[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 18.12.2006

SEK(2006) 1696

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Ledsagedokument til MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET REVISION AF FÆLLESSKABSORDNINGEN FOR KONTROL MED UDFØRSLEN AF PRODUKTER OG TEKNOLOGI MED DOBBELT ANVENDELSE RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN {KOM(2006) 828 endelig}{KOM(2006) 829 endelig}

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Ledsagedokument til MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET REVISION AF FÆLLESSKABSORDNINGEN FOR KONTROL MED UDFØRSLEN AF PRODUKTER OG TEKNOLOGI MED DOBBELT ANVENDELSE RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN

1. BAGGRUND OG METODEVALG

A) Baggrund

Fællesskabsforordningen om kontrol med udførslen af produkter og teknologi med dobbelt anvendelse hjælper medlemsstaterne med at opfylde deres forpligtelser inden for ikke-spredning. Produkter med dobbelt anvendelse er nemlig civile produkter, der kan anvendes til militære formål og i visse tilfælde til fremstilling af eller som fremføringsmidler til masseødelæggelsesvåben (nukleare, biologiske eller kemiske våben eller missiler).

B) Metodevalg

1) Udbudsbetingelserne for analysen

Beslutningen om at udlicitere konsekvensanalysen blev truffet primo december 2004, da generaldirektoratet ikke havde de fornødne ressourcer. Udkastet til udbudsbetingelserne for analysen blev forelagt for medlemsstaterne i januar 2005. Udbuddet blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 2. marts 2005, S-udgaven, nr. 43.

Hovedformålet med analysen var at undersøge de potentielle virkninger og gennemførligheden af forskellige muligheder for at ændre fællesskabsordningen for kontrol med udførslen af produkter med dobbelt anvendelse med henblik på at opfylde de standarder, der er fastsat i FN's Sikkerhedsråds resolution 1540, og at gennemføre de henstillinger, der blev fremsat i forbindelse med peer review-processen vedrørende medlemsstaternes gennemførelse af forordningen i 2004 (nærmere oplysninger findes i meddelelsen om ændring af fællesskabsordningen og rapporten om gennemførelsen af forordningen fra 2000 til 2004[1]).

2) Valg af kontrahent i juli 2005

Konsulentfirmaet[2] påbegyndte analysen i september 2005. Slutrapporten blev offentliggjort den 23. februar 2006 på: http://ec.europa.eu/comm/trade/issues/sectoral/industry/dualuse/pr230206_en.htm.

3) Metodevalg

Allerførst skulle der findes et relevant udvalg af eksportører. Der blev derfor sendt et spørgeskema til ca. 450 mulige eksportører af produkter med dobbelt anvendelse i EU (herunder en lang række erhvervsforbund i EU (70)). Høringen af eksportørerne og andre interesserede parter, der er berørt af analysen, blev bekendtgjort på Generaldirektoratet for Handels websted den 5. oktober 2005. De berørte parter (ca. 150 virksomheder), der blev hørt som led i analysen, blev udvalgt på grundlag af de svar, eksportørerne havde givet på det første spørgeskema. Der er en tilfredsstillende fordeling af små, mellemstore og store virksomheder og af leverandører fra de ti kategorier af produkter med dobbelt anvendelse, der er opført på listen i bilag I til forordningen[3]. Høringen omfattede også transport- og handelsvirksomheder. Alle de berørte parter blev som led i analysen hørt om de forskellige muligheder for at ændre forordningen og deltog aktivt i processen. Medlemsstaternes og andre berørte parters holdning til analyseresultaterne og den opfølgning, som Kommissionens tjenestegrene planlagde, blev kortlagt fra januar til primo juli 2006 og kommer behørigt til udtryk i forslaget. |

2. DE VIGTIGSTE MULIGHEDER, DER BLEV UNDERSØGT SOM LED I KONSEKVENSANALYSEN, KOMMISSIONENS TJENESTEGRENES HOLDNING TIL ANALYSERESULTATERNE OG KOMMISSIONENS TJENESTEGRENES EFTERFØLGENDE FORSLAG TIL RÅDET

A) Muligheder, der blev undersøgt ved den eksterne konsekvensanalyse, men som der ikke er taget hensyn til i Kommissionens forslag om ændring af forordningen

1) Gennemsigtig lovgivning for eksportørerne

Den mulighed, der blev undersøgt ved konsekvensanalysen, gjorde det muligt at vurdere, hvilke omkostninger det vil påføre medlemsstaterne, hvis de skal leve op til fælles EU-minimumskrav angående gennemsigtighed, for så vidt angår de nationale eksportørers adgang til de relevante retsforskrifter og retningslinjer, som skal lette håndhævelsen. Det blev konkluderet, at de medlemsstater, der ikke har et websted, eller hvis websteder ikke indeholder de nødvendige minimumsoplysninger, der blev fastlagt ved analysen, straks bør afhjælpe dette forhold.

Generaldirektoratet for Handel kan også acceptere en anden mulighed, nemlig at dets websted[4] udbygges, så det kommer til at indeholde flere baggrundsoplysninger om internationale eksportkontrolordninger[5], og så det bliver en nyttig og værdifuld indgangsportal til alle EU-medlemsstaternes websteder. En anden vigtig henstilling, som Generaldirektoratet for Handel kan tilslutte sig, er at oprette "et centralt kontaktpunkt" i Kommissionen, så de erhvervsdrivende i EU har adgang til al relevant fællesskabslovgivning om udførsel og indførsel ét enkelt sted.

2) Muligheden for at gøre udstedelse af globale udførselstilladelser (defineret i forordningens artikel 6) betinget af, at eksportøren gennemfører et internt program til sikring af overholdelse af eksportkontrolreglerne

Baggrunden for at undersøge denne mulighed var, at:

- Generaldirektoratet for Handels indledende undersøgelser viste, at der var forskelle i medlemsstaternes praksis, hvilket blev bekræftet ved peer review-processen

- det var blevet konstateret, at andre lande har fået eksportørerne til at indføre interne programmer til sikring af overholdelse af eksportkontrolreglerne som anbefalet bedste praksis (særlig USA).

Resultaterne viste, at sådanne interne programmer kan være vældig gode til at sætte eksportørerne i stand til at overholde anvendelsesområdet for de udførselstilladelser, der udstedes til dem, og de betingelser, der knytter sig til dem, særlig ved immaterielle teknologioverførsler. Analysen strakte sig dog over for kort tid til at foretage en indgående vurdering af, hvilke virkninger det har for erhvervslivet og medlemsstaternes myndigheder, at der stilles krav om interne programmer til sikring af overholdelse af eksportkontrolreglerne.

Alle disse betragtninger fik Generaldirektoratet for Handel til at opgive den oprindelige mulighed, og det foreslog i stedet at ændre forordningens nuværende artikel 8, så det blev fastslået, at interne programmer til sikring af overholdelse af eksportkontrolreglerne er en positiv faktor, der skal tages hensyn til ved vurderingen af ansøgninger om globale udførselstilladelser.

3) Ændring af de generelle fællesskabsudførselstilladelser, så medlemsstaterne kan tilbagekalde dem fra lovovertrædere

Begrundelsen for denne mulighed byggede på undersøgelser af medlemsstaternes praksis og af deres håndhævelse af strafferetlige sanktioner for overtrædelse af forordningen. Det blev konstateret, at ca. 50 eksportører i EU er blevet pålagt strafferetlige sanktioner for overtrædelse af generelle fællesskabsudførselstilladelser . Konsulenterne og visse medlemsstater konkluderede derfor, at dette ikke berettigede til at ændre forordningen. Der blev også påtalt andre problemer med gennemførelsen, og Generaldirektoratet for Handel besluttede derfor at opgive denne mulighed.

4) Indførelse af nye og yderligere generelle fællesskabsudførselstilladelser (f.eks. EU002 og EU003)

Analysen viste, at de eksportører, der kunne opnå nationale generelle udførselstilladelser på nationalt plan, har en komparativ fordel i forhold til andre eksportører. For at opnå ensartede konkurrencevilkår for alle EU-eksportører er Kommissionen rede til at forelægge forslag om at indføre nye og yderligere generelle fællesskabsudførselstilladelser, men der har ikke været nok tid til at indarbejde sådanne forslag i det foreliggende dokument. Nærmere enkeltheder findes i bilag V til Kommissionens meddelelse om ændring af fællesskabsforordningen.

5) Muligheden for at fastsætte maksimale sagsbehandlingsfrister for behandling af ansøgninger om udførselstilladelse

Analysen viste, at eksportørerne lider under, at medlemsstaternes myndigheder i visse tilfælde har lange sagsbehandlingsfrister for behandling af ansøgninger om udførselstilladelse. Sådanne frister gør det svært for eksportørerne at komme ind på markeder i tredjelande (særlig i vækstøkonomier som Kina og Indien), da disse markeder betjenes af udenlandske konkurrenter, der enten får udstedt tilladelserne hurtigere, eller som allerede er etableret på de pågældende markeder.

Det er derfor blevet henstillet, at der i den omarbejdede forordning indsættes en bestemmelse, hvori medlemsstaterne anmodes om i deres lovgivning at fastsætte en vejledende sagsbehandlingsfrist for behandling af ansøgninger om udførselstilladelse eller for behandling af eksportørers forespørgsler hos de nationale myndigheder vedrørende udførselstilladelser for produkter, der ikke er opført på listen, hvis der skulle herske tvivl om deres endelige anvendelse.

6) Mulighederne for at afhjælpe uoverensstemmelser i de nationale fortolkninger af de produkter, der er opført på listen i bilag I

De forskelle, der kan forekomme indbyrdes mellem medlemsstaterne eller mellem EU-medlemsstaterne og tredjelande, der er parter i ordningerne, kan kun afhjælpes ved at forelægge de pågældende sager for de internationale eksportkontrolordninger, da disse ordninger har ansvaret for at fastlægge kontrollens indhold. Da Det Europæiske Fællesskab ikke har nogen beføjelse i disse ordninger, og da det heller ikke har anmodet om at få udvidet sine beføjelser, blev denne mulighed imidlertid opgivet, men erhvervslivet opfordres til at indberette sagerne til Kommissionen, så den kan give medlemsstaterne meddelelse herom.

B) Muligheder, der blev undersøgt ved den eksterne konsekvensanalyse, og som har fået Kommissionen til at foreslå ændringer i fællesskabsforordningen

1) Harmonisering af formularen til udførselstilladelse i bilag III a

Analysen viste, at det er nødvendigt at omarbejde forordningen for at fjerne tvetydighederne i den nuværende ordlyd. Dette vil skabe ensartede konkurrencevilkår og gøre det lettere at håndhæve reglerne i EU, da det blev konstateret, at visse nationale udførselstilladelser ikke opfylder kravene i bilag III a.

2) Indførelse af kontrol med transit og omladning af produkter med dobbelt anvendelse

Denne mulighed er begrundet i:

- forpligtelserne i henhold til FN's Sikkerhedsråds resolution 1540, der blev vedtaget i april 2004 og forlænget i 2006

- det forhold, at kontrol af denne art er undtaget i henhold til forordningens artikel 3, stk. 4.

Mulighederne var baseret på de tre forskellige former for kontrol, der i øjeblikket findes i visse medlemsstater[6]. Forslagets definition af transit omfatter også omladning.

På grund af den omfattende handel, der passerer gennem EU, opgav man muligheden for systematisk at kræve forudgående tilladelse til enhver form for transit eller omladning af produkter med dobbelt anvendelse, der føres ind i EU, og som har et bestemmelsessted uden for EU. Den alternative mulighed, dvs. kun at stille krav om tilladelse ved visse tilfælde af transit eller omladning (når der er grund til mistanke), blev opgivet på grund af bemærkningerne fra nogle medlemsstater og transportvirksomheder. I stedet valgte man at foreslå, at medlemsstaternes kompetente myndigheder kan tage et produkt med dobbelt anvendelse i besiddelse ved transit eller omladning, når der er alvorlige tegn (primært fra efterretningskilder) på, at det pågældende produkt er eller kan være bestemt til ulovlig spredning i et tredjeland.

3) Indførelse af kontrol med mæglervirksomhed/ydelse af formidlingstjenester i forbindelse med produkter med dobbelt anvendelse

Der blev ved de forskellige muligheder taget hensyn til, at kontrollen med mæglervirksomhed (dvs. tjenesteydelser, som letter en transaktion med produkter med dobbelt anvendelse, der befinder sig i tredjelande) ville omfatte varer, der befinder sig uden for EU, og som derfor er underlagt et tredjelands lovgivning. Analysen viste, at det er særdeles vanskeligt at gennemføre en sådan kontrol. Det blev konkluderet, at der kun bør ske kontrol i to begrænsede tilfælde:

- når mægleren er bekendt med varernes endelige anvendelse som ulovlige masseødelæggelsesvåben i tredjelande

- når den medlemsstat, hvor mægleren er etableret, har underrettet ham om risikoen for spredning.

I disse tilfælde skal mægleren ansøge om tilladelse, hvis han ønsker at gennemføre transaktionen.

4) Harmonisering af gennemførelsen af kontrollen med den endelige anvendelse

Der blev set på muligheden for at lade udtrykket "om nødvendigt" udgå i forordningens nuværende artikel 4, stk. 6. Udtrykket indskrænker kravet om informationsudveksling mellem medlemsstaterne om de nationale krav om at kontrollere produkter, der ikke er opført på listen, og som er bestemt til visse slutbrugere, til kun at gælde, hvis medlemsstaterne finder det "nødvendigt". Analysen viste, at udtrykket "om nødvendigt" i medlemsstaternes praksis betyder "aldrig". En undersøgelse gennemført af Kommissionen har også bekræftet og suppleret analyseresultaterne, for så vidt angår de store forskelle i medlemsstaternes praksis, som ikke kun skaber handelsforvridninger, men undergraver sikkerheden i EU og effektiviteten af EU's eksportkontrolordning.

På baggrund af resultaterne af analysen er der foreslået en mellemløsning mellem den mulighed, der oprindelig blev undersøgt, og den nuværende situation. Forslaget tager sigte på at stille krav om, at medlemsstaterne indbyrdes og med Kommissionen skal udveksle de relevante oplysninger (produkter og slutbrugere) i forbindelse med de generelle krav, som medlemsstaterne stiller til nationale eksportører, og hvorefter disse skal ansøge om udførselstilladelse, før de udfører et produkt, der ikke er opført på listen, til visse slutbrugere (forordningens artikel 4, stk.1, til artikel 4, stk. 3, eller artikel 4, stk. 4). Desuden foreslås det at iværksætte en regelmæssig udveksling af medlemsstaternes praksis for at tilskynde til samordning og harmonisering.

5) Harmonisering af betingelserne for anvendelse af generelle fællesskabsudførselstilladelser og generelle nationale udførselstilladelser

a) For så vidt angår generelle fællesskabsudførselstilladelser, har Kommissionen på baggrund af konsekvensanalysen valgt at forelægge et forslag, som:

- præciserer, at eksportørerne kun skal registreres hos de nationale myndigheder ved inden eller senest 30 dage efter den første forsendelse at meddele disse, at de har til hensigt at anvende en generel fællesskabsudførselstilladelse

- tilpasser indberetningskravene til kravene i forordningens artikel 16

- fastsætter, efter hvilke kriterier der kan gives afslag på anvendelse af en generel fællesskabsudførselstilladelse.

b) For så vidt angår harmoniseringen af betingelserne for anvendelse af generelle nationale udførselstilladelser, er der lagt vægt på at styrke håndhævelsen, og alle eksportører, der anvender sådanne nationale tilladelser, skal derfor registreres.

6) Registrering af alle eksportører, der anvender udførselstilladelser, og leverandører, der agter at overføre produkter med dobbelt anvendelse, der er opført på listen i det omarbejdede bilag V, inden for Fællesskabet (omarbejdet artikel 25)

Det vil have en positiv effekt, da medlemsstaterne vil få lettere ved at føre kontrol med gennemførelsen af forordningen.

C) Andre henstillinger, der har affødt forslag om ændring af fællesskabsforordningen, som ikke indgik i den eksterne konsekvensanalyse, men hvis konsekvenser blev analyseret internt i generaldirektoratet i samarbejde med andre relevante generaldirektorater

1) Præcisering af indholdet af kontrollen med immaterielle teknologioverførsler (artikel 2, litra b), nr. iii), som omarbejdet)

Forslaget kan have visse konsekvenser for erhvervslivet, da der i øjeblikket ikke findes nogen fælles definition og harmonisering i EU af håndhævelsen af kontrollen med immaterielle teknologioverførsler. Årsagen er bl.a., at det indtil for nylig ikke var klart, om den nuværende artikel 2, litra b), nr. iii), omfattede overførsel af kontrolleret teknologi med dobbelt anvendelse via tredjemands adgang til intranet, hvis tredjemand befinder sig uden for EU.

2) Artikel 7, stk. 2, som omarbejdet skal begrænse de nuværende farer for, at en medlemsstat udfører et produkt med dobbelt anvendelse til en slutbruger, når den pågældende transaktion kan være til skade for en anden medlemsstats væsentlige sikkerhedsinteresser

En undersøgelse gennemført af Generaldirektoratet for Handel har vist, at det i 50 % af de tilfælde, hvor en medlemsstat i henhold til artikel 7, stk. 2, har bedt en anden medlemsstat om at standse en udførsel, som kunne være til skade for dens væsentlige sikkerhedsinteresser, ikke er lykkedes for den pågældende medlemsstat. Merværdien ved forslaget består i, at de nuværende bilaterale høringer udvides til også at omfatte andre medlemsstater, hvis der er uenighed mellem de to berørte medlemsstater, for at forbedre sikkerheden i EU.

3) Artikel 9 som omarbejdet skal forbedre udvekslingen af afslag og begrænse farerne for, at en medlemsstat udfører et produkt med dobbelt anvendelse til en slutbruger, som ville have fået afslag af en anden medlemsstat

I lyset af Kommissionens oprindelige forslag fra 2003 og konklusionerne af peer review-processen tager forslagene til ændring af forordningen sigte på:

- at gennemføre henstillingerne fra peer review-processen

- at tilpasse fællesskabsordningen til retningslinjerne for de internationale eksportkontrolordninger, som kræver en regelmæssig revision af gyldighedsperioden for afslag efter et vist tidsrum

- at gøre det muligt for EU om nødvendigt at udvikle et sikkert elektronisk system til udveksling af følsomme oplysninger, herunder om afslag, på basis af de erfaringer, som Kommissionens tjenestegrene opnår i forbindelse med den nuværende forsøgsdatabase.

Bilaget til begrundelsen af forslaget om ændring af forordningen indeholder en vurdering af, hvilke omkostninger det vil indebære at etablere et sådant system.

4) Artikel 10 som omarbejdet bestemmer, at medlemsstaterne kan afvikle hele sagsbehandlingen i forbindelse med udførselstilladelser elektronisk

Ændringen af artikel 10 skal lette arbejdet i overensstemmelse med erhvervslivets ønsker.

5) Den omarbejdede artikel 11 om listerne over produkter, der er pålagt kontrol i EU, skal tilpasse forordningen til den institutionelle situation, der har eksisteret siden maj 2004, da det ikke er alle nye medlemsstater, der har tiltrådt de internationale eksportkontrolordninger

6) Den omarbejdede artikel 16

Ud over kravet om registrering (se punkt B.6 ovenfor) er kravene om at føre registre eller optegnelser blevet ændret for at efterkomme de berørte parters ønsker om at få forbedret situationen ved at stille krav, som er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, og som det er muligt at håndhæve, særlig for så vidt angår immaterielle teknologioverførsler og formidlere, der yder formidlingstjenester.

7) Den omarbejdede artikel 19 indfører en udvalgsprocedure for revision af kontrollisten

Målet er at indføre en udvalgsprocedure for ændring af listen over produkter, der er pålagt kontrol (forordningens bilag I). Ændringen vil have positive virkninger for medlemsstaterne og erhvervslivet. Virkningerne vil primært være af teknisk og administrativ art for Kommissionen.

8) Den omarbejdede artikel 21 indsætter en henvisning til strafferetlige sanktioner , i hvert fald for alvorlige overtrædelser af forordningen og af de bestemmelser, medlemsstaterne vedtager til gennemførelse heraf

a) Det vil have en nyttig effekt, da det vil virke afskrækkende og afholde folk fra at overtræde eksportkontrolordningerne. Med ændringen imødekommes opfordringen i EU's strategi mod spredning af masseødelæggelsesvåben, som blev godkendt den 12. december 2003, om at vedtage fælles politikker vedrørende strafferetlige sanktioner for ulovlig eksport, mæglervirksomhed og smugling i forbindelse med materiale til fremstilling af masseødelæggelsesvåben og opfordringen i FN's Sikkerhedsråds resolution 1540 om at indføre egnede civil- eller strafferetlige sanktioner for overtrædelse af eksportkontrolordningerne. Samtidig afspejler den medlemsstaternes nuværende praksis som påvist ved en undersøgelse, som Kommissionens tjenestegrene gennemførte i 2005 i tråd med Det Europæiske Råds erklæring fra juni 2004.

b) Den omarbejdede artikel 22 om internationalt samarbejde

Dette vil bidrage til at løse en række aktuelle situationer, bl.a. den situation, hvor eksportører i tredjelande og EU er nødt til enten at overtræde tredjelandes lovgivning eller princippet om frie varebevægelser for produkter med dobbelt anvendelse i det indre marked. Det vil også lette den gensidige anerkendelse af udførselstilladelser, hvilket potentielt kan gøre det langt lettere at gennemføre fælles industriprojekter eller forskningsprojekter med tredjelande. Det vil gøre det muligt at indføre særlige eksportkontrolprocedurer for EU-teknologier med dobbelt anvendelse, som er involveret (materielt og immaterielt) i projekter med deltagelse fra tredjelande.

9) Den omarbejdede artikel 24 for at gøre Europa-Kommissionens rapport om medlemsstaternes praksis mere gennemsigtig

Dette vil øge gennemsigtigheden til gavn for alle parter.

10) Den omarbejdede artikel 25 for at erstatte de nuværende forudgående overførselstilladelser for produkter, der er opført på listen i det omarbejdede bilag V, med en ordning med forhåndsmeddelelse, der er i overensstemmelse med princippet om frie varebevægelser for produkter med dobbelt anvendelse i det indre marked og EF-traktatens artikel 30

Dette vil være til gavn for erhvervslivet, da det vil gøre det lettere at gennemføre overførsler inden for det indre marked, uden at der slækkes på sikkerheden, da medlemsstaterne stadig vil kunne blokere de pågældende overførsler, når det er begrundet.

11) Indsættelse af en revisionsklausul, som er en god praksis i Kommissionens indsats for at opnå en bedre lovgivning.

Dette vil være til gavn for alle berørte parter.

[1] Findes på Generaldirektoratet for Handels websted: http://ec.europa.eu/comm/trade/issues/sectoral/industry/dualuse/index_en.htm .

[2] Meddelelsen om valget af firma blev offentliggjort på Generaldirektoratet for Handels websted den 10. august 2005.

[3] Nogle få medlemsstater var rede til at give Generaldirektoratet for Handel navnene på de eksportører, der blev hørt, eller at oplyse, hvor mange eksportører de udsteder udførselstilladelser til. Det samlede antal EU-eksportører af produkter med dobbelt anvendelse er dog muligvis 5 000-6 000. De medlemsstater, der udsteder flest tilladelser, har hver ca.1 000 eksportører. De medlemsstater, der udsteder et mellemstort antal tilladelser, har hver 50-100 eksportører, og andre medlemsstater har slet ingen eksportører.

[4] http://ec.europa.eu/comm/trade/issues/sectoral/industry/dualuse/index_en.htm.

[5] I øjeblikket er der via webstedet (http://ec.europa.eu/comm/trade/issues/sectoral/industry/dualuse/links.htm) adgang til de relevante websteder for alle internationale eksportkontrolordninger som f.eks. Gruppen af Leverandører af Nukleart Materiale (NSG), Wassenaar-arrangementet, Australien-Gruppen (biologiske og kemiske produkter med dobbelt anvendelse) og missilteknologikontrolregimet (MTCR).

[6] Der er konstateret tre former for kontrol:

- der kræves systematisk forudgående tilladelse

- der kræves udelukkende forudgående tilladelse fra de nationale myndigheder ved mistænkelige transaktioner

- de nationale myndigheder har juridisk mulighed for at standse produkter med dobbelt anvendelse, der befinder sig i transit, og i visse tilfælde for at beslaglægge dem.