DA Den Europæiske Unions Tidende C 100/15

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om fjernelse af hindringerne for venturekapitalfondes investeringer på tværs af grænserne

KOM(2007) 853 endelig

2009/C 100/03

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 21. december 2007 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa — Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om fjernelse af hindringerne for venturekapitalfondes investeringer på tværs af grænserne

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, der vedtog sin udtalelse den 1. oktober 2008. Ordføreren var Peter MORGAN og medordfører var Olivier DERRUINE.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 448. plenarforsamling den 21.-23. oktober 2008, mødet den 22. oktober, enstemmigt følgende udtalelse:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Kommissionens meddelelse samler to vigtige aspekter i Lissabonprogrammet. Det ene er fokus på oprettelsen af og vækst i innovative små virksomheder. Det andet aspekt er integrationen af kapitalmarkederne i EU som et middel til at finansiere vækst i beskæftigelse og produktivitet. Katalysatoren, der får disse to politikker til at nærme sig hinanden, er behovet for at udvikle en fælles EU-venturekapitalindustri.

1.2. Meddelelsen redegør for det igangværende arbejde. Der er behov for et nært samarbejde mellem medlemsstaterne, Kommissionen og venturekapitalindustrien for at gennemføre de næste skridt, der redegøres for i punkt 3.6 nedenfor. Ifølge meddelelsen vil Kommissionen igen aflægge rapport i 2009.

1.3. Adgangen til venturekapital er ikke noget universalmiddel. Venturekapitalvirksomhederne er interesseret i store handler, da en mindre aftale nogle gange kan være lige så tidskrævende som en større. Derfor tenderer de til at være mere interesserede i at tilvejebringe midler til udvikling af virksomheder i vækst i stedet for at skaffe startkapital til nystartede virksomheder. I det omfang venturevirksomhederne beskæftiger sig med seed-, start up-, og ekspansionskapital, udgør de et vigtigt element i Lissabonstrategien, og EØSU støtter Kommissionens initiativ. Det er vigtigt at forbedre adgangen til venturekapital i de medlemsstater, hvor den er mindre udbredt.

1.4. Det er afgørende for venturekapitalsektoren, at man er i stand til at omsætte investeringerne. Dertil skal man finde enten en industriel køber, dvs. en større virksomhed, eller også sælge firmaet til investorer via børsmarkedet. Når man betragter EU som helhed, er det et problem, at der ikke er tilstrækkeligt med lyst til at investere i små, unge virksomheder. EØSU anbefaler, at medlemsstaterne gennem skattesystemet skaber incitamenter for privatpersoner til at investere i små virksomheder. Det vil dermed tilskynde til udviklingen af aktiemarkeder, hvor mindre virksomheders aktier kan handles. På nuværende tidspunkt er de eneste af sådanne marked i EU det alternative investeringsmarked (AIM) i London og Entry Standard på Deutsche Börse, selvom der nu foreligger et initiativ fra Euronext.

1.5. Fordi AIM-markedet er ideelt for en virksomheds overgang til børsnoteret status, gør det venturekapitalinvesteringer i ikke-børsnoterede virksomheder meget attraktive. AIM giver venturekapitalfirmaerne i det Forenede Kongerige de exits, de har behov for. Lignende ordninger i andre medlemsstater ville give mulighed for en børs, der kunne rejse kapital til SMV’er og skabe et marked for deres aktier. Det kunne være en vigtig faktor i udviklingen af venturekapital i hidtil understimulerede EU-markeder.

1.6. Om end venturekapital nødvendigvis sigter på exit på børsen, kan man ikke forvente, at børsintroduktion er den bedste exit for alle små virksomheder. Offentlige virksomheder har den fordel, at de er i besiddelse af egenkapital, og at de i deres aktier har penge til rådighed til opkøb. Til gengæld mister de en vis handlefrihed, navnlig på længere sigt, som følge af markedskravene. Venturekapital er derfor ikke den eneste vej frem for alle små virksomheder. Når en SMV, som allerede får støtte fra venturekapital, ikke egner sig til børsintroduktion (IPO), kan erstatningskapital udgøre et alternativ.

1.7. Venturekapital vil ikke kunne opfylde hele efterspørgslen på startkapital, fordi venturekapitalfirmaer kun vil foretage selektive investeringer i virksomheder i opstartfasen. For at udfylde dette hul, kan offentligt finansierede venturekapitalinvestorer spille en rolle, men de vil stadig efterlade et hul, som må udfyldes af iværksætterens familie, venner og business angels. Kravet om at fremme tilvejebringelse af startkapital er endnu en grund til, at EØSU bifalder Kommissionens og medlemsstaternes indførelse af skattefordele, når private investerer i nystartede virksomheder.

1.8. Som det forklares i afsnit 2 (definitioner) er venturekapital teknisk set en delmængde af privat egenkapital. EØSU insisterer på, at fjernelse af hindringerne for venturekapitals grænseoverskridende aktiviteter ikke bør lette andre private kapitalfondes aktiviteter uden ordentlige sikkerhedsforanstaltninger som f.eks. buy-outs med løftestangseffekt (leveraged buy-outs).

1.9. EØSU har allerede i en tidligere udtalelse (1), udtrykt bekymring over den potentielle trussel mod beskæftigelsen (samt arbejdspladsernes kvalitet), der følger i kølvandet på transaktioner med privat egenkapital. Det er afgørende, at sådanne transaktioner foregår inden for den forhandlingsramme, man har aftalt med arbejdsmarkedets parter i hver enkelt medlemsstat. I forbindelse med dette initiativ om venturekapital anmoder EØSU derfor Kommissionen om at sørge for, at den sociale dialog fastholdes, og at direktivet om information og høring af arbejdstagerne finder anvendelse i disse tilfælde. Desuden opfordrer EØSU endnu engang Kommissionen til at fremsætte et forslag, så direktivet om erhvervede rettigheder ajourføres, så overførsel af virksomheder, der finder sted ved overførsel af aktier, også omfattes (2).

1.10. Denne bekymring er af allerstørste betydning, da »den mest almindelige exit er salg til et andet selskab, hvilket tegner sig for 39 % af samtlige exits. Den anden mest almindelige exit er sekundære buyouts (24 %), som i henhold til uofficielle forlydender, har fået stadig større betydning i løbet af det seneste årti« (3).

2. Definitioner

2.1. Kommissionens meddelelse understøttes af et arbejdspapir, som indeholder et omfattende glosar. Herunder følger nogle af nøglebegreberne i venturekapitalens sprogbrug.

2.2. I industrien anvendes seks almindeligt anerkendte investeringsformer:

— Seedkapital: finansiering med henblik på at studere, vurdere og udvikle et nyt koncept, der går forud for startfasen.

— Startkapitel ydes til virksomheder til produktudvikling og første markedsføring.

— Ekspansionskapital: finansierer et selskabs vækst.

— Replacementkapital: indebærer køb af private investorers eller aktionærers ejerandele i en eksisterende virksomhed.

— En buy-out indebærer opkøb af hele eller en del af firmaet fra de eksisterende aktionærer. Det kan indebære, at et selskab skifter status fra at være fondsbørsnoteret til ikke længere at være det. I en management buy-out er det den nuværende ledelse, der foretager købet som regel ved hjælp af privat egenkapital eller venturekapital.

2.3. Venturekapital: står for investeringer i unoterede selskaber (dvs. virksomheder, der ikke er noteret på en fondsbørs) gennem venturekapitalfirmaer, der som primærinvestor forvalter private, institutionelle eller egne midler. De primære finansieringsfaser er: early stage, (der dækker seed- og startkapital) og ekspansion. Venturekapital er derfor professionel egenkapital, der investeres sammen med iværksætteren for at finansiere en early stage- eller en ekspansionsventure. Til gengæld for den høje risiko investor løber, forventer han et investeringsafkast, der er højere end gennemsnittet.

2.4 I streng forstand er venturekapital en delmængde af privat egenkapital. Private kapitalselskaber kan gå ind i venturekapitalaktiviteter, men deres aktivitetsområde rækker ud over venturekapitaldelen og omfatter også replacementkapital og finansiering af buy-outs. EØSU er bekymret for de potentielle sociale følger, investeringer med privat egenkapital kan have.

2.5. Business angels: er velhavende privatpersoner, der investerer direkte i nye eller ekspanderende unoterede virksomheder. Deres kapital kan supplere venturekapitalindskyderne ved at stille penge til rådighed på et tidligt stadium.

2.6. Institutionelle investorer: er finansielle institutioner som f.eks. forsikringsselskaber, pensionsfonde, banker og investeringsselskaber, som indsamler opsparede midler fra (sædvanligvis) private investorer og dernæst investerer dem på finansmarkederne. De har væsentlige aktiver og er erfarne investorer.

2.7. Privat investering: er en salgsmetode for finansielle investeringer, der sætter køber og sælger i stand til at gennemføre en transaktion, der er fritaget for mange eller samtlige lovmæssige krav, som ellers ville have været gældende ved aktieemission. Private investeringsordninger fastsætter kriterier for enheder, der er berettigede til at indgå transaktioner under disse betingelser. Ordningen gælder sædvanligvis for investeringer foretaget af institutionelle investorer (som pr. definition er erfarne) i midler, som forvaltes af venturekapitalselskaber.

2.8. »Prudent man-princippet« tillader, at pensionsfonde også omfatter privat egenkapital/venturekapital i deres investeringsportefølje samtidig med, at de respekterer kundernes risikoprofil. Med andre ord er pensionsforvalteren forpligtet til at foretage investeringer for sine kunder på samme måde som en forsigtig investor ville gøre på egne vegne. Det forudsætter en fornuftig porteføljespredning, når der anvendes venturekapital.

3. Resumé af Kommissionens meddelelse

3.1. Ifølge oplysninger fra den europæiske venturekapitalbrancheforening (EVCA) bidrager venturekapital i stort omfang til jobskabelse. I de virksomheder i EU, hvor der blev investeret privat egenkapital og venturekapital, blev der skabt en million nye arbejdspladser i årene mellem 2000 og 2004. Mere end 60 % af disse arbejdspladser blev skabt af virksomheder, der havde adgang til venturekapital, og beskæftigelsen voksede i disse virksomheder med 30 % om året. Innovative og vækstorienterede virksomheder med venturekapital i ryggen brugte derudover i gennemsnit 45 % af deres samlede omkostninger på F&U. (EØSU er bekymret over, at Kommissionen ikke har kunnet skaffe uafhængige datakilder, så man kan kontrollere denne analyse. Nærmere kommentarer følger i punkt 4.10 og 4.11).

3.2. Potentialet i EU's venturekapitalmarkeder er ikke blevet undersøgt til bunds, og markederne tilvejebringer ikke tilstrækkeligt med kapital til innovative SMV’er i deres tidlige vækstfase. De vigtigste årsager til dette markedssvigt er den manglende kultur for egenkapitalinvesteringer, informationsproblemer, en fragmenteret markedsstruktur og høje omkostninger og uudnyttet synergi mellem virksomheder og den akademiske verden. Uensartede nationale politikker forårsager stor markedsopsplitning, hvilket berører såvel kapitaltilvejebringelsen som investeringerne i EU.

3.3. Selv om offentlige myndigheder i en vis udstrækning kan bidrage til finansiering af innovation, så betyder omfanget af den globale udfordring, at der skal langt flere investeringer til fra private investorer, hvis man skal nå en langsigtet løsning. I den henseende er Kommissionen og medlemsstaterne nødt til at handle for at forbedre rammevilkårene for venturekapital, herunder at fjerne uberettigede hindringer for grænseoverskridende aktiviteter.

3.4. Strategien til forbedring af betingelserne for investeringer på tværs af grænserne omfatter frie kapitalbevægelser, bedre vilkår for tilvejebringelse af kapital, forbedring af de lovgivningsmæssige bestemmelser, reduktion af skatteforskelle og fremskridt hen imod gensidig anerkendelse.

3.5. Glossaret og ekspertgrupperapporten, som begge er vedhæftet meddelelsen, indeholder en analyse af problemerne og mulige løsninger (se tabel I).

Tabel I:

Problem Løsningsmulighed Tilvejebringelse og fordeling af kapital (mellem investorer og venturekapitalfonde) Forskellige nationale standarder for at kunne definere kvalificerede investorer med egenkapital eller venturekapital (institutionelle i forhold til private investorer) Fælles EU-definition af en kvalificeret investor (for institutionelle og private investorer) Forskellige nationale regler for, hvor institutionelle investorer kan investere (landespecifikke restriktioner) Anvendelse af »prudent man-princippet« (gennemførelse af forsigtighedsprincippet i henhold til pensionsfondsdirektivet 2003/41/EF) Vanskeligt at markedsføre privat egenkapital og venturekapital i forskellige medlemsstater på grund af forskellige nationale strategier for private placeringer/fritagelse for aktieemissioner Fælles EU-strategi for »private investeringer« Skatteneutralitet (mellem venturekapitalfonde og investeringslandet) Komplekse fondsstrukturer afhængigt af investorernes hjemlande og investeringsvirksomhedens land (med det formål af undgå dobbeltbeskatning) Beskatning af kapitalgevinster i investorernes hjemland, lige behandling af direkte investorer og investorer med privat egenkapital, lige behandling af børsnoteret og ikke børsnoteret egenkapital Forskellige regler og krav til private kapitalfonde for at kunne drage fordel af beskatningsaftaler Skattemæssig gennemsigtighed: liste over gensidigt anerkendte private kapitalfondsstrukturer (eller fælles kriterier for medlemsstaterne til fastlæggelse af skattemæssig gennemsigtighed) Skatteneutralitet: private kapitalfonde, som er etableret som selskaber med begrænset ansvar (ikke gennemsigtige) bør drage fordel af dobbeltbeskatningsaftalerne. Fælles betingelser for at kunne drage fordel af disse aftaler Faglige standarder (for venturekapitalfonde) Forskellige lokale regler for vurdering og indberetning (øgede omkostninger og manglende sammenlignelighed) Fremme anvendelsen af industriens egne faglige standarder (f.eks. EVCA) Problemer med anvendelse af IFRS (internationale regnskabsstandarder) for private kapitalfonde, navnlig for så vidt angår konsolideringspligten Fast forretningssted (for komplementaren eller fondsforvalter) Risikabelt for komplementaren (venturekapital administrationsselskab) at være permanent etableret i den investeringsmodtagende virksomheds hjemland (medfører negative konsekvenser for investorerne med hensyn til skat) — Gensidig anerkendelse af administrationsselskaber eller »pas« for administrationsselskaber, — på længere sigt et »pas« for et administrationsselskab

3.6. I sit svar fremlagde Kommissionen følgende skridt og anbefalinger:

3.6.1. For at forbedre kapitaltilvejebringelse og investeringer på tværs af grænserne vil Kommissionen:

a) analysere nationale fremgangsmåder og hindringer med hensyn til privatplaceringer på tværs af grænserne. En rapport om muligheder for at etablere en europæisk ordning for private placeringer vil blive offentliggjort i første halvdel af 2008 (nu udsat til tredje kvartal af 2008),

b) sammen med eksperter fra medlemsstaterne identificere tilfælde af dobbeltbeskatning og andre hindringer i forbindelse med direkte skatter for venturekapitalinvesteringer på tværs af grænserne; ekspertgruppen skal aflægge rapport inden udgangen af 2008,

c) analysere mulighederne for at definere fælles elementer for derved at bevæge sig i retning af fælles EU-rammer for venturekapital,

d) undersøge mulige metoder til at bistå medlemsstaterne i processen mod gensidig anerkendelse.

3.6.2. For at reducere markedsopsplitningen og forbedre betingelser for kapitaltilvejebringelse i form af venturekapital opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til:

a) hvor det endnu ikke er tilfældet: at udvide forsigtighedsprincippet til at omfatte andre typer af institutionelle investorer, herunder pensionskasser,

b) skabe en fælles forståelse af elementerne i venturekapitalfonde og kvalificerede investorer og overveje gensidig anerkendelse af de nationale rammer,

c) fjerne regulerings- og skattehindringer ved at revidere eksisterende lovgivning eller ved at gennemføre ny lovgivning,

d) muliggøre samarbejde og gensidigt acceptable niveauer for tilsyn og gennemskuelighed,

e) tilskynde til udviklingen af konkurrencedygtige klynger (i lighed med vidensparker),

f) fremme likvide exitmarkeder.

4. Generelle bemærkninger

4.1. Eksterne iagttagere af venturekapitalindustrien (VK) har tendens til kun at opfatte ventureselskaber som en udbyder af investeringskapital, selvom venturekapital mindst lige så meget går ud på at tilvejebringe midlerne som at investere dem. Derfor skal integrationen af venturekapitalfinansiering i hele EU gøre det lettere såvel at investere i venturekapitalmidler som at lade dem komme til udbetaling.

4.2. Fordi venturekapitalsektoren er afhængig af at kunne levere et godt afkast til sine investorer, vil man typisk oprette en fond, investere fonden og dernæst, når tiden er inde, omsætte fondens investeringer, så investorerne opnår det forventede afkast. Den enkelte fond vil typisk have en levetid på syv år.

4.3. Det er afgørende for venturekapitalsektoren, at man er i stand til at omsætte investeringerne. Dertil skal man finde enten en industriel køber dvs. en større virksomhed eller også sælge firmaet til investorer via børsmarkedet. Når man betragter EU som helhed, er det et problem, at der ikke er tilstrækkeligt med lyst til at investere i små, unge virksomheder. EØSU anbefaler, at medlemsstaterne gennem skattesystemet skaber incitamenter for privatpersoner til at investere i små virksomheder. Det vil dermed tilskynde til udviklingen af aktiemarkeder, hvor mindre virksomheders aktier kan handles. På nuværende tidspunkt er de eneste af sådanne marked i EU det alternative investeringsmarked (AIM) i London og Entry Standard på Deutsche Börse, selvom der nu findes et initiativ fra Euronext.

4.4. Adgangen til venturekapital er ikke noget universalmiddel. Venturekapitalvirksomhederne er interesseret i store handler, da en mindre aftale nogle gange kan være lige så tidskrævende som en større. Derfor tenderer de til at være mere interesserede i at tilvejebringe midler til udvikling af virksomheder i vækst i stedet for at skaffe startkapital til nystartede virksomheder. Et eksempel i denne henseende er 3I, et veletableret venturekapitalfirma i Det Forenede Kongerige. Det meddelte ved udgangen af marts 2008, at det trak sig ud af early stage-investeringer — den sektor, der klarede sig dårligst, siden it-boblen brast i 2000. Dets eksponering for venturekapitalaktiver var allerede reduceret betragteligt med start up-investeringer, der blot udgjorde en tiendedel af dets portefølje — fra at have udgjort halvdelen i 2000. 3I hævdede, at der var mere værdi i later stage-finansiering, og at koncernen ville fokusere på buy-outs, vækstkapital og infrastruktur.

4.5. Venturekapital vil ikke kunne opfylde alle behov for startkapital, fordi venturekapitalfirmaer kun vil foretage selektive investeringer i virksomheder i opstartfasen. For at udfylde dette hul, kan offentligt finansierede risikokapitalinvestorer spille en rolle, men de vil stadig efterlade et hul, som må udfyldes af iværksætterens familie, venner og business angels. Kravet om at fremme tilvejebringelse af startkapital er endnu en grund til, at EØSU bifalder Kommissionens og medlemsstaternes indførelse af skattefordele for privat investering i nystartede virksomheder, sådan som den britiske virksomhedsinvesteringsordning EIS tillader det. Ordningen betyder, at den investerede kapital udløser indkomstskattelettelser, samtidig med at kapitalgevinster fra ventureinvesteringen ikke beskattes. Disse skattemæssige fordele giver et meget gunstigt forhold mellem afkast og risiko (risk/reward ratio) for privatpersoner, som investerer i virksomheder i opstartfasen.

4.6. I det Forenede Kongerige gælder lignende incitamenter for privates investeringer i kollektive investeringsfonde, som har andele i mindre, nystartede virksomheder, der er noteret på AIM-markedet. Disse fonde kaldes for Venture Capital Trusts. Investeringerne udløser indkomstskattelettelser, og den investerede kapital er fritaget for såvel kapitalvindingsskat som arveafgift.

4.7. Lignende incitamenter gælder for privatpersoner, der fortager direkte investeringer i de virksomheder, der er noteret på AIM-markedet. AIM-markedets blotte eksistens og de dermed forbundne skattemæssige fordele har sat skub i etableringen af virksomheder i Det Forenede Kongerige.

4.8. AIM er specialiseret i børsintroduktioner (IPO) af mindre, nystartede virksomheder. Dette gør venturekapitalinvesteringer i unoterede virksomheder meget attraktive i Det Forenede Kongerige, fordi de alternative investeringsmarkeder giver venturekapitalfirmaer de exits, de har behov for. Udvikling af faciliteter som AIM i andre medlemsstater for markeder bestående af såvel et enkelt som flere lande ville give mulighed for børser, der kunne rejse kapital til SMV’er og skabe et marked for deres aktier. Det kunne være en vigtig faktor i udviklingen af venturekapital i hidtil understimulerede EU-markeder.

4.9. EØSU er udmærket klar over, at man er nødt til at skabe en efterspørgsel efter venturekapital for at give venturekapitalindustrien mulighed for at blomstre. Det betyder til gengæld, at man er nødt til at få flere virksomheder til at etablere sig i EU og tilsvarende skabe vækst i foretagsomhed og innovation. EØSU noterer sig blot denne bekymring. Det er ikke formålet med udtalelsen at diskutere aspekterne inden for foretagsomhed og innovation, men derimod at slå fast, at der vil komme flere små virksomheder til, såfremt der banes vej for skattemæssige fordele.

4.10. Mens EØSU støtter forslagene om at gøre det lettere for venturekapital at krydse grænserne, beklager udvalget, at der ikke ligger troværdige og neutrale data til grund for dets vurdering. Uafhængige undersøgelser maner faktisk til forsigtighed i den forbindelse, idet det ikke er muligt klart at skelne mellem ændringer i beskæftigelsen i virksomheder, der finansieres af venturekapital, og virksomheder, der finansieres gennem andre former for privat egenkapital (4).

4.11. EØSU har allerede i en tidligere udtalelse (5), udtrykt bekymring over den potentielle trussel mod beskæftigelsen (samt arbejdspladsernes kvalitet), der følger i kølvandet på transaktioner med privat egenkapital. Virksomheder, der finansieres gennem privat egenkapital, skaber omkring 10 % færre job end tilsvarende virksomheder, der lige er blevet opkøbt (5 år) (6). Det er desuden afgørende, at sådanne transaktioner foregår inden for den forhandlingsramme, man har aftalt med arbejdsmarkedets parter i hver enkelt medlemsstat. I forbindelse med dette initiativ om venturekapital anmoder EØSU derfor Kommissionen om at sørge for, at den sociale dialog fastholdes, og at direktivet om information og høring af arbejdstagerne finder anvendelse i disse tilfælde. Desuden opfordrer EØSU endnu engang Kommissionen til at fremsætte et forslag, så direktivet om erhvervede rettigheder ajourføres, så overførsel af virksomheder, der finder sted ved overførsel af aktier, også omfattes (7).

5. Særlige bemærkninger til Kommissionens forslag

5.1. Det er vigtigt at udforme statistiske redskaber for at opnå en bedre kortlægning af hedgefond-branchen og private kapitalfonde og at indføre indikatorer for virksomhedsstyring (»corporate governance«), hvilket alt sammen bør harmoniseres i de mindste på europæisk plan (8).

Kommissionens forslag til bedre tilvejebringelse af kapital og investeringer på tværs af grænserne

5.2. EØSU støtter fuldt ud etableringen af en fælleseuropæisk ordning for privat investering. Det er et grundlæggende krav til venturekapitalinvesteringer på tværs af grænserne.

5.3. Hindringer i form af dobbeltbeskatning må fjernes, ellers vil grænseoverskridende venturekapital ikke være tilstrækkelig rentabel til at venturekapitalfirmaer involverer sig. EØSU venter spændt på rapporten fra den arbejdsgruppe, Kommissionen har nedsat for at undersøge skattespørgsmålet.

5.4. Idéen med fælles EU-rammer for venturekapital er spændende, hvis det kan føre til, at medlemsstaterne accepterer, at venturekapitalvirksomheder reguleres af andre lande. Det vil bidrage til gensidig anerkendelse og lette venturekapitalvirksomhedernes grænseoverskridende aktiviteter uden alt for meget bureaukrati. Udvalget minder om, at det er vigtigt at koordinere skattepolitikkerne bedre, men finder det imidlertid nødvendigt at fastsætte nogle minimumskrav for beskatning af fondsforvaltere, så man undgår skattedumping og økonomisk ineffektivitet.

Forslag til aktioner i medlemsstaterne for at mindske markedsfragmenteringen og forbedre forholdene for tilvejebringelse af venturekapital og investeringer

5.5. Udvidet brug af »prudent man’s-rule« er et grundliggende krav for tilvejebringelse af midler, fordi investeringsselskaberne er den største finansieringskilde. Det er vigtigt, at medlemsstaterne skaber rammebestemmelser, som gør det nemmere for investeringsselskaber — navnlig pensionsfonde — at deltage i forsigtige investeringer med risikovillig kapital.

5.6. Der er behov for, at medlemsstaterne samarbejder om regulering og gensidig anerkendelse, så Kommissionens initiativer kan komme videre.

5.7. Idéen med konkurrencedygtige klynger refererer til politikker, der støtter foretagsomhed og innovation. Tanken er, at klynger af innovative selskaber skal udskilles fra og placeres i nærheden af universiteterne. Sådanne udviklinger er meget attraktive for ventureselskaber.

5.8. Spørgsmålene om likvide exitmarkeder behandles i punkt 4 ovenfor.

Bruxelles, den 22. oktober 2008. Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 10 af 15. januar 2008, s. 96.

(2) Rådets direktiv (2001/23/EF) af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter. EFT L 82 af 22. marts 2001, s. 16-20.

(3) Globalization of Alternative Investment: the global economic impact of private equity (s.viii), undersøgelse udgivet af the World Economic Forum, 2008.

(4) WEF, s. 43.

(5) EUT C 10 af 15.1.2008, s. 96.

(6) WEF, s. 54.

(7) Rådets direktiv (2001/23/EF) af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter. EFT L 82 af 22. marts 2001, s. 16-20.

(8) EUT C 10 af 15.1.2008, s. 96.