P6_TA(2004)0065

Den Europæiske Ombudsmands årsberetning (2003)

Europa-Parlamentets beslutning om Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2003 (2004/2091(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2003,

- der henviser til EF-traktatens artikel 195,

- der henviser til sin beslutning af 17. november 1993 om demokrati, åbenhed og nærhed og den inter-institutionelle erklæring om gennemførelsen af subsidiaritetsprincippet; ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv; de nærmere bestemmelser for arbejdsgangen i det Forligsudvalg, der er omhandlet i artikel 189 B [1], særlig den del, der omhandler ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv,

- der henviser til sin afgørelse 94/262/EKSF, EF, Euratom af 9. marts 1994 vedrørende ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv [2], særlig artikel 3, stk. 8,

- der henviser til artikel 43 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

- der henviser til forretningsordenens artikel 112, stk. 1, og artikel 195, stk. 2,

- der henviser til betænkning fra Udvalget for Andragender (A6-0030/2004),

A. der henviser til, at chartret om grundlæggende rettigheder udgør en del af traktaten om en forfatning for Europa, som blev undertegnet i Rom den 29. oktober 2004 af stats- og regeringscheferne og udenrigsministrene fra de 25 medlemsstater af Den Europæiske Union,

B. der henviser til, at det i chartrets artikel 41 (Ret til god forvaltning) i kapitel V (Borgerne i Unionens medlemsstater) fastslås, at enhver har ret til at få sin sag behandlet uvildigt, retfærdigt og inden for en rimelig frist af Unionens institutioner og organer,

C. der henviser til, at det i chartrets artikel 42 (Ret til aktindsigt) fastslås, at enhver unionsborger samt enhver fysisk eller juridisk person med bopæl eller hjemsted i en medlemsstat har ret til aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen,

D. der henviser til, at det i chartrets artikel 43 (Ombudsmanden) fastslås, at enhver unionsborger samt enhver fysisk eller juridisk person med bopæl eller hjemsted i en medlemsstat har ret til at klage til Unionens Ombudsmand over tilfælde af fejl og forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Fællesskabets institutioner eller organer med undtagelse af Domstolen og Retten i Første Instans under udøvelsen af deres domstolsfunktioner,

E. der henviser til, at Ombudsmandens årsberetning formelt blev forelagt Europa-Parlamentets formand den 19. april 2004, og at ombudsmand Nikiforos Diamandouros forelagde sin årsberetning for Udvalget for Andragender den 26. april 2004,

F. der henviser til, at der igen i 2003 er sket en kraftig stigning i antallet af klager til Ombudsmanden, og at denne stigning forventes at fortsætte efter den nylige udvidelse,

G. der henviser til, at antallet af klager til Ombudsmanden, hvor borgerne havde berettiget grund til at søge et retsmiddel pga. manglende åbenhed og gennemskuelighed i EU institutionernes virkemåde, giver anledning til bekymring for den demokratiske kontrol med Unionen,

H. der henviser til, at årsberetningen anfører flere eksempler på individuelle sager, hvor der ikke blev fundet fejl eller forsømmelser, hvor de europæiske myndigheder fulgte Ombudsmandens anbefalinger, efter at de var blevet gjort opmærksom på en klage, eller efter en mindelig løsning var opnået, men også sætter fokus på, at Ombudsmanden har måtte afslutte en del klager med en kritisk bemærkning,

I. der henviser til, at Ombudsmanden også har handlet proaktivt ved at foretage undersøgelser på eget initiativ,

J. der henviser til sin beslutning af 6. september 2001 om særlig rapport fra Den Europæiske Ombudsmand til Europa-Parlamentet i fortsættelse af undersøgelsen på eget initiativ om eksistensen af og offentlighedens adgang til en adfærdskodeks for god forvaltningsskik i Fællesskabets forskellige instituioner og organer [3], hvori det enstemmigt tilsluttede sig denne kodeks, som Ombudsmanden havde anbefalet i en særlig rapport fra april 2000; der henviser til, at Kommissionen endnu ikke har vedtaget denne kodeks,

K. der henviser til, at traktaten om en forfatning for Europa indeholder retsgrundlaget for en fremtidig lov om god forvaltningsskik,

L. der henviser til, at Ombudsmanden i et indlæg af 23. januar 2003 til konventet erklærede, at det at lade traktaten erstatte med en forfatning, navnlig en forfatning, som omfatter grundlæggende rettigheder, kræver grundige overvejelser om den rolle, traktatens vogter skal spille,

M. der henviser til, at Ombudsmanden allerede i sin afgørelse om klage 995/98/OV understregede, at selv om Kommissionen har uindskrænket myndighed med hensyn til at indlede overtrædelsesprocedurer, er denne dog underkastet retlige begrænsninger, således som det er fastsat i Domstolens retspraksis, i hvilken det f.eks. hedder, at administrative myndigheder skal handle konsekvent og i god tro, undgå forskelsbehandling, overholde princippet om proportionalitet, lighed og berettigede forventninger samt overholde menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder,

N. der henviser til, at Parlamentet allerede i december 1999 modtog en anmodning fra Ombudsmanden om ændring af bestemmelserne i Ombudsmandens statut vedrørende hans aktindsigt og retten til høring af vidner; der henviser til, at Parlamentet anbefalede ændringer af disse bestemmelser, men at de er forblevet uændrede på grund af Rådets og Kommissionens forbehold,

O. der henviser til, at Ombudsmanden, der beklagede den negative modtagelse af forslaget, i et brev fra den 17. december 2002 foreslog Parlamentets formand, at Ombudsmandens tjenestegrene og Parlamentet sammen kunne undersøge spørgsmålet om en revision af Ombudsmandens statut,

P. der henviser til, at årsberetningen viser Ombudsmandens indsats for fortsat at udvikle et netværk af nationale og regionale ombudsmænd med særlig fokus på ansøgerlandene,

Q. der henviser til, at det i årsberetningen hedder, at både den tidligere ombudsmand, Jacob Söderman, og den nuværende, Nikiforos Diamandouros, har arbejdet for, at ombudsmænds og andre udenretslige klageinstansers rolle udtrykkeligt anerkendes i forfatningen,

1. godkender Ombudsmandens årsberetning for 2003, som er omfattende og detaljeret i sin oversigt over det arbejde, der er udført i årets løb, og med hensyn til de behandlede sager;

2. lykønsker den første ombudsmand, Jacob Söderman, med hans vellykkede og udfordrende embedsperiode, der afsluttedes den 31. marts 2003; han har som ombudsmand i syv et halvt år fuldt ud konsolideret institutionens grundlag og hjulpet over 11000 borgere med deres klagesager;

3. roser Nikiforos Diamandouros for hans indsats, siden han overtog embedet i april 2003, hvor han med held har søgt at opfylde en målsætning om at forbedre ombudsmandsinstitutionens effektivitet og fremme god offentlig forvaltningsskik, respekten for retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne;

4. mener, at Ombudsmandens medvirken til at fremme åbenhed og ansvarlighed i beslutningsprocesserne og administrationen hos EU's institutioner er afgørende for skabelsen af en Union, der oprigtigt forfølger målsætningerne om at træffe beslutninger "så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt", jf. artikel 1, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union;

5. anerkender Ombudsmandens indsats for at gøre ombudsmandsinstitutionen kendt i offentligheden og for at informere borgerne om deres rettigheder ved hjælp af distribution af oplysningsmateriale, besøg i medlemslandene og konferencer;

6. bemærker, at Kommissionen har svaret positivt på Ombudsmandens forslag om, at Kommissionen systematisk burde give information til ansøgere og modtagere af støtte og tilskud om deres muligheder for at klage over fejl eller forsømmelser;

7. bemærker, at der har været en betydelig stigning i antallet af klager, hvilket understreger den succes, som Ombudsmanden har haft med at gøre borgere, som er i kontakt med EU-institutionerne, opmærksomme på deres rettigheder;

8. bemærker, at der ikke desto mindre stadig findes en del forvirring i offentligheden angående den præcise rækkevidde af Ombudsmandens ansvarsområde, eftersom 75 % af klagerne falder uden for dette ansvarsområde; men noterer med tilfredshed, at Ombudsmanden i disse tilfælde forsøger at hjælpe klagerne ved at henvise dem til andre organer, i særdeleshed til Udvalget om Andragender eller til nationale og lokale ombudsmænd; insisterer dog fortsat på, at borgerne informeres korrekt gennem de forskellige ovennævnte midler;

9. bemærker med tilfredshed, at europæiske myndigheder i mange tilfælde har truffet foranstaltninger til at løse klagesagerne, når de er blevet gjort opmærksom på problemet, og at der i andre sager er fundet mindelige løsninger; anmoder fortsat indtrængende EU's myndigheder om at efterkomme Ombudsmandens forslag til henstilling om udbedring af fejl og forsømmelser og om at rette sig efter Ombudsmandens kritiske bemærkninger, så tilsvarende sager kan undgås i fremtiden;

10. bemærker med tilfredshed, at Ombudsmanden i fire tilfælde med held har gennemført mægling og har opnået mindelige løsninger, hvilket har ført til positive resultater, som tilfredsstillede begge parter, og derudover var der syv mindelige ordninger under behandling ved årets udgang;

11. bemærker, at Ombudsmanden ligeledes i 2003 har måttet fremsætte kritiske bemærkninger om institutionerne, særlig i forhold til Rådet og i forbindelse med klager over vanskeligheder med at få aktindsigt; minder om, at Udvalget for Andragender har behandlet dette problem i en betænkning, der tog udgangspunkt i en klage fra den ikke-statslige organisation Statewatch, og at Rådet i denne sammenhæng havde forsikret, at det i fremtiden ville overholde reglerne om aktindsigt;

12. opfordrer alle EU's institutioner og organer til fuldt ud at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter [4] for hermed at anerkende, at adgang til de europæiske institutioners og organers dokumenter er en grundlæggende ret, jf. artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og oprigtigt at forfølge målsætningerne om at træffe beslutninger "så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt"; understreger at EU's institutioner og organer bør behandle enhver forespørgsel ganske nøje på individuel basis, før bestemmelserne om undtagelser fra princippet om fri aktindsigt eventuelt tages i anvendelse;

13. glæder sig over Ombudsmandens afgørelse om offentliggørelse af Præsidiets dagsordener og protokoller, så snart konventet havde afsluttet sit arbejde; noterer, at Ombudsmanden, selv om forordning (EF) nr. 1049/2001 ikke finder anvendelse, med held overvåger, at principperne om god forvaltningsskik overholdes;

14. gør opmærksom på sin beslutning af 14. marts 2002 om gennemførelse af forordning (EF) nr. 1049/2001 [5], hvori det beklagede, at Kommissionen forsat holder hele overtrædelsesproceduren, inklusive korrespondancen mellem Kommissionen og medlemslandene, uden for parlamentarisk kontrol, hvilket mindsker fællesskabslovgivningens effektivitet;

15. støtter opfordringen til Kommissionen om at fremsætte forslag om ændring af forordning (EF) nr. 1049/2001, navnlig hvad angår lovgivningsdokumenters tilgængelighed;

16. noterer, at der ligeledes i 2003 indgik en række klager om manglende åbenhed og gennemsigtighed i institutionernes udvælgelsesprøver — et område, som Ombudsmanden har prioriteret højt i årenes løb, eftersom mange borgere netop kommer i forbindelse med institutionerne i forbindelse med en udvælgelsesprocedure; tager til efterretning, at flere af disse klager resulterede i en kritisk bemærkning fra Ombudsmandens side;

17. bemærker med tilfredshed, at Rådet efter to klager til Ombudsmanden har besluttet sig for at følge Ombudsmandens henstilling og give kandidater ved dets ansættelsesprøver adgang til deres rettede prøvebesvarelser, hvilket bringer praksis hos Rådet på linje med Parlamentets og Kommissionens;

18. opfordrer EPSO (De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontor), det interinstitutionelle organ, der i fremtiden skal organisere de fleste af udvælgelsesprøverne for EU's institutioner, til at respektere de regler og den praksis med hensyn til åbenhed og gennemskuelighed i ansættelsesprocedurerne, der er udviklet i tidens løb, hovedsagelig takket være Ombudsmanden og Ombudsmandens henstillinger;

19. bemærker, at mange klager, som er endt med kritiske bemærkninger fra ombudsmandens side, omhandler forsinkelser i besvarelsen af korrespondance, udeblevne svar eller utilstrækkelige eller uhøflige svar; minder derfor institutionerne og organerne om, at passende og korrekt kommunikation med borgerne er i deres egen interesse;

20. bemærker med tilfredshed, at der blev foretaget fem undersøgelser på eget initiativ i løbet af 2003, herunder en undersøgelse af handicappedes integration for at sikre, at handicappede ikke bliver diskrimineret i deres forbindelser med EU-institutionerne, jf. artikel 26 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder;

21. minder om sin ovennævnte beslutning om en adfærdskodeks for god forvaltningsskik i Fællesskabets institutioner og organer, og at det siden flere gange er blevet krævet, at denne adfærdskodeks finder anvendelse i alle institutioner og organer; beklager at Kommissionen stadig ikke fuldt ud har vedtaget og anvendt adfærdskodeksen;

22. gør opmærksom på, at Loyola de Palacio, næstformand i Kommissionen, den 25. september 2003 under drøftelsen af Ombudsmandens årsberetning 2002 på plenarforsamlingen henviste til det faktum, at udkastet til en forfatning for Europa indeholder retsgrundlaget for fremtidig lovgivning om god forvaltningsskik, hvis anvendelse bør være obligatorisk for alle EU's institutioner og organer; er enig med Ombudsmanden i, at Kommissionen burde iværksætte et forberedende arbejde med henblik på vedtagelse af en sådan lov;

23. opfordrer Ombudsmanden til — forud for gennemførelsen af lovgivningen om god forvaltningsskik — at samarbejde med Udvalget for Andragender med hensyn til yderligere at udvikle kriterier for god forvaltningsskik i forbindelse med overtrædelsesproceduren som fastslået i Ombudsmandens afgørelse om klage 995/98/OV og at sikre, at Kommissionen gennemfører disse kriterier;

24. mener, at Ombudsmanden bør have ubegrænset adgang til dokumenter i forbindelse med sine undersøgelser; bemærker, at der er gået næsten seks år, siden Ombudsmanden foreslog ændringer til artikel 3, stk. 2, i Ombudsmandens statut vedrørende hans aktindsigt og retten til høring af vidner — et spørgsmål, som Parlamentet vedtog en beslutning om den 6. september 2001 [6]; beklager, at et kvalificeret flertal i Rådet ikke har være i stand til at tilslutte sig denne beslutning [7];

25. ser nødvendigheden af en revision af Ombudsmandens Statut, som vedtaget den 9. marts 1994, i lyset af den udvikling, der er sket gennem de seneste ti år — herunder de undersøgelsesbeføjelser, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) er blevet udstyret med, og vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1049/2001 — sådan som det blev foreslået af Jacob Söderman i et brev til formand Pat Cox den 17. december 2002;

26. anerkender det gode arbejdsforhold mellem Ombudsmandens kontor og Udvalget for Andragender, herunder en proces med gensidig overførsel af sager efter behov, hvilket har betydet, at seks klager er blevet direkte overført til dette udvalg, og at man har anbefalet yderligere 142 klagere at indgive andragender;

27. roser Ombudsmanden for oprettelsen af et netværk af nationale og lokale ombudsmænd og andre organer, hvortil klager, der falder uden for Ombudsmandens kompetenceområde, overføres; mener, at det ville være nyttigt for Udvalget for Andragender at have adgang til dette netværk og at etablere et lignende netværk af Udvalg for Andragender i samarbejde med Ombudsmandens kontor;

28. tilskynder Ombudsmanden til at fortsætte sine bestræbelser på i samarbejde med nationale og regionale ombudsmænd at indføre et omfattende og effektivt system af udenretslige klageinstanser til fordel for de europæiske borgere, der mener, at deres rettigheder i henhold til fællesskabsretten er blevet tilsidesat;

29. pålægger sin formand at sende denne beslutning og betænkningen fra Udvalget for Andragender til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Ombudsmand, medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt til de nationale ombudsmænd eller tilsvarende institutioner i medlemsstaterne.

[1] EFT C 329 af 6.12.1993, s. 132.

[2] EFT L 113 af 4.5.1994, s. 15.

[3] EFT C 72 E af 21.3.2002, s. 331.

[4] EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

[5] EUT C 47 E af 27.2.2003, s. 483.

[6] EFT C 72 E af 21.3.2002, s. 336.

[7] Rådets notat 14782/02, OMBUDS 29, af 26. november 2002.

--------------------------------------------------