BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET - Samlet beretning om garantifondens virke

INDHOLDSFORTEGNELSE

RESUMÉ

1. INDLEDNING

2. GARANTIFONDENS MEKANISMER OG VIGTIGSTE ÆNDRINGER I PERIODEN 1998-2002

2.1 Målsætninger

2.2 Hovedtræk

2.2.1 Vigtigste karakteristika for de garantier, der udstedes til EIB

2.2.2 Låntagnings-/långivningstransaktioner, der dækkes af fonden

2.2.3 Tilførsler til garantifonden

3. GARANTIFONDENS UDVIKLING OG YDELSE I PERIODEN 1998-2002

3.1 Beskyttelse fra fonden ved uforudset pres på budgetbevillinger i tilfælde af misligholdelse

3.2 Budgetdisciplin

4. VIRKNING AF UDVIDELSEN PÅ GARANTIFONDEN

5. GARANTIFONDENS PARAMETRE

5.1 Målbeløbet og fondens kapacitet for garanteret långivning

5.2 Vilkår og betingelser for fællesskabsgarantier til EIB

6. TEKNISKE FORBEDRINGER

BILAG

Bilag 1: Fordeling af udestående beløb pr. land i henhold til risikodækning (situation pr. 31. december 2002).

Bilag 2: Udestående beløb på EIB's garanterede lån undertegnet med amortiseringer i perioden 2003-2006.

Bilag 3: Garantifonden i perioden 2002-2006 baseret på gældende parametre.

Bilag 4: Udestående beløb på EIB's garanterede lån undertegnet til fordel for de 10 nye medlemsstater.

Bilag 5: Teoretiske formodninger baseret på gældende parametre for indbetalings- og garantisatser.

Bilag 6: Anvendelse af reserven inden for rammerne af de finansielle overslag for 2000-2006.

Bilag 7: Fordeling af udestående beløb pr. land (Bulgarien, Rumænien og Tyrkiet) i henhold til risikodækning (situation pr. 31. december 2002).

Bilag 8: Tidligere data om forskelle mellem EIB's prognoser og undertegnede lån.

Bilag 9: Kapitalbevægelser fra og til garantifonden.

RESUMÉ

I forordning nr. 1149/1999 af 25. maj 1999 er det fastsat, at Kommissionen skal forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en samlet beretning om garantifondens ("fonden") virke senest den 31. december 2006 eller på det tidspunkt, hvor den første tiltrædelsesaftale med ansøgerstaterne indgås. Den nuværende beretning omhandler som følge heraf perioden 1998-2002.

Fonden har vedvarende opfyldt sine vigtigste målsætninger i perioden 1998-2002 som likviditetssikring for Fællesskabet i forbindelse med misligholdelse af garanterede lån og som mekanisme for fastsættelse af økonomiske rammer for fællesskabsgarantier, der dækker Kommissionens og EIB's eksterne långivningsmandat. Omfanget af misligholdelse har været lille.

Fonden dækker garanterede lån og lånegarantier til tredjelande. De kommende 10 landes tiltrædelse af EU i 2004 vil påvirke fonden, da flere af disse lande har fået tildelt lån fra EIB, der er garanteret af fællesskabsbudgettet. Garanterede lån til disse lande vil ikke længere være dækket af målbeløbet, når de tiltræder Den Europæiske Union. Selve garantierne opretholdes, men den udestående risiko skal bæres af fællesskabsbudgettet direkte. Der vil opstå lignende situationer i forbindelse med yderligere tiltrædelser, og Kommissionen foreslår derfor en ændring af forordningen for at fastsætte regler for sådanne situationer.

På grundlag af gældende prognoser for garanterede lånetransaktioner og den foreslåede revision af EIB's generelle långivningsmandat som fastsat i Kommissionens midtvejsevaluering [1] er der ikke umiddelbart fundet anledning til at ændre disse parametre.

[1] Midtvejsevaluering af EIB's eksterne långivningsmandat i henhold til Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999 med ændringer.

Kommissionen har dog i sinde at indføre nogle tekniske forbedringer til fondens tilførselsprocedurer for yderligere at forbedre fondens virke. Disse forbedringer vil ikke medføre krav om ændring af forordningen.

1. Indledning

I henhold til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994 ("forordningen") oprettes en garantifond ("fonden") til aktioner i forhold til tredjelande til direkte betaling af Fællesskabets kreditorer i tilfælde af låntageres misligholdelse af de lån, der udstedes eller garanteres af Fællesskabet.

Der blev foretaget en indledende gennemgang af fondens virke i 1998 i overensstemmelse med artikel 9 i forordningen, hvori det fastsattes, at "Kommissionen forelægger inden den 31. december 1998 en samlet beretning om fondens virke".

Ved forordning nr. 1149/1999 af 25. maj 1999 [2] blev artikel 9 ændret, og det er nu fastsat, at der skal udarbejdes en ny beretning senest den 31. december 2006 eller på det tidspunkt, hvor den første tiltrædelsesaftale med ansøgerstaterne indgås. I lyset af undertegnelsen af en tiltrædelsesaftale med 10 lande den 16. april 2003 analyserer den nuværende beretning:

[2] Artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 1149/1999: "Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet samlede beretninger om fondens virke både på det tidspunkt, hvor den første tiltrædelsesaftale med ansøgerstaterne indgås, og inden den 31. december 2006. Om nødvendigt forelægger Kommissionen Rådet passende forslag til ændring af fondens parametre."

- Fondens virke

I lyset af erfaringerne fra perioden 1998-2002 præsenterer Kommissionen en kort analyse af de resultater, som fonden har opnået, sammenlignet med de fastsatte målsætninger. Analysen dækker beskrivelsen og vurderingen af fondens hovedtræk, f.eks. forpligtelser, misligholdelse, der dækkes af fonden, og finansiering.

- Virkning af udvidelsen

Virkningen på fonden af tiltrædelsen af 10 nye medlemsstater den 1. maj 2004 analyseres. I beretningen vurderes dækningen af risiko for udestående gæld garanteret af EU for disse lande og de forpligtelser, der skal opføres på fællesskabsbudgettet efter tiltrædelse. Kommissionen præsenterer et separat forslag om ændring af forordningen til oprettelse af fonden for at tage højde for den nye situation og virkningen af fonden på fremtidige tiltrædelser.

- Vurdering af fondens parametre [3]

[3] Forordning nr. 1149/1999, artikel 1, stk. 4.

Denne vurdering er foretaget i lyset af de erfaringer, der er opnået i forbindelse med fondens virke, samt prognosen for yderligere långivning, der skal dækkes af EU-garantier indtil slutningen af 2006.

- Tekniske forbedringer i forbindelse med fondens virke

I beretningen skitseres de tekniske ændringer, der forventes gennemført til forbedring af fondens virke uden ændring af parametrene.

I bilagene til denne beretning forelægges økonomiske data for fondens resultater i perioden 1998-2002 samt simulationer over udviklingen af fonden i perioden 2002-2006.

2. Garantifondens Mekanismer og Vigtigste Ændringer i Perioden 1998-2002

2.1 Målsætninger

Målsætningerne for fonden og den tilhørende garantireserve, som blev oprettet i en tid, hvor der var en voldsom stigning i udstedelsen af garantier for lån til ikke-medlemsstater, omfattede følgende:

- oprettelse af et fællesskabsinstrument til beskyttelse imod virkningen af de fællesskabsgarantier, der blev indkaldt. En af fondens vigtigste funktioner er derfor at yde en likviditetssikring for at undgå at belaste budgettet, hver gang der forekommer tilfælde af misligholdelse eller for sen betaling af garanterede lån,

- oprettelse af et instrument til gennemførelse af budgetdisciplin ved fastlæggelse af økonomiske rammer for udviklingen af fællesskabspolitikker om garantier for Kommissionens og EIB's lån til ikke-medlemsstater.

2.2 Hovedtræk

Garantifondens mekanismer dækker långivning i tredjelande via tre meget forskellige mekanismer: Garantier i forbindelse med Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) långivning uden for Fællesskabet, Euratoms långivning uden for Fællesskabet og EU's makrofinansielle bistand (MFA) i form af lån til tredjelande.

2.2.1 Vigtigste karakteristika for de garantier, der udstedes til EIB

Der ydes lånegarantier med hensyn til lån, der udstedes i tredjelande af EIB. Når modtageren af et garanteret lån ikke betaler til tiden, anmoder EIB Fællesskabet om at betale de beløb, som debitor mangler at betale i overensstemmelse med den respektive garanti. Beløbene skal betales til EIB inden for tre måneder efter modtagelse af EIB's anmodning. EIB forsøger altid at opnå en ekstra offentlig eller privat kautionist ud over fællesskabsgarantien og skal indkalde sådanne tredjeparters garantier inden indkaldelse af fællesskabsgarantien (se punkt 4. nedenfor for yderligere oplysninger om garantityper).

Fonden har siden ikrafttrædelsen af forordningen ydet de likvide midler til betalingerne til EIB i forbindelse med misligholdte lån.

En gennemførelsesaftale blev indgået af Fællesskabet og EIB den 20. og 22. januar 1999 til bestemmelse af betalings- og tilbagebetalingsprocedurer i forbindelse med fællesskabsgarantier til EIB.

2.2.2 Låntagnings-/långivningstransaktioner, der dækkes af fonden

Ved denne form for transaktioner, der dækkes af fonden, optager Fællesskabet lån på de finansielle markeder for derefter at genudlåne de lånte midler (til samme kurser og betingelser) til ikke-medlemsstater (makrofinansiel bistand (MFA) eller til virksomheder (Euratom).

Tilbagebetalingen af lånet skal gøre det muligt for Fællesskabet at tilbagebetale de lån, det selv har optaget. Hvis låntageren ikke overholder sine tilbagebetalingsforpligtelser, tilbagebetaler Fællesskabet lånet på den fastsatte dato ved at trække på egne midler. De midler, der er nødvendige til betaling af budgetgarantien, hvis modtageren af et lån, der er udstedt af Fællesskabet, betaler for sent, kan fremskaffes på følgende måder:

a) ved midlertidig anvendelse af de likvide midler i overensstemmelse med artikel 12 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter. Herved kan Fællesskabet tilbagebetale sit lån på forfaldsdagen, hvis låntageren betaler for sent,

b) hvis betalingsforsinkelsen vedvarer tre måneder efter forfaldsdagen, trækker Kommissionen på garantifonden for at udrede de pågældende beløb. Formålet hermed er at tilbagebetale Kommissionens likvide midler,

c) i det usandsynlige tilfælde, at der er ikke er tilstrækkelige midler i garantifonden, tages der i Rådets forordning nr. 1150/2000 højde for en overførselsprocedure, hvorved de bevillinger, der er nødvendige til betaling af de forfaldne, ikke-betalte beløb, opføres på garantiposten på budgettet. Ved denne procedure trækkes der først på disponible beløb i garantireserven (se nedenfor).

2.2.3 Tilførsler til garantifonden

Det samlede årlige beløb til långivning og ydelse af garantier begrænses af reserven for lån og lånegaranti til fordel for og i tredjelande ("reserven") til tilførsel til garantifonden, selv om lofterne for EIB's eksterne långivning er fastsat af Rådet og dækker en række år uden årlige lofter. Hvis fondens midler efter de relevante afgørelser fra Rådet om udstedelse af garantier til EIB er utilstrækkelige, er det budgetmyndighedens ansvar at indfri EIB's eventuelle indkaldelser af fællesskabsgarantien. Den interinstitutionelle aftale af 29. oktober 1993 om gennemførelse af budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren og den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 resulterede i opførelsen af en reserve for lånegarantier og garanterede lån til ikke-medlemsstater på De Europæiske Fællesskabers generelle budget. Garantifondens årlige beløb er defineret i de finansielle overslag for 2000-2006, dvs. 200 mio. EUR i 1999-priser [4].

[4] Betingelserne for opførelse, anvendelse og finansiering af garantireserven er fastsat i følgende afgørelser:

Reservebeløbet og reglerne for fonden begrænser kapaciteten for långivning/garanti til omkring 3 mia. EUR om året (afhængig af garantisats). Når der træffes beslutning om et nyt lån eller lånegaranti, skal en bestemt del af den oprindelige kapital i princippet fraføres reserven. Indbetalingssatsen bestemmer sammen med reservens beløb derfor det samlede beløb for lånet eller garantien. Hvis f.eks. alle lån og garantier skulle være fuldt ud indbetalt, og indbetalingssatsen var 10 %, ville et reservebeløb på 100 EUR begrænse kapaciteten for långivning og garanti til 1 000 EUR om året. I praksis kompliceres situationen af de forskellige håndteringer af lån og garantier.

Grundlaget for tilførsel varierer alt efter den gældende garantisats. Alle Euratom- og MFA-lån garanteres ved en sats på 100 %, dvs. at indbetalingssatsen gælder for lånets samlede beløb. De lånegarantier, der udstedes EIB, kan variere, afhængig af den pågældende låneportefølje. EIB modtager for hver låneportefølje en garanti udtrykt som en procentdel af den samlede portefølje. Inden for hver portefølje er de enkelte EIB-lån faktisk garanteret ved 100 %, indtil det globale loft er nået [5]. For at bestemme det beløb, der skal tilføres til fonden i første trin, ganges de samlede lånebeløb med de respektive garantiprocenter. Resultatet af denne beregning ganges derefter med indbetalingssatsen.

[5] På grund af den særlige risiko blev der udstedt en garanti på 100 % til EIB for mandatet vedrørende den særlige långivningsaktion til fordel for Ruslands Østersøkyst. Hvor tidligere globale lånegarantier til EIB havde garantisatser på 75 og 70 %, garanteres kun 65 % af EIB's långivningsramme under det nuværende mandat for 2000-2007 af EU.

Tidligere blev alle beløb, som blev indbetalt til fonden, opnået ved at anvende indbetalingssatsen (14 %) i forbindelse med beregningsgrundlaget som beskrevet ovenfor. I henhold til artikel 2 og 4 i forordningen om oprettelse af fonden tilføres fonden midler ved tilførsler fra De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, der udgør 14 % af transaktionsbeløbet, indtil fonden når op på målbeløbet. Da dette beløb blev nået den 31. december 1997 udarbejdede Kommissionen i overensstemmelse med forordningen forslag om revision af indbetalingssatsen. Disse forslag indeholdes i beretningen om fondens virke, som Kommissionen udarbejdede i overensstemmelse med artikel 3 i forordning (KOM(1998) 168, endelig, af 18. marts 1998). Forordningen blev på grundlag af disse forslag ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1149/1999 af 25. maj 1999, hvorunder indbetalingssatsen for fonden og målbeløbet blev fastsat på 9 % fra 1. januar 2000.

Fondens målbeløb relaterer det udestående beløb for de lån og lånegarantier, der dækkes af fonden, til størrelsen af fondens aktiver. I slutningen af hvert år sammenlignes fondens aktiver med målbeløbet, som er opnået ved at gange det samlede beløb for lån og lånegarantier med målsatsen. Overskudsbeløb tilbagebetales til fællesskabsbudgettet [6].

[6] Hvis reservens beløb ikke er tilstrækkeligt, finder artikel 5 i forordning nr. 2728/1994 anvendelse.

Tilførsel til fonden følger i praksis forskellige regler, alt efter transaktionstypen. For EIB-lån gælder det, at tilførsel til fonden i øjeblikket finder sted i starten af hvert år på grundlag af EIB's prognose for samlede lån, der skal undertegnes i det pågældende år. Disse foreløbige prognoser fra EIB har regelmæssigt oversteget det endelige beløb for lån, der er undertegnet i det tilsvarende år. Forskellen mellem prognoser og realiteter balanceres i slutningen af hvert år, når fonden bringes på linje med målbeløbet (se ovenfor).

For MFA-lån gælder det, at tilførsel finder sted i det øjeblik, hvor Rådet beslutter sig for at yde makrofinansiel bistand, dvs. i hvert enkelt tilfælde. Denne procedure anvendes også, selv om lånet udbetales i flere trancher i en periode på over et år. Derimod er Euratom-lån ifølge gældende regler fuldt ud indbetalt på tidspunktet for undertegnelse af lånene.

3. Garantifondens Udvikling og Ydelse i Perioden 1998-2002

3.1 Beskyttelse fra fonden ved uforudset pres på budgetbevillinger i tilfælde af misligholdelse

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Fonden har siden starten i 1994 forhindret enhver afbrydelse af gennemførelsen af budgettet, som ville være forekommet som resultat af manglende betaling til Fællesskabet. Diagram 1 viser, hvorledes det er lykkedes fonden at absorbere virkningen af indkaldelser af garantien.

Hvis ikke fonden havde eksisteret, ville Fællesskabet gentagne gange have været nødt til at bruge budgetressourcer til at yde de nødvendige garantier, og det ville have krævet omfordeling af bevillinger i forbindelse med gennemførelsen af budgettet. Siden 1998 er der håndteret 11 indkaldelser af et samlet beløb på 58,8 mio. EUR via fondsmekanismen, alle vedrørende garantier udstedt til EIB vedrørende lån i det tidligere Jugoslavien [7]. (se tabel 3 nedenfor).

[7] Det bemærkes, at EIB i december 2002 henvendte sig til fonden vedrørende indkaldelse af et garanteret lån i Argentina. Betalingen fandt dog først sted i februar 2003.

Tabel 2 indeholder oplysninger om kapitalbevægelser i fonden.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Flere faktorer har bidraget til fondens fortsatte vækst i den betragtede periode:

- Betydelige betalinger fra reserven: Mellem 1998 og 2002 beløb de samlede betalinger til fonden fra reserven sig til 1 136,4 mio. EUR sammenlignet med 5 877 mio. EUR for nye garanterede lån med en indbetalingssats på 14 % for perioden 1998-2000 og 9 % for perioden 2000-2002 (se tabel 2). Indkomsten fra investeringer af fondens midler bidrog også væsentligt til fondens vækst. I 2002 udgjorde renter, som fonden modtog, 38 % af reserven for lån og lånegarantier i tredjelande eller 47 % af det beløb, der effektivt blev trukket fra reserven i 2002.

- Tilfælde af misligholdelse dækket af fonden siden 1998: Som vist i tabel 3 nedenfor har niveauet af udbetalinger fra fonden (samlede udbetalinger, refusioner) siden oprettelsen aldrig oversteget 5 % af forpligtelserne i forbindelse med garantier. Den højeste procentdel i rapporteringsperioden 1998-2002 var resultatet af tilfælde af misligholdelse af EIB-lån i det tidligere Jugoslavien. Disse lån er amortiseret, og der er tilbagebetalt rater til fonden i henholdsvis 2000 og især i 2001.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

- Stabilitet i forbindelse med garantiudbetalinger fra fonden: Udbetalinger fra fonden beløb sig til 410 mio. EUR i perioden 1994-1997. I perioden 1998-2002 faldt disse drastisk og oversteg ikke på noget tidspunkt 17 mio. EUR. I 2002 var der ingen indkaldelser af fonden. Forholdet mellem forpligtelserne og udbetalingerne er faldet betydeligt. Der var også betydelige kapitalbevægelser i den modsatte retning: I perioden 1998-2002 inddrev fonden 432 mio. EUR via for sene tilbagebetalinger (se tabel 3).

- Det samlede omfang af forpligtelser dækket af fonden er øget betydeligt siden 1998: Garantiforpligtelser steg fra 9 481 mio. EUR i 1998 til 15 358 mio. EUR i slutningen af 2002. I samme periode voksede fonden selv med 365 mio. EUR fra 1 280 mio. EUR til 1 646 mio. EUR. Fonden oversteg sit målbeløb (indledningsvis 10 %, derefter 9 % af forpligtelserne for lån) i slutningen af hvert år i hele perioden 1998-2002, som giver anledning til overførsler af overskudsbeløb til budgettet (se bilag 3 og 8 for flere oplysninger). Der har dog ikke været noget fald i långivningsaktiviteter siden 1998. Faktisk er mængden af nye garantitransaktioner - alle tre instrumenter til sammen - øget med 5 877 mio. EUR (udbetalinger for disse transaktioner er spredt over flere år). I samme periode beløb de summer, der blev udbetalt på tidligere garantier, sig til 4 574 mio. EUR.

Den teoretiske maksimale årlige risiko, som bæres af fællesskabsbudgettet, fra garanterede lån og lånegarantier beregnes ved et skøn over forfaldstidspunkterne for hovedstol og renter for hvert enkelt regnskabsår under forudsætning af, at alle ikke-betalte beløb vil blive misligholdt. Det tal (den årlige likviditetsrisiko), der fremkommer, udgør det maksimale pres på fællesskabsbudgettet. I denne beregning [8] inkluderes alle transaktioner - udbetalte, godkendte og foreslåede transaktioner. Den årlige likviditetsrisiko er beregnet til at beløbe sig til 1 915 mio. EUR i 2003 og stige til 3 098 mio. EUR i 2006.

[8] Det er kun muligt at komme med en beregning, da ændringer i renter og kurser samt tidlig tilbagebetaling (forventes at være nul i denne sammenhæng) ikke kan forudsiges med sikkerhed.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Fondens aktiver (1 646 mio.) dækker 88 % af den årlige likviditetsrisiko i 2003. Baseret på tilgængelige prognoser om garanterede låneaktiviteter beregnes det, at den årlige risikodækningsprocent i de kommende år forventes at falde og nå ca. 46 % i 2006.

En vigtig forklaring på denne tendens er de stigende tilbagebetalinger af hovedstolen på EIB-lån udstedt under långivningsmandatet for 2000-2007, der har særlig betydning i 2006.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Tendensen i forbindelse med likviditetsdækning giver ikke en øget risiko for misligholdelse, og satserne i prognoserne betragtes som værende tilstrækkelige til at dække sådanne risici. Det bør erindres, at de misligholdte EIB-lån, der udgør ca. 90 % af de risici, som dækkes af fonden, indtil videre er forblevet på et meget lavt niveau på under 1 % af EIB's garanterede lån.

3.2 Budgetdisciplin

Som forklaret ovenfor fastsætter fondens parametre en øvre grænse for de maksimale beløb, der er til rådighed for garanterede lån eller lånegarantier. På tidspunktet for afgørelsen om forordningen af 1999 til ændring af forordningen om oprettelse af fonden udtrykte Rådet et håb om, at de vigtigste parametre for fondsmekanismen skulle fastholdes på deres nuværende niveau indtil 2006 for at opretholde budgetdisciplin.

Formålet med opretholdelse af budgetdisciplin skal imidlertid ses i forhold til EU's politiske målsætninger vedrørende udstedelse af lån i tredjelande. Kommissionen præsenterer en separat midtvejsevaluering af EIB's långivningsmandat sammen med forslag om omstrukturering af mandatet og indførelse af en ny ramme for EIB-långivning til Rusland og de vestlige nye uafhængige stater. Kommissionens forslag kan indføres under fondens nuværende lofter. Fondens margin for yderligere forøgelser af garanterede transaktioner ud over de transaktioner, der nu foreslås for den tilbageværende periode i de finansielle overslag, beløber sig til 80 mio. EUR indtil 2006, der svarer til 891 mio. EUR i yderligere garanterede långivningstransaktioner (se tabel 7 for yderligere oplysninger). Dette beløb fastsætter effektivt et budgetloft på yderligere behov for MFA- og Euratom-lån i denne periode ud over de lån, der allerede er beregnet på grundlag af fondens eksisterende parametre. Dette forhold undersøges nærmere i afsnit 5.

4. Virkning af Udvidelsen på Garantifonden

Fonden dækker risikoen for lån og lånegarantier til tredjelande [9]. De 10 landes snarlige tiltrædelse af EU i 2004 vil derfor påvirke fonden, idet flere af disse lande har fået udstedt EIB-lån, der er garanteret af fællesskabsbudgettet. Det bemærkes, at der ikke er udestående MFA- eller Euratom-lån i disse lande.

[9] Bilag til Rådets forordning (EF, EURATOM) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994.

De garanterede lån til disse lande vil ikke længere være dækket af fondens målbeløb, når landene tiltræder EU og dermed ophører med at være "tredjelande". Det skal understreges, at det ikke betyder, at garantien for disse lån trækkes tilbage, men at en indkaldelse af en sådan garanti vil påvirke fællesskabsbudgettet direkte. Dette betyder, at enhver indkaldelse af garantien for disse lån skal tilføres via en dedikeret budgetpost, og dette vil påvirke medlemsstaternes bidrag til budgettet direkte.

Kommissionen har fremsat et forslag om ændring af Rådets forordning om oprettelse af fonden for at fastsætte regler for en kontrolleret overførsel af disse forpligtelser fra fonden til budgettet. Reglerne vil finde anvendelse på lignende situationer ved fremtidige tiltrædelser. Ifølge prognoserne for 1. maj 2004 vil det berørte udestående beløb ligge på ca. 3 808 mio. EUR.

Hvis det formodes, at alle 10 nye medlemsstater tiltræder EU den 1. maj 2004, vil tilbagekaldelsen af de udestående beløb for garanterede lån til disse 10 lande medføre, at fonden reduceres med - og fællesskabsbudgettet modtager - et estimeret beløb på ca. 343 mio. EUR [10]. Da kreditrisikoen for sådanne lån er pålagt fællesskabsbudgettet direkte, og hyppige betydelige indkaldelser direkte via budgettet vil skabe usikkerhed i forbindelse med gennemførelsen af budgettet, er det relevant at undersøge denne kreditrisiko lidt nærmere.

[10] Beregnet ved den gældende målsats på 9 %. Anvendelsen af tidligere satser kommer ikke i betragtning, idet fondens genoprettelsesmekanisme effektivt har reduceret satserne for disse lån til 9 %.

Kreditrisikoen for disse lån vedrører to typer risiko: politisk risiko og kommerciel risiko. Fællesskabsgarantien dækker altid den ultimative politiske risiko. I nogle tilfælde dækker fællesskabsgarantien dog også lånets kommercielle risiko.

Forskellen mellem kommerciel og politisk risiko vedrørende garanterede EIB-lån kan evalueres ved at analysere de tre eksisterende former for risikodækning:

1) lån under risikodelingsordningen: Under risikodelingsordningen [11] påtager EIB sig den kommercielle risiko, og fællesskabsbudgettet pålægges kun den politiske risiko,

[11] For mere detaljeret gennemgang af risikodelingen, se: Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet Midtvejsvurdering af EIB's eksterne långivningsmandat ifølge Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999 som ændret.

2) lån uden risikodeling, men med en tredjeparts garanti fra en offentlig myndighed: På grund af garantiens nationale karakter er den resterende risiko begrænset til den politiske risiko, og

3) lån uden risikodeling, men med en tredjeparts garanti fra en privat organisation (pengeinstitut, virksomhed osv.): I disse tilfælde pålægges fællesskabsbudgettet også den kommercielle risiko, da det ikke kan forventes, at den private garant altid lever op til sin garanti.

Tabellen nedenfor angiver risikodækningen for de garanterede lån for de 10 nye medlemsstater fra og med tiltrædelsesdatoen [12].

[12] Disse tal er beregninger, idet visse oplysninger, f.eks. udviklingen i renter og kurser, tidlige tilbagebetalinger osv., ikke kan forudses med sikkerhed. Situationen pr. 31. december 2002 og en tabel med oplysninger om tilbagebetalingsmønstret for disse lån kan ses i bilaget.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

De nye medlemsstaters tiltrædelse af EU betyder, at det kun er den kommercielle risiko for de lån, der ikke er dækket af risikodelingsordningen med EIB, der nu betragtes som en risiko for budgettet. Den resterende kommercielle risiko for fællesskabsbudgettet og dermed for medlemsstaterne kan blive en realitet, hvis både det kommercielle projekt og den private garant ikke vil være i stand til at betale renter og afdrag på gælden i henhold til lånekontrakten. I øjeblikket tilhører 68 ud af de 264 projekter, som realiseres i medlemsstaterne, denne kategori. Den maksimale risiko vil falde med tiden på grund af amortiseringer af lånene. Bilag 2 viser udviklingen af den maksimale risiko i forbindelse med den kommercielle risiko, der vil falde fra 853,7 mio. EUR i slutningen af 2002 til 733,2 mio. EUR på tidspunktet for tiltrædelse.

I slutningen af perioden for de finansielle overslag i 2006 vil den kommercielle risiko for de 10 nye medlemsstaters udestående beløb være faldet til omkring 480 mio. EUR. I 2021 vil det sidste lån til de 10 nye medlemsstater være tilbagebetalt (se endvidere bilag 4).

Selv om det ikke er muligt at spå om omfanget af misligholdelse af de enkelte lån, bør det bemærkes, at der i rapporteringsperioden ikke har været et eneste tilfælde, hvor garantifonden har været nødt til at påtage sig den kommercielle risiko for et lån. Låntagerne eller deres private garanter har med andre ord altid tidligere været i stand til at betale renter og afdrag på de pågældende lån.

Denne analyse af risikodækningen af garanterede EIB-lån til de 10 nye medlemsstater viser derfor, at det er realistisk at trække disse lån fra fonden fra og med tiltrædelsesdatoen. Den yderligere eventualforpligtelse på fællesskabsbudgettet forekommer at ligge på et acceptabelt lavt niveau.

Da udvidelsen finder sted den 1. maj 2004, vil dette give anledning til en særlig overførsel fra fonden til fællesskabsbudgettet. Overførselsbeløbet vil blive beregnet på grundlag af de udestående beløb på garanterede lån til de nye medlemsstater. Lånebeløbene ganges derefter med målsatsen på 9 %. Det således udregnede beløb overføres derefter fra fonden til fællesskabsbudgettet.

Det bemærkes, at en beslutning om at overføre kreditrisikoen for de 10 nye medlemsstater, der er dækket af fonden, direkte til fællesskabsbudgettet, vil skabe præcedens for fremtidige udvidelser. Derfor bør risikoen for de tre ansøgerlande, Tyrkiet, Bulgarien og Rumænien, også nævnes. Beløbet for den samlede risiko for disse tre lande pr. 31. december 2002 var på 2 457 mio. EUR. Der var ingen lån med kommerciel risiko (se bilag 7).

5. Garantifondens parametre

Garantifondens kapacitet til at absorbere de planlagte/beregnede garanterede transaktioner fra Kommissionen (makrofinansiel bistand og Euratom) og EIB er en vigtig indikator for evalueringen af, hvorvidt fondens parametre er hensigtsmæssige. Tabel 7 viser fondens kapacitet på grundlag af prognoser for EU's garanterede långivning (MFA, Euratom) fra maj 2003 samt Kommissionens forslag i revisionen af EIB's långivningsmandat i forhold til aktioner i tredjelande for 2000-2007. Prognosen dækker kun den tilbageværende periode i de eksisterende finansielle overslag, dvs. 2003-2006, som repræsenterer et loft for EIB's långivning. Selv om beløbet for EIB repræsenterer et loft, er tallene for Euratom og MFA kun vejledende. Beslutninger om makrofinansiel bistand træffes på ad hoc-grundlag, hvorimod tendensen for fremtidig Euratom-långivning afhænger af både det lånebeløb, som Rådet stiller til rådighed, og den hastighed, hvormed acceptable projekter til forbedring af sikkerheden indføres.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Tabel 7 viser tydeligt, at fondens absorptionskapacitet er tilstrækkelig til at realisere de planlagte og beregnede långivningstransaktioner. Det bemærkes dog, at bevægelsesfriheden herefter er noget begrænset. For hele perioden 2004-2006 er den kumulerede margin for yderligere garanterede lån beregnet til 459 mio. EUR for makrofinansiel bistand og Euratom-lån (ved en garantisats på 100 %).

5.1 Målbeløbet og fondens kapacitet for garanteret långivning

Selv om der derfor ikke er noget umiddelbart behov for at ændre fondens parametre, holder Kommissionen øje med forholdene for at kunne træffe de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at imødekomme uforudset fremtidig udvikling i forbindelse med krav til långivning og garanti.

I 1998 foreslog Kommissionen (KOM(1998)168, endelig - 98/0117(CNS)) en revision af fondens eksisterende parametre ved at sænke målbeløbet fra 10 % til 8 % og indbetalingssatsen fra 14 % til 6 %. Erfaringer fra garantifondens virke på det pågældende tidspunkt indikerede, at et forhold på 8 % mellem fondens midler og garantiforpligtelser ville have været tilstrækkeligt. Derudover blev garantifondens tilførsel ved en procentsats på 6 vurderet til at være tilstrækkelig til at opnå målbeløbet. Kommissionen foreslog derfor, at Rådet skulle træffe beslutning om at modificere både målbeløbet og indbetalingssatsen. Rådet fastsatte begge satser til 9 %, dvs. over de niveauer, som Kommissionen havde foreslået. Budgetmyndigheden besluttede dog parallelt at sænke - mere end forholdsmæssigt - beløbet for garantireserven fra 356 mio. EUR til 200 mio. EUR for 1999. Denne justering førte til yderligere stramning (med 13 % for MFA- og Euratom-transaktioner) af grænsen for EU's eksterne långivnings- og garantikapacitet.

Erfaringer efter 1998 viser, at en indbetalingssats på 9 % muligvis er højere end nødvendigt for at kunne opfylde fondens likviditetskrav, hvis der tages højde for de renter, der er tjent på fondens investerede aktiver. Hvis der således er behov for yderligere årlig garantikapacitet, vil dette være relativt let at opnå ved at justere indbetalingssatsen. Denne foranstaltning vil forøge marginen for nye lån uden behov for yderligere økonomiske ressourcer. Til oplysning indeholder bilaget en simulering af fald i indbetalingssatsen. Et fald i indbetalingssatsen på 1 % vil f.eks. gøre det muligt at tilføre 312 mio. EUR i yderligere makrofinansiel bistand eller Euratom-lån i perioden 2004-2006.

En ændring af målsatsen vil på den anden side kræve en mere dybdegående gennemgang af de tilgrundliggende lån og garantier. Der er imidlertid god grund til at mene, at målsatsen er urimelig høj. For det første har der været meget få indkaldelser af fonden, og disse skal øges betydeligt, før fondens likviditet påvirkes. For det andet er den effektive målsats betydeligt højere end 9 %, idet målbeløbet omfatter 100 % af de samlede udeståender vedrørende EIB-lån frem for de samlede udestående eventualforpligtelser, der indgår i fællesskabsbudgettet (der er begrænset i henhold til de fleste nuværende mandater til 65 % af det samlede målbeløb).

5.2 Vilkår og betingelser for fællesskabsgarantier til EIB

På grund af den historisk lave misligholdelsesprocent og yderligere sikkerhed fra tredjeparters garantier forekommer dækningen på 65 % af EIB's låneportefølje også at være meget beskeden. Risici i forbindelse med EIB's garanterede lån påvirkes dog i nogen grad af skiftet fra udvidelseslande til andre lande med en højere kreditrisiko.

Derudover svækkes den årlige risikodækningsprocent i perioden 2003-2006 som vist i tabel 5 ("worst case-scenarie").

På baggrund af dette forekommer det ikke fornuftigt at foreslå ændringer i dækningsprocenten på dette tidspunkt. Men det skal undersøges nøjere, når de nuværende mandater ophører, og ordningen vurderes i henhold til det nye finansielle overslag.

6. Tekniske forbedringeR

Som bilag 8 viser, har tilførslen for EIB-garanterede lån, der er baseret på EIB's årlige prognose, altid oversteget realiseringen af låneundertegnelser som bogført i slutningen af et sådant år. Det resulterer i unødvendig belastning af marginerne og risikoen for overvældende pres på fondens midler i starten af hvert år.

For at undgå dette problem overvejer Kommissionens tjenester at ændre tidspunkterne for tilførsel for EIB-lån. Ved dette tiltag skal EIB i starten af hvert år præsentere en foreløbig prognose for hele året og en mere præcis prognose for de første 6 eller 7 måneder. På grundlag af sidstnævnte vil en første tilførsel til garantifonden finde sted i starten af hvert år i tråd med den nuværende procedure.

Hen imod midten af hvert år skal EIB fremlægge de seneste tal for de realiserede undertegnelser for det pågældende år og en opdateret prognose for resten af året. En yderligere tilførsel vil på grundlag af disse oplysninger finde sted for den anden halvdel af året. På dette tidspunkt vil Kommissionens kompetente tjenester endvidere indsamle opdaterede prognoser for beslutninger/undertegnelser vedrørende MFA- og Euratom-lån for resten af året (på grundlag af realiserede beslutninger/undertegnelser vedrørende lån og en forbedret prognose).

Sandsynligheden for en konflikt vedrørende udnyttelse af reserven vil på dette tidspunkt være meget lavere end på nuværende tidspunkt, idet sandsynligheden for overvurderinger som i det nuværende system vil være mindre. Der er større sandsynlighed for, at prognoser for kortere perioder er korrekte. Hvis denne analyse bekræftes ved yderligere drøftelser med EIB, vil Kommissionen gennemføre denne tekniske ændring fra 2004.

BILAG

Bilag 1: Fordeling af udestående beløb pr. land i henhold til risikodækning (situation pr. 31. december 2002).

Bilag 2: Udestående beløb på EIB's garanterede lån undertegnet med amortiseringer i perioden 2003-2006.

Bilag 3: Garantifonden i perioden 2002-2006 baseret på gældende parametre.

Bilag 4: Udestående beløb på EIB's garanterede lån undertegnet til fordel for de 10 nye medlemsstater.

Bilag 5: Teoretiske formodninger baseret på gældende parametre for indbetalings- og garantisatser.

Bilag 6: Anvendelse af reserven inden for rammerne af de finansielle overslag for 2000-2006.

Bilag 7: Fordeling af udestående beløb pr. land (Bulgarien, Rumænien og Tyrkiet) i henhold til risikodækning (situation pr. 31. december 2002).

Bilag 8: Tidligere data om forskelle mellem EIB's prognoser og undertegnede lån.

Bilag 9: Kapitalbevægelser fra og til garantifonden.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>