Nr. C 42/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.2.85 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om anvendelse af AVS/EØF-Ministerrådets afgø­
relse nr. .. ./85 om anvendelse af overgangsforanstaltninger indtil den tredje Lomé-kon-
vention træder i kraft 
KOM(85) 7 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 18. januar 1985) 
(85/C 42/05) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
238, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Lomé-konvention AVS/EØF ('), der blev undertegnet 
i Lomé den 31. oktober 1979, udløber den 28. februar 
1985; 
den tredje AVS/EØF-konvention, der blev underteg­
net i Lomé den 8. december 1984, kan ikke træde i 
kraft på nævnte dato; 
det ved Lomé-konventionen AVS/EØF af 1979 op­
rettede Ambassadørudvalg har i henhold til de befø-
O EFT nr. L 347 af 22. 12. 1980, s. 2. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, og artikel 66, jelser, AVS/EØF-Ministerrådet delegerede til det ved 
afgørelse nr. 7/84 af 19. december 1984, og i medfør 
af nævnte konventions artikel 188, stk. 3, truffet af­
gørelse om de overgangsforanstaltninger, der er nød­
vendige fra den 1. marts 1985 og indtil datoen for 
den tredje konventions ikrafttræden; 
det er nødvendigt at træffe de foranstaltninger, som 
kræves til gennemførelse af nævnte afgørelse — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
AVS/EØF-Ministerrådets afgørelse nr. .. ./85 gælder 
i Fællesskabet fra den 1. marts 1985 og indtil senest 
den 28. februar 1986, idet Fællesskabet dog autonomt 
kan fastsætte gunstigere bestemmelser vedrørende 
indførelsen af AVS-varer. 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft den 1. marts 1985. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: Forslag til Rådets direktiv om fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser på 
realkreditområdet 
KOM(84) 730 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 4. februar 1985) 
(85/C 42/06) 
14.2. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 42/5 
I medfør af traktaten er enhver forskelsbehandling el­
ler restriktion med hensyn til etablering og udveksling 
af tjenesteydelser, der er begrundet i enten nationali­
tet eller det forhold, at virksomheden ikke er etable­
ret i den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen udføres, 
forbudt efter udløbet af overgangsperioden; 
i medfør af traktatens artikel 52 og 59 indebærer for­
budet mod enhver restriktion i den fri etableringsret 
og den fri udveksling af tjenesteydelser, at alle virk­
somheder har ret til at etablere sig og udføre tjeneste­
ydelser inden for hele Fællesskabets område; 
for at lette den faktiske udøvelse af disse rettigheder 
for kreditinstitutter vedtog Rådet den 12. december 
1977 direktiv 77/780/EØF om samordning af lovgiv­
ningen om adgang til at optage og udøve virksomhed 
som kreditinstitut ('), hvilket har ført til en første ind­
byrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger 
med hensyn til de regler, som sådanne institutter er 
underkastet; 
kreditinstitutter, der driver realkreditvirksomhed, stø­
der dog stadig på hindringer i forbindelse med 
udøvelse af den fri etableringsret og den frie udveks­
ling af tjenesteydelser; 
disse hindringer skyldes for det første forbudet mod 
at yde realkredit mod pant i fast ejendom, der er be­
liggende i en anden medlemsstat, og for det andet 
forskelle i de betingelser, som medlemsstaterne stiller, 
for at sådanne kreditinstitutter kan drive realkredit­
virksomhed; 
sådanne hindringer kan fjernes ved at sikre, at real­
kreditlån kan ydes mod pant i fast ejendom, der er 
beliggende i en anden medlemsstat end hjemlandet, 
og ved at sikre kreditinstitutter ret til at drive realkre­
ditvirksomhed i andre medlemsstater under anven­
delse af den særlige udlåns- og finansieringsteknik, 
der er tilladt i hjemlandet; 
gennemførelsen af noget sådant forudsætter, at tilsyns­
myndighederne gensidigt anerkender de tilsynsbe­
stemmelser, der følges for at vurdere, om det pågæl­
dende realkreditinstitut er et økonomisk sundt fore­
tagende; 
C) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30. for at forhindre, at indførelsen af en ny finansierings-
eller udlånsteknik på en medlemsstats realkreditmar­
ked fører til konkurrencefordrejning, skal medlems­
staten i en sådan situation tillade, at alle kreditinsti­
tutter, der er etableret på dens område, og som dér 
udøver samme form for aktiviteter, kan drive realkre­
ditvirksomhed under tilsvarende vilkår; 
så længe kapitalbevægelserne endnu ikke er fuldstæn­
digt liberaliseret, kan medlemsstaterne kræve, at de 
aktiver og passiver, der vedrører realkreditvirksomhe­
den, balancer i de enkelte valutaer; medlemsstaterne 
skal dog under alle omstændigheder tillade, at så­
danne transaktioner finder sted i ECU; 
den faktiske udøvelse af de i dette direktiv nævnte ak­
tiviteter kræver under alle omstændigheder, at en 
række af de restriktioner, der gælder med hensyn til 
kapitalbevægelser, afskaffes; sådanne restriktioner vil 
blive omhandlet i et særskilt direktiv; 
enhver form for statstilskud eller anden offentlig 
støtte til realkreditlånsvirksomhed, skal ydes uden 
forskelsbehandling, således at sådanne fordele også 
kommer transaktioner, der udføres i medfør af dette 
direktiv, til gode; 
så længe der ikke er gennemført en yderligere koor­
dinering af medlemsstaternes tilsynsregier, er filialer 
af realkreditinstitutter, der har hjemsted i en anden 
medlemsstat, underkastet tilsyn af de kompetente 
myndigheder i værtslandet i snævert samarbejde med 
de kompetente myndigheder i hjemlandet; 
tilsynet med disse kreditinstitutter skal dog — for så 
vidt der er tale om levering af tjenesteydelser på tværs 
af landegrænserne — udøves af tilsynsmyndighederne 
i hjemlandet i overensstemmelse med de dér gældende 
tilsynsregler; institutter, der udfører tjenesteydelser i 
en anden medlemsstat, skal opfylde de i værtslandet 
gældende lovbestemmelser, der er begrundet i hensy­
net til samfundsmæssige interesser; 
tilsynet med overholdelsen af sådanne bestemmelser 
henhører under værtslandets tilsynsmyndigheder i 
hjemlandet, for at de pågældende transaktioner kan 
være underkastet et tilstrækkeligt omfattende tilsyn; 
da tilsynsmyndighederne endnu ikke har tilstrækkelig 
erfaring, hvad angår tilsynet med realkreditinstitutters 
transaktioner i udlandet, bør de i en overgangsperi­
ode have ret til at begrænse omfanget af sådanne 
transaktioner; 
Nr. C 42/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.2.85 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 5 
AFSNIT I 
Definitioner og anvendelsesområde 
Artikel 1 
Dette direktiv finder anvendelse på de kreditinstitut­
ter, der er omfattet af direktiv 77/780/EØF, og hvis 
virksomhed består i at modtage midler fra offentlig­
heden i form af indlån, udbytte af realkreditobligatio­
ner eller indskud, der skal tilbagebetales, samt i at 
yde lån til offentligheden mod pant i fast ejendom 
med henblik på erhvervelse eller fortsat eje af bygge­
grund eller anden fast ejendom, eller med henblik på 
opførelse, istandsættelse eller forbedring af fast ejen­
dom. 
Artikel 2 
I dette direktiv forstås ved 1. Hver medlemsstat giver kreditinstitutter som 
omhandlet i artikel 1, der har deres hjemsted i en an­
den medlemsstat, ret til på statens område at frem­
skaffe kapital, herunder foretage refinansiering, i 
overensstemmelse med de finansieringsteknikker, der 
er tilladt i vedkommende kreditinstituts hjemland, jf. 
dog bestemmelserne i stk. 2, med henblik på at yde 
lån mod pant i fast ejendom til de i artikel 1 nævnte 
formål. 
Dersom indførelsen af sådanne nye finansierings­
teknikker i en medlemsstat giver anledning til fordrej­
ning af konkurrencevilkårene i den pågældende stat, 
giver den alle kreditinstitutter, der er etableret på 
dens område, ret til at anvende de samme teknikker 
eller træffer tilsvarende foranstaltninger. 
2. Værtslandet kan, så længe der ikke er gennem­
ført en yderligere koordinering af reglerne vedrø­
rende pantesikrede obligationer, kræve, at udste­
delsen af sådanne obligationer på dets område sker i 
overensstemmelse med de dér gældende regler. 
hjemlandet: 
den medlemsstat, hvori et kreditinstitut, som defi­
neret i artikel 1, har sit hjemsted; 
værtslandet: 
den medlemsstat, hvori et kreditinstitut, som defi­
neret i artikel 1, har en filial eller hvortil det leve­
rer tjenesteydelser. 
AFSNIT II 
Almindelige bestemmelser med henblik på at lette ad­
gangen til fri etablering og fri udveksling af tjeneste­
ydelser 
Artikel 3 
Medlemsstaterne giver de i artikel 1 nævnte kreditin­
stitutter ret til at yde realkreditlån mod pant i fast 
ejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat. 
Artikel 4 
Medlemsstaterne ophæver alle lovbestemmelser eller 
administrative forskrifter, der udelukker eller begræn­
ser muligheden for, at et kreditinstitut som omhandlet 
i artikel 1, der har sit hjemsted inden for statens om­
råde, kan drive realkreditvirksomhed i en anden med­
lemsstat under anvendelse af særlige finansierings­
teknikker, der er tilladt i hjemlandet, eller ændrer 
disse love eller forskrifter, således at anvendelsen af 
sådanne teknikker bliver mulig. Artikel 6 
Værtslandet kan kræve, at både lånoptagelse og lån­
givning skal ske i vedkommende lands valuta; kredit­
instituttet kan dog benytte ECU som et alternativ. 
Hjemlandet kan kræve, at der skal være balance mel­
lem aktiver og passiver i de enkelte nationale valu­
taer; kreditinstituttet kan dog vælge at imødekomme 
dette krav om balance i ECU. 
Artikel 7 
Dersom der ydes statstilskud eller anden offentlig 
støtte i forbindelse med den realkreditvirksomhed, 
herunder opsparing og ydelse af realkreditlån, der 
udøves af de i artikel 1 nævnte kreditinstitutter, skal 
tilsvarende foranstaltninger finde anvendelse på virk­
somhed, der udøves inden for rammerne af dette di­
rektivs anvendelsesområde. Ved anvendelsen af disse 
bestemmelser må der ikke finde forskelsbehandling 
sted mellem statsborgere i medlemsstaterne. 
AFSNIT III 
Bestemmelser vedrørende etableringsfriheden 
Artikel 8 
Så længe betingelserne for tilsyn fra hjemlandets 
myndigheder ikke er opfyldt, skal tilsynet med enhver 
filial eller lignende, der er oprettet af et kreditinstitut, 
som omhandlet i artikel 1, i en anden medlemsstat, 
udøves af tilsynsmyndighederne i det pågældende 
værtsland i snævert samarbejde med tilsynsmyndighe­
derne i hjemlandet. 
14.2.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 42/7 
AFSNIT IV 
Bestemmelser vedrørende den frie udveksling 
af tjenesteydelser 
Artikel 9 
1. Et kreditinstitut som omhandlet i artikel 1, der 
ønsker at udvide sine aktiviteter til også at omfatte 
virksomhed på en anden medlemsstats område i hen­
hold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser 
på realkreditområdet, skal meddele dette til den til­
synsmyndighed i hjemlandet, der har meddelt den i 
artikel 3 i direktiv 77/780/EØF omhandlede tilla­
delse. 
2. Medlemsstaterne skal kræve, at kreditinstituttet 
samtidig med meddelelsen giver oplysning om: 
a) i hvilken medlemsstat instituttet har til hensigt at 
tilbyde tjenesteydelser; 
b) arten af de forretninger, instituttet agter at udføre 
på værtslandets område; 
c) de almindelige og særlige betingelser, som institut­
tet vil lægge til grund ved fremskaffelse af midler 
og ydelse af lån. 
3. Tilsynsmyndigheden i hjemlandet skal, når den 
har overbevist sig om, at det pågældende kreditinsti­
tut er et økonomisk sundt foretagende senest tre må­
neder efter meddelelsen i stk. 1 fremsende de i stk. 2 
omhandlede oplysninger til tilsynsmyndigheden i 
værtslandet sammen med en erklæring indeholdende 
en bedømmelse af kreditinstituttets finansielle situa­
tion. 
4. Dersom tilsynsmyndigheden i hjemlandet afslår 
at bekræfte, at det pågældende kreditinstitut er et 
økonomisk sundt foretagende, skal årsagerne hertil 
meddeles ansøgeren senest tre måneder efter modta­
gelsen af de i stk. 2 omhandlede oplysninger. 
5. Tilsynsmyndigheden i værtslandet skal — før 
det pågældende kreditinstitut begynder sin virksom­
hed — have en frist på tre måneder fra modtagelsen 
af de oplysninger og den erklæring, der er omhandlet 
i stk. 3, til at forberede det i artikel 10 foreskrevne 
løbende tilsyn med kreditinstituttet. 
Artikel 10 
1. Et kreditinstitut, der udøver sin ret til frit at til­
byde tjenesteydelser på en anden medlemsstats om­
råde, skal hvert kvartal give indberetning om sin virk­
somhed i værtslandet til dettes tilsynsmyndighed. 2. Dersom tilsynsmyndigheden i værtslandet kon­
staterer, at et kreditinstitut, der udfører tjenestey­
delser på dets område, ikke overholder de dér gæl­
dende lovbestemmelser, der er begrundet i hensynet 
til samfundsmæssige interesser, skal myndigheden an­
mode det pågældende institut om at bringe det ulov­
lige forhold til ophør. 
3. Tager det pågældende institut ikke de nødven­
dige skridt, skal værtslandets tilsynsmyndighed give 
underretning herom til hjemlandets tilsynsmyndighed. 
Hjemlandets tilsynsmyndighed skal da træffe alle 
nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, 
at instituttet bringer de ulovlige forhold til ophør. 
Værtslandets myndigheder skal have meddelelse om 
karakteren af disse foranstaltninger. 
4. Hvis det pågældende kreditinstitut — trods de 
af hjemlandet iht. stk. 3 trufne foranstaltninger eller 
fordi disse viser sig utilstrækkelige eller ikke kommer 
til udførelse i den pågældende medlemsstat — fortsat 
overtræder de i værtslandet gældende lovbestemmel­
ser, som nævnt i stk. 2, kan værtslandet efter at have 
givet tilsynsmyndigheden i hjemlandet underretning 
herom, træffe de foranstaltninger der er nødvendige 
for at bringe ulovlighederne til ophør, herunder — 
for så vidt det er absolut nødvendigt — forbyde, at 
kreditinstituttet indgår nye aftaler om realkreditlån 
som led i udførelsen af tjenesteydelser på værtslandets 
område. Medlemsstaterne skal på deres område sikre, 
at de for disse foranstaltninger nødvendige dokumen­
ter tilvejebringes. 
5. Enhver foranstaltning, der træffes i henhold til 
stk. 2, 3 og 4, og hvorved der pålægges sanktioner 
eller begrænsninger i udførelsen af tjenesteydelser, 
skal være behørigt begrundet og meddeles det pågæl­
dende institut. Enhver sådan foranstaltning skal 
kunne indbringes til prøvelse ved domstolene i den 
medlemsstat, hvis myndigheder traf bestemmelse 
herom. 
6. Dersom instituttets tilladelse tilbagekaldes, skal 
dette meddeles værtslandets tilsynsmyndighed, der da 
skal træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for 
at hindre, at det pågældende institut fortsat indgår af­
taler om realkreditlån som led i udførelsen af tjene­
steydelser på denne stats område. 
7. Kommissionen skal hvert andet år forelægge 
Rådet en beretning, hvori der for hver medlemsstat 
gives en oversigt over antallet og arten af de tilfælde, 
hvor det i henhold til artikel 9 ikke er blevet bekræf­
tet, at et institut er et økonomisk sundt foretagende, 
eller hvor foranstaltninger er blevet truffet i henhold 
til bestemmelserne i stk. 4. Medlemsstaterne skal sam­
arbejde med Kommissionen ved at forsyne den med 
de oplysninger, der er nødvendige for udarbejdelsen 
af denne beretning. 
Nr. C 42/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.2.85 
AFSNIT V Artikel 12 
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser 
Artikel 11 
Hjemlandet kan for en periode på op til fem år efter 
meddelelsen af dette direktiv træffe bestemmelse om, 
at et kreditinstituts aktiviteter på realkreditområdet, 
der udøves i andre medlemsstater gennem derværende 
filialer eller i form af tjenesteydelser ikke må over­
stige 25 % af det pågældende kreditinstituts samlede 
realkreditudlån. 1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foran­
staltninger for at efterkomme dette direktiv inden den 
De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen underret­
ning om de vigtigste love og administrative bestem­
melser, som de udsteder på det område, der er omfat­
tet af dette direktiv. 
Artikel 13 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.