Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 2000/29/EF om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet"

(2002/C 36/09)

Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 24. april 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 37 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Johannes M. Jaschick til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse enstemmigt den 27. september 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 385. plenarforsamling af 17.-18. oktober 2001, mødet den 17. oktober 2001, følgende udtalelse med 78 stemmer for og 3 hverken for eller imod.

1. Indledning

Handelen med planter og planteprodukter bliver mere og mere international, og dermed stiger risikoen for at sprede skadegørere. Det er derfor af stor betydning at få koordineret beskyttelsesforanstaltningerne inden for EU. Kommissionen foreslår navnlig foranstaltninger, der sigter mod samarbejde mellem plantesundhedsmyndighederne og toldvæsenet og mod harmonisering af gebyrerne. ØSU finder i princippet en revision af direktiv 2000/29/EF nødvendig, men henleder opmærksomheden på nedenstående bemærkninger for dermed at bidrage til forbedring af direktivforslaget.

2. Bemærkninger

2.1. ØSU bifalder, at definitionerne i direktivet som f.eks. "afgangstoldsted", "bestemmelsestoldsted" og "ekstern forsendelse" i videst muligt omfang er bragt i overensstemmelse med definitionerne i toldkodeksen. Samarbejdet med toldvæsenet f.eks. i forbindelse med transitforsendelser eller import/eksport af træemballage gør det nødvendigt at foretage en koordinering(1).

2.2. Bevidst indførsel af skadegørere til videnskabelige formål, f.eks. til brug inden for forskningen på universiteterne, skal forudsætte tilladelse. En sådan ordning eksisterer ikke for tiden. Erfaringen viser, at skadegørere fra forskningsinstitutioner kan finde vej ind i planteproduktionen og dermed udgøre en risiko(2).

2.3. Plantepasordningen bør også gælde for såsæd. Kontrol er kun mulig, hvis der via plantepasset eller via mærkning og attestering kan foretages identifikation(3).

2.4. Der bør indføres klare regler for, hvor originaldokumentet skal opbevares efter indførselsundersøgelsens afslutning. Medmindre undersøgelsen først finder sted i modtagerlandet eller på bestemmelsesstedet, kan man lade originalen forblive på indgangsstedet; en anden mulighed er at anvende et standardiseret indgangsstempel(4).

2.5. Af hensyn til inspektørerne på indgangsstederne bør begrebet "små mængder planter" defineres klarere. I praksis volder import af små mængder af frugter (f.eks. mangoer) ofte problemer ved indgangsstederne(5).

2.6. Plantesundhedsmyndighederne i medlemsstaterne har i vidt omfang gennemført registrering af importørerne. Denne registrering kontrolleres også ved grænseindgangsstederne. Men hvis registreringsnummeret ikke er genkendeligt som sådant, så enhver nummerkombination kan udgives for "officielt registreringsnummer" ved indgangsstederne, giver registreringen ingen mening. Der bør indføres et ensartet kodenummersystem(6).

2.7. ØSU støtter i princippet tanken om indførelse af et ensartet gebyrsystem, men detaljerne i forbindelse med gebyrsatserne må aftales nærmere.

2.8. ØSU anbefaler, at det undersøges, om direktivets anvendelsesområde skal udvides til Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS).

Bruxelles, den 17. oktober 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) KOM(2001) 183 endelig, artikel 1, stk. 2.

(2) Artikel 1, stk. 3.

(3) Artikel 1, stk. 5, litra a).

(4) Artikel 1, stk. 8; ny artikel 13, stk. 2.

(5) Artikel 1, stk. 8; ny artikel 13 a, stk. 2, litra c).

(6) Artikel 1, stk. 8; ny artikel 13 a, stk. 7.