31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/37 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivninger om personlige værnemidler i1) 
(88//C 337/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 28. april 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Gordon Pearson til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 5. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling, mødet den 
27. oktober 1988, uden stemmer imod og med 2 stemmer hverken for eller imod følgende 
udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. ØSU har med tilfredshed noteret sig Kommissio­
nens hensigter med forslaget om dette vigtige emne 
samt de detaljerede bemærkninger om problemerne i 
forbindelse med at tilvejebringe ensartede sikkerheds­
normer for personlige værnemidler. Det støtter Kom­
missionens bestræbelser, som er et led i gennemførelsen 
af det europæiske enhedsmarked, men de er også i 
overensstemmelse med og samtidig et vigtigt skridt 
henimod opfølgningen af de sociale aspekter af Den 
Europæiske Fællesakt. Ikke desto mindre mener ØSU, 
at der vil være praktiske problemer med at gennemføre 
mange af foranstaltningerne. 
1.2. ØSU mener ikke, at små og mellemstore virk­
somheder burde få problemer med at godtage de sikker­
hedsnormer, som vil være gældende inden for deres 
aktivitetsområde. 
1.3. Kommissionens forslag er i overensstemmelse 
med den »nye metode i forbindelse med teknisk harmo­
nisering og standarder« inden for Fællesskabet. Hvad 
enten disse standarder opstilles af Den europæiske Stan­
dardiseringsorganisation (CEN), Den europæiske 
Komité for elektroteknisk Standardisering (Cenelec) 
eller et andet komptetent organ, er det nødvendigt, at 
de udarbejdes på grundlag af de i direktivet opstillede 
krav. Standarderne skal derefter gennemføres i de enkel­
te medlemsstater. Både arbejdsgivere, arbejdstagere og 
forbrugere skal inddrages i arbejdet med at fastsætte 
disse standarder. 
1.4. En passende beskyttelse af brugerne af dette 
udstyr er af stor vigtighed, og derfor er begrundelsen 
i indledningen til Kommissionens dokument hverken 
præcis nok eller overbevisende på en række specifikke 
punkter. I sin iver efter at sikre fri bevægelighed for 
varer samt fjerne handelshindringerne inden for Fælles­
skabet inden 1993 undlader Kommissionen i de indle­
dende bemærkninger at tage passende hensyn til de 
bindende mindstekrav vedrørende personers sundhed 
og sikkerhed, som er af allerstørste betydning. 1.5. ØSU har med tilfredshed noteret sig, at der 
parallelt med det foreliggende direktiv er fremsat forslag 
om et direktiv [dok. KOM(88) 76] om de sociale, sund­
hedsmæssige og sikkerhedsmæssige aspekter i forbin­
delse med anvendelsen af personlige værnemidler. ØSU 
mener, at det er vigtigt at opretholde forbindelsen mel­
lem artikel 100 A og 118 A i Rom-traktaten som ændret 
ved Den Europæiske Fælles Akt. 
1.6. ØSU bemærker, at Kommissionen har gennem­
ført en undersøgelse, hvoraf det — ifølge Kommissio­
nen selv — fremgår, at der er store forskelle mellem de 
enkelte medlemslande med hensyn til spørgsmålet om 
personlige værnemidler. ØSU mener, at det ville være 
værdifuldt, om disse undersøgelsesresultater blev of­
fentliggjort sammen med forsikringsstatistiske op­
lysninger, således at der kan foretages en nøjagtig vur­
dering af de mest risikobehæftede situationer, hvilket 
ville gøre det muligt at forbedre brugernes sikkerhed 
og beskyttelse. 
1.7. Det kræves i direktivet, at værnemidler, som 
kan bringe sikkerheden i fare, fjernes fra markedet! 
Imidlertid burde det også angives, hvilke sanktioner der 
skal anvendes, når sådanne produkter alligevel mar­
kedsføres. Fabrikantens produktansvar er muligvis ikke 
tilstrækkeligt, hvis produktet ikke fremstilles i henhold 
til hans egne specifikationer. Det er stadig ikke klart, 
hvor det juridiske ansvar for defekte produkter skal 
placeres i forhold til godkendelsen (2), og det er nødven­
digt klart at angive, hvem ansvaret for udbetaling af 
erstatning i sådanne tilfælde påhviler. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Ifølge ØSU er den nuværende situation præget 
af, at de enkelte medlemsstater har deres egen vifte 
af rodninger, som varierer i omfang og niveau fra 
medlemsstat til medlemsstat. I andre direktiver, som er 
udarbejdet i henhold til den »nye metode«, opereres der 
med et enkelt stående udvalg (direktiv 83/189/EØF, 
udvalget), som skal vejlede Kommissionen i forbindelse 
med direktivernes gennemførelse. Det økonomiske og 
(!) EFT nr. C 141 af 3. 5. 1988, s. 14. (2) Jf. EFT nr. C 169 af 8. 7. 1985, s. 15. 
Nr. C 337/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
sociale Udvalg har gentagne gange anbefalet, at der 
nedsættes et separat og mere specialiseret rådgivende 
udvalg i forbindelse med alle større direktiver, og det 
anbefaler også i det foreliggende tilfælde, at der nedsæt­
tes et sådant udvalg med deltagelse af de interessegrup­
per, der omtales i punkt 1.3 ovenfor. 
2.2. Et sådant specialiseret rådgivende udvalg vil 
sandsynligvis i starten skulle rådgive om sikkerhedsnor­
mer, som i nogle medlemsstater måske er højere end de 
EF-normer, der kræves opfyldt, men lavere i andre. 
Ifølge ØSU bør overgangsperioden og de normer, der 
indgås kompromis om inden for denne periode, kun 
betragtes som et første skridt henimod de objektivt 
fastsatte, skrappere normer, som bør nås så hurtigt som 
muligt. 
2.3. For ØSU er det forbundet med store problemer, 
at de foreslåede foranstaltninger ikke begrænses til ar­
bejdspladsen. Det er enig i dette princip, men den må 
så logisk mene, at undtagelserne som defineret i bilag I 
vil føre til tvivlstilfælde. Forslaget til direktiv er også 
uklart for så vidt angår i hvilken udstrækning farmaceu­
tisk og medicinsk udstyr er omfattet, og der er ingen 
oplysninger om, hvordan de foreslåede foranstaltninger 
hænger sammen med andre EF-bestemmelser om per­
sonbeskyttelse, som allerede er gældende, eller som 
Kommissionen har til hensigt at gennemføre. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Artikel 1, stk. 2 
Definitionen på personlige værnemidler (PVM) bør ud­
vides, således at det klart fremgår, hvilke lægevi­
denskabelige beskyttelsesmidler og -apparater der er 
omfattet; man skal her være opmærksom på direktiv­
forslaget om medicinsk udstyr til engangsbrug, som 
snart lægges på bordet. 
3.2. Artikel 2, stk. 3 
ØSU har forståelse for, at organisationer og borgere i 
EF kan nære ønske om på »messer og udstillinger osv.« 
at udstille prototyper, for hvilke der eventuelt endnu 
ikke foreligger den nødvendige overensstemmelseser-
klæring, men det bør ikke desto mindre gøres klart, at 
sådanne prototyper ikke kan udstilles, medmindre de 
opfylder de for de pågældende prototyper gældende 
mindstekrav om beskyttelse. 
3.3. Artikel 3, stk. 3 
Overgangsperioden indtil den 31. december 1992 for 
produkter og udstyr, for hvilke der endnu ikke forelig­
ger harmoniserede standarder, bør anvendes med 
omhu, således at hovedparten af produkterne bliver 
omfattet inden udløbet af denne frist. 3.4. Artikel 6 
I den næstsidste betragtning fremføres, at »... det skal 
sikres, at arbejdsmarkedets parter og især arbejdstager­
organisationerne konsulteres ved standardiseringen og 
ved forvaltningen af dette direktiv«. Artikel 6 omhand­
ler kun det stående udvalg, som er nedsat i henhold til 
direktiv 83/189/EØF(1). ØSU mener, at Det rådgivende 
Udvalg for sikkerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse 
på arbejdspladsen burde inddrages for at sikre, at de 
ovennævnte målsætninger opfyldes. 
3.5. Artikel 7 
3.5.1. ØSU mener, at det i artikel 2, stk. 1, omtalte 
krav også burde medtages i 3. afsnit af artikel 7, stk. 1, 
eftersom det vedrører både sundhed og sikkerhed for 
personer, hysdyr og ejendom. 
3.5.2. Det burde i artikel 7, stk. 3, gøres klart, at 
personlige værnemidler, som ikke er i overensstemmelse 
med EF-mærket, enten fordi værnemidler ikke opfylder 
de opstillede mindstekrav, eller fordi mærkningen er 
fejlagtig, bør have EF-mærket fjernet; en meddelelse 
herom skal offentliggøres i De Europæiske Fællesska­
bers Tidende, og offentligheden bør generelt gøres be­
kendt hermed. 
3.6. Artikel 8, stk. 3 
Der burde til andet afsnit føjes en fodnote med eksem­
pler, som kunne gøre indholdet klarere — f.eks. skal 
»solens stråler« opfattes om »sollys«, og »havearbejde« 
er ikke særlig præcist. 
3.7. Artikel 13, stk. 2 
Det er nødvendigt med en omformulering af dette styk­
ke for at fjerne ethvert krav om, at emballagen skal 
opbevares. 
3.8. Bilag 1,1, 2 og 3 
Eftersom det er meningen, at direktivforslaget skal om­
fatte samtlige borgere (jf. punkt 2.3 ovenfor), bør efter 
ØSU's mening kun de væbnede styrkers kampenheder 
være undtaget fra direktivets anvendelsesområde, hvor­
imod personlige værnemidler til ordensmagten burde 
medtages. Undtagelserne i stk. 2 og 3 anses ikke for at 
være acceptable uden en nærmere forklaring. 
3.9.1. Bilag 11,1.1.2. 
ØSU foreslår, at følgende sætning føjes til dette punkt: 
»Der bør under alle omstændigheder garanteres en i 
(!) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/39 
forhold til risikoniveauet passende beskyttelse af sund­
hed og sikkerhed«. 
3.9.2. Bilag II, 1.4. 
ØSU gør opmærksom på sin udtalelse (*) om paralleldi­
rektivet [dok. KOM(88) 76), som omhandler de op­
lysninger, der skal tilvejebringes af fabrikanten med 
hensyn til anvendelsen af personlige værnemidler: for­
holdet mellem fabrikant og bruger anses for at være 
vigtigt med henblik på at opnå den mest effektive 
personlige beskyttelse. 
3.10.1. Bilag III, Afsnit l - 1 
I artikel 8.1 kræves det, at fabrikanten skal udarbejde 
et dokumentationsmateriale, men han har ikke pligt til 
derefter af fremlægge dette materiale, og dét kan skabe 
forvirring. Derimod kræves det i artikel 10 og 11, at 
dokumentation skal fremlægges i forbindelse med veri­
fikation og overensstemmelse. 
(!) EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988. 
Bryssel, den 27. oktober 1988. 
1. Indledning 
1.1. ØSU ønsker at understrege, at det foreliggende 
forslag til forordning er et led i virkeliggørelsen af 
Fællesaktens afsnit V »Økonomisk og social samhø­
righed«. Ordlyden af afsnit I, 1, litra b), bør ændres til »... skal 
de tekniske konstruktionsdata omfatte tilstrækkeligt 
med data til at sikre et godkendt kontrolorgan ...«. 
3.10.2. Bilag Hl, Afsnit l, 2, litra (a) (engelsk version) 
Litraet bør have følgende ordlyd: »(a) its conformity to 
the harmonized standards or other technical specifica-
tions referred to in Article 5.« 
3.11. Bilag III, Afsnit U 
ØSU støtter de mindstekriterier, der opstilles i forbin­
delse med medlemsstaternes udpegelse af kontrolorga­
ner. Med henvisning til sine tidligere udtalelser under­
streger ØSU imidlertid, at medlemsstaternes gensidige 
anerkendelse af kontrolorganer og prøvestationer bør 
have e EF-retligt grundlag. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Navnlig er der grund til at minde om målsætningen i 
artikel 130 A: At fremme en harmonisk udvikling af 
Fællesskabet som helhed ved at styrke den økonomiske 
og sociale samhørighed og ved at formindske uligheder­
ne mellem de forskellige områder og forbedre de mindst 
begunstigede områders stilling. Udtalelse om forslaget til Rådets forordning om gennemførelsesbestemmelser til forordning 
(EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventio­
ner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) 
og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter 
(88/C 337/13) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 8. august 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 123, 130 E og 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for regionaludvikling og fysisk planlæg­
ning, som udpegede Francesco Serra-Caracciolo til ordfører og Andrea Amato til medordfører. 
Sektionen vedtog sin udtalelse den 18. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling, den 27. oktober 
1988, enstemmigt følgende udtalelse.