DA    DA  
 EUROPA-
KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 8.5.2015  
COM(2015) 191 final 
  
Forslag til 
RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET 
EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SO CIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET
Rapport for 2014 om anvendelsen af EU's charter om grundlæggende rettigheder 
{SWD(2015) 99 final}  
 
2 
 1. Indledning 
Denne femte årsberetning indeholder en gennemgan g af, hvordan Den Europæiske Union (EU) og 
dens medlemsstater iværksatte Den Europæiske Unions charte r om grundlæggende rettigheder 
(chartret) i 2014. 
Chartret har været retligt bindende siden den 1. decemb er 2009. Det er bindende for EU's institutioner, 
når de træffer nye foranstaltninger. Det binder medl emsstaterne, når de handl er inden for EU-rettens 
rammer. Da der er tale om en ny retskilde, har ch artret gradvist øget sin retlige betydning. I 2014 blev 
chartret1 citeret i 210 afgørelser afsagt af EU's retsinstanser2. Til sammenligning var tallet 43 i 2011, 
87 i 2012 og 114 i 2013. 
Den nye Kommission med Jean-Claude Juncker som formand tiltrådte i november 2014. Jean-Claude 
Juncker udtalte, at han agtede at "udnytte Kommissionens prærogativer til, inden for vores 
kompetenceområde, at holde vores fælles værdier, re tsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder 
i hævd, samtidig med at der tages hensyn til forskelligheden i de  28 medlemsstaters 
forfatningsmæssige og kulturelle traditioner"3. Ansvaret for de grundlæ ggende rettigheder tillagde han 
første næstformand, Frans Timmermans. 
Kommissionen integrerer chartret i sin politik på alle områder. Den arbejder tæt sammen med 
nationale, europæiske og internati onale organisationer for at fremme de grundlæggende rettigheder.   
Under høringen i Europa-Parlamentet gav første næstformand Frans Timmermans tilsagn om, at han 
ville arrangere et årligt kollokvium for at gøre status over situationen med hensyn til de 
grundlæggende rettigheder i EU med henblik på at fo rbedre det gensidige samarbejde og det politiske 
engagement i relation til fremme og beskyttelse af de grundlæggende rettigheder. På dette kollokvium 
vil medlemsstaterne, institutionerne og interessen terne få lejlighed til at indlede drøftelser for at 
identificere og tage politiske initiativer til foranstaltn inger vedrørende de gr undlæggende rettigheder. 
På det første kollokvium i oktober 2015 vil der bl ive fokuseret på fremme af tolerance og respekt, 
navnlig for at forebygge og bekæmpe antisemitisme  og had mod muslimer. Der vil forinden finde 
høringer sted af civilsamfundet og de berørte pa rter, herunder to dialoger på højt plan, en med 
religiøse ledere og en med repræsentant er for konfessionsløse organisationer. 
I denne rapport gennemgås anvendelsen af chartr et af og i forhold til EU's institutioner, især 
Kommissionen, og medlemsstaterne. Betydningen af den europæiske me nneskerettighedskonvention 
                                                            
1  Se bilag I i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, der indeholder en oversigt over Domstolens 
afgørelser i 2014, hvor chartret citeres direkte eller nævnes i begrundelsen. 
2  Retten, Personaleretten og Domstolen. 
3  Se Jean-Claude Juncker, "Politiske retningslinjer for den næste Kommission", 
http://ec.europa.eu/priorities/docs/pg_en.pdf , s. 8.  
 
3 (EMRK) fremhæves, og den aktuelle status for EU's  tiltrædelse af denne kon vention gennemgås. For 
første gang indeholder rapporten et afsnit om et ak tuelt emne: I år handler det om "grundlæggende 
rettigheder i det digitale miljø". 
2. Chartrets anvendelse af og i forhold til EU på alle områder 
EU's institutioner er forpligtede til at ov erholde chartret på alle områder.  
2.1 EU-lovgivning  
Systematisk kontrol af, at der tages hensyn til de  grundlæggende rettigheder i lovgivningsprocessen, er 
nødvendig for at sikre, at lovforslag er i ove rensstemmelse me d chartret. I 2011 offentliggjorde 
Kommissionen "Operational Guidance on taking acc ount of Fundamental Rights in Commission 
Impact Assessments"4 (praktisk vejledning om hensyntag en til grundlæggende rettigheder i 
Kommissionens konsekvensanalyser). I 2014 gav Ko mmissionen tilsagn om at ville revidere sine 
retningslinjer for konsekvensanalyser og afholdt en offentlig høring desangående5. 
Digital Rights Ireland-sagen6 illustrerede behovet for at føre kontr ol med, at der tages hensyn til de 
grundlæggende rettigheder i lovforslag. Domsto len fastslog, at datalagringsdirektivet7 var ugyldigt, da 
der forelå en tilsidesættelse af de n grundlæggende respekt for priva tlivet og retten til beskyttelse af 
personoplysninger som tilsikret ved chartrets artikel 7 og 8. Ved denne dom blev det klarlagt, at 
specifikke garantier til beskyttelse af de grundl æggende rettigheder, her under bestemmelser om 
undtagelser for oplysninger, der er underlagt tavsheds pligt, og forudgående administrativ eller retslig 
kontrol, skal indarbejdes i den afledte EU-ret, idet dette ikke kan overlades til den nationale lovgivers 
skøn. Domstolen udtalte, at datalagr ing tjener et legitimt mål af alme n interesse, herunder bekæmpelse 
af grov organiseret kriminalitet, og udgør et hens igtsmæssigt middel til at nå dette mål. Domstolen 
fandt imidlertid, at det indgreb, som direktivet  indebar i den grundlæggende ret til respekt for 
privatlivet og i beskyttelsen af personoplysninge r, ikke var begrænset til det strengt nødvendige.  
Denne dom er vigtig for alle EU-institutioner, de r deltager i lovgivningsprocessen. I december 2014 
ajourførte Rådet sine "Guidelines on methodological steps to be taken to check fundamental rights 
compatibility at the Council preparatory bodies" (retn ingslinjer for de metodologiske skridt, der skal 
tages for at kontrollere foranstaltningers forene lighed med de grundlæggend e rettigheder i Rådets 
                                                            
4  SEC(2011) 567 final af 6.5.2011. 
5  http://ec.europa.eu/smart-regulati on/impact/consultati on_2014/index_en.htm . 
6  EU-Domstolens dom af 8.4.2014,  forenede sager C-293/12 og C-594/12, Digital Rights Ireland og Kärntner 
Landesregierung . 
7 Direktiv 2006/24/EF (EFT L 105, s. 54). 
 
4 forberedende organer)8. Rådet har arrangeret kurser for medarbejderne for sikre, at disse retningslinjer 
anvendes i praksis. 
2.2 Forvaltning af EU-midler 
Ved forvaltningen af EU-midler skal Unionens fond e, institutioner, organer,  kontorer og agenturer 
overholde de grundlæggende rettigheder som fastsa t i chartret. Medlemsstaterne er underlagt den 
samme forpligtelse, når de implementerer EU-retten. 
I Liivimaa Lihaveis MTU-sagen9 bekræftede Domstolen sin tidligere praksis, hvorefter 
"gennemførelse af EU-retten" kræver, at der forelig ger en vis grad af tilknytning, som går ud over den 
beslægtethed, der måtte findes mellem de omhandlede områder, eller den indirekte virkning, som et 
område kan have på et andet10. I denne sag var de to medlemss tater, der var involveret i det 
operationelle program, efter EU-retten forpligtet til at gennemførte den. For det første var de 
pågældende medlemsstater forpligte t til at nedsætte et overvågnings udvalg som omhandlet i artikel 63, 
stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006. For det andet skulle alle forans taltninger til anvendelse af 
programmet overholde forordning (EF) nr. 1 083/2006 og forordning (EF) nr. 1080/2006. EU-
Domstolen fandt, at overvågningsudvalgets vedt agelse af programvejledningen er et led i 
gennemførelsen af EU-retten som omhandlet i chartr ets artikel 51, stk. 1. Ifølge programvejledningen 
var der ikke mulighed for retslig prøvelse af overv ågningsudvalgets afgørelse om at give afslag på 
støtte. Domstolen fastslog, at dette udgør en tilsidesæ ttelse af retten til adgang til effektive retsmidler 
som forankret i chartrets artikel 47. 
I maj 2014 indledte Den Europæ iske Ombudsmand en undersøgel se af overholdelsen af de 
grundlæggende rettigheder i EU's samhørighedspolitik11. Kommissionen gav i sit svar af 29. oktober 
201412 tilsagn om, at den ville træffe foranstaltni nger til at skærpe medlemsstaternes opmærksomhed 
omkring chartret ved forvaltningen af de europæis ke struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene). 
Kommissionen har formelt mindet medlemsstaterne om deres pligt til at overholde chartret. Den 
tilbyder også bistand fra ESI-fondene til at støtte klageprocedurer. Kommissionen vil i 2015 formidle 
eksempler på god praksis og udstede retningslinjer til medlemsstaterne om overholdelse af chartret 
ved forvaltningen af ESI-fondene. 
                                                            
8  Generalsekretariatet for Rådet, ST 5377 2015 INIT. 
9  EU-Domstolens dom af 12.9.2014 i sag C-562/12, Liivimaa Lihaveis MTI. 
10  EU-Domstolens dom af 29.05.1997 i sag C-299/95, Kremzow, præmis 16. 
11  http://www.ombudsman.europa.eu/en/press/ release.faces/en/544 20/html.bookmark . 
12 
http://www.ombudsman.europa.eu/en/cases/c orrespondence.faces/en/58451/html.bookmark .http://www.ombu
dsman.europa.eu/en/cases/correspondence.faces/en/58451/html.bookmark.  
 
5 Kommissionen var blevet opmærksom på en mulig  manglende beskyttelse af de grundlæggende 
rettigheder i et center for midlertidig tilbagehol delse af ulovlige indvandrere. Revisionsretten 
bekræftede denne vurdering i en særberetning i 2014. Udgifterne til leje af centret var blevet medtaget 
i et nationalt program henhørende under Fonden fo r de Ydre Grænser, og Kommissionen havde ikke 
godkendt de pågældende udgifter, da programmet blev  afsluttet. Revisionsretten nåede frem til, at 
medlemsstaten ikke havde iagttage t forbuddet mod nedværdigende behand ling (chartrets artikel 4) og 
princippet om menneskelig værdighed (chartrets arti kel 1) på grund af de kr itisable forhold, hvorunder 
ulovlige indvandrere blev tilbageholdt.   
2.3 Menneskerettighedernes rolle i fo rbindelse med EU's optræden udadtil 
Artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) regulerer Unionens  optræden udadtil. Den 
bekræfter på ny EU's rolle med hensyn til at fremme demokrati, retsstatsprincippet, 
menneskerettighedernes og de grundlæggende friheds rettigheders universalitet og udelelighed samt 
respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers  pagt og folkeretten. La nde, der ønsker at blive 
optaget i EU, skal overholde menneskerettighedern e. I alle samarbejds- og handelsaftaler med 
tredjelande fastsættes det, at menneskerettighederne13 er et væsentligt element i relationerne mellem 
parterne. 
I 2014 evaluerede Tjenesten for EU's Optræden  Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og Kommissionen 
EU's handlingsplan for mennesker ettigheder og demokrati (2012-2014)14. I handlingsplanen var der 
opstillet 97 konkrete foranstaltninger. Som eksempel herpå kan nævnes EU's re tningslinjer vedrørende 
ytringsfrihed online og offline, der blev vedtaget  af Rådet i maj 2014. Retningslinjerne indeholder 
definitioner og vejledning om, hvordan man beskytter retten til ytringsfrihed, som omfatter alle dens 
aspekter, herunder retten til meningsfrihed uden indb landing, retten til at søge og modtage oplysninger 
og retten til at meddele oplysninger og tanker af e nhver art via et hvilket som helst medie og uden 
hensyn til landegrænser. 
En ny handlingsplan for 2015-2019 er planlagt me d fokus på at skabe sammenhæng mellem interne og 
eksterne menneskerettighedspolitikker, navnlig for terrorbekæmpelse, migration og mobilitet samt 
handel. 
For at nå målene i artikel 21 i TEU a nvender EU restriktive foranstaltninger15, hvorved bindende 
resolutioner, som FN's Sikkerhedsråd har vedtaget  med støtte i artikel 41 og 42 i De Forenede 
Nationers pagt, ofte iværksættes, men som også ka n være selvstændige EU-foranstaltninger. Nogle af 
                                                            
13  Udtrykket "grundlæggende rettigheder" anvendes i EU til at udtrykke begrebet "menneskerettigheder" inden 
for en specifik intern EU-sammenhæng. Traditionelt anvendes udtrykket "grundlæggende rettigheder" i en 
forfatningsmæssig sammenhæng, mens udtrykket "me nneskerettigheder" anvendes i folkeretten. 
14  http://eeas.europa.eu/human_rights/index_en.htm . 
15  Jf. artikel 215 i TEUF. 
 
6 de restriktive foranstaltninger indbefatter en opre gning af personer og enheder, hvis pengemidler og 
økonomiske ressourcer skal indefryses. Det er vigtigt for de berørte personer og enheder, at de har ret 
til god forvaltning, effektive retsmidler og en retfær dig rettergang (artikel 41 og 47 i EU's charter om 
grundlæggende rettigheder). I 2014 behandlede Doms tolen sager vedrørende  fremgangsmåden ved 
pålæggelse af restriktive foranstaltninger over for personer og enheder. I me re end 30 domme afsagt i 
2014 om lovligheden af de indførte restriktive foranstaltninger tiltrådte Domstolen kun opregningerne 
i en fjerdedel af sagerne. I de øvrige sager blev  afgørelserne om opførelse på listerne annulleret. 
En af sagerne — Yusef-sagen16 — vedrørte restriktive foranstaltnin ger, der blev truffet med hjemmel i 
Rådets forordning (EF) nr. 881/200217. Med denne forordning iværksættes FN's Sikkerhedsråds 
resolution om indefrysning af aktiver tilhøre nde personer, enheder og grupper, som FN's 
sanktionskomité har udpeget som havende tilknytnin g til Al-Qaida. Retten fandt, at Kommissionen 
havde undladt at handle, idet den ikke havde  afhjulpet de procedurefejl og materielle 
uregelmæssigheder, der havde påvirket indefrysn ingen af sagsøgerens mi dler. Retten opfordrede 
derfor Kommissionen til at opfylde sin forpligtels e til at undersøge begrundelsen for opførelsen på 
listerne omhyggeligt og upartisk, eventuelt i "formålstjenstligt samarbejde" med FN's 
sanktionskomité18. Kommissionen er i færd med at gennemgå  begrundelsen for opførelse på listerne i 
samarbejde med de relevante FN-organer.  
De fleste af de tilfælde19, hvor restriktive foranstaltninger over for enheder eller enkeltpersoner blev 
annulleret af EU-Domstolen, vedrørte Rådets af gørelser og forordninger, hvor den dokumentation 
eller de oplysninger, de r underbyggede begrundelsen for opførelsen  på listen, ikke var tilstrækkelig, 
og den bevisbyrde, der påhviler Rådet i medfør af  chartrets artikel 47, som fortolket i Kadi II-
dommen20, ikke var løftet. I andre tilfælde blev afgør elsen annulleret på grund af formelle fejl21.  
Inden for handelspolitikken har de t reviderede ensidige generelle  toldpræferencearrangement (GSP +-
ordningen), som kræver overholdelse af central e menneskerettighedskonventioner, fundet anvendelse 
siden den 1. januar 2014. Overvågning smekanismen er blevet væsentligt styrket, idet det sikres, at 
GSP+-begunstigede lande overholder deres forpligtel ser, og navnlig at de ratificerer og inkorporerer 
                                                            
16  Rettens dom af 21.3.2014, sag T-306/10, Hani El Sayyed Elsebai Yusef mod Europa-Kommissionen. 
17  Forordning (EU) nr. 881/2002/EU (EUT L 139, s. 9). 
18  Idem, præmis 102. 
19  F.eks. Rettens dom af 3.7.2014, sag T-565/12, National Iranian Tanker Company mod Rådet, Rettens dom af 
9.12.2014, sag T-439/11, Sport-Pari mod Rådet. 
20  Domstolens dom af 18.7.2013, sag C-584/10 P, Kommissionen m.fl. mod Kadi (Kadi II), der var en appelsag 
til prøvelse af sag T-85/09, Kadi mod Kommissionen (Kadi I). 
21  Se f.eks. LTTE mod Rådet, forenede sager T-208/ 11 og T-508/11. Denne dom er under appel, nemlig sag C-
599/14 P. 
 
7 27 internationale konventioner om  menneskerettigheder og andre spørgsmål i deres nationale 
lovgivning. Europa-Parlamentet og Rådet har også skærpet kontrollen. 
3. Chartrets anvendelse af og i forhold til medlemsstaterne 
Kommissionen fører under EU-Domstolens kontrol tilsyn med, at medlemsstaterne overholder 
chartret, når de gennemfører EU-retten. Hvis Kommissionen får kendskab til en tilsidesættelse, kan 
den indlede en traktatbrudssag. De nationale rette r er opmærksomme på chartret som et middel til 
sikring af, at medlemsstaterne overholder de gr undlæggende rettigheder. EU-retlige bestemmelser og 
national lovgivning, der udspringer af EU-retten, skal fo rtolkes i lyset af de forpligtelser, der følger af 
chartret, således at de rettigheder, der er tillagt borgerne herved, udmøntes. Er en national ret i tvivl 
om, hvorvidt chartret finder anvende lse, eller om den korrekte fortol kning af bestemmelserne heri, kan 
— og skal den, hvis der er tale om sidste inst ans — forelægge spørgsmålet for EU-Domstolen til 
præjudiciel afgørelse. Domstolens svar gør det muligt for den forelæggende ret at afgøre sagen. 
Nationale retter anvender jævnligt denne fremga ngsmåde. Det støtter udviklingen af en charter-
relateret retspraksis og styrker de nationale retters rolle i overholde lsen af det. I 2014 forelagde de 
nationale retter 43 sager til præjudiciel afgørelse,22 lidt flere end i de foregående år 23. 
3.1. Traktatbrudssager  
Mens chartret blev nævnt i fem traktatbrudssager i 2013, har Kommissionen i 2014 henvist til chartret 
i 11 sager anlagt med hjemmel i artikel 258-260 TEU F. Chartret gælder kun for medlemsstaterne, når 
de gennemfører EU-retten. Traktatbrudssager, der ve drører chartret, skal derfor vedrøre den EU-retlige 
bestemmelse, der udløser anvendelsen af chartret. 
Fem af de 11 sager vedrører asyl og migration24.  
Traktatbrudssager på asyl- og migrationsområdet 
I 2014 indledte Kommissionen en traktatbru dssag mod en medlemsstat i relation til 
tilbagesendelsesdirektivet25, idet den var bekymret over frihedsbe røvelsens længde, de fysiske forhold 
under frihedsberøvelsen, manglen på gratis juridisk bistand til de personer, der var genstand for en 
tilbagesendelsesprocedure i tilbageholdelsescentre, den manglende domstolskontrol med afgørelser 
                                                            
22  Se bilag II "Oversigt over anmodni nger om præjudiciel afgør else indgivet i 2014 med henvisning til chartret" 
i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene. 
23  I 2012 og 2013 modtog EU-Domstolen 41 anmodninger om præjudicielle afgørelser, hvori der blev henvist til 
chartret. 
24  For yderligere oplysninger henvises til det arbejdsdokum ent fra Kommissionens tjenestegrene, som er vedlagt 
denne beretning. 
25  Direktiv 2008/115/EF (EFT L 348, s. 98). 
 
8 om frihedsberøvelse inden seks må neder og den begrænsede prøvelse af afgørelser om at forlænge 
frihedsberøvelsen ud over seks månede r (chartrets artikel 4, 6 og 47). 
Der blev også indledt en traktatbrudssag mod en me dlemsstat for ukorrekt anvendelse af direktiverne 
om henholdsvis modtagelsesforhold26 og asylprocedurer27. Kommissionen gav udtryk for bekymring 
med hensyn til varigheden af asylproceduren, effektiv iteten af retsmidlerne mod negative afgørelser i 
asylsager, manglen på gratis juridisk bistand, tilb ageholdelse af visse kategorier af asylansøgere, som 
synes at finde sted automatisk uden en individuel vu rdering, retten til effektive retsmidler til prøvelse 
af en afgørelse om tilbageholdelse og gratis rets hjælp under frihedsberøvelsen  (artikel 6 og 47). 
I 2014 undersøgte Kommissionen, hvordan medlemssta terne anvender chartret , når de gennemfører 
EU-lovgivningen ved EU's ydre grænser, navnlig non -refoulement-princippet (artikel 4, 6, 18 og 19). 
Blandt de forhold, der vakte bekymring, va r anvendelsen og varighede n af tilbageholdelse, 
tilbageholdelsesvilkårene, mindreåriges særlige situation,  gratis retshjælp og effektive retsmidler inden 
for rammerne af asylproceduren i nogle medlem sstater (chartrets artikel 6, 24 og 47). 
Visumkodeksen og prøvelse af afslag på visum  
Ved udgangen af 2014 opfordrede Kommissionen fem medl emsstater til at træffe  foranstaltninger for 
at sikre, at afgørelser om at afslå, annullere e ller inddrage et visum kan prøves ved en retsinstans. 
I fællesskabskodeksen for visum28 er der fastsat procedurer og betingelser for udstedelse af visa til 
kortvarige ophold og lufthavnstransitvisa. Medlemsst aterne pålægges at indføre ret til at få prøvet 
afslag på og annullation/inddragelse af visa. Ved ch artrets artikel 47 er enhver tillagt ret til effektive 
retsmidler for en domstol, hvis rettigheder og frihede r som fastsat i EU-retten er blevet krænket. Efter 
den nationale lovgivning i de på gældende medlemsstater var der imidlertid kun adgang til prøvelse 
ved et administrativt rekursorgan. Kommissionen anser ikke en sådan ordning for at opfylde kravet i 
artikel 47 om en uafhængig domstol. 
Segregation af romabørn in den for uddannelsesvæsenet 
I september 2014 indledte Kommissionen en traktatbrudssag mod en medlemsstat for 
forskelsbehandling af romabørn i uddannelsessystemet, hvilket er en overtrædelse af direktivet om 
etnisk ligestilling29. Inden for rammerne af drøftelser med Kommissionen begrundede medlemsstaten 
sin fremgangsmåde under henvisning til EU-Domstol ens praksis vedrørende chartret. Kommissionen 
har derfor fundet det nødvendigt at præcisere fortol kningen af denne retspraksis i åbningsskrivelsen, 
                                                            
26  Direktiv 2003/9/EF (EFT L 31, s. 18). 
27  Direktiv 2005/85/EF (EFT L 326, s. 12). 
28  Direktiv 810/2009/EF (EFT L 243, s. 1). 
29  Direktiv 2000/43/EF (EFT L 180, s. 22). 
 
9 idet den specifikt henviste til chartrets artikel 21, der forbyder forskelsbeha ndling på grundlag af race 
og etnisk oprindelse. 
3.2 EU-domstolens vejledning til medlemsst aterne (præjudicielle afgørelser) 
I 2014 fortsatte EU-Domstolen i kraft af sine besvarelser af anmodninger om præjudicielle afgørelser 
med at vejlede de nationale retter om chartr ets anvendelighed og om fortolkningen af dets 
bestemmelser. 
Asylansøgeres menneskelige værdighed 
I december 2014 tog EU-Domstolen stilling til præjudici elle spørgsmål, som det nederlandske statsråd 
havde forelagt i sagen A, B og C mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie30 om fortolkning af 
EU's bestemmelser om asyl i relation til de met oder, der anvendes til at vur dere troværdigheden af 
asylansøgeres angivelige seksuelle orientering. Sags øgerne anførte, at de frygtede forfølgelse i deres 
oprindelseslande på grund af deres homoseksualitet.  Den nationale ret spurgte Domstolen, om der i 
EU-retten er fastsat grænser for verificeringen af  asylansøgeres seksuelle orientering. Domstolen 
fandt, at asylkvalifikationsdirektivet31 og chartret rent faktisk i ndeholder sådanne grænser: De 
metoder, som de nationale myndigheder anvender,  skal overholde de gr undlæggende rettigheder 
såsom respekt for den menneskelige værdighed (ar tikel 1) og retten til respekt for privatliv og 
familieliv (artikel 7). Der kan ikke stilles nogen krav til ansøgerne, som ville underminere deres 
menneskelige værdighed eller pers onlige integritet såsom indgribende , ydmygende medicinske eller 
pseudo-medicinske tests, detaljeret udspørgning, elle r krav om/accept af fotografiske optagelser eller 
videooptagelser af seksuelle aktiviteter. Denne dom  gør det muligt for de nationale myndigheder at 
vurdere ansøgninger på en mere  sammenhængende måde, idet der sikres fuld respekt for de 
grundlæggende rettigheder. 
Processuel ligestilling med hens yn til forbrugerbeskyttelse 
Sanchez Morcillo-sagen32 — angående artikel 47 — vedrører  de processuelle rettigheder for 
forbrugerne i sager om realisering af pant i fast ejendom, hvor EU-Domstolen understregede 
nødvendigheden af processuel ligestilling. Domstolen fa ndt, at den nationale lovgivning er i strid med 
direktivet om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler33 og chartrets artikel 47 i de tilfælde, hvor 
loven ikke indrømmer forbrugerne ret til at appellere  en afgørelse, når kreditor har en sådan ret i den 
modsatte situation. 
                                                            
30  EU-Domstolens dom af 2.12.2014, forenede sager C-148/13, C-140/13 og C-150/13, A, B, C mod 
Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie. 
31  Direktiv 2004/83/EF (EFT L 304, s. 12). 
32  Domstolens dom af 17.7.2014, sag C-169/14, Sanchez Morcillo. 
33  Direktiv 93/13/EØF (EFT L 95, s. 29). 
 
10 Domstolen fremhævede også, at forbrugerne er i en sårbar situation, da de risikerer at miste deres 
hjem. I Kusinova-dommen34 udtalte Domstolen, at retten til resp ekt for hjemmet er en grundlæggende 
rettighed, der er forankret i artikel 7, og som de  nationale retter skal tage hensyn til, når de 
gennemfører direktivet om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler. 
Ne bis in idem-princippet i konventione n om gennemførelse af Schengenaftalen 
I Zoran Spasic-sagen35 tog EU-Domstolen stilling til spørgsmålet om, hvorvidt 
fuldbyrdelsesbetingelsen i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen 
(gennemførelseskonventionen) er fo renelig med ne bis in idem-princippet i chartrets artikel 50. 
I gennemførelseskonventionen er det fastsat, at en person, hvis straffesag er blevet afgjort i en 
medlemsstat, ikke kan retsforfølges i en anden medl emsstat for de samme handlinger (ne bis in idem-
princippet). Ifølge gennemførelseskonventionen finder  princippet imidlertid kun anvendelse, såfremt 
sanktionen er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet  eller ikke længere kan kræves fuldbyrdet efter den 
dømmende stats lovgivning (fuldbyrdelsesbetingelsen). I chartrets artikel 50 refereres der imidlertid 
ikke udtrykkeligt til en sådan betingelse. EU-Dom stolen fastslog, at fuldbyrdelsesbetingelsen i 
gennemførelseskonventionen ikke er i strid med chartret. 
3.3 National retspraksis, hvor chartret citeres 
De nationale retter spiller en afgør ende rolle ved overholdelsen af de grundlæggende  rettigheder og 
retsstatsprincippet. En undersøgelse udført  af agenturet for grundlæggende rettigheder36 viser, at 
medlemsstaternes højesteretter i 2014 fortsat søgte ve jledning og inspiration i chartret, selv i tilfælde, 
der falder uden for EU-rettens anvendelsesområde. 
Kommissionen fremmer dialog og samarbejde mellem retterne. Den nye "European Case Law 
Identifier"(ECLI)37 vil gøre det lettere at forstå de nationa le højesteretters fortolkning af EU-retten, og 
den indeholder oplysninger om de nationale retters anvendelse af EU -retten. Et andet projekt, der 
medfinansieres af EU — "European Judicial Cooperation in Fundamental Rights Practice of National 
Courts" — omfatter en håndbog for dommere om retlige samarbejdsteknikker og en database over 
nationale domme vedrørende de enkelte bestemmelser i chartret38. 
                                                            
34  Domstolens dom af 10.9.2014, sag C-34/13, Monika Kušionová mod SMART Capital, a.s. 
35  Domstolens dom af 18.7.2014, sag C-129/14 PPU, Zoran Spasic. 
36  Agenturets årsberetning for 2014, der offentliggøres den 22. maj 2015. 
37  https://e-justice.europa.eu/content_eu ropean_case_law_iden tifier_ecli-175-en.do . 
38 
http://www.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCooperati on/Projects/EuropeanJudicialCooperationinFR/Docum
ents.aspx . 
 
11 3.4. Øget kendskab til chartret 
I februar 2015 viste en Eu robarometer-undersøgelse39, at kendskabet til chartret kun er øget marginalt 
over årene. Kun 14 % af de adspurgte vidste rent faktisk, hvad chartret gik ud på (11 % i 2012 og 8 % 
i 2007). Omkring 51 % af de adspurgte havde hørt om  chartret, men vidste ikke præcis, hvad det er 
(53 % i 2012 og 48 % i 2007). I Eurobarometer- undersøgelsen fremhæves også behovet for at øge 
borgernes bevidsthed om, hvor de skal henvende  sig vedrørende spør gsmål om grundlæggende 
rettigheder. Projektet vedrørende agentu ret for grundlæggende rettigheder "Clarity"40 har til formål at 
give vejledning om, hvilket organ ma n skal henvende sig til, når de grundlæggende rettigheder står på 
spil (national menneskerettighedsinstitution, lig estillingsorgan og/eller ombudsmand). Et andet nyt 
projekt — "Don ’t knock on the wrong door: CharterClick! A u ser-friendly tool to detect violations 
falling within the scope of the EU Charter of Fundamental Rights"41 — blev lanceret i februar 2015, 
og er delvist finansieret ved hjælp af programme t om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab. 
Behovet for at fremme bevidstheden om chartr et og identificere specifikke uddannelsesbehov og 
bedste praksis for offentlige myndigheder blev drøf tet på en konference, der blev afholdt i december 
2014 "The Charter of Fundamental Rights of th e European Union: assessing and responding to the 
training needs of legal practitioners and public officials"42. Deltagerne foreslog en kortlægning af 
uddannelsesstrategier, erfaringer og re dskaber til fremme af viden om og gennemførelse af chartret på 
lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan, og fre mhævede den vigtige rolle, som civilsamfundet og 
nationale menneskerettighedsorganer har. EU fi nansierer uddannelse om chartret for offentlige 
myndigheder og vil fortsat gøre det i 2014-202043  
4. Den europæiske menn eskerettighedskonvention 
Den 18. december 2014 afgav EU-Domstolen sin udta lelse om udkastet til aftale om EU's tiltrædelse 
af EMRK. Domstolen konstatere de, at der var problemer med hensyn til foreneligheden med EU-
retten. Den fastslog således, at udkastet til tiltrædelsesaf tale ikke var foreneligt med artikel 6, stk. 2, i 
                                                            
39  Eurobarometer 416, "Chartret om  grundlæggende rettigheder" , undersøgelse gennemført i tidsrummet mellem 
den 16. og den 18. februar 2015 i alle 28 EU-medlemsstater. 
40  http://fra.europa.eu/en/project/2013/clarity-complaints-legal-assistance-and-rights-information-tool-you .  
41 
http://www.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCoope ration/Projects/CharterClick/Charterclick.aspx .http://ww
w.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCooperation/Projects/CharterClick/Charterclick.aspx. 
42  http://ec.europa.eu/ justice/events/fundament al-rights-charter-traini ng-2014/index_en.htm.  
43  Undervisning af jurister i anvende lsen af chartret og oplysningskampagner vedrørende anvendelsen af chartret 
har førsteprioritet ved indkaldelsen af forslag inde n for rammerne af særprogrammet om grundlæggende 
rettigheder og unionsborgerskab. Efter indkaldelsen af forslag i 2013 blev ca. 2.8 mio. EUR (25 % af det 
samlede budget) afsat til projekter på dette område; I 2012 var det 1,9 mio. EUR ud af 20,9 mio. EUR (7 % af 
det samlede budget). I de finansielle overslag for 2014-2020, er undervisning i chartret for retslige myndigheder og retlige aktører dækket af programmet for retlige anliggender (2014-2020). Desuden vil 
undervisning og oplysningskampagner også blive støttet i kraft af programmet for rettigheder, ligestilling og 
unionsborgerskab (2014-2020) med fokus på individuelle rettigheder. 
 
12 TEU og den dertil knyttede protokol nr. 8. Domstole n opfordrede til, at der blev gennemført ændringer 
med hensyn til: EU-rettens forrang i forhold til de muli gheder, der følger af chartrets artikel 53 for så 
vidt angår styrkelse af de grundlæggende rettighe der i medlemsstaternes forfatninger; gensidig tillid 
mellem medlemsstaterne, især inde n for området med frihed, sikker hed og retfærdighed; forbindelse 
med den nye tillægsprotokol nr. 16 til den europæ iske menneskerettighedskonvention; bevarelse af 
Domstolens enekompetence til at afgøre tvister mellem medlemsstaterne vedrørende fortolkningen 
eller anvendelsen af traktaterne; visse asp ekter af proceduren ved Den Europæiske 
Menneskerettighedsdomstol, når EU er berørt; og retsbeskyttelse inden for den fælles udenrigs- og 
sikkerhedspolitik. 
Kommissionen er fortsat fast besluttet på, at EU  skal tiltræde EMRK. Tiltrædelsen vil styrke de 
grundlæggende værdier, forbedre EU-lovgivningens effektivitet og øge sammenhængen i beskyttelsen 
af de grundlæggende rettigheder i Europa. Det er fortsat af afgør ende betydning, at EU tiltræder 
EMRK.  EU-institutionerne er desuden retligt forpligtede  til at bestræbe sig på at indgå en 
tiltrædelsesaftale, som opfylder de krav, der er fast sat i traktaterne, navnlig i protokol nr. 8 til 
Lissabontraktaten. På nuværende tidspunkt undersøger  Kommissionen, hvilken fremgangsmåde der er 
den mest hensigtsmæssige. 
Uanset tidspunktet for tiltrædelsen skal alle EU's institutioner og medlemsstater fortolke chartret på 
grundlag af Den Europæiske Menneskerettighedsdomst ols gældende praksis. Chartrets artikel 52, 
stk. 3, indeholder en retlig forpligtelse til at give  de rettigheder, der er fastsat i chartret, samme 
betydning og rækkevidde som dem, der er fastsat i EMRK, for så vidt som chartrets rettigheder svarer 
til rettighederne i EMRK. Forklaringerne til chartret om grundlæggende rettigheder44 indeholder en 
liste over artikler, hvis betydning og rækkevidde sv arer til de tilsvarende bestemmelser i EMRK, og 
over artikler, hvor betydningen er den samme, men so m er mere vidtrækkende. Skønt der ikke gælder 
nogen retlig forpligtelse efter chartr et til at tilpasse fortolkningen he raf til FN-traktaterne, henviser 
EU-Domstolen alligevel hertil ved fortolkningen af  rettighederne efter EU-retten. Til illustration kan 
nævnes definitionen af begrebet "handicap", hvor Domstolen i Kaltoft-sagen45 blev inspireret af 
ordlyden af De Forenede Nati oners konvention om handicappedes rettigheder, som EU har tiltrådt, 
ved vurderingen af, om sygelig fedme kan udgøre et  "handicap" i den forstand, hvori udtrykket er 
anvendt i direktivet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv46. 
5. Fokus: Grundlæggende rettigheder  og den digitale dagsorden 
Den digitale revolution har skabt mange mulighede r for samfundet, borgerne og erhvervslivet. Det har 
også givet anledning til spørgsmål om, hvordan man si krer, at de grundlæggende rettigheder beskyttes 
                                                            
44  Forordning (EU) nr. 303/02/EU (EUT L 303, s. 17). 
45  Domstolens dom af 18.12.2014,  sag C-354/13, Kaltoft. 
46  Direktiv 2000/78/EF (EFT L 303, s. 16). 
 
13 effektivt i dette miljø. Eksplosionen i indsam lingen, anvendelsen og videreformidlingen af 
personoplysninger er blot et af eksemplerne på de n nye digitale virkelighed. Set i sammenhæng med 
afdækningen af globale overvågningsprogrammer vi ser dette, hvor nødvendigt det er at etablere 
foranstaltninger, der mere effektivt beskytter de gr undlæggende rettigheder, is ær retten til beskyttelse 
af privatlivets fred og personoplysninger.  
Kommissionen følger nøje den globale indsats47 for at sikre de grundlæggende rettigheder i et digitalt 
samfund såsom Europarådets vejledning om menneskerettigheder for internetbrugere48. Blandt de 
mange relevante problemstillinger er behovet fo r lige adgang til internettet, risikoen for 
forskelsbehandling af borgerne ved hjælp af profile ring og den ulige styrkeposition mellem dem, der 
ligger inde med oplysninger, og dem, der tilsig tet eller utilsigtet stiller dem til rådighed. Nye 
spørgsmål er dukket op vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder og internetplatformes ansvar i 
forbindelse med forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet. 
Beskyttelsen af personoplysninger som sikret ved char trets artikel 8 får øget betydning i den digitale 
verden. I januar 2012 offentliggjorde Kommissi onen forslag til en generel forordning om 
databeskyttelse49 og et databeskyttelsesdirektiv for po litimyndigheder og strafferetlige myndigheder50. 
Ved førstebehandlingen den 12. ma rts 2014 bekræftede Europa-Parlame ntet sin støtte til forslagene51. 
Kommissionen fortsatte med at forhandle med sine  amerikanske modparter om paraplyaftalen om 
databeskyttelse for at beskytte de personopl ysninger, der overføres mellem EU og USA til 
retshåndhævelsesformål og om betingelserne for en  ny safe harbor-ordning, for så vidt angår 
dataoverførsler til USA. 
EU-Domstolen har fremhævet behovet for at bes kytte, men også for at afveje de grundlæggende 
rettigheder korrekt i det digitale miljø. I Digital Rights Ireland-sagen  gentog Domstolen EU-
                                                            
47  Se, f.eks. de aktuelle diskussioner om "Big Data" som omhandlet i den amerikanske rapport fra Det Hvide 
Hus om "Big data og privatliv" 
(http://www.whitehouse.gov/sites/defa ult/files/docs/big_data_pr ivacy_report_5.1.14_f inal_print.pdf), den 
franske rapport fra Conseil d ’Etat om digital teknologi  og grundlæggende retti gheder (http://www.conseil-
etat.fr/content/download/33163/287555/version/1/file/Digital%20technology%20and%20fundamental%20rig
hts%20and%20freedoms.pdf) eller det italienske udkast til deklaration om internetrettigheder, der er 
udarbejdet af det italienske parlaments arbejdsgruppe  vedrørende internetrettigheder og -forpligtelser 
(http://www.camera.it/application/xmanager/projects/leg17/attachments/upload_file/upload_files/000/000/189/dichiarazione_dei_diritti_internet_inglese.pdf). 
48  Se http://www.coe.int/en/we b/internet-users-rights/guide . 
49  Kommissionens forslag til forordning om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af 
personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (COM(2012) 11, final). 
50  Direktiv om beskyttelse af fysiske personer i fo rbindelse med de kompetente myndigheders behandling af 
personoplysninger med henblik på at forebygge, efterfors ke, opdage eller retsforfølge straffelovsovertrædelser 
eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveks ling af sådanne oplysninger (COM (2012) 10 final). 
51  Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 12.3.2014 (COM(2012) 10 — C7-0024/2012-
2012/0010 (COD)). 
 
14 institutionernes forpligtelse til at tage hensyn til ch artret under udførelse af deres virksomhed, navnlig 
når denne virksomhed berører retten til privatliv, b eskyttelse af privatlivets fred og beskyttelse af 
personoplysninger. Domstolen fastslog, at datalagri ngsdirektivet var ugyldigt, fordi det indebar et 
uforholdsmæssigt indgreb i retten til privatliv og beskyttelsen af personoplysninger som fastsat i 
chartret. Medlemsstaterne var ved direktivet bl evet pålagt at sikre sig, at udbydere af 
telekommunikationstjenester lagrer deres kunders tr afik- og lokaliseringsdata  i mellem seks måneder 
og to år og efter anmodning stiller disse data til rå dighed for de retshåndhæ vende myndigheder med 
henblik på efterforskning, afsløring og retsforfølgning af personer, der begår alvorlig kriminalitet og er 
involveret i terrorhandlinger. I Google-sagen52 fastslog EU-Domstolen, at Google i sin egenskab af 
registeransvarlig, der er etableret i EU, er forplig tet til at overholde EU's databeskyttelseslovgivning 
(chartrets artikel 7 og 8) og derfor skal efte rkomme anmodninger om at slette links til visse 
personoplysninger under visse omstændighe der ("retten til at blive glemt"). 
Jean-Claude Juncker opfordrede i sine  politiske retningslinjer til Europa-P arlamentet til at nedbryde de 
nationale barrierer i telesektorlovgivningen, ophavsrets- og databeskyttelseslovgivningen, i 
forbindelse med forvaltningen af radiofrekven ser og ved anvendelsen af konkurrencereglerne.53 
Strategien vedrørende etablering af det digitale i ndre marked er et af den nye Kommissions flagskibe. 
Borgernes tillid er grundpiller i denne strategi og vigtige forudsætninger for et fuldt ud fungerende 
digitalt indre marked. Dette omfatter en stærk og e ffektiv beskyttelse af de  grundlæggende rettigheder 
på nettet. For at alle fuldt ud skal kunne udø ve deres rettigheder, er det nødvendigt at tilgodese 
handicappede personers behov. 
Kommissionen følger løbende udviklingen i beskytte lsen af de grundlæggende rettigheder på alle 
politikområder, således som det foreskrives i chartr et. De grundlæggende rettigheder tjener ikke 
primært til at fremme sikkerhed eller markedsbaser ede politikker, men er i sig selv af afgørende 
betydning for udviklingen af et åbent og demokratisk samfund. 
 
6. Konklusion 
Kommissionen går ind for et højt niveau af be skyttelse af de grundlæg gende rettigheder i EU. 
Formålet er at sikre, at alle forslag til retsakter og foranstaltninger er fuldt forenelige med chartret. 
I lyset af skiftende trusler mod vore samfund vil Kommissionen i sin tilgang til sikkerhedsspørgsmål 
sikre fuld respekt for og fremme af de grundlægge nde rettigheder. Den ajourfører ligeledes sin politik 
med hensyn til de grundlæggende re ttigheder i lyset af udviklingen, lig e fra den digitale dagsorden til 
                                                            
52  EU-Domstolens dom af 13.5.2014, sag C-131/12, Google Spain og Google. 
53 Se kommissionsformand Junckers politiske retningslinjer på http://ec.europa.eu/priorities/digital-single-
market/index_en.htm . 
 
15 udfordringer på migrationsområdet i overensst emmelse med EU-Domstolens og Den Europæiske 
Menneskerettighedsdomstols praksis. 
Chartret gælder for EU-institutionerne, men også fo r medlemsstaterne, når de gennemfører EU-retten. 
Kommissionen fører tilsyn med, at chartret overholdes i medlemsstaterne. 
Kommissionen har til hensigt at fremme de grundlæggende  rettigheder i hele EU, navnlig i kraft af det 
første årlige kollokvium om grundl æggende rettigheder i oktober 2015.