BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Dette forslag udgør en del af den ambitiøse plan for eksterne investeringer ("planen"), der blev bebudet i Kommissionens meddelelse af 7. juni 2016 om oprettelsen af en ny ramme for partnerskaber med tredjelande som led i den europæiske dagsorden for migration. Det Europæiske Råd gav efterfølgende den 28. juni 2016 sin tilslutning til initiativet, som har til formål at tackle de underliggende årsager til migration og bidrage til at nå målene om bæredygtig udvikling. Ved nærværende forordning indføres to ændringer af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 af 25. maj 2009. I kombination med et særskilt lovgivningsmæssigt forslag om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 466/2014/EU af 16. april 2014 om en EU-garanti til Den Europæiske Investeringsbank ("EIB") mod tab i forbindelse med finansieringstransaktioner til støtte for investeringsprojekter uden for Unionen vil dette forslag gøre det muligt for EIB at bidrage til planen ved at udvide EIB's eksterne mandat både kvantitativt og kvalitativt. Dette vil gøre det muligt for EIB hurtigt at bidrage til planens målsætninger, især ved at yde supplerende finansiering til modtagere i den private sektor.

Som led i Kommissionens arbejde med at tackle de underliggende årsager til migration foreslås det at give EIB et nyt mandat for lån til den private sektor. Under mandatet for den private sektor vil Unionen have ret til indtægterne fra risikopræmien i forbindelse med EIB's finansieringstransaktioner. Disse indtægter bør overføres til garantifonden for aktioner i forhold til tredjeland, som er reguleret ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 af 25. maj 2009.

De overskydende midler i garantifonden, der overstiger 10 % af den samlede sum af uindfriede lån, betales tilbage til budgettet. Denne justering har til formål at beskytte budgettet bedre mod en eventuel yderligere risiko for misligholdelser i forbindelse med EIB's transaktioner vedrørende migrationskrisen.

Indtil videre er garantifondens midler blevet forvaltet af EIB. Kommissionen har stor erfaring med at forvalte lignende finansieringstransaktioner. Den er godt rustet til at forvalte garantifonden på egen hånd, hvilket kunne bidrage til en større strømlining og konsolidering af Kommissionens aktivforvaltning, idet der tages udgangspunkt i eksisterende strukturer og opnåede resultater. Kommissionen har allerede til opgave at forvalte garantifonden for Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer ("EFSI"). Derfor bør forvaltningen af garantifondens midler overdrages til Europa-Kommissionen.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område og Unionens politik på andre områder

Dette forslag udgør en integreret del af planen for eksterne investeringer, som er et af Unionens vigtigste politiske initiativer. Det indeholder de supplerende bestemmelser, der er nødvendige for at føre planen ud i livet, navnlig EIB's nye mandat for den private sektor. Kommissionen foreslår samtidig en revision af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 ("finansforordningen"), hvori den foreslår et nyt afsnit om budgetgarantier, som skal danne den fælles ramme for Unionens garantier med eventualforpligtelser, samt oprettelsen af en fælles garantifond, der skal forvaltes af Kommissionen. Bestemmelserne i dette forslag er i overensstemmelse med bestemmelserne i forslaget om ændring af finansforordningen.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Artikel 209 og 212 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

•Proportionalitetsprincippet

Forslaget indeholder supplerende bestemmelser og er derfor nødvendigt for den konkrete gennemførelse af planen for eksterne investeringer, navnlig EIB's nye mandat for den private sektor.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

I overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet som fastsat i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union kan målene for den foreslåede foranstaltning ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på EU-plan. Som følge af forskellene på handleevnen hos medlemsstaternes finansielle institutioner kan målene bedre nås gennem en EU-indsats på grund af dens omfang og virkninger.

3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER