Særberetning Økonomisering:  
holde omkostningerne til 
tilskud til EU‑finansierede 
landdistriktsprojekter 
under kontrolDA 2014  nr. 22
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET

DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-1
E-p ost: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren ( http://europa.eu )
Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2014
ISBN 978-92-872-1388-4
doi: 10.2865/21547
© Den Europæiske Union, 2015
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Printed in Luxembourg
Økonomisering:  
holde omkostningerne til 
tilskud til EU‑finansierede 
landdistriktsprojekter 
under kontrol
(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)SærberetningDA 2014  nr. 22
02
 Indhold
Punkt
 Glossar
I‑IX Resumé
1‑15 Indledning
16‑20 Revisionens omfang og revisionsmetoden
21‑100 Bemærkninger
21‑35 Del I — Vejledning, overvågning og korrektion: Europa‑Kommissionens ansvar for at sikre, at EU’s 
midler til udvikling af landdistrikterne anvendes hensigtsmæssigt
24‑29 Så snart en revision havde vist, at der var svagheder ved kontrollen af projektomkostninger, reagerede 
Kommissionen ved at foreslå finansielle korrektioner og ved at tilskynde medlemsstaterne til at udarbejde 
handlingsplaner
30‑31 Omkostningerne kunne have været styret bedre, hvis Kommissionen havde udsendt retningslinjer og 
opdaget svaghederne langt tidligere i programmeringsperioden
32‑35 Kommissionens seneste initiativer har i nogen grad givet resultater, men handlingsplanerne behandler ikke 
tilstrækkeligt indgående risiciene med hensyn til omkostningernes rimelighed
36‑55 Del II — Sikring mod overspecificering: metoder, der kan sikre, at de elementer, som tilskuddet er 
godkendt til at dække, er rimelige
38‑42 Når der er mange ens projekter eller fælles typer af udgifter, er det nemt og effektivt kun at yde tilskud 
ifølge en standardspecifikation
43‑55 I forbindelse med andre foranstaltninger bør de foreslåede omkostninger, når risikoen begrunder det, 
evalueres for at sikre, at specifikationerne er rimelige
56‑87 Del III — Opnåelse af den mest fordelagtige pris: metoder, der kan sikre, at priserne på de 
godkendte elementer er rimelige
58‑63 Anvendelse af forenklede omkostningsmuligheder (eller en lignende anvendelse af maksimums ‑
omkostninger), når det er praktisk muligt, begrænser effektivt risikoen for overpriser — forudsat at de 
fastsættes på det rigtige niveau
64‑74 En sammenligning af priserne på de elementer, der ansøges om tilskud til, med uvildige prisoplysninger, 
kan give sikkerhed for, at priserne er rimelige, men det kan være vanskeligt at anvende denne metode
75–85  En sammenligning af tilbud fra forskellige leverandører kan være en enkel og ligetil metode til at fastslå 
markedspriserne, men det er nødvendigt at sikre sig mod manipulation og svig
86‑87 Når der skal foretages en vurdering, kan det give værdifuld sikkerhed at indhente udtalelse fra en 
uafhængig ekspert eller et evalueringspanel, og det kan være særlig omkostningseffektivt, hvis det 
målrettes mod højrisikosager
03 Indhold
88‑92 Del IV — Hold øje med udviklingen, også efter at projektet er godkendt: Metoder, som kan sikre, 
at de omkostninger, der rent faktisk godtgøres, er rimelige
90‑91 Kontrolsystemerne bør sikre, at alle væsentlige ændringer i projektet foretaget efter godkendelsen af 
tilskuddet opdages og kontrolleres, så man kan være sikker på, at de omkostninger, der skal godtgøres, 
stadig er rimelige
92‑94 Klare regler, udtrykkelige erklæringer og kontrol af stikprøver af betalinger kan forhindre skjulte rabatter, 
prisnedslag eller andre fordele fra leverandøren, som sænker de faktiske omkostninger
95‑100  Del V — Gør kontrollen produktiv: metoder, som kan sikre, at krav og kontrol står i et rimeligt 
forhold til risikoen
96‑98 Når en eventuel risiko og virkningen heraf sandsynligvis er ringe, kan kontrolsystemerne udformes, så de 
mindsker den administrative byrde
99‑100 Elementer af høj værdi, projekter med høje støttesatser og andre risikofaktorer gør det berettiget at udføre 
mere kontrol
101‑111 Konklusioner og anbefalinger
 Bilag I  —  Checkliste udarbejdet af Revisionsretten med henblik på at vurdere 
kontrolsystemernes udformning i forhold til de risici, der er forbundet 
med omkostninger til udvikling af landdistrikter
 Bilag II  — Landdistriktsprogrammer udvalgt til skrivebordsgennemgang
 Bilag III  — Anvendelse af forenklede omkostningsmuligheder i de 88 landdistriktsprogrammer
 Bilag IV —  Oversigt over de metoder, der var brugt i forbindelse med de landdistrikts ‑
programmer, der blev udvalgt til skrivebordsgennemgang
 Kommissionens svar
04
 Glossar
Foranstaltning : En støtteordning til gennemførelse af en politik. En foranstaltning definerer reglerne for de 
projekter, der kan finansieres. Investeringsforanstaltninger  yder finansiel støtte til erhvervelse af maskiner og 
udstyr, til byggeri eller til anlægsarbejder som f.eks. genplantning af skove.
Forenklede omkostningsmuligheder : Tilskud som gives uafhængigt af de faktisk afholdte omkostninger. De 
vigtigste former for forenklede omkostninger er:
 οStandardsatser for enhedsomkostninger: Tilskuddet beregnes på grundlag af en enhedsomkostning, som fast­
sættes på forhånd.
Eksempel: En jordejer får tildelt et tilskud for at plante et nyt levende hegn med hjemmehørende træer til gavn for vil ­
de dyr og planter. Standardsatsen for enhedsomkostningen pr. meter levende hegn er 50  euro. Hvis jordejeren planter 
et 100 meter langt hegn, vil tilskuddet blive på 5 000 euro (50 euro x 100) uanset de omkostninger, der reelt er afholdt 
til indkøb af planter og etablering af hegnet.
 οFinansiering efter fast takst:  Støttebeløbet for specifikke kategorier af støtteberettigede omkostninger fastsættes 
ved at anvende en procentsats på andre kategorier af støtteberettigede omkostninger.
Eksempel: En landbruger får tildelt et tilskud til at bygge en ny stald til en pris af 100 000 euro. Honorarer til arkitekter 
og landmålere betales med en fast takst på 10 %. Ud over tilskuddet til selve byggeriet vil landbrugeren modtage et 
tilskud på 10 000 euro til betaling af arkitekter og landmålere, uanset hvor stort et honorar han rent faktisk har betalt.
 οFaste beløb:  Der betales et fastsat beløb i støtte, når specifikke aktiviteter/output er færdige, eller bestemte resultater 
er opnået.
Eksempel: En kommune får tildelt et tilskud til at arrangere en begivenhed. Der betales et fast beløb for sådanne begi ­
venheder på 10 000  euro. Kommunen vil modtage beløbet uafhængigt af de omkostninger, den rent faktisk afholder, 
forudsat at den opfylder betingelserne med hensyn til antal deltagere i begivenheden og dennes varighed.
Forgyldning : Dekoration ud over, hvad der er nødvendigt, eller medtagelse af dyre og unødvendige elementer 
eller detailforbedringer. I denne beretning henviser udtrykket »forgyldning« til det at erhverve artikler (eller ydel­
ser), som er af højere kvalitet eller specifikation end nødvendigt: for eksempel at købe en luksusbil i stedet for et 
brugskøretøj.
Godtgørelse af faktiske omkostninger : Tilskud baseret på de afholdte støtteberettigede omkostninger. 
Modtageren skal normalt fremvise betalte fakturaer som dokumentation herfor.
Kontrolsystemer : Det sæt af regler og procedurer, der anvendes til at forvalte en organisation eller et 
udgiftsprogram med henblik på at opfylde de fastsatte mål.
Landdistriktsprogram (LDP) : Et dokument, som udarbejdes af en medlemsstat og godkendes af Kommissionen 
med henblik på at planlægge og gennemføre EU’s politik for udvikling af landdistrikterne på regionalt og nationalt 
niveau.
Medlemsstaternes myndigheder : Medlemsstaterne eller deres regioner udpeger en forvaltningsmyndighed , 
som er ansvarlig for at planlægge, gennemføre og evaluere landdistriktsprogrammet, og et betalingsorgan , der 
kan varetage en del af disse opgaver, og som afholder betalinger til støttemodtagerne.
05 Glossar
Output : Det, der frembringes eller opnås ved at gennemføre et »projekt«.
Programmeringsperiode : Den periode, landdistriktsprogrammerne dækker. Denne revision vedrører perioden 
2007 ­2013. Betalingerne til de projekter, der blev finansieret i denne periode, kan fortsætte indtil december 2015. 
Landdistriktsprogrammerne for perioden 2014 ­2020 var ikke blevet vedtaget, da revisionen fandt sted.
Projekt : En investering, ydelse eller anden aktivitet, som der søges om/bevilges tilskud til.
Referencepriser : Priser for udstyrsdele, maskiner og byggematerialer eller byggeomkostninger, arbejdsomkost­
ninger mv., på grundlag af hvilke medlemsstatsmyndighederne evaluerer de foreslåede projektomkostninger 
i støtteansøgningerne.
Resultater : De direkte virkninger eller ændringer, der følger af gennemførelsen af et projekt.
06
 Resumé
I
Denne revision vedrører omkostningerne forbundet med 
EU’s politik for udvikling af landdistrikterne. Den har fokus 
på de tilskud, der ydes til investeringsprojekter og andre 
projekter, der iværksættes af landbrugere, virksomheder, 
lokale myndigheder og andre organisationer i land ­
distrikter. Disse tilskud, som udgør ca. halvdelen af de 
100 mia. euro i EU ­udgifter, der er programmeret til perio ­
den 2007 ­2013, forvaltes af medlemsstaternes myndighe ­
der under Kommissionens tilsyn.
II
Med så store beløb på spil er det i såvel EU’s som med ­
lemsstaternes interesse at sikre sig, at omkostningerne til 
udvikling af landdistrikterne holdes under kontrol. Dette 
er et centralt element i »forsvarlig økonomisk forvaltning«, 
der er et krav ifølge EU’s finansielle bestemmelser, og som 
betyder, at alle forvaltere af EU’s budget forventes at over ­
holde princippet om sparsommelighed: yde støtte til de 
rigtige ting til den bedste pris.
III
Retten reviderer hvert år udgifterne til udvikling af landdi ­
strikterne og fremlægger resultaterne af revisionen i årsbe ­
retningen og i særberetninger. Det er en tilbagevendende 
konstatering, at medlemsstaternes myndigheder ikke 
i tilstrækkelig grad sørger for, at de godkendte omkostnin ­
ger til udvikling af landdistrikterne er rimelige. Der er et 
klart behov for at forbedre den økonomiske forvaltning på 
dette område. Retten har derfor foretaget en indgående 
undersøgelse af risiciene og af de metoder, som Kommis ­
sionen og medlemsstaterne følger for at imødegå disse 
risici.IV
Retten konstaterede, at de metoder, der blev fulgt, ikke 
var de mest effektive med hensyn til at holde omkostnin ­
gerne forbundet med udvikling af landdistrikterne under 
kontrol. Kommissionen reagerede først, når problemerne 
var opstået, i stedet for først at sørge for, at systemerne var 
hensigtsmæssige. Medlemsstaternes kontrolsystemer imø ­
degik kun nogle af risiciene med hensyn til sparsommelig ­
hed, eller de var mangelfulde. Der fandtes mere effektive 
metoder, men de blev ikke anvendt bredt.
V
Kommissionen tilbød ikke vejledning og udbredte ikke 
god praksis ved starten af programmeringsperioden 2007 ­
2013; den sikrede sig ikke, at medlemsstaternes systemer 
var effektive, før de begyndte at godkende store mængder 
af tilskud. Da den reagerede, var størstedelen af tilskud ­
dene allerede blevet godkendt. Men siden 2012 har Kom ­
missionen indført en mere aktiv og samordnet tilgang. 
Hvis den følges konsekvent, og der lægges større vægt på 
sparsommelighed, skulle dette kunne føre til bedre økono ­
misk forvaltning i den næste programmeringsperiode.
VI
For så vidt angår alle de 15 største landdistriktsprogram ­
mer havde medlemsstaterne pr. 2014 indført de grund ­
læggende systemer til kontrol af omkostningerne til 
udvikling af landdistrikterne, som kræves i forordningerne. 
Men disse systemer havde svagheder med hensyn til de 
største risici, så omkostningerne i forbindelse med tilskud 
til udvikling af landdistrikter blev generelt ikke kontrolleret 
tilfredsstillende. En analyse af oplysningerne fra samtlige 
88 LDP’er viser, at situationen er den samme overalt i EU. 
Nærmere bestemt:
a) Medlemsstaternes kontrolsystemer havde fokus på 
priserne  i støtteansøgningerne, og man var langt 
mindre opmærksom på, om de foreslåede artikler 
eller arbejder i sig selv var rimelige, eller om der med 
tilskuddet var sikret omkostningseffektivitet i forhold 
til politikmålene. Det giver risiko for forgyldning og 
for, at man ikke får valuta for pengene.
b) De metoder, der især blev brugt til at kontrollere, om 
priserne i ansøgningerne var rimelige, var at sam ­
menligne tilbud fra forskellige leverandører eller at 
sammenholde priserne med referencepriser. Retten 
konstaterede, at systemerne i nogle medlemsstater 
ikke gav megen sikkerhed for, at omkostningerne var 
rimelige, idet de for eksempel anvendte referencepri ­
ser, som var 30 % højere end de reelle markedspriser.
Resumé 07
c) Tilskuddene godkendes på forhånd og betales, når 
ansøgeren har indkøbt de pågældende artikler, eller 
de pågældende arbejder er udført. I nogle af med ­
lemsstaterne var der huller i systemerne, som betød, 
at omkostninger, hvis rimelighed ikke var blevet kon ­
trolleret, kunne godtgøres, hvis et projekt var blevet 
ændret, efter at tilskuddet var godkendt.
d) I de fastsatte krav og kontroller var der generelt ikke 
taget hensyn til de forskellige risikoniveauer. Mange 
medlemsstatsmyndigheder havde samme tilgang 
til kontrol af et tilskud på 10 000 euro som af et på 
1 mio. euro. Mulighederne for forenkling, når risikoen 
var begrænset, blev ikke udnyttet i større omfang.
VII
Retten konkluderer derfor, at der ved hjælp af bedre 
omkostningskontrol vil kunne opnås reelle besparelser 
i forbindelse med tilskud til projekter om udvikling af 
landdistrikter i programmeringsperioden 2014 ­2020. Disse 
midler vil så kunne anvendes til at finansiere flere projek ­
ter, hvilket igen vil medføre større output, resultater og 
målopfyldelse.
VIII
Retten konstaterede også, at det var praktisk muligt at 
anvende omkostningseffektive metoder til afhjælpning af 
de påpegede svagheder, og at de fleste af dem allerede 
blev anvendt i mindst én af medlemsstaterne.
IX
Retten anbefaler derfor, at Kommissionen og medlems ­
staterne sørger for, at der i forbindelse med alle LDP’er 
følges en metode, som imødegår de risici, der peges på 
i denne beretning, før der indgås udgiftsforpligtelser 
i den nye programmeringsperiode. Kriterierne for at kunne 
vurdere dette er anført i bilaget til beretningen. Denne 
proces bør omfatte en forudgående vurdering foretaget af 
medlemsstaternes myndigheder. Retten anbefaler også, at 
Kommissionen og medlemsstaterne tidligt i den nye pro ­
grammeringsperiode kontrollerer, at systemerne fungerer 
produktivt, og at de er effektive.
08
 Indledning
Grundene til at foretage denne 
revision: En bedre kontrol af 
omkostningerne til udvikling af 
landdistrikter vil kunne skabe 
reelle besparelser.
01 
Denne revision vedrører omkostnin ­
gerne forbundet med EU’s politik for 
udvikling af landdistrikterne. Den har 
fokus på de tilskud, der ydes til investe ­
ringsprojekter og andre projekter, der 
iværksættes af landbrugere, virksom ­
heder, lokale myndigheder og andre 
organisationer i landdistrikter. Tilskud ­
dene forvaltes af medlemsstaternes 
myndigheder under Kommissionens 
tilsyn og i overensstemmelse med de 
regler, der er fastsat i EU ­forordninger ­
ne1. Disse tilskud godkendes normalt 
på grundlag af en projektbeskrivelse 
og priser, som ansøgeren foreslår, og 
de betales, når ansøgeren har indkøbt 
de pågældende artikler eller udført de 
relevante arbejder.
02 
I programmeringsperioden 2007 ­2013 
havde EU afsat næsten 100 mia. euro til 
udvikling af landdistrikterne. Medlems ­
staterne havde også afsat et bidrag på 
yderligere 55 mia. euro fra deres egne 
nationale og regionale budgetter. Med 
så store beløb på spil er det i såvel EU’s 
som medlemsstaternes interesse at sikre 
sig, at omkostningerne til udvikling af 
landdistrikterne holdes under kontrol. 
Dette er et centralt element i »forsvarlig 
økonomisk forvaltning«, der er et krav 
ifølge EU’s finansielle bestemmelser, og 
som betyder, at alle forvaltere af EU’s 
budget forventes at overholde princip ­
perne om sparsommelighed, effektivitet 
og produktivitet.03 
I forbindelse med sine revisioner 
vedrørende politikken for udvikling af 
landdistrikterne i perioden 2007 ­2013 
konstaterede Retten imidlertid, at de 
nationale og regionale myndigheder 
ikke i tilstrækkelig grad sikrer sig, at de 
projektomkostninger, som tilskudde ­
ne bidrager til at dække, er rimelige. 
Kommissionen har draget lignende 
konklusioner af sine egne revisioner. 
I punkt 24 ­26 gives en mere detaljeret 
beskrivelse heraf.
04 
Dette viser, at en bedre omkostnings ­
kontrol i forbindelse med tilskud til 
projekter om udvikling af landdistrikter 
vil kunne give betydelige besparelser, 
samtidig med at der opnås de samme 
output og resultater og opfyldes de 
samme mål. Det er Rettens opfattelse, at 
der vil kunne opnås betydelige bespa ­
relser. En besparelse på blot nogle få 
hundrede euro på hvert investerings ­
projekt vil kunne skabe besparelser 
på mange hundrede millioner euro. 
Enhver besparelse på 1 % vil kunne 
betyde en besparelse på EU’s budget 
på 500 mio. euro i programmerings ­
perioden2. Disse midler ville så kunne 
anvendes til at finansiere flere projekter, 
hvilket igen ville medføre større output, 
resultater og målopfyldelse.1 Rådets forordning 
(EF) nr. 1698/2005 af 
20. september 2005 om støtte 
til udvikling af landdistrikterne 
fra Den Europæiske Land­
brugs  fond for Udvikling af 
Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 
L 277 af 21.10 2005, s. 1), 
Kommissionens forordning 
(EF) nr. 1974/2006 af 
15. december 2006 om 
gennemførelsesbestemmelser 
til Rådets forordning 
(EF) 1698/2005 om støtte til 
udvikling af landdistrikterne 
fra Den Europæiske 
Landbrugsfond for Udvikling 
af Landdistrikterne (ELFUL) 
(EUT 368 af 23.12.2006, s. 15) 
og Kommissionens forordning 
(EU) nr. 65/2011 af 
27. januar 2011 om gennem­
førelsesbestemmelser til 
Rådets forordning (EF) 
nr. 1698/2005 for så vidt angår 
kontrol og krydsoverens­
stemmelse i forbindelse med 
støtteforanstaltninger til 
udvikling af landdistrikterne 
(EUT L 25 af 28.1.2011, s. 8) 
gælder i programmerings­
perioden 2007 ­2013. Denne 
ordning kaldes »delt 
for valt ning«. Kommissionen 
har stadig det overordnede 
ansvar, men godkender ikke 
selv tilskud og foretager ikke 
betalinger til modtagerne. 
Disse opgaver udføres af 
medlemsstaternes 
myndig heder.
2 Investeringsforanstaltningerne 
tegner sig for omkring 
halv  delen af de program­
merede udgifter til udvikling 
af landdistrikterne.
09 Indledning
05 
Der skal gennemføres et lignende sæt 
udviklingsforanstaltninger i program ­
meringsperioden 2014 ­2020, og god ­
kendelsen af nye tilskud forventes at 
starte i 2015. Kommissionen arbejder 
sammen med medlemsstaterne på 
at gøre disses kontrolsystemer mere 
effektive for at sikre, at de i højere grad 
overholder forordningerne. I betragt ­
ning af, at en bedre økonomisk forvalt ­
ning på dette område vil kunne medfø ­
re reelle besparelser og sikre en bedre 
anvendelse af EU ­budgettet, besluttede 
Retten at bidrage til denne proces med 
en dybtgående revision vedrørende de 
metoder, som for øjeblikket anvendes til 
kontrol af omkostningerne til udvikling 
af landdistrikterne3.Politikken for udvikling af land ‑
distrikterne: Der udbetales mere 
end en million enkelttilskud til 
landbrugere, små virksomheder, 
lokale myndigheder og andre 
organisationer i landdistrikter
06 
Politikken for udvikling af landdistrikter ­
ne i 2007 ­2013 blev gennemført i hele 
EU via 88 nationale eller regionale land ­
distriktsprogrammer. Disse programmer 
bestod i en række »foranstaltninger« 
(støtteordninger), som hver var målret ­
tet mod særlige modtagergrupper og 
projekttyper ved hjælp af et sæt støtte ­
berettigelsesregler og projektudvælgel ­
seskriterier. Medlemsstaternes myndig ­
heder fastsatte støttesatserne (inden 
for de begrænsninger, der er fastsat 
i forordningerne), som, afhængigt af for ­
anstaltningen, svingede fra under 10 % 
og op til 100 % af de støtteberettigede 
projektomkostninger. Ved hjælp af disse 
foranstaltninger ønsker EU at støtte og 
tilskynde til, at der iværksættes foran ­
staltninger, som bidrager til at opfylde 
politikmålene: forbedring af landbru ­
gets og skovbrugets konkurrenceevne, 
forbedring af miljøet og landskabet, 
forbedring af livskvaliteten og diversifi ­
cering af økonomien i landdistrikterne4. 
Eksempler på de projekter, der finansie ­
res, gives i  tekstboks 1 .3 Det er Rettens opgave at 
bidrage til at forbedre EU’s 
økonomiske forvaltning, 
fremme ansvarlighed og 
gennemsigtighed og agere 
som den uafhængige 
be skytter af unionsborgernes 
finansielle interesser. Som EU’s 
uafhængige eksterne revisor 
skal Retten kontrollere, at 
EU­midlerne regnskabsføres 
korrekt, at de inkasseres og 
anvendes i overensstemmelse 
med de relevante regler og 
forordninger, og at man har 
fået valuta for pengene. Mere 
på: http://www.eca.europa.eu/
en/Pages/MissionObjectives.
aspx
4 Flere oplysninger om 
politikken for udvikling af 
landdistrikter kan fås på 
Kommissionens websted: 
http://ec.europa.eu/
agriculture/rurdev/
index_da.htm
10 Indledning Tekstboks 1
Uddannelse af landbrugere finansieret gennem  
foranstaltningen »Uddannelse og information« (Bulgarien)
Sprøjtemaskine finansieret gennem  
foran  stalt  ningen »Modernisering af landbrug« (Tyskland)
Stald med halmspredningsudstyr finansieret gennem 
foranstaltningen »Modernisering af landbrug« (Luxembourg)
Anlæg til tørring og opbevaring af korn finansieret gennem 
foranstaltningen »Forøgelse af værdien af landbrugs- 
og skovbrugsprodukter« (Litauen)
Drypvandingssystem finansieret gennem foranstaltningen 
»Infrastruktur af betydning for udviklingen af landbrug og 
skovbrug« (Grækenland)
Strandfyr plantet ved hjælp af foranstaltningen 
»Genetablering af potentialet i  skovbruget« (Frankrig)
Blomsterbutik finansieret gennem foranstaltningen  
»Støtte til oprettelse og udvikling af mikrovirksomheder« 
(Sverige)
Café i  en naturpark finansieret gennem foranstaltningen 
»Fremme af turismen« (Det Forenede Kongerige)Politikmål: Forbedring af livskvaliteten og diversificering af økonomien i landdistrikternePolitikmål: Forbedring af miljøet og landskabetPolitikmål: Forbedring af landbrugets og skovbrugets konkurrenceevneEksempler på projekter finansieret via landdistriktsprogrammer
11 Indledning Tekstboks 2 Figur 1Typiske trin i forbindelse med ansøgning om og opnåelse af et tilskud
Ansøgeren MedlemsstatsmyndighederneIndhenter tilbud fra 
leverandører og vurderer projektomkostningerneKontrollerer, at omkostningerne er rimeligeGennemfører projektetKontrollerer betalings-anmodningen
Betaler den aftalte procent af de godkendte afholdte omkostningerBetaler regninger
Anmoder om at 
få tilskuddet udbetaltGodkender tilskuddetUdarbejder projektforslaget og støtteansøgningen
Almindelige metoder til kontrol af, at projektomkostningerne i støtteansøgnin ‑
gerne er rimelige
Forenklet eksempel : En landbruger har brug for en ny traktor med 75 hk. Han får tilbud fra tre 
leverandører. Tilbud A: 44 000 euro, B: 46 000 euro og C: 48 000 euro. Han vælger tilbud B og ansø ­
ger om et tilskud på 50 % af omkostningerne.
Sammenligning af forskellige tilbud : Medlemsstaternes myndigheder sammenligner tilbud A, B og C og 
beslutter, om de omkostninger, der søges godtgjort (tilbud B: 46 000  euro), er rimelige.
Markedsundersøgelse : Medlemsstaternes myndigheder kontakter andre leverandører eller søger på inter ­
nettet efter priser på lignende traktorer med 75 hk og sammenligner dem med tilbud B.
Ekspertudtalelse : Medlemsstaternes myndigheder beder en landbrugstekniker om at bekræfte, at tilbud B er 
rimeligt. Alternativt kan de indhente udtalelse fra et evalueringsudvalg.
Referencepriser : Myndighederne sammenligner tilbud B med en database over priserne på forskellige trak ­
tormærker og ­ modeller. Selv om referenceprisen er 45 000 euro, kan de alligevel godt gå med til et tilskud 
på 23 000 euro baseret på tilbud B, hvis de mener, at prisen på 46 000 euro er berettiget. De kan også bruge 
referenceprisen som et loft og godkende et tilskud på 22 500  euro.
Forenklede omkostningsmuligheder : I stedet for at kontrollere, om tilbud B er rimeligt, tilbyder medlems ­
staternes myndigheder et fast beløb på 20 000 euro til indkøb af en traktor. Tilskuddet betales, uanset hvilken 
type traktor der indkøbes og til hvilken pris. De kan også fastsætte en maksimumpris  på 40 000 euro pr. 
traktor og godtgøre 50 % af de faktisk afholdte omkostninger op til dette beløb.07 
For de fleste af de foranstaltninger, som 
denne revision dækker, (jf. Revisionens 
omfang, punkt 16), gælder det, at an ­
søgeren modtager godtgørelse for på ­
løbne godkendte udgifter. Den typiske 
proces for opnåelse af et tilskud baseret 
på en godtgørelse vises i  figur 1 .08 
De vigtigste af de metoder, medlems ­
staternes myndigheder bruger til at 
kontrollere projektomkostningerne 
i støtteansøgninger, beskrives i  tekst ‑
boks 2 .
12 Indledning
09 
For de vigtigste investeringsforan ­
staltninger ligger de samlede gen ­
nemsnitlige projektomkostninger på 
ca. 125 000 euro. Det tilskud, der kan 
udbetales til dækning af projektomkost ­
ninger, vil afhænge af støttesatsen, men 
foranstaltningerne er karakteriseret 
ved et stort antal relativt små tilskud 
— hvoraf nogle kan være på under 
1 000 euro — og et mindre antal store 
tilskud, som kan overstige 1 mio. euro. 
Medlemsstaternes myndigheder forven ­
ter, at de vil have godkendt ca. 1,4 mil ­
lioner enkelttilskud ved udgangen af 
programmeringsperioden.
Analyse af risiciene: Der vil kunne 
blive udbetalt for store tilskud, 
hvis de gives til dækning af unød ‑
vendige omkostninger eller på 
grundlag af priser, som ikke er 
konkurrencedygtige
10 
Som beskrevet i det foregående gælder 
sparsommelighedsprincippet for alle 
tilskud eller betalinger fra EU ­budgettet. 
Ifølge dette princip bør tilskud gives til 
de rigtige  ting  til den mest  fordelagtige  
pris. I forbindelse med projekter til ud ­
vikling af landdistrikterne betyder dette, 
at de ting, som der gives tilskud til, bør 
være af den type og have den kvalitet 
og det volumen, som er nødvendigt for 
at opnå de tilsigtede output og resulta ­
ter. Tilskuddet til disse ting bør baseres 
på den lavest mulige pris, der opfylder 
den krævede specifikation.11 
I de fleste tilfælde gives der kun til ­
skud til at dække en del af de samlede 
projektomkostninger, og ansøgerne 
skal betale differencen med deres egne 
midler, så de tilskyndes til at begrænse 
projektomkostningerne. Når støttesat ­
serne er lave, kan incitamentet være 
stærkt, men det mindskes i takt med, 
at støttesatserne stiger.
12 
Enhver støtte forvrider det reelle cost ­ 
benefit ­forhold, hvilket kan få ansøge ­
ren til at foreslå en omkostningsløsning, 
som er dyrere end nødvendigt — fra 
»forgyldning« (jf. glossaret ) til investe ­
ringer, som ikke står i et rimeligt forhold 
til de output eller resultater, der forven ­
tes opnået ved at iværksætte projektet. 
Der er derfor en risiko for, at mængden 
og kvaliteten af de ting, der finansieres, 
er større, end det er hensigtsmæssigt 
(risiko for »overspecificering «), og der ­
med medfører en unødvendig omkost ­
ning for EU’s budget og de nationale 
budgetter.
13 
Støtten kan også give ansøgeren 
mindre incitament til at lede efter den 
bedste pris. Ansøgerne kan derfor 
vælge at foretrække en dyrere leveran ­
dør. I ekstreme tilfælde er der mulighed 
for, at de eller leverandørerne vil kunne 
manipulere med processen og derved 
puste omkostningerne op. Det skaber 
alt sammen risiko for, at tilskuddet vil 
kunne baseres på priser, som overskri ­
der den lavest mulige på et konkurren­
cedygtigt marked for artikler, som op ­
fylder de krævede specifikationer (risiko 
for »ikke‑konkurrencedygtige priser «).
13 Indledning
14 
Det er vigtigt, at de metoder, som med ­
lemsstaternes myndigheder følger for 
at afhjælpe disse risici, er effektive, fordi 
lav værdi for pengene og svig ikke kun 
øger omkostningerne for budgettet, 
men også skader EU’s omdømme. Men 
der skal findes en balance mellem de 
omkostninger, der er forbundet med at 
implementere kontrolsystemerne, og de 
fordele, der kan opnås ved at mindske 
risiciene. Det er forbundet med omkost ­
ninger for ansøgerne at fremskaffe de 
oplysninger, der skal vedlægges støt ­
teansøgningerne som dokumentation. 
Det betyder omkostninger for med ­
lemsstaterne at kontrollere og evaluere 
disse oplysninger. Disse omkostninger 
bør stå i et rimeligt forhold til risikoen: 
Et tilskud på 1 mio. euro vil kunne beret ­
tige flere dages arbejde, hvis dette har 
været nødvendigt for at kunne afgøre, 
at omkostningerne var rimelige. Det 
vil ikke være tilfældet med et tilskud 
på 1 000 euro.
15 
Endelig er der den risiko, at Kommis ­
sionen måske ikke opdager nogen 
svagheder i medlemsstaternes kontrol ­
systemer, eller at den ikke i tide træffer 
korrigerende foranstaltninger, når der 
påvises svagheder.
14
 Revisionens omfang 
og revisionsmetoden
Revisionens omfang: 
Foranstaltnin  ger til udvikling af 
landdistrikter, som gennemføres 
ved hjælp af tilskud
16 
De risici, som der peges på i det foregå ­
ende, gælder i særlig grad for foranstalt ­
ninger til udvikling af landdistrikterne, 
der implementeres ved hjælp af tilskud, 
som gives til dækning af de omkost ­
ninger, modtagerne har afholdt. Disse 
foranstaltninger, som tegner sig for ca. 
50 % af de samlede programmerede 
omkostninger til udvikling af landdistrik ­
terne i perioden 2007 ­20135, er omfattet 
af denne revision (jf. figur 2 ). De vigtig ­
ste af de berørte foranstaltninger er:
 ο modernisering af 
landbrugsbedrifter ο forøgelse af værdien af landbrugs ­ 
og skovbrugsprodukter
 ο infrastruktur af betydning for udvik ­
lingen og tilpasningen af landbrug 
og skovbrug
 ο uddannelse og andre foranstaltnin ­
ger til forbedring af landbrugets og 
skovbrugets konkurrenceevne
 ο investeringsforanstaltninger 
i tilknytning til arealforvaltning og 
miljøet
 ο foranstaltninger til diversificering 
af økonomien i landdistrikterne og 
forbedring af livskvaliteten
 ο lokale udviklingsinitiativer ved 
hjælp af Leadermetoden.5 De øvrige 50 % af udgifterne 
til udvikling af landdistrikterne 
består hovedsagelig af 
godt  gørelser til jordejere for 
aktiviteter som f.eks. 
beskyttelse og forbedring af 
miljøet, som beregnes på 
hektarbasis. De beløb, der kan 
udbetales, angives i LDP’erne 
og godkendes på forhånd af 
Kommissionen. Rettens 
særberetning nr. 7/2011 
omhandlede »betalinger for 
miljøvenligt landbrug«, som er 
den største arealrelaterede 
foranstaltning  
(http://eca.europa.eu ).Figur 2Revisionens omfang: foranstaltninger omfattet af denne revision
Programmerede udgifter 2007-2013 (mia. euro)
Uddannelse og andre foranstaltinger, som 
sigter mod at forbedre konkurrenceevnenInfrastrukturer af betydning for 
udviklingen og tilpasningen af 
landbrug og skovbrugForøge værdien af 
landbrugsog
skovbrugsprodukterModernisering af landbrugsbedrifter
Investeringsforanstaltninger  vedrørende miljø og arealforvaltningForanstaltninger, som sigter mod at diversi/f_icere økonomien i landdistrikterneLokale udviklingsforanstaltninger
13
4,9
2,811,6
5,5
4,84,7
Kilde:  Europa ­Kommissionen.
15 Revisionens omfang og revisionsmetoden
6 Medlemsstaterne skal 
overholde artikel 24, stk. 2, 
litra d), i Kommissionens 
forordning (EU) nr. 65/2011: 
»Den administrative kontrol af 
støtteansøgninger skal især 
omfatte kontrol af: [...] om de 
anslåede omkostninger er 
rimelige, hvilket evalueres ved 
hjælp af et passende 
evalu eringssystem, som f.eks. 
referenceomkostninger, en 
sammenligning af forskellige 
tilbud eller en evaluerings ­  
komité«.Figur 3Revisionsspørgsmål og beretningens strukturRevisionsmetoden: Fokus på 
kontrolsystemernes udform ‑
ning  — bred geografisk dæk  ning 
op nået ved hjælp af spørge ‑
skemaer og 
skrivebords gennem  gang
17 
Rettens revisioner af udgifterne til 
udvikling af landdistrikterne har gentag ­
ne gange vist, at medlemsstaternes 
myndigheder ikke i tilstrækkelig grad 
har sikret, at de godkendte projektom ­
kostninger er rimelige6 (jf. punkt 24 
og 25). Der er et klart behov for at 
forbedre den økonomiske forvaltning 
på dette område. Det har fået Retten til 
at spørge sig om, hvorvidt de metoder, 
som medlemsstaterne og Kommissio ­
nen følger, er de mest effektive i forhold til de største risici. I revisionen blev der 
lagt særlig vægt på at identificere gode 
praksis, som andre medlemsstater kan 
følge, for derved at forbedre det gene ­
relle præstationsniveau. For at undersø ­
ge mulighederne herfor udarbejdede 
Retten de revisionsspørgsmål, der vises 
i figur 3 :
Del I
Del II
Del III
Del IV
Del VHar Kommissionen sikret sig, at medlemsstaterne har 
eﬀektive systemer til kontrol af omkostningerne
i forbindelse med udvikling af landdistrikterne,
i overensstemmelse med princippet om
sparsommelighed?
… mindske risikoen 
for overspeci/f_icering?
… sikre, at priserne på 
de godkendte artikler er 
rimelige?
… sikre, at de 
omkostninger, som rent 
faktisk godtgøres, er 
rimelige?
… sikre sammenhæng 
mellem kontrolniveauet 
og risikoniveauet?Har Kommissionen og 
medlemsstatsmyndig-
hederne fulgt de mest 
eﬀektive metoder til at 
holde omkostningerne
i forbindelse med 
tilskud til udvikling af 
landdistrikterne under 
kontrol?
 Har medlems-
staterne fulgt de 
mest eﬀektive 
metoder til at …
16 Revisionens omfang og revisionsmetoden
7 Hvor der tidligere var blevet 
konstateret svagheder, 
undersøgte Retten, om de 
pågældende medlemsstats­
myndigheder efterfølgende 
havde ændret deres metode.18 
Denne beretning har samme struktur 
som underspørgsmålene: Del I dækker 
Kommissionens tilsynsfunktion. I del II ­V 
gennemgår Retten de forskellige meto­
der, som medlemsstatsmyndighederne 
følger for at imødegå de største risici.
19 
En fokusgruppe bestående af embeds ­
mænd fra Kommissionen og medlems ­
staternes myndigheder bistod Rettens 
revisorer med at identificere elementer 
af afgørende betydning for udform ­
ningen af effektive kontrolsystemer. 
Herudfra udarbejdede Retten en tjekli ­
ste til vurdering af kontrolsystemernes 
udformning i forhold til risiciene (jf.  bi‑
lag I ). Rettens indsamling af revisions ­
bevis bestod i en opfølgning af tidligere 
revisionsresultater7, et spørgeskema 
stilet til forvalterne af alle EU’s 88 LDP’er 
og en skrivebordsgennemgang af de 
centrale procedurer, som blev fulgt i for ­
bindelse med de 15 LDP’er, som havde 
de største planlagte udgifter til de for ­
anstaltninger, som revisionen vedrørte 
(jf. bilag II ). De 15 programmer tegner 
sig for 64 % af de samlede planlagte 
udgifter til disse foranstaltninger i EU 
som helhed. I fire af disse medlemssta ­
ter blev der aflagt korte revisionsbesøg 
som supplement til skrivebordsgen ­
nemgangen. Der blev ført samtaler med 
embedsmænd i Kommissionen, og den 
relevante dokumentation blev gennem­
gået. Undersøgelsen omfattede de 
sy stemer, som var indført ved udgan ­
gen af 2013, og revisionen blev afsluttet 
medio 2014.Begrænsninger i revisionens 
omfang og ved den anvendte 
metode
20 
I forbindelse med denne revision under ­
søgte og vurderede Retten udformnin ­
gen af de kontrolsystemer, som forvalt ­
ningsmyndighederne havde indført, og 
som har til formål at sikre, at omkostnin ­
gerne til udvikling af landdistrikterne 
er rimelige. Selv de bedst udformede 
systemer kan være ineffektive, hvis de 
ikke anvendes efter hensigten. Formålet 
med denne revision var imidlertid ikke 
at kontrollere, hvor godt kontrolsyste ­
merne fungerede i praksis. En sådan 
tilgang ville have været en overlapning 
af det arbejde, der hvert år udføres i for ­
bindelse med udarbejdelsen af Rettens 
årsberetninger (jf. punkt 24 og 25).
17
 Bemærkninger
8 Dette krav er fastsat i artikel 9, 
stk. 2, i Rådets forordning (EF) 
nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 
om finansiering af den fælles 
landbrugspolitik (EUT L 209 af 
11.8.2005, s. 1).
9 Formålet med reglerne for 
offentlige indkøb er både at 
sikre, at offentlige organer får 
den bedste pris på de varer og 
tjenesteydelser, de køber, og 
at fremme fair konkurrence og 
gennemsigtighed. Manglende 
overholdelse af disse regler 
gør det mindre sandsynligt, at 
de priser, der opnås, er de 
bedst mulige.Del I — Vejledning, over ‑
vågning og korrektion: 
Europa‑Kommis  sionens 
ansvar for at sikre, at EU’s 
midler til udvikling af 
landdistrikterne anvendes 
hensigtsmæssigt
21 
Udgiftsprogrammerne forvaltes af de 
88 medlemsstatsmyndigheder, men 
Kommissionen har det endelige ansvar 
for gennemførelsen af EU’s budget. 
Kommissionen skal nærmere bestemt8 
kontrollere, at der findes forvaltnings ­ 
og kontrolsystemer i medlemsstaterne, 
at de fungerer korrekt, og at de overhol ­
der principperne om »forsvarlig økono ­
misk forvaltning«: sparsommelighed, 
effektivitet og produktivitet.
22 
Lovgivningen angiver forskellige mid­
ler, som Kommissionen kan anvende, 
når den varetager sin tilsynsfunktion: 
Medlemsstaterne skal informere Kom ­
missionen om deres forvaltnings ­ og 
kontrolforanstaltninger, betalingsorga ­
nerne skal akkrediteres, og »godkendel ­
sesorganerne« skal hvert år afgive en 
beretning, hvori der også redegøres for, 
hvordan kontrolsystemerne fungerer. 
Kommissionen mødes regelmæssigt 
med repræsentanter for medlemsstater ­
ne og har kontakter i og holder formelle 
årlige møder med hvert enkelt LDP’s 
forvaltningsmyndighed. Den vedta ­
ger lovgivning med detaljerede regler 
for gennemførelsen af politikken og 
udsender retningslinjer. Den har også 
sin egen revisionsafdeling, som skal 
kontrollere, hvordan medlemsstaternes 
systemer fungerer. Hvis den konstate ­
rer, at medlemsstaternes myndigheder 
ikke overholder forordningerne, kan 
den endvidere inddrive uretmæssigt 
anvendte midler.23 
Retten vurderede, om Kommissionen 
anvendte disse midler for at sikre sig, at 
medlemsstaternes systemer til kontrol 
af omkostningerne til udvikling af land ­
distrikterne er effektive.
Så snart en revision havde 
vist, at der var svagheder 
ved kontrollen af projekt ‑
omkostninger, reagerede 
Kommissionen ved at foreslå 
finansielle korrektioner og 
ved at tilskynde medlems ‑
staterne til at udarbejde 
handlingsplaner
24 
Retten undersøger hvert år en stor 
tilfældigt udvalgt stikprøve af betalinger 
og kontrollerer en række udvalgte kon ­
trolsystemers effektivitet. I hver eneste 
årsberetning siden regnskabsåret 2011 
har Retten bemærket, at de fleste af 
de systemer, som anvendes til kontrol 
af omkostningernes rimelighed, ikke 
var tilstrækkeligt effektive (jf. figur 4 ). 
I 2013 konstaterede Retten, at de fire 
systemer, som indgik i revisionen, alle 
var ineffektive i den henseende.
25 
I forbindelse med revisionerne med 
henblik på årsberetningerne for 2011, 
2012 og 2013 konstaterede Retten for 
så vidt angår de foranstaltninger til ud ­
vikling af landdistrikterne, som indgår 
i denne revision, at det for ca. en tredje ­
del af projekternes vedkommende ikke 
i tilstrækkelig grad var blevet kontrolle ­
ret, at omkostningerne var rimelige. I de 
tilfælde, hvor modtagerne var offentlige 
organer, overholdt næsten halvdelen af 
betalingerne ikke reglerne for offentlige 
indkøb9.
18 Bemærkninger
Effektiviteten af medlemsstaternes eller de regionale 
systemer til vurdering af omkostningernes rimelighed
Systemet til evaluering af omkostningernes rimelighed blev undersøgt,
og der blev ikke konstateret større svagheder Systemet til evaluering  af omkostningernes rimelighed »ikke eﬀektivt«
 
Systemerne for evaluering af omkostningerne til udvikling af
landdistrikter blev ikke undersøgt
GalicienLombardiet
SicilienBrandenburg og BerlinFigur 4
Kilde:  Revisionsrettens årsberetninger for 2011, 2012 og 2013.
26 
Kommissionen har også sit eget pro ­
gram for revisionsundersøgelser og har 
konstateret lignende forhold, som dem 
Retten konstaterede i forbindelse med 
sine forvaltningsrevisioner vedrørende 
specifikke foranstaltninger til udvikling 
af landdistrikterne10. Rettens og Kom ­
missionens revisioner er ikke udformet 
med henblik på at kunne sætte tal på 
de besparelser, der vil kunne opnås ved 
hjælp af bedre omkostningskontrol, men 
mangler i systemerne og de mange fejl 
viser klart, at der vil være mulighed for 
betydelige besparelser.27 
Som reaktion på ovennævnte konsta ­
teringer iværksatte Kommissionen pro ­
cedurer for »finansielle korrektioner«, 
som betyder, at EU’s finansiering til den 
pågældende medlemsstat nedsættes 
for at kompensere for de påviste svag ­
heder. De procedurer, der er på vej over 
for otte medlemsstater, skyldes, i det 
mindste delvist, svagheder i deres kon ­
trol af omkostningerne til udvikling af 
landdistrikter eller manglende overhol ­
delse af reglerne for offentlige indkøb.10 Særberetning nr. 5/2010, 
»Gennemførelsen af 
Leadermetoden til udvikling 
af landdistrikterne«, nr. 8/2012, 
»Målretning af støtten til 
modernisering af landbrugs­
bedrifter«, nr. 1/2013, »Har EU’s 
støtte til fødevareindustrien 
effektivt og produktivt 
bidra  get til at forøge værdien 
af landbrugsprodukter?«, 
nr. 6/2013, »Har foranstalt­
ninger til diversificering af 
økonomien i landdistrikterne 
givet medlemsstaterne og 
Kommissionen valuta for 
pengene?« og nr. 8/2013, 
»Støtte fra Den Europæiske 
Landbrugsfond for Udvikling 
af Landdistrikterne til 
19 Bemærkninger
forbedring af skovenes 
økonomiske værdi«  
(http://eca.europa.eu ).
11 Kommissionens arbejdsdoku­
ment om vurdering af de 
grundlæggende årsager til fejl 
og forebyggende indgreb 
i forbindelse med politikken 
for udvikling af landdistrikter 
(SWD(2013) 244 final).28 
Efter Rettens årsberetning for 2011 bad 
Kommissionen medlemsstaterne om at 
udarbejde handlingsplaner med henblik 
på at kortlægge fejlenes årsager og 
definere afhjælpende foranstaltninger. 
I 2012 udarbejdede 14 medlemsstater 
sådanne planer, og i 2013 gjorde alle de 
andre medlemsstater det.
29 
Parallelt hermed undersøgte Kommis ­
sionen på Parlamentets anmodning 
hovedårsagerne til den høje fejlprocent 
og fremlagde resultaterne af sin under ­
søgelse i juni 201311. To af de vigtigste 
årsager, der blev peget på, var utilstræk ­
kelig kontrol af, om omkostningerne var 
rimelige, og manglende overholdelse af 
reglerne for offentlige indkøb.Omkostningerne kunne have 
været styret bedre, hvis Kom ‑
missionen havde udsendt 
retningslinjer og opdaget 
svaghederne langt tidligere 
i programmeringsperioden
30 
Ved begyndelsen af programmerings ­
perioden 2007 ­2013 var der ingen 
retningslinjer fra Kommissionen for 
udformningen af de kontrolsystemer, 
som skulle anvendes til efterprøvning af 
omkostningerne, og ingen vejledning 
med hensyn til de risici, som disse syste ­
mer skulle imødegå. Forvalterne af de 
88 LDP’er forventedes at udvikle deres 
egne metoder uden nogen information 
fra Kommissionen om de standarder, 
man forventede, de skulle leve op til. 
Kommissionen kontrollerede ikke i til­
strækkelig grad, at medlemsstaterne 
havde indført solide systemer til kontrol 
af støtteansøgninger, før de via investe ­
ringsforanstaltninger godkendte store 
mængder udgiftsbeløb. Akkrediterings ­
procedurerne og godkendelsesorganer ­
nes rapporter advarede ikke i god tid 
Kommissionen om risiciene med hensyn 
til økonomien i EU’s budget.
20 Bemærkninger
31 
Da de første medlemsstater udarbejde ­
de deres handlingsplaner ved slutnin ­
gen af 2012, var der kun ét år tilbage af 
den syvårige programmeringsperiode. 
For de fleste af udgifterne kom hand ­
lingsplanerne derfor for sent til, at de 
kunne få nogen effekt. For eksempel 
havde de polske myndigheder på dette 
tidspunkt allerede godkendt tilskud 
svarende til 90 % af budgettet til mo ­
dernisering af landbrug — finansielt set 
den vigtigste foranstaltning til udvikling 
af landdistrikterne — og flere foran ­
staltninger i andre medlemsstater var 
allerede lukket for nye ansøgere.
Kommissionens seneste 
initiativer har i nogen grad 
givet resultater, men hand ‑
lingsplanerne behandler ikke 
tilstrækkeligt indgående risi ‑
ciene med hensyn til omkost ‑
ningernes rimelighed
32 
Kommissionens revisioner og det pres, 
den har lagt på medlemsstaterne, har 
allerede givet en del positive resultater: 
Flere medlemsstater har informeret 
Retten om, at de i 2013 og 2014 indførte 
nye procedurer for kontrol af omkost ­
ninger til udvikling af landdistrikter. 
Men medlemsstaternes handlingsplaner 
dækkede ikke alle de regionale LDP’er 
eller alle de relevante foranstaltninger, 
og der blev ikke altid foreslået ændrin ­
ger, heller ikke når der ved revisioner 
var konstateret specifikke svagheder12. 
Ifølge flere af planerne vil der endvidere 
først blive truffet foranstaltninger i den 
næste programmeringsperiode.33 
Siden begyndelsen af 2013 har Kom ­
missionen to gange om året arrange ­
ret seminarer for at drøfte nogle af 
de vigtigste spørgsmål og har bedt 
medlemsstaternes myndigheder om at 
videreudvikle deres handlingsplaner. 
I februar 2014 udsendte den et vejled ­
ningsnotat om, hvordan man forhindrer 
svig, og i september 2014 retningslinjer 
for anvendelse af forenklede omkost ­
ninger. Disse retningslinjer er beregnet 
på programmeringsperioden 2014 ­2020, 
hvor Kommissionen opfordrer med ­
lemsstaterne til i højere grad at anvende 
forenklede omkostninger, hvilket man 
håber vil nedsætte fejlprocenten13.
34 
Men for de foranstaltningers vedkom ­
mende, som er omfattet af denne revisi ­
on, er det kun ca. 5 % af udgifterne, som 
for øjeblikket er baseret på forenklede 
omkostningsmuligheder. Trods doku ­
menterede mangler har Kommissionen 
ikke udsendt retningslinjer om de me ­
toder, der skal følges for de resterende 
95 % af udgifterne. Det skaber risiko for, 
at det, når der ses bort fra anvendelsen 
af forenklede omkostningsmuligheder, 
måske ikke er alle de 88 forvaltnings ­
myndigheder, som vælger og anvender 
en effektiv metode til omkostningskon ­
trol i forbindelse med tilskud til udvik ­
ling af landdistrikterne.12 I Rettens årsberetning for 2013 
gives der eksempler herpå.
13 Medlemsstaternes repræsen­
tanter har imidlertid anført, at 
foranstaltningernes 
forskel  lig hed gør det 
vanskeligt at anvende 
forenklede omkostnings­
muligheder, at der kan være 
store administrative 
omkostninger forbundet 
med at defin  ere standard­
omkostninger, at det vil kunne 
tage lang tid at gennemføre 
undersøgelser, og at 
medlems  staterne vil kunne 
risikere systematiske fejl og 
store finansielle korrektioner, 
hvis revisorerne konstaterer, 
at standardomkostningerne er 
blevet ansat for højt.
21 Bemærkninger
14 Der konstateredes et godt 
eksempel herpå i Det 
Forenede Kongerige ­England, 
hvor der blev foretaget 
udtrykkelig kontrol af, 
at specifikationerne for 
bygningens design eller 
udstyr var berettigede som 
værende de mest 
hensigtsmæssige for det 
pågældende projekt.35 
Kommissionen og medlemsstaterne har 
koncentreret handlingsplanerne om at 
forbedre overholdelsen af gennemførel ­
sesforordningerne og derved nedsætte 
fejlprocenterne. Det et klart, at dette 
er vigtigt, og Retten har i mange år 
opfordret til sådanne tiltag. Men at 
overholde forordningerne er ikke et mål 
i sig selv, der bør også sættes fokus på 
sparsommelighed ­  et af de principper 
for »forsvarlig økonomisk forvaltning«, 
som lovgivningen har til formål at 
sikre opfyldt (jf. punkt 2 og 10). Selv de 
bedste af de planer, som Retten gen ­
nemgik, har ikke en samlet løsning på, 
hvordan de største risici med hensyn til 
sparsommelighed ­ tilskud baseret på 
unødvendigt høje specifikationer og 
ikke ­konkurrencedygtige priser, ændrin ­
ger efter godkendelsen og kontrol uden 
sammenhæng med risikoniveauet ­  skal 
tackles. I beretningens del II ­V gen ­
nemgår Retten disse risici og de mulige 
metoder til imødegåelse af dem.Del II ‑ Sikring mod 
overspecificering: 
Metoder, der kan sikre, at 
de elementer, som 
tilskuddet er godkendt til 
at dække, er rimelige
36 
Forvalterne af EU’s udgiftsprogram ­
mer forventes at følge princippet om 
sparsommelighed, som er beskrevet 
i indledningen til denne beretning. 
Ifølge dette princip, skal tilskud ikke blot 
være baseret på rimelige priser, men 
projektspecifikationerne ­  de elementer, 
som finansieres ­ skal også være rimeli ­
ge. Tilskud ændrer cost ­benefit ­forhol ­
det, hvilket skaber risiko for, at ansø ­
gerene i deres projektforslag angiver 
højere omkostninger end nødvendigt 
­ fra »forgyldning« (jf. glossaret ) og til 
investeringer, som ikke står i et rimeligt 
forhold til de forventede resultater. 
Retten vurderede de metoder, som 
medlemsstaterne fulgte for at imødegå 
risikoen for overspecificering.
37 
Alle medlemsstatsmyndighederne 
kontrollerede priserne (jf. del III), nogle 
få foretog udtrykkelig dokumenteret 
kontrol af, at projektspecifikationerne 
var rimelige14. Nogle foretog indirekte, 
implicit eller udokumenteret kontrol 
som beskrevet i punkt 46, 48 og 53. 
I forbindelse med bestemte projektty ­
per mindskede mange af medlemssta ­
ternes myndigheder dog risikoen for 
overspecificering ved at begrænse de 
maksimale støtteberettigede omkost ­
ninger eller, som det beskrives i det 
følgende, ved at anvende forenklede 
omkostningsmuligheder.
22 Bemærkninger
Når der er mange ens projek ‑
ter eller fælles typer af udgif ‑
ter, er det nemt og effektivt 
kun at yde tilskud ifølge en 
standardspecifikation
38 
Der opstår risiko for overspecificering, 
når tilskuddet gives på grundlag af 
priserne på de elementer, som ansøge ­
ren har valgt. Retten har bemærket, at 
medlemsstaternes myndigheder i vid 
udstrækning kan undgå denne risiko 
ved at begrænse de støtteberettigede 
omkostninger svarende til en »stan ­
dardspecifikation«. Med denne metode 
vurderer medlemsstaternes myndighe ­
der de nødvendige omkostninger til et 
typisk projekt eller en typisk udgiftska ­
tegori, og tilskuddet begrænses til disse 
typiske omkostninger. Der gives et 
eksempel herpå i  tekstboks 3 .
39 
Fordelen ved denne metode er, at den 
er nem at anvende, og at resultatet er 
forudsigeligt: Det skaber sikkerhed. Det 
fritager medlemsstaternes myndighe ­
der for tunge administrative krav og 
besværlig kontrol af, at specifikationer ­
ne i de enkelte projektansøgninger er 
rimelige. Det forhindrer ikke ansøgerne 
i at vælge en højere omkostningsløs ­
ning, men da tilskuddet vil blive givet 
på grundlag af den fastsatte standard, 
vil omkostningerne for EU ­budgettet 
være rimelige.
40 
Men projekter om udvikling af landdi ­
strikter kræver varierede og undertiden 
innovative løsninger, som involverer en 
lang række forskellige typer af udgifter. 
Det vil næppe være muligt at opstille en 
standardspecifikation for alle de mulige 
situationer. Det vil bedst kunne lade sig 
gøre, når der er et stort antal ukompli ­
cerede projekter med stort set samme 
type udgifter.41 
Mange af medlemsstaternes myn ­
digheder fulgte i nogen udstrækning 
denne metode og anvendte »forenklede 
omkostninger« eller »maksimumsom ­
kostninger«. Disse metoder beskrives 
i tekstboks 2 . I 54 af de 88 LDP’er blev 
der anvendt forenklede omkostninger, 
hovedsagelig i forbindelse med inve ­
steringer i foranstaltninger vedrørende 
arealforvaltning udformet med henblik 
på at forbedre miljøet eller til plant ­
ning og forvaltning af skove. Et typisk 
eksempel herpå er en standardbetaling 
pr. meter levende hegn beregnet på 
grundlag af en standardspecifikation 
(for eksempel tre hvidtjørn pr. meter). 
Flere af medlemsstaternes myndigheder 
fastsatte også »maksimumsomkostnin ­
ger« i forhold til projekternes output 
på lignende måde. De adskiller sig fra 
»standardomkostninger« i og med, 
at ansøgeren får godtgjort omkost ­
ninger, han rent faktisk har afholdt. 
I tekstboks 4  gives der eksempler på, 
at medlemsstaternes myndigheder har 
begrænset tilskud til standard ­ eller 
maksimumsomkostninger.
42 
Selv om mere end halvdelen af med ­
lemsstatsmyndighederne anvender 
forenklede omkostninger (og andre på 
samme måde anvender standardsatser 
for enhedsomkostninger), konstaterede 
Retten, at dette kun gælder for særlige 
typer af udgifter under et begrænset 
antal foranstaltninger (jf. bilag III ), og at 
det kun omfatter ca. 5 % af budgettet. 
Der er mulighed for også at anvende 
disse metoder i forbindelse med andre 
foranstaltninger og andre LDP’er.
23 Bemærkninger
Et eksempel på, at de støttebegrænsede omkostninger begrænses på en måde, som 
mindsker risikoen for overspecificering: udstyr til sprøjtning af afgrøder i Frankrig
Landbrugere, som ansøgte om tilskud til dækning af omkostninger til sprøjtning af afgrøder i Frankrig, anførte 
supplerende udstyr, som kunne nå op på 85 % af de samlede omkostninger. De franske myndigheder betrag ­
tede dette som urimeligt, og i 2013 begrænsede de derfor de omkostninger til ekstraudstyr, som der kunne 
betales tilskud til, til 3 000 euro.
Udgiftstyper, hvor medlemsstaternes myndigheder begrænsede tilskud til 
standard ‑ eller maksimumsomkostninger på en måde, som mindsker risikoen 
for overspecificering
Standardsatser for enhedsomkostninger:
— pr. meter levende hegn (f.eks. i Frankrig under foranstaltningen »Bevarelse og opgradering af natur ­ 
og kulturværdier i landdistrikterne«)
— jordforbedring pr. hektar (f.eks. i Ungarn under foranstaltningen »Første skovrejsning på 
landbrugsarealer«).
Maksimumsomkostninger pr. output ‑ eller resultatenhed:
— pr. kvadratmeter i en opført eller renoveret bygning (f.eks. i Bulgarien i forbindelse med bygninger under 
foranstaltningen »Fornyelse og udvikling af landsbyer«)
— pr. dyrebås (f.eks. i Frankrig til stalde under foranstaltningen »Modernisering af landbrug«).
Maksimumsomkostninger pr. udgiftskategori:
— et maksimumsbeløb til en bestemt type landbrugsudstyr (f.eks. i Frankrig til sprøjteudstyr under 
foranstaltningen »Modernisering af landbrug«)
— et maksimumsbeløb til tekniske undersøgelser eller forundersøgelser (f.eks. i Tjekkiet til udarbejdelse af 
planer for biogasprojekter under foranstaltningen »Modernisering af landbrug«)
— en maksimumsprocent for honorarer (f.eks. i Spanien (Andalusien) til arkitekthonorarer under 
foranstaltningen »Forøgelse af værdien af landbrugs ­ og skovbrugsprodukter«).Tekstboks 3 Tekstboks 4
24 Bemærkninger
I forbindelse med andre for ‑
anstaltninger bør de fore ‑
slåede omkostninger, når 
risikoen begrunder det, eva ‑
lueres for at sikre, at specifi ‑
kationerne er rimelige
43 
Når omkostningerne ikke er begrænset 
til en standardspecifikation, er det nød ­
vendigt at imødegå risikoen for over ­
specificering. De tre vigtigste metoder, 
som medlemsstaternes myndigheder 
brugte til dette formål, var:
 ο standardkontrol for at sammenligne 
de foreslåede omkostninger med 
referencepriser
 ο evaluering af de enkelte projekters 
specifikationer
 ο ekspertudtalelser.
Med standardberegninger og 
benchmarksammenligninger 
kan man hurtigt finde frem 
til ansøgninger, hvor der 
even  tuelt kan være tale om 
overspecificering
44 
Bortset fra for mindre projekter skal 
ansøgerne indsende fysiske og finan ­
sielle data om deres virksomheder og 
om projektplanerne. Medlemsstaternes 
myndigheder anvender oplysningerne 
til kontrol af støtteberettigelsen og til at 
udvælge de bedste projekter. Der kan 
være tale om fra blot nogle få tal og til 
fuldstændige forretningsplaner. Med ­
lemsstaternes myndigheder kan også an ­
vende disse oplysninger til at kontrollere, 
at de foreslåede projekters omkostninger 
er rimelige set i forhold til de forventede 
output eller resultater: det bidrag, som 
projektet sandsynligvis vil yde til at op ­
fylde LDP’ets mål. Der kan f.eks. være tale 
om simple indtjeningsberegninger, eller 
landbrugsudstyret kan sættes i forhold til 
bedriftens størrelse og type.45 
Medlemsstaternes myndigheder kan 
anvende standardberegninger og 
regneark, så deres ansatte hurtigt kan 
beregne finansielle nøgletal eller andre 
indikatorer og sammenligne dem med 
referencetal eller faregrænser. Hvis der 
anvendes modeller for ansøgningsske ­
maerne for at sikre ensartede oplysnin ­
ger, vil dette kunne gøres, uden at det 
vil kræve meget ekstra tid, og vil kun 
være forbundet med få omkostninger. 
Kontrolniveauet vil kunne være mindre 
for ansøgninger, som falder ind under 
det normale område, hvorimod de, der 
ligger udenfor, vil skulle undersøges 
mere indgående for at sikre, at omkost ­
ningerne er rimelige.
46 
Disse benchmarks kan også anvendes 
under projektudvælgelsen som et kri ­
terium for omkostningseffektivitet eller 
for opnåelse af »valuta for pengene«. 
Som et eksempel kan nævnes, at myn ­
dighederne i Det Forenende Kongerige 
(England) havde sat som mål, at projek ­
ter, der omfatter støtte til små virksom ­
heder i landdistrikterne, skulle skabe et 
nyt job for hver 30 000 GBP , de modtog 
i støtte. Hvis de vurderede, at omkost ­
ningerne ikke var rimelige (dvs. for høje) 
i forhold til dette mål, godkendte de 
ikke tilskuddet. For de største investe ­
ringsforanstaltningers vedkommende 
var det kun fire af de 15 gennemgåede 
LDP’er, hvor det blev evalueret, om 
omkostningerne var rimelige i forhold 
til de forventede output eller resultater 
(jf. bilag IV  og figur 5 ).
25 Bemærkninger
Medlemsstatsmyndigheder, som evaluerer omkostningerne i forhold til de 
forventede output eller resultater1Figur 5
1 Bortset fra foranstaltningen om uddannelse og information.
Kilde:  Rettens revisionsresultater.Ikke vurderet
CampanienEngland
Investeringer i kunstvanding
Projektets omkostningseﬀek-tivitet vurderes for eksempel ved at undersøge forholdet mellem projektets omkostninger og antallet af kunstvandede hektarVedvarende energi
I forbindelse med opførelse af 
biogasanlæg sammenligner myndighederne forholdet mellem udgiftsbeløbet og den samlede installerede strømkapacitet med et benchmark 
Investeringer i kunstvanding
Der opstilles et kriterium for 
»projekteﬀektivitet«, og under 
bedømmelsen sammenlignes 
omkostningerne pr. 
kunstvandet hektar med de 
gennemsnitlige programmere-
de omkostningerMedlemsstatsmyndigheder, som evaluerer omkostningerne 
i forhold til de forventede output eller resultater
Medlemsstatsmyndigheder, som ikke vurderer omkostningerne 
i forhold til de forventede output eller resultater
Diversiﬁcering af økonomien
i landdistrikterneOmkostningerne pr. oprettet arbejdsplads, pr. ekstra turistseng,
pr. person, der gennemfører et 
uddannelseskursus, pr. oprettet 
virksomhed, pr. m
2 virksomhedsom-
råde, tilbagebetalingsperioden for 
investeringer … beregnes, og der 
sammenlignes med benchmark 
26 Bemærkninger
Det kan være vanskeligt for 
administrative medarbejdere, 
som ikke er teknikere, at 
vurdere de enkelte projekters 
specifikationer, men kontrol 
baseret på sund fornuft og 
utvetydige regler kan være 
med til at forhindre og opdage 
overspecifikation
47 
I forbindelse med uensartede program ­
mer som landdistriktsprogrammerne 
er det ikke alle projekterne, der vil have 
et standardsæt af output og resultater, 
som muliggør, at omkostningerne nemt 
vil kunne evalueres ved hjælp af nøgle ­
tal eller benchmark. Når specifikationer ­
ne ligger uden for normen, skal med ­
lemsstaternes myndigheder endvidere 
vurdere, om de højere specifikationer 
er berettigede på grund af projektets 
særlige omstændigheder, eller fordi de 
giver mulighed for mere valuta for pen ­
gene. Uden teknisk specialistviden kan 
det være vanskeligt og tidskrævende at 
foretage sådanne evalueringer af pro ­
jektspecifikationer (inklusive udbuds ­
betingelser og tildelingskriterier), men 
det er umagen værd, når der er tale om 
større beløb.48 
Omkring to tredjedele af medlemsstats­
myndighederne informerede Retten 
om, at deres ansatte foretog kontrol af 
specifikationer baseret på sund fornuft, 
og at de ofte brugte den erfaring, de 
havde opbygget fra behandlingen af et 
stort antal projekter. Retten bemærkede 
imidlertid, at værdien af denne kontrol 
mindskes, hvis der ikke føres et register 
over, hvad der blev kontrolleret, og hvil ­
ken standard der blev anvendt.
49 
Utvetydige regler hjælper ansatte, som 
ikke er teknikere, med at træffe konse ­
kvente og rimelige beslutninger, når de 
evaluerer projektforslag. Der opstår en 
særlig, men almindeligt forekommende 
situation, når ansøgeren fremlægger 
tilbud til projektet fra flere leverandører 
med forskellige specifikationer: udstyr 
af forskelligt fabrikat, forskellige byg ­
gemetoder eller materialer, forskellige 
tidsplaner eller forskellig eftersalgsser ­
vice mv. Ansøgerne vil normalt vælge 
det tilbud, som er det mest fordelagtige 
for deres virksomhed med hensyn til 
pris og kvalitet (selv om valget vil være 
påvirket af støtten). Når ansøgerne ikke 
vælger tilbuddet med den laveste pris, 
skal medlemsstaternes myndigheder 
vurdere, om det dyrere tilbud med den 
højere kvalitet eller de ekstra elementer 
også er det, som giver mest valuta for 
pengene med hensyn til opfyldelse af 
politikmålene, eller om der eventuelt 
kan være tale om forgyldning.
27 Bemærkninger
50 
For at kunne gøre dette har de ansatte, 
der skal evaluere forslagene, behov for 
klare kriterier, som de kan anvende kon ­
sekvent i forbindelse med alle sager. Her 
har Retten konstateret, at der er en gene ­
rel svaghed, eftersom medlemsstaternes 
myndigheder i stedet for kriterier blot 
har givet medarbejderne en liste med ek ­
sempler på forhold, som måske  vil kunne 
godtages som begrundelse. Som eksem ­
pel herpå kan nævnes Tyskland, hvor der 
kan tages hensyn til næsten enhver form 
for tænkelig begrundelse — kvalitet, pris, 
teknisk egnethed, miljøkvaliteter, drifts ­ 
og vedligeholdelsesomkostninger, renta ­
bilitet, kundeservice, teknisk bistand eller 
afleveringsdatoer. Andre myndigheder, 
som for eksempel de franske og engel ­
ske, følger en lignende fremgangsmåde. 
Retten har i forbindelse med tidligere 
revisioner konstateret, at medlemsstater ­
nes myndigheder var tilfredse, hvis blot 
ét af disse forhold blev anført, uanset 
om det var tilstrækkeligt til at kunne 
begrunde de ekstra omkostninger. Det 
er i nogen grad nødvendigt at foretage 
et skøn, når de begrundelser, ansøgeren 
har givet, skal vurderes, men i projekt ­
mapperne manglede der dokumentation, 
som kunne vise, på hvilket grundlag de 
ansatte, som havde evalueret ansøgnin ­
gen, havde vurderet, at de pågældende 
ekstraomkostninger var rimelige.
51 
En alternativ metode, som ca. en fjerde ­
del (21) af de 88 medlemsstatsmyndig ­
heder fulgte, er altid at basere tilskuddet 
på det laveste gyldige tilbud. Denne 
metode har den fordel, at den er en ­
kel — eftersom den er utvetydig — og 
sparsommelig, eftersom den betyder 
færrest omkostninger for EU’s budget. 
Den forhindrer ikke ansøgeren i at vælge 
det tilbud, der »giver størst valuta for 
pengene«, selv om det er højere, men 
støttebeløbet  vil altid blive fastsat på 
grundlag af det laveste tilbud. Ansøgerne 
betaler således selv for de ekstra udgifter 
(til f.eks. en højere kvalitet eller en læn ­
gere garanti) uden tilskud. De forskellige 
metoder er beskrevet i  tekstboks 5 .52 
Ingen af ovennævnte metoder vil na ­
turligvis være effektive, hvis ansøgeren 
manipulerer med tilbudsprocessen, 
f.eks. ved at udarbejde specifikationerne 
på en måde, så potentielle leverandø ­
rer udelukkes. Denne risiko behandles 
i Del III: Opnåelse  af den mest  fordelagti -
ge pris.
28 Bemærkninger
Forskellige metoder til fastsættelse af støttebeløbet: laveste gyldige tilbud eller 
ansøgerens valg
 Forenklet eksempel : En landbruger i medlemsstat X og én i medlemsstat Y modtager tilbud på 
traktorer på 200 hk fra forhandlere af mærkerne A, B og C til henholdsvis 80 000 euro, 90 000 euro 
og 100 000  euro. Traktorerne er funktionelt identiske, men begge landbrugere foretrækker en traktor 
af mærke C. Det er den dyreste, men den holder værdien godt og kan efter fem år sælges igen for 
40 000 euro. Når der tages hensyn til tilskuddet, er det mere fordelagtigt end at vælge traktor A, hvis 
videresalgspris er lavere.
Både medlemsstat X og medlemsstat Y godkender tilskuddet til køb af traktor C, men støttebeløbet er ikke 
det samme. Medlemsstat X følger princippet om »det laveste tilbud« og giver et tilskud på 40 000 euro 
(50 % af det laveste gyldige tilbud). Medlemsstat Y kontrollerer, at landbrugeren har begrundet det dyrere 
tilbud, og giver et tilskud på 50 % — 50 000 euro — baseret på ansøgerens valg.
(euro)
Medlemsstat X: tilskud baseret 
på det laveste tilbudMedlemsstat Y:
tilskud baseret på ansøgerens valg
Laveste gyldige tilbud 80 000 80 000
Ansøgerens valgte tilbud 100 000 100 000
Godkendt tilskud på 50 % 40 000 50 000Tekstboks 5
Ekspertudtalelser kan give   
god sikkerhed for, at specifika ‑
tionerne er rimelige, forudsat at 
de er tilstrækkelig uafhængige
53 
Mange af LDP’ernes projekter omfatter 
samme form for udgifter: for eksem ­
pel landbrugsmaskiner, byggeri og 
infrastrukturer i landdistrikterne. Flere 
medlemsstatsmyndigheder, herunder 
Ungarn og Italien (Campanien), har 
ansatte med kvalifikationer inden for 
disse områder, f.eks. landbrugsteknike ­
re eller byggeøkonomer. De er i stand 
til at forstå de tekniske specifikationer 
og anvender deres faglige kvalifikatio ­
ner og erfaring til at foretage en solid 
vurdering af de foreslåede projekt­
specifikationer. Forudsat at formålet 
med kontrollen og konklusionerne 
heraf er klare, og det udførte arbejde 
dokumenteres, kan intern ekspertise 
give pålidelig og uafhængig sikkerhed 
for, at de foreslåede omkostninger er rimelige, samt give medlemsstaternes 
myndigheder mulighed for at identifi ­
cere eventuelle tilfælde af forgyldning. 
Den afskrækkende effekt heraf er også 
vigtig: Det er mindre sandsynligt, at en 
landbruger vil angive for høje specifika ­
tioner, hvis han ved, at tilskudsansøg ­
ningen vil blive vurderet af for eksempel 
en landbrugstekniker.
29 Bemærkninger
54 
Det er imidlertid ikke altid muligt eller 
omkostningseffektivt for medlemssta ­
ternes myndigheder at ansætte medar ­
bejdere med denne form for ekspertise, 
især ikke, hvis der er for få af en bestemt 
type projekter til, at det kan begrundes. 
Nogle medlemsstatsmyndigheder, som 
f.eks. dem i Grækenland og Litauen, 
indgår kontrakt med eksperter om at 
afgive udtalelser om specifikationer 
og omkostninger i forbindelse med 
udvalgte projekter. Det gælder særlig, 
når projekterne frembyder særlige risici 
på grund af deres størrelse eller særlige 
forhold, eller fordi omkostningerne ikke 
ligger inden for normalområdet.
55 
Andre medlemsstatsmyndigheder, som 
f.eks. dem i Østrig og Ungarn, kræver, at 
ansøgerne vedlægger en attest eller en 
erklæring om projektomkostningerne 
fra en anerkendt ekspert, som f.eks. en 
byggeøkonom. I praksis er det imidler ­
tid begrænset, hvor stor tillid man kan 
have til sådanne erklæringer. Det er 
klart, at eksperterne vil handle i deres 
kunders interesse, som måske vil være 
i modstrid med medlemsstaternes og 
EU’s interesse i at opfylde politikmålene 
med de lavest mulige omkostninger. 
Endvidere kan formålet med ekspertens 
erklæring være at bekræfte, at specifika ­
tionerne overholder byggeregulativerne 
eller andre tekniske krav. Det er ikke 
relevant eller nyttigt med henblik på at 
identificere mulige overspecifikationer.Del III — Opnåelse af den 
mest fordelagtige pris: 
metoder, der kan sikre, at 
priserne på de godkendte 
elementer er rimelige
56 
Ifølge princippet om sparsommelighed 
(jf. punkt 2 og 10) skal EU’s støtte til 
projekter baseres på de lavest mulige 
priser for de krævede projektspecifi ­
kationer. Tilskud mindsker imidlertid 
ansøgerens incitament til at søge at 
opnå de bedste priser, og ansøgere kan 
vælge at foretrække en leverandør, hvis 
priser er højere, hvilket skaber risiko for, 
at tilskudsansøgningen er baseret på 
priser, som ikke er konkurrencedygtige. 
Retten vurderede de metoder, som 
medlemsstaternes myndigheder fulgte 
for at imødegå denne risiko.
57 
Ved udgangen af 2013 havde alle 
15 medlemsstatsmyndigheder ind ­
ført formelle systemer til kontrol af, at 
priserne er rimelige. De vigtigste af de 
metoder, der blev fulgt (og som beskri ­
ves i  tekstboks 2 ), var:
 ο sammenligning af de omkostninger, 
som der ansøges om tilskud til, med 
uafhængige prisoplysninger (ind ­
hentet via markedsundersøgelser 
eller fra prislister eller databaser)
 ο sammenligning af de forskellige 
tilbud, som ansøgeren har indhen ­
tet (herunder også via offentlige 
udbud)
 ο høring af eksperter.
En anden af de metoder, der blev 
fulgt, og som mindskede risiciene, 
var at anvende forenklede omkost ­
ninger eller maksimumsomkostnin ­
ger for at fastsætte eller begrænse 
projektomkostningerne.
30 Bemærkninger
Anvendelse af forenklede 
omkostningsmuligheder 
(eller en lignende anven ‑
del se af maksimumsomkost ‑
ninger), når det er praktisk 
muligt, begrænser effektivt 
risikoen for overpriser — for ‑
udsat at de fastsættes på det 
rigtige niveau
58 
Som beskrevet i punkt 38 ­42 kan tilskud 
baseres på forenklede omkostninger 
fastsat af medlemsstaternes myndighe ­
der, en metode, som begrænser risi ­
koen for overspecificering. Der kan på 
lignende måde fastsættes maksimums ­
omkostninger for opnåelse af output 
og resultater eller for udgiftskategorier. 
Når omkostningerne fastsættes på ni ­
veau med eller under de mest fordelag ­
tige markedspriser, vil omkostningerne 
for EU ­budgettet således være rimelige. 
I punkt 41 og 42 anfører Retten, at mere 
end halvdelen af medlemsstatsmyndig­
hederne i nogen grad anvendte for ­
enklede omkostninger, og at der var 
mulighed for en bredere anvendelse af 
disse metoder.
59 
Når der fastsættes en maksimumsom -
kostning  får ansøgeren udbetalt et 
tilskud beregnet på grundlag af det la ­
veste af følgende beløb: det beløb, han 
rent faktisk har betalt, eller maksimums ­
beløbet. Det er potentielt mest økono ­
misk for EU’s budget og for de nationale 
budgetter. Når der anvendes forenklede  
omkostningsmetoder , vil ansøgeren 
imidlertid teoretisk kunne modtage et 
tilskud, som er større end de omkostnin ­
ger, han har afholdt. Forudsat at det sker 
sjældent, og at der kun er tale om små 
beløb, vil de ekstra omkostninger kunne 
begrundes med fordelene ved yderlige ­
re forenkling.60 
Hvis der fastsættes »maksimumsom ­
kostninger« på et niveau, som er højere 
end de tilgængelige markedspriser, vil 
de kun have ringe effekt. Hvis »forenk ­
lede omkostninger« fastsættes for højt, 
vil det medføre, at der påløber uberetti ­
gede omkostninger, som beskrevet i det 
følgende. Dette illustreres i  tekstboks 6 .
31 Bemærkninger
Hvis de forenklede omkostnin ‑
ger ansættes for højt, vil de 
kunne påvirke økonomien 
i forbindelse med alle udgifter ‑
ne — medlemsstaternes myn ‑
digheder bør derfor sørge for,  
at de fastsættes på et forsvar ‑
ligt grundlag, og med jævne 
mellemrum gennemgå og 
justere dem
61 
Forenklede omkostninger skal fastsæt ­
tes på forhånd, da de skal anvendes 
i forbindelse med udarbejdelsen af 
ansøgninger og til at godkende støt ­
tebeløbet. For at fastsætte beløbene er det nødvendigt med undersøgelser 
og fremskrivninger, som vil medføre 
en række antagelser. Kommissionen 
har udsendt retningslinjer til medlems ­
staternes myndigheder for at sikre, at 
beregningerne er solide. Disse myndig ­
heder kan opnå supplerende sikkerhed 
ved at få en revisor til at gennemgå 
beregningerne.Forskellen mellem maksimale enhedsomkostninger og standardsatser for 
enhedsomkostninger
 Forenklet eksempel : Medlemsstaternes myndigheder vurderer på grundlag af en undersøgel ­
se, at gennemsnitsomkostningerne til genplantning af en skov er på mere end 4 000 euro pr. 
hektar.
Under anvendelse af »maksimale enhedsomkostninger« fastsættes der et loft på 4 000 euro pr. hektar. An ­
søgeren skal indsende en detaljeret redegørelse for de faktisk påløbne omkostninger, og medlemsstaternes 
myndigheder skal kontrollere disse. Betalingen foretages på grundlag af de faktiske omkostninger pr. hektar 
og kan højst svare til det fastsatte maksimum.
Under anvendelse af »standardsatser for enhedsomkostninger« betaler medlemsstaternes myndigheder det 
samme beløb på 4 000 euro pr. hektar til alle ansøgere uanset de påløbne omkostninger. Det er en forenkling 
for ansøgerne, som ikke skal bevise, at deres omkostninger er rimelige eller indsende detaljerede oplysninger 
om de faktiske omkostninger, og det er det også for medlemsstaternes myndigheder.
Hvis maksimumsomkostningerne fastsættes til 6 000  euro, har det ingen effekt. Hvis standardomkostningerne 
fastsættes til 6 000 euro, vil det give anledning til overbetalinger, som illustreret i følgende tabel.
(euro)
Faktisk afholdte 
omkostninger pr. hektarTilskud betalt på grund ­
lag af 4000/ha maksi ­
mumsomkostningerTilskud betalt på 
grundlag af 4000/ha 
standardomkostningerTilskud betalt på grund ­
lag af 6000/ha maksi ­
mumsomkostningerTilskud betalt på 
grundlag af 6000/ha 
standardomkostninger
3 000 3 000 4 000 3 000 6 000
4 000 4 000 4 000 4 000 6 000
5 000 4 000 4 000 5 000 6 000Tekstboks 6
32 Bemærkninger
62 
De fremkomne beløb vil gælde for en 
standardsituation, og de tilgængelige 
priser vil måske blive ansat for lavt for 
nogle ansøgere og for højt for andre. 
Det vil kunne medføre overbetalinger, 
når tilskuddet er større end de om ­
kostninger, der rent faktisk er afholdt. 
Der gives et eksempel herpå i  tekst ‑
boks 7 . Medlemsstaternes myndigheder 
bør derfor sørge for, at overbetalinger 
kun forekommer exceptionelt. Til 
dette formål bør medlemsstaternes 
myndigheder med jævne mellemrum 
teste en stikprøve af konkrete sager, så 
de kan være sikre på, at de forenklede 
omkostninger er fastsat på niveau med 
eller under de normalt tilgængelige 
markedspriser.63 
Retten fandt ingen medlemsstatsmyn ­
dighed, som løbende kontrollerede 
de forenklede omkostninger på den ­
ne måde. Nogle af dem havde dog 
metoder til at sikre, at de maksimale 
enhedsomkostninger  var rimelige, og 
disse kunne også anvendes i forbindelse 
med forenklede omkostninger. I Tysk ­
land (Brandenburg og Berlin) justerede 
myndighederne for eksempel hvert år 
maksimumsomkostningerne pr. hektar 
til plantning af skove og fastsatte dem 
til 85 % af de faktiske gennemsnitsom ­
kostninger, der var konstateret i det 
foregående år.
Standardsatser for enhedsomkostninger baseret på teoretiske beregninger kan 
overvurdere de tilgængelige markedspriser og dermed føre til overbetalinger
LDP 2007 for England opererede med en standardsats på 228 GBP pr. hektar for forvaltning af kratbevoksede 
områder under foranstaltningen for »ikkeproduktive investeringer«. De engelske myndigheder baserede dette 
beløb på en vurdering af de typiske omkostninger for en landbruger, som påtager sig dette arbejde. En vel ­
renommeret landbrugsskole kontrollerede beregningen. Retten kontrollerede en tilfældigt udvalgt betaling 
fra 2012 og konstaterede, at den pågældende landbruger havde fået udført arbejdet til en pris på 95 GBP pr. 
hektar.
De engelske myndigheder havde ikke indført en procedure, der kunne sikre, at standardsatsen for enheds ­
omkostninger med jævne mellemrum blev sammenlignet med de faktiske omkostninger afholdt i forbindelse 
med en stikprøve af projekter, hvilket ville have gjort det muligt at opdage, at standardsatsen for enhedsom ­
kostninger ikke var i overensstemmelse med de reelle omkostninger.Tekstboks 7
33 Bemærkninger
En sammenligning af pri ‑
ser ne på de elementer, der 
ansøges om tilskud til, med 
uvildige prisoplysninger, 
kan give sikkerhed for, at 
priserne er rimelige, men 
det kan være vanskeligt at 
anvende denne metode
En markedsundersøgelse 
kan anvendes til at få 
uvildige og sammenlignelige 
prisoplysninger i forbindelse 
med enkeltprojekter
64 
I forbindelse med 11 af de 15 LDP’er, 
som indgik i skrivebordsgennemgangen 
(jf. bilag IV ), undersøger medlemssta ­
ternes myndigheder undertiden marke ­
det eller sammenligner med tilsvarende 
projekter for at kontrollere, at de priser, 
der er anført i ansøgningen, er rimelige 
(for at opnå yderligere sikkerhed anven ­
des denne metode ofte i kombination 
med den »sammenligning af tilbud«, 
der beskrives i  tekstboks 2 ). I Polen, for 
eksempel, foretager de ansatte internet ­
søgninger på priser, kontakter leveran ­
dører for at få bekræftet priserne eller 
beder dem om konkurrerende tilbud. Ef ­
tersom disse oplysninger er uvildige  — 
dvs. de ikke kommer fra ansøgeren — 
kan de være et kvalitetsmæssigt godt 
bevis for de priser, der er tilgængelige.
65 
I nogle medlemsstater anvendes mar ­
kedsundersøgelser med godt resultat, 
særlig når der er tegn på risiko, men me ­
toden er tidskrævende, og det kan være 
vanskeligt at bevise, at alle ansøgninger 
er blevet evalueret på samme måde. 
Andre medlemsstatsmyndigheder 
ind fører derfor i stedet ordninger med 
reference priser (jf. følgende punkter).At bruge prisdatabaser eller 
‑lister som reference kan være 
produktivt, men der skal 
anvendes en metode, som 
kan klare de enormt mange 
forskellige støtteberettigede 
elementer
66 
De fleste medlemsstatsmyndigheder — 
76 af de 88 — har oprettet prisdatabaser 
over i det mindste nogle udgiftstyper 
(hyppigst vedrørende landbrugsmaski ­
ner), eller de henviser til kommercielle 
prisdatabaser eller ­ lister, for eksempel 
over enhedspriser på byggemateria ­
ler eller byggeomkostninger. Ca. en 
fjerdedel af ansøgningerne om tilskud 
til udvikling af landdistrikterne i hele 
EU evalueres i forhold til sådanne 
reference priser. Der følges to forskellige 
metoder. De fleste — 63 — af medlems ­
statsmyndighederne betragter refe ­
rencepriserne som lofter  og begrænser 
tilskuddet til priserne på de enkelte 
elementer, der er opført i databasen. 
Med den anden metode betragtes 
referencepriserne som vejledende , og 
myndighederne kan godkende tilskuds ­
ansøgninger med priser, som ligger over 
referencepriserne, hvis de vurderer, at 
de højere priser er rimelige.
34 Bemærkninger
67 
Med de mange forskellige former for 
mulige udgifter til en bred vifte af 
po tentielle projekter om udvikling af 
landdistrikterne — fra basale input som 
beton eller arbejdskraft og til sofistike ­
ret computerstyret udstyr — kan det 
blive kostbart at opbygge og forvalte 
omfattende prisdatabaser, og det kan 
blive vanskeligt at sikre, at dataene er 
pålidelige, konsistente og ajourførte. 
I Ungarn er der for eksempel alene 
i databasen over priser på maskiner 
mere end 230 000 artikler af forskellige 
mærker og modeller med forskelligt 
ekstraudstyr og i forskellig kvalitet, 
og den skal opdateres to gange årligt 
(byggerelaterede omkostninger findes 
i en anden database).68 
Trods ovenstående bemærkninger kan 
anvendelsen af sådanne databaser dog 
være en produktiv måde at kontrollere 
priser på for de større LDP’er, hvor der 
undertiden skal behandles tusinder af 
stort den samme type projektansøgnin ­
ger. Men når der er tale om lister over 
priser på komponentdele eller input 
som for eksempel byggematerialer, kan 
det være et stort arbejde at kontrol ­
lere priserne (jf. tekstboks 8 ). Det kan 
også få medlemsstatsmyndighedernes 
medarbejdere til at koncentrere sig 
om priser på elementer, der er nemme 
at kontrollere, som f.eks. priserne på 
beton, mens de for eksempel ser bort 
fra den mere specialiserede færdigbe ­
handling, hvor risikoen for overpriser 
kan være større. Medlemsstater som 
Bulgarien, Frankrig og Grækenland und ­
går disse problemer ved at fastsætte 
referencepriser baseret på output som 
for eksempel bygværkets størrelse og 
bæreevne som helhed (der kan her an ­
vendes »maksimumsomkostninger«  — 
jf. punkt 41).
Sammenligning af de metoder, der anvendes til kontrol af omkostninger i forbin ‑
delse med byggeprojekter under foranstaltningen modernisering af landbrug: 
kontrol af prisen på delelementer (Litauen) og kontrol af produktionsomkostnin ‑
ger (Frankrig)
I Litauen abonnerer myndighederne på byggeomkostningsindeks. For en given type bygning, byggemetode 
og materialevalg viser disse indeks de typiske omkostninger pr. løbende meter fundament, omkostningerne 
pr. kvadratmeter tag og pr. kvadratmeter vægge, vinduer, dekorationselementer, flisearbejde mv. De ansatte, 
som evaluerer projektforslagene, tager oplysningerne om det foreslåede byggeri i tilskudsansøgningen og 
beregner den forventede pris på hvert enkelt element ved hjælp af prislister. De beregnede priser på disse 
elementer sammenlignes så med de omkostninger, der er angivet i støtteansøgningen.
I Frankrig er der på grundlag af en undersøgelse af tidligere projekter fastsat typiske byggeomkostninger pr. 
dyr eller pr. kvadrat ­ eller kubikmeter. En stald til 40 ­60 køer vurderes for eksempel til 2 920 euro pr. ko. En aj ­
lebeholder af beton på indtil 100 m3 vurderes til 157 euro pr. m3. Myndighederne kan hurtigt beregne omkost ­
ningerne pr. ko eller pr. m3 i projektforslaget og sammenligne dem med de forventede omkostninger.Tekstboks 8
35 Bemærkninger
15 Det kan imidlertid være 
nemmere at oprette og føre 
prisdatabaser med 
leverandørernes listepriser 
end med markedspriser. 
Hvis det er tilfældet, kan 
medlemsstaternes myndig­
heder anvende en koefficient 
på listepriserne og foretage et 
skøn over de markedspriser, 
der skal anvendes som  refe­
rence eller loft.Disse databaser og lister er 
kun nyttige, hvis de priser, de 
omfatter, ligger tilstrækkeligt 
tæt på de priser, der reelt er 
tilgængelige på markedet
69 
I seks af de ti LDP’er, hvor der anvendes 
referencepriser på maskiner og udstyr 
(jf. figur 6 ), opgiver fabrikanterne og di ­
stributørerne priserne til myndigheder ­
ne, eller de tages fra deres prislister eller 
kataloger. Der gives et eksempel herpå 
i tekstboks 9 . Det er imidlertid alminde ­
lig handelspraksis at forhandle rabatter 
på listepriser, og disse kan være betyde ­
lige (det er for eksempel usædvanligt at 
betale den fulde listepris for en ny bil). 
Det betyder, at listepriserne sandsynlig ­
vis vil være højere end de reelt tilgæn ­
gelige markedspriser. De er derfor ikke 
ret meget værd som referencepriser 
(eller som lofter) undtagen til at påvise 
det usædvanlige forhold, at de  priser, 
der foreslås i støtteansøgningen, ligger 
over de priser, fabrikanten tilbyder15. Andre medlemsstatsmyndigheder 
fastsætter referencepriser ved hjælp af 
markedsundersøgelser eller indsam ­
ler data fra projektgodkendelser eller 
betalingsanmodninger.
Referencepriser (eller prislofter) baseret på leverandørernes listepriser er ikke sær ‑
lig anvendelige til at fastslå, at omkostningerne er rimelige
I Ungarn føres der en database over priser på landbrugs ­ og skovbrugsmaskiner, som fabrikanter og distribu ­
tører leverer. Ansøgeren behøver ikke at vedlægge tilbud fra leverandører i ansøgningen, hvis de pågældende 
artikler er opført i databasen, hvilket forenkler proceduren. De ungarske myndigheder godkender støttean ­
søgningerne, hvis omkostningerne er lig med eller ligger under priserne i databasen.
Retten sammenlignede de priser, som leverandørerne rent faktisk havde tilbudt ansøgerne, med priserne 
i databasen. 12 af tilbuddene vedrørte landbrugstraktorer. I gennemsnit var disse tilbud 30 % lavere end de 
priser, der var opført i databasen. De ungarske myndigheder svarede Retten, at det ikke var usædvanligt med 
en difference på minus 25 ­30 % i forhold til priserne i databasen.
I denne situation — som ikke er enestående for Ungarn — vil en sammenligning af støtteansøgningen med 
en prisdatabase måske være i overensstemmelse med gennemførelsesforordningens ordlyd (jf. punkt 17), 
men den viser kun, at priserne ikke overskrider distributørernes og fabrikanternes listepriser. Den viser ikke, 
at priserne er rimelige.Tekstboks 9
36 Bemærkninger Figur 6Anvendte kilder til fastsættelse af referenceomkostninger eller prislofter
Kilde:  Rettens revisionsresultater.Markedspriser
Leverandørernes listepriser 
Ikke relevant eller ikke vurderet
Campanien
AndalusienForanstaltningen vedrørende 
modernisering af landbrug
Onlinedatabasen SimCoGuide 
angiver referenceomkostningerne for landbrugsmateriel. Den opdateres hvert år af en organisation, der er uafhængigi forhold til udstyrsleverandørerne. Den er baseret på de observerede markedspriser. 
Foranstaltningen vedrørende 
fornyelse af landsbyerPriserne fra en regional liste over byggepriser anvendes som loft. Disse prislister opdateres årligt og indeholder de gennemsnitlige markedspriser opnået i forbindelse med oﬀentlige udbud.Databasen over referencepriser indeholder priserne på de varer og tjenesteydelser, der typisk anvendesi forbindelse med foranstaltningen, og den opdateres løbende med priser fra de tilbud, ansøgerne indsender, og med resultaterne fra medlemsstats-myndighedernes markedsundersøgelser.
37 Bemærkninger
70 
Hvis referencepriserne (eller lofterne) er 
for høje, vil det også kunne indvirke på 
ansøgernes adfærd og opmuntre dem 
til at foreslå priser på niveau med lofter ­
ne for at maksimere støttebeløbet. Det 
fjerner deres incitament til at mindske 
omkostningerne og skaber incitament 
til at indgå hemmelige aftaler med 
leverandørerne for kunstigt at puste 
priserne op — der kan for eksempel 
være tale om inden for de oppustede 
priser på den støtteberettigede artikel 
at levere varer eller tjenesteydelser, som 
ikke er støtteberettigede, eller at tilbyde 
skjulte rabatter. Det kan også medføre 
konkurrenceforvridende adfærd blandt 
leverandørerne. For at undgå denne ri ­
siko viser medlemsstater som Bulgarien 
ikke priserne i den offentlige udgave af 
deres database over referencepriser.
71 
Ligesom forenklede omkostninger 
kan reference ­ eller maksimumspriser 
blive forældede, og hvis de for eksem ­
pel baseres på byggeomkostningerne 
i hovedstaden, afspejler de måske ikke 
de priser, der er tilgængelige i land ­
distrikterne. Prisdatabaser bør derfor 
ajourføres regelmæssigt, og de bør 
afspejle regionale forskelle, når disse 
er signifikante.Når priserne på de artikler, 
som der ansøges om tilskud til, 
overskrider referenceprisen, 
er det nødvendigt at foretage 
en vurdering for at afgøre, 
hvor stort et tilskud der skal 
godkendes: Det er derfor 
nødvendigt med klare regler  
og kriterier
72 
Referencepriser kan ifølge deres natur 
ikke altid afspejle de markedspriser, der 
er tilgængelige på det tidspunkt og det 
sted, hvor det enkelte projekt gennem ­
føres. En vis prisforskel er uundgåelig 
— særlig når der er tale om udstyr, hvis 
databasen over referencepriser ikke 
omfatter artikler af samme mærke og 
model, som den, der ansøges om tilskud 
til. Når priserne i ansøgningen overskri ­
der referencepriserne, skal de ansatte, 
medmindre medlemsstaternes myndig ­
heder anvender referencen som et loft, 
vurdere, om de højere priser er rimelige. 
Dette kan være vanskeligt og tidskræ ­
vende, og små differencer fra referen ­
cepriserne kan derfor accepteres uden 
yderligere undersøgelser, eftersom de 
potentielle omkostningsbesparelser vil 
være små.
73 
Når differencerne overskred den accep ­
table fravigelse fra referencepriserne, 
pålagde medlemsstaternes myndighe ­
der normalt ansøgerne at give en be ­
grundelse herfor. Men det var ikke klart, 
efter hvilke kriterier disse begrundelser 
blev evalueret, og der manglede doku ­
mentation, som kunne vise, på hvilket 
grundlag omkostninger over reference ­
priserne blev betragtet som rimelige.
38 Bemærkninger
74 
Medlemsstatsmyndigheder som de 
franske og litauiske godkendte imid ­
lertid automatisk differencer fra refe ­
rencepriserne på op til 30 eller 40 % 
uden at bede ansøgeren om nogen 
form for begrundelse og uden først at 
have fastslået, at differencer af en sådan 
størrelsesorden afspejler de priser, der 
reelt betales i situationer, hvor der ikke 
gives tilskud. Retten må sætte spørgs ­
målstegn ved, om en pris, som ligger 
30 % over referenceprisen, automatisk 
kan betragtes som rimelig, og om 
denne praksis stemmer overens med 
princippet om sparsommelighed. For et 
almindeligt fødevareforarbejdningspro ­
jekt er omkostningerne for eksempel 
ca. 750 000  euro. Hvis referenceprisen 
svarede til dette beløb, ville der med 
den tilgang, der beskrives herover, uden 
videre kunne godkendes omkostninger 
på yderligere 300 000  euro. Når referen ­
cepriserne selv er baseret på listepriser 
og ikke på de faktiske markedspriser 
(som det for eksempel er tilfældet i Li ­
tauen), er der endnu større risiko for, at 
der kan godkendes for høje priser.En sammenligning af tilbud 
fra forskellige leverandører  
kan være en enkel og ligetil 
metode til at fastslå mar ‑
keds  priserne, men det er 
nødvendigt at sikre sig mod 
manipulation og svig
75 
En metode, der, ligesom det er tilfældet 
med mange andre tilskudsbaserede 
udgiftsprogrammer, ofte anvendes 
i forbindelse med udvikling af landdi ­
strikterne, er at bede ansøgeren om at 
fremlægge tilbud fra leverandører for at 
bevise, at støtteansøgningen er baseret 
på rimelige priser. For større beløb kan 
tilbuddene indhentes via en formel 
udbudsprocedure, særlig når der er tale 
om offentlige organer. Sammenligning 
af tilbud er almindelig handelspraksis 
og er i mange tilfælde ikke en ekstra 
byrde for ansøgeren. Når der er ægte 
konkurrence mellem leverandørerne, 
kan en sammenligning af tilbud være 
en effektiv måde til at bevise, at man 
har opnået den mest fordelagtige pris. 
I forbindelse med ca. to tredjedele af 
omkostningerne til udvikling af land ­
distrikterne evaluerer medlemsstater ­
nes myndigheder omkostningerne på 
denne måde.
39 Bemærkninger
Metoden med »sammen ‑
ligningstilbud« afhænger af, 
at der er ægte konkurrence, 
så hvis der kun indsendes ét 
tilbud (eller hvis tilbuddene 
ikke er sammenlignelige), er 
det nødvendigt med andre 
metoder for at kontrollere, at 
priserne er rimelige
76 
Medlemsstaternes myndigheder beder 
typisk ansøgeren om at vedlægge 
støtteansøgningen tilbud fra to eller 
tre leverandører. Det sker imidlertid, 
at ansøgerne kun indsender ét enkelt til ­
bud, måske fordi der er tale om en unik 
artikel (med kun én mulig leverandør), 
eller fordi andre leverandører har valgt 
ikke at afgive tilbud. Det kan også skyl ­
des, at ansøgeren har manipuleret med 
udbuddet for at begunstige en bestemt 
leverandør.
77 
Et enkelt tilbud beviser ikke, at man 
har opnået den mest fordelagtige pris 
på den pågældende artikel. Retten har 
imidlertid konstateret, at medlemssta ­
ternes myndigheder har accepteret 
enkelttilbud uden at foretage yder ­
ligere kontrol i form af for eksempel 
markedsanalyse, sammenligning med 
andre projekter eller ekspertevalue­
ringer for at fastslå, at priserne er rimelige. I  tekstboks 10  vises eksempler 
fra Frankrig og England. De engelske 
myndigheder har siden indført proce ­
durer, som kræver, at der skal udføres 
alternativ kontrol i tilfælde, hvor der kun 
er indsendt ét enkelt tilbud.
Der er behov for foranstalt ‑
ninger, der kan forebygge, 
for hindre, opdage og korrigere 
eventuelle manipulationer med 
henblik på at begunstige en 
bestemt leverandør
78 
Metoden med sammenligningstilbud er 
sårbar, fordi prisoplysningerne kommer 
fra ansøgeren, og ikke indhentes uaf ­
hængigt af medlemsstaternes myndig ­
heder. Det åbner op for den mulighed, 
at der vil kunne manipuleres med pro ­
ceduren for at begunstige en leverandør 
med højere priser.
Myndighederne accepterede ét enkelt tilbud uden at foretage yderligere kontrol
I Frankrig indhentede en ansøger to tilbud på levering og installation af et automatiseret anlæg til forarbejd ­
ning af frugt, men fremviste kun det dyreste tilbud for myndighederne, eftersom det var det, som bedst imø ­
dekom hans behov. De franske myndigheder accepterede dette tilbud uden på nogen måde at kontrollere, 
at omkostningerne var rimelige.
I England indsendte en ansøger om støtte til vinfremstillingsudstyr kun tilbud fra én leverandør med den 
begrundelse, at der var tale om specialudstyr til produktion af mousserende vine, og at der kun var den ene 
leverandør. De engelske myndigheder accepterede uden videre dette. Rettens revisorer var imidlertid i stand 
til at finde andre leverandører af det samme udstyr.Tekstboks 10
40 Bemærkninger
79 
Motiverne hertil kan være forståelige: 
En ansøger kan foretrække en dyre ­
re lokal leverandør eller kontrahent, 
fordi ansøgeren tidligere har haft et 
vellykket samarbejde med dem. Flere 
medlemsstatsmyndigheder accepterer 
udtrykkeligt sådanne præferencer som 
begrundelse for at godkende et dyrere 
tilbud. Det gælder for eksempel myn ­
dighederne i Ungarn og i forbindelse 
med én støtteordning myndighederne 
i England. Efter Rettens opfattelse er 
sådanne personlige præferencer ikke en 
tilstrækkelig begrundelse for at basere 
tilskuddet på et dyrere tilbud.
80 
Der er også risiko for, at ansøgeren kan 
manipulere med proceduren ved at for ­
mulere specifikationerne på en måde, 
så der kun er én leverandør, som nemt 
vil kunne opfylde dem — eller ganske 
enkelt ved at undlade at bede andre 
potentielle leverandører om at afgive 
tilbud. I ekstreme tilfælde vil en ansø ­
ger endog kunne indgå en aftale med 
leverandøren om at forfalske tilbuddene 
eller selv være offer for hemmelige afta ­
ler eller svig begået af konsulenter eller 
leverandører.
81 
Selv om svig er en undtagelse, er der fra 
Rettens og Kommissionens revisions ­
arbejde og fra EU’s Kontor for Bekæm ­
pelse af Svig (OLAF) tilstrækkeligt bevis 
for, at det forekommer. Alligevel havde 
kun fire af de 15 gennemgåede LDP’er 
indført foranstaltninger til bekæmpelse 
af svig i deres forvaltning af tilskud til 
udvikling af landdistrikterne. Kommis ­
sionens vejledning foreslår at uddanne 
de ansatte i at blive opmærksomme på 
svig, at udveksle oplysninger om kon ­
staterede tilfælde, at indføre et system 
med advarselsindikatorer og at anvende 
tjeklister udformet med henblik på at 
kunne identificere mulig manipulation. 
En metode, der anvendes i medlems ­
stater som Rumænien, er at øge gen ­
nemsigtigheden og konkurrencen ved 
at pålægge private ansøgere af tilskud at offentliggøre deres indkaldelser af 
tilbud fra leverandører på et websted, 
der drives af betalingsorganet.
Reglerne for offentlige indkøb 
gør det vanskeligere at skjule 
manipulation og svig, men de 
fjerner ikke risikoen herfor og 
er heller ikke en garanti for, at 
omkostningerne i alle tilfælde 
vil være rimelige
82 
Offentlige organer skal følge indkøbspro ­
cedurer, som er udformet med henblik 
på at få den bedste pris og samtidig sikre 
retfærdighed og gennemsigtighed. Over 
bestemte tærskelværdier finder EU ­di­
rektiverne anvendelse16. I nogle situatio ­
ner kan der gennemføres en procedure 
med forhandling med én enkelt leveran ­
dør, men når der er tale om større kon ­
trakter, vil offentlige organer typisk ind ­
hente tilbud fra forskellige leverandører, 
hvilket kan ske ved hjælp af et offentligt 
udbud. Reglerne for offentlige indkøb 
skulle, hvis de anvendes korrekt, kunne 
mindske mulighederne for manipulation 
og svig — reglerne for offentlige indkøb 
overholdes dog ikke altid, jf. punkt 25.
83 
For ni af de 15 gennemgåede LDP’ers 
vedkommende (jf. bilag IV ) kontrolle ­
rede medlemsstaternes myndigheder 
ikke, at de omkostninger, som der blev 
ansøgt om tilskud til, var rimelige, hvis 
reglerne for offentlige indkøb var blevet 
fulgt. Det kan imidlertid ske, at der ikke 
modtages flere sammenlignelige tilbud 
efter sådan en procedure — måske fordi 
der mangler ægte konkurrence, fordi 
indkaldelsen af tilbud ikke var blevet 
offentliggjort bredt, eller fordi udbuds ­
specifikationerne eller kontraktbetingel ­
serne udelukkede potentielle leveran ­
dører. Hvis der kun modtages ét tilbud, 
eller hvis tilbuddene ikke er sammenlig ­
nelige, vil dét at have fulgt udbudspro ­
cedurerne ikke være bevis for, at prisen 
på det valgte tilbud er rimelig.16 Nærmere oplysninger fås på: 
http://ec.europa.eu/
internal_market/
publicprocurement/
index_en.htm
41 Bemærkninger
84 
Hertil kommer, at et offentligt udbud 
ikke i sig selv gør noget for at afbøde de 
risici for overspecificering, der beskrives 
i Del I. Under Rettens og Kommissionens 
revisioner er der konstateret tilfælde, 
hvor specifikationerne i forbindelse med 
offentlige udbud var alt for høje, eller 
hvor tildelingskriterierne lagde unødig 
vægt på kvalitative aspekter uden behø ­
rig hensyntagen til omkostningerne.
85 
Hvis der i forbindelse med et offentligt 
udbud kun modtages ét tilbud, bør 
medlemsstaternes myndigheder derfor, 
hvis der er risiko for overspecifikation, 
eller hvis der er svagheder i den fulgte 
procedure, foretage yderligere kontrol 
for at fastslå, at de foreslåede omkost ­
ninger er rimelige, når det beløb, der er 
tale om, begrunder det.Når der skal foretages en 
vurdering, kan det give vær ‑
difuld sikkerhed at indhente 
udtalelse fra en uafhængig 
ekspert eller et evaluerings ‑
panel, og det kan være 
særlig omkostningseffek ‑
tivt, hvis det målrettes mod 
højrisikosager
86 
Anvendelsen af eksperter til evaluering 
af projektspecifikationer behandles 
i punkt 53 ­55. Eksperter kan give tilsva ­
rende sikkerhed for, at priserne er rimeli ­
ge, og den samme udtalelse kan dække 
både specifikationerne og prisen. Det 
kan være dyrt at anvende eksterne eks ­
perter, så dette vil især være relevant, 
når der er en stor finansiel risiko eller 
mistanke om svig. Det litauiske eksem ­
pel i  tekstboks 11  viser, at en målrettet 
anvendelse af eksperter kan betyde en 
reel besparelse for det nationale budget 
og for EU ­budgettet.
87 
For ti af de 15 gennemgåede LDP’ers 
vedkommende (jf. bilag IV ) indbragte 
medlemsstaternes myndigheder i det 
mindste de ansøgninger, hvor der var 
tale om større tilskud, for et evalue ­
ringspanel, som kan bestå af tekniske 
eksperter og/eller andre personer med 
relevant viden. Sådanne paneler kan 
være med til at sikre en mindre subjek ­
tiv vurdering af, om priserne (og specifi ­
kationerne) er rimelige.
42 Bemærkninger
En målrettet anvendelse af eksperter kan betyde en reel besparelse for det natio ‑
nale budget og for EU‑budgettet.
Når støtteansøgningerne vedrører større beløb, hvis der kun afgives ét tilbud, eller der er andre risikokarakte ­
ristika, sender de litauiske myndigheder projektforslaget til en finansiel konsulentvirksomhed og beder om en 
ekspertundersøgelse af de foreslåede omkostninger. De litauiske myndigheder sendte 214 sager til konsulen ­
ter i 2012/2013. I 27 sager konkluderede konsulenterne, at priserne i ansøgningen lå over de mest fordelagtige 
priser, der var tilgængelige på markedet. De litauiske myndigheder har beregnet, at der for hver euro, som var 
blevet betalt til konsulenter, var opnået en besparelse på mere end fire euro i EU ­midler og nationale midler.Tekstboks 1 1
Del IV — Hold øje med 
udviklingen, også efter at 
projektet er godkendt: 
metoder, som kan sikre, 
at de omkostninger, der 
rent faktisk godtgøres, er 
rimelige
88 
Som beskrevet i det foregående skal 
medlemsstaternes myndigheder kon ­
trollere, at de tilskud, de godkender, 
er baseret på rimelige omkostninger. 
Men på det tidspunkt, hvor tilskuddet 
godkendes, kan nogle af omkostnin ­
gerne stadig være usikre, særlig når 
der er tale om store byggeprojekter. 
Nogle medlemsstatsmyndigheder kan 
være flere måneder om at behandle 
ansøgningerne, så de priser, der blev 
opnået, da ansøgningen blev indsendt, 
er måske ikke længere gyldige, når 
projektet går i gang, eller ansøgerens 
forretningsplan er måske ændret. Det er 
derfor ikke usædvanligt, at de afholdte 
omkostninger afviger fra de godkendte 
omkostninger: Såvel specifikationerne 
som priserne kan have ændret sig.89 
Når ansøgeren indsender en anmod ­
ning om betaling af tilskud til godtgø ­
relse af afholdte omkostninger, kan der 
opstå tre former for risiko:
a) Omkostningerne er ikke længere 
rimelige i forhold til det konkrete 
output og resultat: De omkost ­
ninger, som blev godkendt til en 
stald med kapacitet til at rum ­
me 100 dyr, er måske ikke rimelige, 
hvis den stald, der rent faktisk er 
blevet bygget, kun kan rumme 50.
b) Projektet er blevet gennemført på 
en anden måde, og de specifikatio ­
ner og priser, der blev kontrolleret 
i ansøgningen, gælder derfor ikke 
længere: I stedet for et skifertag til 
stalden bygger landbrugeren for 
eksempel et metaltag for samme 
beløb.
c) Besparelser på projektelementer er 
blevet brugt til forgyldning, efter ­
som projektlederne har tendens til 
at betragte det godkendte tilskud, 
som et budget, der kan anvendes: 
Hvis byggearbejdet for eksempel 
koster mindre end budgetteret, 
vil besparelserne kunne bruges til 
ekstra flotte fittings.
Retten vurderede de metoder, som 
medlemsstaternes myndigheder fulgte 
for at imødegå disse risici.
43 Bemærkninger
Kontrolsystemerne bør sikre, 
at alle væsentlige ændringer 
i projektet foretaget efter 
godkendelsen af tilskuddet 
opdages og kontrolleres, så 
man kan være sikker på, at 
de omkostninger, der skal 
godtgøres, stadig er rimelige
90 
Når der ses bort fra de tilfælde, hvor der 
anvendes »forenklede omkostninger«, 
skal ansøgerne normalt indsende betal ­
te regninger som dokumentation, når 
de anmoder om at få udbetalt tilskud. 
Medlemsstaternes myndigheder kon ­
trollerer disse regninger for at sikre sig, 
at der er et korrekt grundlag for godtgø ­
relsen. Når de faktiske projektomkost ­
ninger er præcis lige så detaljerede som 
i ansøgningen, er det ikke nødvendigt 
med yderligere kontrol for at fastslå, at 
omkostninger er rimelige. Men med ­
lemsstaternes myndigheder har brug for 
regler og kontrolsystemer for at kunne 
opdage væsentlige ændringer i forhold 
til de godkendte projektomkostninger 
og for at kontrollere, at omkostningerne 
stadig er rimelige.91 
Retten konstaterede, at alle de 15 med ­
lemsstatsmyndigheder havde proce ­
durer til behandling af ændringer i de 
godkendte projektoutput eller omkost ­
ninger. Der var to forskellige metoder: 
Med den første specificerede myndig ­
hederne projektomkostningerne i til ­
skudsaftalen med samme detaljerings ­
grad som de omkostninger, de havde 
kontrolleret i ansøgningen: Hvis om ­
kostningerne var blevet kontrolleret ele ­
ment for element, blev omkostningerne 
i tilskudsaftalen specificeret element 
for element. Med den anden metode 
blev der indgået tilskudsaftaler om de 
samlede projektomkostninger eller om 
brede kategorier af omkostninger (f.eks. 
byggeri, udstyr og honorarer), også selv 
om omkostningerne var blevet kontrol ­
leret element for element. Den anden 
metode gav normalt ikke god sikkerhed 
for, at de tre risici, der omtales i det fore ­
gående, blev imødegået, og den gav 
mulighed for, at der kunne godtgøres 
omkostninger, hvis rimelighed ikke var 
blevet kontrolleret. Der gives et eksem ­
pel herpå i  tekstboks 12 .
Foranstaltning til støtte for små virksomheder i landdistrikter i England: Ændringer 
i projektet gjorde det muligt at godtgøre omkostninger, hvis rimelighed ikke var 
blevet kontrolleret
En ansøger bad om tilskud til et projekt, som gik ud på at renovere dennes lokaler og indkøbe specialudstyr. 
Ansøgeren fremlagde flere tilbud på byggearbejdet, udstyret og andre elementer, herunder et nyt personale­
køkken. Tilbuddene blev kontrolleret og godkendt af de engelske myndigheder. Da ansøgeren skulle købe 
specialudstyret, fandt han en leverandør, som tilbød en pris, der lå et godt stykke under de første tilbud. 
De besparelser, der var opnået på udstyret, blev brugt til at få udført noget arbejde på parkeringspladsen og 
til at indkøbe et dyrere personalekøkken. Eftersom de samlede godkendte omkostninger til projektet ikke var 
overskredet, kontrollerede de engelske myndigheder ikke, om disse ekstraomkostninger var rimelige.Tekstboks 12
44 Bemærkninger
Klare regler, udtrykkelige 
erklæringer og kontrol af 
stikprøver af betalinger 
kan forhindre skjulte rabat ‑
ter, prisnedslag eller andre 
fordele fra leverandøren, 
som sænker de faktiske 
omkostninger
92 
I forbindelse med de fleste LDP’er skal 
ansøgerne indsende deres betalings ­
anmodninger fratrukket eventuelle 
rabatter. Dette kan være et krav ifølge 
den almindelige forvaltningsret i den 
pågældende medlemsstat eller ifølge 
reglerne for gennemførelsen af støtte ­
ordningen. For tre af de 15 gennemgå ­
ede LDP’ers vedkommende (jf. bilag IV ) 
krævede medlemsstaternes myndighe ­
der også, at ansøgeren afgav en udtryk ­
kelig erklæring i betalingsanmodningen 
(for eksempel ved at sætte kryds i et 
ja/nej ­felt). En anden god praksis er at 
medtage eksempler i vejledningen for 
støtteordningen for at vise ansøgerne, 
hvordan de skal behandle forskellige 
typer af prisnedslag, rabatter eller andre 
fordele fra leverandøren, som mindsker 
de faktiske omkostninger. Selv om disse 
metoder ikke vil kunne forhindre tilsig ­
tet bedrageri, kan de have en afskræk ­
kende effekt. De dækker også tilfælde, 
hvor ansøgerne ikke tænker over, 
hvorvidt et prisnedslag eller en rabat 
skal trækkes fra betalingsanmodningen, 
eller hvor de er usikre herpå.93 
Ud over at have klare regler og kræve 
erklæringer bør medlemsstaternes myn ­
digheder også kontrollere de regninger, 
der vedlægges betalingsanmodnin ­
gerne som dokumentation, for at se, 
om der er nogen tegn på prisnedslag, 
rabatter eller andre fordele, og i givet 
fald sørge for, at de bliver trukket fra. Da 
de måske ikke fremgår af regningen (en 
leverandør kan for eksempel give en ra ­
bat ved årets slutning), bør medlemssta ­
ternes myndigheder foretage yderligere 
kontrol af en stikprøve af betalinger. 
Denne form for kontrol er tidskrævende 
og kan indebære, at leverandørerne skal 
kontaktes, og/eller at der skal aflægges 
besøg hos ansøgerne for at kontrollere 
deres regnskaber og bankoplysninger. 
Dette kan gøres samtidig med den 
»kontrol på stedet« og »efterfølgen ­
de kontrol«, der skal foretages ifølge 
EU­lovgivningen17. Seks af de 15 med ­
lemsstatsmyndigheder gjorde dette 
(jf. bilag IV ).
94 
At der foretages en sådan kontrol, 
kan ikke sikre, at alle tilfælde af skjulte 
rabatter eller andre fordele opdages 
og korrigeres, men det tjener to formål. 
For det første har det en afskrækkende 
effekt: Det er mindre sandsynligt, at an ­
søgerne skjuler rabatter, hvis de ved, at 
der en risiko for, at det vil blive kontrol ­
leret. For det andet giver det medlems ­
staternes myndigheder feedback om 
hyppigheden af sådanne praksis, så 
de kan tilpasse deres kontrolsystemer 
i overensstemmelse hermed.17 Kommissionens forordning 
(EU) nr. 65/2011.
45 Bemærkninger
Del V — Gør kontrollen 
produktiv: metoder, som 
kan sikre, at krav og 
kontrol står i et rimeligt 
forhold til risikoen
95 
Den potentielle finansielle effekt af, at 
urimelige omkostninger godtgøres på 
grund af overspecificering eller alt for 
høje priser, afhænger af, hvor ofte det 
forekommer, og hvor store beløb der er 
involveret. Når den potentielle finan ­
sielle effekt bliver større, bør kontrol ­
niveauet følge efter: Kontrollen bør stå 
i forhold til risikoens størrelse. For at 
undgå en unødvendig stor administrativ 
byrde bør ansøgerne kun skulle opfyl ­
de de krav, der er nødvendige for at 
kunne foretage en sådan kontrol. Retten 
vurderede de metoder, som medlems ­
staternes myndigheder anvendte for at 
sikre, at kravene og kontrollen svarede 
til risikoens størrelse.
Når en eventuel risiko og 
virkningen heraf sandsyn ‑
ligvis er ringe, kan kontrol ‑
systemerne udformes, så de 
mindsker den administrative 
byrde
96 
Jo mindre en andel tilskuddet udgør af 
de samlede projektomkostninger (den 
samlede støttesats), jo større er det 
beløb, som ansøgerne skal bidrage med 
fra deres egne midler. Det øger ansø ­
gernes incitament til at opnå den bedst 
mulige pris og mindsker incitamentet til 
at puste specifikationerne op. Ingen af 
de 15 medlemsstatsmyndigheder, der 
indgik i revisionen, havde dog mindsket 
kravene eller kontrollen for at afspejle 
den mindre risiko, der er forbundet med 
lave samlede støttesatser.97 
Når medlemsstaternes myndigheder 
havde uafhængige prisoplysninger, 
især fra databaser over referencepriser, 
eller når de havde fastsat maksimums ­
omkostninger, mindskede de for det 
meste kravene til ansøgerne for at 
afspejle den lavere risiko. I Ungarn skulle 
ansøgerne for eksempel ikke vedlægge 
støtteansøgningen tilbud på elementer, 
der fandtes i databasen over priser på 
maskiner. Når der anvendes forenklede 
omkostninger, er der ikke behov for 
at kontrollere omkostningerne, men 
denne metode blev ikke anvendt bredt 
(jf. punkt 42).
98 
De fleste medlemsstatsmyndigheder 
nedsatte kravene og foretog mindre 
kontrol, når der var tale om meget 
billige elementer, og bad her kun om et 
mindre antal tilbud, accepterede prisli ­
ster eller udprint fra websteder i stedet 
for tilbud eller udelukkede meget små 
enkeltelementer fra de støtteberetti ­
gede omkostninger. De stillede også 
færre krav til forretningsplaner og andre 
oplysninger
46 Bemærkninger
Elementer af høj værdi, pro ‑
jekter med høje støttesatser 
og andre risikofaktorer gør 
det berettiget at udføre mere 
kontrol
99 
I EU som helhed beløber omkostningerne 
til et investeringsprojekt inden for udvik ­
ling af landdistrikter sig i gennemsnit til 
ca. 125 000 euro. Når der tale om så store 
projektomkostninger, kræver alle med ­
lemsstatsmyndighederne tilbud fra to 
eller tre leverandører, eller de kontrollerer 
de foreslåede omkostninger ved hjælp af 
prisdatabaser. Nogle kontrollerer også, 
om projektet giver valuta for pengene, 
undersøger priserne på markedet eller 
konsulterer eksperter, som det er beskre ­
vet tidligere i denne beretning. Men når 
de støtteberettigede projektomkostnin ­
ger (og dermed støttebeløbet) er meget 
større end gennemsnitsbeløbet, foreta ­
ger kun få af myndighederne suppleren ­
de eller mere udførlig kontrol, på trods af 
at risicienes potentielle effekt er større18.
100  
Men det er ikke kun projekter om store 
beløb, som frembyder en højere risiko. 
Det gælder især, at jo højere støttesatsen 
er, jo mindre er ansøgerens incitament 
til at begrænse omkostningerne ved at 
søge at opnå den bedste pris eller ved 
hjælp af mere beskedne specifikationer. 
Når støttesatserne nærmer sig 100 %, 
bliver risikoen for overspecificering og 
forgyldning særdeles høj, hvad enten 
ansøgeren er et offentligt organ eller 
kommer fra den private sektor19. Ingen 
af de 15 medlemsstatsmyndigheder, der 
indgik i revisionen, skærpede imidlertid 
deres krav eller øgede kontrollen for 
at afspejle den forhøjede risiko, der er 
forbundet med højere støttesatser. Det 
giver især anledning til bekymring i de 
tilfælde, hvor medlemsstaternes myn ­
digheder ikke kontrollerede omkostnin ­
gernes rimelighed, hvis ansøgeren havde 
fulgt procedurerne for offentlige indkøb, 
eftersom disse procedurer ikke i sig selv 
giver sikkerhed for, at projektspecifikati ­
onerne er rimelige (jf. punkt 83 ­85).18 Når ansøgeren er et offentligt 
organ, skal der normalt følges 
supplerende procedurer 
i forbindelse med kontrakter 
om større beløb, og medlems­
staternes myndigheder skal 
kontrollere, at indkøbsproce­
durerne er fulgt korrekt.
19 Offentlige organer og 
sammenslutninger får ofte 
tilskud på op til 100 %. 
Dette er langt sjældnere 
i forbindelse med projekter 
i den private sektor, men det 
forekommer. I Italien 
(Campa nien) fik private 
virksomheder for eksempel 
tilbudt tilskud på 100 % til 
projekter om diversificering 
af bedrifter og udvikling af 
virksomheder i landdistrikter.
47
 Konklusioner 
og anbefalinger
101  
Denne revision er Rettens undersøgelse 
af, om de metoder, som Kommissionen 
og medlemsstaterne fulgte, var de mest 
effektive til at sikre, at omkostningerne 
til tilskud til udvikling af landdistrikterne 
blev holdt under kontrol.
102  
Retten konstaterede, at de metoder, der 
blev fulgt, ikke var de mest effektive. 
Kommissionen reagerede først, når pro ­
blemerne var opstået, i stedet for først 
og fremmest at sørge for, at systemerne 
var hensigtsmæssige. Medlemsstaternes 
kontrolsystemer imødegik kun nogle 
af risiciene med hensyn til sparsomme ­
lighed, eller de var mangelfulde. Der 
fandtes mere effektive metoder, men de 
blev ikke anvendt bredt.
103  
Kommissionen tilbød hverken vejled ­
ning eller udbredte god praksis ved 
begyndelsen af programmeringsperio ­
den 2007 ­2013. Den sikrede sig ikke, at 
medlemsstaternes systemer var effekti ­
ve, før de begyndte at godkende store 
mængder af tilskud. Da den reagerede, 
var størstedelen af tilskuddene allerede 
blevet godkendt. Men siden 2012 har 
Kommissionen indført en mere aktiv 
og samordnet tilgang. Hvis den følges 
konsekvent, og der lægges større vægt 
på sparsommelighed, skulle dette kun ­
ne føre til bedre økonomisk forvaltning 
i den næste programmeringsperiode.104  
For alle de 15 største landdistrikts ­
programmers vedkommende havde 
medlemsstaterne pr. 2014 etableret de 
grundlæggende systemer til kontrol af 
omkostningerne til udvikling af landdi ­
strikterne, som kræves i forordningerne. 
De anvendte metoder var forskellige, 
og Retten identificerede nogle, som var 
hensigtsmæssigt udformet til at imøde ­
gå bestemte risici. Men som det fremgår 
af oversigten i  bilag IV , var der svag ­
heder i dem alle i forhold til de største 
risici, så samlet set blev omkostningerne 
i forbindelse med tilskud til udvikling af 
landdistrikter ikke kontrolleret tilfreds ­
stillende. En analyse af oplysningerne 
fra samtlige 88 LDP’er viser, at situatio ­
nen er den samme overalt i EU. Nærme ­
re bestemt:
a) Medlemsstaternes kontrolsystemer 
havde fokus på elementernes eller 
arbejdernes pris i støtteansøgnin ­
gerne, og man var langt mindre 
opmærksom på specifikationerne:  
om elementerne i sig selv var rime ­
lige, eller om der med tilskuddet 
var sikret omkostningseffektivitet 
i forhold til politikmålene. Det 
skaber risiko for forgyldning og for, 
at man ikke får valuta for pengene.
b) De metoder, der især blev brugt til 
at kontrollere, om priserne i an ­
søgningerne var rimelige, var at 
sammenligne tilbud fra forskellige 
leverandører eller at sammenhol ­
de priserne med referencepriser. 
Retten konstaterede, at systemer ­
ne i nogle medlemsstater ikke gav 
megen sikkerhed for, at omkost ­
ningerne var rimelige, idet de for 
eksempel anvendte referencepri ­
ser, som var 30 % højere end de 
reelle markedspriser.
48 Konklusioner og anbefalinger
c) Tilskuddene godkendes på for ­
hånd og betales, når ansøgeren 
har indkøbt de pågældende artik ­
ler, eller de pågældende arbejder 
er udført. I nogle af medlemssta ­
terne var der huller i systemerne, 
som betød, at omkostninger, hvis 
rimelighed ikke var blevet kon ­
trolleret, kunne godtgøres, hvis et 
projekt var blevet ændret, efter at 
tilskuddet var godkendt.
d) I de fastsatte krav og kontroller 
var der generelt ikke taget hensyn 
til de forskellige risikoniveauer. 
Mange medlemsstatsmyndigheder 
brugte samme metode til kontrol 
af et tilskud på 10 000 euro, som 
af et på 1 mio. euro. Mulighederne 
for forenkling, når risikoen var be ­
grænset, blev ikke udnyttet bredt.
105  
De største svagheder og mangler ved 
de fulgte metoder er sammenfattet 
i tekstboks 13 .
106  
Retten konkluderer derfor, at der ved 
hjælp af bedre omkostningskontrol vil 
kunne opnås reelle besparelser i for ­
bindelse med tilskud til projekter om 
udvikling af landdistrikterne i program ­
meringsperioden 2014 ­2020. De sparede 
midler ville så kunne anvendes til at 
finansiere flere projekter, hvilket igen 
ville medføre større output, resultater 
og målopfyldelse.107  
Retten konstaterede også, at det var 
praktisk muligt at anvende omkost ­
ningseffektive metoder til afhjælpning 
af de påpegede svagheder — de fleste 
af dem blev allerede anvendt i for ­
bindelse med nogle af LDP’erne. De 
beskrives i beretningens hovedtekst. 
Hvor der ved skrivebordsgennemgan ­
gen af de 15 største LDP’er kunne opnås 
tilstrækkeligt bevis, gives der et overblik 
over nogle af disse metoder i  figur 7 , og 
de beskrives kort i  bilag IV .
108  
Retten bifalder, at Kommissionen har 
til hensigt at udsende retningslinjer 
om forenklede omkostninger (selv om 
medlemsstaterne har tilkendegivet, 
at det er usandsynligt, at forenklede 
omkostningsmuligheder vil finde bred 
anvendelse på grund af den store 
forskellighed, der kendetegner tilskud ­
dene til udvikling af landdistrikter). 
Retten bifalder også Kommissionens 
retningslinjer om imødegåelse af svig 
og de »handlingsplaner«, som medlems ­
staterne har udarbejdet på Kommissio ­
nens initiativ. De planer, Retten har set, 
viser, at nogle af de grundlæggende 
systemer er blevet bedre, men mange 
af de designsvagheder, der beskrives 
i punkt 105, er ikke blevet afhjulpet.
49 Konklusioner og anbefalinger
De største konstaterede svagheder ved udformningen af systemerne til kontrol af 
omkostninger til udvikling af landdistrikterne
Risiko for overspecificering:
 οMulighederne for at begrænse tilskuddene til »standardomkostninger« blev kun i begrænset grad udnyt ­
tet  — bortset fra i forbindelse med omkostninger til arealforvaltning og uddannelse (jf. punkt 41 og 42).
 οMan var kun i ringe grad opmærksom på, om omkostningerne var rimelige i forhold til de forventede out ­
put og resultater — kun få medlemsstatsmyndigheder tog hensyn til, om ansøgernes forslag var omkost ­
ningseffektive, eller om man fik valuta for pengene (jf. punkt 46).
 οDer manglede pålidelige metoder til tackling af risikoen for forgyldning (jf. punkt 48 ­50).
Risiko for, at tilskuddene godkendes på basis af priser, som er for høje:
 οStandardsatserne for enhedsomkostninger blev ikke kontrolleret for at se, om de i praksis ville give anled ­
ning til overbetalinger (jf. punkt 62 og 63).
 οPriserne blev kontrolleret i prisdatabaser med listepriser, som ofte lå 20 ­30 % over de reelle markedspriser 
(jf. punkt 69 ­71).
 οStøtteansøgninger, hvor priserne overskred referencepriserne med så meget som 30 eller 40 %, blev god ­
kendt, uden at ansøgeren blev bedt om en begrundelse (jf. punkt 74).
 οUtilstrækkelige kontrolforanstaltninger, når man henholdt sig til en sammenligning af tilbud fra 
leverandører.
 οMyndighederne kontrollerede overholdelsen af procedurerne for offentlige indkøb (hvor det var relevant)
uden samtidig at kontrollere, at de foreslåede omkostninger var rimelige (jf. punkt 83 ­85).
Risiko for, at de omkostninger, der rent faktisk godtgøres, måske ikke er rimelige:
 οHuller i de procedurer, der følges efter godkendelsen af støtteansøgningerne, og som betyder, at de omkost ­
ninger, der rent faktisk godtgøres, kan afvige fra dem, der blev godkendt som rimelige (jf. punkt 91 og 92).
Risiko for at kravene og kontrollerne ikke i tilstrækkelig grad stemmer overens med risikoniveauet:
 οDer stilles ikke større krav og udføres ikke flere kontroller, når støttesatserne er høje (og ansøgeren ikke 
har meget incitament til at begrænse omkostningerne), eller når der er tale om meget store tilskud 
(jf. punkt 99 og 100).Tekstboks 13
50 Konklusioner og anbefalinger Figur 7Oversigt over metoderne i de 15 undersøgte LDP’er
LDP’er, som følger metoden
LDP’er, som ikke følger metoden
Metoden er Ikke relevant eller ikke blevet vurderet
0 5 10 15
Der udformes højere krav og/eller mere indgående kontrol 
i forbindelse med projekter af høj værdiDer udformes højere krav og/eller mere indgående kontrol, når 
støttesatserne er høje En stikprøve af betalinger kontrolleres på stedet for at sikre,
at anmodningerne afspejler alle de økonomiske fordele,
som modtageren har fået eller vil få fra leverandørerneDer træﬀes foranstaltninger til imødegåelse af risici eller svigDet kontrolleres, at omkostningerne er rimelige,
når der anvendes oﬀentlige udbudDe reelle markedspriser og ikke leverandørernes listepriser  
anvendes som referencepriser for udstyr og maskinerDet kontrolleres, om standardomkostningerne
medfører overbetalingerDet vurderes, om omkostningerne er relevante
i forhold til output eller resultater
Kilde:  Rettens revisionsresultater.
51 Konklusioner og anbefalinger
109  
I mange tilfælde vil medlemsstaternes 
myndigheder tage fat på de enkelte ele ­
menter i deres kontrolsystemer — for ­
mularer, instrukser, procedurer og tjek ­
lister — når LDP’erne for 2014 ­2020 er 
blevet godkendt. Men medmindre disse 
kontrolsystemer afhjælper de risici, der 
peges på i denne beretning, vil svaghe ­
derne sandsynligvis blive ved med at 
være der. Der findes metoder, som kan 
anvendes, uden at det vil medføre flere 
og flere krav og kontroller, men som 
sikrer, at indsatsen i højere grad mål ­
rettes mod at afhjælpe de største risici. 
De bedste kontrolsystemer er ikke blot 
effektive — udformet med henblik på 
at opfylde princippet om sparsomme ­
lighed — de er også produktive — pas ­
sende i forhold til risikoniveauet.110  
Tjeklisten i  bilag I  har et samlet sæt af 
kriterier, der kan anvendes ved vurde ­
ring af, hvorvidt kontrolsystemerne er 
udformet, så de afhjælper de risici, der 
beskrives i denne beretning. Retten 
anbefaler , at Kommissionen og med ­
lemsstaterne, før der indgås udgiftsfor ­
pligtelser i den nye programmerings ­
periode, samarbejder om at sikre, at der 
i forbindelse med alle LDP’er følges en 
metode, som opfylder disse kriterier, 
og målretter indsatsen mod de områ ­
der, hvor risikoen er størst. En forudgå ­
ende vurdering af kontrolsystemerne, 
som udføres af medlemsstatsmyndig­
hedernes interne revisionstjenester 
(eller af et andet kontrol ­ eller revisions ­
organ), bør være en del af denne proces.
111 
Hensigtsmæssigt udformede systemer 
er kun det første skridt. Det er også helt 
afgørende, hvordan de anvendes i prak ­
sis. Retten anbefaler  derfor, at Kommis ­
sionen og medlemsstaterne tidligt i den 
nye programmeringsperiode kontrolle ­
rer, at systemerne fungerer produktivt, 
og at de er effektive i forhold til de risici, 
der peges på i denne beretning.
Vedtaget af Afdeling I, der ledes af Rasa BUDBERGYTĖ, medlem af Revisionsretten, 
i Luxembourg på mødet den 26. november 2014.
 På Revisionsrettens vegne
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA  
 Formand
52
Tjekliste udarbejdet af Revisionsretten med henblik på at vurdere kontrolsystemer ‑
nes udformning i forhold til de risici, der er forbundet med omkostninger til udvik ‑
ling af landdistrikterne
Risiko Element i  kontrolsystemet Jf. punktOverspecificering1.  Sørg for, at kun omkostninger svarende til en standardspecifikation er støtteberettigede, når  der er 
mange ens projekter eller fælles typer af udgifter
2. Evaluér de foreslåede omkostninger for at sikre, at specifikationerne er rimelige
a)  Foretag standardberegninger og benchmarksammenligninger for hurtigt at finde frem til ansøgninger, hvor der er 
tale om overspecificering
b)  Vurdér, om omkostningerne er rimelige i  forhold til kriterierne om omkostningseffektivitet og valuta for pengene
c)  Gennemgå dokumenter for at vurdere, om specifikationerne er rimelige, og angiv grundlaget herfor — sammen -
ligning med andre projekter, en teknisk evaluering eller en vurdering baseret på sund fornuft
d)  Hvis tilskuddene ikke baseres på det laveste gyldige tilbud: Opstil klare kriterier for at afgøre, om omkostningerne 
i de dyrere tilbud er rimelige, dokumentér evalueringen af de pågældende ekstraomkostninger
e)  Indhent udtalelser fra uafhængige eksperter for at få sikkerhed for, at specifikationerne er rimelige; det gælder 
især, når projekterne frembyder en risiko på grund af deres størrelse, den tekniske kompleksitet, eller fordi der 
mangler sammenlignelige oplysninger38-42
44-45
46
47-48
49-51
53-55Ikkekonkurrencedygtige priser3.  Fastsæt maksimumsomkostninger, hvis det er muligt, eller anvend forenklede omkostningsmulig  heder, 
kontrollér med jævne mellemrum, at de ikke overskrider de priser, der generelt er tilgængelige på 
markedet
4. Sammenlign priserne på de artikler, der ansøges om tilskud til, med uafhængige data
a)  Undersøg markedet for at få uafhængige sammenlignelige prisoplysninger om de enkelte projekter, når risikoen 
begrunder det
b)  Når der anvendes databaser over referencepriser: Brug de reelle markedspriser (eller anvend en koefficient på 
leverandørernes listepriser), opdatér priserne regelmæssigt, og sørg for, at eventuelle store regionale forskelle 
afspejles
c)  Når priserne overskrider referenceprisen: Opstil klare regler og kriterier for at afgøre, om de højere omkostninger er 
rimelige, dokumentér evalueringen af de pågældende ekstraomkostninger. Hvis en procentuel afvigelse fra refe -
rencepriserne accepteres: Sørg for, at den procent, der anvendes, kan begrundes i forhold til de reelle markedspriser
5.  Når tilbuddene fra leverandørerne evalueres: Udform sikkerhedsforanstaltninger til beskyttelse mod 
manipulation og svig
a)  Hvis der kun modtages ét tilbud, eller hvis de modtagne tilbud ikke er sammenlignelige: Anvend alternative 
metoder til at kontrollere, at priserne er rimelige
b)  Udform foranstaltninger, der kan forebygge, forhindre, opdage og korrigere eventuelle manipulationer med 
henblik på at begunstige en bestemt leverandør
c) Følg Kommissionens retningslinjer for, hvordan man forhindrer og opdager svig
d)  Når der efter et offentligt udbud ikke er fremkommet flere konkurrencedygtige tilbud, eller hvis de fulgte procedu -
rer er mangelfulde: Træf yderligere foranstaltninger for at sikre, at omkostningerne er rimelige 
6.  Indhent udtalelser fra uafhængige eksperter for at få værdifuld sikkerhed, når det er 
omkostningseffektivt
a)  Når der skal foretages et skøn for at afgøre, om omkostningerne er rimelige: Indhent udtalelse fra en ekspert eller 
fra et evalueringspanel for at få ekstra sikkerhed for, at afgørelsen er velbegrundet 
b) Henvis højrisikosager til interne eller eksterne eksperter58-63
64-65 
66-71
72-74
75-77
78-80
81
82-85
86-87
86-87Bilag Bilag I
53 Bilag
Risiko Element i  kontrolsystemet Jf. punktProjektændringer7.  Udform kontrolsystemer, som kan sikre, at væsentlige ændringer i  projektet foretaget efter godken ­
delsen af tilskuddet opdages og kontrolleres, så man kan være sikker på, at omkostningerne stadig er 
rimelige
a)  Kræv en klar omkostningsfordeling både i  støtteansøgningen og i  betalingsanmodningen, specificér omkost -
ningerne i tilskudsaftalen med samme detaljeringsgrad som den, der blev brugt, da de blev kontrolleret 
b)  Opstil klare regler og procedurer for at kontrollere, at omkostningerne i forbindelse med væsentlige ændrin -
ger i forhold til de godkendte projektomkostninger er rimelige, og at eventuelle besparelser ikke anvendes til 
forgyldning 
8.  Udform regler, der kan forhindre skjulte prisnedslag, rabatter eller andre fordele fra leverandøren, som 
sænker de faktiske omkostninger
a)  Kræv, at der i betalingsanmodningen afgives en udtrykkelig erklæring om prisnedslag, rabatter og andre fordele
b)  Udfør supplerende kontrol på stedet af en stikprøve af betalinger for at opdage skjulte prisnedslag, rabatter eller 
andre fordele90-91
90-91
92
93-94Forholdet 
mellem 
risiko og 
kontrol9.  Når sandsynligheden for risici er ringe, og de potentielle virkninger heraf er små: Udform kontrol­
systemer, som kan minimere den administrative byrde
10.  Større krav og mere kontrol af elementer med høj værdi, af projekter med høje støttesatser, og når der er 
andre risikofaktorer96-98
99-100Bilag I
54 Bilag Bilag IILanddistriktsprogrammer udvalgt til skrivebordsgennemgang
1 Til de foranstaltninger, der er omfattet af denne revision, pr. 31.12.2013.
Kilde:  Det europæiske netværk for udvikling af landdistrikter (ENRD).7367719629709891 0391 2271 3971 7241 8052 0592 1172 4084 6076 645 Polen
Rumænien
Ungarn
Frankrig (hovedlandet)
Portugal (hovedlandet)
Grækenland
Bulgarien
Spanien (Andalusien)
Den Tjekkiske Republik
Slovakiet
Det Forenede Kongerige (England)
Litauen
Østrig
Tyskland (Brandenburg og Berlin)
Italien (Campanien)
Alle andre LDP’er 15 677Programmerede udgifter (2007-2013) til de 15 største LDP'er1 (millioner euro)
64 % af budgettet 
for de foranstaltnin-ger, der var omfattet af revisionen(29,5 milliarder euro)
55 Bilag Bilag IIIAnvendelse af forenklede omkostningsmuligheder i de 88 landdistriktsprogrammer
Kilde:  Revisionsrettens spørgeskema.Antal LDP’erFaste beløbStandardsatser for enhedsomkostninger
Godtgørelse af faktiske omkostninger:
Ikkeproduktive investeringer — skovFørste skovrejsning på landbrugsarealer
Etablering af skovlandbrugssystemer
Modernisering af landbrugsbedrifterGenetablering af potentialet i skovbrugetFørste skovrejsning — ikkelandbrugsjord
Fremme af turismenBevaring/opgradering af naturarven
Vikar- og rådgivningstjenester
Oprettelse og udvikling af virksomhederDiversi/f_icering
Basale tjenester
Fornyelse af landsbyer
Uddannelse og information (i landdistrikter)Uddannelse og information (landbrug/skov)Ikkeproduktive investeringer — landbrugsbedrifter
Forbedring af skovenes økonomiske værdi
Konsulenttjenester
Infrastruktur
Ordninger for fødevarekvalitet0 10 20 30 40 50 60 70 80 90LDP’er, som anvender standardsatser for enhedsomkostninger eller faste beløb som en af metoderne,
pr. foranstaltning
56 Bilag
Oversigt over de metoder, der var brugt i forbindelse med de landdistrikts ‑
programmer, der blev udvalgt til skrivebordsgennemgang
Bulgarien
Den Tjekkiske 
Republik
Tyskland 
(Brandenburg)
Grækenland
Spanien 
(Andalusien)
Frankrig 
(hovedlandet)
Italien 
(Campanien)
Litauen
Ungarn
Østrig
Polen
Frankrig 
(hovedlandet)
Rumænien
Slovakiet
Det Forenede 
Kongerige 
(England)
Omkostningerne vurderes i forhold til de forven -
tede output eller resultater √ √ √ √
Det kontrolleres, om standardomkostninger 
medfører overbetalingerI/R I/R I/R I/R I/R I/R
Der anvendes markedsundersøgelse, når det er 
nødvendigt for at få uafhængige og sammen -
lignelige prisoplysninger, når der er tale om 
usædvanlige eller komplekse projekter √ √ √ √ √ √ √ √ √ √ √
De reelle markedspriser, og ikke leverandørernes 
listepriser, anvendes som referencepriser på 
udstyr og maskiner mv.  √ I/R √ √ I/R √1I/R
Der træffes foranstaltninger til imødegåelse af 
risici for svig i forbindelse med tilbud fra leveran -
dører og  udbud  √ √ √ √ √ √ √
Det kontrolleres, at priserne er rimelige, også når 
der er fulgt en offentlig udbudsprocedure √ √ √ √ √
Der anvendes evalueringsudvalg eller eksperter til 
at vurdere specifikationer og/eller priser√ √ √ √ √ √ √ √ √ √ √
Ansøgerne skal i deres betalingsanmodninger 
eksplicit anføre alle de økonomiske fordele 
(prisnedslag, rabatter mv.), som de har modtaget 
eller vil modtage fra leverandørerne √ √ √
Det kontrolleres på stedet, at der i forbindelse 
med den endelige betaling er taget hensyn til 
alle de økonomiske fordele, som modtageren har 
modtaget eller vil modtage fra leverandørerne √ √ √ √ √ √
Højere krav og/eller mere indgående kontrol 
i forbindelse med foranstaltninger med høje 
støttesatser 
Mindre krav og/eller kontrol, når der er tale om 
elementer med lav værdi √ √ √ √ √ √ √ √ √ √ √ √
Højere krav og/eller mere indgående kontrol, når 
der er tale om meget store projekter√ √ √ √ √ √ √ √ √ √ √ √
Forklaring
√ Indgår i procedurerne for de vigtigste foranstaltninger, hvor det er relevant
Indgår ikke i procedurerne for de vigtigste foranstaltninger
Ikke vurderet
I/R Ikke relevant
1 Databasen over priser på udstyr er ikke blevet opdateret siden 2006. De rumænske myndigheder informerede Retten om, at der er ved at 
blive oprettet en ny database baseret på leverandørernes listepriser.Bilag IV
57
Svar til VI a) ‑d)
Under dens egne revisioner har Kommissionen 
identificeret svagheder, der minder om dem, Retten 
har påpeget, og der er blevet foretaget finansielle 
korrektioner for at dække risikoen for fonden. 
Der foretages fortsat en række efterprøvende regn ­
skabsafslutninger, som forventes at føre til yderli ­
ge re finansielle korrektioner.
De handlingsplaner, medlemsstaterne har udarbej ­
det med henblik på at nedbringe fejlforekomster 
i gennemførelsen af foranstaltninger til udvikling 
af landdistrikterne, indeholder bedre metoder til 
vurdering af omkostningernes rimelighed.
For så vidt angår programmeringsperioden 
2014 ­2020 bør den øgede anvendelse af standard­
omkostninger nedbringe risikoen for fejl i denne 
forbindelse.
VIII
Det europæiske netværk for landdistriktsudvikling 
vil formidle god praksis gennem målrettede semi ­
narer og websider.
IX
Kommissionen accepterer Rettens anbefaling om, at 
medlemsstaterne bør have et effektivt og velfunge ­
rende kontrolsystem på plads på forhånd. Kommis ­
sionen opfordrer medlemsstaterne til at anvende 
den tjekliste og de kriterier, Retten har udarbejdet, 
og som kan findes i bilag I.
Kommissionen vil desuden senest i januar 2015 yde 
vejledning om kontrol og sanktioner i forbindelse 
med udvikling af landdistrikterne, herunder et 
særligt afsnit om omkostningernes rimelighed og 
den tjekliste til forvaltningsmyndigheder, som er 
vedlagt særberetningen.
Desuden vil faglig uddannelse og udveksling af 
erfaring være en del af aktiviteterne i det europæ ­
iske netværk for landdistriktsudvikling (ENRD) i peri ­
oden 2014 ­2020.
1 Artikel 24, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 65/2011.
2 Forordning (EF) nr. 1975/2006.Resumé
II
Kommissionen går fuldt og helt ind for økonomi­
sering og effektivisering af udgifterne til udvikling 
af landdistrikterne, navnlig når der ydes tilskud til 
investeringsoperationer til private og offentlige 
støttemodtagere (omkostningernes rimelighed). 
Med henblik herpå har Kommissionen vedtaget en 
mere aktiv og koordineret strategi, der i højere grad 
fokuserer på økonomi. Dette forventes at føre til 
en bedre økonomisk forvaltning i den næste FFR, 
hvilket fremgår af svarene nedenfor.
III
For at efterprøve, at de afholdte udgifter er i over ­
ensstemmelse med reglerne, gennemfører Kommis ­
sionen overensstemmelsesrevisioner i medlems ­
staterne. Under disse revisioner har Kommissionen 
blandt andet fundet svagheder for så vidt angår 
omkostningernes rimelighed. Der er allerede blevet 
gennemført finansielle korrektioner desangående, 
og på nuværende tidspunkt foretages en række 
efterprøvende regnskabsafslutninger, som bør føre 
til yderligere finansielle korrektioner.
IV
Betalingsorganer skal overholde de godkendelses ­
kriterier, der er fastlagt i bilag I til forordning EU 
(nr.) 907/2014 (programmeringsperioden 2014 ­2020), 
inden der foretages betalinger. I henhold til arti ­
kel 24, stk. 2, litra d), i Kommissionens forordning 
(EU) nr. 65/2011 skal medlemsstaterne vurdere, om 
de anslåede omkostninger er rimelige, ved hjælp af 
et passende evalueringssystem, som f.eks. referen ­
ceomkostninger, en sammenligning af forskellige til ­
bud eller en evalueringskomité. Denne bestemmelse 
gælder fortsat for perioden 2014 ­2020.
V
Oprindeligt blev bestemmelserne vedrørende 
vurderingen af omkostningernes rimelighed 
be tragtet som værende indlysende1. Da den tidli ­
gere lovgivning blev omarbejdet i foråret 20102, var 
Kommissionen ikke blevet underrettet om større 
vanskeligheder desangående. I løbet af processen 
for godkendelse af omarbejdningen blev kun ét 
spørgsmål (om hvorvidt maksimale omkostninger 
var en passende metode) fremsat og besvaret.Kommissionens  
svar
Kommissionens svar 58
15
I løbet af sine egne revisioner vurderer Kommissio ­
nen altid omkostningernes rimelighed for investe ­
ringsforanstaltninger samt overholdelsen af reg ­
lerne for offentlige indkøb.
Næsten alle revisioner, som Kommissionen har 
gennemført, identificerer svagheder vedrørende 
omkostningernes rimelighed. Medlemsstaterne bør 
tage hånd om disse svagheder, som efterfølgende 
revisioner følger op på.
GD AGRI’s system ­ og risikobaserede revisionsstra ­
tegi tager højde for resultaterne af tidligere revi ­
sioner fra GD AGRI, Den Europæiske Revisionsret, 
OLAF og fra de nationale certificeringsorganer for 
at identificere de mest risikobehæftede områder, 
som kommende revisioner skal have fokus på. Des ­
uden vil revisionsstrategien for perioden 2014 ­2020 
sikre en bedre dækning af de samlede udgifter, og 
de mest risikobehæftede områder vil fortsat være 
dækket af intensive revisioner.
Handlingsplanerne for »fejlforekomster« omfatter 
forebyggende og korrigerende foranstaltninger, 
der skal tage hånd om svagheder i forbindelse med 
omkostningernes rimelighed, hvis sådanne svag ­
heder er blevet identificeret i Kommissionens eller 
Revisionsrettens revisioner.
I henhold til den nye forordning (EU) nr. 1306/2013 
om den fælles landbrugspolitik kan Kommissionen 
nedsætte eller suspendere mellemliggende beta ­
linger til medlemsstaterne, hvis kontrolsystemerne 
ikke fungerer, eller hvis der ikke er blevet gen ­
nemført afhjælpende foranstaltninger. Et hurtigt 
redskab kan være en eventuel afbrydelse af mel ­
lemliggende betalinger, såfremt der er tvivl om lov ­
ligheden og den formelle rigtighed af betalingerne.
I betragtning af ovenstående er Kommissionen 
overbevist om, at manglerne vil blive opdaget tid ­
ligere, og at dette vil føre til en bedre begrænsning 
af risiciene samt en hurtigere iværksættelse af de 
nødvendige korrigerende foranstaltninger.Indledning
03
Som Retten bemærker, gennemfører Kommissionen 
overensstemmelsesrevisioner i medlemsstaterne 
for at efterprøve, at de afholdte udgifter er i over ­
ensstemmelse med reglerne. Under disse revisioner 
har Kommissionen desuden fundet svagheder for 
så vidt angår omkostningernes rimelighed. Der er 
allerede blevet gennemført finansielle korrektioner 
desangående (f.eks. 19 mio. euro til Bulgarien), og 
på nuværende tidspunkt foretages en række efter ­
prøvende regnskabsafslutninger, som bør føre til 
yderligere finansielle korrektioner.
Den 19. december 2013 vedtog Kommissionen 
retningslinjer for fastsættelse af finansielle korrek ­
tioner, som Kommissionen skal foretage af udgifter, 
der finansieres af Unionen ved delt forvaltning, 
som følge af manglende overholdelse af reglerne 
om offentlige kontrakter. I henhold til disse ret ­
ningslinjer skal manglende overholdelse af reglerne 
om offentlige indkøb vurderes på grundlag af 
proportionalitetsprincippet.
04
Kommissionen er enig i, at der kan opnås yder ­
ligere besparelser, og vil tage hensyn til Rettens 
bemærkninger.
05
Med hensyn til programmeringsperioden 2014 ­2020 
vil muligheden for at anvende standardomkostnin ­
ger blive udbredt, og der vil blive tilskyndet til, at 
de anvendes. Dette bør mindske risikoen for fonden 
og nedbringe medlemsstaternes administrative 
byrde.
Kommissionens svar 59
22
Desuden har Kommissionen nu også ret til at sus ­
pendere betalinger under visse omstændigheder, 
f.eks. hvis der er alvorlige mangler i forvaltnings ­ og 
kontrolsystemernes funktionsmåde, og den pågæl ­
dende medlemsstat ikke har truffet de nødvendige 
foranstaltninger for at udbedre situationen.
Fælles svar til punkt 24 ‑28
Der er allerede blevet gennemført finansielle kor ­
rektioner desangående, og på nuværende tidspunkt 
foretages en række efterprøvende regnskabsaf ­
slutninger, som bør føre til yderligere finansielle 
korrektioner.
I stort set ingen af de revisioner, Kommissionen 
har gennemført, kan omkostningernes rimelighed 
betragtes som fuldt ud tilfredsstillende. I de til ­
fælde, hvor der blev identificeret svagheder, blev 
der ud over de finansielle konsekvenser udstedt 
henstillinger. I nogle tilfælde førte dette til korrige ­
rende foranstaltninger.
I sin årsberetning for 2013 bemærkede Revisions ­
retten, at medlemsstaterne har tilstrækkelig mange 
oplysninger til at opdage og korrigere de fleste 
fejl, der er påvist inden for udvikling af landdistrik ­
terne. For så vidt angår investeringsforanstaltninger 
bemærkede Revisionsretten, at medlemsstaterne 
kunne have opdaget og korrigeret alle kvantificer ­
bare fejl i de reviderede transaktioner3.
Det bør bemærkes, at Kommissionen eller det atte ­
sterende organ gennem bilagskontroller eller over ­
ensstemmelsesrevisioner følger op på de svaghe ­
der, Retten har påvist i sine revisioner i forbindelse 
med årsberetningerne.
3 Revisionsrettens årsberetning for 2013, punkt 4.8.Bemærkninger
21
ELFUL gennemføres ved delt forvaltning. Kommissi ­
onen gennemfører budgettet, og opgaver i forbin ­
delse med gennemførelsen deles med medlems ­
staterne. Sidstnævnte skal træffe de nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at foranstaltningerne 
er korrekt finansierede og i overensstemmelse med 
EU’s regler. GD AGRI opfylder fuldt ud sine forplig ­
telser, mens påvisning og korrektion af fejl først og 
fremmest påhviler medlemsstaterne.
For at efterprøve, at de afholdte udgifter er i over ­
ensstemmelse med reglerne, gennemfører Kommis ­
sionen overensstemmelsesrevisioner i medlemssta ­
terne. Disse overensstemmelsesrevisioner kan føre 
til finansielle korrektioner samt en liste med anbefa ­
linger til, hvordan forvaltnings ­ og kontrolsystemet 
kan forbedres.
Hvis medlemsstaterne ikke gennemfører de foreslå ­
ede foranstaltninger, risikerer de at få suspenderet 
betalinger samt finansielle korrektioner.
Kommissionens svar 60
Derudover vedtog Kommissionen den 19. december 
2013 retningslinjer for fastsættelse af finansielle kor ­
rektioner, som Kommissionen skal foretage af udgif ­
ter, der finansieres af Unionen ved delt forvaltning, 
som følge af manglende overholdelse af reglerne 
om offentlige kontrakter.
For så vidt angår vurderingen af de nuværende 
kontrolsystemer har Kommissionen konstateret, 
at velkonstruerede kontrolsystemer ikke altid 
anvendes hensigtsmæssigt i praksis.
32
Handlingsplanerne blev indført efter Revisionsrettens 
bemærkninger i årsberetningen for 2011. Det har 
været en omfattende opgave for medlemsstaterne.
Kommissionen har udformet skræddersyede red ­
skaber, der skal forbedre kvaliteten af handlings ­
planerne, således at de tager hånd om de grund ­
læggende årsager til fejl. Disse årsager omfatter 
udformningen af retningslinjer for områder såsom 
forenklede omkostninger, offentlige indkøb, veri ­
ficerbarheden og kontrollerbarheden af de foran ­
staltninger, der skal indgå i planer for udvikling af 
landdistrikterne, samt tilrettelæggelse af særlige 
strategier til bekæmpelse af svig.
I den seneste ajourføring af handlingsplanerne 
(september 2014) skulle medlemsstater tage højde 
for Rettens og Kommissionens revisionsresultater 
i et langt større omfang. Således vedrørte 46 % af 
de foranstaltninger, medlemsstaterne fremlagde, 
konkrete revisionsresultater, hvoraf 50 % stammede 
fra Rettens beretninger.
Det bør bemærkes, at Kommissionens beføjelser er 
blevet styrket gennem forordning (EU) nr. 1306/2013 
om den fælles landbrugspolitik. I henhold til arti ­
kel 41, stk. 2, kan de mellemliggende betalinger til 
en medlemsstat nedsættes eller suspenderes, hvis 
nøglekomponenter i det pågældende nationale 
kontrolsystem ikke fungerer, eller hvis de nødven ­
dige afhjælpende foranstaltninger ikke er blevet 
gennemført. I henhold til artikel 36, stk. 7, kan en 
mellemliggende betalingsanmodning afbrydes som 
en yderligere hurtig foranstaltning, hvis der er tvivl 
om betalingernes lovlighed og formelle rigtighed.
For at undgå finansielle korrektioner skal hvert beta ­
lingsorgan, som har været genstand for forbehold 
i GD AGRI’s årlige aktivitetsrapport, handle hurtigt.29
Som Retten bemærker i punkt 33, blev der efter 
analysen arrangeret fire seminarer med medlems ­
staternes myndigheder. I løbet af seminarerne 
drøftedes problemstillinger i forhold til omkost ­
ningernes rimelighed og offentlige indkøb, og god 
praksis blev udvekslet. Medlemsstaterne iværksæt ­
ter desuden handlingsplaner for fejlforekomster, 
som i visse tilfælde omfatter foranstaltninger, der 
skal forbedre vurderingen af omkostningernes 
rimelighed.
For så vidt angår offentlige indkøb er medlemssta ­
terne allerede blevet forelagt et vejledende doku ­
ment om de hyppigste uregelmæssigheder i for ­
bindelse med forvaltningen af ESI ­fonde (det fjerde 
seminar om fejlforekomster, oktober 2014).
30
Med henblik på den nye programmeringsperiode 
2014 ­2020 har Kommissionen foreslået forenklede 
omkostningsmuligheder (fast finansiering, stan ­
dardsatser for enhedsomkostninger og engangsbe ­
talinger) som et effektivt middel til at sikre omkost ­
ningernes rimelighed.
Forordning (EU) nr. 1303/2013 giver de europæi ­
ske struktur ­ og investeringsfonde mulighed for 
at beregne støtteberettigede udgifter til tilskud 
og tilbagebetalingspligtig bistand på grundlag 
af faktiske omkostninger, men også på grundlag 
af finansiering efter fast takst, standardsatser for 
enhedsomkostninger og faste beløb.
Kommissionen har udformet en vejledning om for ­
enklede omkostningsmuligheder med henblik på at 
yde teknisk vejledning om de tre typer forenklede 
omkostninger og udveksle bedste praksis for at til ­
skynde medlemsstaterne til at anvende forenklede 
omkostninger. Det er imidlertid op til medlemssta ­
terne at beslutte, om de vil anvende de forenklede 
omkostningsmuligheder.
Under et seminar om fejlforekomster i oktober 
2014 blev forvaltningsmyndigheder og betalings ­
organer fra alle medlemsstater vejledt i, hvordan 
uregelmæssigheder i forbindelse med offentlige 
indkøbsprocedurer undgås. Endelig vil der inden 
udgangen af 2014 foreligge en vejledning om 
kontrol og sanktioner i forbindelse med udvikling 
af landdistrikterne.
Kommissionens svar 61
42
Se svaret til punkt 34.
Svar til punkt 44 ‑49
De overvågnings ­ og evalueringssystemer, som 
medlemsstater har etableret i henhold til bilag IV 
til gennemførelsesforordning (EU) nr. 808/2014 
(gennemførelsesforordningen med henblik på poli ­
tikken om udvikling af landdistrikterne), kan være 
nyttige redskaber til at vurdere omkostningernes 
rimelighed set i lyset af output, resultater og de 
opnåede og/eller planlagte virkninger. Kommis ­
sionen vil anbefale medlemsstaterne at forbedre 
vurderingen af omkostningseffektiviteten af enkelt ­
stående projekter og operationer.
52
GD AGRI afholder særlige workshops om strategier 
til bekæmpelse af svig i næsten alle medlemsstater.
Se svaret til punkt 33 for flere oplysninger.
54
God praksis på dette område vil blive udvekslet 
gennem det europæiske netværk for landdistrikts ­
udvikling (ENRD) i perioden 2014 ­2020.
61
Der kan anvendes forskellige metoder til at fast ­
lægge forenklede omkostningsmuligheder, jf. 
artikel 67, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1303/2013. 
I henhold til artikel 62, stk. 2, i forordning 
(EU) nr. 1305/2013 skal forvaltningsmyndighederne 
lade en erklæring, der bekræfter, at beregningerne 
er korrekte og nøjagtige, indgå i programmet for 
udvikling af landdistrikterne. Denne erklæring skal 
udarbejdes af et funktionelt uafhængigt organ.33
Desuden afholder Kommissionen seminarer om 
bekæmpelse af svig for medlemsstaternes (og kan ­
didatlandenes) betalingsorganer. Seminarerne har 
til formål at udveksle oplysninger om områder med 
høj risiko for svig og om, hvordan svig opdages 
og forebygges. Ved udgangen af 2014 vil følgende 
medlemsstater have deltaget i disse seminarer: 
Østrig, Belgien (Flandern), Cypern, Den Tjekkiske 
Republik, Danmark, Estland, Finland, Frankrig, Tysk ­
land, Grækenland, Irland, Letland, Nederlandene, 
Polen, Portugal, Rumænien, Slovakiet, Slovenien, 
Spanien og Sverige. Seminarer i de øvrige medlems ­
stater er under forberedelse.
34
For de fleste investeringsforanstaltninger inden for 
udvikling af landdistrikter i perioden 2007 ­2013 var 
der intet specifikt retsgrundlag for anvendelsen af 
forenklede omkostningsmuligheder. Forordning 
(EU) nr. 1303/2013 (artikel 67 og 68) giver mulighed 
for, at alle europæiske struktur ­ og investerings ­
fonde kan anvende disse muligheder, og det for ­
ventes derfor, at en større del af udgifterne vil være 
baseret på forenklede omkostningsmuligheder 
i den nye programmeringsperiode takket være de 
udvidede retningslinjer fra Kommissionen. I sidste 
ende er det naturligvis op til medlemsstaterne 
at beslutte, om de vil gøre brug af de forenklede 
omkostningsmuligheder.
35
Handlingsplanerne har fokus på opdagelse og 
korrektion af de primære kilder til uregelmæssighe ­
der i udgifterne, herunder svagheder i forbindelse 
med vurderingen af omkostningernes rimelighed. 
Arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjeneste ­
grene, der blev offentliggjort i juni 20134, identifi ­
cerede utilstrækkelige vurderinger af omkostnin ­
gernes rimelighed som en af de primære årsager til 
fejlene (grundlæggende årsag nr. 10). Medlemssta ­
terne har siden da løbende identificeret mangler 
på dette område og har iværksat forebyggende og 
korrigerende foranstaltninger.
4  Arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene 
om vurdering af de grundlæggende årsager til fejl samt 
korrigerende og præventive foranstaltninger i politikken om 
udvikling af landdistrikter (SWD(2013) 244 final).
Kommissionens svar 62
81
Gennemførelsen af Kommissionens delegerede for ­
ordning (EU) nr. 907/2014 vil bidrage til at forebygge 
og opdage svig. Bilag 1 til denne forordning bestem ­
mer, at betalingsorganet skal sikre, at personaleud ­
dannelse omfatter opmærksomhed omkring svig.
I henhold til den nye forordning (EU) nr. 1306/2013, 
Kommissionens delegerede forordning 
(EU) nr. 907/2014 og Kommissionens gennemførel ­
sesforordning (EU) nr. 908/2014 er medlemsstaterne 
forpligtede til at håndtere svig som en risiko for 
fondene. Dette behandles desuden særskilt i semina ­
rerne om bekæmpelse af svig (jf. svaret på punkt 33).
86
God praksis på dette område vil blive udvekslet 
gennem det europæiske netværk for landdistrikts ­
udvikling (ENRD) i perioden 2014 ­2020.
90
Artikel 48, stk. 3, i Kommissionens gennemførelses ­
forordning (EU) nr. 809/2014 forpligter medlems ­
staterne til at kontrollere den afsluttede operation 
sammenholdt med den operation, som der er ind ­
givet ansøgning om støtte for og tildelt støtte til. 
Denne bestemmelse bør gøre det muligt for med ­
lemsstaterne at opdage tilfælde, hvor det endelige 
output ikke er det samme som det, støttemodtage ­
ren oprindeligt forpligtede sig til.
Konklusioner og anbefalinger
103
Oprindelig blev bestemmelserne vedrørende vur ­
deringen af omkostningernes rimelighed betragtet 
som værende indlysende5. Da de tidligere regler 
blev omarbejdet i foråret 20106, var Kommissionen 
ikke blevet underrettet om større vanskeligheder 
desangående. I løbet af processen for godkendelse 
af omarbejdningen blev kun ét spørgsmål (om 
hvorvidt maksimale omkostninger var en passende 
metode) fremsat og besvaret.
5 Artikel 24, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 65/2011.
6 Forordning (EF) nr. 1975/2006.62
I henhold til den gældende lovgivning kan Kommis ­
sionen ikke pålægge medlemsstaterne at gennem ­
føre regelmæssige ajourføringer af den metode, for ­
valtningsmyndighederne anvender til de forenklede 
omkostningsmuligheder, jf. artikel 67 i forordning 
(EU) nr. 1303/2013. Dog opfordrer Kommissionen til, 
at det anvendte system afspejler udviklingen i mar ­
kedspriserne med tiden.
Boks 7
Med henblik på den kommende periode 2014 ­2020 
bør et sådant system være baseret på en rimelig, 
retfærdig og kontrollerbar beregning, der bl.a. 
tager højde for statistiske data, historiske data eller 
sædvanlig praksis for omkostningsberegning.
Særligt vedrørende investeringsforanstaltningerne: 
Kommissionen vil opfordre medlemsstaterne til 
løbende at ajourføre metoderne til de forenklede 
omkostningsmuligheder, således at de følger mar ­
kedsudviklingen med tiden.
71
Kommissionen opfordrer til, at det anvendte system 
afspejler udviklingen i markedspriserne.
Kommissionens fælles svar på punkt 78 
og 79
Der kan være omstændigheder, hvor det kan ret­
færdiggøres at bruge en leverandør, der medfø ­
rer større omkostninger, hvilket Retten beskriver 
i punkt 47 ­52, men Kommissionen er enig i, at 
manipulering ikke kan accepteres.
80
De ekstreme tilfælde er navnlig tilfælde, som ofte 
optræder i OLAF’s undersøgelser.
Kommissionens svar 63
110
Kommissionen accepterer denne anbefaling. 
Medlemsstaterne bør på forhånd sikre, at de har 
etableret effektive kontrolsystemer. Kommissionen 
vil opfordre medlemsstaterne til at anvende den 
tjekliste og de kriterier, Retten har udarbejdet, som 
kan findes i bilag I.
Kommissionen vil desuden senest i januar 2015 yde 
vejledning om kontrol og sanktioner i forbindelse 
med udvikling af landdistrikterne, herunder et 
særligt afsnit om omkostningernes rimelighed og 
den tjekliste til forvaltningsmyndigheder, som er 
vedlagt særberetningen.
Desuden vil faglig uddannelse og udveksling af 
erfaring være en del af aktiviteterne i det europæ ­
iske netværk for landdistriktsudvikling (ENRD) i peri ­
oden 2014 ­2020.
111
Kommissionen accepterer denne anbefaling og vil 
følge op på de iværksatte foranstaltninger med 
medlemsstaterne.
For så vidt angår indtjeningsrisici vil Kommissionen 
opfordre medlemsstaterne til at udveksle erfaringer 
og god praksis gennem regelmæssige møder.Kommissionen har i mellemtiden udformet en 
vejledning om forenklede omkostningsmuligheder 
med henblik på at yde teknisk vejledning om de 
tre typer forenklede omkostninger og udveksle 
bedste praksis for at tilskynde medlemsstaterne til 
at anvende forenklede omkostninger. Det er imid ­
lertid op til medlemsstaterne at beslutte, om de vil 
anvende de forenklede omkostningsmuligheder.
Under et seminar om fejlforekomster i oktober 
2014 blev forvaltningsmyndigheder og betalings ­
organer fra alle medlemsstater vejledt i, hvordan 
uregelmæssigheder i forbindelse med offentlige 
indkøbsprocedurer undgås. Endelig vil der inden 
udgangen af 2014 foreligge en vejledning om 
kontrol og sanktioner i forbindelse med udvikling af 
landdistrikterne.
Derudover vedtog Kommissionen den 19. december 
2013 retningslinjer for fastsættelse af finansielle kor ­
rektioner, som Kommissionen skal foretage af udgif ­
ter, der finansieres af Unionen ved delt forvaltning, 
som følge af manglende overholdelse af reglerne 
om offentlige kontrakter.
Med henblik på programmeringsperioden 
2014 ­2020 har Kommissionen foreslået forenklede 
omkostningsmuligheder (fast finansiering, stan ­
dardsatser for enhedsomkostninger og engangsbe ­
talinger) som et effektivt middel til at sikre omkost ­
ningernes rimelighed.
Forordning (EU) nr. 1303/2013 giver de europæi ­
ske struktur ­ og investeringsfonde mulighed for 
at beregne støtteberettigede udgifter til tilskud 
og tilbagebetalingspligtig bistand på grundlag 
af faktiske omkostninger, men også på grundlag 
af finansiering efter fast takst, standardsatser for 
enhedsomkostninger og faste beløb.
For så vidt angår vurderingen af de nuværende 
kontrolsystemer har Kommissionen konstateret, 
at velkonstruerede kontrolsystemer ikke altid 
gennemføres hensigtsmæssigt i praksis.
Kommissionens svar 64
I forhold til overensstemmelsesrisikoen vedtog 
GD AGRI i marts 2014 en ny flerårig revisionsstrategi 
for perioden 2014 ­2020. Denne revisionsstrategi 
er fortsat risikobaseret, men for at opnå en 
optimal revisionsdækning omfatter den nu et 
treårigt rullende revisionsprogram, der træder 
i kraft i juli 2014. Programmet støttes af en central 
risikoanalyse og vil blive ajourført årligt.
Finansielle korrektioner, som udspringer af disse 
revisioner, er baseret på påviste svagheder i gen ­
nemførelsen af kontrolsystemerne samt på en 
vurdering af den finansielle risiko, som disse svag ­
heder medfører for EU’s budget. På grundlag af sine 
revisioner kan Kommissionen desuden identificere 
de faktiske kilder og årsager til de påviste fejl og 
anmode medlemsstaterne om at udforme speci ­
fikke og målrettede afhjælpende foranstaltninger.
SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU
Gratis publikationer:
•  et eksemplar: 
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)
•  flere eksemplarer eller plakater/kort: 
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)  
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)  
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)  
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).
(*)  Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve  
penge for opkaldet).
Betalingspublikationer:
• via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Betalingsabonnementer:•  via Den Europæiske Unions Publikationskontors salgskontorer  
(http://publications.europa.eu/others/agents/index_da.htm).
QJ-AB-14-022-DA-N  ISSN  1977-5636
Medlemsstaterne gennemfører en stor del af 
EU’s politik for udvikling af landdistrikterne ved 
at yde tilskud til investeringsprojekter og andre 
projekter, som landbrugere, virksomheder, 
sammenslutninger og lokale myndigheder 
iværksætter i  landdistrikterne.
Retten konstaterede, at nogle af  medlems -
staterne anvendte dårligt udformede systemer til at kontrollere, om omkostningerne til disse tilskud var rimelige. Der fandtes praktisk 
anvendelige og omkostningseffektive metoder, 
men de blev ikke anvendt bredt. Retten 
beskriver de gode praksis, den konstaterede 
under sin revision, og konkluderer, at hvis disse gode praksis følges, vil der være betydelige 
muligheder for reelle besparelser i  forbindelse 
med tilskud til projekter om udvikling 
af landdistrikterne i  perioden 2014-2020.
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET