Nr. C 53/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
oner snarere nødvendiggør en forøgelse af bevillin­
gerne. 
Udvalget henstiller over for de ansvarlige EF-instan-
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 198, 
under henvisning til resolution af 22. marts 1971 fra 
Rådet og repræsentanter for medlemsstaternes rege­
ringer om den etapevise virkeliggørelse af den øko­
nomiske og monetære union i Fællesskabet, 
under henvisning til Rådets beslutning af 18. fe­
bruar 1974 om gennemførelse af høj grad af over­
ensstemmelse inden for den økonomiske politik i 
Det europæiske økonomiske Fællesskabs medlems­
stater, 
under henvisning til Rådets anmodning af 23. okto­
ber 1979 om en udtalelse om Kommissionens øko­
nomiske årsberetning 1979-1980, ser, at der i afgørelserne om Regionaludviklingsfon­
dens budget tages hensyn til den fundamentale be­
tydning, som det tillægger dette spørgsmål. 
under henvisning til præsidiets beslutning af 26. juni 
1979 om i forventning om en høring at pålægge af-
t delingen for økonomiske og finansielle anliggender 
at udarbejde en udtalelse om Kommissionens øko­
nomiske årsberetning 1979-1980, 
3 under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen 
på det 54. møde den 23. oktober 1979, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
Francesco Drago, 
under henvisning til drøftelserne på den 172. plenar-
i forsamling den 24. og 25. oktober 1979 (mødet den 
25. oktober) — 
med ^4 stemmer for, 32 imod, medens 18 undlod at 
stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE. Udfærdiget i Bruxelles, den 25. oktober 1979. 
Raffaele VANN1 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »Den økonomiske årsberetning 1979-1980« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er endnu ikke offentliggjort i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådets beslutning af 18. februar 1974 om gennemførelse af høj grad af overensstem­
melse inden for den økonomiske politik i Det europæiske økonomiske Fællesskabs 
medlemsstater. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 172. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles, den 24. og 25. oktober 1979 sin udtalelse om det nævnte emne. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/3 
1. Den aktuelle situation og udsigterne ifølge 
Kommissionens årsberetning 
1.1. Analysen af den aktuelle økonomiske situa­
tion i beretningen til nærværende udtalelse og op­
lysningerne i Kommissionens årsberetning peger 
henimod en afsvækket tendens i den økonomiske 
udvikling i 1980. 
I 1979 vi) væksten i Fællesskabets BNP efter forud­
sigelserne ligge på samme niveau som i 1978 (3,1 %), 
hvilket giver et mindre gunstigt billede end det, 
prognoserne ved årets begyndelse tegnede. I 1980 vil 
Fælleskabet efter Kommissionens oplysninger regi­
strere gennemsnitlig vækstrate på mindst 1 procent 
point under indeværende års vækstrate. 
1.2. Ledigheden skulle stige fra 5,6% af den er­
hvervsaktive befolkning i 1979 til 6,2 % i 1980. I ab­
solutte tal betyder dette, at ledigheden vil tage til 
med ca. 700 000 enheder. Det bemærkes, at medens 
ledigheden blandt mænd i al væsentlighed synes at 
have stabiliseret sig, udviser den allerede større le­
dighed blandt kvinder tendens til stigning. Særlig al­
vorlig, både med hensyn til niveau og tendens, er 
endelig ungdomsarbejdsløsheden. 
1.3. Overskudet på betalingsbalancens løbende 
poster, som var på 14 milliarder ERE i 1978, vil æn­
dre sig til et underskud på 3,3 milliarder i 1979 og 
mere end 5 milliarder i 1980. 
1.4. For så vidt angår prisudviklingen karakterise­
res 1979 ved en opgang i inflationen; prisstignings­
takten er således steget fra 6,8% i 1978 til næsten 
9% i 1979, og Kommissionen forudser, at inflatio­
nen vil forblive på dette niveau i 1980. 
1.5. Ifølge Kommissionen vil produktivitetsudvik­
lingens hidtidige langtidstendens, f. eks. Fællesska­
bets årlige gennemsnit på 4,3% i 1960-1973, ikke 
blive nået i en overskuelig fremtid. Den gennemsnit­
lige produktivitetsstigning må alt i alt formodes at 
blive mindre, og de faktorer, der bidrager til produk­
tivitetsstigningen, er ikke særlig beskæftigelsesfrem­
mende. 
1.6. Hvad angår absorberingen af arbejdsløsheden, 
mener Kommissionen, at udsigterne er bedre inden 
for den tertiære sektor end industrien, hvilket frem­
går af de generelle udviklingstendenser i de enkelte 
lande og den vedvarende stigning i udbuds- og ef-
terspørgselspotentiellet. 2. Bemærkninger til Kommissionens analyse 
2.1. Udvalget bemærker, at Kommissionens ana­
lyse tegner et billede af den økonomiske situation, 
som er præget af almindelig afsvækkelse. Udsig­
terne til en lav vækst i 1980 må give anledning til 
frygt for, dels de eventuelle virkninger af en tilta­
gende inflation, dels en forværring af arbejdsløshe­
den, som ud fra et økonomisk og socialt synspunkt 
repræsenterer en betydelig underudnyttelse af men­
neskelige ressourcer. 
2.2. Udvalget er enigt med Kommissionen, når 
denne blandt årsagerne til denne situation peger på 
energikrisen og den aktuelle konjunkturudvikling i 
De forenede Stater, men vil dog understrege, at også 
andre faktorer bidrager hertil. Efter Udvalgets me­
ning udgør således valutauroen — som ganske vist 
mildnes noget efter indførelsen af Det europæiske 
monetære System — og, mere generelt, de uoverens­
stemmelser, som karakteriserer de internationale 
økonomiske og samhandelsmæssige relationer, 
yderligere negative faktorer. 
2.3. Den omstændighed, at der atter dukker alvor­
lige vanskeligheder op, som kan gribe forstyrrende 
ind i den europæiske integrationsproces, skyldes ef­
ter Udvalgets mening også, at medlemsstaterne ikke 
har forstået at anlægge en effektiv energipolitisk 
strategi efter den første oliekrise. Det ville have væ­
ret mere hensigtsmæssigt, om man bl. a. havde øget 
EF's egen energiforsyning, selv hvis omkostningerne 
i starten ville være større. 
2.4. Udvalget understreger, at den utilstrækkelige 
samordning af medlemsstaternes økonomiske poli­
tik, som var en medvirkende årsag til tilbageslaget i 
1974 til 1975, nu atter synes at præge de mest indu­
strialiserede landes adfærd, hvilket f. eks. giver sig 
udslag i en forhøjelse af rentesatserne. 
Dette blev ikke behandlet tilstrækkeligt indgående 
på topmødet i Tokio. Hvis tendensen fortsætter, 
kan det forringe de økonomiske vilkår. 
2.5. Udvalget understreger, at genskabelsen af 
virksomhedernes rentabilitet er en forudsætning for 
økonomisk vækst. Rentabiliteten svækkes af nød­
vendigheden af at fastholde et højt renteniveau, som 
Nr. C 53/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
mindsker mulighederne, ikke blot for produktivitets-
skabende investeringer, men også rationaliseringsin-
vesteringer inden for f. eks. energisektoren. 
3. Kommissionens forslag til målsætninger og politik 
3.1. Ifølge Kommissionen står medlemsstaterne 
over for to vanskelige strukturøkonomiske problem­
komplekser, nemlig de komplicerede forbindelser 
mellem produktivitetsudviklingen, beskæftigelses­
politikken og industripolitikken på den ene side og 
problemerne på energiområdet på den anden. 
3.2. For så vidt angår det første punkt synes los­
ningen at ligge i tilvejebringelsen af en balance mel­
lem hensynet til vækst, beskæftigelse og valutastabi­
litet. 
3.3. Med hensyn til energi problem et mener Kom­
missionen, at udsigterne for en inflationsfri vækst 
vil være meget ringe uden en forøgelse af Fællesska­
bets produktion og gennemføreLse af effektive spa­
reforanstaltninger. 
De mål, som man har sat sig på EF-plan, kan kun 
nås »ved at ændre det traditionelle forhold mellem 
nationalproduktets vækst og olieforbruget«, selv om 
der stadig hersker tvivl om muligheden for at gen­
nemføre denne ændring. 
3.4. Kommissionen anser det for betimeligt, at der 
af hensyn til opretholdelsen af forbrugsefterspørgse­
len sker et fald i husholdningernes opsparingskvote. 
Skal dette være muligt, må der skabes tillid til de 
økonomiske målsætninger. 
3.5. Udsigterne for investeringerne forekommer 
ikke ugunstige. Heller ikke for lageropbyningen, 
som har været konstant aftagende i de sidste 18 må­
neder, er perspektiverne ugunstige. 
Kommissionen udtaler, at den efterspørgselspåvirk-
ning, som udgår fra investeringsaktiviteten, er føl­
som over for erhverslivets finansielle vilkår — både 
hvad angår rentabilitet og rådighed over kredit. 
3.6. På kort sigt peger Kommissionen på to succes­
sive faser i den økonomiske politik. 
Det første og øjeblikkelige behov er — under forud­
sætning af, at olieprisstigningen fuldt ud overvæltes på forbrugeren — at forebygge sekundære stigninger 
i inflationstakten. Dette betyder, at indkomstudvik­
lingen og -fordelingen fra nu af og til omkring mid­
ten af 1980 skal reguleres ved hjælp af lavere real­
indkomstkrav, eller ved midlertidig tilpasning af 
den fulde pristalsregulering (detaljerne vil naturlig­
vis variere fra land til land). 
I den anden fase skulle der kunne skabes spillerum 
for en mere aktiv finanspolitik og/eller for en sænk­
ning af rentesatserne. 
3.7. Hvad angår pengepolitikken bemærker Kom­
missionen, at der må ske en sænkning af udvidelses­
takten i pengeforsyningen, så at man i 1980 når ned 
på en udvidelsestakt, som ligger lidt under væksten i 
BNP i lobende priser. 
Rentesatsen skulle derfor fortsat forblive høj, i det 
mindste i begyndelsen. 
3.8. Hvad angår finanspolitikken, understreges 
dennes hidtidige ekspansive karakter; det samlede 
offentlige finansielle underskud i Fællesskabet un­
der ét voksede fra 3,3% af BNP i 1977 til 4,0 «•,» i 
1978 og vil sandsynligvis forblive uændret i 1979. 
Kommissionen anser det derfor for hensigtsmæssigt 
at nedbringe denne negative saldo betydeligt i lobet 
af det kommende år (dog i forskelligt omfang i de 
enkelte lande), dels for at fremme tilvejebringelsen 
af finansieringsmidler til private investeringer, dels 
for at formindske de offentlige finansers bidrag til 
pengeudvidelsen. 
3.9. Kommissionen lægger afgørende vægt på den 
rolle, arbejdsmarkedets parter kan spille på indkoms­
tområdet. Gennem de sidste 18 måneder har udvik­
lingen i lønomkostningerne hjulpet med til at for­
midle det fald i inflationen, som registreredes i 1978, 
og den har ikke bidraget til den opgang i prisstig­
ningstakten, som siden er indtrådt. 
Kommissionen mener, at lønudviklingen må holdes 
på et moderat niveau, og specielt peger den på, at 
energipriserne i visse lande må tages ud af det lonre-
gulerende pristal, og at man iøvrigt bør undgå at 
genforhandle overenskomsterne før deres normale 
udløb. 
De samlede disponible realindkomster må ikke stige 
mere, end hvad der er nødvendigt for at opretholde 
købekraften. 
3.10. På beskæftigelsesområdet finder Kommissio­
nen, at man nåede positive resultater i perioden fra 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/5 
1976 til 1978. Samtidig understreger den dog tjene-
steydelsessektorens betydning for fremme af be­
skæftigelsen, idet der inden for fremstillingsvirk­
somhed stilles krav om stadige produktivitetsstig­
ninger. 
Med hensyn til arbejdstidsnedsættelser mener Kom­
missionen ikke, at disse er et egnet universalmiddel 
til at skabe nye arbejdspladser, så længe de for­
nødne forudsætninger for en sanering af økonomien 
ikke er tilstede. 
Uden at dette bør medføre øgede omkostninger for 
virksomhederne, må der forventes en vis fremskyn­
delse af tendensen til nedsættelse af det årlige antal 
arbejdstimer (arbejdsugen eller ferier) sideløbende 
med andre former for arbejdsfordeling (førtidspensi­
onering og fleksible pensionsordninger, deltidsar­
bejde, nedsat overtidsarbejde), og tilvejebringelsen 
af et bredere udvalg af erhvervsuddannelses- og ef­
teruddannelsesprogrammer. 
4. Bemærkninger til Kommissionens forslag til 
målsætninger og politik 
4.1. Udvalget tager de af Kommissionen foreslå­
ede målsætninger til efterretning, men skal dog sam­
tidig bemærke, at sammenhængen mellem disse 
målsætninger ikke påpeges tilstrækkeligt klart i års­
beretningen. 
4.2. Udvalget finder, at bekæmpelsen af både ar­
bejdsløsheden og inflationen bør sættes i højsædet i 
Fællesskabets økonomiske politik. 
4.3. Skærpelsen af arbejdsløsheden er farlig som 
følge af de sociale spændinger og konflikter, det 
skaber, især blandt de unge. Det kan med rimelig­
hed påstås, at meget af den misstemning og asociale 
adfærd, som manifesterer sig, skyldes manglende 
beskæftigelsesmuligheder. 
4.4. Det følger heraf, at hvis en EF-indsats mod in­
flationen er af største vigtighed, så må de foranstalt­
ninger, som træffes i så henseende, udvælges med 
omhu. således at man undgår eventuelle negative 
virkninger på beskæftigelsen. I en samlet, veltilrette­
lagt økonomisk politik er de to målsætninger ikke 
nødvendigvis konflikterende. 
4.5. Hvad angår den af Kommissionen foreslåede 
politik, fremhæver Udvalget det hensigtsmæssige i 
at skabe en snæver og vedvarende forbindelse mel­
lem pengepolitikken og anvendelsen af statsbudget­
tet. Især understreger Udvalget, at man i statsbud­
gettet har et instrument, der kombineret med penge­
politikken gør det muligt at udvælge interventions­
foranstaltningerne samt afbøde de skadelige konse­kvenser for investeringerne, som påvirkes af en 
renteforhøjelse. 
4.6. 1 den forbindelse bemærkes det, at rentesat­
serne i høj grad er afhængige af inflationsniveauet. 
Dette hæmmer derfor i sig selv investeringerne, for­
øger produktionsomkostningerne og dermed leve­
omkostningerne, og EF-virksomhedernes konkur­
renceevne forringes. 
4.7. For at holde stigningen i leveomkostningerne, 
som er det mest håndgribelige udtryk for inflatio­
nen, inden for rimelighedens grænser, henstilles det 
til regeringerne og de offentlige myndigheder at af­
holde sig fra at forhøje afgiftsniveauet. De offentlige 
tariffer bør tilpasses lempeligt efter udviklingen i de­
tailpriserne. 
4.8. Efter Udvalgets mening har arbejdsmarkeds­
parternes adfærd stor betydning, men deres auto­
nomi levner sædvanligvis kun regeringerne en for-
ligsrolle. Udvalget mener derfor, at en effektiv ind­
sats mod inflationen i første række må føres af 
regeringerne med de virkemidler, som de har, nem­
lig finans- og pengepolitikken samt socialpolitikken. 
4.9. Udvalget finder, at den af olieprisstigningerne 
fremkaldte inflation ikke må kompenseres udeluk­
kende ved en vis løntilbageholdenhed. Olieregnin­
gen bør betales af hele samfundet ud fra rimelige 
kriterier. Hvis der skal ske en udvidelse af andre in­
vesteringer end blot rationaliseringsinvesteringer, 
skal forbruget og dermed også købekraften oprethol­
des. 
4.10 Udvalget fæster lid til, at arbejdsmarkedets 
parter under deres overenskomstforhandlinger vil 
tilpasse lønudviklingen efter de nye økonomiske 
forhold. 
4.11. Man skal iøvrigt bemærke, at strukturpolitik­
kens rolle bør sættes mere i relief, særlig for så vidt 
angår de mål, som ville kunne nås via en mere se­
lektiv fremgangsmåde og en samordning af de for­
skellige finansieringsinstrumenter. 
5. Konklusioner og forslag 
5.1. Efter Udvalgets mening bør Fællesskabet, 
p. gr. af det ansvar, det har over for den øvrige ver-
Nr. C 53/6 De Europæiske 
den, lægge fornyet vægt på den gensidige afhængig­
hed, særlig i forholdet til udviklingslandene, såvel 
de olieproducerende som de ikke-olieproducerende, 
i sin søgen efter en løsning på sine økonomiske 
problemer. 
5.2. I forholdet til de olieproducerende lande bør 
Fællesskabet søge at skabe de rette forudsætninger 
for et samarbejde, hvor de forskellige krav er ned­
fældet i en ramme af aftaler, som sikrer en mere sta­
bil og samordnet udvikling i de økonomiske og han­
delspolitiske forbindelser. 
5.3. I forholdet til de ikke-olieproducerende lande 
bør der efter Udvalgets mening gøres en mere effek­
tiv indsats inden for udviklingssamarbejdet og ud­
viklingsbistanden end hidtil. Man må ligeledes 
fremme skabelsen af en international økonomisk or­
den, der gør det muligt for disse lande at opnå 
samme levestandard som de industrialiserede lande. 
5.4. Efter Udvalgets opfattelse undervurderer 
Kommissionen værdien af EF's eksport til tredje­
lande for den generelle balance i væksten, prisud­
viklingen og beskæftigelsen. Det beklager derfor 
mangelen på en EF-strategi på dette område. 
5.5. For at styrke Det europæiske monetære Sy­
stem er det efter Udvalgets mening også afgørende, 
at Fællesskabet fortsat indtager den fælles holdning 
over for De forenede Stater og Japan, som kom til 
udtryk på topmødet i Tokyo. 
5.6. Efter Udvalgets mening er det nødvendigt, at 
medlemsstaternes politik — inden for en EF-ramme 
— rettes mod de risici, som kan være knyttet til en 
langsom vækst, nemlig skærpelse af de sektormæs­
sige og regionale problemer, forskellige former for 
strukturarbejdsløshed, stigende vanskeligheder med 
hensyn til de offentlige finanser og de sociale sik­
ringsordninger. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. oktober 1 Tidende 3. 3. 80 
5.7. Udvalget ser derfor gerne, at Fællesskabet i 
bestræbelserne på at sikre en stadig mere omfat­
tende harmonisering af medlemsstaternes politik og 
økonomiske resultater fremlægger nogle strukturpo­
litiske hovedmålsætninger, som medlemsstaterne på 
bedste måde må søge at opfylde. Disse målsætnin­
ger må være: 
— udjævning af de regionale og sektorbestemte 
skævheder, samt skævhederne i landbrugsstruk­
turen; 
— styrkelse af betingelserne for og foranstaltninger 
til fremme af beskæftigelsen, således at der ska­
bes bedre balance mellem udbud og efterspørg­
sel: 
— opretholdelse af forbruget, bl. a. via fastholdelse 
af købekraften og forbedring af de laveste ind­
komster. 
Da en nærmere stillingtagen til hele spørgsmålet om 
arbejdstidsnedsættelse er under udarbejdelse i Ud­
valget, er denne udtalelse ikke det rette sted at kom­
mentere Kommissionens henstillinger i denne for­
bindelse. 
5.8. Hvad angår energien, minder Udvalget om, at 
den altid har støttet prioriterede politiske losninger 
med strukturelt sigte, og det anmoder om, at der 
træffes konkrete foranstaltninger. 
5.9. En helhed af koordinerede, hensigtsmæssigt 
tilrettelagte foranstaltninger kan, såfremt institutio­
nerne samtidig får en mere effektiv rolle at spille, 
være vejen fra en langsom vækst henimod et økono­
misk genopsving, som skal tilvejebringe den indbyr­
des sammenhæng mellem de tre målsætninger: 
vækst, stabilitet og beskæftigelse. 
Raffaele VAN NI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/7 
BILAG 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten: 
Følgende tilføjes som nyt afsnit efter pkt. 4.10: 
»Med hensyn til det konkrete forslag fra Kommissionen på side 10 i den økonomiske årsbe­
retning om at suspendere pristalsreguleringen af lønningerne, for så vidt angår virkningerne af 
olieprisstigningerne, vil Udvalget minde om de forudseelige konsekvenser, en sådan indblan­
ding fra Kommissionens og de nationale myndigheders side kan have for overenskomstfor­
handlingerne, nemlig: 
— indgrebet øger risikoen for konflikter på arbejdsmarkedet, 
— det betyder, at inflationsforventningerne tillægges større vægt under overenskomstfornyel­
serne, 
— det går udelukkende på lønindkomster, medens de inflationspåvirkninger, som udgår fra 
kapitalindkomsterne, og de negative vækst- og beskæftigelsesvirkninger fra ikke-geninve-
sterede virksomhedsoverskud ganske overses, 
— den bærer en deflationspolitiks kendetegn med alle de konsekvenser, dette har for det 
økonomiske og sociale demokrati«. 
Begrundelse: 
Med den bydende nødvendighed, Kommissionen lægger i de henstillinger, den fremlægger på 
side 10 i sin økonomiske årsberetning vedrørende lønudviklingen og den pristalsregulering, der 
indgår som led i visse kollektive overenskomster, er det nødvendigt, at Det økonomiske og soci­
ale Udvalg tager til orde for utvetydigt at tilkendegive sin modstand mod det, som fra Kommissi­
onens side må betragtes som en utilstedelig og hidtil uset indblanding i lønforhandlingerne og de 
kollektive overenskomster. 
Resultat af afstemningen: 
Stemmer for: 39, stemmer imod: 52, undlod at stemme: 6. 
Pkt. 5.7 
Tredje led affattes således: 
»— fremskyndelse af den gradvise nedsættelse af arbejdstiden gennem vedtagelsen af EF-
forholdsregler«. 
(Dette ændringsforslag blev trukket tilbage efter instruks fra formanden, da man havde vedtaget 
et ændringsforslag til samme led). 
Følgende afsnit udgik efter vedtagelsen af ændringsforslag: 
Punkt 4.2 
4.2. Efter afdelingens mening må prioriteringen af inflationsbekæmpelsen. sådan som det frem­
går af årsberetningens konklusioner, ikke hæmme bestræbelserne på at bekæmpe arbejdsløshe­
den, som fastsat er en vigtig målsætning. 
Pkt. 5.7. — tredje led 
— fastsættelse af tendensen til en nedsættelse af arbejdstiden, som er i overensstemmelse med 
konjunktur- og strukturudviklingen. Afdelingen finder det hensigtsmæssigt, at Fællesskabet 
gradvis efter fælles retningslinjer udformer et instrument.