskabsvarer (14) 
Rådets forordning (EØF) nr. 3599/82 af 21. decem­
ber 1982 om ordningen vedrørende midlertidig ind­
førsel (,5), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 
1620/85 (»«) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2763/83 af 26. sep­
tember 1983 om bevilling til under toldkontrol at Rådets forordning (EØF) nr. 1900/85 af 8. juli 1985 
om indførelse af fællesskabsformularer til angi­
velse til udførsel og indførsel (20), senest ændret 
ved forordning (EØF) nr. 1059/86 (21) 
Rådets forordning (EØF) nr. 
1985 om aktiv forædling (22) 1999/85 af 16. juli 
Rådets forordning (EØF) nr. 3632/85 af 12. decem­
ber 1985 om fastlæggelse af betingelserne for, at en 
person kan en udfærdige toldangivelse (23) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2473/86 af 24. juli 
1986 om proceduren for passiv forædling og om 
fremgangsmåden med standardombytning (24) 
Rådets forordning (EØF) nr. 2144/87 af 13. juli 
1987 om toldskyld (25), ændret ved forordning 
(EØF) nr. 4108/88 (26) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1031/88 af 18. april 
1988 om fastlæggelse af, hvilke personer der skal 
betale toldskyld (27), ændret ved forordning (EØF) 
nr. 0000/00 af.... (28) 
Rådets forordning (EØF) nr. 1970/88 af 30. juni 
1988 om den tresidede procedure under proceduren 
for passiv forædling og fremgangsmåden med stan­
dardombytning (29) 
Rådets forordning (EØF) nr. 
1988 om toldoplag (30) 2503/88 af 25. juli 
Rådets forordning (EØF) nr. 2504/88 af 25. juli 
1988 om frizoner og frilagre (31) 
Rådets forordning (EØF) nr. 4151/88 af 21. decem­
ber 1988 om fastsættelse af bestemmelser, der skal 
finde anvendelse på varer, som føres ind i Fælles­
skabets toldområde (32) 
(') EFTnr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 1. 
(2) EFTnr. L 89 af 2. 4. 1976, s. 1. 
O EFT nr. L 105 af 22. 4. 1986, s. 1. 
(4) EFTnr. L 38 af 9. 2. 1977, s. 1. 
O EFTnr. L 157 af 17. 6. 1987, s. 1. 
(6) EFTnr. L 333 af 30. 11. 1978, s. 5. 
(7) EFT nr. L 33 af 4. 2. 1984, s. 2. 
(8) EFTnr. L 175 af 12.7. 1979, s. 1. 
(9) EFTnr. L 286 af 9. 10. 1986, s. 1. 
(">) EFTnr. L 197 af 3. 8. 1979, s. 1. 
(") EFTnr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1. 
(12) EFT nr. L 205 af 13. 8. 1979, s. 19. 
(13) EFTnr. L 134 af 31. 5. 1980, s. 1. 
(14) EFTnr. L 83 af 30. 3. 1981, s. 40. 
(15) EFTnr. L 376 af 31. 12. 1982, s. 1. 
(i6) EFTnr. L 155 af 14. 6. 1985, s. 54. C7 
(18 
(19 
(20 
(2, 
(22 
(23 
(24 
(2T 
(26 
(27 
(28 
(29 
(3°, 
(3i; 
(32; ) EFTnr. L272 af 5. 10. 1983, s. 1. 
) EFTnr. L355 af 23. 12. 1988, s. 36 
) EFT nr. L 197 af 27. 7. 1984, s. 1. 
) EFTnr. L 179 af 11.7. 1985, s. 1. 
) EFTnr. L97 af 12.4. 1986, s. 7. 
) EFTnr. LI 88 af 20. 7. 1985, s. 1. 
) EFTnr. L 350 af 27. 12. 1985, s. 1. 
) EFTnr. L212 af 2. 8. 1986, s. 1. 
> EFTnr. L201 af 22. 7. 1987, s. 15. 
) EFTnr. L361 af 29. 12. 1988, s. 2. 
> EFTnr. L 102 af 21. 4. 1988, s. 5. 
EFT nr. L , s... 
> EFTnr. LI 74 af 6. 7. 1988, s. 1. 
> EFTnr. L 255 af 15. 8. 1988, s. 1. 
EFT nr. L 255 af 15. 8. 1988, s. 8. 
EFTnr. L367 af 31. 12. 1988, s. 1. 
23. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 128/53 
Rådets forordning (EØF) nr. 1854/89 af 14. juni 
1989 om bogføring af importafgifter og eksportaf­
gifter, der udgør en toldskyld, og om vilkårene for 
betaling heraf (') 
Rådets forordning (EØF) nr. 1855/89 af 14. juni 
1989 om ordningen vedrørende midlertidig indfør­
sel af transportmidler (2) 
Rådets forordning (EØF) nr. 3312/89 af 30. okto­
ber 1989 om midlertidig indførsel af containere (3). 
2. I alle fællesskabsretsakter, hvor der er henvist til de 
i stk. 1 nævnte forordninger eller direktiver, skal disse 
henvisninger betragtes om henvisninger til nærværende 
kodeks. 2. I Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (*) foretages 
følgende ændringer: 
a) I artikel 8 ændres »Udvalget kan« til »Det ved arti­
kel 253, i EF-toldkodeksen (*) nedsatte udvalg kan. 
(*) EFTnr....« 
b) I artikel 9, stk. 1, affattes indledningen således: 
«1. Foranstaltninger vedrørende nedenstående 
spørgsmål vedtages efter udvalgsproceduren i EF-told­
kodeksen«. 
c) Artikel 7, 10 og 11 ophæves. 
Artikel 259 
Artikel 258 
1. Artikel 141, 142 og 143 i Rådets forordning (EØF) 
nr. 918/83 (4) ophæves. Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter 
offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
Den anvendes fra den 1. januar 1993. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver med­
lemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den . 
På Rådets vegne 
Formand 
(') EFTnr. L 186 af 30. 6. 1989, s. 1. 
O EFT nr. L 186 af 30. 6. 1989, s. 8. 
O EFTnr. L 321 af 4. 11. 1989, s. 5. 
(4) EFTnr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1. (5) EFTnr. L 256 af 7. 9. 1987, s. 1.