BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM FÆLLESSKABETS LÅNOPTAGELSES- OG LÅNGIVNINGSAKTIVITETER I 2002

INDHOLDSFORTEGNELSE

INDLEDNING

1. LÅNOPTAGELSE I 2002

1.1. Fællesskabsemissioner

1.2. Tendenser i lånoptagelsen

2. LÅNGIVNINGSAKTIVITETER I TREDJELANDE

2.1. Samlet billede

2.2. Fællesskabets makrofinansielle bistand

2.3. EIB's långivning i 2002 i Central- og Østeuropa, Middelhavsområdet, Asien og Latinamerika og Den Sydafrikanske Republik

2.3.1 EIB's målsætninger og prioritering

2.3.2. Långivningsaktiviteter

2.3.3. Risikodeling

2.3.4 Samarbejde med andre institutioner

2.4. Signatarlande i Lomé-konventionen - långivningsaktiviteter

3. Långivningens budgetmæssige følger

3.1. Budgetgarantier

3.2. Rentegodtgørelser

3.3. Risikovillig kapital

4. STATISTISK BILAG

INDLEDNING

1. I Rådets afgørelser om Fællesskabets låneinstrumenter fastsættes, at Kommissionen hvert år skal informere Rådet og Europa-Parlamentet om anvendelsen af disse instrumenter.

Eftersom Rådets bevillinger til det nye fællesskabsinstrument ("New Community Instrument" (NCI)) er udtømt, og EKSF-traktaten udløb i 2002, er det Kommissionens forståelse, at det ikke længere er nødvendigt at informere Rådet og Parlamentet om Fællesskabets långivningsaktiviteter under disse instrumenter i Fællesskabet. Kun oplysninger, der giver mulighed for at følge med i tilbagebetalingen af lånene, er medtaget i denne rapport (se kapitlet om lånoptagelse).

2. Med hensyn til EU's eksterne långivningsaktiviteter pålægger afgørelserne fra 1997 og 2000 [1] Kommissionen hvert år at informere Rådet og Europa-Parlamentet om anvendelsen af EIB-lån, for hvilke der stilles garanti over EU-budgettet, i de central- og østeuropæiske lande, Middelhavslandene, Latinamerika og Asien samt Sydafrika. Det samme krav blev i 1998 udvidet til også at gælde EIB's lån til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (afgørelse 98/348/EF) og Bosnien-Hercegovina (afgørelse 98/729/EF), i 1999 til at gælde lån til Tyrkiet (afgørelse 99/786/EF), i 2000 til at gælde lån til Kroatien (afgørelse 2000/688/EF) og det særlige handlingsprogram for Tyrkiet (afgørelse 2000/788/EF) og i 2001 til at gælde lån til området langs Ruslands Østersøkyst (afgørelse 2001/777/EF) og Forbundsrepublikken Jugoslavien (afgørelse 2001/778/EF).

[1] Afgørelse 97/256/EF for det første globale mandat og afgørelse 2000/24/EF for det andet mandat.

Til opfyldelse af dette krav beskriver denne rapport disse aktiviteter i hvert af de omtalte områder. For at give et komplet billede af långivningsaktiviteterne indeholder den også en kort oversigt over Fællesskabets makrofinansielle bistand til landene i Central- og Østeuropa og over rentegodtgørelser og garantier i tilknytning til lån ydet af Fællesskabet.

1. LÅNOPTAGELSE I 2002

1.1. Fællesskabsemissioner

For at finansiere de långivningsaktiviteter, Rådet har godkendt, er Kommissionen bemyndiget til at optage lån på kapitalmarkedet. Eftersom NCI-lofterne er udtømt, og EKSF-traktaten udløb i 2002, blev der imidlertid ikke rejst nogen midler på basis af disse instrumenter i 2002. Den eneste lånoptagelse til makrofinansiel bistand sidste år gik til et vestligt baltisk land. Der var kun én lånoptagelse under Euratom-låneinstrumentet til finansiering af et lån til Bulgarien.

1.2. Tendenser i lånoptagelsen

På trods af ovennævnte faktorer steg EU-institutionernes lånoptagelse i 2002 med 17,2 %, således at den er på 38,1 mia. EUR mod 32,5 mia. EUR i 2001 (se tabel 4.1 i bilaget).

Korrigeret for tilbagebetalinger, annulleringer og kursændringer beløb den samlede lånoptagelse sig pr. 31. december 2002 til 183,3 mia. EUR, hvilket er en stigning på 2,3 % i forhold til 2001 (se tabel 4.2 i bilaget).

Fordelingen af lånoptagelsen på valutaer (se tabel 4.3 i bilaget) viser et fald i lånoptagelsen i euro i 2002 til 59 % af de samlede emissioner sammenlignet med 67,3 % i 2001, mens emissioner i andre fællesskabsvalutaer faldt fra 21,7 % til 17,7 %. Faldet i alle fællesskabsvalutaerne set under ét modsvaredes af en stigning i tredjelandsvalutaer fra 11 % til 23,3 % af de samlede emissioner. Emissioner i USD steg fra 7,6 % til 21,7 % på baggrund af en kraftig markedsefterspørgsel og støttet af meget lave rentesatser og en faldende valutakurs.

Lave rentesatser og uvished omkring den økonomiske og finansielle situation fik låntagerne til fortsat at satse på variabelt forrentede lån. Sådanne lån tegnede sig for 85,5 % i 2002 mod lige under 80 % i 2001.

Hvad angår det særlige tilfælde med NCI, var der ingen ny lånoptagelse i 2002. Den tilsvarende situation for den udestående lånoptagelse fordelt på valuta fremgår af tabel 4.4 i det statistiske bilag.

2. LÅNGIVNINGSAKTIVITETER I TREDJELANDE [2]

[2] Der var ingen långivningsaktiviteter til medlemsstater fra EKSF og Euratom i 2002.

2.1. Samlet billede

Den finansielle støtte til tredjelande, der har indgået samarbejdsaftaler med EU, antager forskellige former alt efter, hvilket geografisk område der er tale om, og hvilke målsætninger der forfølges. Der er generelt tale om bilaterale lån (makrofinansiel bistand eller betalingsbalancestøtte), hvor EU medvirker til at genetablere makroøkonomisk balance i et land. I andre tilfælde kan der være tale om almindelige lån, der har form af enten direkte finansiering af individuelle projekter eller globallån til pengeinstitutter, der har til opgave at fordele dem til mindre, lokale projekter.

I det første tilfælde er det Kommissionen, der administrerer finansieringen i medfør af Rådets direktiver. I det andet tilfælde er det hovedsagelig EIB, der forvalter lånene på de sædvanlige betingelser, oftest med garanti over Kommissionens budget.

Euratom-låneinstrumentet er til disposition for finansiering til medlemsstater og visse tredjelande (Armenien, Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Litauen, Rumænien, Rusland, Slovakiet, Slovenien og Ukraine kan komme i betragtning).

De områder, inden for hvilke Fællesskabet har långivningsaktiviteter, er anført i tabel 2.1.

>TABELPOSITION>

2.2. Fællesskabets makrofinansielle bistand

Den makrofinansielle bistand i form af lån er ved sin art exceptionel og er et led i det internationale samfunds bestræbelser på i samarbejde med Bretton Woods-institutionerne at yde betalingsbalancestøtte til visse lande, der i en overgangsperiode støder på vanskeligheder. Fællesskabets støtte er koncentreret om de geografisk nærliggende områder, nemlig Central- og Østeuropa, det vestlige Balkan, de europæiske lande, der var en del af det tidligere Sovjetunionen (de nye uafhængige stater (NIS-lande)), og landene syd for Middelhavet. Udbetalingen af støtten er betinget af, at modtagerlandene opfylder visse målsætninger om makroøkonomisk stabilitet og strukturelle reformer. På den baggrund er antallet af transaktioner hvert år begrænsede, og det er ikke muligt at foretage fornuftige sammenligninger i udviklingen i den ydede støtte fra år til år. Eftersom kandidatlandene har gjort betydelige fremskridt i retning af makroøkonomisk tilpasning, er den makrofinansielle bistand i dette område dog gradvis blev faset ud. Derimod har det vestlige Balkan i stigende grad i de senere år modtaget makrofinansiel bistand fra Fællesskabet, som også omfatter et omfattende gaveelement.

I det vestlige Balkan godkendte Rådet i 2002 makrofinansiel bistand i form af et lån på ialt 55 mio. EUR til Serbien og Montenegro, som var ledsaget af en gavebistand på op til 75 mio. EUR. Det godkendte også et lån på op til 20 mio. EUR og en gavebistand på op til 40 mio. EUR til Bosnien-Hercegovina.

For NIS-landenes vedkommende blev vægten lagt på at omlægge ikke-udbetalte beløb fra en tidligere makrofinansiel bistand. For det første er Rådets afgørelse fra 1998 om tildeling af et lån på op til 150 mio. EUR til Ukraine, hvoraf kun 58 mio. EUR var blevet udbetalt, blevet erstattet af en ny lånepakke på 110 mio. EUR, som blev godkendt i juli 2002, mens det ikke-udbetalte beløb på 92 mio. EUR fra det tidligere lån blev annulleret. Det nye lån er ydet på mere favorable vilkår, både med hensyn til løbetiden (15 år i stedet for 7) og med hensyn til den afdragsfrie periode (10 år i stedet for 7). I samme ånd blev et betalingsbalancelån på 15 mio. EUR til Moldova, der blev godkendt i 2000, annulleret og erstattet af en gavebistand af samme størrelse, som blev godkendt af Rådet i december 2002.

Der fandt kun én låneudbetaling sted til et beløb på 12 mio. EUR i begyndelsen af 2002 til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien på basis af procedurer, der var blevet indledt i 2001.

Der blev også i 2002 udbetalt bistand i form af decideret gavebistand på i alt 141 mio. EUR, hvoraf 11 mio. EUR gik til Armenien, 115 mio. EUR til Serbien og Montenegro og 15 mio. EUR til Kosovo.

>TABELPOSITION>

2.3. EIB's långivning i 2002 i Central- og Østeuropa, Middelhavsområdet, Asien og Latinamerika og Den Sydafrikanske Republik [3]

[3] Retsgrundlag: Rådets afgørelser 97/256/EF, 98/348/EF, 98/729/EF, 99/786/EF, 2000/24/EF, 2000/688/EF, 2000/788/EF, 2001/777/EF og 2001/778/EF.

Afsnit 2.3 udgør den årlige rapport for 2002, som skal forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med artikel 2 i Rådets afgørelse 2000/24/EF.

2.3.1 EIB's målsætninger og prioritering

I Central- og Østeuropa har EIB øget sine aktiviteter i de tiltrædende lande og har hjulpet dem med at gøre fremskridt med deres forberedelser til tiltrædelse og europæisk integration (EIB har også ydet hjælp til de øvrige ansøgerlande) [4]. Derudover har EIB opbygget en omfattende aktivitet i landene i det vestlige Balkan gennem støtte til investeringsprojekter i Albanien, Kroatien, Republikken Serbien og Montenegro og Bosnien-Hercegovina.

[4] Ud over aktiviteterne i medfør af det mandat, EIB har i kraft af Rådets afgørelser, har den fornyet den omfattende førtiltrædelsesfacilitet til långivning over egne midler uden budgetmæssig garanti for at hjælpe lande, der søger om optagelse i EU.

EIB giver højeste prioritet til forbedring, modernisering og udbygning af kommunikations- og energisektoren med særlig vægt på de transeuropæiske net på grundlag af de vej- og jernbanekorridorer, som den europæiske transportministerkonference har defineret som prioriterede projekter på mellemlang sigt.

Desuden har EIB gradvis udvidet viften af sine aktiviteter i forbindelse med forberedelsen på udvidelsen. De miljømæssige aspekter af EIB-projekterne prioriteres også højt som led i den gradvise tilpasning af de pågældende landes lovgivning til EU's. EIB bistår også små og mellemstore virksomheder (SMV) og andre erhvervsinitiativer enten direkte eller gennem globallån, især når EU-partnere er involveret.

I Middelhavsregionen sker EIB's långivning på grundlag af dens mandat hovedsagelig inden for rammerne af Euro-Middelhavspartnerskabet for at støtte den økonomiske udvikling i de pågældende lande. EIB's lån tjener til støtte for individuelle investeringsprojekter og via globallånsinstrumentet for mindre projekter og SMV, samtidig med at finanssektoren i de forskellige lande styrkes. EIB yder også lån under TERRA-programmet ("Turkey Earthquake and Reconstruction and Rehabilitation Action" (Rådets afgørelse 99/786/EF)) og under det særlige handlingsprogram for Tyrkiet (Rådets afgørelse 2000/788/EF).

Ifølge betingelserne i Euro-Middelhavspartnerskabet suppleres EIB's långivning over egne midler med rentegodtgørelser (til lån inden for miljøsektoren) og risikovillig kapital fra EU-budgettet, der forvaltes af EIB.

Ud over EIB's långivning i medfør af sit mandat og efter anmodning fra Rådet har EIB iværksat et program med långivning over egne midler uden budgetmæssig garanti i medfør af Middelhavspartnerskabsfaciliteten. Et første projekt blev godkendt i 2002.

I Asien og Latinamerika finansierer EIB projekter af fælles interesse for både EU og de pågældende lande - samfinansiering med EU-investorer, teknologioverførsel og samarbejde inden for energi- og miljøbeskyttelsesområdet. Nærmere oplysninger om den fælles interesse i de pågældende projekter fremgår af tabel 2.3.6.

I Sydafrika er EIB's mål at bidrage til, at gennemførelsen af landets genopbygnings- og udviklingsprogram bliver vellykket.

Inden for disse rammer kan EIB's aktiviteter siden 1998 opsummeres som følger:

>TABELPOSITION>

2.3.2. Långivningsaktiviteter

EIB underskrev i 2002 11 långivningskontrakter i de central- og østeuropæiske lande inden for rammerne af Rådets afgørelser til et samlet beløb på 500 mio. EUR til tre lande. Størstedelen (77 %) gik til Rumænien, mens 17 % gik til Bulgarien og resten til Slovakiet.

- EIB's aktiviteter tager fortsat sigte på at støtte de pågældende landes økonomiske udvikling, primært via finansiering af den strategiske infrastruktur. Ud af det samlede beløb på 500 mio. EUR gik 59 % svarende til 295 mio. EUR til kommunikationssektoren, herunder vejbyggeri og kanalbredsbeskyttelse i Rumænien og modernisering af havneinfrastruktur i Donauflodens delta i Bulgarien.

- 55 mio. EUR (11 %) blev udlånt til forbedring af vandforvaltningsinfrastrukturen i Rumænien, og 30 mio. EUR (6 %) gik til miljøbeskyttelse i Slovakiet.

- I energisektoren blev 60 mio. EUR (12 % af den samlede finansiering) udlånt til forbedring af elforsynings- og eldistributionsnettet i Bulgarien.

- Endelig blev der ydet globallån til en samlet værdi af 60 mio. EUR (12 % af den samlede finansiering) til støtte for SMV i Bulgarien og Rumænien.

>TABELPOSITION>

EIB underskrev i 2002 otte långivningskontrakter i Balkanlande inden for rammerne af Rådets afgørelser til et samlet beløb på 425 mio. EUR til tre lande. Størstedelen (64 %) gik til Republikken Serbien og Montenegro, mens 31 % gik til Kroatien og resten til Bosnien-Hercegovina.

- Udlånsaktiviteten var primært rettet mod kommunikationssektoren, herunder vej- og jernbanebyggeri i Serbien og Montenegro og i Kroatien. Denne sektor modtog 310 mio. EUR (73 %) af den samlede långivning.

- Energisektoren og industrien tegnede sig for 95 mio. EUR (22 % af den samlede finansiering), som blev anvendt til modernisering af elforsyningsinfrastrukturen i Serbien og Montenegro og en cementfabrik i Bosnien-Hercegovina.

- Endelig blev der ydet globallån til en samlet værdi af 20 mio. EUR (5 % af den samlede finansiering) til støtte for SMV i Serbien og Montenegro.

>TABELPOSITION>

I Middelhavsområdet blev der i 2002 undertegnet lån til et samlet beløb på 1 401 mio. EUR til 17 transaktioner i syv lande.

Lån til projekter i Tyrkiet tegnede sig for ca. 29 % af den samlede långivning, mens Tunesien, Algeriet og Egypten tegnede sig for yderligere 50 %.

- Omtrent 43 % af den samlede finansiering (605 mio. EUR) blev anvendt inden for kommunikationssektoren. Projekterne omfattede vejbyggeri i Algeriet, Tunesien og Tyrkiet, underjordisk jernbanebyggeri i Egypten og udvidelse af en havn i Libanon samt genopbygning af ødelagt infrastruktur efter oversvømmelser i Algeriet.

- I energisektoren gik 510 mio. EUR (37 % af den samlede finansiering) til forbedring af eldistributions- og elforsyningsnettene i Egypten, Marokko og Tunesien samt til gaslagre i Tyrkiet.

- Vandforvaltningsprojekter i Marokko og Tyrkiet tegnede sig for 4 % af den samlede finansiering i regionen (60 mio. EUR).

- Opførelse og udvidelse af cementfabrikker i Algeriet og Tunesien samt hospitalsbyggeri i Syrien tegnede sig for 16 % af den samlede finansiering (226 mio. EUR) til industri og servicesektoren.

-

>TABELPOSITION>

EIB indgik aftaler om tre lån til en samlet værdi af 145 mio. EUR i tre lande i Asien og Latinamerika. Derudover gik et lån på 30 mio. EUR til Regionalt Mellemamerika.

- Et lån til energisektoren i Brasilien tegnede sig for 31 % af den samlede finansiering (55 mio. EUR), mens et lån på 50 mio. EUR (29 %) gik til kommunikationssektoren i Indonesien.

- Globallån til Sri Lanka og den mellemamerikanske region tegnede sig for de resterende 40 % af långivningen (70 mio. EUR).

-

>TABELPOSITION>

I 2002 undertegnede EIB én lånekontrakt i Den Sydafrikanske Republik til et beløb på 50 mio. EUR til et globallån til finansiering af små og mellemstore ventureprojekter.

2.3.3. Risikodeling

Ved Rådets afgørelse 2000/24/EF [5], som ændret, ydes en global fællesskabsgaranti for 65 % af de samlede beløb i de indgåede låneaftaler. I forbindelse med risikodelingsordninger sikrer fællesskabsgarantien - hvis der er tale om EIB-lån uden statslig projektgaranti - kun mod politiske risici, mens den - hvis der er tale om lån med statslig projektgaranti - sikrer mod alle risici. EIB tager kun fællesskabsgarantien i anvendelse, hvis den via projektgarantien for et lån enten af politiske årsager som i tilfælde af en ikke-statslig projektgaranti eller af en hvilken som helst årsag i tilfælde af en statslig projektgaranti ikke modtager sine betalinger. EIB vil i så tilfælde kræve, at fællesskabsgarantien dækker det fulde lånebeløb.

[5] I Rådets afgørelse 2000/24/EF opfordres EIB til "at tilstræbe at dække de kommercielle risici i forbindelse med 30 % af sit udlån i henhold til denne afgørelse med ikke-statslige garantier, så vidt muligt på grundlag af individuelle regionale mandater. Denne procentsats kan udvides, når markedsbetingelserne gør det muligt". I løbet af 2002 fortsatte EIB med at arbejde hen imod dette risikodelingsmål, idet dog målsatsen steg til 30 % i stedet for 25 % som under det første mandat.

Første mandat: (Rådets afgørelse dækkende perioden 31.1.1997 - 31.1.2000)

Der blev ikke undertegnet yderligere lån under det første mandat i 2002, så udlånsniveauet under risikodeling under det første mandat er uændret. Denne type långivning tegnede sig i forhold til det samlede låneloft for 81 % i lande i Asien og Latinamerika, for 26 % i central- og østeuropæiske lande og for 3 % i Middelhavslande.

Andet mandat: (Rådets afgørelse dækkende perioden 1.2.2000 - 31.1.2007)

Ved udgangen af 2002 var der - siden starten af udlånsvirksomheden på grundlag af Rådets afgørelser for perioden begyndende den 1.2.2000 - ydet risikodelingslån på i alt 1 453 mio. EUR, dvs. 7,5 % af det samlede udlånsloft og 19,2 % af den hidtidige samlede långivning.

I Central- og Østeuropa og Balkanlandene nåede risikodelingen i tilknytning til EIB-lån op på i alt 456 mio. EUR svarende til 5 % af låneloftet for disse lande og 15,7 % af den hidtidige långivning.

I Middelhavsområdet blev der undertegnet tre lån under risikodelingsordninger i 2002, hvilket bragte det samlede udlån op på omtrent 1,6 % af mandatlåneloftet og 3,3 % af de samlede undertegnede låneaftaler. Som forventet undertegnes projekterne ofte med regeringer eller offentlige myndigheder (i overensstemmelse med programprocedurerne i Euro-Middelhavspartnerskabet), og totalen for risikodelingsudlån for Middelhavslandene er derfor fortsat forholdsvis lav.

I Asien og Latinamerika nåede risikodelingen i tilknytning til EIB-lån op på i alt 891 mio. EUR svarende til 36 % af låneloftet for disse lande og 80 % af den hidtidige långivning.

Der er ikke hidtil undertegnet nogen risikodelingslån til Den Sydafrikanske Republik.

Risikodelingslån pr. 31.12.2002 fremgår af tabellerne nedenfor - fordelt på hvert enkelt mandat (risikodelingslåneprocenten har været uændret siden udgangen af 2001 for første mandats vedkommende).

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

De regionale tabeller i slutningen af afsnit 2.3 (tabel 2.3.8-2.3.11) viser risikodelingslånene.

2.3.4 Samarbejde med andre institutioner

I de lande, der ansøger om medlemskab af EU, gennemføres EIB's aktiviteter inden for rammerne af EU's program for bistand til kandidatlandene med henblik på at forberede deres optagelse i EU, navnlig ved at finansiere investeringer, der sigter mod at integrere deres infrastruktur i EU's, og ved at bistå SMV. Når det er muligt, samfinansieres projekter med andre institutioner. EIB's aktiviteter er således en del af en samlet aktion, der gennemføres i nært samarbejde med Kommissionen og efter behov med de internationale finansielle institutioner, der opererer i de pågældende lande.

EIB arbejder nært sammen med PHARE/ISPA-programmet, som den har en udbytterig forbindelse med, hvilket er meget værdsat af modtagerlandene. Ud over at yde assistance til PHARE i præinvesteringsfasen for at sikre, at de nødvendige undersøgelser og den nødvendige tekniske bistand tilvejebringes til støtte for EIB-projekter, samarbejder EIB også med PHARE om samfinansiering af infrastrukturprojekter.

PHARE/ISPA's og de øvrige internationale finansielle institutioners bidrag til projekter finansieret af EIB i 2002 er vist i tabellen nedenfor. Hertil kommer projekter, som blev samfinansieret inden for rammerne af EIB's førtiltrædelsesfacilitet, men ikke skal behandles i denne rapport.

For Sydøsteuropas vedkommende deltager EIB sammen med Kommissionen i en infrastrukturstyringsgruppe, som forbereder projekter.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

I Middelhavsregionen gennemføres EIB's aktiviteter inden for rammerne af EU's politik og indgår i den samordning, der sker i nært samarbejde med Kommissionen og efter behov med de øvrige internationale finansielle institutioner, herunder gennem samfinansiering. Bidrag fra disse institutioner til EIB-finansierede projekter fremgår af tabellen nedenfor.

>TABELPOSITION>

I Asien og Latinamerika finansierer EIB fortsat projekter, som er af fælles interesse for det pågældende land og for EU. Den fælles interesse for de lån, der blev indgået aftale om i 2002, fremgår af tabellen nedenfor. EIB samarbejder med andre internationale finansielle institutioner i Asien og Latinamerika, når det er muligt og hensigtsmæssigt.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2.4. Signatarlande i Lomé-konventionen - långivningsaktiviteter

EIB's samlede långivning i AVS/OLT beløb sig til 297,65 mio. EUR, hvoraf 123 mio. EUR stammede fra EIB's egne midler og 174,65 mio. EUR fra risikovillig kapital. Långivningens fordeling på regioner og sektorer var som følger:

>TABELPOSITION>

*alle med rentegodtgørelse

3. Långivningens budgetmæssige følger

Långivningen påvirker Fællesskabets budget, når lånene ydes med EU-garanti, rentegodtgørelse eller på lignende særlige vilkår til investeringer, der er risikable for udlåneren.

3.1. Budgetgarantier

Den 22. december 1999 traf Rådet afgørelse om en generel forlængelse på syv år af EU's garanti for EIB-lån uden for EU (Rådets afgørelse 2000/24/EF, EFT L 9 af 13.1.2000). Denne afgørelse blev ændret to gange i 2000 (2000/688/EF og 2000/788/EF).

Den 6. november 2001 besluttede Rådet at udvide denne ordning til EIB-lån indgået i Jugoslavien ved at medregne landet i gruppen af central- og østeuropæiske lande (Rådets afgørelse 2001/778/EF).

De nye lofter pr. geografisk område er som følger (i EUR):

Tyrkiet // 450 mio.

Central- og Østeuropa: // 9 280 mio.

Middelhavslande: // 6 425 mio.

Latinamerika og Asien: // 2 480 mio.

Den Sydafrikanske Republik: // 825 mio.

Det samlede loft for garantien er derfor 19 460 mio. EUR, og Kommissionens budget dækker op til 65 % af dette beløb (mod 70 % under det foregående mandat). I den nye afgørelse opfordres EIB til at søge andre (kommercielle) garantikilder, når det er muligt, via dens finansielle formidlere og til at sikre, at sådanne garantier dækker 30 % af det samlede udlånsloft (mod 25 % under det tidligere mandat).

Dette garantiprogram udløber den 31. januar 2007; det kan automatisk forlænges i seks måneder, hvis låneloftet ikke er nået.

Kommissionens budget dækker desuden 65 % af et maksimumsbeløb på 600 mio. EUR til Tyrkiet (TERRA), for hvilket der ikke er anmodet om risikodeling.

I løbet af det tredje år af det nye mandat undertegnede EIB låneaftaler for et samlet beløb på 2 550 mio. EUR, hvilket bragte det samlede beløb under det nye mandat op på 7 577 mio. EUR eller 38,9 % af loftet, hvor risikodelingen tegnede sig for 19,2 % af det samlede antal undertegnede lån.

Den 6. november 2001 besluttede Rådet at yde en 100 % fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lånetransaktioner til miljøprojekter i området langs Ruslands Østersøkyst til et samlet beløb på 100 mio. EUR (Rådets afgørelse 2001/777/EF).

Nærmere oplysninger om garantierne kan indhentes i Kommissionens halvårsrraport vedrørende garantier opført på det almindelige budget.

3.2. Rentegodtgørelser

Der er ydet rentegodtgørelser i forbindelse med en række EU-programmer, såvel i som uden for EU. Efter anmodning fra Rådet udarbejdede Kommissionen en samlet evalueringsrapport om dette spørgsmål (se KOM(2000) 524 af 6. september 2000). De fleste af programmerne er afsluttet og har derfor ikke længere indflydelse på budgetudgifterne. Nedenstående tabel er en oversigt over de igangværende programmer og størrelsen af rentegodtgørelserne det pågældende år.

>TABELPOSITION>

3.3. Risikovillig kapital

Ifølge aftalerne med Middelhavslandene og Lomé-konventionen yder EIB lån på favorable vilkår omfattende særlige vilkår for varigheden eller konsolidering af gælden, som bevirker, at de kan behandles som kapitalinvesteringer. Investeringerne i Middelhavslandene finansieres over det almindelige budget og i AVS-landene over EUF-budgettet. Tabel 2.4.1 viser en oversigt over disse transaktioner:

4. STATISTISK BILAG

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>