)MMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 353 endelig udg. 
Bruxelles, den 05.10.1994 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
OPFØLGNING AF HØRINGEN I FORBINDELSE MED GRØNBOGEN 
"PLURALISME OG KONCENTRATION I MEDIERNE I DET INDRE MARKED 
VURDERING AF BEHOVET FOR ET EF-INITIATIV" 
OVERSIGT 
Indledning 
I. Høringsprocessen 
A. Høringsmetode 
B. Evaluering af høringen 
II. Analyse af høringen 
A. Præsentation af holdningerne 
B. Analyse af besvarelserne af spørgeskemaerne 
C. Bemærkninger til kommentarerne 
III. Analyse af optionerne efter den første høring 
A. Kommissionens holdning til de tre optioner 
B. Konklusioner 
C. Tidsplan 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
OVERSIGT 2 
RESUMÉ 4 
INDLEDNING 7 
I. HØRINGSPROCESSEN 9 
A. HØRINGSMETODE 10 
1. Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og medlemsstaterne 10 
2. De berørte kredse 10 
B. EVALUERING AF HØRINGEN 12 
1. Kvantitativ evaluering 12 
2. Kvalitativ evaluering 12 
IL ANALYSE AF HØRINGEN 13 
A. PRÆSENTATION AF HOLDNINGERNE 13 
1. Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og medlemsstaterne 13 
2. De berørte kredse 14 
B. ANALYSE AF BESVARELSERNE AF SPØRGESKEMAERNE 17 
1. Besvarelser vedrørende behovet for en fællesskabsindsats 17 
2. Besvarelser vedrørende indholdet af en eventuel fællesskabsindsats 26 
3. Besvarelser vedrørende nye teknologier 27 
4. Besvarelser vedrørende udviklingen i den nationale lovgivning 28 
C. BEMÆRKNINGER TIL KOMMENTARERNE 29 
1. Anvendelsesområdet for en eventuel fællesskabsforanstaltning 29 
2. Det indre marked og beskyttelse af pluralismen 31 
3. "Liberaliseringseffekten" af en fællesskabslovgivning om pluralisme 32 
III. ANALYSE AF OPTIONERNE EFTER DEN FØRSTE HØRING 33 
A. KOMMISSIONENS HOLDNING TIL DE TRE OPTIONER 33 
1. Option I (ingen specifik fællesskabsindsats) 34 
2. Option II (henstilling vedrørende gennemsigtigheden) 36 
3. Option III (harmonisering af de nationale regler om ejerskab i medierne) 37 
B. KONKLUSIONER 47 
1. Grundlaget for debatten 47 
2. Uddybning af en række spørgsmål vedrørende indholdet af et eventuelt initiativ 48 
3. Udvidelse af deltagerkredsen i høringen om ejerskab i medierne 51 
C. TIDSPLAN 51 
BILAG 
1. Fortegnelse over skriftlige kommentarer af ikke-fortrolig karakter. 
2. Fortegnelse over europæiske organisationer, der var indbudt til høringen den 26. og 27. april 1993. 
3. Resumé af grønbogen. 
4. Europaparlamentets beslutning af 20. januar 1994. 
5. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 22. september 1993. 
6. Oversigt over forskellene i de nationale regler. 
RESUME 
1. Efter anmodning fra Europa-Parlamentet og visse berørte kredse opfordrede 
Kommissionen i januar 1993 alle interesserede parter til at deltage i en omfattende høring 
på grundlag af grønbogen "Pluralisme og koncentration i medierne i det indre marked -
Vurdering af behovet for et EF-initiativ". Kommissionen kan nu fremlægge de foreløbige 
resultater af denne høring, som blev iværksat for mere end et år siden. Redegørelsen 
kommer på et afgørende tidspunkt i mediesektorens udvikling i Europa og er et vigtigt 
bidrag til iværksættelsen af Kommissionens politik til fordel for det informationssamfund, 
hvis betydning blev stærkt understreget i hvidbogen "Vækst, konkurrenceevne, 
beskæftigelse". I denne sammenhæng skal den foreliggende meddelelse ses som et 
foreløbigt udkast til svar på rapporten fra den "High Level Group" ("Bangemann­
gruppen"), som af Det Europæiske Råd fik til opgave at fremkomme med forslag i relation 
til informationssamfundet. I rapporten fremhæves bl.a. de uheldige virkninger for det indre 
marked af forskellene i medlemsstaternes lovgivning omkring ejerskab i medierne. 
2. Formålet med høringen om grønbogen var at give Kommissionen de fornødne 
informationer til at kunne tage stilling til det meget kontroversielle spørgsmål om behovet 
for en fællesskabslovgivning om ejerskab i medierne. I grønbogen peges der på en række 
faktorer, som hindrer det indre marked i at fungere korrekt, og som er forårsaget af 
forskelle i medlemsstaternes lovgivning om ejerskab i medierne (fjernsyn, radio og presse). 
Formålet med medlemsstaternes lovgivning er at opretholde pluralismen ved at begrænse 
adgangen til ejerskab i medierne, specielt ét og samme selskabs mulighed for at skaffe sig 
kontrollerende indflydelse i flere medievirksomheder samtidigt. Det fremgik af grønbogen, 
at disse forskelle i de nationale regler indebærer visse risici for begrænsninger i den frie 
udveksling af medietjenesteydelser mellem medlemsstaterne og for medievirksomhedernes 
etableringsret; desuden skaber de omfattende usikkerhed på det retlige område og medfører 
konkurrencebegrænsninger og -fordrejninger. Grønbogen konkluderede med at pege på tre 
optioner, uden at Kommissionen på daværende stadium tog stilling til nogen af disse 
optioner. Option I består i at undlade at intervenere på fællesskabsplan, option II er 
vedtagelse af en henstilling, der skal lette udvekslingen af oplysninger mellem 
medlemsstaterne om gennemsigtigheden i ejerskabsforholdene i medierne, og option III 
består i en harmonisering af de nationale regler om begrænsning af ejerskab i medierne. 
3. Høringen, som har varet i over et år, har givet mulighed for at indhente udtalelse fra 
Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, som begge anbefalede option 
III. Også medlemsstaterne er blevet konsulteret, og de har peget på, at der ikke gør sig 
vanskeligheder gældende, som kan berettige til at vælge option II. 
4. Høringen har først og fremmest givet mulighed for at indhente kommentarer fra alle 
berørte kredse, dels individuelle selskaber og virksomheder, dels de repræsentative organer 
på europæisk plan. Der var tale om en meget dynamisk høringsproces med løbende 
kontakter og skriftlige kommentarer i takt med, at parternes synspunkter og holdninger 
ændrede sig. Besvarelserne på et supplerende spørgeskema, som blev udsendt sidste 
sommer, afslørede en markant holdningsændring hos de berørte kredse. Selv om der stadig 
er delte meninger om spørgsmålet, ser det nu ud til, at flertallet af selskaber er imod at 
bevare status quo (option I) og går ind for en ændring af de nuværende lovgivningsrammer 
for ejerskab i medierne. Holdningerne er til gengæld mere modstridende eller i hvert fald 
mindre entydige med hensyn til, på hvilket niveau (europæisk eller nationalt) denne ændring 
skal gennemføres. 
5. Dette helhedsbillede synes at være begrundet i flere faktorer : 
* Høringen viste, at blandt de hindringer for det indre marked, der peges på i 
grønbogen, har specielt usikkerheden på det retlige område som følge af den 
nuværende uensartede lovgivning resulteret i manglende interesse for at investere i 
de europæiske medier. Denne situation begrænser medievirksomhedernes 
muligheder for at udnytte de udviklingsmæssige fordele, der ligger i det indre 
marked, og dermed-bidrage mere aktivt til at fremme pluralismen. 
* Det nye politiske og økonomiske klima omkring "informationssamfundetM, hvis 
betydning blev understreget i Kommissionens hvidbog "Vækst, konkurrenceevne, 
beskæftigelse", har yderligere fremhævet de ulemper, der følger af manglen på 
fælles spilleregler inden for Unionen med hensyn til ejerskab i medierne. 
Medieindustriens internationalisering og de nye informationsteknologier forudsætter, 
at den frie bevægelighed på det indre marked udnyttes i fuldt omfang, hvis sektoren 
skal have mulighed for at udvikle sig til en moderne og konkurrencedygtig 
europæisk industri, der er i stand til på sit særlige område at yde sit bidrag til 
sikringen af det demokratiske system. Det forklarer, hvorfor indførelsen af et 
lovgivningsmæssigt grundlag, som er bedre tilpasset det moderne 
informationssamfund, er én af de vigtigste målsætninger i hvidbogen, og hvorfor 
"Bangemann-gruppen" i sin rapport understreger betydningen af en europæisk 
strategi for at få fjernet forskellene mellem medlemsstaternes lovgivninger om 
ejerskab i medierne. 
* Visse af medlemsstaterne har allerede revideret eller er i færd med at revidere deres 
lovgivning om ejerskab i medierne for at følge med denne nye udvikling. Inter­
nationaliseringen og udviklingen af de nye informationsteknologier har nemlig 
afsløret, at medlemsstaternes lovgivning om ejerskab i medierne på visse punkter 
ikke længere er tidssvarende og må ændres. En sådan iovgivningsaktivitet i de 
enkelte medlemsstater uden koordinering på unionsplan kan meget vel forstærke de 
uheldige virkninger for det indre marked af forskellene i de nationale regler, og 
specielt indebærer det en risiko for en opdeling af markedet. 
6. Eftersom den europæiske medieindustri befinder sig på et afgørende stadium i sin 
udvikling, og eftersom både Kommissionen og medlemsstaterne tillægger opretholdelsen af 
pluralismen den allerstørste betydning, vil der kunne blive behov for et fællesskabsinitiativ 
vedrørende ejerskab i medierne. Skulle det blive tilfældet, bør et sådant initiativ give det 
indre marked for medierne mulighed for at* fungere efter hensigten ved at sikre 
medievirksomhedernes frie etableringsret og den frie udveksling af medietjenesteydelser i 
Unionen og vil samtidig kunne beskytte pluralismen mod koncentrationer i medieverdenen. 
Det vil dels give den størst mulige retlige sikkerhed, som er en forudsætning for 
investeringer i mediesektoren, dels udgøre et sikkerhedsnet, der kan forhindre de former for 
koncentrationer, som kan bringe pluralismen i fare, og som ikke kan bekæmpes med de 
traditionelle konkurrenceregler. 
7. Kommissionen vil iværksætte en ny høring af alle berørte kredse med det dobbelte 
formål: 
at få be- eller afkræftet behovet for et fællesskabsinitiativ, 
ifald et sådant initiativ skulle vise sig nødvendigt, at få præciseret dets rækkevidde 
nærmere. 
INDLEDNING 
Efter anmodning fra Europa-Parlamentet1 og visse berørte kredse iværksatte Kommissionen 
i januar 1993 en omfattende høring på grundlag af grønbogen "Pluralisme og koncentration 
i medierne i det indre marked - Vurdering af behovet for et EF-initiativ"2. 
Med udsendelsen af grønbogen ønskede Kommissionen dels at præsentere et debatoplæg, 
dels at understrege, hvor stor betydning den tillægger opretholdelsen af pluralismen i det 
område uden grænser, som det indre marked udgør. Håndhævelsen af de rettigheder, der er 
knyttet til det indre marked, kommer ikke til at begrænse pluralismen, men vil tværtimod 
være med til at styrke den via de muligheder, de indebærer for borgerne og for medierne. 
Formålet med grønbogen var at vurdere behovet for en indsats på fællesskabsplan i 
betragtning af forskellene i medlemsstaternes lovgivning om ejerskab i medierne. Alle 
medlemsstaterne har således siden midten af 80'erne indført regler om ejerskab i medierne. 
Sigtet med disse regler er at begrænse selskabernes frihed for at opretholde pluralismen. 
Der kan sondres mellem fire kategorier af bestemmelser : 
begrænsninger i monomediekoncentrationen, som forhindrer en og samme (fysiske 
eller juridiske) person i at kontrollere (eller have indflydelse i) flere medier af 
samme type på én gang; det kan f.eks. være et forbud mod at eje mere end "x" antal 
TV-stationer eller kontrollere mere end "x"% af kapitalen i en anden TV-station, 
hvis den pågældende i forvejen kontrollerer én TV-station; 
begrænsninger i multimediekoncentrationen, som forhindrer én og samme person i at 
kontrollere (eller have indflydelse i) flere medier af forskellig type; f.eks. må en 
avisudgiver ikke kontrollere en TV-station, eller en TV-station må ikke kontrollere 
en radiostation; 
begrænsninger i muligheden for at erhverve kapitalandele i en radio- eller TV-
virksomhed gælder, uanset den kumulerede kontrol med andre medier; f.eks. er det i 
visse medlemsstater ikke muligt, selv ikke for en person, der ikke ejer nogen form 
for medievirksomhed, at kontrollere mere end 25% af en TV-station; 
begrænsninger med hensyn til "disqualifiedpersons", dvs. forbud mod, at bestemte 
typer virksomheder eller organer får sendetilladelse til en radio- eller TV-station; 
f.eks. udelukker visse medlemsstater offentlige organer, offentlige foreninger, 
religiøse eller politiske organisationer og reklamebureauer som "disqualified 
persons". 
Beslutning af 15. februar 1990 om koncentrationen inden for mediesektoren; EFT nr. C 68 af 
9.3.1990, s. 137. Beslutning af 16. september 1992 omjmediekoncentration og fri 
meningsdannelse; EFT nr. C 284 af 2.11.1992, s. 44. 
KOM(92) 480 endelig udg. af 23. december 1992. 
I grønbogen understreges det, at disse regler er meget forskellige mellem de enkelte 
medlemsstater (bilag 7), og virkningen af disse forskelle på Fællesskabet analyseres, 
hvorefter der gives følgende korte resumé af analysen af spørgsmålet om, hvorvidt der er 
behov for en fællesskabsindsats 3: 
"Med hensyn til EF's mål og analysen heraf kan behovene for en eventuel indsats 
beskrives som følger : 
1- Selve det at garantere pluralismen, sådan som medlemsstaterne har udformet 
og lovfæstet dette begreb, skaber ikke i sig selv et behov for indsats. På den ene side 
er EF's måde at fungere på ikke i sig selv en trussel mod pluralismen, tværtimod 
sker der en positiv påvirkning af de to faktorer, som er bestemmende for 
pluralismen: antallet af medier og mangfoldigheden af kontrollerende selskaber. På 
den anden side har medlemsstaterne, bl.a. i tilfælde af faktisk omgåelse af 
lovgivningerne, de retlige midler til at garantere pluralismen. Kun eventuelle 
spændinger mellem nationale myndigheder som følge af spørgsmål vedrørende 
omgåelse samt spørgsmål om gennemsigtighed i ejerskab og kontrol med medierne 
kan eventuelt skabe problemer. 
2- Blandt de teknikker til opretholdelse af pluralismen, som anvendes på 
nationalt plan, udgør forskellene mellem de specifikke 
antikoncentrationslovgivninger vedrørende medier hindringer for, at det indre 
marked for medier kan fungere korrekt : 
* disse forskelle kan medføre begrænsninger af den fri udveksling af 
tjenesteydelser i tilfælde af omgåelse 
* de kan skabe begrænsninger af etableringsmulighederne 
* de kan skabe konkurrencebegrænsninger 
* de kan skabe konkurrencefordrejninger 
* de kan skabe retlig usikkerhed i forbindelse med tilfælde af omgåelse 
* de skaber begrænsninger i adgangen til at udøve medievirksomhed. 
Eventuelle behov for en EF-indsats beror derfor i højere grad på krav, som det indre 
marked i sig selv skaber, end på opretholdelsen af pluralismen som sådan. 
3- For nærværende er der snarere tale om potentielle hindringer, eftersom disse 
lovgivninger af af nyere dato, og eftersom virksomhederne stadig ofte orienterer sig 
mod et nationalt marked. 
4- De potentielle hindringer træder stærkest frem i radio- og TV-
spredningssektoren, særligt inden for TV-spredningen, hvor graden af regulering er 
størst. Den skrevne presse er hovedsagelig berørt i kraft af reglerne vedrørende 
multimedie-ejerskab, i højere grad end i kraft af monomedie-reglerne for den skrevne 
presse. 
5- De begrænsninger af ejerskab i medier, som er årsag til de påviste 
hindringer, er ikke uforenelige med EF-retten. " 
3 Fjerde del. 
Grønbogen konkluderer med at pege på tre optioner, uden at Kommissionen på det stadium 
tager stilling til nogen af dem. Option I består i at undlade at intervenere på 
fællesskabsplan, option II består i vedtagelse af en henstilling, der skal lette udvekslingen af 
informationer mellem medlemsstaterne om ejerskab i medierne, og option III består i en 
harmonisering af de nationale regler om begrænsning af ejerskab i medierne. 
Den valgte metode for høringen samt høringens omfang er begrundet i, at Kommissionen 
tillægger spørgsmålet om opretholdelse af pluralismen i medierne meget stor betydning, og 
at der er tale om et særdeles komplekst og følsomt område. Hensynet til 
subsidiaritetsprincippet kræver desuden også en gennemarbejdet strategi, der giver Imulighed 
for en nøjagtig afdækning af behovene for foranstaltninger og af den merværdi, der tiggeri 
en indsats på fællesskabsplan. 
Desuden har den specifikke høring om grønbogen nydt godt af arbejdet i og rapporten fra 
den af Det Europæiske Råd oprettede "Bangemann-gruppe", som består af højtstående 
personer fra de berørte kredse, og som har haft til opgave at fremkomme med forslag 
vedrørende "informationssamfundet". De hurtige ændringer i de teknologiske og 
økonomiske vilkår i alle mediesektorerne må nødvendigvis afføde nye spørgsmål og 
overvejelser i høringen. Det er almindeligt accepteret, at digitalteknologien er i stand til at 
ændre alle mediesektorerne ved at ændre de økonomiske vilkår for kommunikation, den 
eksisterende indbyrdes afhængighed mellem sektorerne og relationerne mellem 
tjenesteyderen og forbrugeren. 
Resultaterne af høringen og hensynet til subsidiaritetsprincippet, specielt de reelle 
hindringer for den frie bevægelighed på det indre marked og de nye risici for en opdeling af 
dette marked som følge af de nye lovregler, flere medlemsstater er i færd med at udarbejde 
hver for sig, har overbevist Kommissionen om, at der vil kunne blive behov for et initiativ 
på fællesskabsplan. Kommissionen mener dog, at høringen bør fortsættes. Høringsprocessen 
vil dels kunne udbygge de oplysninger, Kommissionen allerede har modtaget, dels give 
lejlighed til at be- eller afkræfte behovet for et initiativ og i givet fald danne sig et indtryk 
af, hvilket indhold et sådant initiativ skal have, så man opnår en afbalanceret løsning, der 
står mål med de grundliggende samfundsværdier, der ligger i opretholdelsen af pluralismen. 
I et ønske om at skabe størst mulig gennemsigtighed og i betragtning af de mange og 
værdifulde informationer, der er indkommet under høringen, ønsker Kommissionen med 
denne meddelelse at forelægge en situationsrapport for at underrette Parlamentet, Rådet, 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om sin analyse af denne første 
høring og sine planer for opfølgningen. 
I. HØRINGSPROCESSEN 
Kommissionen har med denne høring bestræbt sig på ikke blot at foretage en formel høring 
af de berørte parter, men at starte en regulær proces med en egen indre dynamik og en åben 
og gennemsigtig dialog med medieindustrien. Denne proces har resulteret i, at der er 
etableret en form for netværk af personer og andre aktører, der er involveret i spørgsmålet 
om pluralisme og ejerskab i medierne. 
A. HØRINGSMETODE 
1. Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og medlemsstaterne 
Grønbogen blev straks efter vedtagelsen fremsendt til Parlamentet og Rådet. Desuden 
anmodede Kommissionen Det Økonomiske og Sociale Udvalg om en udtalelse. Høringen 
omfattede først og fremmest de berørte faglige og erhvervsmæssige kredse, fordi formålet 
var at vurdere virkningerne for det indre marked af de eksisterende forskelle i 
medlemsstaternes lovgivning om ejerskab i medierne. Udover grønbogens fremsendelse til 
Rådet og medlemsstaternes deltagelse i høringen af de berørte kredse, ønskede 
Kommissionen at uddybe høringen af medlemsstaterne ved hjælp af et spørgeskema 
vedrørende gennemsigtigheden i ejerskabsforholdene i medierne. Det var således kun de 
nationale myndigheder, der kunne give Kommissionen oplysninger om hindringerne for 
udveksling af informationer mellem medlemsstaterne vedrørende ejerskab i medierne. 
Endelig skal det bemærkes, at grønbogen blev drøftet på ministerseminaret i Mons den 5. 
oktober 1993, hvor kulturministrene understregede behovet for at skabe interesse hos de 
faglige og erhvervsmæssige kredse i medlemsstaterne for den igangværende høring. 
2. De berørte kredse 
Man benyttede et system med en tostrenget høring, som bestod i dels at høre de forbund og 
sammenslutninger, der repræsenterer de faglige og erhvervsmæssige kredse på europæisk 
plan, dels at høre individuelle selskaber og virksomheder og alle andre interesserede parter. 
Denne tostrengede metode gav mulighed for dels at få kendskab til de fælles holdninger i de 
europæiske sammenslutninger og forbund, dels at få individuelle faktuelle bidrag om 
medieindustriens konkrete problemer. 
Den 26. og 27. april 1993 afholdtes et debatmøde med de europæiske sammenslutninger og 
forbund (deltagerliste findes i bilaget). Af pladshensyn kunne man kun invitere de 
europæiske organisationer, men der blev også i fuldt omfang taget hensyn til andre 
interesserede parters synspunkter. 
Den 28. juni 1993 fremsendtes et supplerende spørgeskema til alle interesserede parter, 
efter at de første reaktioner på og kommentarer til grønbogen var indkommet. Formålet 
med spørgeskemaet var at få flere oplysninger om fire specifikke punkter: de nye 
teknologiers indvirkning, den forventede udvikling med hensyn til medlemsstaternes 
lovgivning, kriteriet vedrørende reelle seer- og lyttertal og kriteriet vedrørende kontrol. 
Desuden var der tale om en lang række kontakter og uformelle bilaterale møder mellem den 
ansvarlige tjenestegren i Kommissionen og de berørte kredse. Endelig afholdtes forskellige 
konferencer og kollokvier for at vække interesse fôr høringen hos de berørte kredse. 
Af hensyn til ønsket om at skabe gennemsigtighed samledes de indkomne skriftlige bidrag, 
medmindre forfatteren modsatte sig det, i fem bind, som blev udsendt til alle, der ønskede 
det; de kan rekvireres ved skriftlig henvendelse til : 
10 
Europa-Kommissionen, GD XV.E.5., C 107 8/59, 200 rue de la Loi, B-1049 Bruxelles, 
fax.: +32 2-296.17.36. 
11 
B. EVALUERING AF HØRINGEN 
1. Kvantitativ evaluering 
Antal deltagere. Kommissionen modtog i alt mere end 70 skriftlige kommentarer til 
grønbogen og det supplerende spørgeskema. Af disse kommentarer hidrører 25 fra 
europæiske forbund og sammenslutninger, mens de øvrige kommer fra enten individuelle 
selskaber og virksomheder, nationale forbund eller enkeltpersoner. 
Geografisk fordeling. Størsteparten af de kommentarer, som ikke hidrører fra de europæiske 
forbund, kom fra Storbritannien, Tyskland og Italien. Man modtog desuden enkelte bidrag 
fra Nederlandene, Frankrig og Grækenland. Der indkom ikke bidrag fra selskaber og 
virksomheder fra de øvrige, medlemsstater. 
Sektormæssig fordeling. Ca. en snes skriftlige bidrag hidrører specielt fra TV-sektoren, ca. 
femten fra den skrevne presse, seks fra radiosektoren, otte fra multimedie-virksomheder og 
fem fra journalistforbund og andre faglige forbund i mediesektoren. 
2. Kvalitativ evaluering 
a) Udviklingen i høringsprocessen 
Kommissionen var interesseret i at skabe en løbende udvikling i høringsprocessen og 
ønskede derfor ikke at begrænse sig til kun at modtage skriftlige kommentarer. Tværtimod 
lykkedes det via regelmæssige kontakter mellem den pågældende tjenestegren og de berørte 
parter samt gennem udsendelsen af det supplerende spørgeskema at sikre en meget aktiv 
deltagelse i høringsprocessen. Med det supplerende spørgeskema lykkedes det også at få 
reaktioner fra selskaber og virksomheder, som ikke tidligere havde fremsat kommentarer, 
men også fra nogle af dem, som allerede havde fremsendt bemærkninger til grønbogen. Der 
var flere nye deltagere i høringen end deltagere, der trak sig ud af den. 
b) Synspunkternes repræsentative karakter 
Med hensyn til de europæiske erhvervssammenslutninger er det vanskeligt at vurdere 
præcist, om synspunkterne virkeligt afspejler alle de berørte aktørers holdning. For så vidt 
angår de individuelle selskaber og virksomheder må Kommissionen med beklagelse notere 
sig, at reaktionerne først og fremmest kommer fra tre medlemsstater, nemlig Tyskland, 
Italien og Storbritannien. Virksomheder og selskaber fra de øvrige medlemsstater har været 
forholdsvis utilbøjelige til at fremkomme med formelle bidrag, selv om nogle af dem har 
haft uformelle kontakter med Kommissionens tjenestegrene. 
12 
c) Informationernes kvalitet 
De bidrag, der kom fra andre parter end de europæiske sammenslutninger og forbund, 
indeholdt en lang række præcise og værdifulde oplysninger. Bidragene fra de europæiske 
sammenslutninger og forbund afspejler snarere en række kompromisser, som i visse tilfælde 
er noget tvetydige eller inkonsekvente, hvilket kan tilskrives den kollektive 
beslutningsproces. Radioorganisationerne deltog aktivt i høringen med bidrag, der gav 
indtryk af et moderne og dynamisk medium. 
Det er vigtigt at understrege, at flere synspunkter fra de europæiske forbund blev 
præsenteret på debatmødet i foråret 1993 i foreløbig form, og at disse synspunkter i de 
fleste tilfælde hverken er blevet endeligt be- eller afkræftet. Organisationerne har i stedet 
foretrukket i anden omgang at besvare det supplerende spørgeskema og videreudvikle deres 
synspunkter via disse besvarelser uden officielt at be- eller afkræfte deres første 
kommentarer. 
Endelig må man beklage den ringe deltagelse fra forbrugerforbundene, som trods alt spiller 
en vigtig rolle i relation til den pågældende problemstilling. 
II. ANALYSE AF HØRINGEN 
Resultaterne af høringen kan ikke præsenteres i en enkel og skematisk form på grund af de 
mange forskellige nuancer, usikkerhedsmomenter og sondringer, der præger bidragene og 
synspunkterne fra de berørte kredse. Desuden har der været tale om visse misforståelser, 
som Kommissionen må afklare. 
A. PRÆSENTATION AF HOLDNINGERNE 
1. Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og medlemsstaterne 
a) Europa-Parlamentet 
Europa-Parlamentet vedtog en udtalelse om grønbogen den 20. januar 19944. Parlamentet 
går ind for option m, underoption C (nedsættelse af et uafhængigt udvalg). Parlamentet 
opfordrer Kommissionen til at forelægge et direktivforslag, "der dels harmoniserer de 
nationale begrænsninger af mediekoncentration og dels gør det muligt for Fællesskabet at 
gribe ind i koncentrationsforhold, der truer pluralismen" (pkt. 1). Parlamentet anmoder om, 
at der nedsættes et uafhængigt udvalg eller oprettes et "europæisk medieråd". Parlamentet 
giver visse præciseringer med hensyn til indholdet af dette direktivforslag og opfordrer 
desuden Kommissionen til at stille forslag om et direktiv om adgangen til de informationer, 
som de nationale myndigheder og fællesskabsmyndighederne ligger inde med, forslag til 
direktiv om uafhængighed på informationsområdet samt forslag til en adfærdskodeks for 
medierne i Europa med hensyn til den faglige etik. 
EFT nr. C 44 af 14.2.1994, s. 177 
13 
b) Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Den 22. september 1993 vedtog ØSU en udtalelse om grønbogen5. Også ØSU går ind for 
option m. Udvalget anmoder ligesom Parlamentet om, at Kommissionen udarbejder et 
direktivforslag, og betragter iøvrigt underoption C som "formålstjenlig og effektiv" (pkt. 
4.7). 
c) Medlemsstaterne 
Det særlige spørgeskema, der blev fremsendt til medlemsstaterne i juli 1993, viste, at der 
ikke er nogen grund til at vælge option II, fordi der ikke i øjeblikket er problemer med 
hensyn til udvekslingen af informationer om gennemsigtigheden i ejerskabsforholdene i 
medierne. Med hensyn til valget mellem option I og III indtager medlemsstaterne 
tilsyneladende en afventende holdning og har ikke på det nuværende stadium ønsket at tage 
stilling, før de kender resultaterne af høringen af de berørte kredse. 
En enkelt medlemsstat har ønsket at redegøre skriftligt for sin stillingtagen til optionerne i 
grønbogen. 
2. De berørte kredse 
Helt generelt kan medieindustriens holdning gengives således : De nuværende lovregler i 
medlemsstaterne om ejerskab i medierne bør ændres, specielt for at tage højde for inter­
nationaliseringen og virkningerne af de nye teknologier. Til gengæld er meningerne mere 
uklare og delte med hensyn til spørgsmålet om, på hvilket niveau (nationalt eller europæisk) 
denne ændring skal gennemføres. Det kan forklares med, at medieindustrien er tilbage­
holdende med at tage stilling til dette spørgsmål uden at kende det nøjagtige indhold af den 
påtænkte lovgivning. Nogle deltagere havde indtryk af, at Kommissionen bad dem om at 
skrive en "blankocheck". Det skal understreges, at dette først blev klart på et sent tidspunkt, 
nemlig i forbindelse med besvarelserne af det supplerende spørgeskema. 
I betragtning af spørgsmålenes komplekse karakter, den store spredning inden for de berørte 
kredse og nuancerne i kommentarerne er det ikke muligt at foretage en entydig opdeling af 
holdningerne efter, hvilke kategorier af deltagere de hidrører fra. Der kan dog trækkes visse 
klare skillelinjer mellem de forskellige typer aktører. Der kan således opereres med fem 
forholdsvis skarpe opdelinger i medieindustrien: 
a) Opdeling efter rækkevidden af selskabernes strategi: europæisk eller national 
strategi 
De aktører, hvis strategi er baseret på etablering i flere forskellige medlemsstater (ved 
erhvervelse af kapitalandele eller kontrollerende indflydelse i medievirksomheder), er mest 
interesseret i at få faste og stabile fælles spilleregler, som kan give den retlige sikkerhed, 
EFT nr. C 304 af 10.11.1993, s. 17. 
14 
der er en forudsætning for investeringer i denne sektor, hvor risiciene og 
adgangsomkostningerne i forvejen er særdeles høje. Til gengæld er de selskaber, hvis 
strategi udelukkende tager sigte på etablering på det nationale marked, mindre interesseret i 
fælles spilleregler, medmindre de er udsat for konkurrencefordrejninger (se nedenfor). 
b) Opdeling efter selskabernes aktiviteter: monomedie-aktiviteter (presse) eller 
multimedie-aktiviteter 
Nogle selskaber med en monomedie-strategi kan ikke se fordelen ved en fællesskabsindsats, 
i det omfang de ikke selv lider under forskellene i medlemsstaternes lovgivning om ejerskab 
i medierne. I realiteten er det kun Italien og Frankrig, som har særlige bestemmelser, der 
begrænser monomedie-koncentrationen med "mekaniske" tærskler. Eftersom der ikke findes 
tilsvarende regler i de øvrige medlemsstater, er virkningerne af sådanne forskelle mindre 
mærkbare for multimedie-aktiviteternes vedkommende og for monomedie-koncentrationen i 
radiosektoren. Til gengæld indtager multimedieselskaberne (og monomedieselskaber inden 
for TV og radio) en mere positiv holdning til en fællesskabsindsats, fordi de kan komme til 
at mærke virkningerne af forskellene mellem de regler, der er indført i samtlige 
medlemsstater. 
c) Opdeling efter selskabernes hjemsted : lande med liberale regler og lande med 
restriktive regler 
De selskaber, som opererer i et land, hvor lovgivningen om ejerskab i medierne er liberal, 
er i visse tilfælde bekymrede for, at investorerne skal koncentrere sig på deres marked i 
stedet for at stile imod andre lande, hvor adgangen til ejerskab er mere restriktiv. Det bedst 
kendte eksempel, som blev fremhævet allerede før grønbogen, er eksemplet med det 
britiske TV-selskab, ITV, som gav udtryk for bekymring, fordi et selskab i Storbritannien 
kan have 100% af kapitalen i en ITV-kanal, mens kapitalandelen i andre medlemsstater er 
begrænset til højst 25% (i Spanien og Grækenland) eller under 50% (i Tyskland og nu også 
i Frankrig). 
d) Opdeling efter selskabernes erfaring : nye aktører og etablerede aktører 
De nye aktører på markedet har helt klart andre interesser end de etablerede selskaber. De 
sidstnævnte har måttet tilpasse sig en national lovgivning af forholdsvis ny dato og er derfor 
i visse tilfælde forbeholdne overfor et indgreb, der eventuelt kan medføre ændringer i 
reglerne. Til gengæld ønsker de nye aktører, som gerne vil investere i mediesektoren ud fra 
en mere erhvervsorienteret strategi, at få et lovgivningsmæssigt grundlag, der liberaliserer 
adgangen til markedet og fjerner den retlige usikkerhed, der ligger i de nuværende noget 
kaotiske og uensartede regler. Visse selskaber inden for de traditionelle medier har således 
givet udtryk for bekymring med hensyn til de store teleselskabers mulighed for at trænge 
ind på mediemarkedet. 
e) Opdeling efter strategiens tidsmæssige horisont : kortsigtet eller langsigtet strategi 
Høringen viste også, at der var forskel mellem selskaber med en langsigtet strategi og 
selskaber med en kortsigtet strategi eller helt uden strategi. De sidstnævnte var i visse 
tilfælde tilbøjelige til at foretrække status quo frem for et fællesskabsinitiativ. Til gengæld 
15 
var størsteparten af de selskaber, der havde en langsigtet strategi, mere positive ud fra den 
betragtning, at det indre marked giver dem flere fordele end risici. 
16 
B. ANALYSE AF BESVARELSERNE AF SPØRGESKEMAERNE 
1. Besvarelser vedrørende behovet for en fællesskabsindsats 
Det drejer sig om svar på spørgsmål nr. 1, 2 og 5 i grønbogen6. 
a) Beskyttelse af pluralismen 
Med hensyn til opretholdelse af pluralismen som sådan, har Parlamentet, Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg, journalistforbundene og de faglige organisationer understreget, at der 
foreligger visse risici for begrænsninger af pluralismen, som berettiger til en indsats på 
europæisk plan. Specielt Europa-Parlamentet giver i sin beslutning af 20. januar 1994 
udtryk for, at "de nationale retsinstrumenter i mediesektoren ikke længere er tilstrækkelige 
til at sikre alsidigheden og pluralismen i Europa" (betragtning A), og finder, at 
"koncentrationen og infiltreringen i medierne i Fællesskabet øges, og når først der er skabt 
forbindelser, der begrænser pluralismen i meningsdannelsen, kan de vanskeligt opløses 
igen" (betragtning C). Endelig mener Parlamentet, at "en harmonisering af de nationale 
retlige begrænsinger i mediesektoren er nødvendig dels for at undgå, at disse bestemmelser 
omgås, dels for at sikre, at det indre marked fungerer korrekt, og samtidig for at styrke de 
europæiske mediers konkurrenceevne" (betragtning E). 
b) Gennemsigtighed i ejerskabsforholdene i medierne 
En særskilt indsats vedrørende gennemsigtighed udover lovgivning om ejerskab i medierne 
(option II) afvises af Parlamentet og ØSU, som mener, at de to former for foranstaltninger 
bør behandles under ét. I de berørte kredse er der mere delte meninger herom. Størsteparten 
af dem, som er tilbageholdne over for eller direkte imod lovgivning om ejerskab i 
medierne, foreslår i stedet en indsats vedrørende gennemsigtighed, mens de, som går ind 
for option III, er imod en sådan indsats. Et uafhængigt nationalt kontrolorgan gik ind for 
option II. Svarene på det spørgeskema, som medlemsstaterne fik tilsendt i juli 1993, viser 
Spørgsmål 1: Kommissionen ønsker at indhente udtalelser fra de interesserede parter vedrørende 
behovene for en indsats og særlig vedrørende: 
eventuelle tilfælde, hvor EF-dimensionen i medievirksomhed har gjort begrænsningerne af 
ejerskab i medier ineffektive i forhold til det mål at opretholde pluralismen, bl.a. på grund af 
omgåelse af disse eller på grund af manglende gennemsigtighed; 
eksistensen af andre begrænsninger eller begrænsende virkninger end de ovenfor beskrevne; 
konkrete tilfælde, hvor begrænsninger af ejerskab faktisk har skabt hindringer for selskabers 
virksomhed i denne sektor; 
sektorer eller aktiviteter, som i særlig grad berøres af begrænsning af ejerskab (er den 
skrevne presse f.eks. underlagt begrænsende virkninger, ikke kun med hensyn til 
multimedie-aspekter, men også med hensyn til monomedie-aspekter?). 
Spørgsmål 2: Kommissionen ønsker at kende de interesserede parters holdning til spørgsmålet om, 
hvorvidt de påviste behov set i forhold til EF's mål er tilstrækkeligt vigtige til at nødvendiggøre en 
indsats i mediesektoren, og i givet fald på hvilket tidspunkt en sådan indsats bør foretages. 
Spørgsmål 3: Kommissionen ønsker at indhente udtalelser fra de interesserede parter om, hvorvidt en 
indsats, som udelukkende foretages på medlemsstatsniveau, vil være tilstrækkeligt effektivt set i 
forhold til EF's mål. 
Spørgsmål 5: Kommissionen ønsker at indhente udtalelser fra de interesserede parter om fordelen ved 
en særskilt indsats vedrørende gennemsigtighed udover en harmoniseringsforanstaltning. 
17 
generelt, at der ikke på nuværende tidspunkt "er hindringer for udvekslingen af 
informationer. Det skal understreges, at nogle af dem, som går ind for option II, har 
opfattet denne option som omfattende alle problemer vedrørende gennemsigtighed, herunder 
også kvaliteten og effektiviteten af den nationale lovgivning, men den drejer sig 
udelukkende om spørgsmålet om udveksling af informationer om gennemsigtigheden7. 
c) De reelle hindringer for det indre marked, der nævnes i grønbogen 
På grundlag af en juridisk analyse præciseres det i grønbogen, at medlemsstaterne i visse 
tilfælde helt legitimt kan træffe foranstaltninger, der indebærer begrænsninger af det indre 
markeds grundlæggende principper, hvis de pågældende foranstaltninger bidrager til at 
opretholde pluralismen, hvilket er i almenvellets interesse. I grønbogen peges der således på 
en række hindringer for det indre marked: TV-stationérnes frie retransmission (artikel 59) 
mellem medlemsstaterne vil kunne begrænses, hvis der er tale om en reel omgåelse af 
lovgivningen om ejerskab i medierne; retten til at etablere sig (artikel 52) i 
medlemsstaterne, som medievirksomhederne kan udnytte, vil kunne begrænses. Desuden vil 
der kunne blive tale om konkurrencefordrejninger samt konkurrencebegrænsninger, der vil 
også kunne opstå usikkerhed på det retlige område, som kan få investorer til at afstå fra at 
investere og skade medievirksomhedernes konkurrenceevne. Endelig vil der helt generelt 
kunne blive tale om begrænsning af adgangen til at drive medievirksomhed. Den 
høringsproces, der nu har stået på i et år, har vist, at der er tale om reelle hindringer. 
i) Forskellene i medlemsstaternes regler afholder investorer fra at foretage direkte 
investeringer i medievirksomhederne og vanskeliggør udøvelsen af etableringsretten 
Høringen viste, at hindringerne på det indre marked kommer til udtryk i beslutninger om 
ikke at foretage direkte investeringer, dvs. ikke oprette en medievirksomhed eller erhverve 
kapitalandele i en sådan. At oprette en medievirksomhed (det være sig en ny virksomhed, et 
datterselskab, en omstrukturering, en overtagelse, en koncentration osv.) er et projekt, som 
tager tid, og som er risikabelt, fordi alt i sidste ende afhænger af, om en national 
myndighed giver den fornødne tilladelse. I denne sammenhæng opstår den konkrete 
hindring snarere som følge af en proces, der resulterer i en beslutning om ikke at investere i 
et etableringsprojekt, end i myndighedernes endelige beslutning om at afvise at give 
tilladelse, hvilket kan ankes formelt. 
Der er to fænomener, der underbygger denne konstatering: Dels det utilstrækkelige kapital­
grundlag i medievirksomheder i visse medlemsstater eller sådanne virksomheders 
vanskeligheder med at skaffe kapital (problemer med at finde nye aktionærer eller konflikter 
mellem aktionærer), dels europæiske virksomheders investeringer i den seneste tid på ikke-
europæiske markeder (virksomhederne oplyser, at de i mangel af et regulært indre marked 
Grønbogen, fjerde del, kapitel 5, afsnit II. "Ifald def eksisterer et reelt behov med hensyn til 
gennemsigtighed, må det være opgaven at lette indsamling af oplysninger og udveksling af disse 
mellem berørte myndigheder ved at forpligte medievirksomhederne juridisk til at meddele disse 
oplysninger (som i givet fald giver mulighed for at identificere kontrollerende selskaber) og forpligte 
de ansvarlige myndigheder til at fremsende oplysningerne til andre myndigheder. Med henblik herpå 
kan der eventuelt udarbejdes en henstilling eller, om nødvendigt, et retligt instrument " 
for medier foretrækker at investere på det amerikanske marked eller på de nye markeder i 
Asien). Den økonomiske analyse i grønbogen, der er baseret på en konsulentvirksomheds 
undersøgelser, viste i forvejen, at de direkte investeringer mellem medlemsstaterne i 
medievirksomheder er forholdsvis begrænsede bortset fra sektoren for ugeblads- og 
magasinpressen, som netop ikke er omfattet af reglerne om ejerskab i medierne. 
19 
Der er to grunde til, at forskellene i medlemsstaternes regler virker afskrækkende på 
investorerne: 
Forskellene indebærer usikkerhed på det retlige område med hensyn til lovligheden 
af en eventuel national foranstaltning, der vil indebære, at der ikke kan opnås den 
fornødne tilladelse, fordi ansøgeren har kapitalandele eller kontrollerende indflydelse 
i medier i andre medlemsstater. Lovligheden i relation til fællesskabsretten af en 
sådan foranstaltning, som flere nationale lovgivninger giver mulighed for, bør rent 
faktisk gøres til genstand for en undersøgelse for at få vurderet, hvorvidt den står i 
forhold til den målsætning, der forfølges. Resultatet af en sådan efterprøvning af, 
hvorvidt proportionalitetsprincippet er overholdt, er meget tilfældig og usikker. 
Desuden øges usikkerheden yderligere ved, at reglerne om ejerskab i medierne i 
visse tilfælde er meget upræcise, hvilket kan give anledning til konflikter, som 
f.eks. uenigheden i Tyskland om definitionen âf en kontrollerende virksomhed (et 
stridsspørgsmål mellem to delstatsmyndigheder) og uenigheden i Frankrig (i 
forbindelse med tilbagekøbet af avisen DNA). Endelig medfører forskellene i 
reglerne og den deraf følgende usikkerhed på det retlige område nogle 
undersøgelsesomkostninger i forbindelse med et projekt om oprettelse af et nyt 
medie. Dette aspekt er ikke helt uvæsentligt, specielt for de mindre medier som 
radioen. Juristers og advokaters deltagelse i konferencer og seminarer om grønbogen 
og andre kontakter med advokater har vist, at virksomhederne bestiller en række 
undersøgelser, som repræsenterer en reel omkostning oven i de sædvanlige udgifter 
til markedsanalyser o. lign. 
Forskellene i de nationale regler medfører konkurrencebegrænsninger og tvinger 
virksomhederne til snarere at vurdere investeringsudsigterne på grundlag af de 
nationale regler end på grundlag af markedsudsigterne. Virksomhederne har 
understreget, at dette kan føre til forkerte investeringsbeslutninger eller beslutninger 
om slet ikke at investere. Visse nationale markeder er således "beskyttede" mod 
konkurrence fra nye virksomheder, hvilket gør det lettere for de eksisterende 
virksomheder at gennemføre en koncentration. Argumentet om, at de sidstnævnte 
virksomheder er underkastet de samme restriktive regler som de virksomheder, der 
ønsker at skaffe sig adgang til markedet, holder ikke, fordi de eksisterende 
virksomheder har den fordel, at de har haft tid til at konsolidere deres position og 
sætte deres præg på forudsætningerne for det lovgivningsmæssige grundlag 
("imperie"-effekten). 
ii) Forskellene i de nationale regler skaber usikkerhed på det retlige område om fri 
bevægelighed for radio- og TV-udsendelser 
Grønbogen indeholder en grundig analyse af spørgsmålet om omgåelse af 
lovgivningen og konkluderer, at medlemsstaterne fuldt lovligt kunne begrænse den 
frie bevægelighed for en radio- eller TV-station, som omgår lovgivningen om 
ejerskab i medierne (f.eks. ved at sende via satellit fra en anden medlemsstat), hvis 
det pågældende lovindgreb står i rimeligt forhold til målet om at beskytte 
pluralismen. På grund af dette krav om proportionalitet, som forudsætter en 
undersøgelse af hver enkelt sag for sig, erkendes det i grønbogen, at der eksisterer 
en meget stor "gråzone", hvor det rent juridisk er vanskeligt at vurdere, om der er 
20 
tale om reel omgåelse af loven, eller om en virksomhed blot udnytter de muligheder, 
der ligger i det indre marked. 
Høringen viste, at det, bl.a. af Parlamentet, betragtes som en realistisk mulighed, at 
der kan blive tale om omgåelse af reglerne, som kan true pluralismen, også selv om 
der ikke i øjeblikket kan peges på konkrete tilfælde. Samtidig er visse virksomheder 
åbenbart bekymret over, at en medlemsstat har mulighed for at benytte argumentet 
om omgåelser, hvor det drejer sig om aktiviteter, som efter deres opfattelse ikke 
udgør en omgåelse af reglerne. Det skal understreges, at medlemsstaterne i 
forbindelse med overtrædelsesprocedurer ved flere lejligheder har henvist til målet 
om at beskytte pluralismen som begrundelse for foranstaltninger, der begrænser den 
frie bevægelighed for TV-udsendelser eller den frie etableringsret. De nationale 
foranstaltninger, der har været tale om i disse sager, drejede sig dog ikke om regler i 
tilknytning til pluralismen eller ejerskab i medierne. Det må derfor betyde, at 
risikoen for, at en medlemsstat vil henvise til reglerne om ejerskab i medierne for at 
forbyde udsendelser, der kommer fra en anden medlemsstat, vil øges i takt med 
udviklingen af grænseoveskridende medievirksomhed. 
iii) Forskellen mellem de nationale regler udsætter virksomhederne for konkurrence­
fordrejninger 
Allerede i 1992 henledte det britiske net af TV-stationer, ITV, 
Kommissionens opmærksomhed på de konkurrencefordrejende virkninger af 
forskellene i medlemsstaternes regler om ejerskab i medierne. 
Flere virksomheder har oplyst, at forskellen mellem reglerne i deres eget 
land og reglerne i de øvrige medlemsstater satte dem i en ugunstig 
konkurrencemæssig situation i forhold til medievirksomheder i de øvrige 
medlemsstater, som har kunnet operere i et mere liberalt lovgivningsmiljø. 
Ved høringen gav virksomhederne udtryk for frygt for en uensartet 
liberalisering på europæisk plan, dvs. udelukkende i deres eget land. Dette 
ville nemlig medføre, at de blev udsat for konkurrence fra større koncerner 
fra andre medlemsstater eller tredjelande, som ville blive tiltrukket af det 
liberaliserede nationale marked. I den forbindelse gav medievirksomhederne 
udtryk for bekymring med hensyn til teleselskaberne, som med henblik på 
indførelsen af informationssamfundet er i gang med at forberede deres entré 
på mediemarkedet, og som de første vil være interesseret i en liberalisering, 
som en medlemsstat må beslutte at gennemføre på egen hånd. 
iv) De muligheder, der ligger i de nye teknologier og det indre marked, kan ikke 
udnyttes fuldt ud med de nuværende lovgivningsmæssige rammer 
Medievirksomhederne er stort set enige om denne konklusion: På et tidspunkt, hvor 
de nye teknologier (digitalspredning, komprimering og konvergens) gør det både 
muligt og nødvendigt at overskride landegrænser, er den nuværende 
lovgivningsmæssige ramme uhensigtsmæssig. Reglerne blev udarbejdet i en tid, der 
var præget af mangel på frekvensplads, mens digitalteknikken fremover vil give 
21 
langt større teknisk mulighed for at oprette nye kanaler (mellem seks og ti gange 
flere). Utilfredsheden med de nuværende regler skyldes ikke blot deres kvalitet, men 
også forskellen mellem de enkelte medlemsstaters strategier, fordi de investeringer, 
der skal til for at udnytte de nye teknologier, forudsætter, at man kan operere på 
europæisk dækkkende markeder. Det er således ikke tilstrækkeligt, at en enkelt 
medlemsstat ændrer sin lovgivning, fordi den medievirksomhed, der er etableret i 
den pågældende medlemsstat, vil få vanskeligheder med at eksportere disse nye 
medietjenesteydelser til de øvrige medlemsstater, hvis lovgivning om ejerskab i 
medierne ikke giver de samme muligheder. 
22 
En af de strategier, som virksomhederne oftest nævner som eksempel, består i at 
tilbyde en samling temakanaler (hvilket er muligt via digital komprimering), som 
henvender sig til en begrænset målgruppe, og som for at være rentabel må kunne 
modtages i flere lande. Disse "buketter" af temakanaler ville måske være lovlige i 
nogle medlemsstater, men de ville ikke være det i andre medlemsstater, hvor 
lovgivningen begrænser antallet af kanaler. Rent juridisk ville udfaldet af en 
eventuel retstvist være meget usikkert, fordi det i det enkelte tilfælde måtte 
vurderes, om en medlemsstat under hensyn til proportionalitetsprincippet har ret til 
at begrænse sådanne udsendelser. Som et andet eksempel på usikkerhed på det 
retlige område med det nuværende system, som ville kunne volde problemer i 
forbindelse med TV-udsendelser over grænserne, kan nævnes selve definitionen på 
TVmedier (er elektroniske aviser dækket af de nugældende regler?) eller 
fastsættelsen af maksimumsgrænser for besiddelse af kapitalandele i en TV-Station. 
v) De nye teknologier og lovgivningsmæssige reaktioner på disse vil på kort sigt betyde, 
at hindringerne for det indre marked får langt større rækkevidde 
Høringen viste, at virksomhederne på grund af de nye teknologier fremover spekulerer i 
nye medier og nye europæiske markeer for at kunne drive deres virksomhed rentabelt. I 
denne forbindelse vil hindringerne for det indre marked på meget kort sigt få helt andre 
konsekvenser : 
udviklingen af grænseoverskridende medievirksomheder i forbindelse med 
udnyttelsen af de nye teknologier vil i høj grad øge risikoen for konflikter og tvister 
som følge af forskellene i de nationale regler; 
hindringerne for det indre marked vil kunne blive endnu større, fordi de nye 
teknologier kan betyde, at de nationale regler må ændres og dermed kan blive endnu 
mere forskelligartede. I Tyskland har de kompetente myndigheder i delstaterne 
påbegyndt arbejdet med at revidere reglerne om ejerskab i "Rundfunkstaatsvertrag"; 
i Belgien er man i færd med at undersøge konsekvenserne af digitalteknikken; i 
Frankrig er der vedtaget en ny lov med mere liberale bestemmelser om 
maksimumgrænser for besiddelse af kapitalandele i en TV-station, og CSA foreslår i 
en rapport at ændre antikoncentrationsreglerne; i Italien har der i flere år været en 
offentlig debat i gang om ejerskab i medierne; i Nederlandene er der netop 
udarbejdet en adfærdskodeks, som skal begrænse monomediekoncentrationen i 
pressen, og i Storbritannien er der sat en "review process" i gang om reglerne om 
ejerskab i multimedier med henblik på en liberalisering. Disse lovgivningsmæssige 
tiltag i medlemsstaterne indebærer en reel risiko for at øge forskellene mellem de 
nationale strategier, hvis der ikke sker en koordinering på fællesskabsplan. Denne 
forskel viser sig allerede i relation til den generelle målsætning: I visse medlemssater 
(for eksempel Storbritannien og Frankrig) tager udviklingen sigte på at liberalisere 
det nuværende lovgivningsgrundlag for * at kunne følge med konkurrencen på 
verdensplan, medens debatten i andre medlemsstater (Tyskland og Nederlandene) 
snarere drejer sig om at gøre kontrollen mere effektiv. Det meget uensartede billede 
forstærkes yderligere af, at ændringerne gennemføres på grundlag af meget 
forskelligartede udgangspunkter, eftersom de nugældende regler og de nationale 
markeder i forvejen er særdeles divergerende. Uden en europæisk koordinering af 
23 
lovgivningsmæssige område vil der næppe kunne blive tale om en naturlig indbyrdes 
tilpasning af de nationale bestemmelser. 
Endelig gælder det i en situation, hvor medieindustrien bliver stadigt mere 
internationalt orienteret, at hvis de europæiske medievirksomheder ikke kan udnytte de 
udviklingsmuligheder, der ligger i det indre marked, vil de ikke være tilstrækkeligt 
konkurrencedygtige til at kunne klare sig på det internationale marked. 
d) Kvaliteten af de nationale regler 
Kvaliteten af de nationale regler om ejerskab i medierne blev i mange tilfælde anfægtet, 
specielt for at understrege behovet for at give aktørerne lettere adgang til medieaktiviteterne. 
Specielt radiosektoren fremhævede dette aspekt under henvisning til problemerne med at fa 
autorisationer eller sendetilladelser. Spørgsmålet viser klart, at der fra visse sider er et pres for 
at få ændret de nationale lovgivningsmæssige rammer. 
e) Medieindustriens konkurrenceevne 
Betydningen af at fremme industriens konkurrenceevne i forbindelse med vurderingen af 
behovet for en fællesskabsindsats blev påpeget specielt af udgiverselskaberne og 
multimedieselskaberne under henvisning til medieindustriens internationalisering og 
udviklingen inden for de nye teknologier. 
m - ^ 
2. Besvarelser vedrørende indholdet af en eventuel fællesskabsindsats 
Det drejer sig om svar på spørgsmål 4 og 6 i grønbogen og spørgsmål C og D i det 
supplerende spørgeskema 8. Spørgsmålet om indholdet af en eventuel indsats var på den ene 
side ganske dominerende i de holdninger, der kom til udtryk, men blev på den anden side 
ikke behandlet særligt præcist eller konkret i de skriftlige bidrag. Mange af deltagerne i 
høringen havde en tendens til at forbinde spørgsmålet om behovet for en indsats med 
spørgsmålet om indholdet af denne indsats, selv om det er to forskellige spørgsmål, som 
kan besvares hver for sig. 
Nedsættelse af et europæisk udvalg anbefales af Parlamentet og ØSU, men afvises til 
gengæld af størsteparten af mediesektorens egne repræsentanter. 
Spørgsmålet om dækningen af monomedie-koncentrationen i pressen. Høringen viste dels, at 
selskaberne fra to lande (F og I), der opererer med en automatisk grænse for monomedie­
koncentrationen i pressen, ikke længere vil udsættes for forskelsbehandling i forhold til 
selskaber fra de øvrige medlemsstater, som ikke opererer med sådanne grænser, dels at 
Spørgsmål 4: Kommissionen ønsker at indhente udtalelser fra de interesserede parter vedrørende 
indholdet i en eventuel harmoniseringsforanstaltning, således som det fremgår af ovenstående, særlig 
vedrørende de to forskellige muligheder i forbindelse med anvendelsesområde, anvendelse af reelle 
seer- og lyttertal som grundlag for fastsættelse af tærskler, vedrørende afgrænsning af sprednings­
områder, i givet fald vedrørende andre mulige referencer og mulighederne for at definere begrebet 
kontrollerende virksomhed. 
Spørgsmål 6: Kommissionen ønsker at indhente udtalelser fra de interesserede parter om fordelen ved 
at oprette en instans med beføjelser vedrørende mediekoncentration. 
Spørgsmål Cl: Eftersom kriteriet med det potentielle læser-, lytter- og seertal (f.eks. de lyttere og 
seere, der ligger inden for en satellits dækningsområde) vil være for restriktivt, hvilke former for 
målestok for de reelle læser-, lytter- og seertal vil da kunne benyttes, ikke mindst inden for 
multimediekoncentrationer og monomediekoncentrationer af radio- og TV-selskaber (f.eks. "audience 
share" for TV's vedkommende, "daily reach" for radios vedkommende, antal solgte dagblade for 
avisers vedkommende)? 
Spørgsmål C2: Giver kriteriet med læser-, lytter- og seertallet i forhold til de kriterier, der benyttes 
på nationalt plan, navnlig kriteriet med antallet af kanaler, øgede muligheder for markedsadgang, især 
for temakanaler (på grund af disses beskedne lytter- og seertal)? 
Spørgsmål C3: Hvilke betingelser skal være tilstede for, at et system, der gør brug af tærskler 
baseret på læser-, lytter- og seertallet, kan blive funktionsdygtigt (i henseende til regnskabsføring, 
sammenlignelighed, ækvivalens osv.)? Er det muligt at opstille ét integreret multimediekriterium med 
læser-, lytter- og seertallet, eller er det nødvendigt med flere forskellige kriterier alt efter, hvilket 
medie og hvilken kombination af medier der er tale om? 
Spørgsmål C4: Er det nødvendigt at fastsætte supplerende kriterier, som f.eks. det sprog, der 
benyttes i det pågældende medie, arten af de pågældende TV- og radiokanaler, antallet af samtidige 
sendetilladelser osv.? 
Spørgsmål C5: Bør de fastsatte tærskler give medlemsstaterne mulighed for at fastsætte mere 
restriktive tærskler for radio- og TV-selskaber, der opererer på deres område? 
Spørgsmål Dl: Er det nødvendigt at gå videre end den fælles ret, især selskabsretten, og definere 
spørgsmålet om kontrollen med medierne i særregler? 
Spørgsmål D2: Hvorledes stiller de gældende nationale retsregler om ejerskab til medierne sig til 
spørgsmålet om de anvendte definitioner? 
Spørgsmål D3: Hvilke elementer kunne indgå i en definition, når der skal tages højde for, at den skal 
være brugbar i praksis, kunne tilpasses EF's retsregler og være forenelig med de nuværende 
systemer, samt for de økonomiske og teknologiske virkninger, den vil kunne få? 
26 
selskaberne fra de andre medlemsstater var imod indførelsen af sådanne grænser i deres 
egne lande. 
Grønbogens forslag om at anvende mediepublikummet som kriterium* gav anledning til 
nogle forholdsvis generelle kommentarer. Der blev givet udtryk for tre forskellige 
holdninger : det er et fornuftigt kriterium, men det er vanskeligt at anvende i praksis; det er 
et utilstrækkeligt kriterium, som må suppleres med økonomiske kriterier (som f.eks. 
indtjening); det er et dårligt kriterium. Størsteparten af kommentarerne gav udtryk for de to 
første holdninger. Spørgsmålet om, hvorvidt man kan anvende et enkelt integreret 
multimedie-kriterium, gav mange forskellige svar. Det skal understreges, at kriteriet om 
seer- og lyttertal gav anledning til misforståelser, og at besvarelserne af grønbogens 
spørgsmål og besvarelserne af det supplerende spørgeskema viste, at holdningerne i 
mellemtiden havde ændret sig til at være mere positive over for dette kriterium. 
Misforståelsen lå i, at visse selskaber mente, at kriteriet ville kunne bruges til at begrænse 
en eksisterende TV-stations ekspansion, men meningen er, at kriteriet kun skal bruges i 
forbindelse med en ansøgning til en national myndighed om autorisation eller sendetilladelse 
i forbindelse med oprettelse af en ny station eller overtagelse af kontrol (eller erhvervelse af 
kapitalandele) i en eksisterende station. 
Kriteriet vedrørende et kontrollerende medieselskab, som også foreslås i grønbogen10, 
medførte meget få specifikke kommentarer. Det understreges dog i størsteparten af 
bidragene, at der må fastsættes særlige regler, der går videre end den selskabsretlige 
definition af kontrolbegrebet. 
Spørgsmålet om udelukkelse af bestemte personer fra ejerskab i medierne ("disqualified 
persons") blev anset for at være vigtigt af Europa-Parlamentet, som specielt krævede, at 
reklamebureauer ikke skal kunne drive dagblads-, radio- eller TV-virksomhed og omvendt. 
3. Besvarelser vedrørende nye teknologier 
Det drejer sig om svar på spørgsmål A i det supplerende spørgeskema11. 
10 
11 I grønbogen foreslås det at bruge de reelle seer-, lytter- og læsertal som kriterium for fastsættelse af 
grænser for adgangen til ejerskab i medierne. Det nationale kontrolorgan skal for at kunne give en ny 
TV-station sendetilladelse (eller give tilladelse til overtagelse af kontrollen med en eksisterende TV-
station) afgøre, om det reelle seertal for de medier, som ansøgeren om tilladelse i forvejen 
kontrollerer, i den nye TV-stations spredningsområde overstiger den fastsatte grænse. 
Det drejer sig om at finde en definition, der giver mulighed for at identificere den person eller det 
selskab, som kontrollerer en medievirksomhed, for at kunne anvende kriteriet om publikumstal for at 
begrænse adgangen til ejerskab. 
Spørgsmål Al: Hvilke nye teknologier eller hvilke teknologier under udvikling vil få en inflydelse på 
markedet (præsentér de nye teknologier, idet der bl.a. sondres mellem teknologier, der fra et 
forbrugersynspunkt erstatter eksisterende teknologier, og teknologier, der udvikles parallelt, giv så 
eksakte oplysninger som muligt om tidsplanen for udnyttelse af disse teknologier)? 
Spørgsmål A2: Hvilke økonomiske følgevirkninger kan forventes på EF-plan, især for 
markedsstrukturen og virksomhedernes forretningsstrategi på det indre marked? Der skal ikke 
27 
Samtlige besvarelser understreger betydningen af de nye teknologier, specielt digitalisering, 
komprimering og konvergens, som giver mulighed for at øge antallet af TV-kanaler, ændre 
forretningsstrategierne mærkbart og forstærke internationaliseringen. Det understreges i 
kommentarerne, at den nugældende lovgivning om ejerskab i medierne er uhensigtsmæssigt, 
bl.a. på grund af de kriterier, der lægges til grund, specielt kriteriet om antallet af TV-
stationer, der kontrolleres af ét og samme selskab, og definitionerne af radiospredning 
(dækker det også elektroniske udgivelser?). Der peges også i bidragene på de nye 
teknologiers betydning for forlagssektoren. Visse aktører i radiosektoren fremhævede 
specifikt problemet om adgang til teknologi, specielt DAB (Digital Audio Broadcasting), og 
understregede den risiko for nye koncentrationer, denne teknologi indebærer. Til gengæld 
påpeges det fra anden side, at det er nødvendigt at lempe antikoncentrationsgrænserne i det 
omfang, det er nødvendigt-for udviklingen af de nye sendeteknologier. Visse spørgsmål bør 
uddybes nærmere; det gælder f.eks. spørgsmålet om de økonomiske forbindelser i leddene 
ovenfor og under medievirksomheden og spørgsmålene vedrørende den vertikale 
integration. 
4. Besvarelser vedrørende udviklingen i den nationale lovgivning 
Det drejer sig om svar på spørgsmål B i det supplerende spørgeskema12. Svarene 
understreger generelt, at der foregår en lovgivningsmæssig aktivitet eller forberedelser med 
henblik på senere lovgivning i flere medlemsstater, og mange peger på risikoen for, at 
forskellene i medlemsstaternes lovgivning skal blive endnu større. 
foretages en samlet vurdering, men en vurdering for hver teknologi for sig. Det er af stor betydning 
at give præcise oplysninger om, hvor store udgifter der er forbundet med at erhverve disse 
teknologier, dels for forbrugerne og dels for virksomhederne. 
Spørgsmål A3: Hvad er de sandsynlige følgevirkninger heraf for de nationale retsregler til regulering 
af ejerskab til medierne? Fremmer de nuværende nationale lovgivninger vedrørende ejerskab til 
medierne udviklingen af disse nye teknologier, eller kan de derimod bruges til at bremse udviklingen 
heraf (i så fald bedes forklaret hvordan)? 
Spørgsmål A4: 1 hvilket omfang vil de nye teknologier kunne påvirke vilkårene for tildeling af 
sendetilladelser til tv- og radioselskaberne? Navnlig ønskes oplyst, hvilke nye vilkår, ud over de 
vilkår, der vedrører pluralisme, der vil kunne tænkes stillet? 
12 Spørgsmål Bl: Findes der Dem bekendt i medlemsstaterne udkast til nye regler til bekæmpelse af 
koncentrationer, der specifikt gælder for medierne? Hvad er baggrunden 
for og sigtet med disse regler? 
Spørgsmål B2: Hvor længe vil lovgivningen efter Deres opfattelse forblive uændret? 
Spørgsmål B3: Ønsker De en ændring i gældende lovgivning? 
Spørgsmål B4: Hvilke faktorer vil kunne fremkalde en ændring i gældende national lovgivning i 
fremtiden (nye typer radio- og TV-sendetilladelser, stigende antal stridsspørgsmål, debat på politisk 
plan, utilsigtede følger af de nationale regler, for restriktive regler osv.)? 
Spørgsmål B5: Hvor lang tid vil der efter Deres opfattelse gå, før sådanne udkast til nye regler vil 
kunne træde i kraft. 
Spørgsmål B6: Hvor lang tid tog det at udarbejde de gældende regler, og var De på nogen måde 
inddraget heri? 
Spørgsmål B7: Vil eventuelle ændringer mindske eller forstærke forskellene mellem EF-landenes 
lovgivninger? 
28 
C. BEMÆRKNINGER TIL KOMMENTARERNE 
Det viste sig, at der i forbindelse med høringen opstod flere misforståelser, som må 
afklares. 
1. Anvendelsesområdet for en eventuel fællesskabsforanstaltning 
a) Spørgsmål i relation til adgangen til information og udøvelse af journalisterhvervet 
Parlamentet anmodede i sin besvarelse Kommissionen om at foreslå andre særskilte 
initiativer udover foranstaltninger vedrørende koncentrationen i medierne. Det drejer sig om 
et direktiv om adgang til information, som de nationale myndigheder og 
fællesskabsmyndighederne ligger inde med, et direktiv om uafhængig information og en 
adfærdskodeks med faglige etiske regler for sektoren. I denne forbindelse vil Kommissionen 
gerne præcisere, at de spørgsmål, der er behandlet i grønbogen, er afgrænset på grundlag af 
fællesskabskompetencen og subsidiaritetsprincippet. 
Med hensyn til anmodningen om et direktiv om adgang til information, som de nationale 
myndigheder og fællesskabsmyndighederne ligger inde med, erkender Kommissionen, at 
spørgsmålene om åbenhed omkring og adgang til informationer er vigtige. Den har i denne 
sammenhæng forelagt to meddelelser for Rådet, Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg, hvoraf den ene omhandler åbenhed i Fællesskabet13, og den anden omhandler 
offentlighedens adgang til institutionernes dokumenter14. Disse to meddelelser understreger 
Kommissionens ønske om inden for Unionens institutioner at føre en politik, der tager sigte 
på åbenhed og gennemsigtighed, bl.a. via en tværinstitutionel aftale. Disse meddelelser 
vedrører dog ikke spørgsmålet om adgang til informationer i medlemsstaterne, eftersom 
disse spørgsmål i forvejen er behandlet på nationalt plan i henhold til de enkelte 
medlemsstaters egne regler. I denne sammenhæng er et lovindgreb fra Unionens side ikke 
berettiget af hensyn til det indre marked, fordi forskellene i de nationale regler om disse 
spørgsmål ikke indebærer hindringer, som bør fjernes via en harmonisering. 
For så vidt angår en adfærdskodeks for medierne vedrørende den faglige etik og et 
rammedirektiv om uafhængig information og journalisters uafhængighed, så kan disse 
spørgsmål i betragtning af fællesskabskompetencen og subsidiaritetsprincippet ikke 
behandles på fællesskabsplan, men hører under medlemsstaternes ansvarsområde. Rent 
faktisk er det sådan, at disse spørgsmål ikke altid er reguleret via lovgivningen, men i 
mange tilfælde via etiske regler, som ikke er et lovgivningsanliggende, og desuden ser det 
ud til, at i de tilfælde, hvor der er lovgivet om disse spørgsmål, giver forskellene i 
medlemsstaternes regler ikke anledning til problemer med hensyn til det indre markeds 
funktion, som kunne berettige til en harmonisering. 
b) Spørgsmål vedrørende intern pluralisme ' 
13 "Åbenhed i Fællesskabet", KOM(93) 258 endelig udg. af 2. juni 1993. 
14 "Offentlig adgang til institutionernes dokumenter", KOM(93) 191 endelig udg. af 5. maj 1993. 
29 
Spørgsmålet om den interne pluralisme gav anledning til nogle misforståelser, som kom til 
udtryk ved, at det fra flere sider blev foreslået at udelukke de offentlige TV-selskaber fra 
anvendelsesområdet for et eventuelt direktiv om ejerskab i medierne. Der er tale om et 
meget følsomt spørgsmål, og Kommissionen vil gerne præcisere, at der i fuldt omfang må 
tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de offentlige selskaber, når der 
skal træffes beslutning om lovgivningens indhold. En eventuel generel undtagelsesregel for 
disse selskaber vil dog kræve en grundig undersøgelse af en række forhold : 
For det første vil en delvis harmonisering, dvs. en harmonisering, som ikke kommer 
til at dække alle tilfælde af koncentration, ikke kunne fjerne de hindringer på det 
indre marked, som er forårsaget af forskellene i medlemsstaternes lovgivning. 
Desuden gælder det, at hvis direktivet forhindrer mediekoncentrationer over et vist 
niveau, må alle tilfælde af koncentrationer indgå i overvejelserne, også dem, der 
vedrører de offentlige selskaber, dog under skyldig hensyntagen til deres 
forpligtelser som offentlige tjenester. 
Det må også understreges, at de offentlige selskaber i visse tilfælde optræder som 
private aktører, når de forfølger en diversificeringsstrategi, der f.eks. kan resultere i 
oprettelse af nye kanaler, som ikke er pålagt de offentlige selskabers forpligtelser 
vedrørende intern pluralisme. 
Man må ikke blande problemstillingerne sammen: En harmonisering af reglerne om 
ejerskab i medierne vil på ingen måde komme til at berøre de særlige forhold, der 
gør sig gældende for en offentlig tjeneste, bl.a. forpligtelserne til at betjene 
offentligheden og sikre intern alsidighed og pluralisme. 
Endelig kan man ikke sidestille foranstaltninger vedrørende den interne pluralisme 
med foranstaltninger vedrørende den eksterne pluralisme. Selv om den generelle 
målsætning er den samme, nemlig at sikre pluralismen, er disse to former for 
foranstaltningers specifikke målsætninger med henblik på opfyldelse af det 
overordnede mål forskellige: Foranstaltningerne vedrørende intern pluralisme skal 
sikre en holdningsmæssig alsidighed i de programmer, en radio- eller TV-kanal 
sender. Foranstaltningerne vedrørende ekstern pluralisme tager også sigte på 
holdningsmæssig alsidighed, ikke i de programmer, der sendes, men ved at sikre 
uafhængigheden og selvstændigheden i de forskellige medier, publikum får tilbudt. 
Det er således ikke muligt gennem indførelse af foranstaltninger til sikring af den 
interne pluralisme at kompensere for, at der ikke findes regler til sikring af den 
eksterne pluralisme. 
c) Spørgsmålet om sondringen mellem den generelle konkurrencelovgivning og 
specifikke regler om ejerskab i medier 
Nogle af kommentarerne gav udtryk for en vis tvivl med hensyn til sondringen mellem de 
specifikke regler om ejerskab i medierne og de generelle konkurrenceregler. 
i) De specifikke regler om ejerskab i medierne kan ikke erstattes af de generelle 
konkurrenceregler 
30 
Som det præciseres i grønbogen15, kan konkurrencereglerne bidrage til at sikre pluralismen, 
men det er ikke tilstrækkeligt til at dække alle situationer, fordi sikring af den frie 
konkurrence og sikring af pluralismen er to forskellige målsætninger, som må bedømmes på 
forskellig måde. Det er grunden til, at medlemsstaterne har indført specifikke regler om 
ejerskab i medier parallelt med den nationale konkurrencelovgivning. 
Desuden gælder det, at uanset hvor effektive konkurrencereglerne er, er der stadigvæk 
forskel i medlemsstaternes specifikke regler om ejerskab i medierne, og denne forskel vil 
fortsat have betydning for, hvordan det indre marked fungerer. 
En nedsættelse af tærsklerne i forordningen om virksomhedskoncentrationer16, som i visse 
tilfælde er blevet foreslået som en løsning, ville ikke fjerne de problemer, der er forårsaget 
af forskelle i medlemsstaternes specifikke regler om ejerskab i medierne. 
ti) Risikoen for overlapning af konkurrencereglerne 
Omvendt gives der i visse kommentarer udtryk for et ønske om, at de specifikke regler 
kommer til at dække situationer, som snarere falder ind under konkurrencereglerne. Det 
gælder specielt med hensyn til koncentrationer i reklamesektoren eller de vertikale 
relationer mellem producent og rettighedsindehaver, som falder ind under den nationale 
konkurrencelovgivning eller fællesskabskonkurrencereglerne (forordning om 
virksomhedskoncentrationer og artikel 85 og 86 i traktaten), uden at det forekommer 
nødvendigt at fastsætte nye specifikke regler. Konkurrencereglerne kan rent faktisk også 
finde anvendelse på situationer, der vedrører kontrolsystemer for adgang til de nye 
teknologier (kryptering), som kan begrænse visse virksomheders adgang til markedet for de 
nye medier. Det er iøvrigt grunden til, at medlemsstaternes specifikke regler om pluralisme 
generelt ikke dækker disse situationer. 
2. Det indre marked og beskyttelse af pluralismen 
Ved flere lejligheder under høringen blev der givet udtryk for, at målsætningen om 
gennemførelsen af det indre marked strider imod målsætningen om beskyttelse af 
15 Grønbogens fjerde del, kapitel II, afsnit 1, underafsnit 2. På grund af de to retsinstrumenters 
forskellige karakter (konkurrenceretten/specifikke regler Vedrørende medierne) kan der foreligge 
situationer, hvor pluralismen vil være truet, uden at konkurrencen på afgørende måde begrænses i 
Fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf. Det kan bl.al. skyldes definitionen af de pågældende 
markeder, som gør det vanskeligt at operere med et enkelt marked for multimedieaktiviteter, så man i 
stedet er nødt til at vurdere de enkelte markeder særskilt. For en medieforbruger, som hører radio, 
læser avis og ser TV, kan en multimedie-koncentration f.eks. betyde, at alle disse medier kontrolleres 
af samme selskab, selv om koncernens markedsandele i hver enkelt mediesektor er utilstrækkelige til 
at skabe konkurrencebegrænsninger. 
16 I denne forbindelse besluttede Kommissionen i sin rapport om anvendelse af forordningen om 
virksomhedskoncentrationer fra juli 1993 at vente med at fremkomme med forslag til en revision af 
tærsklerne. Spørgsmålet skal tages op til ny vurdering senest ved udgangen af 1996. 
31 
pluralismen. Dette er efter Kommissionens opfattelse ikke korrekt. Det indre marked er 
ikke et "frit marked", hvor alle former for restriktioner skal ophæves. 
Således understreges det også i grønbogen, at de nationale regler er indført for at beskytte 
en afgørende almen interesse (sikring af pluralismen), og at kun en 
fællesskabsharmonisering af disse regler til sikring af almenvellets interesser vil kunne 
fjerne de hindringer for fri udveksling af tjenesteydelser og fri etableringsret, der skyldes 
forskelle i medlemsstaternes regler. 
I det omfang, det indre marked kræver en lovgivning for at kunne fungere korrekt, vil en 
sådan lovgivning samtidig kunne opfylde målsætningen om sikring af pluralismen over for 
mediekoncentrationer. Det betyder med andre ord, at et fællesskabsindgreb begrundet i 
hensynet til gennemførelsen af det indre marked og den måde, hvorpå markedet fungerer, 
ikke i sig selv strider imod kravet af almen interesse om at forhindre koncentrationer, der 
kan bringe pluralismen i fare, og som ikke kan bekæmpes udelukkende med anvendelse af 
konkurrencereglerne. 
3. "Liberaliseringseffekten" af en fællesskabslovgivning om pluralisme 
Nogle af deltagerne i høringen udtrykte tvivl om, hvorvidt det var muligt at liberalisere 
antikoncentrationssystemerne med en fællesskabslovgivning om pluralisme. Men lovgivning 
og liberalisering udelukker ikke hinanden. Tværtimod vil en fællesskabslovgivning i givet 
fald indebære for en vis form for liberalisering af tre grunde : 
den vil medføre en indskrænkning af antallet af lovbestemmelser, som selskaberne 
skal overholde i forbindelse med deres virksomhed i Europa (12 forskellige regelsæt 
erstattes af ét fælles regelsæt); 
den vil afskaffe de hindringer på det indre marked, som tidligere er blevet påpeget 
(specielt den retlige usikkerhed vedrørende omgåelse af lovgivningen), ved at fjerne 
de nuværende forskelle mellem reglerne; 
den tredje grund vedrører ikke den fællesskabsmerværdi, der ligger i enhver form 
for harmonisering i relation til det indre marked, men derimod retsreglernes 
indholdsmæssige kvalitet. Det drejer sig om i overensstemmelse med 
proportionalitetsprincippet at fastsætte et indhold, som ikke går ud over, hvad der er 
nødvendigt i forhold til den nødvendige målsætning, og som opretholder en nøje 
balance mellem behovet for at skabe lettere adgang til medievirksomhed og behovet 
for at forhindre koncentrationer, som kan bringe pluralismen i fare, og som ikke kan 
bekæmpes udelukkende ved hjælp af konkurrencereglerne. Spørgsmålet om 
konkurrencereglernes effektivitet bør indgå i overvejelserne omkring fastlæggelsen 
af indholdet af et fællesskabsinitiativ og dets liberaliseringseffekt, eftersom formålet 
skal være kun at dække de situationer, der kan bringe pluralismen i fare, og som 
ikke er dækket af konkurrencereglerne. De øvrige situationer skal til gengæld kun 
være dækket af de generelle konkurrenceregler. Et retligt instrument, som indebærer 
en sammenblanding af kategorierne, eller som medfører overlapning mellem 
konkurrencereglerne og de specifikke regler, vil hindre en reel liberalisering uden 
32 
dermed at give en bedre garanti for pluralisme. Desuden kommer den 
indholdsmæssige kvalitet til at afhænge af, hvorvidt reglerne tager hensyn til den 
nye teknologiske kontekst. I denne forbindelse vil anvendelsen af kriteriet 
vedrørende det reelle seer- og lyttertal efter Kommissionens opfattelse give større 
sikkerhed for opretholdelse af pluralismen, samtidig med at det bliver mindre 
restriktivt end det kriterium, der er baseret på, hvor mange kanaler et kontrollerende 
selskab ejer. 
m. ANALYSE AF OPTIONERNE EFTER DEN FØRSTE HØRING 
A. KOMMISSIONENS HOLDNING TIL DE TRE OPTIONER 
Høringen bekræftede som helhed den analyse, der afdækkede hindringerne for det indre 
marked og de tre mulige optioner. Denne meddelelse har derfor ikke til formål at redegøre 
endnu engang for de potentielle hindringer for det indre marked, og læseren henvises til 
grønbogen, hvis der ønskes mere detaljerede forklaringer. Når først der er fastlagt et 
potentielt behov for en indsats, må man vurdere, hvilken form for indgreb der er mest 
hensigtsmæssig, og i dette tilfælde hvilken af de tre optioner der er mest relevant. I det 
foreliggende tilfælde har Kommissionen i betragtning af spørgsmålets særlige karakteristika 
vurderet de forskellige mulige optioner i relation til fire faktorer: Hvilken option giver de 
bedste muligheder for at opfylde fællesskabsmålsætningerne (det teleologiske kriterium)? 
Hvilken option er den bedst egnede i forhold til den forventede udvikling (det diakroniske 
kriterium)? Hvilke virkninger vil optionerne få (effektkriteriet)? Hvilken option hænger 
bedst sammen med de øvrige fællesskabsinitiativer (kohærenskriteriet)? 
33 
1. Option I (ingen specifik fællesskabsindsats) 
a) Vurderet i relation til fællesskabsmålsætningerne 
Hvis Kommissionen undlader at foretage sig noget, vil det betyde, at målsætningerne for 
det indre marked ikke kan opfyldes i mediesektorerne. De hindringer for det indre marked, 
som blev afdækket i grønbogen, specielt usikkerheden på det retlige område med hensyn til 
fri udveksling af tjenesteydelser og fri etableringsret, vil fortsat bestå og vil ikke kunne 
fjernes med andre former for foranstaltninger. Option I vil betyde, at den nuværende 
situation, som indebærer problemer for adgangen til ejerskab i medierne, måtte accepteres 
inden for det indre marked. 
b) Vurderet i relation til den forventede udvikling 
Medlemsstaternes retssystemer er i øjeblikket præget af en lovgivningsproces, som bevæger 
sig i forskellige retninger. Mens der i Frankrig og Storbritannien er en tendens til øget 
liberalisering, går udviklingen i Nederlandene i retning af strengere regler (der blev for 
nylig vedtaget et sæt etiske regler, der sætter forholdsvis traditionelle grænser for 
monomedie-koncentrationen inden for pressen), og spørgsmålet debatteres i øjeblikket ivrigt 
i Tyskland og Italien. 
Det er vanskeligt at forestille sig, hvordan disse tendenser rent spontant vil kunne resultere i 
en de facto tilnærmelse af de nationale regler uden for en overordnet institutionel ramme på 
fællesskabsplan. Den særlige politiske og økonomiske kontekst for de enkelte 
medlemsstaters systemer betyder, at lovgivningsprocesserne vil udvikle sig efter deres egen 
indre logik. Man behøver f.eks. blot at se på, hvordan spørgsmålet om multimedie-
koncentrationen behandles i de enkelte lande. 
Man skal være klar over, at der må forventes øget regulering på området, og det er der to 
grunde til. På den ene side er de traditionelle definitioner på TV-virksomhed samt det 
kvantitative kriterium for, hvor mange kanaler ét og samme selskab må kontrollere (og som 
anvendes i lovgivningen for at begrænse koncentrationen i medierne) ikke hensigtsmæssige 
med den nye udvikling, der indebærer et stort antal forskellige kanaler (nye teknologier), og 
vil på kort og mellemlang sigt kræve en ændring af lovgivningen. For det andet vil 
selskabernes nye globale strategier, specielt de store teleselskabers entré på markedet, enten 
medføre et krav om liberalisering fra de traditionelle etablerede mediers side eller omvendt 
et pres for at få indført faste regler, der kan styre den nye udvikling. 
c) Vurderet i relation til indgrebets virkning 
Den politiske effekt. En beslutning om ikke at gribe ind på fællesskabsplan vil stride imod 
Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs klare ønske. Det vil kunne få 
konsekvenser for forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen eller Rådet med 
hensyn til fremtidige spørgsmål vedrørende mediesektoren, specielt i relation til 
opfølgningen af hvidbogen. Det vil også stride imod anbefalingerne i "Bangemann-
rapporten", hvori Kommissionen opfordres til at reagere overfor den igangværende 
udvikling med hensyn til ejerskab i medierne og risikoen for, at situationen skal blive 
yderligere forværret. Passivitet på"dette område vil af medieindustrien blive fortolket som 
34 
tegn på, at Fællesskabet ikke har i sinde at føre en officiel politik, der kan bidrage til at 
fremme de direkte investeringer i medieindustrien. I medlemsstaterne vil beslutningen om 
ikke at gribe ind muligvis være i overensstemmelse med visse nationale myndigheders 
ønsker, idet de kan være modstandere af fællesskabsindgreb på et følsomt område. Men 
såfremt Fællesskabet undlader at gribe ind, vil udviklingen inden for grænseoverskridende 
medievirksomhed kunne øge risikoen for spændinger mellem de forskellige medlemsstaters 
myndigheder med ansvar for udstedelsen af sendetilladelser og autorisationer. Det politiske 
pres på nationalt plan for at træffe forholdsregler imod mediekoncentrationer vil også blive 
langt stærkere. 
Den økonomiske effekt af en beslutning om ikke at gribe ind kan vurderes ud fra to mulige 
scenarier på kort sigt, dels en uensartet liberalisering, dvs. liberalisering udelukkende i en 
enkelt eller nogle få medlemsstater, dels fastholdelse af status quo eller skærpelse af de 
nationale restriktioner. 
På udbudssiden. Uanset hvilket scenarium der vælges, vil opdelingen af markederne samt 
den deraf følgende usikkerhed på det retlige område generelt resultere i, at investorer såvel 
fra Den Europæiske Union som fra tredjelande vil miste interessen for at investere i den 
europæiske medieindustri, og det vil samtidig forringe den europæiske medieindustris 
konkurrenceevne i en situation, hvor sektoren bliver stadigt mere internationalt orienteret. 
Med scenariet baseret på uensartet liberalisering vil de medlemsstater, der liberaliserer 
hindringerne for adgang til ejerskab i medierne, på kort sigt kunne opleve en kraftig 
investeringsinteresse fra selskaber i tredjelande eller andre medlemsstater, som ikke har 
liberaliseret deres regler tilsvarende. En sådan investeringsinteresse vil, afhængigt af 
styrken, til gengæld kunne foranledige det pågældende land til på mellemlang sigt at 
genindføre restriktive regler. Selv om der er tale om en massiv investeringsstrøm, vil den 
alligevel være mindre, end hvis liberaliseringen omfatter hele Den Europæiske Union, fordi 
det liberaliserede nationale marked ikke vil være tilstrækkeligt stort til lancering af nye 
innovative tjenesteydelser. En liberalisering, som har til formål at støtte udviklingen af 
informationssamfundet ved at give teleselskaberne adgang til mediemarkedet, vil ikke være 
særlig effektiv på nationalt plan og vil let kunne føre til nationale monopoler eller 
udviklingen af nationale "medie-imperier". Hvis det nationale marked er begrænset, må 
teleselskaberne for at gøre de fornødne investeringer i informationssamfundet rentable, 
skabe sig en stærk position på dette nationale marked og derfor tilstræbe en vertikal 
integration i sektoren for medietjenesteydelser. Derimod vil udviklingen af en stærk og 
konkurrencedygtig sektor for grænseoverskridende medietjenesteydelser, som udnytter de 
nye "Information Highways", begrænse omfanget af teleselskabernes vertikale integration 
og bidrage til etableringen af regulært europæiske "Information Highways". 
Med scenariet baseret på status quo vil det europæiske marked ikke være interessant for 
potentielle internationale investeringer i medierne. De nye teknologier er således forbundet 
med store omkostninger og tvinger i stigende grab* virksomhederne til at sigte mod grænse­
overskridende nichemarkeder, der dækker flere medlemsstater. Den nuværende opdeling, 
kompleksitet og retlige usikkerhed vanskeliggør en grænseoverskridende approach og 
afholder virksomheder fra at foretage investeringer, der forudsætter en sådan strategi. 
Desuden vil de traditionelle nationale selskaber i mediesektoren forsøge at ekspandere på 
andre markeder i verden (f.eks. i Asien og de central- og østeuropæiske lande), hvilket vil 
35 
betyde, at selskaberne i Den Europæiske Union går glip af investeringer. I visse tilfælde vil 
status quo sikre de etablerede selskaber mod en destabilisering af forholdene på de nye 
potentielle aktørers bekostning (regler om ejerskab i medierne har nødvendiggjort meget 
komplekse alliancestrategier, som i mange tilfælde er dikteret af en specifik politisk 
kontekst) og fremme rent nationale strategier. På lang sigt vil disse virksomheder, som er 
"beskyttet" af en restriktiv lovgivning, ikke være konkurrencedygtige på det internationale 
mediemarked, specielt ikke i multimediesektoren. 
På efterspørgselssiden vil de europæiske medieforbrugeres potentielle valgmuligheder blive 
begrænset, og importen af medietjenesteydelser, specielt i multimediesektoren, fra 
tredjelande som f.eks. USA vil formentlig vokse. De europæiske medieforbrugere bliver 
dog ikke målgruppen for nye innovative tjenesteydelser, det gør derimod forbrugerne i de 
pågældende tredjelande. -
d) Vurderet i relation til sammenhængen med andre fællesskabsinitiativer 
Option I vil skabe problemer med hensyn til sammenhængen i hele 
fællesskabslovgivningen. Sektoren for informationstjenesteydelser og specielt den 
audiovisuelle sektor er et meget vigtigt område, hvilket også fremgår af hvidbogen og den 
seneste grønbog om audiovisuelle programmers konkurrenceevne. Derfor vil det være 
inkonsekvent at udvikle en europæisk politik, som udelukkende tager sigte på spørgsmål i 
relation til den kommercielle udnyttelse af TV-programmer og audiovisuelle værker, uden 
at man samtidig interesserer sig for de direkte investeringer, dvs. medievirksomhedernes 
finansiering. Desuden vil presse-, radio- og multimediesektoren kunne påberåbe sig det 
urimelige i, at den audiovisuelle sektor får en fortrinsstilling. 
2. Option II (henstilling vedrørende gennemsigtigheden) 
a) Vurderet i relation til fællesskabsmålsætningerne 
En henstilling, som udelukkende tager sigte på at lette udvekslingen af informationer 
mellem de nationale myndigheder vedrørende gennemsigtigheden i ejerskabsforholdene i 
medierne, vil ikke bidrage til at opfylde fællesskabsmålsætningerne, og her tænkes specielt 
på målsætningerne for det indre marked. En sådan foranstaltning vil således ikke fjerne de 
forskelle, der eksisterer mellem medlemsstaternes regler, og som er den oprindelige årsag 
til hindringerne på det indre marked. Det er naturligvis ikke ensbetydende med, at 
Kommissionen mener, at gennemsigtigheden i ejerskabsforholdene i medierne ikke er et 
vigtigt spørgsmål. Det betyder derimod, at det ikke er et spørgsmål, som i sig selv kræver 
en specifik indsats på fællesskabsplan. Det fremgik også af medlemsstaternes reaktioner 
vedrørende dette emne, at der ikke eksisterer reelle hindringer for udvekslingen af 
informationer. Desuden kan spørgsmål i relation til kvaliteten af den nationale lovgivning, 
der skal sikre gennemsigtigheden, behandles mere effektivt på nationalt plan. Til gengæld 
vil fastsættelse af fællesskabsregler om ejerskab î medierne også kræve regler vedrørende 
gennemsigtigheden og udvekslingen af informationer. 
b) Vurderet i relation til den forventede udvikling 
36 
Informationsaktiviteternes stigende internationalisering vil skabe et øget behov hos de 
nationale kontrolmyndigheder for informationsudveksling. Det kan dog næppe hævdes, at 
det nødvendigvis vil indebære hindringer for informationsudvekslingen. 
c) Vurderet i relation til virkningerne 
Den økonomiske effekt af denne option vil være meget begrænset, eftersom den først og 
fremmest vil berøre de nationale kontrolmyndigheder og ikke medievirksomhederne. Det vil 
ikke nødvendigvis dreje sig om samme type informationer, som dem, der kan være af 
interesse for virksomhederne, specielt i forbindelse med deres fusions- og 
overtagelsesstrategier. Desuden vil der være tale om andre vilkår for sikring af 
informationernes fortrolige karakter, når det drejer sig om transmission af informationer til 
offentlige myndigheder med henblik på kontrol med forpligtelserne til at sikre pluralismen. 
d) Vurderet i relation til sammenhængen med andre fællesskabsinitiativer 
Det vil med denne option blive vanskeligt at undgå, at der opstår problemer med hensyn til 
uforeneligheden med andre fællesskabsinitiativer. 
3. Option III (harmonisering af de nationale regler om ejerskab i medierne) 
a) Vurderet i relation til fællesskabsmålsætningerne 
i) Målsætningerne for det indre marked 
Høringen bekræftede i det store og hele grønbogens analyse17 af de hindringer for det indre 
marked, som er forårsaget af forskellene i medlemsstaternes regler om ejerskab i medierne. 
Hvis de i traktatens artikel 7 A opstillede målsætninger for det indre marked skal opfyldes 
på medieområdet, må der derfor vedtages fællesskabsregler om ejerskab i medierne. Et 
sådant sæt fælles regler vil fjerne forskellene mellem de nationale regler på medieområdet 
og vil specielt give mulighed for at fjerne de to former for hindringer, der hyppigst blev 
nævnt under høringen : Dels den usikkerhed på det retlige område, som begrænser 
udøvelsen af etableringsretten samt den frie udveksling af medietjenesteydelser, og som 
dermed afholder investorer fra at foretage direkte investeringer i medierne, dels den 
konkurrencefordrejende virkning af det forhold, at man opererer med forskellige niveauer 
for restriktionerne. Fællesskabsmålsætningen, som berettiger til et indgreb på 
fællesskabsplan, er at sikre, at det indre marked fungerer korrekt, samtidig med at kravet 
om opretholdelse af pluralismen gennem fastsættelse af bestemte grænser for ejerskab i 
medierne tilgodeses i fuldt omfang. 
ii) Målsætningerne for det indre marked set i sammenhæng med informationssamfundet 
En fællesskabslovgivning om ejerskab i medierne vil også bidrage til opfyldelsen af de 
hovedforudsætninger, der er nævnt i hvidbogen "Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse. 
Udfordringer og veje ind i det 21. århundrede", og være i overensstemmelse med 
17 Se afsnit II. B.l. 
37 
anbefalingerne i "Bangemann-rapporten". Blandt de i hvidbogen nævnte fem 
hovedforudsætninger for indførelsen af informationssamfundet er også tilvejebringelse af de 
fornødne lovgivningsmæssige rammebetingelser, som bl.a. skal afskaffe 
konkurrencefordrejningerne. I denne forbindelse vil den nuværende situation med hensyn til 
ejerskab i medierne formentlig kunne få en negativ indvirkning på gennemførelsen af 
projekterne om informationssamfundet. Som det også forklares i hvidbogen, kommer 
informationssamfundets succes til at afhænge af udviklingen af de tjenesteydelser, der skal 
formidles via nettene. Jo større muligheder der bliver for en rentabel udnyttelse af et 
varieret udbud af tjenesteydelser med høj værditilvækst (uddannelse, kultur, fjernsalg, 
sundhed, spil og underholdning, håndbøger m.m.), jo lettere bliver det at forrente 
investeringerne i infrastrukturerne. Tjenesteydelser fra lydmedier, audiovisuelle medier og 
multimedier kommer til at spille en afgørende rolle på kort sigt. Udviklingen af disse 
tjenesteydelser er en forudsætning for udviklingen af infrastrukturerne. Der er således tale 
om en vigtig strategisk målsætning, som forudsætter en særlig lovgivningsmæssig 
behandling af spørgsmålet om ejerskab i medierne af tre grunde : 
38 
* De hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser og for etableringsretten, som 
er forårsaget af de nuværende meget uensartede regler, vil begrænse de traditionelle 
medieselskabers mulighed for at levere deres tjenesteydelser via "Information 
Highways"-infrastrukturen. De lovgivningsmæssige hindringer for den frie 
udveksling af informationssamfundets tjenesteydelser kan således være forårsaget 
ikke blot af kravene til tjenesteydelsernes indhold, men også af kravene til selve 
tjenesteyderen. Ved at begrænse mulighederne for at blive tjenesteyder, begrænser 
forskellene i medlemsstaternes regler om ejerskab i medierne således også 
muligheden for at levere flere tjenesteydelser og begrænser dermed i et vist omfang 
også informationssamfunds-projektets overlevelsesmuligheder. Forventningerne til 
"Information Highways" betyder i realiteten, at det bliver endnu mere ufordelagtigt 
ikke at have et hensigtsmæssigt sæt fælleseuropæiske regler. 
* Scenariet med ophævelse af alle regler om ejerskab i medierne er både angribeligt og 
urealistisk. Visse medieselskaber antydede under høringen, at behovet for regler om 
ejerskab i medierne vil forsvinde af sig selv på grund af det store antal kanaler, der 
er til rådighed. Kommissionen må for det første konstatere, at ophævelsen af alle 
nationale regler om ejerskab i medierne ikke i øjeblikket er realistisk, men at 
behovet for netop nu at styrke medieindustriens konkurrenceevne er særdeles reelt. 
Den debat, der foregår i visse medlemsstater, drejer sig ikke om ophævelse af 
reglerne, men snarere om en vis tilpasning, dvs. enten en lempelse (liberalisering) 
eller mere effektive regler i relation til pluralismemålsætningen. Endelig vil 
spørgsmålet om den eksterne pluralisme i realiteten fortsat bestå, også i en situation, 
hvor man råder over et rigeligt antal kanaler. Det forhold, at antallet af TV-kanaler 
vil blive mangedoblet (formentlig mellem seks- og tidoblet), forhindrer ikke, at de 
alle sammen teoretisk vil kunne kontrolleres af ét og samme selskab. Eventuel 
nedsættelse af risikoen for koncentration af kontrollen med medierne gør det ikke 
mindre nødvendigt at have sikkerhed for, at der er taget højde for de uacceptable 
konsekvenser for en sådan eventuel koncentration. 
* Det forhold, at de nationale regler om ejerskab i medierne er uhensigtsmæssige i 
relation til de nye informationsteknologier, er blevet fremhævet flere gange af de 
berørte kredse under høringen, men også af "Bangemann-gruppen". I de fleste 
tilfælde må den metode, der bruges til at måle koncentrationen, betragtes som 
uhensigtsmæssig, fordi kriteriet vedrørende antallet af kanaler er urimeligt i en 
situation, hvor der er så mange forskellige kanaler og absolut ingen mangel på 
kanaler. De overdrevne restriktioner for multimediernes vedkommende anfægtes 
også, fordi de begrænser muligheden for at benytte "Information Highways" til at 
levere et stort udbud af medietjenesteydelser. Endelig anses den grad af 
koncentration, der accepteres, i visse tilfælde som værende for restriktiv i forhold til 
den konkurrenceevne, der er nødvendig for at følge med medieindustriens 
internationalisering. 
iii) Fordelen ved en harmonisering set i relation til pluralismen 
Håndhævelsen af det indre markeds målsætninger vil bidrage til at sikre en bedre 
beskyttelse af pluralismen. Høringen har vist, at fælles regler om ejerskab i medierne kan 
gøre beskyttelsen af pluralismen mere effektiv i følgende henseender: 
39 
man undgår, at nogle medlemsstater optræder som "medie-ly", der giver de 
selskaber, som ikke ville have mulighed for at kontrollere et medie, mulighed for at 
omgå dette forbud ved at sende via satellit fra en anden medlemsstat, som vil give 
tilladelsen. Selv om de medlemsstater, der modtager de pågældende udsendelser, 
rent juridisk ville være i deres fulde ret til at forhindre retransmission på deres 
område, kunne opretholdelsen i praksis af en sådan beskyttelse i visse tilfælde meget 
vel blive noget risikabel set ud fra et teknisk og politisk synspunkt, fordi det ville 
kunne skabe konfliktsituationer mellem nationale myndigheder (på nationalt plan kan 
nævnes eksemplet med DSF, hvor to delstatsmyndigheder er uenige om lovligheden 
af en sendetilladelse til en ny TV-station). Fælles regler ville derimod betyde, at 
medlemsstaterne var tvunget til at sikre et ensartet beskyttelsesniveau, om 
nødvendigt ved at indføre nye bestemmelser, som visse medlemsstater ikke 
opererede med tidligere; 
fælles regler vil effektivt dække grænseoverskridende virksomhed, hvor der kan 
forventes en kraftigere udvikling med de nye teknologier. De nationale bestemmelser 
er ikke egnet til at dække grænseoverskridende virksomhed, bl.a. fordi de i visse 
tilfælde ikke tager højde for konsekvenserne for andre medlemsstater af en 
sendetilladelse til en TV-station, hvis udsendelser vil kunne modtages i de 
pågældende stater. Når man betænker, at der vil blive tale om ensartede regler, vil 
gennemsigtigheden i og tilsynet med ejerskabsforholdene i medierne lettere kunne 
håndhæves, fordi myndighederne i samtlige medlemsstater skal bruge samme type 
oplysninger; 
der vil kunne gennemføres kontrol ved senderkilden i stedet for ved modtagelsen. I 
overensstemmelse med princippet om "hjemlandets kontrol" og gensidig tillid 
mellem medlemsstaterne skal de nationale myndigheder, der er ansvarlige for 
udstedelsen af sendetilladelser, ikke blot tage hensyn til deres egne borgeres 
interesser, men også til borgernes interesser i de øvrige medlemsstater, som vil 
kunne modtage den pågældende TV-stations udsendelser. Den almene interesse, der 
skal beskyttes, er således ikke afgrænset af de nationale grænser, men af 
Fællesskabets grænser, og de nationale kontrolmyndigheders ansvar på europæisk 
plan vil være klart defineret. Kontrollen og eventuelle sanktioner vil være mere 
effektive, fordi de kan rettes direkte mod den pågældende virksomhed frem for mod 
formidlerne (kabel- og distributionsselskaber, producenter af modtageudstyr m.fl.); 
fælles regler vil betyde forbedring af lovgivningsgrundlagets kvalitet, fordi der vil 
blive taget hensyn til positive erfaringer i de forskellige medlemsstater. Den anden 
høringsrunde skal netop give mulighed for en sådan udveksling af erfaringer og 
imødekomme det kvalitetskrav, som målsætningen om beskyttelse af pluralismen 
indebærer. Desuden vil man med en debat på eruopæisk plan undgå rent nationale 
påvirkninger, der kan gøre sig gældende i en national lovgivningsproces med 
konsekvenser for sammenhængen og kvaliteten; 
de kriterier, det overvejes at anvende, vil give en mere effektiv beskyttelse. Kriteriet 
vedrørende det reelle seer- og lyttertal vil være en mere effektiv metode til at 
garantere pluralismen end kriteriet vedrørende antallet af kanaler, fordi en enkelt 
kanal kan have et ganske stort sejer- eller lyttertal og dermed en betydelig 
40 
påvirkning. Omvendt kan et selskab blive straffet, fordi det har flere kanaler, selv 
om det i virkeligheden drejer sig om temakanaler med et meget begrænset publikum, 
som dermed bidrager til pluralismen. 
41 
Ved at anvende kriteriet vedrørende kontrollerende selskab, som giver mulighed for 
at identificere den øverste ansvarlige for de medier, hvis publikum er blevet målt, 
kan man komme uden om den formelle definition (flertalsaktionær), der ikke tager 
højde for den faktiske kontrol med det pågældende medie; 
man undgår, at medierne i visse lande stilles ringere eller trues i forhold til 
medierne i andre medlemsstater, udelukkende fordi disse sidstnævnte er omfattet af 
gunstigere regler om ejerskab i medierne, som har givet dem mulighed for at opnå 
en vis størrelse. 
iv) Fællesskabsmålsætningerne og en uafhængig europæisk instans 
Høringen gav ikke mange-oplysninger om, hvorvidt der er interesse for nedsættelse af et 
uafhængigt europæisk udvalg til opfyldelse af fællesskabsmålsætningerne, og hvorvidt en 
sådan instans kan tilføre fællesskabsindsatsen en merværdi i relation til det indre marked. 
Med hensyn til udvalgets rolle skal man vare sig for at komme til at skabe en ny 
udvalgsmodel. I denne forbindelse kunne den rolle, som Parlamentet ønsker at tillægge 
udvalget, nemlig at det skal udtale sig om de konkrete tilfælde af ejerskabskoncentrationer, 
komme til at stride imod ånden i subsidiaritetsprincippet og imod de grundlæggende 
principper for den traditionelle "indre marked "-lovgivning. Inden for denne form for 
lovgivning er det i realiteten - medmindre særlige forhold gør sig gældende - de kompetente 
nationale myndigheder, der i deres egenskab af fællesskabsretlige myndigheder direkte skal 
anvende de nationale regler, hvormed en fællesskabslovgivning gennemføres, uden at der 
bliver tale om centralisering på europæisk plan. Behovet for en sådan instans bør derfor 
vurderes på et passende tidspunkt på grundlag af fællesskabsinitiativets indhold. 
b) Vurderet i relation til den forventede udvikling 
Den forventede udvikling taler for et fællesskabsindgreb vedrørende ejerskab i medierne. 
Det kunne dels skabe de nødvendige strukturelle forudsætninger for, at man kan drage 
fordel af den nye tendens i retning af øget internationalisering, dels betyde, at man undgår 
risikoen for uensartede nationale reaktioner på det lovgivningsmæssige område. 
De nye teknologier og den nye økonomiske kontekst. De nye teknologier (digital-TV, 
komprimering, konvergens) vil få store konsekvenser for udviklingen af mediemarkedet. De 
vil bidrage stærkt til globaliseringen (internationaliseringen) af markederne, og det vil igen 
betyde, at medieindustrien i stigende grad vil blive udsat for konkurrence fra selskaber fra 
lande uden for Den Europæiske Union. Disse selskaber vil måske være mere 
konkurrencedygtige end de europæiske selskaber enten på grund af deres stilling på 
"hjemmemarkedet", eller fordi de er nye aktører i mediesektoren og kommer fra en sektor, 
hvor virksomhederne er langt større end de traditionelle medieselskaber. 
Den politiske og retlige kontekst vil formentlig udvikle sig på kort og mellemlang sigt, dels 
på grund af presset fra de traditionelle medieselskaber for at få gennemført ændringer, dels 
på grund af politiske overvejelser og bekymring med hensyn til bestræbelserne på en 
vertikal integration fra teleselskabernes side, når de forsøger at komme ind på markedet for 
tjenesteydelser i tilknytning til informationssamfundet. 
42 
c) Vurderet i relation til virkningerne 
i) Den politiske effekt 
På europæisk plan vil option III være i overensstemmelse med Parlamentets og Det 
Økonomiske og Sociale Udvalgs holdning, idet de klart går ind for et direktiv om ejerskab i 
medierne, ledsaget af nedsættelse af et udvalg. Kommissionen er klar over, at valget af 
option III vil indebære et så omfattende indgreb, at det må anses for fuldt ud at 
imødekomme de ønsker, som Parlamentet har givet udtryk for ved flere lejligheder. Option 
III vil også være i overensstemmelse med anbefalingerne i "Bangemann-rapporten". 
På nationalt plan vil option III eventuelt kunne medføre visse misforståelser, hvis 
Fællesskabets indgreb fortolkes i retning af en udvidelse af fællesskabskompetencen. I 
denne forbindelse vil Kommissionen erindre om, at beføjelserne til at intervenere på dette 
område er fastsat i traktatens artikel 7 A om fællesskabsmålsætningerne for det indre 
markeds gennemførelse og virkemåde, som i dette tilfælde vil kræve en harmonisering af de 
nationale regler om pluralisme, der begrænser mulighederne for ejerskab i medierne, for at 
få fjernet begrænsningerne for den frie etableringsret og den frie udveksling af 
tjenesteydelser. Et fællesskabsindgreb vedrørende ejerskab i medierne vil derfor ikke 
medføre en udvidelse af fællesskabskompetencen, men vil ligge inden for Fællesskabets 
normale beføjelser i relation til det indre marked. 
Nedsættelsen af et vismandsudvalg, som foreslået i option III C, kan få store konsekvenser 
for den institutionelle organisering af radiospredningen i medlemsstaterne. En af 
underoptionerne under option III er således nedsættelse af et udvalg bestående af 
repræsentanter for de kompetente uafhængige nationale myndigheder på det audiovisuelle 
område. Det er kun nogle lande, der har sådanne myndigheder (f.eks. "Medienanstalten" i 
Tyskland, ITC i Storbritannien og CSA i Frankrig). I andre medlemsstater er der ikke 
nogen uafhængige myndigheder med beføjelser på det audiovisuelle område, og hvis de 
findes, har de ingen reelle beføjelser, men udelukkende rådgivende funktion. Valget af 
denne option vil således kræve, at der i de medlemsstater, som ikke har det, oprettes 
sådanne uafhængige myndigheder. I modsat fald ville udvalget ikke være virkeligt 
repræsentativt, eftersom visse af medlemmerne ikke ville have særlige erfaringer på 
nationalt plan. Da man heller ikke har kunnet få fuldstændigt klarlagt, hvorvidt et sådant 
udvalg ville kunne bidrage effektivt til opfyldelsen af Unionens målsætninger, er 
Kommissionen af den opfattelse, at man bør vente til dens forslag er officielt vedtaget, før 
man tager stilling til, om der skal foreslås nedsættelse af et sådant udvalg. På det tidspunkt 
kan man bl.a. vurdere, om der i mellemtiden er oprettet sådanne uafhængige myndigheder i 
de medlemsstater, hvor de endnu ikke findes. 
Med hensyn til valget af fællesskabsinstrument skal det, uden dog at foregribe fællesskabs­
initiativets eventuelle form, anføres, at en forordning kunne være en effektiv løsning, fordi 
den ville sikre den størst mulige retlige sikkerhed for de økonomiske beslutningstagere og 
udelukke tilfælde af utilstrækkelig eller manglende gennemførelse i den nationale 
lovgivning. Fordelene ved et direktiv forekommer dog særligt indlysende til et så politisk 
følsomt emne : Et direktiv giver mulighed for en vis smidighed i forbindelse med 
gennemførelsen og udgør en ramme, der er tilpas generel til, at der overlades de nationale 
myndigheder et vist spillerum, og samtidig vil det give de nationale parlamenter en vis 
43 
indflydelse på lovgivningen. I betragtning af den politiske effekt, som et indgreb 
vedrørende ejerskab i medierne kan få, mener Kommissionen derfor, at et direktiv vil være 
det mest hensigtsmæssige udgangspunkt. 
44 
ii) Den økonomiske effekt. 
Den økonomiske effekt af en eventuel lovgivning vil naturligvis afhænge af indholdet og 
kan vanskeligt vurderes på nuværende stadium. Fastsættelse af et fælles 
lovgivningsgrundlag vedrørende ejerskab i medierne vil dog, uanset indholdet, have en vis 
økonomisk effekt i sig selv. 
På udbudssiden ville et sæt fælles regler på medieområdet og den deraf følgende sikkerhed 
på det retlige område kunne medføre en åbning af adgangen til markedet og specielt 
tilskyndelse til direkte investeringer i mediesektoren. Disse investeringer vil især komme fra 
nye aktører på markedet. Hidtil har de specifikke grænser i de enkelte lande for adgangen 
til ejerskab i medierne og den ofte politiserede sammenhæng, hvori medievirksomhederne 
opererer, i højere grad tilskyndet til "imperiedannelse" end til egentlige erhvervsstrategier, 
og virksomhederne har været tilbøjelige til at basere sig på en meget kompliceret struktur 
med kapitalandele fordelt på mange hænder. Vedtagelsen af fælles europæiske regler, som 
ikke vil være knyttet til den specifikke sammenhæng i de enkelte medlemsstater, skulle 
skabe øget interesse hos de investorer, som hidtil har været forholdsvis utilbøjelige til at 
investere i en så kompleks og usikker retlig og politisk kontekst. 
Disse investeringer vil kunne medføre visse omstruktureringer og en øget tendens til 
koncentration, som bør kontrolleres via lovgivningen. De nye markedsnicher, der udvikles i 
tilknytning til informationssamfundet, vil være forbundet både med store risici og med store 
omkostninger (på grund af den anvendte teknologi og på grund af usikkerheden med hensyn 
til den potentielle efterspørgsel efter nye medietjenesteydelser). Selskaberne vil derfor være 
tilbøjelige til at minimere disse risici gennem alliancer, virksomhedsovertagelser og 
koncentrationer for at reducere antallet af aktører og nå op over de kritiske tærskler og blive 
tilstrækkelige store til at give den fornødne forrentning af investeringerne. 
På efterspørgselssiden vil tendensen i retning væk fra en opdeling af de nationale markeder 
medføre ekspansion på visse markeder eller udvikling af nye markeder. Det vil muligvis få 
særlig stor betydning for tema-mediernes nichemarkeder. Måske er de ressourcer, man på 
nationalt plan råder over til en nichevirksomhed, i mange tilfælde utilstrækkelige, men det 
vil der kunne rådes bod på, hvis markedet udvides til at omfatte hele Den Europæiske 
Union. Et sæt fælles regler vedrørende ejerskab i medierne vil gøre det lettere for de 
selskaber, som måtte ønske det (af kommercielle hensyn) at forfølge en etableringsstrategi, 
som går ud på at etablere sig på de enkelte geografiske områder for at tilpasse 
mediebetjeningen til et bestemt publikum. Ejerskabet, nichebegrebet og den nødvendige 
knowhow ville være europæisk, mens "produktet" ville være tilpasset hvert enkelt 
publikum. De traditionelle nationale markeder ville også kunne blive udsat for en sådan 
etableringsstrategi fra selskaber fra andre medlemsstater. Endelig skal det bemærkes, at et 
sæt fælles regler vil stimulere udviklingen af markederne for grænseoverskridende 
spredning af_TV- og radiotjenesteydelser ved at begrænse den usikkerhed på det retlige 
område, der hæmmer den grænseoverskridende 'spredning fra TV-kanaler, som ikke er i 
overensstemmelse med de nationale bestemmelser vedrørende ejerskab i medierne. 
"Information Highways" vil give øgede muligheder for grænseoverskridende spredning, 
ikke kun for de nye tjenesteydelser, men også for de traditionelle medier som f.eks. 
radioen, og det vil samtidig øge risikoen for, at man fra national side vil påberåbe sig, at 
der er tale om omgåelse af lovgivningen. 
45 
Konklusionen er, at åbningen af de nationale markeder med hensyn til ejerskab i medierne 
burde kunne fremme de direkte investeringer i mediesektoren, specielt investeringer fra nye 
aktører, og medføre en tendens til omstruktureringer og koncentration. Det kunne derfor 
vise sig at være en fordel at få etableret et sikkerhedsnet, så man undgår situationer med 
mediekoncentrationer, som kan bringe pluralismen i fare, og at få dette sikkerhedsnet 
etableret på europæisk plan. Samtidig med at man får et sæt "sikkerhedsregler", der kan 
garantere pluralismen, vil interessen for at investere i mediesektoren blive forstærket af 
åbningen af markedet og den sikkerhed på det retlige område, der ligger i en fælles 
europæisk lovgivning. Hvis sikkerhedsnettet derimod etableres på nationalt plan, vil 
investorerne miste interessen, og de nationale selskabers konkurrenceevne vil blive 
begrænset af "imperie"-strategier og ejerskabsforhold præget af små kapitalandele fordelt på 
mange forskellige hænder. Endelig er den indholdsmæssige kvalitet af disse fælles regler 
lige så indlysende vigtig, -eftersom de skal kunne opfylde den grundlæggende funktion, 
nemlig at forhindre tilfælde af koncentrationer, som kan bringe pluralismen i fare, samtidig 
med at de ikke må være urimeligt strenge af hensyn til den størst mulige interesse for at 
investere i mediesektoren. 
d) Vurderet i relation til sammenhængen med andre fællesskabsinitiativer 
Option III er helt i tråd med de øvrige igangværende fællesskabsinitiativer på 
medieområdet. 
Hvidbogen "Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse" og "Bangemann-rapporten" 
Som det blev understreget tidligere, er option III en logisk konsekvens af den i hvidbogen 
skitserede løsningsmodel for indførelsen af informationssamfundet og også helt i tråd med 
forslagene i "Bangemann-rapporten". Et initiativ vedrørende ejerskab i medierne er således 
en af de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilpasse de lovgivningsmæssige rammer 
til informationssamfundet. Der bør ved fastlæggelsen af indholdet af en eventuel 
foranstaltning tages hensyn til målsætningen om at styrke medieindustriens 
konkurrenceevne. 
Grønbogen "Strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlængelse af Den 
Europæiske Unions audiovisuelle politik" 
Denne grønbog har startet en debat om en række strategiske muligheder for den 
audiovisuelle programindustri. Grønbogen adskiller sig fra grønbogen om pluralisme og 
koncentration i medierne ved sin rækkevidde, idet den ikke dækker samtlige medier, men 
kun det audiovisuelle område, og ved sit emne, som ikke er ejerskab i medierne, men 
fremme af produktionen og distributionen af programmer. Valget af option III vil være i 
fuld overensstemmelse med den strategi, der anlægges i denne grønbog, eftersom den også 
fremhæver behovet for at styrke den europæiske medieindustris konkurrenceevne. 
"Digital Video Broadcasting". 
Et initiativ vedrørende ejerskab i medierne vil også være helt i tråd med de igangværende 
drøftelser om "Digital Video Broadcasting", der tager sigte på at sikre både 
medievirksomheder og tjenesteydere bredest mulig adgang til de nye teknologier. 
46 
Konkurrencepolitikken. 
Et initiativ vedrørende ejerskab i medierne må betragtes som en foranstaltning, der er helt i 
tråd med og supplerer anvendelsen af konkurrencereglerne. Formålet med initiativet vil 
således ikke være at sikre opretholdelsen af den fri konkurrence, men derimod at beskytte 
pluralismen gennem regler om ejerskab i medierne i det omfang, det er nødvendigt for, at 
det indre marked kan fungere korrekt. Artikel 21, stk. 3, i forordningen om 
virksomhedskoncentrationer åbner i forvejen mulighed for at indføre særskilte 
foranstaltninger for at sikre pluralismen. Det materielle indhold af dette initiativ bør stå i 
nøje forhold til den almene interesse (beskyttelse af pluralismen) for at give den størst 
mulige sikkerhed uden på nogen måde at overlappe konkurrencereglerne. 
B. KONKLUSIONER-
Efter at have analyseret resultaterne af den høringsprocedure, der nu har stået på i over et 
år, og under hensyntagen til "Bangemann-rapporten" er Kommissionen nået frem til den 
konklusion, at der i betragtning af, hvor vigtigt spørgsmålet om opretholdelsen af 
pluralismen er, bør iværksættes en ny høringsrunde med alle berørte kredse i tæt 
samarbejde med medlemsstaterne. 
Denne nye høringsrunde vil kunne bidrage til at få be- eller afkræftet behovet for et 
fællesskabsinitiativ, bl.a. på baggrund af udviklingen inden for de nye teknologier, og den 
vil give Kommissionen lejlighed til at få uddybet spørgsmålene omkring indholdet af et 
eventuelt initiativ med henblik på at kunne garantere for dets kvalitet. 
Et fællesskabsinitiativ ville i givet fald kunne baseres på følgende retningslinjer : 
1. Grundlaget for debatten 
De hindringer for det indre markeds virkemåde, der påpeges i grønbogen, og som er 
forårsaget af forskellene i medlemsstaternes regler om ejerskab i medierne og deres 
eventuelle negative indvirkning på pluralismen, har i den senere tid fået en ny dimension. 
Tidligere betragtede man dem nærmest som potentielle hindringer, men nu bliver de stadigt 
mere aktuelle og konkrete. Medieindustriens internationalisering og udviklingen af de nye 
informationsteknologier gør det således absolut nødvendigt at få omdannet mediesektoren til 
en egentlig europæisk industri, som er konkurrencedygtig og i stand til på sit særlige 
område at medvirke aktivt og dynamisk til sikringen af det demokratiske system. I denne 
sammenhæng kan gennemførelsen af det indre marked betragtes både som en nødvendighed 
og som en chance. 
De nationale lovgivningsrammer vedrørende ejerskab i medierne vil ændre sig - i nogle 
medlemsstater er denne udvikling allerede i gang*- for at blive tilpasset denne nye situation. 
Som det understreges i "Bangemann-rapporten", kan udsigten til en sådan ukoordineret 
lovgivningsaktivitet meget vel betyde en yderligere forværring af de problemer, som 
forskellene i de nationale regler indebærer for de nye medietjenesteydelser. Over for 
mediernes voksende internationalisering vil isolerede løsninger, som udelukkende dækker 
det nationale område, kunne bidrage til at opdele det indre marked endnu mere, og de vil 
47 
meget hurtigt blive ineffektive eller endog give de modsatte virkninger af, hvad der var 
hensigten, fordi de forhindrer den økonomiske udvikling af medieselskaberne, som er 
nødvendig for pluralismen og den grænseoverskridende udveksling af deres tjenesteydelser. 
2. Uddybning af en række spørgsmål vedrørende indholdet af et eventuelt initiativ 
Høringen har hidtil først og fremmest drejet sig om, hvorvidt der er behov for et sæt fælles 
europæiske regler vedrørende ejerskab i medierne. Høringen har dog bekræftet, at de i 
grønbogen opstillede hovedretningslinjer for den eventuelle struktur i et initiativ vedrørende 
ejerskab i medierne er et godt udgangspunkt. Uden at foregribe de konklusioner, 
Kommissionen måtte føle sig foranlediget til at drage af en høringsrunde, bør denne nye 
høring dreje sig om følgende spørgsmål : 
a) En afbalanceret generel løsningsmodel 
Formålet med dette initiativ skal være at give selskaberne mulighed for fuldt ud at udnytte 
de fordele, der ligger i det indre marked, specielt medievirksomhedernes frie etableringsret 
og den frie udveksling af medietjenesteydelser, og samtidig at opretholde pluralismen ved at 
forhindre koncentration af medierne. Det vil samtidig give den størst mulige retlige 
sikkerhed, som er en nødvendig forudsætning for investeringer i mediesektoren, og udgøre 
et sikkerhedsnet, der kan forhindre tilfælde af koncentrationer, som kan bringe pluralismen 
i fare, og som ikke kan bekæmpes med de traditionelle konkurrenceregler. Dermed vil der 
også være skabt et stabilt lovgivningsgrundlag, som ikke ville svække beskyttelsen af 
pluralismen i medlemsstaterne, men sikre et ensartet beskyttelsesniveau i hele Den 
Europæiske Union. 
Det bør på grundlag af de i grønbogen fastsatte retningslinjer undersøges, hvilke regler om 
ejerskab i medierne de kompetente nationale myndigheder skal følge, når de giver 
sendetilladelse til et nyt radiospredningsmedie (TV eller radio), eller når kontrollen med et 
eksisterende radiospredningsmedie overgår til nye ejere. Under hensyn til den nuværende 
nationale lovgivnings anvendelsesområde skal disse regler i hvert fald anvendes i de 
tilfælde, hvor det selskab, som søger om sendetilladelse til en radio- eller TV-kanal, i 
forvejen kontrollerer en radio- eller en TV-station (monomediekoncentration i relation til 
radio eller monomediekoncentration i relation til TV), og i de tilfælde, hvor det selskab, der 
søger om sendetilladelse for radio eller TV, i forvejen kontrollerer en anden form for medie 
som f.eks. et avisudgiverselskab (multimediekoncentration). Spørgsmålet om, hvorvidt 
koncentrationer mellem pressevirksomheder (multimediekoncentration i relation til presse) 
også skal være dækket, skal undersøges i forbindelse med den anden høringsrunde, idet 
man er opmærksom på, at kun to medlemsstater har fastsat specifikke regler desangående. 
De påtænkte fælles bestemmelser må under hensyn til proportionalitetsprincippet ikke gå ud 
over det, som er nødvendigt for at opfylde de* opstillede målsætninger, og skal således 
repræsentere en balance mellem behovet for at garantere en spredning af kontrollen med 
medierne og behovet for at lette adgangen til at drive medievirksomhed for at fremme 
udviklingen af medieindustrien. 
I forbindelse med den nye høringsrunde skal man derfor finde ud af, hvilke konsekvenser 
graden af restriktioner i de forskellige påtænkte bestemmelser vil få, så man kan sikre sig, 
48 
at de står i rimeligt forhold til målsætningerne. Ifølge analysen i grønbogen om indholdet af 
et eventuelt initiativ18 skal det dreje sig om definition af begrebet "kontrollerende selskab", 
begrænsning af visse former for akkumulering af ejerskab i eller kontrol med flere medier 
på én gang og i denne forbindelse anvendelse af kriterierne vedrørende spredningsområder 
og det reelle publikumstal for de medier, som ejes af samme kontrollerende selskab, 
spørgsmålet om, hvilke personer der kan udelukkes fra at få kontrollerende indflydelse i 
medier ("disqualified person"), gennemsigtighed i og udveksling af informationer om 
kontrollen med medier og tilfælde af ændringer i kontrollen med medier. 
b) Kriteriet vedrørende reelle seer- og lyttertal 
Anvendelsen af kriteriet vedrørende reelle seer- og lyttertal er, som det også anføres i 
grønbogen, logisk, fordi det, hvor det drejer sig om pluralisme i medierne, er nødvendigt at 
vurdere virkningerne for "medieforbrugeren" af koncentrationen af kontrollen med 
medierne. I forhold til kriteriet vedrørende antallet af kanaler, der kontrolleres af ét og 
samme selskab, indebærer kriteriet vedrørende reelle seer- og lyttertal den fordel, at det er 
mere hensigtsmæssigt i forbindelse med de nye informationsteknologier og 
informationssamfundet, som vil medføre en mangedobling af antallet af kanaler. Desuden 
vil kriteriet vedrørende seer- og lyttertal være økonomisk mere retfærdigt og mindre 
restriktivt (det vil blive lettere at oprette en række forskellige tema-kanaler, mens kriteriet 
vedrørende antallet af kanaler vil kunne hindre dette) og mere effektivt i relation til 
pluralismemålsætningen (én enkelt kanal kan indebære et problem i relation til pluralisme 
på grund af det reelle seer- eller lyttertal). I forhold til kriteriet vedrørende markedsandel 
indebærer kriteriet vedrørende seer- og lyttertal også den fordel, at det ikke overlapper 
konkurrencereglerne, som anvender dette kriterium til at vurdere virksomhedernes 
indbyrdes adfærd (bl.a. under hensyntagen til indtjening) og ikke til at vurdere betydningen 
af kontrollen med medierne for "medieforbrugeren". Kriteriet vedrørende seer- og lyttertal 
indebærer dog en række problemer, som har foranlediget Kommissionen til at iværksætte en 
feasibility-undersøgelse. Denne undersøgelse skal bl.a. dreje sig om sammenligneligheden 
og foreneligheden af de forskellige nationale systemer til måling af seer- og lyttertal, 
spørgsmålet om, hvilken form for målinger af seer- og lyttertal der kan bruges, og 
muligheden for at benytte et enkelt kombineret kriterium eller kombinere forskellige former 
for målinger afhængigt af, hvilke medier det drejer sig om. 
c) Kriteriet vedrørende kontrollerende selskab 
Det drejer sig om at finde frem til en definition, der giver mulighed, for i forbindelse med et 
selskabs oprettelse af en ny kanal (eller overtagelse af kontrollen med en eksisterende kanal) 
at afgøre, hvilke medier det pågældende selskab i forvejen kontrollerer, og hvilke medier 
der i forvejen spredes og distribueres i samme område som den nye kanal. Når først de 
forskellige medier er registreret og talt op, kan man vurdere det samlede reelle seer- eller 
lyttertal, som et selskab kontrollerer. 
18 Grønbogens fjerde del, kapitel V.I.D. 
49 
- Definitionen af et kontrollerende selskab skal således både give den retlige sikkerhed, som 
er en forudsætning for investeringer, være tilstrækkeligt effektiv til at forhindre omgåelser, 
være let at anvende i praksis og tage højde for de nye relationer mellem aktørerne som følge 
af de nye teknologier. Kommissionen har også iværksat en undersøgelse af dette spørgsmål 
for at finde frem til en definition af begrebet "kontrollerende selskab", som tager hensyn til 
de erfaringer, man har i de enkelte selskaber, og som passer ind i de forskellige andre 
definitioner af kontrolbegrebet, som i forvejen anvendes i konkurrencereglerne eller i 
selskabsretten. 
- Spørgsmålet om "disqualified persons " i forbindelse med definitionen af kontrolbegrebet 
bliver det desuden nødvendigt at afgøre, som det også er tilfældet i visse nationale 
lovgivninger, hvilke kategorier af personer der ikke kan opnå kontrol med medier på grund 
af deres stilling eller aktiviteter. 
50 
d) Andre spørgsmål 
Der er en række andre spørgsmål, der skal undersøges såsom fællesskabsinitiativets 
juridiske form, hvorvidt det skal dække monomediekoncentrationer i relation til pressen, 
behovet for et uafhængigt udvalg eller organ samt spørgsmål i reltion til udviklingen af nye 
teknologier, som f.eks. definition af nye medier og sammenhængen med problemerne 
omkring adgang. 
e) Høring om disse spørgsmål 
Kommissionen er klar over, at disse spørgsmål om fællesskabsinitiativets indhold må 
uddybes nærmere, før den kan forelægge et forslag. I de kommende måneder skal der 
gennemføres en særlig høring om disse spørgsmål med deltagelse af de berørte kredse 
(specielt dem, der i forvejen har deltaget i høringen om behovet for et fællesskabsindgreb). 
Analysen af resultaterne af de to ovennævnte igangværende undersøgelser vil blive 
offentliggjort tilligemed et spørgeskema om, på hvilken måde man forestiller sig adgangen 
til ejerskab reguleret. Under hele denne proces vil Kommissionen sørge for at opretholde 
tæt kontakt med Europa-Parlamentet og de nationale myndigheder. De relevante nationale 
myndigheder vil blive anmodet om at fremkomme med deres kommentarer, så de kan 
bidrage til debatten. 
3. Udvidelse af deltagerkredsen i høringen om ejerskab i medierne 
Kommissionen er særdeles interesseret i at opretholde og udbygge de relationer, der er 
etableret med medlemmer af Europa-Parlamentet og de interesserede kredse under 
høringsprocessen. Der er rent faktisk skabt et meget omfattende net under denne høring, 
dels med hensyn til sammensætningen, idet nettet omfatter både medlemmer af Europa-
Parlamentet, faglige organisationer og erhvervsorganisationer samt individuelle 
virksomheder og selskaber, dels med hensyn til den tværsektorielle karakter, idet det 
omfatter virksomheder og selskaber, der opererer inden for såvel radio som TV, presse og 
multimedier. Disse forskellige sektorer er normalt ikke vant til at samarbejde, selv om de i 
stigende grad får sammenfaldende interesser, når det drejer sig om spørgsmålet om ejerskab 
i medierne. Denne smidige og uformelle struktur bør udbygges, specielt med henblik på at 
dække visse medlemsstater, hvis mediesektor hidtil ikke har været særligt stærkt 
repræsenteret. 
Denne struktur, som burde benyttes langt mere, kan på mellemlang sigt blive omdannet til 
en struktur med en mere udpræget tværsektoriel karakter, som omfatter alle de tjenester, 
der formidles via "Information Highways". I denne forbindelse vil Kommissionen opfordre 
de faglige og erhvervsmæssige kredse til at organisere sig med henblik på denne situation 
for at fremme udviklingen af tjenesteydelser i tilknytning til informationssamfundet. 
C. TIDSPLAN 
Høringen vil blive iværksat i løbet af efteråret, med henblik på at få kommentarerne fra alle 
berørte kredse i løbet af vinteren 94/95. Høringen indledes med udsendelse af analysen af 
51 
resultaterne af de foretagne undersøgelser samt et spørgeskema. Det er hensigten på 
baggrund af disse høringer at forelægge et eventuelt initiativ i løbet af 1995. 
52 
AriMEKSj. 
Liste over skriftlige bemærkninger af ikke fortrolig karakter. 
I. Bemærkninger Vedrørende grénbogen 
Bemærkninger fra europæiske sammenslutninger og 
organisationer. 
Association des Télévision Commerciales Européennes (ACT) 
European Association of Advertising Agencies (EAAA) 
Association Européenne des Radios (AER) 
European Advertising Tripartite (EAT) 
European Committee of Trade Unions in Arts, Mass Media and Entertainment (EGAKU) 
European Publishers Council (EPC) 
Fédération Européenne des Radios Libres (FERL) 
European Group of the International Federation of Journalists (IFJ) 
World Federation of Advertisers (WFA) 
Comité des Industries Cinématographiques et audiovisuelles des Communautés 
Européennes et de l'Europe extracommunautaire (CICCE) 
European Broadcasting Union/Union Européenne de Radio-Télévision (EBU/UER) 
AMARC-EUROPE 
European Newspaper Publishers' Association (ENPA-CAEJ) 
Europåische Grafische Foderation 
Bemærkninger fra andre interesserede parter end europæiske 
sammenslutninger og organisationer 
Broadcasting Entertainment Cinematograph & Theatre Union (BECTU) 
Channel Four Television 
Europåisches Medieninstitut 
Editoriale l'Espresso 
ITV 
Institute for Information Law (IVIR) 
New International pic. 
Pearson pic. 
Zweites Deutsches Fernsehen (ZDF)/Arbeitsgemeinschaft der ôffentlichrechtlichen 
Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland (ARD) 
Independent Television Commission (ITC) 
Fininvest Comunicazioni 
British Sky Broadcasting Limited (BSkyB) 
Verband Privater Rundfunk und Telekommunikation e.V. (VPRT) 
Federazione Italiana Editori Giornali 
RTL plus Deutschland Fernsehen 
Federazione Radio Televisioni (FRT) 
Reuters 
RCS Editori "Rizzoli Corriere della Serza" 
Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger e.V. 
<^> 
II. Svar på det supplerende spørgeskema 
Bemærkninger fra europæiske sammenslutninger og organisationer 
Association des Télévisions Commerciales Européenes (ACT) 
Association Européenne des Radios (AER) 
European Broadcasting Union/union Européenne de Radio-Télévision (EBU/UER) 
Fédération Graphique Européenne (EGF) 
European Group of Television Advertising (EGTA) 
Association Européenne des Editeurs de Journaux (ENPA) 
European Publishers Council (EPC) 
Fédération des Associations d'Editeurs de Périodiques de la CE (FAEP) 
Fédérations des Editeurs européens/Fédération of European Publishers (FEE/FEP) 
Groupement européen des Sociétés d'Auteurs et Compositeurs (GESAC) 
International Federation of Journalists (IFJ) 
Bemærkninger fra andre interesserede parter end europæiske 
sammenslutninger og organisationer 
Bertelsmann AG 
Channel Four Television 
Fininvest Comunicazioni 
Federazione Italiana Editori Giornali 
FUNK Fragen Unabhångiger Neutraler Kommunikation 
Global Media Italia SRL 
ITC Independent Television Commission 
ITV Network 
L'Espresso 
News International 
OLON Organisatie van Lokale Omroepen in Nederland 
Person plc 
RCS Editori 
RTL Pluls Deutschland Fernsehen 
VDZ Verband Deutscher Zeitschriftenverleger e.V. 
Zweites Deutsches Fernsehen (ZDF) 
£•<* 
Navn på de til høringen inviterede: 
Association des Télévisions commerciales (ACT) 
Association européenne des Radios commerciales (AER) 
Association internationale des Télédistributeurs (AID) 
Association Mondiale des Radiodiffuseurs Communautaires (AMARC + AMARC-
EUROPE) 
Bureau européen des Unions des Consommateurs (BEUC) 
Confédération des Associations d'Editeurs de Journaux (CAEJ) 
Coordination européenne des Producteurs indépendants (CEPI) 
Confédération européenne des Syndicats (CES/ETUC) 
Comité des Industries cinématographiques des Communautés européennes (CICCE) 
European Association of Advertising Agencies (EAAA) 
European Alliance of Press Agencies (EAPA) (Belga Direction) 
Europâischer Gewerkschaftsausschufi fur Kunst, Medien und Unterhaltung/Secretariado 
Internacional de los Sindicatos de Artes, Medios de Comunicaciôn y Espectåculo 
(EGAKU/ISETU) 
European Advertising Tripartite (EAT) 
European Films Producer Association (EFPA) 
European Group of Television Advertising (EGTA) 
European Graphical Federation (EGF/FGE) 
European Publisher Council (EPC) 
European Programmes Providers Group (EPPG) 
Fédération des Associations des Editeurs de Périodiques (FAEP) 
Fédération des Editeurs européens (FEP/FEE) 
Fédération européenne des Réalisateurs de l'Audiovisuel (FERA) 
Fédération européenne des Radios Libres (FERL) 
Fédération européenne des Téléspectateurs (FET/LA TELE EST A NOUS) 
Fédération Internationale des Artistes (FIA) 
Fédération Internationale des Associations de Distributeurs (FIAD) 
Fédération Internationale des Associations de Producteurs de Films (FIAPF) 
Fédération Internationale des Journalistes (FIJ) 
Fédération Internationale de Musiciens (FIM) 
Fédération Internationale des Producteurs de Film Indépendant (FIPFI) 
Fédération Internationale des Syndicats des Travailleurs de l'Audiovisuel (FISTAV) 
Groupement des Sociétés d'Auteurs et Compositeurs (GESAC) 
Fédération Internationale des Producteurs de Phonographes (IFPI) 
S S 
Union européenne de Radiodiffusion (UER/EBU) 
Union des Confédérations de l'Industrie et des Employeurs d'Europe (UNICE) 
World Federation of Advertisers (WFA) 
The EC Committee 
Eureka Audiovisual 
Conseil de l'Europe 
Conseil de Ministres 
Parlement européen 
Comité Economique et Social (CES) 
European Free Trade Association (EFTA) 
UNESCO 
Etat membres 
S6 
RESUME 
Formålet med Grønbogen er at fremlægge en foreløbig vurdering af behovet for 
en foranstaltning på EF-plan med hensyn til mediekoncentration (tv, radio, 
den skrevne presse) samt af de forskellige mulige Initiativer, Kommissionen 
kan træffe efter at have Indhentet udtalelser fra de Interesserede parter. 
Parlamentet har I de seneste år ved flere lej 1igheder udtrykt stærk Inte­
resse for dette spørgsmål, særlig I to beslutninger af 15. februar 1990 og 
16. september 1992, hvori Kommissionen anmodes om at fremsætte forslag til 
retlige foranstaltninger til begrænsning af mediekoncentrationer med henblik 
på at værne om pluralismen. 
Både ud fra EF's mål og EF's kompetenceområder kan analysen af behovene for 
en indsats resumeres som følger: 
1. Beskyttelsen af pluralismen som sådan er en opgave, som I første række 
påhviler medlemsstaterne. Fællesskabet skal som led i gennemførelsen af sine 
mål og udøvelsen af sine beføjelser sikre, at EF's virke Ikke er til skade 
for pluralismen. Set alene ud fra det formål at værne om pluralismen synes 
der l denne henseende Ikke at være et behov for et Initiativ på EF-plan, da 
de nationale mekanismer til beskyttelse af pluralismen, som er Indført af 
medlemsstaterne, kan anvendes på forhold, der har en EF-dlmenslon. Hvis et 
radio- og tv-selskab, som er etableret i en anden medlemsstat, således 
faktisk omgår lovgivningen om pluralisme, kan modtagermedlemsstaten, med 
forbehold af, at de betingelser, der er fastsat I henhold til Domstolens 
retspraksis, overholdes, begrænse den fri bevægelighed for dette radio- og 
sy 
tv-selskabs udsendelser. I det tilfælde, hvor en koncentration, der I medfør 
af forordningen om fusioner og virksomhedssammenslutninger er blevet 
erklaret uforenelig med fællesmarkedet, rejser problemer set ud fra et 
piuraI Ismesynspunkt, har medlemsstaterne ligeledes mulighed for at træffe 
hensigtsmæssige foranstaltninger for at sikre beskyttelsen af pluralismen. 
2. Medlemsstaternes mulighed for at opretholde pluralismen I kraft af 
nationale retsregler vedrørende koncentrationer kan Imidlertid gribe for­
styrrende ind I EF's Indre marked. Sldén midten af 1980'erne er der blevet 
Indført lovgivninger om ejerskab i medier, som udvikler sig forskelligt fra 
medlemsstat til medlemsstat. Disse lovgivninger vedrørende pluralisme, som 
navnlig består I at fastsætte en maksimumsgrænse for kapitalinteresser I et 
medie og at forhindre kumulering af kontrollerende Indflydelse eller af 
ejerskab i flere medier på én gang, bør holdes adskift fra de diskrimine­
rende begrænsninger, der begrænser udlændinges ejerskab, og som derfor er 
uforenelige med Traktaten. 
3. Forskellene mellem de nationale bestemmelser, der har til formål at 
sikre pluralismen, kan I teorien få indvirkninger på det Indre markeds 
funktIon : 
en medlemsstat har mulighed for at begrænse den frie bevægelighed for 
radio- og tv-spredte udsendelser I tilfælde af faktisk omgåelse af en af 
disse lovgivninger; 
der kan ske en begrænsning af medievirksomheders etablering I en anden 
medlemsstat; 
der skabes konkurrencebegrænsninger og -fordrejninger; 
en retlig usikkerhed, som er til skade for virksomhedernes konkurrence­
evne, kan blive resultatet af de forskelle I vurdering af, hvornår der er 
tale om omgåelse; 
s 8 
disse lovgivninger begrænser adgangen til at drive medievirksomhed og 
til at erhverve ejerskab I medier, til trods for at dette netop bør fremmes 
for at styrke etableringen af det Indre marked og den konkurrence mellem 
medievirksomheder, som er nødvendig for pluralismen. 
4. De begrænsninger af ejerskab, som er årsag til disse virkninger, er 
Ikke som sådanne uforenelige med EF-retten. De er I realiteten Ikke 
diskriminerende og forfølger et mål af almen interesse, som er forbundet 
med ytringsfriheden. 
5. Begrænsninger af ejerskab I medier kan Ikke erstattes alene ved anven­
delse af de generelle konkurrenceregler, på EF-plan bl.a. af forordningen om 
fusioner og virksomhedssammenslutninger. Disse regler kan kun forhindre de 
koncentrationer, der berører pluralismen, I det omfang, de ligeledes har 
indvirkning på konkurrencen, hvilket Ikke altid er tilfældet. 
6. Ud fra denne analyse kan de forskellige Initiativer, som Kommissionen 
eventuelt kan træffe, reduceres til tre optioner: 
I. Ingen Indsats 
II. forslag om en henstilling om gennemsigtighed 
III. forslag om en harmonisering af de nationale begrænsninger af 
ejerskab I medier I kraft af: 
a) et rådsdirektiv, eller 
b) en rådsforordning, eller 
c) et direktiv eller en forordning ledsaget af nedsættelsen 
•af et uafhængigt udvalg. 
På Indeværende tidspunkt har Kommissionen Ingen præference med hensyn til 
den ene eller den anden af disse muligheder og er åben over for andre 
^ 
eventuelle forslag. Kommissionen Ønsker at høre de interesserede parters 
mening om disse optioner samt om de spørgsmål, der rejses I Grønbogen, og 
som gengives nedenfor: 
SPØRGSMÅL 1 
Kommissionen Ønsker at Indhente udtalelser fra de Interesserede parter 
vedrørende behovene for Indsats og særlig vedrørende 
eventuelle tilfælde, hvor EF-dImens ionen I medievirksomhed har gjort 
begrænsninger af ejerskab i medier Ineffektive i forhold til det mål at 
opretholde pluralismen, bl.a. på grund af omgåelse af disse, eller på grund 
af manglende gennemsigtighed; 
eksistensen af andre begrænsninger eller begrænsende virkninger end de 
ovenfor beskrevne; 
konkrete tilfælde, hvor begrænsninger af ejerskab faktisk har skabt 
hindringer for selskabers virksomhed i denne sektor; 
sektorer eller aktiviteter, som i særlig grad berøres af begrænsning af 
ejerskab (er den skrevne presse f.eks. underlagt begrænsende virkninger. 
Ikke kun med hensyn til multimedie-aspekter, men også med hensyn til 
monomedie-aspekter?). 
SPØRGSMÅL 2 
Kommissionen Ønsker at kende de Interesserede parters holdning til spørgs­
målet om, hvorvidt de påviste behov set I forhold til EF's mål er tilstræk­
kelig vigtige til at nødvendiggøre en indsats I mediesektoren, og I givet 
fald på hvilket tidspunkt en sådan Indsats bør foretages. 
•a 
€ O 
SPØRGSMÅL 3 
Kommissionen Ønsker at indhente udtalelser fra de Interesserede parter om, 
hvorvidt en Indsats, som udelukkende foretages på medlemsstatsniveau, vil 
være tilstrækkelig effektiv set I forhold til EF's mål. 
SPØRGSMÅL 4 
Kommissionen ønsker at indhente udtalelser fra de Interesserede parter ved­
rørende Indholdet I en eventuel harmoniseringsforanstaltning, således som 
det fremgår af ovenstående, særlig vedrørende de to forskellige muligheder i 
forbindelse med anvendelsesområde, anvendelse af reelle seer- oo Ivttertai 
som grundlag for fastsættelse af tærksler, vedrørende afgræsning af spred­
ningsområder. I givet fald vedrørende andre mulige referencer, og mulig­
hederne for at definere begrebet Kontrollerende YtrKSQfflhed. 
SPØRGSMÅL 5 
Kommissionen Ønsker at Indhente udtalelser fra de Interesserede parter om 
fordelen ved en særski It Indsats vedrørende gennemsigtighed, ud over en 
harmoniserIngsforanstaltnlng. 
SPØRGSMÅL 6 
Kommlssjonen ønsker at Indhente udtalelser fra de Interesserede parter om 
fordelen ved at oprette en Instans med beføjelser vedrørende mediekoncen­
tration. 
SPØRGSMÅL 7 
Kommissionen ønsker at Indhente udtalelser fra* de interesserede parter om 
hver af de mulige optioner. 
6A 
anneKS ** 
14.02.94 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 44/177 
Torsdag den 20. januar 1994 
9. anmoder Kommissionen om at acceptere en ændring af sit retsgrundlag i den af 
Europa-Parlamentet ønskede retning; 
10. anmoder om at blive hørt på ny om forslag, for hvilke hørings- eller samarbejdsproceduren 
er blevet erstattet af proceduren med samstemmende udtalelse; 
11. pålægger sin formand at sende denne beslutning og den tilsvarende betænkning til Rådet 
og Kommissionen. 
10. Grønbogen om pluralisme og koncentration i medierne 
A3-0435/93 -
Beslutning om grønbogen om pluralisme og koncentration i medierne i det indre marked 
Europa-Parlamentet, 
— der henviser til Kommissionens grønbog om pluralisme og koncentration i medierne i det 
indre marked (KOM(92) 0480 — C3-0035/93), 
— der henviser til forretningsordenens artikel 51, 
— der henviser til betænkning fra Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier samt 
til udtalelser fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og Udvalget 
om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik (A3-0435/93), 
A. der henviser til sine beslutninger af 15. februar 1990 (') om koncentration inden for 
mediesektoren og af 16. september 1992 C2) om mediekoncentration, hvori det henviste til 
farerne ved koncentration af medierne for det alsidige udbud af holdninger og for 
pluralismen og gik ud fra, at de nationale medieretlige instrumenter ikke længere alene var 
tilstrækkelige til at sikre ytringsfrihed og pluralisme i Europa, 
B. der glæder sig over, at Kommissionen med forelæggelsen af grønbogen om »pluralisme og 
koncentration i medierne i det indre marked« nu har taget denne problematik op, og at den 
allerede inden en EF-indsats har indledt en omfattende høringsprocedure med de berørte 
parter, , • 
C der henviser til, at mediekoncentration og -sammenkædning i Fællesskabet øges og at én 
gang etablerede sammenkædninger, når de. påvirker det alsidige udbud af holdninger, kun 
vanskeligt kan ophæves igen, 
D. der er overbevist om, at der derfor omgående bør skabes lovmæssige forudsætninger, der 
giver Fællesskabet mulighed for om nødvendigt at træffe foranstaltninger til begrænsninger 
mod mediekoncentrationer på europæisk plan, der truer det alsidige udbud af holdninger og 
pluralismen, 
E. der henviser til, at der er behov for en harmonisering af de nationale medieretlige 
begrænsninger for på den ene side at hindre, at disse omgås, og for på den anden side at sikre 
det indre markeds funktion, hvormed man samtidig opnår en forbedring af de europæiske 
mediers konkurrenceevne, 
F. der henviser til det vigtige bidrag, de offentlige radiofonier yder til fremme af det alsidige 
udbud af holdninger, pluralismen og den almene dannelse,«og til, at de er underkastet andre 
markedsvilkår end kommercielle radiostationer, 
G. der henviser til, at de offentlige, ikke-kommercielle radiofonier i en del medlemsstater har 
været udsat for stærk tilbagegang siden de kommercielle radiofoniers start, 
(') EFTnr. C 068 af 19.03.1990, s. 137. 
(-) EFT nr. C 2S4 af 02.11.1992. s. 44. 
e<z^ 
Nr. C 44/178 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.02.94 
Torsdag den 20. januar 1994 
H. der henviser til, at overgangen til »multimedier« sker hurtigt på grund af den hurtige 
teknologiske udvikling og til, at disses virkninger for massemedierne bør være genstand for 
et særligt direktiv, 
I. der henviser til, at Fællesskabet bør tiltræde Europæisk Råds konvention om menneskeret­
tigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder og dermed får særlig pligt til at beskytte . 
ytringsfriheden og alsidigheden som afledninger heraf og bør yde et bidrag til den videre * 
udvikling af denne ret, også i forhold til lande, hvormed det har indgået associeringsaftaler 
og andre aftaler, 
J. der henviser til, at medieverdensmarkedet (tv, radio, den skrevne presse) er enormt, at EF i 
dag tegner sig for den største individuelle andel heraf, og at denne sektor har et stort potentiel 
i beskæftigelsesmæssig henseende, 
K der henviser til, at det indre marked for medieindustrien kan føre til større fortjenester, flere 
arbejdspladser og større kulturel mangfoldighed, hvilket øger medievirksomhedernes 
beredvillighed til at foretage investeringer og fører til flere uddannelsespladser samt til en 
øget forsknings- og udviklingsaktivitet inden for mediesektoren, 
L. der henviser til, at lovgivning om koncentration af medierne ikke alene må tage højde for den 
økonomiske dimension men også og i lige så høj grad den kulturelle dimension, og at en 
styrkelse af de europæiske mediers samlede konkurrenceevne må ledsages af en styrkelse af 
den økonomiske og kulturelle pluralisme i denne sektor, 
M. der mener, at alsidighed i medierne er et afgørende element i forbindelse med opbygningen 
af Den Europæiske Union i overensstemmelse med de krav om demokrati og respekt for 
.. menneskerettighederne, som er fastlagt i artikel F i. traktaten om Den Europæiske Union. 
N. der mener, at pluralisme inden for kommunikationsmidlerne er et væsentligt element for 
opbygning af Den Europæiske Union i overensstemmelse med kravene om demokrati og 
respekt for menneskerettighederne, således som fastsat i artikel F i traktaten om Den 
Europæiske Union, 
O. der mener, at medlemsstaternes forskellige retsforskrifter vedrørende pluralisme og koncen­
tration kan hæmme det indre markeds funktion, navnlig for så vidt angår fri udveksling af 
tjenesteydelser og etableringsfriheden, 
1. opfordrer Kommissionen til, efter høring af de berørte parter i overensstemmelse med 
grønbogens »underoption 3 C« (direktiv eller forordning sammen med et uafhængigt udvalg) at 
forelægge et direktivforslag, der dels harmoniserer de nationale begrænsninger af mediekoncen­
tration og dels gør det muligt for Fællesskabet at gribe ind. i koncentrationsforhold, der truer 
pluralismen; i denne forbindelse må der tages hensyn til følgende kriterier: 
a) hele medieområdet skal være omfattet, dvs. de skrevne og audiovisuelle medier; kun således 
kan multimediakoncentration (cross-ownership) på mere effektiv vis vurderes og eventuelt 
begrænses; 
b) der skal ikke alene tages hensyn til formelle ejerforhold, men det må kunne klarlægges, om 
der også af andre årsager er tale om »dominerende indflydelse«, f.eks.. »sleeping partners«, 
beslægtede virksomheder, afhængighed af en programleverandør eller af en reklamekunde; 
c) bestemte grupper/virksomheder må udelukkes fra indflydelse i visse mediesektorer (disqua­
lified persons); således skal f.eks. reklamebureauer ikke have tilladelse til at udgive aviser, 
drive radio- og tv-virksomhed og omvendt; 
d) reklameformidlingsbureaueme må ligeledes underlcastes strenge konkurrencebestemmelser 
på nationalt plan og EF-plan, således at de hverken direkte eller indirekte kan øve indflydelse 
på de forskellige mediers redaktionelle linjer; sammenkobling af reklame og program 
(bartering) skal begrænses; 
e) sammenkædninger mellem programleverandører, herunder rettighedsindehavere og produ­
center på den ene side og sendeopcratører på den anden side, bør uden forbehold underkastes 
konkurrencereglerne; 
é?> 
14.02.94 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 44/179 
Torsdag den 20. januar 1994 
f) princippet om fuldstændig transparens i ejendomsforholdene skal overholdes; desuden må 
sendeoperatørerne forpligtes til at fremlægge alle ejer- og forvaltningsoplysninger og andre 
relevante økonomiske oplysninger (analogt til kartelretten); ændringer i ejerforholdene skal 
anmeldes; de af mediekontrolmyndighederne udpegede uafhængige eksperter, der har 
tavshedspligt, må efter anmodning have adgang til relevante bilag, også til skattemæssige 
data; det må ikke være muligt at nægte at give disse oplysninger under henvisning til 
forretningshemmeligheder; 
g) radiofonier, som i henhold til gældende ret i en medlemsstat er uafhængigt og pluralistisk 
struktureret og arbejder uden sigte om fortjeneste, fritages for de bestemmelser i direktivet, 
der ikke vedrører transparens; 
h) ved en EF-indsats skal der gives medlemsstaterne tilstrækkelig mulighed for at imødekom­
me de særlige behov i deres nationale medielandskab; det gælder især for mediernes 
organisatoriske strukturer, for programforbud og for positive foranstaltninger, f.eks. til 
fremme af ikke-kommercielle radioer eller uafhængige aviser. 
i) der må være mulighed for—også på medlemsstatsniveau—at reagere mod nye trusler mod 
det alsidige udbud af holdninger, som man ikke har kunnet forudse, f.eks. når telefonselska­
ber optræder som udbydere af radio- og tv-programmer; , ~ 
j) det uafhængige udvalg eller det europæiske medieråd skal udelukkende have rådgivnings­
funktioner; med bistand fra de nationale instanser med ansvar for medierne får det 
overdraget følgende opgaver og beføjelsen. 
— overvågning af medielandskabet samt den teknisk-økonomiske og sociale udvikling på 
medieområdet såvel inden for som uden for Europa; forelæggelse af en medierapport 
hvert andet år; 
— sikring af fuldstændig gennemsigtighed i forbindelse med virksomhedssammenkædnin-
ger (åbenhed omkring al privat og offentlig deltagelse); 
— udarbejdelse af responsa og udtalelser til kommissionen om planlagte virksomhedssam­
menslutninger med en EF-dimension eller en europæisk dimension; 
— udarbejdelse af forslag til Kommissionen om eventuelle foranstaltninger til modvir­
kning af koncentration; 
2. mener, at den del af medieforbrugerne, som en bestemt medieejer (kontrollerende selskab) 
kommer i kontakt med, er velegnet som supplerende kriterium til evaluering af koncentrations-
graden i medierne; 
3. er af den opfattelse, at kvaliteten og alsidigheden inden for denne sektor (hvordan branchen 
udvikler sig og de oplysninger, den prøver at give) er selve demokratiets keme; 
4. venter, at der med harmonisering af de nationale koncentrationsbegrænsninger på 
medieområdet tilsigtes et. højt beskyttelsesniveau for pluralisme og det alsidige udbud af 
holdninger, og at markedsadgangen for nye medievirksomheder samtidig lettes; 
5. opfordrer Fællesskabet og medlemsstaterne til at gå ind for, at EF-direktivet efterfølgende 
suppleres med en konvention fra Europarådet for dermed at tage den paneuropæiske dimension 
af spørgsmålet om mediekoncentration med i betragtning; 
6. opfordrer på ny Kommissionen til at forelægge forslag på grundlag af det katalog af 
foranstaltninger, der anføres i ovennævnte beslutning af 16. september 1992, og at forelægge et 
aktionsprogram til fremme af det alsidige udbud af holdninger og pluralismen.i medierne; dette 
skal navnlig omfatte: 
— et direktivforslag om fællesskabsmyndigheders og nationale myndigheders ret til adgang til 
oplysninger, svarende til den amerikanske Freedom of Information Act; 
— en europæisk mediekodeks med henblik på bevaring af erhvervsetikken, så vidt muligt 
udarbejdet af de berørte partier; 
—- et rammedirektiv til sikring af den publicistiske og journalistiske frihed i alle medier. 
7. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen. 
G*{ 
10. li.93 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 304/17 
Udtalelse om Kommissionens grønbog om »Pluralisme og koncentration i medierne i det 
indre marked — Vurdering af behovet for et EF-initiativ« 
(93/C 304/07) 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 15. februar 1993 under 
henvisning til EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om Kommissionens grønbog om »Pluralisme og koncentration i medierne i det 
indre marked — Vurdering af behovet for et EF-initiativ«. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Paul Flum til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
7. juli 1993. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog pi sin 308. plenarforsamling, mødet den 
22. september 1993, med et flertal af stemmer for, 7 imod og 15 hverken for eller imod, 
følgende udtalelse. 
Det økonomiske og sociale Udvalg bifalder, at Kommis­
sionen har fremlagt en grønbog om »Pluralisme og 
koncentration i medierne i det indre marked — Vurde­
ring af behovet for et EF-initiativ«. Det er især prisvær­
digt, at grønbogen giver et grundigt indblik i den aktuel­
le retssituation i medlemslandene. 
ØSU bifalder også, at Kommissionen i sin grønbog 
undlader at træffe forhastede beslutninger og i stedet 
baner vejen for en bred dialog mellem samfundets for­
skellige grupper. 
1. Indledning 
1.1. Både under forberedelsen af Rådets direktiv om 
samordning af visse love og administrative bestemmel­
ser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radio-
spredningsvirksomhed (»Fjernsyn uden grænser«) af 
3. oktober 1989 (*) og efterfølgende har ØSU arbejdet 
konstruktivt med udviklingen af europæiske perspekti­ver for elektroniske medier og bidraget med vigtige 
elementer til nævnte direktiv. 
1.2. 1 tilknytning til grønbogens overvejelser er det 
nødvendigt endnu engang at fremhæve grundlinjerne i 
ØSU's hidtidige mediepolitik. ØSU konstaterede således 
i sin udtalelse af 25. september 1985 (2) om Kommissio­
nens »Grønbog om etableringen af det fælles marked 
. for radiospredning, specielt ved satellit- og kabelfremfø­
ring« (3), at det principielt ikke kan være Fællesskabets 
opgave at gribe ind i de enkelte medlemsstaters medie­
struktur. Godkendelsen af fjernsyns- og radiovirk­
somheder skal fortsat være et nationalt anliggende. Det 
skal dog sikres, at informations- og meningspluralismen 
i EF ikke trues. I., samme udtalelse opfordrede ØSU 
Kommissionen til at undersøge, om det var nødvendigt 
at fremsætte forslag til tilnærmelse af de nationale 
bestemmelser om programindhold for at skabe ensarte­
de forudsætninger for konkurrencen; i den forbindelse 
fremhævede ØSU følgende områder: beskyttelse af 
ungdommen, beskyttelse af den personlige integritet, 
beskyttelse af ophavsmænds, fortolkeres og producen-
(') EFTnr. L 298 af 17. 10. 1989. (2) EFT nr. C 303 af 25. 11. 1985, s. 13. 
(3) Dok. KOM(84) 300 endelig udg. 
és 
Nr. C 304/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 11.93 
ters rettigheder, reklameudsendelser. Det må ikke 
mindst undersøges grundigere, hvilken indflydelse tv-
reklamer og deres programmæssige konsekvenser har 
på informative udsendelsers uafhængighed og fuldstæn­
dighed, og ligeledes hvilken indflydelse reklameagentu­
rer har på handelen med programmer. I sin »Beslutning 
om mediekoncentration og fri meningsdannelse« af 
16. september 1992 (') har Europa-Parlamentet tilkende­
givet, al det »er bekymret over den stigende koncentra­
tion inden for reklame og dennes betydelige indflydelse 
på mediernes programmer og indhold«, og også Kom­
missionen ønsker at undersøge reklameaspektet. 
1.3. I sin udtalelse af 1. juli 1987 (2) om Kommissio­
nens forslag til Rådets direktiv om visse i medlemssta­
terne ved lov eller administrativt fastsatte forskrifter 
vedrørende udøvelse af radiospredningsvirksomhed (3) 
gav ØSU udtryk for den opfattelse, at~man i de nationale 
lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger 
på radiospredningsområdet bør undgå enhver bestem­
melse, der kan tænkes at skabe en dominerende me­
ningsdannende magtfaktor. I sin tillægsudtalelse af 
27. april 1989 (4) om ovennævnte forslag understregede 
ØSU endnu engang nødvendigheden af, at der ikke 
træffes nogen form for foranstaltninger, som kan be­
gunstige opnåelsen af en dominerende stilling, der såle­
des kan begrænse alsidigheden og informationsfrihe­
den. ØSU konstaterer til sin store tilfredshed, at fjern-
synsdirektivet, som Rådet i mellemtiden har vedtaget, 
nu indeholder et kapitel, hvori alle fysiske og juridiske 
personer, hvis retmæssige interesser er blevet krænket 
ved en ukorrekt påstand i et tv-program, sikres ret til 
besigtigelse. ØSU var det første EF-organ, som fremsat­
te dette krav under lovgivningsproceduren, hvorefter 
det blev accepteret af Europa-Parlamentet, Kommissio­
nen og Rådet. Også ØSU's bemærkninger om ophavs­
rettigheder, beskyttelse af børn og mindreårige samt 
reklame blev i fuldt omfang taget til følge, idet der 
nedlægges forbud mod reklamer for tobaksvarer og 
receptpligtig medicin. 
1.4. I sin udtalelse af 20. december 1989 (5) EFT 
nr. C 62 af 12. marts 1990, side 26, om »Fremstød på 
det kulturelle område i Det Europæiske Fællesskab« (6) 
fremhævede ØSU, at skabelsen af europæiske mediegi­
ganter er præget af en tendens til globalisering, indbyr­
des afhængighed og oprettelse af koncerner med mange­
artede aktiviteter. I denne forbindelse er det nødvendigt 
at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger for at undgå 
monopoldannelser samt føre kontrol med fusioner. 
ØSU opfordrede derfor kraftigt Kommissionen til at 
C) EFTnr. C 284 af 2. 11. 1992, s. 44. 
(2) EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987, s. 29. 
(3) EFT nr. C 179 af 17. 7. 1986, s. 4. 
(4) EFT nr. C 159 af 26. 6. 1989, s. 67. 
(s) EFT nr. C 62 af 12. 3. 1990, s. 26. 
(6) EFTnr. C 175 af4. 6. 1988. undersøge mulighederne for at fastsætte klarere grænser 
for krydsejerskab og mediemonopoler, navnlig gennem 
foranstaltninger, der kræver gennemsigtighed for finan­
sielle transaktioner og fuld åbenhed omkring de samle­
de aktieposter. Derudover foreslog ØSU, at der oprettes 
et »europæisk medieobservatorium«, der kan kontrolle­
re og bremse sådanne økonomiske koncentrationer og 
bidrage til at fremme og sikre informationsfriheden og 
den kulturelle mangfoldighed. 
1.5. ØSU fastslog, at der også er brug for EF-ledsage-
foranstaltninger og retningslinjer for at sikre alle jour­
nalister og ansatte i mediesektoren et minimum af be­
skyttelse med hensyn til faglige standarder og etik, 
redaktionel uafhængighed og ytringsfrihed. Der er lige­
ledes behov for EF-instrumenter for at sikre de grund­
læggende, aftalemæssige rettigheder og den sociale sik­
ring af ansatte i mediesektoren og for at anspore trans­
nationale selskaber til at respektere eksisterende erhver­
vede rettigheder og relevante internationale arbejds-
konventioner. 
1.6. Endelig gav ØSU i sin udtalelse af 20. september 
1990 (7) om »Meddelelse fra Kommissionen ledsaget 
af to forslag til Rådets afgørelse om vedtagelse af et 
handlingsprogram til fremme af udviklingen af den 
europæiske audiovisuelle industri "MEDIA" 1991-
1995« (8) udtryk for følgende synspunkt: Den demokra­
tiske og samfundsmæssigt forpligtende sameksistens 
mellem forskelligartede programarrangører med for­
skellige retsstrukturer, dvs. offentlige og private udby­
dere, kan danne grundlag for kulturel pluralisme. Det 
er imidlertid en forudsætning, at princippet om ytrings­
frihed bevares og sikres i alle former og for alle sam­
fundsgrupper. Det må med alle midler hindres, at der i 
handelen med kassetter, plader og film udvikler sig 
monopolagtige strukturer, som begrænser eller endog 
forhindrer den frie handel med disse medieprodukter. 
1.7. Europa-Parlamentets beslutning A3-0153/92 af 
16. september 1992 om mediekoncentration og fri me­
ningsdannelse^) indeholder — på linje med ØSU's egne 
overvejelser — vigtige argumenter for EF-tiltag. ØSU 
kan bl.a. støtte følgende: 
— opfordringen til at udarbejde et charter fôr ikke-
kommerciel europæisk tv- og radiospredningsvirk­
somhed, dvs. offentlig-retlige radiovirksomheder, 
kooperative sendere og åbne kanaler, 
— beskyttelse og bevarelse af den europæiske kulturarv 
og af europæisk kulturproduktion, 
— behovet for lovgivning om adgangsret til at sende 
kortfattede nyhedsorienterede reportager om begi­
venheder af almen interesse, 
— udarbejdelse af en mediekodeks til sikring af den 
faglige etik (jf. punkt 5), 
(7) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990, s. 174. 
(8) EFT nr. C 127 af 23. 5. 1990, s. 13. 
(9) EFT nr. C 284 af 2. 11. 1992, s. 44. 
GG 
10. 11.93 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 304/19 
— opfordringen til at forelægge forslag til et europæisk 
rammedirektiv til sikring af den journalistiske og 
publicistiske uafhængighed i alle medier, 
— opfordringen til at fremsætte effektive forslag om 
kontrol med mediekoncentration og 
— opfordringen til at oprette et uafhængigt europæisk 
medieråd. 
2. Hovedpunkterne i Kommissionens grønbog 
2.1. På baggrund af EØF-traktatens — og dermed 
også grønbogens — overordnede indfaldsvinkel er det 
forståeligt, at Kommissionen har lagt tyngdepunktet på 
etableringen af et velfungerende indre marked for radio-
og tv-spredningsvirksomhed. I betragtning af, at de 
audiovisuelle medier og deres informationspolitik er 
vigtige for den sociale og demokratiske udvikling.i' 
Europa, må opretholdelsen af pluralismen og 
meningsfrihcden/-mangfoldigheden efter ØSU's opfat­
telse dog kunne tilkomme mindst lige så megen op­
mærksomhed. Desuden er der i denne sammenhæng 
ikke taget højde for pressens rolle, det være sig som 
korrigerende eller forstærkende faktor i forbindelse 
med den stigende koncentration på det audiovisuelle 
område. Så længe mediepolitiske beslutninger ;— det 
være sig i medlemslandene eller på EF-plan — ikke 
beskyttes mod risikoen for, at der opstår meningskartel-
ler, kan den europæiske udvikling lide skade. ØSU 
understreger, at det er vigtigt at beskytte de grundlæg­
gende rettigheder i EF, som EF's organer og navnlig 
Domstolen i flere henseender har anerkendt. 
2.2. I grønbogen henvises der til specifikke be­
slutninger fra Europa-Parlamentet og til Europarådets 
arbejde. Imidlertid har også ØSU allerede i tidligere 
udtalelser taget stilling til spørgsmålet om koncentra­
tion i medierne, navnlig i sine udtalelser om »Fjernsyn 
uden grænser«. Det er en væsentlig mangel ved grønbo­
gen, at der ikke er taget hensyn til ØSU's synspunkter 
på området; Kommissionens dokument bør i sin endeli­
ge form tage højde for de mange forberedende udtalel­
ser, forslag og idéoplæg, ØSU har fremlagt inden for 
dette område. 
2.3. Kommissionens formål med grønbogen er at 
fremlægge en foreløbig vurdering af behovet for en 
foranstaltning på EF-plan med hensyn til mediekoncen­
tration (tv, radio, den skrevne presse) samt af de forskel­
lige mulige initiativer, Kommissionen kan træffe efter 
at have indhentet udtalelser fra de interesserede parter. er til skade for pluralismen. I denne henseende synes 
der efter Kommissionens mening ikke at være behov 
for et initiativ på EF-plan, da de nationale mekanismer 
til beskyttelse af pluralismen, som er indført af med­
lemsstaterne, principielt også kan anvendes på forhold, 
der har en EF-dimension. 
2.4.2. Medlemsstaternes mulighed for at opretholde 
pluralismen i kraft af nationale retsregler vedrørende 
koncentrationer kan imidlertid gribe forstyrrende ind i 
EF's indre marked. Det gælder navnlig nationale be­
stemmelser, der sætter maksimumsgrænser for kapital­
interesser i et medie, eller som sigter mod at forhindre 
kumulering af kontrollerende indflydelse eller af ejer­
skab i flere medier på én gang. 
2.4.3. Sådanne nationale bestemmelser kan i hvert 
fald i teorien påvirke det indre markeds funktion: 
—'en medlemsstat har mulighed for at begrænse den 
frie bevægelighed for radio- og tv-spredte udsendel­
ser i tilfælde af faktisk omgåelse af en af disse 
lovgivninger, 
— der kan ske en begrænsning af medievirksomheders 
etablering i en anden medlemsstat, 
— der -kan opstå konkurrencebegrænsninger og -for­
drejninger, 
— en retlig usikkerhed, som er til skade for virksomhe­
dernes konkurrenceevne, kan blive resultatet af for­
skellene i vurderingen af, hvornår der er tale om 
omgåelse, 
— disse lovgivninger begrænser adgangen til at drive 
medievirksomhed og til at erhverve ejerskab i me­
dier, til trods for at dette netop bør fremmes for at 
styrke etableringen af det indre marked og den 
konkurrence mellem medievirksomheder, som er 
nødvendig for pluralismen. 
2.4.4. Begrænsninger af ejerskab, der har sådanne 
virkninger, er ikke på forhånd uforenelige med EF-
retten, fordi de tager sigte på at bevare og sikre pluralis­
men. De kan derfor ikke erstattes alene ved anvendelse 
af de generelle konkurrenceregler på EF-plan bl.a. af 
forordningen om fusioner og virksomhedssammen­
slutninger. 
2.4.5. Kommissionen foreslår tre konkrete optioner 
for en eventuel indsats på EF-plan: 
2.4. Kommissionens analyse af de forskellige natio­
nale lovgivninger og foranstaltninger vedrørende »plu­
ralisme og mediekoncentration« har ført til følgende 
konklusioner: I. Ingen indsats 
II. Forslag om en henstilling om gennemsigtighed 
2.4.1. Beskyttelsen af pluralismen som sådan er en 
opgave, som i første række påhviler medlemsstaterne. 
Fællesskabet skal som led i gennemførelsen af sine mål 
og udøvelsen af sine beføjelser sikre, at EF's virke ikke III. Forslag om en harmonisering af de nationale be­
grænsninger af ejerskab i medier i kraft af: 
a) et rådsdirektiv, eller, 
éf 
Ni.« NM//0 Dr I uiop.riskc I .HICSSLIIKTS lidende 10. 9Î 
b) en rådsforordning, eller, 
c) et direktiv eller en forordning ledsaget af ned­
sættelsen af et uafhængigt udvalg. 
På indeværende tidspunkt har Kommissionen ingen 
præference med hensyn til den ene eller den anden af 
disse muligheder, og Kommissionen er åben over for 
andre forslag. 
3. Generelle bemærkninger 
3.1 
højd 
teiser Efter ØSU's opfattelse bør Kommissionen tage 
le for følgende synspunkter under de videre drøf-
:r: 
a) Grønbogens analyse af situationen i EF-landene. 
munder lid i den konklusion, at forskelligartede 
antikoncentrationsbestemmelser inden for medie­
sektoren udgør en hindring for det indre markeds 
funktion på medieområdet, og at der derfor er behov 
for EF-tiltag. ØSU erkender, at de hindringer, som 
de forskelligartede nationale lovforskrifter lægger i 
vejen for det indre markeds funktion (konkurrence­
begrænsning eller -forvridning, begrænsninger i den 
frie udveksling af tjenesteydelser og i etablerings­
friheden, rctsusikkerhed) må fjernes, så virksomhe­
derne kan drage fordel af det indre marked og nyde 
godt af de samme udviklingsmuligheder inden for 
EF. Kommissionen skønner dog ikke, at der er 
behov for en EF-lovgivning til sikring af pluralisme 
og meningsfrihed: for det første, fordi sikring af 
pluralismeeren national opgave i henhold til trakta­
ten, for det andet fordi de forskellige nationale 
regler om pluralisme skønnes at yde tilstrækkelig 
beskyttelse. 
b) Efter ØSU's opfattelse er denne konklusion udtryk 
for en alt for grov forenkling. Kommissionen ved­
går, at EF's konkurrencelovgivning ganske vist kan 
bidrage til at opretholde pluralismen, men ikke er 
velegnet til dette formål. Og ikke alene det: hvis 
man blot afskaffer-lovbegrænsninger i forbindelse 
med godkendelse af spredningsvirksomhed, kan det 
føre til en begrænsning af pluralismen. Sikring af 
pluralisme og meningsfrihed i programmerne er i 
høj grad afhængig af de bestemmelser, der hindrer 
koncentrationsprocesser i medierne og dermed dan­
nelsen af monopollignende sammenslutninger. Jo 
længere enkelte store mediekoncerner strækker 
deres magtfulde arme ud over de europæiske lande, 
jo ringere bliver de mindre programudbyderes mu­
ligheder for at opretholde alternative programmer. 
c) Selv om EF's kompetence er begrænset til gennemfø­
relsen af det indre marked, må man i forbindelse 
med medier ikke se bort fra, at sådanne markedsme­
kanismer har en afgørende indflydelse på sikringen 
af et righoldigt programudbud, og dermed sikringen 
af ytringsfriheden og en alsidig meningstilkendegi­
velse. ØSU mener derfor, at EF's tilbageholdenhed 
med hensyn til mulige bestemmelser til beskyttelse af pluralismen er malplaceret. Et EF-tiltag bør der­
for tage sigte på at fastlægge grænserne for medie­
koncentration for at sikre, at pluralismen i EF ikke 
kan trues i kraft af mediekoncerner, der på udstrakte 
omrader har bestemmende indflydelse på den of­
fentlige meningsdannelse i bestemte regioner. Gan­
ske vist kan virksomhedernes sunde økonomi og 
konkurrenceevne være forudsætninger for pluralis­
me, men det fører dog ingenlunde automatisk til 
øget pluralisme, tværtimod kan det endog ind­
skrænke pluralismen, hvis en virksomhed har en 
dominerede markedsstilling. 
d) Det er efter ØSU's mening påkrævet at træffe for­
holdsregler vedrørende nationale og transnationale 
mediekoncerner, der i vidt omfang opnår monopol­
lignende markedsbeherskelse i enkeltstater; i et EF-
direktiv kan det ikke kun være et spørgsmål om at 
afskaffe hindringer for markedsadgangen, tværti­
mod skal der i en EF-lovgivning også sættes kon­
krete grænser, som imødegår mediespecifik koncen­
tration. Dette gælder også offentlige radio- og tv-
selskaber, som måtte opnå en dominerende mar­
kedsstilling. Derimod kan offentlig-retlige sendere, 
hvor det selskabsmæssige tilsyn sikrer uafhængig­
hed af statslige beslutninger, i vidt omfang bidrage 
til at sikre menings- og informationsfriheden, og 
dermed også pluralismen. 
e) Der må vedtages lovbestemmelser om adgang til 
satellitfrekvenser, som giver mulighed for ukontrol­
leret udsendelse af programmer over hele Europa. 
f) Der bør nedsættes et medieudvalg sammensat af 
repræsentanter for Europa-Parlamentet og ØSU og 
med inddragelse af uafhængige eksperter og repræ­
sentanter :for relevante samfundskredse,* der kan 
bistå Kommissionen som rådgivende organ. 
g) ØSU mener, at pluralismen også skal sikres gennem 
lovforskrifter på andre områder. Der må således 
stilles krav om visse demokratiske minimumsstan­
darder inden for europæiske radio- og tv-selskaber 
og den skrevne presse (sikring af den »interne« 
mediefrihed gennem medvirken, medindflydelse og 
anvisningsforbud). Den europæiske sektion under 
det internationale journalistforbund (IFJ — Interna­
tional Federation of Journalists) har da også krævet 
følgende i sin Milano-erklæring af 5. marts 1993: 
»Ud over de foranstaltninger, der generelt skal sikre 
mediemangfoldigheden, må der også træffes for­
holdsregler til sikring af pluralismen inden for de 
trykte og audiovisuelle medier. Det er absolut på­
krævet at beskytte den redaktionelle uafhængighed. 
Presse- og radiospredningsvirksomhedernes moral­
ske og intellektuelle kapital findes hos redaktio­
nen.« (l) Milano-erklæringen omfatter tillige mini-
mumsnormer for den redaktionelle uafhængighed 
inden for alle medier i Europa. 
(') ØSU's oversættelse. 
•(TS 
10. 11.93 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 304/23 
skal omfatte kontrol med koncerners mediemagt, men 
også en analyse af medieforbrugernes behov under hen­
syntagen til opretholdelsen og sikringen af informa­
tions- og meningsfriheden, beskyttelsen af mindreårige 
mod voldsscener og pornografiske programmer, en be­
grænsning af disse på grundlag af kriterier som menne­
skets, herunder specielt kvindens værdighed, forbud 
mod krigsforherligende fremstillinger o.m.a. 
5.2. Allerede i tidligere udtalelser har ØSU peget på 
komponenter til en sådan europæisk mediekodeks: »ØSU bifalder direktivforslagets bestemmelser om 
beskyttelse af børn og unge. Disse etiske regler, der 
skal beskytte børn og unge, bør efter ØSU's mening 
følges op og styrkes gennem en systematisk uddan­
nelse af forbrugeren på nationalt plan, således at de 
unge, der konstant udsættes for radio og tv, kan 
opøve en kritisk holdning både til udsendelserne og 
til reklamerne.« 
(ØSU's udtalelse om Kommissionens »Forslag til 
Rådets direktiv om samordning af visse i medlems­
staterne ved lov eller administrativt fastsatte for­
skrifter vedrørende udøvelse af radiosprednings­
virksomhed« af 1. juli 1987 — Artikel 15, punkt 
2.25). 
»Stigningen i medieudbuddet vil gøre det nødven­
digt med en række foranstaltninger inden for for­
brugerpolitikken, så det undgås, at forbjrugerne 
uden at være klar over det, bliver en kastebold for 
dem, der har direkte indflydelse på medierne, og 
den der givne information. Ved hjælp af forbruger-
undervisning kan man hjælpe forbrugerne til an­
svarsfuld brug af mediernes oplysninger. I denne 
forbindelse kunne man også overveje at give forbru­
gerorganisationerne mulighed for at medvirke via 
egne programmer i medierne.« 
(ØSU's udtalelse om Kommissionens »Grønbog om 
etableringen af det fælles marked foir radiospred­
ning, specielt ved satellit- og kabel fremføring« af 
25. september 1985). 
»Endvidere må man ikke undervurdere risikoen for, 
at der efter den i grønbogen foreslåede åbning af 
fjernsynsmarkedet vil blive produceret flere og flere 
såkaldte populærprogrammer (fiktion, underhold­
ning, quiz-programmer). På grund af det høje seertal 
vil disse udsendelser fra et kommercielt synspunkt 
være særlig rentable. Modsat den i grønbogen for­
fægtede reelle differentiering kan der opstå en stan­
dardisering af programmerne.« (Idem, punkt 4.4). 53. I oktober 1989 vedtog Rådet direktivet om fjern­
syn uden grænser, hvormed der fastlagdes en række 
vigtige tyngdepunkter. Rådet 
— bekræftede dermed radiospredningens betydning 
for kulturens udvikling og den frie meningsdannelse 
under forhold, hvor pluralisme og tilstedeværelse af 
lige muligheder sikres, 
erkendte nødvendigheden af at konsolidere de fæl­
les, brede forskriftsmæssige rammer, navnlig med 
hensyn til radiospredningsvirksomhedernes forplig­
telse til ikke at sende uanstændigt, voldeligt eller 
racistisk materiale, at afsætte en større del af deres 
sendetid til europæiske produktioner, at rette sig 
efter de generelle standarder for reklamers form, 
varighed, fremstilling og indpasning i de øvrige pro­
grammer, at holde øje med indholdet og kvaliteten 
af reklamerne med særligt henblik på oplysning, 
opdragelse og beskyttelse af forbrugerne. 
5.4. I sin tillægsudtalelse om »Fremstød på det kultu­
relle område i Det Europæiske Fællesskab« af 20. de­
cember 1989 erklærede ØSU i den forbindelse følgende: 
»Der bør derfor skabes rammer for den fri konkur­
rence mellem radio- og tv-programmer via euro­
pæiske kvalitetsnormer. I første omgang bør de 
allerede eksisterende nationale normer fastholdes 
og fremmes.« (Idem, punkt 4.5.2). 
»Der bor indføres EF-bestemmelser til tilnærmelse 
af de minimumsnormer, der er brug for til oprethol­
delse af den offentlige orden 
— især af reglerne til beskyttelse af ungdommen 
mod pornografi og mod forherligelse af vold og 
krigeriske konflikter, og 
al reeler til beskyttelse af den personlige integri­
tet (ret til gensvar).« (klem, punkt .5.4). »Kulturen betragtes som en dynamisk, udviklende 
berigelse af hverdagen. Det Europæiske Fællesskabs 
dimension har bidraget og kan i betydeligt omfang 
fortsat bidrage hertil, ikke i form af en »kultursam­
menstykning«, men gennem den harmoni, som er 
grundlaget for den kulturelle mangfoldighed, gen­
nem øget kontakt, sammenligning og sammenblan­
ding, og ved at man erkender både de forskellige 
kulturelle traditioner og de fælles, forenende prin­
cipper, og således bevæger sig hen imod gensidig 
forståelse og udryddelse af fordomme mellem fol­
keslagene. Den europæiske »kulturmodel« er ikke 
en enkelt, isoleret model, og endnu mindre en »smel­
tedigel«, men derimod en pluralistisk, alsidig kultur, 
som mange folkeslag bidrager til, og summen heraf 
beriger så igen hver enkelt kultur. Den europæiske 
»kulturmodel« er ikke en »fæstning«, men et spring­
bræt til andre kulturer, såvel i hele Fællesskabet 
som i verden <om helhed.« (Punkt 1.4.2). 
6^ 
Nr. C 304/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 11.93 
5.5. I de efterfølgende punkter i denne tillægsudtalel-
se behandlede ØSU udførligt de »kulturelle aspekter af 
mediepolitikken«. I en yderligere udtalelse af 
20. september 1990 om handlingsprogrammet til frem­
me af udviklingen af den europæiske audiovisuelle indu­
stri »MEDIA« 1991-1995 konstaterede ØSU følgende: 
»I forholdet til borgerne medfører mediepolitikken 
et stort ansvar og mange konsekvenser samt demo­
kratiske, samfundsmæssige og kulturelle forpligtel­
ser. Det er derfor ikke kun et spørgsmål om et 
stærkt ekspanderende marked med milliardom­
sætninger og hundredetusinder af beskæftigede; det 
drejer sig i særlig grad også om, at Europas kulturel­
le identitet ikke alene bevares, men også stimuleres 
kraftigt.« (Punkt 3.7.3). »Den demokratiske og samfundsmæssigt forpligten­
de sameksistens mellem forskelligartede programar­
rangører med forskellige retsstrukturer, dvs. offent­
lige og private udbydere, kan danne grundlag for 
kulturel pluralisme. Det er imidlertid en forudsæt­
ning, at princippet om ytringsfrihed bevares og sik­
res i alle former og for alle samfundsgrupper.« 
(Punkt 3.7.4). 
6. Afsluttende bemærkning 
ØSU henstiller, at Kommissionen tager hensyn til de 
fremlagte synspunkter og forslag, fordi det derigennem 
kan sikres, at menneskets værdighed i et frit og demo­
kratisk samfund vil stå i centrum i forbindelse med det 
europæiske mediemarkeds fremtidige udvikling. 
Bryssel, den 22. september t993. 
Susanne TIEMANN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
¥a 
BILAG 6 
Forskelle mellem de nationale regler om ejerskab i medierne 
Grønbogen viste, at de særlige nationale regler om begrænsninger for ejerskab i medierne af 
hensyn til pluralismen er særdeles forskelligartede. Der er tale om forskelle på flere niveauer, 
specielt med hensyn til formen for begrænsning (begrænsninger i mulighederne for at 
kumulere monomedie- eller multimedieejerskab, grænser for maksimal aktionærindflydelse i 
en radio- eller TV-station, begrænsninger med hensyn til, hvilke personer der kan kontrollere 
mediet), anvendelsesområdet for begrænsningerne for ejerskab i medierne (visse 
bestemmelser dækker også -monomediekoncentrationer i pressen, mens andre udelukkende 
dækker TV-monomediet, og andre dækker også multimediekoncentration), graden af 
restriktion (der er forskel på, hvor mange sendetilladelser ét enkelt selskab kan kumulere, og 
der er forskelle med hensyn til grænserne for kontrollerende indflydelse), de nærmere vilkår 
for reglernes anvendelse (f.eks. sondres der i visse lande mellem satellit-TV og jordbaseret 
TV, alment TV og tema-TV, landsdækkende TV og regionalt TV). Ovennævnte eksempler 
illustrerer forskellene, men skal dog tages med en vis forsigtighed, eftersom der eventuelt for 
nylig kan være sket ændringer i reglerne, og en sådan forenklet fremstilling giver ikke 
mulighed for at tage alle nuancer og detaljer med. 
Eksempel nr. 1: Forskelle mellem fire typer bestemmelser vedrørende ejerskab i medierne 
(defineret i indledningen) : 
Restriktioner vedr. 
pressemonomediet 
Restriktioner vedr. TV-
eller radio-monomedier 
Restriktioner vedr. 
multimedier 
Maksimal aktionær­
indflydelse i en 
TV-station 
"Disqualified persons" B 
X 
X 
X DK 
X D 
X 
X 
X 
X GR 
X 
X E 
X 
X 
X F 
X 
X 
X 
X IRL 
X I 
X 
X 
X 
X L 
X 
X NL 
X 
X P 
X 
X 
X 
X UK 
X 
X 
X 
Eksempel nr. 2: Forskelle mellem de regler, der sætter grænser for et selskabs besiddelse af 
kapitalandele i en TV-station (uanset hvor mange TV-stationer det pågældende selskab i 
forvejen kontrollerer): 
I Italien og Storbritannien opererer man ikke med en sådan grænse. 
I Tyskland og Frankrig kan et enkelt selskab maksimalt kontrollere 50% af kapitalen i 
en TV-station. 
I Spanien, Grækenland og Portugal kan et selskab maksimalt kontrollere 25% af 
kapitalen i en TV-station. 
^A 
Eksempel nr. 3: Forskelle mellem de regler, der sætter grænser for, hvor mange TV-stationer 
ét og samme selskab kan kontrollere : 
I Storbritannien opereres der kun med en sådan grænse for satellit-kanaler. 
I Italien er det maksimale antal fastsat til tre kanaler. 
I Tyskland, Frankrig (for satellit-kanaler) og i Storbritannien ("Channel 3") er det 
maksimale antal fastsat til to kanaler. 
I Spanien og Frankrig (for jordbaserede kanaler) er det maksimale antal én kanal. 
Eksempel nr. 4: Forskelle mellem de regler, der sætter grænser for 
monomediekoncentrationen i pressen (en pressevirksomheds mulighed for at overtage 
kontrollen med en anden pressevirksomhed): 
I Frankrig og Italien er en koncentration mellem to pressevirksomheder forbudt, hvis 
deres samlede oplag overskrider en bestemt grænse (F=30%, 1=20%). 
I Storbritannien og Tyskland findes der ikke sådanne faste grænser. Der opereres 
udelukkende med grænser, der udløser en forpligtelse til at underrette de myndigheder, 
der er ansvarlige for håndhævelsen af konkurrenceretten; disse myndigheder foretager 
en undersøgelse. 
I de øvrige medlemsstater opereres der ikke med faste grænser. 
Eksempel nr. 5: Forskelle mellem de særlige regler, der sætter grænser for 
multimediekoncentrationen ved at forhindre, at en pressevirksomhed overtager kontrollen 
med en TV-station: 
Der er visse regler, der forbyder en pressevirksomhed at kontrollere en TV-station, 
hvis seertallet eller avisernes markedsandel overstiger en bestemt grænse. 
Medlemsstaterne opererer med forskellige grænser: Nederlandene = 25%, Italien = 
16%, Frankrig = 20% (gælder udelukkende, hvis avisudgiverselskabet i forvejen 
kontrollerer en radio eller et kabelnet). 
I Storbritannien kan et avisudgiverselskab ikke kontrollere mere end 20% af kapitalen 
i en "Channel 3"-kanal eller en "Channel 5"-kanal, uanset markedsandelens størrelse. 
I Storbritannien opereres der ikke med nogen grænse for satellitkanaler, og det er 
heller ikke tilfældet i Frankrig, hvis avisudgiverselskabet ikke i forvejen kontrollerer 
radio-stationer eller kabelnet. 
Eksempel nr. 6: Forskelle mellem reglerne om "disqualified persons" (forbud mod, at 
bestemte kategorier af personer, organer eller virksomheder kontrollerer en TV-station): 
forbud mod, at offentlige myndigheder og selskaber eller lokalforvaltninger driver TV-
virksomhed: B, D, I, NL, P, UK 
forbud mod, at politiske organisationer driver TV-virksomhed: B, D, P, UK 
forbud mod, at religiøse organisationer driveF TV-virksomhed: UK 
forbud mod, at reklamebureauer driver TV-virksomhed: UK 
y^ 
KSN 0254-1459 
KOM(94) 353 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 io 
Katalognummer : CB-CO-94-431-DA-C 
ISBN 92-77-80807-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
*a