Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning - Hindringer for mobiliteten i Det Europæiske Fællesskab« (97/C 133/15)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 7. oktober 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning - Hindringer for mobiliteten i Det Europæiske Fællesskab«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede José Rodríguez García Caro til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. februar 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 343. plenarforsamling af 26. og 27. februar 1997, mødet den 26. februar 1997, med 83 stemmer for, 3 imod og 5 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Erfaringerne fra de forskellige faser af EF-programmerne om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning har klart vist, at virkeliggørelsen af principperne i EF-traktatens artikel 126, 127 og 130 G hæmmes af de mange hindringer af forskellig art, som unionsborgere, der ønsker at uddanne sig i andre medlemsstater, støder på.

1.2. Det må konstateres, at varer, kapital og tjenesteydelser har fået en række fordele, der giver dem bedre mobilitetsmuligheder inden for EU's grænser end borgerne, som dog i princippet var dem, der burde få gavn af de målsætninger, der opstilles for Fællesskabet i EF-traktatens artikel 2.

1.3. Det unionsborgerskab, der er indført med traktatens artikel 8, giver medlemsstaternes statsborgere ret til frit at bevæge sig rundt i og bosætte sig i Fællesskabets område. Denne grundlæggende borgerret er imidlertid forbundet med en række problemer, som lægger sig hindrende i vejen for borgere, der ønsker at udnytte de uddannelsesmuligheder, der tilbydes uden for deres hjemland. Det viser blot, hvor langsomt det går med de sociale fremskridt i Fællesskabet.

1.4. Det er EF-programmerne om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning, som sætter flest borgere i bevægelse mellem medlemsstaterne. Dette gør dem særligt velegnede til at vidne om, hvilke hindringer EU-borgerne støder på, når de gør brug af deres ret til fri bevægelighed og bosættelse inden for Fællesskabet.

1.5. Med den prisværdige hensigt at finde de bedste løsninger på EU-borgernes mobilitetsproblemer inden for Fællesskabet har Kommissionen nu udsendt en grønbog, der skal danne grundlag for en intens debat med henblik på at belyse både problemer og løsninger i forbindelse med studieophold i udlandet.

Det skal dog understreges, at det ikke nytter meget at indkredse problemer og foreslå løsninger, hvis der ikke er en ægte vilje til at gribe resolut ind for at ændre status quo, om nødvendigt ved at ændre lovgivningen. Det er Rådet og medlemsstaterne, der inden for deres respektive kompetenceområder har ansvaret for at vedtage løsninger, der kan gennemføres. Borgernes skepsis over for EU forsvinder, hvis man viser dem, at deres daglige liv og fremtidsplaner bedst kan udvikle sig inden for et stærkt og konsolideret Europa, hvor de menneskelige og sociale værdier står i højsædet - helt i overensstemmelse med unionstraktatens ånd og bogstav.

2. Kommissionens grønbog

2.1. Grønbogen, som ØSU skal udtale sig om, ser på mobilitetsproblemets baggrund, hindringerne for mobilitet og de mulige løsninger - hovedsageligt ud fra de erfaringer, Kommissionen har høstet ved at gennemføre de mange forskellige EF-programmer om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning. Grønbogen er langt fra udtømmende, og det har heller ikke været Kommissionens hensigt. Den opfordrer arbejdsmarkedets parter til ikke blot at give deres officielle mening til kende, men også at bidrage med forslag til foranstaltninger, der kan fjerne de allerede kendte hindringer samt de hindringer, erhvervs- og samfundslivets kredse i EU kan pege på.

2.2. I del A gøres der rede for en række fordele, som ØSU er helt enig i, ved mobilitet med henblik på almen uddannelse, erhvervsuddannelse eller videreuddannelse samt forskning. Denne form for bevægelighed skaber grundlag for en strøm af viden og erfaringer, som bidrager til at forbedre erhvervskvalifikationerne nu og i fremtiden. Dette vil på sin side virke positivt ind på beskæftigelsesperspektiverne i Fællesskabet.

2.3. I del B opregnes præcist og overbevisende de hindringer, som det på grundlag af erfaringerne med EF-programmerne betragtes som vigtigst at gøre noget ved. Problemerne, som gennemgås udførligt i grønbogen, kan inddeles i tre hovedgrupper:

2.3.1. Juridisk-administrative hindringer i forbindelse med:

- opholdsretten,

- anerkendelse, certificering og meritoverførsel,

- manglende adgang til at medbringe national studiestøtte til udlandet,

- administrative og organisatoriske problemer i de studerendes og elevernes uddannelsesinstitutioner i hjemlandet.

2.3.2. Socioøkonomiske hindringer i forbindelse med:

- den forskellige beskatning i medlemsstaterne,

- social beskyttelse.

2.3.3. Praktiske hindringer i forbindelse med:

- sproglige og kulturelle problemer,

- manglende information om værtslandet,

- kun få værtsvirksomheder for unge praktikanter,

- dagliglivet i værtslandet.

2.4. Endelig fremlægger grønbogen en række forslag til løsning af hver enkelt af de beskrevne hindringer. Disse såkaldte »aktionsområder« rummer forskellige juridiske foranstaltninger, som f.eks. omsætning af gældende, men endnu ikke anvendte, direktiver til national lovgivning, indførelse af nye retsinstrumenter for harmonisering mellem medlemsstaterne og henstillinger, som under hensyntagen til den nationale suverænitet skal give klare retningslinjer for, hvordan man kan løse de problemer, som hæmmer borgernes mobilitet.

3. Bemærkninger

3.1. Generelle bemærkninger

3.1.1. ØSU ser positivt på initiativer, der rejser kritik af den måde, den europæiske integration udvikler sig på. De mangler, processen har været præget af i tidens løb, erkendes klart i grønbogen, især hvor borgerne berøres direkte. Det er et sundhedstegn, at EU's ledere har så meget social bevidsthed, at de tager fat på at sikre borgerne reel bevægelsesfrihed ved at fjerne alle juridiske og bureaukratiske hindringer. Medlemsstaterne kan heller ikke bruge den nationale suverænitet som argument for at blokere borgernes muligheder for at uddanne sig dér, hvor det er mest hensigtsmæssigt inden for EU's grænser.

ØSU bifalder Kommissionens initiativ ud fra den overbevisning, at det kan være med til at skabe de nødvendige betingelser for en bedre koordinering af Kommissionens og medlemsstaternes indsats og gøre det lettere gradvist at fjerne de hindringer, der står i vejen for borgernes mobilitet inden for Unionen.

3.1.2. De materielle aspekter i traktaterne er blevet mere effektivt gennemført end de menneskelige aspekter. Lovgivningen gør det lettere for varer end for personer at bevæge sig rundt inden for EU's grænser.

ØSU finder det påkrævet, at der skabes politisk enighed om at gå i dybden med udformningen af et egentligt »Borgernes Europa«.

3.1.3. Når EF-programmerne om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning har gennemgået forskellige udviklingsfaser og mobiliseret et stort antal borgere, er det strategisk set hensigtsmæssigt, at man i EU forsøger at løse de problemer, der hæmmer mobiliteten mellem medlemsstaterne.

ØSU håber og ønsker, at Kommissionens arbejde munder ud i et dokument, der kan danne grundlag for fjernelsen af de nuværende hindringer. ØSU henviser i denne forbindelse til sin udtalelse om Kommissionens »Hvidbog om uddannelse« og erhvervsuddannelse »Undervisning og lære: På vej mod det kognitive samfund«, der blev vedtaget af ØSU's plenarforsamling den 10. juli 1996, og hvori mobiliteten nævnes som et grundlæggende princip for almen uddannelse og livslang uddannelse.

3.1.4. ØSU ønsker særligt at fremhæve de aspekter i grønbogen, som handler om borgere fra tredjelande, der opholder sig legalt i en medlemsstat. Disse borgere støder på endnu flere vanskeligheder end dem, der ustandseligt rammer EU-statsborgerne. Ethvert forsøg på integration af disse borgere bør fremmes og støttes med særligt henblik på at styrke alle bestræbelser på at bekæmpe racisme og fremmedhad i EU.

ØSU støtter derfor utvetydigt de foranstaltninger, som iværksættes for at opfylde målet for aktionsområde 6: forbedring af tredjelandsborgeres uddannelsessituation.

3.1.5. En mere effektiv udnyttelse af ressourcer og bestræbelser forudsætter, at Kommissionen så vidt muligt undgår dobbeltarbejde i forbindelse med undersøgelsen af hindringerne for EU-borgernes frie bevægelighed inden for EU's grænser.

På denne baggrund mener ØSU, at den arbejdsgruppe, som Kommissionen har nedsat med Simone Veil som formand med det formål at undersøge hindringerne for arbejdstagernes frie bevægelighed i særdeleshed og borgernes i almindelighed, og de ekspertgrupper, som Kommissionen vil nedsætte med henblik på at undersøge, hvordan læreres og studerendes bevægelighed på tværs af grænserne kan lettes, burde have været slået sammen. I begge tilfælde skal repræsentanter for arbejdsmarkedets parter nødvendigvis være til stede, eftersom arbejdsmarkedet i form af arbejdstagere, virksomheder og andre økonomiske og sociale aktiviteter er en konstant faktor i al rejsevirksomhed i forbindelse med uddannelses- og forskningsprogrammerne.

Denne grønbog om »Almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning - Hindringer for mobiliteten i Det Europæiske Fællesskab« kan betragtes som et nyt kapitel i den anden store grønbog om alle de hindringer for mobiliteten, som EU-borgerne støder på, uanset årsagen til at de rejser rundt.

3.1.6. I forlængelse af overvejelserne i det foregående mener vi, at ØSU som rådgivende organ for Fællesskabet og med sine repræsentanter for erhvervs- og samfundslivet er en samtalepartner, der har gode muligheder for at vide, hvilke uddannelseskrav arbejdsmarkedet stiller til de unge og de arbejdsløse.

Definitionen af et ungt menneske varierer meget fra program til program. ØSU mener, at disse forskelle i praksis kommer til at hæmme mobiliteten og foreslår derfor, at begrebet defineres mere fleksibelt.

Hovedmålet for erhvervsuddannelsen på dens forskellige niveauer er at forberede de unge på markedets krav. EF-programmerne om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning er et vigtigt skridt på vejen til at nå dette mål.

ØSU bør derfor som legitim repræsentant for erhvervs- og samfundslivets aktører involveres direkte i den påbegyndte høring, der skal munde ud i den endelige udformning af Kommissionens dokument. Det kan nemlig tænkes, at visse forslag til løsninger vil få direkte følger ikke blot for fremtidens arbejdstagere i europæiske virksomheder, men også for de nuværende arbejdstagere og virksomheder i EU.

3.1.7. Det er yderst vigtigt at løse de problemer, der hindrer mobiliteten for folk, som forbereder sig på at indtræde på arbejdsmarkedet. I en tid, hvor det er svært at finde arbejde på grund af det ringe udbud, er det nødvendigt aktivt at bekæmpe ethvert tilløb til jobprotektionisme i de enkelte medlemsstater. Dette er et problem, som ikke beskrives i grønbogen, men som deltagerne i erhvervsuddannelsesprogrammerne på EU-niveau risikerer at stå overfor efter endt uddannelsesforløb.

ØSU konstaterer i denne forbindelse, at mange medlemsstater reserverer nogle - i visse tilfælde alle - tjenestemandsstillinger i det offentlige til deres egne statsborgere. ØSU mener, at den offentlige sektor overalt i EU bør være åben for alle EU-borgere.

ØSU finder det nødvendigt, at Kommissionen lægger vægt på dette aspekt og medtager det i slutdokumentet.

3.2. Særlige bemærkninger

3.2.1. Det erkendes i grønbogen, at ikke alle direktiver om fjernelse af hindringer for borgernes bevægelighed inden for EU er omsat til national lovgivning. Medlemsstaterne må derfor gøre en reel indsats for at overvinde disse problemer. Regeringerne bør uden tøven gennemføre EF's retsforskrifter på området, som er til gavn for borgerne i deres dagligliv.

Endvidere understreger ØSU endnu en gang, at der bør udarbejdes en særlig europæisk status for forskere og stipendiater, så at man undgår de problemer, hovedsagelig af skattemæssig og social karakter, som hæmmer mobiliteten mellem medlemsstaterne. ØSU har gentagne gange opfordret Kommissionen til at fremlægge forslag herom for at fremme mobiliteten i uddannelsesøjemed på alle niveauer, dvs. både på akademisk niveau og på virksomhedsniveau. Behovet for at fremlægge forslag til en sådan status påpeges hermed på ny.

3.2.2. Inden iværksættelsen af EF-programmer om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning bør der foretages en undersøgelse af, hvilke problemer - uafhængigt af programmerne - deltagerne kan komme ud for.

Borgere, der overvejer at deltage i et af de nævnte programmer, bør på forhånd have kendskab til disse problemer. I de tilfælde, hvor programmerne indebærer ophold i en anden medlemsstat, bør det specielt oplyses, hvilke problemer deltagerne vil komme ud for under og efter uddannelsesforløbet. Det bør også oplyses, hvorledes mobilitetsproblemerne i hvert enkelt tilfælde kan løses.

ØSU foreslår derfor, at der til aktionsområde 9 om forbedring af den tilgængelige information tilføjes, at alle disse EF-programmer skal indeholde specifikke oplysninger om de vanskeligheder, deltagerne kan komme ud for under og efter uddannelsesforløbet, samt løsninger på disse.

Man må ikke glemme, at borgere med en eller anden form for handicap som følge heraf støder på flere hindringer end dem, som alle borgere sædvanligvis kommer ud for. ØSU mener, at dette bør nævnes direkte i den endelige udgave af grønbogen.

3.2.3. Det er generelt ikke nok at sikre, at informationerne når frem til medlemsstaterne. Der må også skaffes vished for, at de når ud til offentligheden. Alle har krav på at vide, hvad der tilbydes, og hvilke muligheder der eksisterer. Kommissionen har pligt til at sikre, at denne type informationer ikke kun når frem til en lukket kreds eller til kredse, hvor EU-informationer plejer at cirkulere. Det er svært at skabe en europæisk bevidsthed, hvis information om tværnationale uddannelsesaktiviteter ikke når frem til alle på undervisningsområdet, arbejdsmarkedet og i erhvervslivet. Der må etableres egentlige informationsnet, og alle multimediemulighederne i samfundet bør udnyttes. Alle uddannelsescentre og virksomheder i EU bør have adgang til disse net.

ØSU foreslår, at der i forbindelse med aktionsområde 9 etableres et systematisk informationsnet for borgerne om alle uddannelsesmuligheder i EU.

3.2.4. Sprogbarrieren er den første hindring, der skal overvindes for borgere, der ønsker at uddanne sig i en anden medlemsstat. Uden kendskab til værtslandets sprog er det generelt umuligt at følge en uddannelse eller udøve akademisk virksomhed. Det er nødvendigt, at børn fra de tidligste skoleår lærer andre EU-sprog.

ØSU har gentagne gange udtalt sig om emnet og understreget, at det er nødvendigt at fremme, udbygge og styrke alle initiativer til forbedring af kendskabet til de sprog, der tales i EU, og borgernes brug af dem. Der skal i denne forbindelse henvises til ØSU's udtalelser om hhv. Kommissionens grønbog om uddannelse i europæisk perspektiv, »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om iværksættelse af Fællesskabets handlingsprogram SOCRATES«, LEONARDO DA VINCI-programmet og for nylig udtalelsen om Kommissionens »Hvidbog om almen uddannelse og erhvervsuddannelse "Undervise og lære: På vej mod det kognitive samfund"«.

ØSU understreger i denne forbindelse den holdning til sprogspørgsmålet, det - efter anmodning - har givet udtryk for i sine udtalelser om de forskellige EF-programmer om almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning. Alle foranstaltninger, som Kommissionen og Rådet måtte iværksætte for at støtte og fremme undervisning i EU-sprog, bør støttes. Dette vil på lang sigt ikke blot føre til forbedring af borgernes uddannelsesmuligheder, men også til større forståelse for og kendskab til Europas kulturelle mangfoldighed - og samtidig stimuleres mobiliteten.

3.2.5. Programmer, som fremmer unges og voksnes sprogindlæring, savner mening, hvis fremtidsperspektivet glemmes. Indsatsen må samles om børnene. Overalt i EU bør skolernes undervisning i EU-sprog fremmes. Samtidig bør man sikre størst mulig valgfrihed med hensyn til, hvilke sprog børnene skal lære. I denne forbindelse - og i overensstemmelse med medlemsstaternes selvbestemmelsesret i undervisningsspørgsmål - bør det tilføjes til aktionsområde 8, at medlemsstaterne bør nå til enighed om at kræve, at de nationale undervisningssystemer sætter mindst to EU-sprog på undervisningsplanerne med et tilstrækkeligt stort timetal til at sikre en effektiv undervisning med et godt resultat. Endvidere bør udvikling af et bredere udvekslingsprogram for elever fremmes som supplement til skolernes sprogundervisning.

Det er desuden vigtigt at fremme sprogundervisning for voksne, som ikke hidtil har haft mulighed for at lære andre EU-sprog. Livslang uddannelse er nok den ideelle ramme for disse borgeres deltagelse i sprogprogrammer for begyndere og viderekomne.

3.2.6. Samtidig med at sprogundervisningen i skolerne fremmes, finder ØSU det ønskeligt, at eleverne tilskyndes til at arbejde med spørgsmål, som fremmer samarbejde og integration i Europa - en langsigtet indsats for at fjerne mindre synlige og konkrete barrierer end dem, der fremlægges i Kommissionens grønbog, og som har mere at gøre med personlige og kollektive holdninger end med de hindringer, der følger af forskellig lovgivning i medlemsstaterne. En kultur, religion, tænkemåde, hudfarve, afstamning osv., der er anderledes end værtslandets, kan være et problem. Dette beskrives ikke i grønbogen, men det udnyttes og pustes op af politiske bevægelser med fremmedhadske tendenser, der vil sætte befolkningen op imod udefra kommende. Denne holdning deles heldigvis kun af et mindretal, men man kan bedst hindre, at den breder sig, og sikre, at den forsvinder, ved at fremme kendskabet til de andre, deres kultur og tro, og ved at pege på det, vi har tilfælles.

Man kunne forestille sig, at der som del af et nyt aktionsområde på EU-niveau og i alle skoler indføres et særligt fag med det ovenfor skitserede indhold, som skulle være det samme for alle elever i EU.

3.2.7. Meritoverførsel og anerkendelse af studier, der er gennemført i en anden medlemsstat, bør fortsat være et vigtigt mål for EU, således at arbejdstagere og arbejdsløse får mulighed for at arbejde i virksomheder i en hvilken som helst medlemsstat. Dette princip bør også gælde for erhvervsuddannelse og alle uddannelser, der ikke er lovregulerede. Det indre marked og arbejdstagernes frie bevægelighed kan ikke fortsat være belagt med hindringer, som sår tvivl om arbejdstagernes erhvervskvalifikationer som følge af juridiske og administrative problemer med deres eksamensbeviser og titler. Der skal i denne forbindelse peges på CEDEFOP's bidrag på erhvervsuddannelsesområdet og gensidig anerkendelse af kvalifikationer. Disse bidrag må også tages med i betragtning, ligesom NARIC-nettets rolle skal fremhæves.

Rådet og Kommissionen må fortsat arbejde intenst på at fjerne hindringer for meritoverførsel og anerkendelse af studier og titler. De må om nødvendigt tage alle de midler, som traktaten stiller til rådighed, i brug for at få medlemsstaterne til at følge EU-reglerne.

3.2.8. For at sikre større social retfærdighed må der straks træffes de nødvendige foranstaltninger for at undgå, at de dårligst stillede formenes adgang til de EF-programmer, der omtales i grønbogen. Unge uden økonomiske ressourcer og arbejdsløse med ringe eller slet ingen social beskyttelse er nok dem, der - som det erkendes i grønbogen - har vanskeligst ved at deltage i denne programform. Ønsker man et stærkere borgernes Europa, må man styrke en solidarisk og fair adgang til de muligheder, samfundet byder på på EU-plan. En ligelig fordeling af støtten til tværnational mobilitet er helt uretfærdig, hvis der ikke tages hensyn til modtagerens sociale og økonomiske situation. ØSU foreslår, at det i aktionsområde 7 erklæres, at den økonomiske støtte, der er fastsat i programmerne, skal fordeles under hensyntagen til modtagerens eller hans families økonomiske stilling samt de nationale støttesystemers særpræg. På dette grundlag skal programmerne indeholde en fordelingsnøgle, som sikrer, at støtten kommer de mest trængende til gode.

Bruxelles, den 26. februar 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg