P6_TA(2005)0007

Transatlantiske forbindelser

Europa-Parlamentets beslutning om de transatlantiske forbindelser

Europa-Parlamentet,

- der henviser til den transatlantiske erklæring fra 1990 om forbindelserne mellem EU og USA og den nye transatlantiske dagsorden fra 1995,

- der henviser til sin beslutning af 22. april 2004 om status for det transatlantiske samarbejde forud for topmødet mellem EU og USA den 25.- 26. juni 2004 i Dublin [1],

- der henviser til resultaterne af topmødet mellem EU og USA den 25.- 26. juni 2004 i Dublin,

- der henviser til forretningsordenens artikel 103, stk. 4,

A. der henviser til, at forbindelserne mellem civilsamfundene i Europa og USA har stærke rødder og bygger på fælles værdier som demokrati, menneskerettigheder, retsstatsprincippet, bæredygtig økonomi og bæredygtig udvikling,

B. der understreger, at det kun kan lykkes at bekæmpe terrorismen, hvis der gøres en indsats gennem et styrket transatlantisk partnerskab, der konsekvent værner om de grundlæggende værdier, som det bygget op på,

C. der henviser til, at den nye situation i Mellemøsten åbner mulighed for et fælles initiativ i denne region med sigte på at nå frem til en endelig og samlet løsning,

D. der henviser til, at den langvarige situation i Guantánamo-Bugten skaber spændinger i de transatlantiske forbindelser, da EU ikke kan acceptere disse retlige og retslige uregelmæssigheder, der undergraver de mest grundlæggende retsstatsprincipper,

E. der henviser til, at topmødet mellem EU og USA i Dublin førte til et beskedent fremskridt om at sætte nyt skub i styrkelsen af det økonomiske partnerskab, idet der f.eks. blev taget skridt til at fremme udviklingen på området finansmarkeder og forhandlingerne om en transatlantisk luftfartsaftale; der henviser til, at der på mødet vedtoges fælles erklæringer om såvel situationen i det bredere Mellemøsten som forskellige aspekter af bekæmpelsen af terrorisme og spredningen af masseødelæggelsesvåben,

F. der henviser til, at det er påtrængende nødvendigt at revidere den nye transatlantiske dagsorden fra december 1995 for at bringe den i overensstemmelse med den aktuelle situation,

1. håber, at præsident Bush' anden embedsperiode og den nye administration vil betyde en frisk start for de transatlantiske forbindelser mellem EU og USA; erklærer, at Den Europæiske Union, og særlig Europa-Parlamentet, er rede til at samarbejde og arbejde sammen om at løse globale problemer, som kræver en global indsats og en fælles strategi; glæder sig i den forbindelse over, at præsident Bush i februar 2005 aflægger besøg i EU-institutionerne;

2. glæder sig over de fremskridt, der blev gjort på det sidste topmøde mellem EU og USA den 26. juni 2004 i Irland med hensyn til at styrke det transatlantiske partnerskab; betragter viljen til at træffe fælles foranstaltninger inden for en bred vifte af områder som en god indikator for partnerskabets fremtid og som et udtryk for forståelsen af, at det er bedre at samarbejde end at gå i forskellige retninger;

3. er klar over, at der på adskillige politiske områder, herunder vedrørende Den Internationale Straffedomstol og Kyoto-protokollen om klimaændringer, hersker alvorlige forskelle mellem EU og USA med hensyn til analyse, diagnose og politisk strategi; er bekymret over de farlige virkninger, som det voksende underskud på USA's statsbudget kan få for verdensøkonomien og balancen på de internationale valutamarkeder; opfordrer til videre drøftelse af disse politiske områder, hvor der stadig er stærke uoverensstemmelser mellem EU's og USA's holdninger, og håber, at den nye administration vil gøre en egentlig indsats for at bygge på partnerskabet mellem EU og USA;

4. opfordrer USA til at påtage sig sin del af ansvaret for den økonomiske stabilitet i en stadig mere indbyrdes afhængig verden;

5. foreslår at skabe et transatlantisk "handlingsfællesskab" for regionalt og globalt samarbejde med fokus på følgende tre fælles indsatsområder:

a) udvikling af et fredsinitiativ i Mellemøsten i enighed med regeringerne og befolkningerne i området med det formål at bidrage til en løsning af de eksisterende konflikter, herunder at fremme demokratiet i Palæstina, Iran og Irak,

b) søgen efter global sikkerhed under hensyntagen til følgende prioriteringer:

- bekæmpelse af den internationale terrorisme og spredning af masseødelæggelsesvåben samt genoplivelse af våbenkontrollen og nedrustningen på multilateralt plan inden for FN's rammer og på bilateralt niveau,

- behov for at tage fat på de bagvedliggende årsager til terrorismen, f.eks. gennem samordning på området udviklingsbistand og støtte til nye demokratiske processer på grundlag af fuld respekt for menneskerettighederne og folkeretten; USA opfordres til at gå aktivt ind i en reform af FN, og navnlig af dets Sikkerhedsråd, herunder dets sammensætning, for at gøre det mere effektivt og ansvarligt og for at styrke dets evne til at gennemføre de afgørelser, det træffer,

- behov for en effektiv reaktion — på millenniumudviklingsmålenes fælles grundlag — på de nye globale udfordringer, der overskrider de nationale grænser, navnlig bekæmpelse af fattigdom, smitsomme sygdomme og ødelæggelse af miljøet, især ved at fremme dialoger om klimabeskyttelse og transportemissioner; i den forbindelse giver tsunami-katastrofen mulighed for en fælles samordnet bistands- og hjælpeindsats over for de berørte lande med støtte fra FN, der skal følges op af et langsigtet program for genoprettelse og genopbygning med henblik på en bæredygtig udvikling i regionen,

c) nyt skub i styrkelsen af det økonomiske partnerskab i kraft af en fokusering på specifikke idéer for at fremme fuld udbygning af den transatlantiske økonomiske integration, ved at arbejde hen imod en bred transatlantisk luftfartsaftale og ved at fremskynde dialogen om regulering af finansmarkedet for at fremme et pulserende og åbent transatlantisk kapitalmarked;

6. mener, at disse initiativer bør føre til enighed mellem de transatlantiske partnere i december 2005 om at ajourføre den nye transatlantiske dagsorden fra 1995 og erstatte den med en transatlantisk partnerskabsaftale, som skal gennemføres fra 2007;

7. mener, at den transatlantiske dialog mellem de lovgivende organer bør aktiveres fuldt ud, at der straks bør etableres et tidligt varslingssystem mellem de to parter, og at den eksisterende interparlamentariske udveksling gradvis bør omdannes til en egentlig transatlantisk forsamling;

8. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes parlamenter og Amerikas Forenede Staters præsident og Kongres.

[1] "Vedtagne tekster", P5_TA(2004)0375.

--------------------------------------------------