1.Resumé

Denne rapport fra Kommissionen til Rådet vedrører anvendelsen af EU's mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne, jf. Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002. På grundlag af denne rapport fra Kommissionen og under hensyn til udtalelsen fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg skal Rådet undersøge, om de principper, retningslinjer og lofter, der gælder for mekanismen, fortsat er i overensstemmelse med behovene.

Siden 2012 har Rumænien anmodet om og modtaget forebyggende støtte via mekanismen. Ungarn tilbagebetalte sit lån i april 2016, mens Letland stadig har en udestående gæld på 0,7 mia. EUR. Disse medlemsstater har kunnet konstatere en hurtig forbedring af deres betalingsbalancesituation, og de har således atter fået adgang til markedsfinansiering.

Kommissionen har konstateret følgende:

·Siden det seneste gennemsyn i maj 2009 har instrumentet vist sig at fungere effektivt, eftersom de støttemodtagende medlemsstater har opnået en hurtig forbedring af deres betalingsbalancesituation og hurtigt har fået adgang til markedsfinansiering.

·Det aktuelle loft på 50 mia. EUR for udestående lån (hovedstol) og kreditlinjer under mekanismen forekommer passende.

·De ændringer, der er indeholdt i Kommissionens forslag til en ny rådsforordning (COM(2012) 336 final), er fortsat nødvendige og hensigtsmæssige; der bør tages hensyn til udviklingen i de lovgivningsmæssige rammer, der bør indføres de samme regler for lån som under forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme, og reglerne for anvendelse af kreditlinjer bør afklares. Det bør desuden præciseres, at mekanismen kan bruges til at finansiere (indirekte) rekapitalisering af kreditinstitutter, og at de politiske betingelser kan tilpasses med henblik på primært at løse disse problemer.

2.Indledning

I henhold til forordningen om betalingsbalancestøtte blev mekanismen oprettet for at yde mellemfristet finansiel støtte fra Unionen til medlemsstater, som ikke har tiltrådt euroen (medlemsstater med dispensation), og som har vanskeligheder eller alvorligt trues af vanskeligheder med hensyn til deres betalingsbalance. Den finansielle støtte kan enten tage form at et EU-lån eller en kreditlinje. Det fremgår endvidere af forordningen om betalingsbalancestøtte, at Rådet regelmæssigt skal undersøge, om de principper, retningslinjer og lofter, der gælder for mekanismen, fortsat er hensigtsmæssige. Rådets undersøgelse skal tage udgangspunkt i en rapport fra Kommissionen og udtalelser fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg.

Med udgangspunkt i sin seneste evaluering fremsatte Kommissionen den 22. juni 2012 et forslag (COM(2012) 336 final) om ændring af forordningen om betalingsbalancestøtte. Rådets medlemmer har imidlertid ikke kunnet nå til enighed om en fælles holdning på grund af modstanden fra en enkelt medlemsstat.

3.Status for mekanismen og dens egnethed

Siden 2012 har én medlemsstat, nemlig Rumænien, anmodet om og modtaget støtte via mekanismen. Støtten blev formelt godkendt i oktober 2013 og udløb i september 2015. Den blev ydet sideløbende med en standbyaftale med Den Internationale Valutafond (IMF). Ligesom det var tilfældet med aftalen for 2011-2013, var støtten for 2013-2015 af forebyggende art og blev ikke udnyttet.

Den forebyggende støtte fra EU beløb sig til 2 mia. EUR, mens IMF bidrog med op til 1,75 mia. SDR (omkring 2 mia. EUR) på grundlag af en forebyggende standbyaftale. Formålet med støtteprogrammet var at bistå Rumænien med at opnå makroøkonomisk, finanspolitisk og finansiel stabilitet for derved at øge økonomiens modstandsdygtighed og vækstpotentiale, styrke den administrative kapacitet, reformere skatteforvaltningen, forbedre forvaltningen af de offentlige finanser og omstrukturere de statsejede virksomheder.

Ungarn tilbagebetalte hele sit lån i april 2016, mens Letland stadig har en udestående gæld på 0,7 mia. EUR. Den forebyggende støtte til Rumænien, som følger oven på to tidligere aftaler (hvoraf den ene var af forebyggende art), har bevist mekanismens anvendelighed. Rumænien manglede stadig at tilbagebetale 3,5 mia. EUR af den ikke-forebyggende støtte, der blev ydet i 2010-2011.

Tabel 1: Tilbageværende betalingsforpligtelser under mekanismen (pr. august 2017)

År Land Tilbagebetaling

Renter

I alt 2017 Letland 6 6 Rumænien 1 150 32 1 182 2018 Letland 23 23 Rumænien 1 350 77 1 427 2019 Letland 500 23 523 Rumænien 1 000 34 1 034 2020 Letland 6 6 2021 Letland 6 6 2022 Letland 6 6 2023 Letland 6 6 2024 Letland 6 6 2025 Letland 200 6 206 I alt 4 200 231 4 431

I mio. EUR

På baggrund heraf har mekanismen i dag en tilbageværende kapacitet på 45,8 mia. EUR. Der er indtil videre ikke modtaget nogen anmodning om yderligere støtte.

Generelt set har alle ovennævnte støttemodtagere kunnet konstatere en hurtig forbedring af deres betalingsbalancesituation, og de har derfor atter fået adgang til markedsfinansiering. Mekanismen har således opfyldt sin rolle effektivt.