4. opfordrer de berørte medlemsstater til at ajourføre deres lovgivning for at forhindre ikke-bæredygtig
fysisk planlægning, infrastrukturanlæg og husbyggeri i hydrogeologisk sårbare områder og opfordrer dekompetente myndigheder til at sikre, at der udarbejdes ajourførte kort over deres respektive landes risiko-
områder;
5. opfordrer Rådet og Kommissionen til at tage initiativ til at styrke samarbejdet og indsatsen inden for
fysisk planlægning i overensstemmelse med retningslinjerne i udviklingsplanen for det europæiske område
(ESPD), særlig i form af genplantning af skov, landbrugsmiljøforanstaltninger og bæredygtig forvaltning afoverløbsområder;
6. mener, at miljø- og bevaringspolitik må prioriteres i regeringernes indsats, og at der fortsat må tages
skridt til at udvikle og iværksætte projekter for forbedret jordudnyttelse og forebyggelse af risici;
7. opfordrer Kommissionen til at fremme bæredygtige initiativer under Life-programmet med det formål
at retablere et miljø af høj kvalitet i udsatte områder og til at overveje, om der burde indføres passende
støtteforanstaltninger for de ramte områder;
8. bifalder, at der tilvejebringes fællesskabsinstrumenter til at koordinere de forskellige civilbeskyttelses-
systemer på europæisk plan for at gøre dem lettere tilgængelige og anvendelige i tilfælde af naturkata-
strofer;
9. mener, at Europa for øjeblikket mærker indvirkningen af klimaændringerne, og at det er nødvendigt
med en hurtig indsats på lokalt, nationalt og internationalt plan for at imødegå virkningerne heraf;
10. mener fortsat, at Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den igangværende konference i
Haag om klimaændringer bør spille en førende rolle i de internationale bestræbelser på at mindske emis-
sionerne af drivhusgasser og bremse klimaændringerne, og at de bør iværksætte ambitiøse foranstaltningersom led i en generel klimaændringsstrategi:
11. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, regeringerne i Det For-
enede Kongerige, Irland, Italien, Spanien og Frankrig samt til parlamenter og ledere i de berørte regioner.
12. Supplerende sygesikring
A5-0266/2000
Europa-Parlamentets beslutning om supplerende sygesikring (2000/2009(INI))
Europa-Parlamentet,
Udash der henviser til traktat om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og navnlig artikel 2 og 308 samt
artikel 152,
Udash der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds ekstraordinære møde i Lissabon den 23. og
24. marts 2000,
Udash der henviser til sin beslutning af 15. marts 2000 om Det Europæiske Råds ekstraordinære møde den
23. og 24. marts 2000 i Lissabon(1),
Udash der henviser til Kommissionens beretning om social beskyttelse i Europa 1999 (KOM(2000) 163),
Udash der henviser til Kommissionens meddelelse Udash En samordnet strategi til modernisering af den sociale
beskyttelse (KOM(1999) 347 Udash C5-0253/1999) og sin beslutning af 16. februar 2000 om denne
meddelelse(2),
Udash der henviser til Kommissionens beretning om social beskyttelse i Europa 1997 (KOM(1998) 243 Udash
C4-0375/1998) og sin beslutning af 12. marts 1999 om denne beretning(3),
(1) »Vedtagne tekster«, punkt 12.
(2) »Vedtagne tekster«, punkt 7.
(3) EFT C 175 af 21.6.1999, s. 435.8.8.2001 DA C 223/339 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 16. november 2000
Udash der henviser til Kommissionens meddelelse Udash Modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse i
Den Europæiske Union (KOM(1997) 102 Udash C4-0143/1997) og sin beslutning af 11. juni 1997 omdenne meddelelse(
1),
Udash der henviser til Kommissionens meddelelse Udash Forsyningspligtydelser i Europa (KOM(1996) 443 Udash
C4-0507/1996),
Udash der henviser til Kommissionens meddelelse Udash Fremtiden for social beskyttelse, rammer for en euro-
pæisk debat (KOM(1995) 466 Udash C4-0524/1995),
Udash der henviser til Rådets henstilling af 27. juli 1992 om overensstemmelse mellem målene og politikken
for social beskyttelse(2),
Udash der henviser til artikel 9 og 12 i den internationale pagt om de økonomiske, sociale og kulturelle
rettigheder(3),
Udash der henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg om supplerende sygesikring(4),
Udash der henviser til forretningsordenens artikel 163,
Udash der henviser til betænkning fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og udtalelse fra
Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål (A5-0266/2000),
A. der henviser til, at Den Europæiske Union er kendetegnet af stor mangfoldighed i sundheds- og social-
sikringssystemerne, og at årene med ringe økonomisk vækst, stigende arbejdsløshed og udstødelse ogen forringelse af de europæiske borgeres købekraft og bidragsevne, samt befolkningens aldring, frem-
komsten af nye sygdomme jævnsides med fremskridt inden for forskning og behandling, har medført
en mærkbar forøgelse af sundhedsudgifterne, og henviser til, at alle medlemsstaterne i dag står over forfælles problemer vedrørende kontrol med og dækning af udgifter på sundhedsområdet,
B. der henviser til, at regeringerne generelt har valgt at stramme kontrollen med udgifterne på sundheds-
området, navnlig ved at øge patienternes medfinansiering, og at denne udvikling berører den enkeltes
frie bevægelighed, giver anledning til fælles problemer, som bør gøres til genstand for en drøftelse ogforanstaltninger på europæisk plan, uden at dette berører medlemsstaternes eget ansvar og nærheds-
princippet,
C. der henviser til, at de i punkt A beskrevne problemer kan indebære, at et stigende antal borgere i EU
må give afkald på den nødvendige pleje og må nøjes med akut behandling, og at denne situation, som
bliver mere og mere almindelig, ikke fortsat kan bestå i Den Europæiske Union, som mere end
nogensinde arbejder på at fjerne forskelsbehandling, fremme lige muligheder og bekæmpe socialudstødelse,
D. der henviser til, at det er både nødvendigt og hensigtsmæssigt at imødegå en tendens, som formentlig
ud fra ønsket om en bedre økonomi, god forvaltning og en større ansvarlighed for egen velfærd resul-
terer i en forringelse af sygesikringen og overførelse af visse risici, der er omfattet af sygesikringsord-ningerne, til supplerende ordninger,
E. der henviser til, at de statslige sociale sikringsordninger har gjort det muligt at garantere en vis leve-
standard og at begrænse fattigdommen i de fleste medlemsstater,
F. der henviser til, at samtlige medlemsstater har tilsluttet sig WHO’s målsætning »Health for All« 2000
og har udarbejdet programmer, som skal sikre adgang for alle, som har størst behov herfor,
G. der henviser til, at med hensyn til lægebehandling ligger Europa i spidsen, men at tilrettelæggelsen og
finansieringen af ordningerne er meget forskellig fra land til lande,
H. der henviser til, at selv om medlemsstaternes samarbejde på sundhedsområdet allerede er vel udbygget
og skal tjene til at realisere de i traktatens artikel 2 indeholdte grundprincipper, ligger hovedansvaret
dog i medfør af nærhedsprincippet hos medlemsstaterne,
(1) EFT C 358 af 24.11.1997, s. 15.
(2) EFT L 245 af 26.8.1992, s. 49.
(3) Vedtaget og åbnet med henblik på undertegnelse, ratifikation og tiltrædelse med resolution 2200 A(XXI) fra De
Forenede Nationers Generalforsamling den 16.12.1966.
(4) EFT C 204 af 18.7.2000, s. 51.C 223/340 DA8.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 16. november 2000
I. der henviser til, at sygesikring ikke længere kun varetages af statslige, lovfæstede sociale beskyttelses-
ordninger, men at andre ordninger, baseret på privat initiativ, erhvervsinteresser eller almennyttigeformål, de såkaldte tillægssygeforsikringer, er vokset frem og i stadig højere grad er en betingelse for
adgang til vigtige sundhedsydelser af god kvalitet inden for en rimelig frist,
J. der henviser til, at forskellene mellem medlemsstaternes sygesikringsordninger, især i de tilfælde hvor
der er tale om en kombination af kollektive basisforsikringer og private supplerende forsikringer, kan
forårsage alvorlige hindringer for personers frie bevægelighed og etableringsret i en anden medlems-
stat, og at især grænsearbejdere og personer, som er afhængige af disse, kan stå over for problemer,når de ophører med at være erhvervsaktive,
K. der henviser til, at adgangen til vigtige sundhedsydelser af god kvalitet inden for en rimelig frist må
sikres uafhængigt af den enkeltes risikoniveau og indtægter, og at diskriminerende faktorer af finansiel
eller medfødt art ikke må bevirke, at europæiske borgere holdes uden for en tilstrækkelig sygesikrings-ordning, som hviler på solidaritet,
L. der henviser til, at de supplerende sygesikringsorganer Udash uden derfor at ville sætte deres arbejdsmeto-
der under debat, de arbejder ifølge de fremgangsmåder, der er specielle for deres erhverv og i et kon-kurrencepræget miljø Udash må medvirke aktivt og ved at anvende etiske regler til at forbedre adgangen tilvigtige sundhedsydelser af god kvalitet inden for rimelige frister for det størst mulige antal mennesker,
M. der henviser til, at forsikringsvirksomheder og forsikringstagere i flere medlemsstater har indført
adfærdskodekser, og at det er vigtigt at støtte dem og tilskynde dem til at tage hensyn til foranstalt-ningerne med henblik på at styrke den sociale samhørighed i Unionen, og henviser til, at alle parter i
de andre medlemsstater må samarbejde inden for en på nationalt niveau fastsat ramme for at nå det
samme mål,
N. der henviser til, at der mangler detaljerede og sammenlignelige statistikker over sundhedssystemernes
evne til at opfylde den nødvendige adgang til tilstrækkelig medicinsk behandling for alle, og at det er
vigtigt at bedømme praksis i medlemsstaterne, at analysere borgernes adfærd vedrørende brug af/eller
afkald på behandling, samt at råde over sammenlignelige data, som kan anvendes i forbindelse medden politiske indsats på nationalt og EU-niveau,
O. der henviser til, at en global strategi for sygesikring er den bedste måde til at imødekomme behovene
hos de europæiske borgere, navnlig hos de fattigste borgere, som er truet af social udstødelse, og
henviser til, at det under iagttagelse af nærhedsprincippet er vigtigt på fællesskabsniveau at anerkende,at alle har ret til adgang til en tilstrækkelig medicinsk behandling og ydelser af god kvalitet, og at
fastsætteminimumsbestemmelser, der garanterer en overtagelse af omkostningerne i overensstemmelse
med de faglige og etiske regler, og som gennem henstillinger og direktiver gælder for medlemsstaterneog supplerende sygesikringsorganer,
1. henviser til bestemmelsen i udkastet til charter om grundlæggende rettigheder, der fastsætter, at en-
hver har ret til at få adgang til sundhedsforebyggelse og til at modtage lægehjælp på de betingelser, der er
fastsat ved medlemsstaternes lovgivning og praksis, og at der ved fastlæggelsen og gennemførelsen af Uni-
onens politikker og foranstaltninger sikres et højt niveau for beskyttelse af forbrugernes sundhed;
2. der henviser til, at ordningerne for socialsikring bygger på princippet om social solidaritet mellem og
inden for generationerne, og at dette princip ubetinget må opretholdes,
3. der henviser til de store problemer med finansiering af de ved lov fastsatte sundhedsordninger på
grund af den demografiske udvikling, den store arbejdsløshed, lægevidenskabens landvindinger og denstørre efterspørgsel efter sundhedsydelser,
4. henleder opmærksomheden på, at der er store problemer i forbindelse med de offentlige sundheds-
væseners bæredygtighed, idet der lægges pres på dem på grund af den europæiske befolknings aldring samt
ineffektiv forvaltning og formidling af sundhedsydelser;
5. understreger, at den offentlige socialsikring har skabt mulighed for en rimelig levestandard og har
begrænset fattigdommen i de fleste medlemsstater, at den er udtryk for den sociale solidaritet mellem
generationerne inden for Den Europæiske Unions forskellige befolkninger, og at denne model fortsat skalvære hjørnestenen i Den Europæiske Unions socialsikringssystem;8.8.2001 DA C 223/341 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 16. november 2000
6. gør opmærksom på, at det offentliges andel af de samlede sundhedsudgifter i 1980erne og frem til
begyndelsen af 1990erne konstant faldt i næsten alle medlemsstater, men at der imidlertid blev udviklet envifte af meget forskelligartede produkter og ydelser;
7. anmoder Kommissionen om at undersøge, hvorledes sundhedssystemerne ville kunne opfylde målet
om adgang for alle til sundhedsydelser af god kvalitet inden for rimelige frister; med særligt henblik påproblematikken i forbindelse med harmonisering af bestemmelserne for tilslutning til sygesikringsordninger
for personer, som flytter til en anden medlemsstat og/eller tager arbejde i en anden medlemsstat og/eller
ophører med at være grænsearbejder; håber, at indsamling af statistikker vil gøre det muligt at udvikle eteffektivt samarbejde mellem medlemsstaterne, som kan føre til anvendelse af den bedst mulige praksis;dette fællesskabsovervågningssystem kunne organiseres ved udvidelse af opgaverne for et allerede nedsat
fællesskabskontor i partnerskab med eksisterende netværk i medlemsstaterne, eller med internationale net-
værk og med bistand fra Eurostat;
8. er af den opfattelse, at den supplerende sygesikring vil komme til at spille en stadigt vigtigere rolle på
det europæiske indre marked gennem dækning af forskellige sygdomsrisici, og dermed vil komme til at
fungere som et vigtigt supplement til det lovfæstede sundhedsvæsen;
9. mener, at sikring mod forskellige sygdomsrisici kan ske ved tegning af en supplerende forsikring som
supplement til de ved lov fastsatte sygesikringsordninger;
10. fastholder, at det i lyset af Amsterdam-traktaten er nødvendigt at udvikle en fælles opfattelse af,
hvad det almene tjenesteudbud indebærer, og at overholde subsidiaritetsprincippet, som gør det muligtfor borgerne og indbyggerne i Den Europæiske Union at få adgang til vigtige sundhedsydelser inden foren rimelig frist; mener i den forbindelse, at det er absolut nødvendigt, at der indledes en konstruktiv dialog
mellem de ansvarlige for de offentlige sundhedstjenester og de supplerende sygesikringsordninger;
11. opfordrer Kommissionen til Udash inden for en frist på seks måneder Udash at forelægge en grønbog, hvor
der gøres status over medlemsstaternes politik; i denne grønbog bør det allerede være skitseret, hvordan debestående ordninger kan suppleres og opretholdes effektivt med supplerende systemer, idet der garanteresmedicinsk behandling af høj kvalitet; opfordrer Kommissionen til på grundlag af grønbogen at undersøgemuligheden for en ramme for de supplerende sygesikringsordninger under iagttagelse af nærhedsprincip-pet, og at foreslå relevante, lovgivningsmæssige initiativer, fortrinsvis et forslag til henstilling, som bl.a. vilkunne indeholde følgende elementer:
a) anerkendelse af et fælles begreb om en basisydelse, som bestemmer den basisydelse, som skal gøre det
muligt for alle europæiske borgere i deres hjemland at få adgang til nødvendig behandling af god
kvalitet inden for rimelige frister; medlemsstaterne skal have til opgave at fastsætte indholdet afdenne basisydelse og medvirke til at gennemføre den på grundlag af fællesskabsprincipperne alment
om alment tjenesteudbud;
b) indførelse i samarbejde med de private forsikringsselskaber af en garanti for overholdelse af princippet
om ikke-forskelsbehandling af visse befolkningsgrupper på grundlag af sygdom, økonomiske forholdeller alder;
c) tilsyn med, at de ældre sikres fuld adgang til sundhedspleje;
d) indførelse af et system for gensidig forsikring med henblik på overtagelsen af udgifterne for personer
og grupper med alvorlige, eksisterende sygdomme; i de forsikringssystemer, der normalt ikke råderover en sådan dækning kunne flere løsninger kunne overvejes, f.eks. at forsikringsvirksomhederneopretter en garantifond, som dækker omkostninger til tillægspræmier eller påtager sig den direkte
risikodækning, eller at repræsentative sammenslutninger indgår aftaler om gruppekontrakter;
e) tilskyndelse til, at de private forsikringsvirksomheder deltager i offentlige politikker, som sigter mod at
kontrollere smitsomme sygdomme og udvikle forebyggende foranstaltninger for alle;
12. opfordrer Kommissionen til på grundlag af grønbogen at undersøge muligheden for en ramme for
de supplerende sygesikringsordninger under iagttagelse af nærhedsprincippet, og at foreslå relevante, lov-givningsmæssige initiativer, fortrinsvis et forslag til direktiv, som bl.a. vil kunne indeholde følgende ele-
menter:
a) et forbud mod at anvende personoplysninger af medicinsk karakter, som f.eks. genetisk typologi, med
henblik på forskelsbehandling i forbindelse med forsikringer; det anbefales, at det europæiske forbudførst træder i kraft fem år efter, det er udstedt;C 223/342 DA8.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 16. november 2000
b) principielt ingen tvungen helbredsundersøgelse inden tegningen, medmindre det er fastsat i og omfat-
tet af en adfærdskodeks, som forsikringsselskaberne har indført indbyrdes, og som er officielt vedtaget,for at undgå, at der kun sker udvælgelse af personer, der ikke udviser store risici; muligheden for at
anvende et lægeligt spørgeskema inden indgåelsen af en kontrakt skal imidlertid bevares; alvorlige
sygdomme skal oplyses i et dokument, der overdrages en betroet tredjepart; forsikringsvirksomhedenskal kunne få kendskab til dokumentet efter en nærmere fastsat latensperiode;
c) indførelse af, at forsikringsgiveren eller de efterfølgende forsikringsgivere skal have pligt til at tilbyde
livsvarig forsikringsgaranti i tilfælde af, at forsikringerne overdrages; forbrugerens ret til periodisk at
opsige kontrakten skal bibeholdes i overensstemmelse med de nationale lovgivninger om kontrakters
varighed;
d) garantier med henblik på at sikre gennemskuelighed navnlig vedrørende størrelsen af en eventuel
kommission til mellemmand og de udgiftsforhøjelser, der kan forudses, f.eks. på grund af alder;
e) bestemmelser om samordning vedrørende harmonisering af betingelser, præmier og forsikringsrettig-
heder for forsikrede, der flytter til eller får arbejde i et andet land inden for EU;
f) ret for den forsikrede og af denne afhængige personer til at modtage ydelser i alle EU-lande, så vel som
pligt for forsikringsselskaberne til at udvise større fleksibilitet ved udbetalingen af godtgørelser;
g) indførelse af en forligsmekanisme i hver medlemsstat med henblik på at fremme vurdering og løsning
af stridsspørgsmål mellem forsikringsgivere og forsikringstagere;
13. opfordrer Kommissionen til at fremlægge en grønbog om situationen på området for frivillig og
supplerende sygeforsikring i EU, hvori navnlig følgende spørgsmål skal behandles:
Udash hvad bliver der gjort for at hindre kommercielt misbrug?Udash hvordan kan arbejdstagernes frie bevægelighed sikres?Udash hvilke overvejelser er vigtige med henblik på at undgå dobbeltbeskatning?
Udash hvad bliver der gjort for at fremme forbrugeroplysning?
Udash hvordan søger man at modvirke former for en vis hjælpeløshed hos forbrugerne på grund af lave
indtægter og problemer med at finde frem til de rigtige informationer?
Udash hvad gøres for at hindre, at ugunstigt stillede befolkningsgrupper, f.eks. ældre eller fysisk handicap-
pede, udelukkes fra forsikringsbeskyttelse?
14. finder, at det i høj grad er at ønske, at disse foranstaltninger støtter og fremmer de adfærdskodekser
for forsikringsselskaber, som er indgået på nationalt eller transnationalt grundlag, navnlig når de har til
formål at gå ud over det, som anbefales;
15. opfordrer Kommissionen til at påse, at den koordinerende forordning (EØF) nr. 1408/71(
1) finder
anvendelse på alle sygeforsikringer, herunder de supplerende forsikringer, som er indgået og finansieres påprivat basis, men samtidig er underkastet lovbestemmelser, og at gennemføre en ordning om bevarelse afrettigheder (svarende til direktiv 98/49/EØF(
2) om supplerende pensionsrettigheder);
16. kræver, at det omgående undersøges, både hvad der i givet fald kan gøres i forbindelse med sund-
hedsproblemer hos borgere i en af EU’s medlemsstater, der opholder sig i på en anden medlemsstatsområde som turister eller af andre årsager, og kræver ligeledes, at der findes en ensartet mindstedækning
af lægebehandling og hospitalsopholdfor personer, der slår sig ned i et andet land end det land, hvor de er
forsikret;
17. opfordrer Kommissionen til at indføre et årligt forum med deltagelse af repræsentanter for med-
lemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne, forsikringsselskaber og leverandører af medicinske tjenesteydel-ser og forbrugerorganisationer for at undersøge, hvilke forandringer og tilpasninger der er nødvendige for
udviklingen af sundheds- og sygesikringssystemerne;
(1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
(2) EFT L 209 af 25.7.1998, s. 46.8.8.2001 DA C 223/343 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 16. november 2000
18. mener, selv om det glæder sig over udviklingen af et indre marked for supplerende privat sygesik-
ring, at alle andre former for sygesikring og socialsikring snarere bør være medlemsstaternes end DenEuropæiske Unionsanliggende; bekræfter navnlig, at offentligt finansierede sundhedsvæsener også fremover
bør henhøre under medlemsstaternes enekompetence, og mener, at det er vigtigt for folkesundheden i
Europa, at sådanne sundhedsvæsener finansieres generøst af det offentlige;
19. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen og Rådet.C 223/344 DA8.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 16. november 2000