Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Meddelelse fra Kommissionen: Mere forskning i Europa - Mod 3 % af BNP", og

- "Meddelelse fra Kommissionen: Det europæiske forskningsrum: Et nyt afsæt Styrke, omlægge, åbne nye perspektiver"

(2003/C 244/03)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til Kommissionens meddelelser "Mere forskning i Europa - Mod 3 % af BNP" (KOM(2002) 499 endelig) og "Det europæiske forskningsrum: Et nyt afsæt - Styrke, omlægge, åbne nye perspektiver" (KOM(2002) 565 endelig),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 12. september og 17. oktober 2002 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til formandens beslutning af 26. juni og 5. oktober 2002 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Kultur og Uddannelse,

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs flerårige rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration 2002-2006 som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum" (KOM(2001) 94 endelig) (CdR 283/2001)(1),

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om Det europæiske forskningsrums regionale dimension" (KOM(2001) 549 endelig) (CdR 442/2001 fin)(2),

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 328/2002 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalget for Kultur og Uddannelse den 18. februar 2003 med Helma Kuhn-Theis, formand for Europaudvalget i landdagen i Saarland (D/PPE), som ordfører, og ud fra følgende betragtninger:

programmerne under det sjette forskningsrammeprogram, som er under gennemførelse, er blevet en fast bestanddel af den regionale og landsdækkende forskningsstøtte;

der skal tages hensyn til de fremskridt, der allerede er sket, på vejen mod det europæiske forskningsrum;

det europæiske forskningsrum skal styrkes yderligere, og kravene fra Det Europæiske Råd i Barcelona i marts 2002 skal realiseres for at undgå, at EU's innovationspotentiale hæmmes, og for at sikre, at EU inden 2010 kan udvikle sig til det mest konkurrencedygtige videnssamfund i verden -

på sin 49. plenarforsamling den 9. og 10. april 2003 (mødet den 10. april) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

REGIONSUDVALGETS SYNSPUNKTER OG ANBEFALINGER

1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at projektet om det europæiske forskningsrum er blevet til en referenceramme for drøftelser og debat om forskningspolitiske spørgsmål i Europa.

2. Regionsudvalget er ligeledes principielt enig i, at de finansielle midler til forskningen er utilstrækkelige, og at der er for få incitamenter til forskning og udnyttelse af forskningsresultater, især i det private erhvervsliv. Der bør ydes en særlig indsats for at fremme deltagelsen af universiteter og forskningsinstitutter samt små og mellemstore virksomheder i det sjette rammeprogram for forskning. SMV'erne udgør størstedelen af forarbejdningsindustrien, beskæftiger næsten to tredjedele af EU's arbejdstagere, men er samtidig dem, der har størst behov for hjælp til at få adgang til innovation. Regionsudvalget er endvidere principielt enig i behovet for øget koordinering af aktiviteter i EU's medlemsstater og i associerede stater, samt af offentlige og private F& U-tiltag. Den åbne koordineringsmetode bør undersøges som en mulighed inden for F& U-sektoren. Man bør i den forbindelse i så høj grad som muligt inddrage de europæiske og nationale politiske organer, der repræsenterer myndigheder med lovgivningsbeføjelser på dette område. Hvad angår forskningssamarbejdet anbefaler Regionsudvalget en bottom-up-tilgang baseret på frivillighed.

3. Regionsudvalget understreger, at koordineringstiltag ikke bør føre til ensidig orientering mod bestemte forskningsgrene. Det europæiske forskningsrum bør stille forskellige og fleksible støtteredskaber til rådighed for grundforskning og erhvervsrettet forskning og på et tidligt tidspunkt bestræbe sig på at danne værditilvækstkæder mellem dem (vertikal integration). Især grundforskning har brug for åbne støttestrukturer, der følger "bottom-up"-princippet. Grundforskning er afhængig af offentlig støtte, da virksomhederne som regel ikke er i stand til at finansiere den, men den er nødvendig som basis for innovation. For at løse de mangeartede og komplekse problemstillinger inden for forskning og udvikling bør man i højere grad iværksætte multidisciplinære forskningsinitiativer (horisontal integration). Princippet om vertikal og horisontal integration fremgår tydeligt af de integrerede projekter i det sjette forskningsrammeprogram.

4. Regionsudvalget støtter tanken om etablering af et "indre marked" for forskning og principielt også bestræbelserne på at strukturere det europæiske forskningsnet med henblik på en bedre samordning af de nationale forskningsaktiviteter. Som i tidligere udtalelser fra Regionsudvalget skal det også her understreges, at medlemsstaterne ikke vil vide af en forskning, der centraliseres og "planlægges" på EU-niveau.

5. Regionsudvalget deler det synspunkt, at de realiserede fremskridt ofte er direkte afhængige af, i hvor høj grad medlemsstaterne har været mobiliseret omkring de forskellige temaer, samt af omfanget af deres deltagelse i de aktiviteter, der er iværksat omkring disse temaer. Heraf følger, at yderligere foranstaltninger skal ledsages af højere deltagelse fra regionernes side, også på det tematiske område. Også regioner og lokalsamfund skal have gode rammebetingelser for forskning.

6. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at det 6. rammeprogram ikke alene kan sikre realiseringen af projektet om det europæiske forskningsrum. Dette projekt skal give anledning til en selvstændig dynamik, som skal baseres på uafhængige initiativer. Dertil kræves medlemsstaternes, regionernes og lokalforvaltningernes deltagelse, i det omfang der er behov for fælles aktioner med strukturfondene.

Benchmarking af forskningspolitikken

7. Regionsudvalget bifalder Kommissionens fortolkning af de første resultater af benchmarkingen: For det første, at EU skal styrke sin forskningsindsats, hvis Lissabon-målene skal nås. For det andet, at det er absolut nødvendigt, at de berørte regioner deltager aktivt, og at det undertiden er vanskeligt at nå frem til brugbare konklusioner på grundlag af indikatorerne.

Forskernes mobilitet

8. Regionsudvalget betoner endnu en gang, at de foreslåede (og til dels allerede gennemførte) foranstaltninger til styrkelse af forskermobiliteten (burde) vinde genklang i regionerne. Kommissionen forsikrer i denne forbindelse, at den vil "sørge for tilstrækkelige oplysninger og bistand på alle niveauer", herunder også finansiel bistand (f.eks. gennem hjemvendelsesstipendier). Større anvendelse af mobilitetsprogrammer med incitamenter (hjemvendelsespræmier) anbefales udtrykkeligt. I tråd med den europæiske samhørighedspolitiks idé vil forskernes hjemrejse give tilvækst af viden og teknologisk kompetence og dermed være en vigtig faktor for forbedret innovation og konkurrenceevne. Den manglende vilje til mobilitet og hjerneflugten til USA og andre områder i verden er spørgsmål, der må tages op til nærmere overvejelse. Endvidere bør der gives støtte til foranstaltninger, der øger antallet af kvinder inden for forskning og videnskab.

Etablering af netværk mellem nationale forskningsprogrammer, styrkelse af den offentlige forskningsbasis og forøgelse af de private investeringer i forskning (op til 3 % af BNP)

9. Regionsudvalget mener, at selv om målet om 3 % af BNP er meget ambitiøst for visse stater, bør man sætte de nødvendige ressourcer ind på at nå det. I Kommissionens meddelelse KOM(2002) 499 kræves det, at investeringerne i forskning og udvikling forøges fra 1,9 % af BNP i 2000 til 3 % i 2010. I nogle medlemsstater ligger investeringsudgifterne allerede i dag højere (Finland 3,67 %, Sverige 3,78 %). I de 15 EU-medlemsstater ligger de imidlertid under 2 % i gennemsnit (f.eks. 0,67 % i Grækenland og 0,97 % i Spanien). Gennemsnittet for kandidatlandene ligger kun på 0,7 %. Regionsudvalget stiller spørgsmålstegn ved, om der kan kræves et sådant mål af stater, hvis nationaløkonomiske indkomst i mindre grad er afhængig af F& U-investeringer, om den teknologiske omstilling er afgørende for at opnå de målsætninger, der blev opstillet i Lissabon, og om de bebudede midler (instrumenter, incitamenter og rammer) for at nå disse målsætninger er tilstrækkelige og står mål med opgaven. I nogle kandidatlande skal strukturelle mangler først afbødes for at muliggøre erhvervsrettet forskning. Der må skabes klarhed over, om målet på 3 % ikke er for højt for disse lande, og om det derfor ikke bør nås i flere omgange.

10. Regionsudvalget bakker utvetydigt op om initiativet til øget investering i forskning og udvikling, men mener, at dette krav i lige så høj grad bør stilles til EU selv. Regionsudvalget rejste allerede dette krav i sin udtalelse CdR 283/2001 fin om Kommissionens forslag til Det Europæiske Fællesskabs 6. rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum. Angående programmets finansiering mindes der allerede i den udtalelse om, at Fællesskabet i 1985 besluttede, at der som led i rammeprogrammet skulle stilles 6 % af det samlede budget til rådighed for forskning, men at dette hidtil ikke er blevet gennemført.

11. Regionsudvalget anser Kommissionens opfordring til at forøge den private sektors andel i F& U-udgifterne fra de nuværende 56 % til 66,7 % af de samlede investeringer for at være realistisk, men påpeger, at virksomhederne kun er i stand til at investere i forskning og udvikling i de tilfælde, hvor holdbare resultater kan forudses på kort sigt. Kravet er problematisk, når det drejer sig om grundforskning eller udvikling, der kræver en lang forberedelsesperiode, før den resulterer i konkurrencedygtige produkter eller tjenesteydelser (f.eks. bioteknologiens udvikling af lægemidler). Her burde man bakke op om særlige initiativer gennem en forøgelse af EU-støtten. Selv i samarbejde med det offentlige er små og mellemstore virksomheder kun parate til at sætte flere midler af til forskning, hvis de kan forudse et konkret udbytte inden for en overskuelig fremtid, og hvis støttereglerne tillader en ukompliceret udnyttelse af resultaterne. Skal private investorer tiltrækkes, må man nøje overveje, hvor grænsen går mellem forskning og udvikling - med henblik på at definere den udvikling, der går forud for et konkurrencedygtigt produkt.

12. Regionsudvalget påpeger, at den europæiske støtteramme (som danner grundlaget for statslige tilskud, lån til gunstig rente m.m.) kun tillader støtte frem til udviklingen af demonstrations- og pilotprojekter. I bilaget til støtterammen gives den definition af forskning og udvikling, som ligger til grund herfor. Ifølge denne slutter F& U med udvikling på førkonkurrencestadiet og udvikling af prototyper. Tilføjelsen: "... såfremt disse projekter ikke kan finde industriel anvendelse eller udnyttes kommercielt ..." indebærer en klar indskrænkning af investeringerne i F& U. Især mindre virksomheder med begrænsede menneskelige og finansielle ressourcer er ude af stand til selv at udfylde lakunen mellem et pilotprojekt og frem til det markedsmodne produkt. På denne baggrund må man hilse den øgede indsats for støtte til demonstrationstiltag, foranstaltninger for SMV og teknologiudnyttelse i det 6. forskningsrammeprogram velkommen.

13. Regionsudvalget vil gerne tage en nærmere diskussion op om det udsagn, at EU's voksende F& U-investeringsunderskud i forhold til USA og Japan bringer opnåelsen af de strategiske Lissabon-mål i fare. Underskuddet skyldes efter sigende de dalende private investeringer i EU. I Japan tegner erhvervssektoren sig for 72 % af F& U-udgifterne mod 56 % i Europa og 67 % i USA. Kommissionen indrømmer dog selv, at tallene for Japan ikke kan sammenlignes på grund af den helt anderledes erhvervskultur i Japan. Om Japan skal det bemærkes, at den japanske økonomi trods en bred F& U-indsats og en større forskydning mod den private sektor i de seneste år ikke har bedret sig væsentligt. Store F& U-udgifter har nok grundlæggende betydning for økonomisk udvikling, men er under ingen omstændigheder en garanti for vækst. De tal for USA, der fremlægges i meddelelsen, skal sættes i rette perspektiv. Kommissionen bør foretage en differentieret gennemgang af udgifterne til forskning og udvikling og især oplyse, hvor mange midler der anvendes på rustningsforskning. Der bør foretages en vurdering af, hvilken effekt det ville have, hvis de tilsvarende midler blev investeret direkte i "civil forskning" - uden at gå omvejen over rustningsindustrien. Det bør ikke være Europas mål at udvikle sig i samme retning. Europa bør tværtimod gå sine egne, innovative veje med hovedvægten på "civil forskning".

14. Regionsudvalget er enig i, at den voksende koncentration af tværnationale F& U-udgifter i USA er foruroligende. Det er et tydeligt tegn på, at Europas har mistet noget af sin tiltrækningskraft som hjemsted for F& U. Årsagen ligger hovedsageligt i den dårlige adgang til eksterne finansieringskilder, lokale infrastrukturer og udbredelse af viden. Et afgørende kriterium for valg af hjemsted er forekomsten af personale i tilstrækkeligt omfang og kunder, der hører til virksomhedens kernesegment. Her har Europa mulighed for at reklamere med attraktive lokaliseringer gennem aktiv udvikling af F& U-klynger. En anden grund til udflytning af industri er de økonomiske ulemper ved at have Europa som hjemsted på grund af miljø- og sikkerhedskravene. Disse højere standarder skal bibeholdes. Her burde EU lægge sig i selen for fastsættelse af en miljøbeskyttelsesstandard, der er højere end i resten af verden. Under ingen omstændigheder må der skæres ned på europæiske standarder af rentabilitetshensyn.

15. Regionsudvalget bifalder, at strukturfondene fortsat anvendes til at udligne regionale ubalancer med hensyn til infrastruktur og uddannelsesmuligheder. Denne støtte har dog et andet formål end forskningsstøtten og bør holdes adskilt herfra. I forbindelse med tildeling af forskningsstøtte skal den videnskabelige ekspertise fortsat være udslaggivende. Dog kan der især i målregioner ses eksempler på ekstra strukturstøtte, som giver mulighed for synergier mellem struktur- og forskningsstøtte. Regionsudvalget har i tidligere udtalelser gentagne gange henvist til denne omstændighed(3).

16. Regionsudvalget er ikke enig med Kommissionen i, "at de nuværende EF-rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og udvikling, der giver mulighed for at øge F& U-intensiteten, bør forlænges til 2005". De nuværende EF-rammebestemmelser er netop ikke egnede til at opnå flere innovationer i videnøkonomien, specielt ikke når det gælder små og mellemstore virksomheder (jf. punkt 13).

17. Regionsudvalget går ind for målsætningen om, at regeringerne skal sørge for, at offentlige udgifter til F& U ikke fortrænger mere produktive investeringer fra den private sektor. Der henstilles på det kraftigste til, at det gøres lettere for SMV at deltage i offentlige indkøb. Konkret kunne dette ske i forbindelse med store projekter ved at lægge dem ud til store bedrifter og målrettet inddrage SMV som underleverandører i projekterne. Et andet alternativ er at oprette branchespecifikke forskningsnetværk bestående af et større antal SMV, hvilket også indgår i de SMV-specifikke foranstaltninger i det sjette forskningsprogram.

18. Regionsudvalget støtter kravet om at anvende offentlige finansielle incitamenter til private F& U-aktiviteter mere effektivt og mere målrettet. I denne forbindelse kan en delvis omstrukturering af de offentlige udgifter være nødvendig. Udvalget går ind for, at man i stedet for klassiske støtteordninger benytter sig af mere moderne ordninger (f.eks. oprettelse af ekspertisenetværk).

19. Regionsudvalget efterlyser en præcisering af udtalelsen: "Det bør være et politisk mål at fremme netværksdannelse mellem offentlige og private forskningsforetagender uanset deres hjemsted", for hvis Kommissionen vil gennemføre en "tilskyndelse til yderligere udvikling af F& U-partnerskaber mellem offentlige og private og til klyngedannelser", er dette netop hjemstedsafhængigt.

20. Regionsudvalget er principielt enig i, at det er nødvendigt i højere grad at åbne nationale F& U-programmer for tværnationalt samarbejde. Dette skal dog ske inden for en nærmere fastlagt ramme og under overholdelse af gensidighedsprincippet. I denne forbindelse kan koordinering med andre foranstaltninger tilstræbes.

21. Regionsudvalget støtter en undersøgelse af, hvordan erhvervssammenslutninger på nationalt og europæisk plan kan bidrage til en forbedret adgang til informationer om god F& U-forvaltningspraksis og gennemførelse heraf. I denne forbindelse kunne man også overveje netværk eller teknologibaserede sammenslutninger, hvis indflydelse på den private F& U-indsats ikke må undervurderes.

22. Regionsudvalget værdsætter videreførelsen af de bestræbelser, der udfoldes for at gennemføre aktiviteter baseret på artikel 169, især når det gælder bekæmpelse af infektionssygdomme med global dimension (malaria, HIV, tuberkulose) via inddragelse af (særligt berørte) tredjelande. Størstedelen af regionerne ville sikkert støtte en afprøvning af sådanne foranstaltninger også på andre indsatsområder som f.eks. nanoteknologi eller nanobioteknologi.

Fyldestgørende ordninger for beskyttelse af intellektuel ejendomsret

23. Regionsudvalget støtter bestræbelser på at skabe retssikkerhed og minimere omkostningerne i forbindelse med beskyttelse af intellektuel ejendomsret på europæisk plan. I denne forbindelse bør der satses på systematisk udvikling og brug af fælles europæiske standarder, især gennem anvendelse af et europæisk patent. Problemer som inddragelse af nationale organer, sproglige divergenser og forskellige nationale regler må løses hurtigt via multilateralt samarbejde.

Skabelse af finansielle markeder til støtte for F& U og gunstige skattebetingelser(4)

24. Regionsudvalget bifalder Kommissionens anerkendelse af, at der er brug for en kombination af disse forskellige virkemidler, da ingen af dem i sig selv er i stand til at tilbyde hele viften af incitamenter. Den optimale kombination varierer ikke kun fra land til land, men også fra region til region, og virkemidlerne skal derfor sammensættes med største omhu (under hensyntagen til den enkelte regions ekspertise). I nogle tilfælde kan dette faktisk indebære, at fordelingen af midler mellem offentlige og private F& U-aktiviteter må ændres. Det bør så vidt muligt undgås at forøge de samlede offentlige udgifter.

25. Regionsudvalget erkender til slut, at Kommissionen har gjort meget for i højere grad at inddrage regionerne i sin politik. Succesen afhænger af medlemsstaterne og regionerne, som skal sørge for, at de allerede trufne foranstaltninger har effekt i hele EU. Dette forudsætter, at disse parter inddrages i diskussionsprocessen. Derfor skal der også opfordres til samarbejde med regionerne om opstilling af en række prioriterede foranstaltninger, så det europæiske forskningsrum får nyt liv.

Bruxelles, den 10. april 2003.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 107 af 3.5.2002, s. 111.

(2) EFT C 278 af 14.11.2002, s. 1.

(3) F.eks. CdR 442/2001 fin om KOM(2001) 549 endelig: "Det europæiske forskningsrums regionale dimension".

(4) Udelukkende KOM(2002) 499 endelig.