A4-0073/96

Beslutning om Den OEkonomiske og Monetaere Union og oekonomisk og social samhoerighed

Europa-Parlamentet,

- der henviser til droeftelserne under de offentlige hoeringer den 17. oktober 1995, 29. november 1995 og 24. januar 1996 om dette emne,

- der henviser til Kommissionens interimsberetning til Det Europaeiske Raad i Madrid om vekselkursforbindelserne mellem de medlemsstater, der deltager i tredje fase af Den OEkonomiske og Monetaere Union, og de oevrige medlemsstater,

- der henviser til det arbejdsdokument, som dets GD IV har udarbejdet om Den OEkonomiske og Sociale Unions sociale foelgevirkninger,

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Regionalpolitik og udtalelse fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik og fra Udvalget om Forskning, Teknologisk Udvikling og Energi (A4- 0073/96),

med hensyn til oekonomisk og social samhoerighed som prioriteret maal

1. understreger kraftigt, at oekonomisk og social samhoerighed i henhold til traktatens artikel 2 og 130 A hoerer til Den Europaeiske Unions grundlaeggende maal, og at Den OEkonomiske og Monetaere Union skal oprettes under hensyntagen til, at dette samhoerighedsmaal skal prioriteres;

2. konstaterer, at de regionale forskelle i Unionen, hvad angaar indkomst, infrastrukturer og beskaeftigelsesgrad, stadig er meget store trods de gjorte bestraebelser og de registrerede fremskridt: Sammenlignes Den OEkonomiske Unions 10 rigeste regioner med de 10 fattigste, maa det konstateres, at sidstnaevnte har en 3 1/2 gang lavere gennemsnitlig indkomst pr. indbygger og en 6 gange hoejere arbejdsloeshedsprocent (28% sammenlignet med 4,5%);

3. understreger, at disse kendsgerninger viser, at forvaltningen af et marked uden indre graenser kraever et mere ambitioest faelles budget, hvor der er taget hoejde for de faktiske forhold;

4. erkender imidlertid, at de ugunstigt stillede regioner vil faa lige saa stor gavn af den faelles valutas fordele som de udviklede regioner: lavere transaktionsomkostninger, ingen vekselkursrisici, harmonisering af rentesatserne, vaekst og beskaeftigelse uden inflation og uden forstyrrelser paa grund af kriser paa finans- og valutamarkederne, oekonomisk udvikling paa grund af fuld udnyttelse af den monetaere stabilitet og de europaeiske virksomheders deraf foelgende oegede konkurrencedygtighed;

5. understreger, at Den OEkonomiske og Monetaere Union ved gennemfoerelse af det indre marked og forbedring af miljoeet for investerings- og beskaeftigelsesfremme i Den Europaeiske Union skal stimulere den oekonomiske og sociale samhoerighed og fjerne de negative virkninger for beskaeftigelsen, som skyldes kursudsving og spekulation; oekonomisk og social samhoerighed er navnlig absolut paakraevet for randomraadernes vedkommende, fordi risikopraemien bortfalder i disse omraader, renten falder og investeringsvilkaarene saaledes forbedres med eventuelle vaekst- og beskaeftigelsesimpulser; stridigheder mellem medlemsstater, der deltager i OEMU'en, og medlemsstater, der ikke goer det, maa ikke bringe det indre markeds funktion i fare;

6. er desuden overbevist om, at de nominelle konvergenskriterier for overgangen til den faelles valuta, dvs. prisstabilitet og nedsaettelse af de offentlige underskud, kan skabe gunstige forudsaetninger for at goere strukturfondene mere effektive;

7. understreger, at de langsigtede maal for oekonomisk og social samhoerighed og for OEMU'en ikke er modsatrettede; kun en oekonomisk politik, der tager sigte paa varig nominel konvergens og realkonvergens i et integreret oekonomisk og valutarisk omraade, kan opretholde hhv. styrke Faellesskabets konkurrenceevne over for tredjelande og bidrage til at overvinde samfundsoekonomiernes strukturelle svagheder; i denne forbindelse skal det understreges, at den nominelle konvergens stoetter realkonvergensen;

8. frygter dog, at en rent nominel konvergensopfattelse yderligere kan uddybe det nuvaerende misforhold mellem in-landene og de kommende in- lande;

9. udelukker ikke, at en paakraevet sanering af de offentlige finanser et stykke tid kan foere til skatteforhoejelser og en nedsaettelse af de offentlige udgifter, hvilket igen kunne give sig udslag i en langsommere vaekst, hoejere arbejdsloeshed og lavere sociale udgifter; gaar derimod ind for en budgetpolitik fra medlemsstaternes side, hvormed man undgaar nedskaeringer i investeringsudgifter i ugunstigt stillede regioner og ikke roerer ved offentlige udgifter til skole- og erhvervsuddannelse og basisinfrastrukturer, men om muligt oeger disse;

10. er derfor af den opfattelse, at der skal traeffes ledsageforanstaltninger, saaledes at Den OEkonomiske og Monetaere Union og den oekonomiske og sociale samhoerighed ikke kommer til at haemme hinanden;

11. minder om, at den faelles strukturpolitik er en selvstaendig politik, der forfoelger sine egne politiske maal, som gaar videre end Den OEkonomiske og Monetaere Union som maal betragtet;

12. er af den opfattelse, at en udvikling, som paa lang sigt ville foere til en klub af »udvalgte« paa den ene side og »udelukkede« paa den anden side, ville vaere i modstrid med selve Den Europaeiske Unions grundtanke, vaere politisk uacceptabel og oekonomisk katastrofal for Unionens fremtid;

med hensyn til en integreret samhoerighedsstrategi

13. paapeger derfor eftertrykkeligt, at det er noedvendigt under hensyntagen til disse risici at udforme og gennemfoere en integreret samhoerighedsstrategi for saavel Den OEkonomiske og Monetaere Union samt regionalpolitikken som de relevante faelles politikker taget under ét;

14. mener uden at ville saette spoergsmaalstegn ved de nominelle konvergens- kriterier, at det omgaaende skal praeciseres utvetydigt, hvordan de i traktatens artikel 104 C naevnte kriterier skal fortolkes, og hvilken sammenhaeng, der er med de oevrige i artikel 109 J naevnte indikatorer; dette krav om praecisering er saa meget mere noedvendigt, som disse styringskriterier er uloeseligt forbundne med Den OEkonomiske og Monetaere Unions rette virkemaade og foelgelig skal overholdes ud over aar 1999;

15. anser det for noedvendigt at skabe en stabilitetszone for kommende in- lande med EMS som forbillede og med forbindelse til euro-zonen; der boer mellem de tiltraadte lande og de lande, der forventes at tiltraede senere, indfoeres en solidaritetsmekanisme til stabilisering af finansmarkederne som vaern mod eksterne spekulationer, forudsat at de kommende in-lande overholder deres forpligtelser som led i konvergensprocessen;

16. anmoder i betragtning af konditionalitetsklausulens straffende virkning ved anvendelsen af Samhoerighedsfonden Kommissionen og medlemsstaterne om positivt at stoette de paagaeldende stater, saa de kan opfylde konvergenskriterierne;

17. anser det ligeledes for noedvendigt som en videreudvikling af Samhoerighedsfonden at indfoere et solidaritetsinstrument (stabilitetsfond) for de endnu ikke deltagende lande, forudsat at disse overholder deres forpligtelser som led i konvergensprocessen;

18. anmoder om, at det som led i regeringskonferencen slaas fast, at den oekonomiske og sociale samhoerighed er en grundlaeggende bestanddel af den etablerede faellesskabspolitik og foelgelig en obligatorisk referenceramme for de lande, der i dag udgoer Unionen, samt for dem, der senere maatte tilslutte sig denne;

19. opfordrer Raadet til atter at overveje oprettelse af en europaeisk investeringsfond bl.a. med mulighed for lavrentelaan for at stoette medlemsstaternes bestraebelser paa at opfylde OEMU-konvergenskriterierne og samtidig bestyrke den oekonomiske og sociale samhoerighed;

20. mener, at regeringskonferencen boer overveje at styrke de oekonomiskpolitiske instrumenter i Unionen, idet den oekonomiskpolitiske koordinering ud fra traktatens nuvaerende bestemmelser er utilstraekkelig og ufuldstaendig, samtidig med at gennemfoerelsen af Den OEkonomiske og Monetaere Union inden for faa aar efter 1999, dvs. med deltagelse af alle Unionens medlemslande, netop forudsaetter en europaeisk oekonomisk politik, som er baseret paa et naert samarbejde og formaar at give vaekst og beskaeftigelse et nyt opsving;

21. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med forelaeggelsen af den foerste treaarsrapport om samhoerighedsfremskridtene, som skal ske i naer fremtid,

- at definere begrebet oekonomisk og social samhoerighed mere entydigt,

- at overveje at anvende mindre kunstige og restriktive samhoerighedsindikatorer end i oejeblikket (ikke blot BNI pr. indbygger, men ogsaa beskaeftigelsesgrad, arbejdsloeshedsprocent, varig vaekst samt aendringer i den oekonomiske udvikling, bekaempelse af marginalisering og infrastrukturernes kvalitet, herunder de sociale og kulturelle infrastrukturer),

- at udarbejde en tidsplan for gennemfoerelse af de vigtigste foranstaltninger som led i en langfristet samhoerighedsstrategi, og at fastsaette hvilke resultater, man oensker;

- at indfoere en systematisk og regelmaessig kontrol med samhoerighedsudviklingen og en tilsvarende orientering af Parlamentet;

22. opfordrer Raadet til et naert samarbejde med Kommissionen om parallelt med EMI-beretningerne at udarbejde beretninger om OEMU's samhoerighedsvirkninger;

23. mener, at regeringskonferencen i den forbindelse boer omformulere og konsolidere traktatens afsnit XIV om oekonomisk og social samhoerighed, saaledes at dette omraade bliver en selvstaendig politik og ikke noget vedhaeng til den oekonomiske og monetaere politik;

24. er af den opfattelse, at regionalpolitikken skal vaere det centrale virkefelt for denne langfristede samhoerighedsstrategi; konstaterer, at strukturfondenes bidrag ganske vist udgoer en betragtelig del af BNI i de vigtigste modtagerlande (ca. 3% af BNI i Portugal, Graekenland og Irland samt 1,5% i Spanien), men at indhentningsprocessen alligevel stadig foregaar for langsomt; konkluderer heraf, at der skal ske en kvalitativ og kvantitativ reform af EU-budgettet med henblik paa at oege strukturfondenes midler ved revisionen af de finansielle overslag i 1999;

25. er af den opfattelse, at Unionens fremtidige udvidelse med de central- og oesteuropaeiske lande, Malta og Cypern vil aendre regionalpolitikkens udformning og dimension maerkbart, men mener, at dette ikke boer faa negative foelger for de regioner, som har brug for strukturfondene og Samhoerighedsfonden for fuldt ud at kunne opfylde maalene for den oekonomiske og sociale samhoerighed;

26. mener, at der i betragtning af disse udfordringer boer arbejdes paa en mere udbredt anvendelse af strukturfondene, som er baseret paa de naevnte indikatorer, er mere maalrettet og i hoejere grad lever op til principperne om koncentration, additionalitet, planlaegning og partnerskab;

27. er endvidere af den opfattelse, at denne nye forvaltning af fondene indebaerer et naermere samraad mellem medlemsstaterne, regionerne, kommunerne og arbejdsmarkedets parter, og insisterer paa, at der skal ske en mere effektiv udbetaling af strukturmidlerne, saaledes at deres virkning kan optimeres;

28. mener, at man med henblik paa en bedre samhoerighed og mere effektive regionalforanstaltninger gradvis skal opprioritere dialogen mellem regionale og/eller lokale myndigheder og europaeiske institutioner, da dette er den eneste mulighed for at opnaa bedre forstaaelse af de regionale problemer paa tvaers af graenserne som f.eks. i de store regionalsamarbejdszoner samt opnaa mere effektive interventioner;

29. anmoder regeringskonferencen om at soerge for, at der i traktaten udtrykkeligt tages hensyn til den saerlige situation og de saerlige problemer for Den Europaeiske Unions oeregioner, mest perifere regioner samt arktiske og subarktiske regioner samt behovet for gennemfoerelse af egnede politikker og foranstaltninger for at hjaelpe dem med at komme ud af deres isolation;

30. konstaterer, at regionerne i oejeblikket staar over for talrige udfordringer, da de hurtigt maa tilpasse sig de nye teknologier og f.eks. udstyre sig med hoejhastighedstrafiknet og telekommunikationsnet og drage optimal nytte af informationssamfundet og dettes indvirkning paa valget af hjemsted for erhvervsaktiviteter;

31. er derfor af den opfattelse, at man kun ved at indfoere en europaeisk politik for fysisk planlaegning vil kunne opfylde kravene i forbindelse med en langfristet samhoerighedsstrategi; anmoder derfor regeringskonferencen om udtrykkeligt at fastslaa dette princip i den fremtidige traktat og i den forbindelse fastlaegge indhold og virkemidler;

32. er af den opfattelse, at en vellykket gennemfoerelse af en beslutsom aktion fra Den Europaeiske Unions side for beskaeftigelsen, hvis noedvendighed paa ny bekraeftedes paa Det Europaeiske Raads seneste moede i Madrid, forudsaetter en regional indfaldsvinkel til fremme af alle lokale initiativer inden for uddannelse, erhvervsuddannelse, arbejdstidsfordeling eller fremme af SMV med udgangspunkt i den af Kommissionen udarbejdede europaeiske strategi til fremme af lokale udviklings- og beskaeftigelsesinitiativer;

33. anmoder regeringskonferencen om i traktaten at indfoeje et saerligt afsnit om bekaempelse af arbejdsloeshed paa baggrund af dennes sociale og regionale omkostninger;

34. anser det for paakraevet, at regeringskonferencen i denne sammenhaeng traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at forhindre udbredelse af social dumping og dennes foelgevirkninger med hensyn til flytning af erhvervsaktiviteter, idet traktatens sociale bestemmelser skal styrkes og alle medlemsstater paalaegges pligt til at undertegne socialprotokollen;

35. er af den opfattelse, at en aktiv, baeredygtig miljoebeskyttelsespolitik vil kunne spille en betydelig rolle for livskvaliteten i regionerne og disses tiltraekningskraft (sanering af nedlagte industriomraader, faciliteter i byomraaderne, osv.) og kunne skabe arbejdspladser, hvorved miljoedimensionen bliver et vaesentligt element i samhoerigheden og en garanti for et Europa, det er vaerd at leve i for fremtidige generationer;

36. understreger, at det er noedvendigt ikke blot mere aktivt, end det i oejeblikket er tilfaeldet, men ogsaa mere agtpaagivende over for foelgerne for miljoeet og de lokale og regionale erhvervsstrukturer at fremme arbejdet med etablering af store transeuropaeiske transport-, telekommunikations- og energinet, saaledes som det er fastlagt i hvidbogen om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse; understreger, at der parallelt hermed boer etableres sekundaere net for at undgaa, at der sker en yderligere geografisk koncentration af menneskelig aktivitet i taet bebyggede omraader, og at randomraaderne og landdistrikterne isoleres;

37. er af den opfattelse, at en konsekvent europaeisk industripolitik ville kunne faa en positiv indflydelse paa den oekonomiske udvikling og specialiseringen i mindre udviklede regioner; konstaterer imidlertid, at den europaeiske industripolitik i oejeblikket overlades til de store virksomheder og multinationale selskaber, hvis hjemstedsbeslutninger og koncentrationsforanstaltninger kan vaere til stor skade for regionernes udvikling;

38. anmoder foelgelig regeringskonferencen om at supplere traktatens afsnit om industripolitikken, der i oejeblikket stadig er for ufuldstaendigt, saaledes at der endelig kan stilles en virkelig europaeisk industripolitik til raadighed, som isaer kan bidrage til en konsolidering af den oekonomiske og sociale samhoerighed;

39. foruroliges paa grund af de farer, der i dereguleringens navn i oejeblikket truer fremtiden for de offentlige tjenester i Unionen; understreger de offentlige tjenesters afgoerende betydning for opretholdelsen af en hoej grad af oekonomisk og social samhoerighed (ligestilling af brugerne, det offentliges opgaver) og anmoder regeringskonferencen om i traktaten udtrykkeligt at erkende de offentlige tjenesters uerstattelige funktion og noedvendigheden af at bibeholde dem;

* * *

40. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, regeringskonferencen, Kommissionen samt medlemsstaternes regeringer og parlamenter.