DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 10.11.2004 
KOM(2004) 748 endelig 
  
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN  
TIL RÅDET, EURO PA-PARLAMENTET, 
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG,  
REGIONSUDVALGET OG DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK 
Første rapport om de praktiske forberedelser til 
den fremtidige udvidelse af euroområdet 
    
{SEK(2004) 1383}
 
DA 2   DA 1. I NDLEDNING  
Når den fælles valuta bliver indført i de frem tidige deltagerlande i euroområdet, vil det blive 
en skelsættende begivenhed, ligesom det var i landene i det nuværende euroområde. De nye 
medlemsstater tiltrådte Den Europæiske Union som “medlemsstater med dispensation”1 i 
medfør af artikel 4 i tiltrædelses traktaten. Indførelse af den fælles valuta er en del af de krav, 
der er fastsat i traktaten, og di sse lande vil derfor indføre euroen, så snart de har opfyldt de 
nødvendige betingelser. Mange af de  nyligt tiltrådte medl emsstater har givet udtryk for, at de 
ønsker at tilslutte sig euroområdet snarest mulig t, og gør derfor en indsats for at opfylde 
adgangsbetingelserne, især “Maas tricht”-konvergenskriterierne, som er udformet for at sikre 
en holdbar økonomisk konvergens i alle lande, der i fremtiden tilslutter sig euroområdet. 
Forberedelserne til den praktiske indførelse af euroen tog næsten seks år i de lande, som nu 
deltager i euroområdet. Nye medlemsstater skal derfor starte med at forberede sig nu for at 
være klar til tiden og si kre en problemfri overgang. 
1.1 De enkelte skridt hen im od indførelse af euroen 
Graden af de forskellige landes opfyldelse af traktatens krav med henblik på indførelse af 
euroen vurderes af Kommissionen og ECB i deres periodiske konvergensrapporter2. 
Traktatens artikel 122, stk. 2, fastsætter, at  Rådet på forslag af Kommissionen træffer 
afgørelse om, hvilke medlemsstater der opfyl der de nødvendige betingelser, og ophæver de 
pågældende medlemsstaters dispensation. Rådet træffer desuden afgørelse om, fra hvilken 
dato de pågældende medlemsstater  tilslutter sig euroområdet, og fastsætter den uigenkaldeligt 
fastlåste omregningskurs mellem landets nationale valuta og euroen. På datoen for indførelse 
af euroen træder omregningskursen i kraft, la ndets tidligere nationale valuta ophører med at 
eksistere, og ansvaret for den monetære politik  overføres til ECB. Dette skete den 1. januar 
1999 for de første elleve lande, der indførte  euroen, og den 1. januar 2001 for Grækenland. 
Af praktiske og logistiske grunde indfør te de nuværende lande  i euroområdet en 
overgangsperiode på tre år (et år i Grækenlands tilfælde) fra tidspunktet for indførelse af 
euroen som valuta (1999 for elleve landes vedkommende og 2001 for Grækenlands 
vedkommende) til indførelsen af eurosedler og euromønter. Det primære alternativ hertil er 
det såkaldte “big bang”-scen ario, hvor tilslutningen til eu roområdet falder tidsmæssigt 
sammen med indførelsen af eurosedler og eu romønter. Denne fremgangsmåde har en række 
fordele, specielt nu hvor eu rosedlerne og euromønterne i forvejen findes. Den primære 
ulempe er, at den nedsætter den periode, offe ntligheden og den private sektor og borgerne i al 
almindelighed har til disposition til at forb erede sig på overgange n til den nye valuta. 
Indførelsen af eurosedler og euromønter efte rfølges af en periode med dobbelt omløb, hvor 
sedler og mønter denomineret i euro og i den na tionale valuta begge har status som lovlige 
                                                 
1 Med hensyn til indførelsen af euroen har Danmark og Det Forenede Kongerige en særlig “opt-out”-
status. De ti nye medlemsstater og Sverige er medlemsstater med dispensation. Den folkeafstemning, 
der blev holdt i Sverige den 14. september 2003, viste, at et flertal i befolkningen ikke gik ind for 
tilslutning til euroområdet. 
2 De seneste konvergensrapporter blev udsendt den 20. oktober 2004 og konkluderede, at ingen af de 
elleve medlemsstater med dispensation på nuværende tidspunkt opfylder alle de nødvendige kriterier (holdbare offentlige finanser, prisstabilitet, valutakursstabilitet i det krævede tidsrum og niveauet i de 
langfristede rentesatser). På basis af konklusionerne i konvergensrapporten besluttede Kommissionen 
ikke at fremsætte noget forslag om ophævelse af dispensationer. 
 
DA 3   DA betalingsmidler. Varigheden af perioden med d obbelt omløb afgøres typisk på nationalt plan, 
selv om den sædvanligvis er forholdsvis kort, højst to måneder. 
1.2 Rapportens formål 
En vellykket tilslutning til euroområdet kræver i kke blot opfyldelse af traktatens krav, men 
også nøje planlagte og omfattende praktiske forberedelser, der inddrager både den offentlige og den private sektor og endog den brede offe ntlighed. Kommissionen vil med regelmæssige 
mellemrum, mindst én gang om året eller når en særlig udvikling begrunder det, aflægge 
rapport om forløbet af disse forberedelser. De nne meddelelse er den første rapport af denne 
art. Modsat konvergensrapporterne udspringer den ikke af en retlig eller anden forpligtelse, 
men er resultatet af Kommissionens intention om at holde alle relevante parter, ikke mindst 
EU-institutionerne og medlemsstaterne samt den interesserede del af offentligheden og 
medierne, ordentligt orienteret om, hvilke frem skridt der sker på dette vigtige område. 
Timingen og hyppigheden af Kommissionens ra pporter om forløbet af de praktiske 
forberedelser vil derfor være uafh ængige af dens konvergensrapporter. 
De overordnede rammer og hovedelementerne i overgangen til den nye valuta fastsættes 
almindeligvis i et lands “overga ngsscenario”, og mange af de berørte lande er for øjeblikket 
ved at udarbejde sådanne scenarier. Hvad Sv erige angår, blev der den 14. september 2003 
afholdt en folkeafstemning, som viste, at et fler tal i befolkningen ikke gik ind for at tilslutte 
sig euroområdet på det pågældende tidspunkt. Folkeafstemningens resultat betød, at de 
praktiske forberedelser i Sverig e reelt blev stillet i bero. 
2. D
E AKTUELLE PLANER FOR INDFØRELSE AF EUROEN  
Tre medlemsstater med dispensation (Estland, L itauen og Slovenien) ti lsluttede sig ERM II 
den 28. juni 2004. Alle tre lande ønsker at tilslutte sig euroom rådet snarest muligt (2007). De 
fleste af dem har vedtaget nationale overga ngsplaner og udpeget nationale koordinatorer for 
overgangen. Generelt foretrækkes en overgang til euroen i ét skridt (“big bang”-scenariet), hvorefter eurosedler og -mønter bliver lovligt betalingsmiddel fra datoen for tilslutningen til 
euroområdet. Proceduren for udvælgelse af design et på euromønternes na tionale side er enten 
undervejs eller er allerede afsluttet. 
De officielle planer og hensigter i de fleste andre lande er gradvis ved at tage mere konkret 
form. Mange lande planlægger at tilslutte sig euroområdet på et noget senere stadium, hen 
imod udgangen af årtiet, men meget afhænger selvsagt af graden  af opfyldelse af 
konvergenskriterierne. 
Status over forberedelserne fremgår af tabellen nedenfor, som generelt bygger på 
offentliggjorte oplysninger fra de relevant e nationale myndigheder og er tænkt som en 
afspejling af de nationale afgørelser og synspunkter om de forskellige relevante spørgsmål. Medlemsstaterne er anført i den række følge, der er fastsat i traktaten. 
 
DA 4   DA LAND NATIONAL 
KOORDINATOR NATIONAL 
OVERGANGS-
PLAN ELLER 
LIGNENDE 
SCENARIO ERM II-
TILTRÆ-
DEN 
 NATIONAL 
MÅLDATO 
FOR 
INDFØ-
RELSE AF 
EUROEN BIG BANG 
ELLER 
OVER-
GANGS-
PERIODE EURO-
MØNTER 
Tjekkiet  Tjekkiets euro-
tiltrædelses-strategi (godkendt 
af regeringen i 
oktober 2003)  2009-10  Konkurrence 
under over-vejelse 
Estland Ministerkomité 
(inklusive 
centralbankchef) Fælles erklæring 
fra den estiske 
regering og centralbanken, 
16. januar 2004 28.6.2004 
 Midten af 
2006  Konkurrence 
iværksat i juni 
2004; endelig udvælgelse 
ventes i 
december 2004
3 
Cypern Fælles koordina-
tion fra finans-
ministerens/cen-tralbankens side 
overvejes En foreløbig 
generel ramme-
plan er blevet udarbejdet Minister-
rådet har 
for nylig besluttet at 
indgive en 
ansøgning snarest mu-
ligt 2007  Big bang Dato for 
iværksættelse 
af konkur-rence endnu 
ikke fastsat 
Letland Arbejdsgruppe 
for overgangen i centralbanken, 
konsultationer 
mellem finans-
ministeriet og 
centralbanken Foreløbig 
overgangsplan  1.1.2008 Big bang Konkurrence 
iværksat 
Litauen Arbejdsgruppe i 
centralbanken 
med henblik på 
udarbejdelse af overgangsplan Udarbejdelse af 
udkast til over-
gangsplan inden 
december 2004 og af strategiske 
rammer for 
koordination af projektet 28.6.2004 
 1.1.2007 
(tentativt) Big bang 
parallelt 
omløb i 2-3 
uger Endelig 
procedure i 
udbud 
vedrørende fremstilling af 
gipsmodeller 
Ungarn Med henblik på 
måldatoen 2010 
er der forbere-dende arbejde 
undervejs i 
finansministeriet og central-
banken   2010   
Malta Koordinerende 
organ til styring 
af processen 
endnu ikke formelt udpeget. 
Løbende konsul-Foreløbig over-
gangsplan under 
udarbejdelse af 
finansministeriet og centralbanken  2008 Endnu ikke 
fastlagt Implemente-
ringsplan for 
hele proces-
sen fra kon-kurrence til 
konkret mønt-
                                                 
3 Ved udløbet af konkurrencefristen den 19. oktober 2004 var der blevet indsendt 134 design. Et 
ekspertpanel vil senest i midten af november vælge de ti bedste design, og det endelige valg vil ske i 
december 2004 via en landsdækkende telefonafstemning. 
 
DA 5   DA tationer mellem 
finansministeriet 
og central-
banken prægning 
udarbejdet 
Polen Interinstitutionel 
arbejdsgruppe 
mellem finans-
ministeriet og centralbanken   2009 Endnu ikke 
fastlagt Offentlig 
opinions-
undersøgelse 
Slovenien Koordinerende 
organ (finans-
ministeriet, 
centralbanken, 
andre ministe-rier og organer) Program for ERM 
II-tiltræden og 
indførelse af 
euroen (godkendt 
af regeringen og centralbankens 
bestyrelse, 
november 2003)  
Sektorplaner 28.6.2004 
 1.1.2007 Big bang 
(dobbelt 
omløb: to 
uger) Konkurrence 
iværksat 
Slovakiet Finansministe-
riet Udmøntning af 
strategi for indførelse af 
euroen godkendt 
af regeringen i september 2004. 
National over-
gangsplan god-kendes omkring 
midten af 2005  1.1.2008/ 
2009 Big bang Konkurrence 
iværksat 
3. T IDLIGERE OG FREMTIDIGE TILSLUTNINGER TIL EUROOMRÅDET : LIGHEDER OG 
FORSKELLE  
Overgangen i de fremtidige deltagerlande i euroområdet vil have visse elementer til fælles 
med tidligere valutaudskiftninger og vil desude n kunne trække på de erfaringer, man har 
gjort. Der peges endvidere på  visse større forskelle. 
3.1 Læren fra den tidliger e overgang til euroen 
Selv om den første overgang var en stor su cces, kan der ske forbedringer på en række 
områder. Den vigtigste lære af erfari ngen fra den første bølge af lande er: 
(i) Omhyggelige og proaktive forberedelser betaler sig . De lande, der tidligt investerede 
kræfter i grundige forberedelser, blev be lønnet for indsatsen i form af en hurtig 
overgang, offentlig accept af den nye valuta og en problemfri overgang. 
Investeringer i kommunikation og info rmation blev ligeledes belønnet. 
Dette er den centrale lære af den førs te overgang og er baggrunden for, at 
Kommissionen og landene i den næste bølge allerede har in dledt drøftelserne om de 
praktiske forberedelser. 
Resultaterne af den seneste Eurobarometer- undersøgelse (afsnit 4) bekræfter, at der 
er lige så stort et behov for nøjagtig og rett idig information som tidligere. Manglende 
information kan skabe frygt eller endda føre  til fjendtlige reak tioner, hvilket nemt 
kan undgås. 
 
DA 6   DA (ii) Overgangsperioden på tre år var for lang . En vis dynamik gik fløjten efter 1999, og 
de offentlige myndigheder måtte gøre en  ny indsats for (på ny) at overbevise 
virksomhederne og borgerne om at forberede sig i god tid på seddel- og møntombytningen. Desuden var brugen af  euro som kontopenge forholdsvis 
begrænset i overgangsperioden. 
Af en række årsager, som der redegøres for i afsnit 3.2 og prim ært har at gøre med 
behovet for en hurtig ombytning af sedler og mønter, vil en lang overgangsperiode 
ikke være tilrådelig for fremtidige deltage rlande i euroområdet. For processer som 
f.eks. omstillingen af informationssystemerne i den offentlige og den private sektor vil forberedelsestiden bliv e lige så lang, som den var i de oprindelige eurolande. 
Eftersom selve overgangen vil blive kortere, må  forberedelserne derfor indledes på et 
meget tidligt stadium. 
Eftersom de overgangsperioder, der for øjeb likket overvejes af de berørte lande, efter 
al sandsynlighed vil blive kortere, vil komplek siteten i forbindelse med at benytte to 
valutaenheder (euroen og den nationale va luta) samtidig blive formindsket, og 
overgangen vil derfor blive e nklere at forklare og forstå. 
(iii) Indførelsen af eurosedler  og euromønter skal ske hurtigt
: En ”gradvis” indførelse af 
eurosedler og euromønter skaber kom plikationer for såvel borgerne som 
virksomhederne. En hurtig indførelse er til gavn for alle involverede parter, forudsat 
at den er omhyggeligt forberedt. Det samme gælder for perioden  med dobbelt omløb, 
som bør være kort. 
Som det fremgik af udskiftni ngen af sedler og mønter i de nuværende eurolande, skal 
indførelsen af eurosedler og euromønt er baseres på en storstilet tidlig 
forhåndsdistribution til bankerne og forh åndsforsyning af detailhandlerne og andre 
erhvervsdrivende, øjeblikkelig omstilling af a lle seddelautomater, tilbagegivelse fra 
detailhandlernes side udelukkende i euro og mulighed for bankernes kunder og ikke-
kunder for at veksle lovlige valutaer til euro gebyrfrit. 
I denne forbindelse er der gr und til at lægge vægt på vigt igheden af kortbetalinger og 
e-betalinger. Disse betalingsformer bidr og væsentligt til, at overgangen forløb 
gnidningsløst, især i detailsektoren. 
(iv) Tilbagetrækningen af den nationale va luta kræver omhyggelig forberedelse: i den 
oprindelige overgang blev der formentlig fo kuseret for meget på indførelsen af 
eurosedlerne og euromønterne, mens følgerne af den enorme tilbagestrømning af lovlig valuta blev undervurde ret. Navnlig var de logistis ke foranstaltninger til at 
håndtere de enorme mængder af  tilbagetrukne mønter ikke  altid på plads og gav i 
visse tilfælde anledning til betydelige forsinkelser med forsendelsen, behandlingen og optællingen af mønterne og krediteringen af konti. 
(v) Der bør træffes foranstaltninger til at undgå enhver indvirkning på priserne
. Dette 
kræver særlig opmærksomhed, idet det er  vanskeligt at håndtere og ofte bygger på 
misopfattelser, som er vanskelige at æ ndre. Forebyggelse er afgjort bedre end 
helbredelse. 
Eurobarometer-resultaterne viser klart, at  borgernes bevidsthed om problematikken 
allerede er høj. Risikoen for misbrug og s nyderi med priserne i overgangsperioden er 
 
DA 7   DA den vigtigste bekymring hos 71 % af responde nterne (gennemsnit for alle de nyligt 
tiltrådte medlemsstater). Det er dog værd at bemærke, at der er store forskelle 
mellem landene. En fordeling efter sociode mografiske kategorier giver ikke nogen 
klare konklusioner bortset fra, at ældre menne sker tilkendegiver en større frygt om 
dette spørgsmål end unge mennesker. 
Det er generelt hævet over enhver tvivl, at en korrekt omregni ng af priserne fra 
butiksindehavernes og detailhandlernes si de forudsætter omhyggelige forberedelser 
fra de berørte myndigheder, f.eks. i form af  prisstabilitetsaftaler, der forhandles med 
detailsektoren og overvåges nøje både før og efter overgangen til euroen, helst med aktiv deltagelse fra forbrugerbeskyttelsesorganisationerne og detailsektorens erhvervsorganisationer på  nationalt plan og EU-plan. Myndighederne kan også 
kræve af de enkelte detailhandlere, at de offentligt tilkendegiver deres tilsagn om at 
sikre en nøjagtig prisomregning, f.eks. ved hjælp af mærkater e ller skilte eller ved 
aktivt at tilskynde dem til dobbelt prisangi velse i et vist tidsrum før og efter 
indførelsen af eurosedler og euromønter. Begge tiltag øger tr oværdigheden og giver 
forbrugerne mulighed for at lægge pres på detailhandlerne. Forans taltninger af denne 
art skulle medvirke til at dæmpe frygten og sikre en problemløs overgang til euroen. 
(vi) Den ”mentale” omstilling tager betyde ligt længere tid end den fysiske omstilling
. 
Undersøgelsesresultater fra november 2003 viser, at 30 % af respondenterne oftest 
tænkte i den nationale valuta i forbinde lse med deres daglig e indkøb, mens 46 % 
oftest tænkte i euro. Ved større anskaffelser (f .eks. et hus eller en bil) talte de fleste 
borgere i euroområdet dog stadigvæk mentalt i den nationale valuta (54 %), mens kun et lille mindretal (16 %) talte i euro. 
3.2 De vigtigste forskelle i forhold til den tidligere overgang til euroen 
Selv om der er visse fælles træk, skal det eri ndres, at de nyligt tilt rådte medlemsstater har 
mange landespecifikke kendetegn og særlige for hold. Generelt vil de vigtigste forskelle i 
forhold til overgangen til euroen i den første bølge af lande være følgende: 
(i) Den fremtidige udvidelse af euroområdet vil ske i flere successive bølger. Det er 
meget usandsynligt, at de ikke-deltagende medlemsstater vil tilslutte sig euroområdet som samlet gruppe. Det ventes, at mindre grupper af lande (ell er enkeltlande) vil 
tilslutte sig inden for et givet år. 
Den kollektive fremdrift, der kendetegnede eu rolandene i den første bølge, vil derfor 
ikke være til stede i samme grad, og de fr emtidige udvidelser af euroområdet vil have 
mindre ekstern synlighed uden for de direkt e berørte lande. Samtidig vil det forhold, 
at mange lande allerede har indført den fæ lles valuta, gøre overgangen lettere i visse 
henseender, som det allerede er blevet påpeget ovenfor. 
(ii) Eurosedlerne og euromønterne findes allerede, og de fleste  borgere i de nyligt 
tiltrådte medlemsstater er allerede bekendt med dem. I visse butikker, primært i 
turist- og grænseområder, er euroen alle rede i brug og accepteres som betaling. Dette 
kan mindske behovet for omfattende forhå ndsdistribution i visse  sektorer. Nogle 
borgere og virksomheder vil desuden ønske i et vist omfang at anskaffe sig euro i 
rede penge i udlandet, specielt de, der bor i de relevante grænseområder. Desuden er det allerede tilladt borgerne i lande uden for euroområ det at åbne eurokonti i deres 
 
DA 8   DA indenlandske banker. For dem, der har valgt at gøre dette, er overgangen allerede i 
gang. 
Den seneste Eurobarometer-undersøgelse (afs nit 4) viser interessante resultater om 
de praktiske erfaringer, som borgerne i de ti nyligt tiltrådte medlemsstater allerede 
har høstet. Det fremgår, at de fleste bor gere i disse medlemsstater (i gennemsnit 
73 %) har set eurosedler, og at i gennemsnit 66 % har set euromønter. I nogle lande ligger disse tal ekstremt højt, f.eks. har 95 % af respondenterne i Slovenien allerede 
set eurosedler og 87 % euromønter. Talle ne for Cypern er 85 % (sedler) og 82 % 
(mønter). Borgerne i Letland er mindst beke ndt med euro i rede penge, selv om også 
her har over halvdelen af befolkningen se t eurosedler (67 %) eller euromønter 
(55 %). 
Når det drejer sig om brugen af eurosedler og euromønter, er tallene selvsagt mindre, 
men alligevel betegnende: i gennemsnit 49 % af befolkningen i de nyligt tiltrådte medlemsstater har allerede benyttet euro sedler, og 50 % har benyttet euromønter. 
Også her er visse lande i front, f.ek s. Slovenien (81 % og 79 % har benyttet 
henholdsvis eurosedler og euromønter) og C ypern (76 % og 77 %). De laveste tal for 
erfaring med brug af euro i rede penge findes i Litauen (40 % og 39 %). Hvad der er mere interessant er, at Eurobarometer-re sultaterne viser, at henholdsvis 18 % og 
15 % af respondenterne allerede  har benyttet eurosedler og  euromønter i deres eget 
land. Disse tal viser klart, at euroen allerede  uformelt er i brug til visse transaktioner. 
I lande som Letland, Litauen og Polen ligger diss e tal på et betydeligt højere niveau 
(henholdsvis 34 %, 31 % og 28 % for eurose dler og henholdsvis 27 %, 20 % og 24 % 
for euromønter). 
(iii) Overgangen fra den nationale valuta til euroen ventes at forløbe meget hurtigere. 
Mange lande overvejer “big bang”-metode n, hvorefter datoen for tilslutning til 
euroområdet falder sammen med datoen (den officielle) for indførelse af eurosedler 
og euromønter. Et flertal af de nyligt tiltrådte medlemsstater (CZ, EE, LV, LT, PL, SI, SK) har gennemgået en valutaudskift ning i de senere år og har indhøstet 
værdifulde erfaringer i denne forbindelse. 
Den omstændighed, at euro i rede penge finde s og er bredt disponibl e, spiller også en 
betydningsfuld rolle i denne metode. Nogle af  de faktorer, der forekom at være af 
afgørende betydning for, om den første overgang blev en succes, vil derfor komme til at spille en mindre rolle i fremtiden. Euro i rede penge kan nemt skaffes, inden de 
officielt indføres i landet, og nogle borgere og virksomheder vil måske vælge at træffe egne forberedelser i god tid fori nden. Forhåndsdistribution til bankerne og 
forhåndsforsyning af detailhandlere og andre erhvervsdrivende
4 vil utvivlsomt igen 
spille en rolle i henseende til at sikre en hurtig overgang ved at sikre, at der findes 
tilstrækkelige mængder rede penge fra og med €-dagen. Forhåndsforsyning af borgerne med et vist beløb i eurosedler me d mindre pålydende samt med mønter vil 
også kunne forekomme. 
                                                
 
4 Forhåndsdistribution til banker (“frontloading”) indebærer levering af tilstrækkelige mængder 
eurosedler og euromønter til bankerne, inden euro en opnår status som lovligt betalingsmiddel, dvs. 
inden €-dagen. Forhåndsforsyning af detailhandlere og virksomheder (“sub-frontloading”) indebærer en lignende type operation, hvorefter de forhånds forsynede banker leverer tilstrækkelige mængder 
eurosedler og euromønter til detailhandlere og andre er hvervsdrivende, så de straks fra dag 1 kan starte 
med at benytte den nye valuta. 
 
DA 9   DA De fremtidige deltagerlande i euroområdet vil have en særlig interesse i at gøre 
overgangsperioden så kort som muligt, eftersom landene e llers potentielt kunne 
opleve en periode med et uformelt dobbelt omløb i visse sektorer, hvor euroen 
benyttes aktivt af borgerne og detail handlerne, inden den bliver lovligt 
betalingsmiddel. 
(iv) De nødvendige tilpasninger, der skal ske på visse områder, v il i størrelse og omfang 
adskille sig fra tidligere valutaudskiftninger i euroområdet. F.eks. er antallet af 
seddelautomater pr. indbygger lavere end i euroområdet, selv om det er ret 
betydeligt. Seddelautomater hjælper med til at fremskynde distributionen af euro i 
rede penge i økonomien. Erfaringe n viser, at en stor andel af eurosedlerne blev sat i 
omløb via seddelautomaterne, ikke mindst fo rdi de står til rådighed døgnet rundt og 
især, når bankernes filialer er lukket. Det store antal ba nkfilialer og postkontorer pr. 
indbygger (som mere eller mindre i de fleste lande svarer til gennemsnittet i euroområdet) vil til en vis grad afbøde de t lavere antal seddelautomater, fordi det 
giver borgerne mulighed for at skaffe si g de nødvendige beløb i eurosedler og 
euromønter tidligt i overgangsforløbet. Det kan vise sig nødvendigt med særlige 
foranstaltninger (længere å bningstider, weekendåbning osv.). 
Antallet af salgsterminaler er forholds vis lille sammenlignet med gennemsnittet i 
euroområdet, især fordi mange af de nyligt tiltrådte medlemsstater er intensive kontantbrugere (jf. nedenfor). Den ringe udbredelse af elektr onisk betalingsudstyr 
og/eller e-betalingsudstyr er et handicap, fo rdi det er det vigtigste alternativ til 
kontanter, og fordi dette betalingsudstyr ty pisk kan omstilles meget hurtigt. Selv om 
antallet af betalingskort (både debet- og kreditkor t) pr. indbygger i de nye 
medlemsstater er mindre end i euroområdet, er det alligevel betydeligt relativt set 
(især antallet af debetkortindehavere). I praksis benyttes kort pr imært til at hæve 
kontanter i seddelautomaterne. Der er derfor  betydelige muligheder for at udvide de 
indenlandske salgsterminalnetværk og de rved lette presset på udskiftningen af 
kontanter. 
Statistikkerne bekræfter, at  sedler og mønter spiller en dominerende rolle som 
betalingsmiddel i de fleste af de nyligt ti ltrådte medlemsstater, selv om den samlede 
mængde kontanter pr. indbygger er lavere end i euroområdet. F.eks. modtager mange 
arbejdstagere og pensionister i nogle af de nyligt tiltrådte medlemsstater stadig deres 
løn og pension i kontanter. Som anført ov enfor er den fremtrædende rolle for 
kontanter en ulempe for alle implicerede pa rter (banker, detailhandlere, forbrugere 
…) og stiller krav om en intensiv forb eredelse af udskiftningen af kontanter. 
Endelig kan det nævnes, at omstillingen af salgsautomater ikke skulle volde større 
problemer. Det samlede antal automater er forholdsvis beskedent på nuværende 
tidspunkt. Ungarn er tilsyneladende det la nd, der har flest automater (nemlig 22 000), 
sammenlignet med et samlet antal på over to millioner i euroområdet. I modsætning til, hvad der var tilfældet under den første overgang, er euromønter bredt disponible, 
og driftsselskaberne skulle derfor ikke stå over for særlige vanskeligheder med 
hensyn til at afprøve og finjus tere møntgodkend elsesudstyr. 
 
DA 10   DA 4. D EN OFFENTLIGE MENING OM EUROEN I DE NYLIGT TILTRÅDTE MEDLEMSSTATER  
Den seneste Eurobarometer-undersøgelse om den offentlige mening i de ti nyligt tiltrådte 
medlemsstater5 vedrørende deres holdning til og vide n om indførelsen af euroen blev 
gennemført i første halvdel af september 2004 af EOS Gallup med deltagelse af over 10 000 
borgere. 
4.1 Generel holdning til euroen 
Graden af interesse for indfør elsen af euroen er forholds vis lav, idet blot 50 % af 
respondenterne erklærer sig interesseret og 48 % ui nteresseret. Det samlede resultat i de nyligt 
tiltrådte medlemsstater viser, at en smule flere borgere mener, at indfør elsen af euroen vil få 
positive konsekvenser (44 %) på nationalt plan, mens 41 % mener, at den vil få negative konsekvenser. 40 % venter, at indførelsen af euro en vil blive positiv for dem personligt, mens 
45 % mener, at den vil blive negativ. Borgerne synes at have blandede holdninger til, om de 
er tilfredse (42 %) eller utilfredse (47 %) med, at  euroen vil erstatte deres nationale valuta. 
Hvad angår tidsrammen for indførelse af euro en, tilkendegiver 19 % af respondenterne i disse 
ti lande, at de kunne tænke sig, at euroen blev de res valuta hurtigst muligt, mens 36 % svarer, 
at den bør indføres efter en vis tid, og et relativt flertal (40 %) mener, at den bør indføres så 
sent som muligt. Borgerne er dog udmærket klar  over de praktiske fordele ved indførelsen af 
euroen, idet henholdsvis 92 % og 82 % anerkender , at den er bekvem ved rejse i udlandet og 
til køb af varer og tjenesteydelser i euroområdet, og 77 % anerkender, at den eliminerer behovet for at veksle valuta inden for euroområde t. Et flertal af respondenterne (54 %) tror 
dog ikke, at udskiftningen af valuta vil medfør e større ulemper for dem. Som anført ovenfor 
frygter et stort flertal muligt misbrug og snyde ri med priserne i løbet af overgangsperioden. 
4.2 Borgerne ønsker at blive bedre informeret 
Kendskabet i den brede offentlighed i de nyligt tiltrådte medlemsstater til euroen og 
betingelserne for dens indførelse  er stadig forholdsvis ringe. De fleste af respondenterne 
(57 %) er ikke klar over, at i ndførelsen af euroen er obligator isk for deres land, og ved ikke, 
hvor mange lande der allerede deltager i euroområdet. 
Næsten halvdelen af respondenterne (48 %) anser ikke sig selv for at være velinformeret om 
euroen, men vil gerne være ordentligt informer et, inden den fælles valuta indføres i deres 
land. 30 % af respondenterne tilken degiver, at de gerne vil informeres hurtigst muligt, mens 
24 % foretrækker at blive informeret senest no gle få år inden indfør elsen af euroen. Som 
informationskilder har flertalle t af respondenterne mest tillid til deres nationale centralbank 
(63 %), som ligger langt foran alle andre institutioner (kun 29 % havde tillid til deres 
regering, nationale eller region ale myndigheder og 22 % til EU-i nstitutionerne). Borgerne i 
disse medlemsstater foretrækker euroinforma tionskampagner baseret på tv-spots (78 %) 
efterfulgt af radiospots (66 %) og foldere og brochurer (64 %).  De fleste borgere vil gerne 
have, at informationskampagnerne fokuserer på de praktiske konsekvenser af indførelsen af 
euroen (deres løn, bankkonto osv.) . Dobbelt prisangivelse ses som det vigtigste re dskab til at 
forberede befolkningen på værdien af de nye seddel- og møntrækker. 
                                                
 
5 Eurobarometer-undersøgelserne forefindes på adressen: 
http://europa.eu.int/comm/public _opinion/index_en.htm  
 
DA 11   DA 4.3 Den vigtigste lære af undersøgelsen 
Indførelsen af euroen i disse medlemsstater er ét skridt i en mellem- til langfristet 
konvergensproces i mange faser. I mange lande er den nøjagtige dato for indførelse af euroen 
endnu ikke kendt, hvilket kan have påvirket folks svar. 
En sociodemografisk opdeling af resultaterne viser, at mæ nd, unge mennesker, veluddannede 
mennesker og folk, der bor i byerne, går mege t mere ind for euroen end kvinder, ældre 
mennesker, lavere uddannede mennesker og folk, der bor på landet. 
Generelt synes der at være bl andede holdninger blandt borger ne til euroen. Dette svarer 
nogenlunde til resultatern e af Eurobarometer-undersøgelsen  i 1997, som viste en tilsvarende 
mangel på engagement i forhold til den fælles valuta i de lande, der nu deltager i euroområdet: 47 % gik ind for euroen, mens 40 % var imod. I denne forbindelse skal det også 
erindres, at en del af befolkningen i de nyligt tiltrådte medlemsstater ligesom i visse lande i 
euroområdet er emotionelt knyttet til den nationale  valuta. Befolkningerne i de nyligt tiltrådte 
medlemsstater tilkendegiver et klart ønske om me re oplysning om euroen. Selv om der ikke er 
noget hastværk med at indføre den, vil de gern e være forberedt i god tid inden udskiftningen 
af valuta. Omfattende oplysningskampagner vil generelt være nødvendige for at imødekomme 
dette ønske. 
5. K
ONKLUSIONER  
Den fremtidige udvidelse af euroområdet vil ske over en årrække, idet de fremtidige 
deltagerlande i euroområdet ventes at tilslutte sig et ad gangen. I de fleste lande indebærer det overgangsscenario, der overvejes, en hurtig overgang fra den nationa le valuta til euroen (dvs. 
”big bang”-scenariet). Dette vil samtidig læ gge et øget pres på virksomhederne og de 
offentlige myndigheder. Det øger også behove t for omhyggelige og veltimede forberedelser 
fra alle implicerede aktørers side (offen tlige myndigheder på alle niveauer, banker, 
detailhandlere, virksomhederne generelt). De n seneste Eurobarometer-undersøgelse viser, at 
offentligheden mener, at oplysning i god tid inde n udskiftningen af valutaen er af afgørende 
betydning. 
Kommissionen vil fortsat nøje følg e forløbet af de praktiske forb eredelser til indførelsen af 
euroen i de forskellige implicerede lande. I denne forbindelse udgør det offentlige myndighedsnetværk (PAN-II), som er sammensat af  de forskellige nationale repræsentanter, 
der er ansvarlige for disse spørgsmål, et væ sentligt forum for udveksling af synspunkter og 
information. På informations- og kommunikationsom rådet er der blevet nedsat en tilsvarende 
gruppe (DIR-COM), som er et forum, hvor de  forskellige kommunikationsdirektører kan 
mødes regelmæssigt.