Initiativ fra Det Forenede Kongerige, Den Franske Republik og Kongeriget Sverige med henblik på vedtagelse af Rådets rammeafgørelse om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe

(2001/C 278/06)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 31, litra a), og artikel 34, stk. 2, litra b),

under henvisning til initiativ fra Det Forenede Kongerige, Den Franske Republik og Kongeriget Sverige,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Det Europæiske Råd støttede på sit møde i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999 princippet om gensidig anerkendelse, der bør være hjørnestenen i det retlige samarbejde inden for EU på både det civilretlige og det strafferetlige område.

(2) Princippet om gensidig anerkendelse bør anvendes på bødestraffe, der idømmes af retsmyndigheder eller administrative myndigheder.

(3) Den 29. november 2000 vedtog Rådet i overensstemmelse med konklusionerne fra Tammerfors et program for foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe (foranstaltning nr. 18).

(4) Afgørelser om bødestraffe skal træffes i overensstemmelse med den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder -

TRUFFET FØLGENDE RAMMEAFGØRELSE:

Artikel 1

Definitioner

I denne rammeforordning forstås ved:

a) "dom": en endelig afgørelse, hvorefter en fysisk eller juridisk person idømmes en bødestraf, når afgørelsen er truffet af

i) en domstol for en lovovertrædelse, eller

ii) af en administrativ myndighed for en administrativ overtrædelse eller en overtrædelse af forskrifter, når afgørelsen kan give anledning til en retssag ved en domstol, der især har strafferetlig kompetence; en liste over sådanne administrative overtrædelser findes i bilag I

b) "bødestraf": pligten til at betale et pengebeløb efter dom for en lovovertrædelse eller administrativ overtrædelse, herunder kendelser, der afsiges i strafferetssager om betaling af erstatning til ofre for lovovertrædelser, og kendelser om betaling af beløb til dækning af sagsomkostninger, men ikke kendelser om konfiskation af redskaber eller udbytte fra strafbart forhold eller kendelser, der kan fuldbyrdes efter Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(1)

c) "domsstaten": den stat, hvor en dom er afsagt

d) "fuldbyrdelsesstaten": den stat, hvortil en dom er sendt til fuldbyrdelse.

Artikel 2

Fremsendelse af domme

1. En dom, der ledsages af en attest som omhandlet i denne artikel, kan sendes til en medlemsstat, hvor den fysiske eller juridiske person, over hvem dommen er afsagt, har ejendom eller indkomst, normalt har bopæl eller, for juridiske personer, hjemsted.

2. Den kompetente myndighed i domsstaten underskriver attesten, se standardformularen i bilag II, og attesterer, at indholdet er korrekt.

3. Den kompetente myndighed i domsstaten kan sende dommen direkte til den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten.

4. En dom må ikke fremsendes, hvis bøden allerede er betalt.

5. Hvis den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten ikke er den kompetente myndighed i domsstaten bekendt, foretager sidstnævnte alle nødvendige undersøgelser, herunder via kontaktpunkterne i det europæiske retlige netværk, for at få oplysningerne fra fuldbyrdelsesstaten.

6. Hver medlemsstat udpeger et centralt kontaktpunkt for henvendelser, jf. stk. 5, og meddeler Generalsekretariatet for Rådet, hvilket kontaktpunkt der er udpeget.

Artikel 3

Anerkendelse og fuldbyrdelse af domme

En dom, der er fremsendt i henhold til artikel 2, skal anerkendes uden yderligere formaliteter og straks fuldbyrdes af den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten, medmindre myndigheden beslutter at påberåbe sig en af de grunde til at undlade fuldbyrdelse, der er anført i artikel 4. Dommen skal fuldbyrdes på samme måde som en bødestraf idømt af en domstol eller administrativ myndighed i fuldbyrdelsesstaten.

Artikel 4

Grunde til at undlade fuldbyrdelse

1. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan beslutte ikke at fuldbyrde dommen, hvis attesten, jf. artikel 2, ikke fremlægges, eller hvis attesten indeholder mangelfulde eller klart ukorrekte oplysninger.

2. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten kan også beslutte ikke at fuldbyrde dommen, hvis det fastslås,

a) at der er afsagt dom over den dømte for samme forhold

- i fuldbyrdelsesstaten, eller

- i en anden medlemsstat eller et tredjeland

og at dommen er fuldbyrdet, eller

b) at dommen kun vedrører forhold, der er begået på fuldbyrdelsesstatens eller en anden medlemsstats end fuldbyrdelses- eller domsstatens område, og

- disse forhold ikke er en overtrædelse af denne stats lovgivning, eller

- afgørelsen ikke kan fuldbyrdes på grund af denne stats regler om forældelse.

3. En beslutning om ikke at fuldbyrde en dom skal træffes og snarest muligt meddeles de kompetente myndigheder i domsstaten, ledsaget af en begrundelse, på en sådan måde, at der efterlades et skriftligt spor.

4. Inden den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten træffer beslutningen om ikke at fuldbyrde en dom, skal den høre den kompetente myndighed i domsstaten og bede den straks give den de nødvendige yderligere oplysninger.

Artikel 5

Fastsættelse af det beløb, der skal betales

1. Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten skal om nødvendigt omregne bøden til fuldbyrdelsesstatens valuta til vekselkursen på det tidspunkt, hvor bøden blev idømt.

2. Hvis det fastslås, at dommen kun vedrører forhold, der er begået på fuldbyrdelsesstatens eller en anden medlemsstats end fuldbyrdelses- eller domsstatens område, kan fuldbyrdelsesstaten beslutte at nedsætte bøden til det maksimumsbeløb, der gælder for forhold af samme art i henhold til den nationale lovgivning i den stat, hvor forholdene er begået.

Artikel 6

Den lovgivning, der finder anvendelse på fuldbyrdelsen

1. Med forbehold af stk. 3 og artikel 7 finder fuldbyrdelsesstatens lovgivning anvendelse på fuldbyrdelsen af dommen, og denne stats myndigheder har enekompetence vedrørende fuldbyrdelsesprocedurerne og alle foranstaltninger i forbindelse hermed.

2. Hvis en del af bøden inddrives på en hvilken som helst måde i domsstaten eller en anden medlemsstat eller et tredjeland, skal hele dette beløb fratrækkes i det beløb, der skal betales i fuldbyrdelsesstaten.

3. En dom, der afsiges mod en juridisk person, skal fuldbyrdes, selv om fuldbyrdelsesstaten ikke anerkender princippet om juridiske personers strafferetlige ansvar.

Artikel 7

Fængsling i stedet for inddrivelse af bødestraffen

Når en dom ikke kan fuldbyrdes, enten helt eller delvis, kan fuldbyrdelsesstaten som et alternativ anvende frihedsstraf, hvis dette er muligt efter dens egen og domsstatens lovgivning i sådanne tilfælde. Frihedsstraffens længde fastsættes efter fuldbyrdelsesstatens lovgivning, men må ikke overstige den maksimumsstraf, der er angivet i den attest, som domsstaten har fremsendt.

Artikel 8

Amnesti, benådning, strafforvandling eller fornyet prøvelse af dommen

1. Kun domsstaten kan indrømme amnesti, benådning eller forvandling af en bødestraf eller tage stilling til en ansøgning om fornyet prøvelse af dommen.

2. Fuldbyrdelsesstaten kan dog beslutte ikke at fuldbyrde hele eller en del af straffen, hvis der tydeligvis ikke er udsigt til at kunne inddrive bøden på grund af lovovertræderens manglende midler, dødsfald eller alvorlige sygdom.

Artikel 9

Afslutning af fuldbyrdelsen

Fuldbyrdelsesstaten afslutter straks fuldbyrdelsen af dommen, hvis domsstaten underretter den om en beslutning eller foranstaltning, der medfører, at dommen ikke længere kan fuldbyrdes.

Artikel 10

Midler fra fuldbyrdelse af domme

Midlerne fra fuldbyrdelsen af domme tilfalder:

- domsstaten i forbindelse med betaling af erstatning eller kendelser om betaling af sagsomkostninger

- fuldbyrdelsesstaten i alle andre tilfælde, medmindre andet aftales mellem denne og domsstaten.

Artikel 11

Underretning

Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten underretter straks den kompetente myndighed i domsstaten,

a) så snart fuldbyrdelsen af dommen er afsluttet

b) når hele eller dele af domme ikke fuldbyrdes.

Artikel 12

Følgerne af fremsendelse af en dom

1. Domsstaten kan ikke fuldbyrde en dom, når den er sendt til fuldbyrdelsesstaten til fuldbyrdelse.

2. Retten til at fuldbyrde dommen, herunder konvertering af bødestraffen til frihedsstraf, overgår atter til domsstaten, når fuldbyrdelsesstaten har underrettet den om, at hele eller dele af dommen ikke er fuldbyrdet.

3. Hvis en myndighed i domsstaten efter fremsendelse af en dom i henhold til artikel 2 modtager en sum penge, som den dømte frivilligt har betalt i henhold til dommen, skal denne myndighed straks underrette den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten.

Artikel 13

Sprog

De dokumenter, der skal fremlægges, oversættes til det eller et af de officielle sprog i fuldbyrdelsesstaten. En medlemsstat kan, enten når denne rammeafgørelse vedtages eller senere, tilkendegive i en erklæring, der deponeres i Generalsekretariatet for Rådet, at den vil acceptere en oversættelse til et eller flere af EU-institutionernes officielle sprog.

Artikel 14

Omkostninger

Medlemsstaterne kan ikke afkræve hinanden godtgørelse af omkostninger i forbindelse med anvendelse af denne rammeafgørelse.

Artikel 15

Forbindelsen med andre aftaler og ordninger

Denne rammeafgørelse berører ikke anvendelsen af gunstigere bestemmelser om fuldbyrdelse af bødestraffe i bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger mellem medlemsstaterne.

Artikel 16

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne rammeafgørelse senest den [...].

2. Medlemsstaterne meddeler Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen teksten til de retsforskrifter, som de udsteder for at gennemføre de forpligtelser, der følger af denne rammeafgørelse, i national ret. Rådet skal senest den [...] på baggrund af en rapport, som Generalsekretariatet for Rådet udarbejder på grundlag af disse oplysninger, vurdere, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne rammeafgørelse.

3. Generalsekretariatet for Rådet underretter medlemsstaterne om de erklæringer, der er fremsat i medfør af artikel 13, og om de kontaktpunkter, der er udpeget i henhold til artikel 2, stk. 6.

Artikel 17

Ikrafttrædelse

Denne rammeafgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i EF-Tidende.

Udfærdiget i ...

På Rådets vegne

...

Formand

(1) EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.

BILAG I

(Dette bilag skal indeholde en liste over administrative overtrædelser som defineret i artikel 1, litra a), nr. ii), og suppleres under forhandlingerne på grundlag af oplysninger fra de medlemsstater, der har sådanne overtrædelser.)

BILAG II

>PIC FILE= "C_2001278DA.000802.TIF">