DA Den Europæiske Unions Tidende C 339/1

459. PLENARMØDE DEN 20. OG 21. JANUAR 2010

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om førskoleundervisning og børnepasningsordninger

(initiativudtalelse)

(2010/C 339/01)

Ordfører: Mária HERCZOG

e den 14. juli 2009 i henhold til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

Førskoleundervisning og børnepasningsordninger..

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som vedtog sin udtalelse den 4. december 2009.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 459. plenarforsamling den 20.-21. januar 2010, mødet den 20. januar 2010, følgende udtalelse med 194 stemmer for og 3 hverken for eller imod.

Indledning

Det er de enkelte medlemsstaters ansvar at sørge for undervisning og pasning af alle børn. Der er forskellige former for undervisning og pasning, og deres betegnelse, indhold og mål har ændret sig i løbet af de seneste 15 år. Definitionen af børnepasning har ændret sig, og det samme gælder den ordbrug, der anvendes i forbindelse dermed. Undervisning og pasning af børn handler ikke kun om, at der skal være trygge rammer for børn, men også om den pædagogik og omsorg, som kræves, for at et barn kan trives og udvikle sit potentiale, ved at det gives den følelsesmæssige, fysiske, sociale og pædagogiske støtte, det har brug for. Førskoleundervisning og børnepasning omfatter en lang række ordninger for nyfødte til børn i førskolealderen. Med skolefritidsordninger menes alle de ordninger for børn i skolealderen, som finder sted uden for skoletiden, om eftermiddagen, i weekenden og i skoleferierne.

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Udvalget anerkender og støtter det arbejde, Kommissionen og medlemsstaterne har gjort for at udbygge og øge adgangen til børnepasning af høj kvalitet til en overkommelig pris, herunder førskoleundervisning og børnepasningsfaciliteter. Samtidig er der brug for en yderligere indsats for at sikre, at disse ordninger er til rådighed for alle børn.

1.2 Udvalget anerkender betydningen af en holistisk tilgang til børnepasningsområdet for at opnå en bedre forståelse af de indbyrdes forbundne elementer og sikre den menneskelige, sociale og økonomiske udvikling. Medlemsstaterne er nødt til at tilbyde enkeltpersoner og familier muligheder for at træffe personlige valg, beslutninger og fremsætte ønsker til formen og varigheden af deres børns pasning. I den forbindelse bør de politiske beslutningstagere tage hensyn til forskellige behov, konkurrerende værdier og interessekonflikter på følgende områder:

— barnets tarv (1);

— støtte og uddannelse af forældre, større forældreindflydelse;

— demografiske spørgsmål (herunder det lave fødselstal og det hurtigt voksende antal pensionister);

— arbejdsmarkedets behov,

— uddannelse og livslang læring;

— lige muligheder for mænd og kvinder;

— forskelle i geografisk fordeling (byer, land, fjerntliggende områder);

— forening af arbejds-, familie- og privatliv;

— adgang til børnepasningsordninger af høj kvalitet til en overkommelig pris;

— aktivt borgerskab;

— solidaritet mellem generationer;

— bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse.

1.3 Udvalget erkender, at de nationale familiepolitikker og dermed også børnepasningspolitikkerne er forskellige. Imidlertid fastlægges der med Barcelonamålene og andre relevante EU-dokumenter nogenlunde almengyldige målsætninger (2).

1.4 Udvalget understreger, at der er behov for at fokusere på særlige grupper af børn, især de mest sårbare med særlige behov, handicappede, indvandrere, etniske mindretal, socialt udstødte og dem, som ikke bor sammen med deres forældre. For dem har børnepasningsordninger særlig betydning, idet de forbereder dem på skolen og kan være med til at sikre dem en vellykket skolegang. Udvalget gør desuden gældende, at der bør være ekstra støtte til forældre til børn i disse grupper.

1.5 Udvalget mener i lighed med den sociale dagsorden og andre relevante politiske dokumenter, at der med børnepasning af høj kvalitet er mulighed for at øge livskvaliteten og finde en balance mellem arbejds-, privat- og familieliv for alle medlemmer af familien, og samtidig øges kvindernes erhvervsfrekvens og familiens indkomst.

1.6 Udvalget glæder sig over, at der er forskellige former for pasning og ordninger til rådighed for børn i forskellige aldersklasser, og således ikke kun til børn, der endnu ikke har nået skolealderen, men også aktiviteter efter skole, i fritiden og ikke-formelle undervisningsaktiviteter. For alle børn bør der være adgang til ordninger af høj kvalitet til overkommelige priser.

1.7 Børnepasningssektoren er i hurtig udvikling. Imidlertid skal arbejdstagernes kvalifikationer - og anerkendelsen heraf - fordelingen af mænd og kvinder og anseelsen og lønningerne forbundet med beskæftigelse inden for den formelle og i endnu mere udtalt grad den uformelle børnepasning forbedres yderligere, og støtten skal øges for at sikre et mere varieret udbud af ordninger, som opfylder forskellige behov. Målet er at tilbyde førskoleundervisning og pasningsordninger til alle børn, men man må ikke glemme, at der er brug for en fleksibel, bæredygtig og nænsom strategi for at kunne tilbyde et varieret udbud af ordninger, der matcher forskellige grupper af børns rettigheder og behov.

1.8 Der bør anlægges en bedre og mere helhedsorienteret tilgang til at opfylde behovene hos familier og børn i ugunstigt stillede, fjerntliggende områder, der inddrager lokalsamfundet og omfatter offentlig støtte. De forskellige pasningsordninger – integrerede, i hjemmet, forældrestøtte osv. – kan opfylde børns og deres familiers forskellige behov.

1.9 Udvalget bakker kraftigt op om, at medlemsstaternes ansvar anerkendes, og at arbejdsmarkedets parter i stigende omfang engagerer sig i at være med til at forbedre de generelle, fleksible ordninger for førskoleundervisning og børnepasning for alle børn, samt at de udnytter alle muligheder for at være med til at sikre, at disse ordninger findes og bliver en succes. Arbejdsgivere kan selv tilbyde børnepasning eller yde økonomisk støtte dertil, mens fagforeninger og civilsamfundsorganisationer kan være med til at skabe opmærksomhed om betydningen heraf og støtte løbende vurderinger og evalueringer. Medlemsstaterne kan med skatteincitamenter påvirke arbejdsgiverne til at sørge for undervisning og pasning af børn.

1.10 I overensstemmelse med de almindelige principper for flexicurity og livscyklustankegangen er udvalget af den opfattelse, at forslaget skal ses i relation til de problemer, der er forbundet med behovet for pasning og undervisning af børn under 3 år og børn, der har nået skolealderen. I den forbindelse har fleksibel arbejdstid for forældre forhandlet på plads mellem alle parter vist sig at fungere godt.

1.11 Arbejdsmarkedets parter er vigtige med hensyn til at støtte medlemsstaterne i gennemførelsen af politikker om førskoleundervisning og børnepasning og en samlet strategi.

2. Baggrund

2.1 Rådets henstilling om børnepasning (92/241/EØF) fra 1992 sigtede mod at fastlægge kriterier for definitionen af kvalitetsbørnepasningsordninger og påviste allerede dengang børnepasningens vigtige rolle. Imidlertid har omfanget og rækkevidden af børnepasning ændret sig meget siden da. I 1996 fokuserede det europæiske børnepasningsnetværk på kvalitetsmål for de ordninger, der findes for små børn, og ikke på det antal eller den andel af børn, der er tilmeldt førskoleundervisning og børnepasningsordninger.

2.2 Det anslåede antal børn under den skolepligtige alder var i EU25 (3) ca. 30 mio. Heraf var mindre end 25 % af dem under 3 år tilmeldt formelle børnepasningsordninger, mens tallet for børn mellem 3 år og den skolepligtige alder var mere end 80 %. Der var betydelige forskelle medlemsstaterne imellem afhængigt af nationale politikker, barsels- og forældreorlovsordninger, traditioner og værdier. Der er også markante forskelle i formen og kvaliteten af pasningen og det antal timer og dage, børnene tilbringer der.

2.3 Udviklingen af førskoleundervisning og pasningsordninger for små børn har nået forskellige stadier i EU's medlemsstater og er stadig et af de hurtigst voksende markeder for omsorgsydelser i Europa. Dette kan til dels tilskrives Barcelonamålene, men der er brug for en større indsats for at sikre, at der er forskellige pasningsformer til rådighed for alle børn med tanke på børns og familiers forskellige baggrund og behov.

2.4 Betydningen af børnepasningsordninger af høj kvalitet er af Det Europæiske Råd og Kommissionen blevet udpeget som en væsentlig betingelse for at opnå ligestilling mellem kønnene og øge erhvervsfrekvensen blandt kvinder og blev inkluderet i Barcelonamålene fra 2002. Det afspejledes også i Lissabonstrategien fra 2000 og 2008. Kommissionens rapport om gennemførelse af Barcelonamålene om pasningsmuligheder for børn i førskolealderen indeholdt en analyse af resultater og udestående opgaver på området. »Medlemsstaterne bør fjerne de negative incitamenter, der afholder kvinder fra at deltage i arbejdsmarkedet, og bør under hensyntagen til efterspørgslen efter børnepasningsfaciliteter og i overensstemmelse med de nationale mønstre på børnepasningsområdet tilstræbe at tilbyde børnepasning for mindst 90 % af alle børn i aldersgruppen fra tre år til den skolepligtige alder og for mindst 33 % af alle børn under tre inden udgangen af 2010 (4)«. I nogle lande skal der gøres mere for at gennemføre de nødvendige foranstaltninger.

2.5 I Kommissionens meddelelse om demografiske ændringer skitseres de faktorer, der medvirker til befolkningsaldringen i Europa: lave fødselstal, som resulterer i, at arbejdsstyrken bliver mindre, og presset på de offentlige budgetter større (5). I marts 2006 understregede Det Europæiske Råd behovet for en bedre balance mellem arbejde og privatliv for at opnå økonomisk vækst, velstand og konkurrenceevne og vedtog den europæiske ligestillingspagt (6). Kommissionens anden meddelelse om fremme af solidaritet mellem generationerne behandler spørgsmålet om demografiske og samfundsmæssige ændringer, herunder de eventuelle vanskeligheder med at finansiere og levere varer og tjenester, herunder børnepasning (7).

2.6 De borgere og repræsentanter for civilsamfundet, som Kommissionen hørte, gav udtryk for deres bekymring over, at det at få børn i langt højere grad påvirker kvinders jobmuligheder end mænds. Beskæftigelsesfrekvensen for kvinder med børn er på blot 65 % i sammenligning med 91,7 % for mænd. Kvinder er oppe imod nogle stereotype holdninger til deres opgaver i hjemmet, og hvorvidt de evner at have et arbejde (8). Et resultat heraf kan være, at færre kvinder vender tilbage til arbejdsmarkedet efter at have fået barn.

2.7 Fattigdom blandt børn i Europa (9) og målet om at sikre gennemførelse af UNCRC (10) i hele EU er af afgørende betydning, da forældres fattigdom og sociale udstødelse, som Kommissionen anfører i sin meddelelse, er en alvorlig hindring for børns muligheder og chancer for et bedre liv, hvorfor det er altafgørende at bryde fattigdomsmønstret (11).

2.8 Kommissionen havde mellem 1986 og 1996 nedsat en tværnational gruppe, børnepasningsnetværket, til at beskæftige sig med tre bestemte områder: ordninger for børn, forældreorlov og mænd, som tager sig af pasningen. De 40 kvalitetsmål, som netværket fastlagde, udgør rammerne for de fremtidige politikker. Det indebærer, at EU politisk forpligter sig til børnepasningsordninger og målsætningerne.

2.9 Der er udarbejdet mange studier, politikpapirer og analyser for at finde ud af mere om børns og familiers behov og de ordninger, der er til rådighed nu og på længere sigt (12). Førskoleundervisning og børnepasning er blevet drøftet og undersøgt fra forskellige indgangsvinkler, f.eks. de dokumenter Kommissionens og dens agenturer har offentliggjort i de senere år. Der er blevet set på børns rettigheder (13), uddannelsesspørgsmål (14), den aktuelle situation og børnepasning i EU i fremtiden (15), symposiet om behovet for bedre førskoleundervisning og børnepasningsordninger (16) og socialpolitikkens andel i at bekæmpe fattigdom og social udstødelse blandt de meste sårbare grupper af børn samt forskning og projektevaluering (17).

3. Generelle bemærkninger

3.1 Kommissionen anførte i sin meddelelse fra 2006 (18), at børns rettigheder er en prioritet for EU, og at medlemsstaterne skal respektere UNCRC og de valgfri protokoller såvel som milleniumudviklingsmålene. I marts 2006 anmodede Det Europæiske Råd medlemsstaterne om »at træffe de nødvendige foranstaltninger til hurtigt at nedbringe børnefattigdommen betydeligt og give alle børn lige muligheder uanset deres sociale baggrund«. (19) Det betyder i denne sammenhæng, at der til alle børn skal være tilbud om egentlig førskoleundervisning, pasningsordninger og skolefritidsordninger, som passer til deres udviklingsmæssige behov og familieomstændigheder, og at der skal være adgang til fleksibel undervisning og pasning af høj kvalitet til en overkommelig pris, i hvert indtil de bliver 14 år.

3.2 Med udviklingen af børnepasningsordninger får forældrene bedre muligheder for at forene arbejds-, privat- og familieliv. Dette gælder især kvinder, idet det sandsynligvis er dem, som i tilfælde af utilstrækkelige børnepasningsmuligheder giver afkald på at arbejde, ikke kan finde arbejde eller nyde godt af hensigtsmæssige arbejdsordninger. De hindres således i at udnytte deres evner og beskytte deres familie mod fattigdom. Der er en tæt sammenhæng med de demografiske problemstillinger, eftersom et resultat af manglende balance mellem arbejds- og familieliv er lavere fødselstal.

3.3 Europa har de retlige rammer, som med lovbestemmelser forbyder kønsdiskrimination. Alligevel går kvinder ofte på nedsat tid eller tager længere orlov fra arbejde for at passe børnene, hvilket betyder lavere løn, lavere pension og fattigdom hos personer i arbejde, særligt i familier med kun én forælder og familier med mange børn. Selv om nedsat arbejdstid er et personligt valg, kan det bl.a. være begrundet i manglen på passende ordninger for børn.

3.4 Forældre bør have mulighed for at vælge, hvornår de ønsker at tage forældreorlov, og i det omfang det er muligt kombinere den med passende børnepasningsmuligheder. I den forbindelse bør der dog også tages hensyn til nationale politikker, prioriteter, erhvervslivets behov, socialt pres og børnenes behov, og ændringerne må være af en art, der gør det muligt at tilvejebringe specifikke foranstaltninger.

3.5 Mere end 6 mio. kvinder i EU mellem 25-49 år siger, at de er tvunget til ikke at arbejde eller kun kan arbejde på deltid på grund af familieforpligtelser, hvilket for over en fjerdedels vedkommende skyldes mangel på børnepasning eller de dermed forbundne udgifter (20).

3.6 Adgang til førskoleundervisning, børnepasningsordninger og skolefritidsordninger af høj kvalitet og til overkommelige priser er helt afgørende for at sikre, at børn tilbringer deres dag under ordentlige forhold, der er tilpasset deres udviklingsbehov, og samtidig giver det forældrene (først og fremmest kvinderne) mulighed for at arbejde. Kvalitetsbørnepasning påvirker livskvaliteten og børnenes, forældrenes, familiernes og lokalsamfundenes fremtid.

3.7 De forskellige målsætninger i EU-strategierne for gennemførelse af Lissabonstrategien og Barcelonamålene og i tiden derefter samt strategierne for den demografiske situation, solidaritet mellem generationer, lige muligheder for mænd og kvinder samt en bedre balance mellem arbejds- og privatliv kan til dels opnås ved hjælp af børnepasningsordninger. Der bør gøres mere for at sikre, at disse muligheder findes med udgangspunkt i barnets tarv.

3.8 Den hurtigt voksende sektor for ordninger for børn tegner sig endvidere for stadigt flere job til kvinder og mænd (21), i takt med at uddannelseskravene, anseelsen og lønnen stiger.

3.9 Mange medlemsstater har udviklet foranstaltninger, der skal fremme en bedre balance mellem arbejds-, privat- og familieliv, som afspejler det nationale arbejdsmarkeds behov og Europas mangfoldighed af traditioner og kulturer. Udvidede og fleksible former for børnepasning indgår i nogle bredere rammer med en række andre instrumenter på området. Disse andre instrumenter omfatter programmer for social integration, flekstidsordninger, forældreorlov og andre orlovsordninger, som skal gøre det lettere at forene familie-, privat- og arbejdsliv og fremmer barnets rettigheder og herigennem den økonomiske og sociale udvikling i EU-landene.

4. Særlige bemærkninger

4.1 Børnepasning i EU er en sektor i hurtig vækst og udvikling med fastlagte minimumsstandarder. Børns behov, herunder betydningen af de første år i et menneskes liv, det investeringsmæssige aspekt af ordningerne i form af forberedelse til skolen og vellykket skolegang og voksenliv og de sorgløse år, er et relativt nyt begreb, der først og fremmest varetager barnets tarv, men også kommer lokalsamfundet og samfundet som helhed til gode (22).

4.2 Indtil for nylig gik størstedelen af de offentlige midler ofte til børnepasning til børn mellem 3 år og skolestartsalderen med det formål at forberede dem på skolen. Der må imidlertid investeres i pasning af yngre børn og skolesøgende børn indtil det 14. år. Dette betyder ikke blot bedre børnepasning, når forældrene er på arbejde, men tillige aktiviteter, pasning og undervisning uden for skoletid og fritidsaktiviteter for alle. Dette har vist sig at være meget effektivt som forberedelse på voksenlivet og sikrer desuden børnene nogle trygge og glade år.

4.3 Socialisering og udviklingen af et værdisystem er et vigtigt element i barndommen, som foregår i familien og suppleres af den formelle førskoleundervisning og børnepasning. Andre organisationer som ikke-statslige børne- og ungdomsorganisationer og børne- og ungdomscentre tilbyder ikke-formel undervisning, som tilfører børnene nogle praktiske færdigheder og spiller en rolle i den livslange læringsproces. 70 % af vores viden og færdigheder udvikles gennem uformel undervisning. Alle former for undervisning bør anerkendes og støttes.

4.4 I særlige tilfælde - handicappede børn, indvandrerbørn, forældre med psykiske problemer osv. - kan børnepasningsordninger sikre, at børn kan forblive hos deres familier og ikke anbringes andre steder. Udbuddet af forskellige former for børnepasning er en vigtig faktor i den sociale og økonomiske udvikling og er særlig vigtig i ugunstigt stillede områder og for dårligt stillede grupper og familier, hvis situation ellers er god. Børnepasningsordninger kan være med til at løse de sociale, økonomiske og sundhedsmæssige problemer i disse dårligt stillede familier og fremme den sociale integration af udstødte grupper.

4.5 Under hensyntagen til FN's konvention om børns rettigheder (23) bør Kommissionen gennemføre en parallel undersøgelse for at vurdere konsekvenserne af de foreslåede foranstaltninger for børn. Børn skal have en god opvækst, og deres personlige velfærd skal sikres. Det er altafgørende, at børn har det godt, og at barndommen værdsættes i denne ekstremt vigtige fase af livet, men samtidig er børn fremtidens arbejdsstyrke, og mangel på omsorg og støtte så tidligt i livet kan føre til en problematisk skolegang og efterfølgende dårlig integration i samfundet.

4.6 Traditionelt har der været flest kvinder beskæftiget inden for børnepasning, men det er ønskeligt med ligestilling mellem kønnene og repræsentation af begge køn ved at øge antallet af mandlige arbejdstagere. Uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet, kontrol og øget anseelse gennem højere lønninger garanterer bedre børnepasningsordninger, og at der i arbejdsstyrken er en bedre fordeling mellem mænd og kvinder.

4.7 Sigtet med Barcelonamålene er, at der inden udgangen af 2010 skal være børnepasningsmuligheder for mindst 33 % af børn under 3 år og for mindst 90 % af børn mellem 3 år og den skolepligtige alder, men der er ikke fastsat særlige bestemmelser om de forskellige former for børnepasning. Der er et presserende behov for en europæisk platform for klassificering og forbedring af ordningerne på grundlag af principper om kvalitet, fleksibilitet, tilgængelighed og overkommelige priser. Det er stadig et uløst spørgsmål, hvad der skal ske med de børn, som har brug for at blive passet, men ikke får plads i en pasningsordning. Til en debat om disse spørgsmål og de mulige svar er der brug for forskning og mere relevante data.

4.8 Med hensyn til kvaliteten af børnepasningsordninger findes der meget få oplysninger om uformelle hjemmepasningsordninger. Mange af disse dagplejere har ingen kvalifikationer, er ikke formelt registrerede og ikke underlagt anerkendte tilsynsordninger. De er ikke omfattet af formelle beskæftigelsesstrukturer og har derfor heller ingen egentlig sikkerhed på arbejdspladsen. Medlemsstaterne og de lokale myndigheder bør forpligte sig til at sikre børnepasning af høj kvalitet uanset dens form. Sådanne uformelle pasningsordninger udgør også en risiko for børnene. Arbejdsmarkedets parter bør arbejde for bestemmelser og åbenhed, ikke kun inden for den professionelle børnepasning, men inden for alle former for pasning i hjemmet og uformel pasning gennem støtte og krav om faglig uddannelse og tilsyn. Skatteincitamenter kunne føre til, at der skabes flere og bedre pasningsfaciliteter. I lyset af det store antal kvinder, som arbejder i børnepasningssektoren, vil en forbedring af arbejdsvilkårene og kvalifikationerne i denne sektor også bidrage til den overordnede EU-strategi på området (24).

Bruxelles, den 20. januar 2010 Mario SEPI Formand for det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) I forbindelse med Kommissionens strategi: Mod en EU-strategi for børns rettigheder, offentliggjort den 4.7.2006 (http://europa.eu/scadplus/leg/da/lvb/r12555.htm).

(2) I marts 2002 anerkendte Det Europæiske Råd i Barcelona betydningen af børnepasning for væksten og de lige muligheder og opfordrede medlemsstaterne til at »fjerne de negative incitamenter, der afholder kvinder fra at deltage i arbejdsmarkedet, og at de under hensyntagen til efterspørgslen efter børnepasningsfaciliteter og i overensstemmelse med de nationale mønstre på børnepasningsområdet bør tilstræbe at tilbyde børnepasning for mindst 90 % af alle børn i aldersgruppen fra tre år til den skolepligtige alder og for mindst 33 % af alle børn under tre inden udgangen af 2010«.

(3) Børnepasning i EU i 2006, Eurostat/08/172. Bulgarien og Rumænien blev medlem af EU 1. januar 2007, og var ikke før denne dato forpligtet til at indsamle data.

(4) Gennemførelse af Barcelonamålene om pasningsmuligheder for børn i førskolealderen, KOM(2008) 638 endelig.

(5) Kommissionen, Den demografiske udvikling i Europa – En udfordring, men også en chance, KOM(2006) 571endelig.

(6) Se bilag II til formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles, den 23.-24. marts 2006: http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/da/ec/89013.pdf.

(7) Kommissionen, Om fremme af solidaritet mellem generationer, KOM(2007) 244 endelig.

(8) Kommissionens meddelelse: »Citizen's Summary – Better maternity leave provisions designed to promote reconciliation of family and working life« (ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=611&langId=en). Fælles holdning til revisionen af Rådets direktiv 96/34/EØF af 3. juni 1996 vedrørende den sociale platforms rammeaftale om forældreorlov, januar 2009.

(9) Kommissionen, Børnefattigdom og velfærd i EU - Status quo og vejen frem, Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Publikationer, 2008.

(10) FN's konvention om barnets rettigheder.

(11) Kommissionen, Mod en EU-strategi for børns rettigheder, KOM(2006) 367 endelig, Bruxelles, 2006.

(12) Starting Strong, OECD, 2001 / Childcare services in Europe, Foundation Findings, 2009 / Families and childcare services, Eurofound, 2009 / Early Childhood Education and Care key lessons from research and policy makers, NESSE, 2009 / The Provision of childcare services, Sammenlignende gennemgang af 30 europæiske lande, Kommissionen, 2009 / Child Poverty and well being in the EU, Kommissionen, 2008 / Changing Childhood in a Changing Europe, ESF, 2009 / Babies and Bosses, OECD, 2007 / Education Today, the OECD perspective, 2009 / Tackling Social and Cultural Inequalities through Early Childhood Education and Care in Europe, Eurydice, 2009 / Out of school care services for school aged children, Eurofound, 2007 / Employment developments in childcare services for school-aged children, Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene, 2006 / UNICEF statusoversigt nr. 8, The Childcare Transition, Firenze, 2008 / Early Matters, Bruxelles, 2008.

(13) Mod en EU-strategi for børns rettigheder, 2006.

(14) Meddelelse fra Kommissionen om Effektivitet og lige muligheder for alle i de europæiske uddannelsessystemer, KOM(2006) 481 endelig.

(15) Childcare services in the EU- what future?, Eurofound.

(16) Early Matters, symposium om førskoleundervisning og børnepasning, oktober 2008, Bruxelles.

(17) Tackling social and cultural inequalities through early childhood education and care in Europe, Eurydice, 2009, Early Childhood education and care – key lessons for policy makers, NESSE, 2009.

(18) Mod en EU-strategi for børns rettigheder (KOM(2006) 367 endelig).

(19) Se pkt. 72 i formandskabets konklusioner – 23.-24. marts 2006 (ref. i fodnote 6 ovenfor).

(20) Childcare Services in Europe, Foundation Findings, Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene, Dublin, 2009, s.9, www.eurofound.europa.eu.

(21) Gennem ovennævnte Lissabonstrategi for vækst og beskæftigelse.

(22) P. Reid, D. White: Eurofound, Out of school care services for children living in disadvantaged areas, Luxembourg, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 2007.

(23) Konventionen om barnets rettigheder, vedtaget ved generalforsamlingens resolution 44/25 af 20. november 1989 og trådt i kraft den 2. september 1990 i overensstemmelse med artikel 49. http://www2.ohchr.org/english/law/crc.htm.

(24) EØSU's udtalelse, EUT C 277 af 17.11.2009, s. 102.