EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 6.2.2017 COM(2017) 55 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET Efterfølgende evaluering af Daphne III-programmet (2007-2013)



INDHOLDSFORTEGNELSE 1 INDLEDNING 1.1 FORMÅLET MED RAPPORTEN 1.2 METODER OG INFORMATIONSKILDE 1.3 OVERBLIK OVER PROGRAMMET 2 EVALUERINGSRESULTATER 2.1 DAPHNE III-PROGRAMMETS RELEVANS 2.2 SAMMENHÆNG OG KOMPLEMENTARITET 2.3 EFFEKTIVITET 2.4 BÆREDYGTIGHED OG OVERFØRSELSMULIGHEDER 2.5 OMKOSTNINGSEFFEKTIVITET OG MULIGHED FOR FORENKLING 2.6 EUROPÆISK MERVÆRDI 3 KONKLUSION

1INDLEDNING

1.1FORMÅLET MED RAPPORTEN I henhold til afgørelsen om Daphne III-programmet skal Kommissionen forelægge en efterfølgende evalueringsrapport for perioden 2007-2013. Denne evaluering blev gennemført af en uafhængig ekstern evalueringsekspert bistået af Kommissionens personale. Denne rapport er baseret på denne midtvejsevaluering. Programmets samlede planlagte budget for 2007-2013 var på 123,88 mio. EUR. Rapporten er opbygget efter de vigtigste evalueringskriterier og de tilsvarende spørgsmål, herunder relevans, sammenhæng og komplementaritet, effektivitet, virkning og bæredygtighed, omkostningseffektivitet og mulighed for forenkling samt europæisk merværdi. 1.2METODER OG INFORMATIONSKILDE Denne endelige evaluering af Daphne III-programmet er baseret på følgende: en omfattende gennemgang af den tilgængelige dokumentation vedrørende alle 302 tilskud til foranstaltninger eller driftstilskud finansieret under programmet for 2007-2013 en gennemgang af programdokumenterne, f.eks. afgørelsen om oprettelse af programmet, årlige arbejdsprogrammer og indkaldelser vedrørende både tilskud og offentlige indkøbsaftaler en gennemgang af andre onlineoplysninger, f.eks. EU's politikdokumenter, websteder og afgørelser om oprettelse af tilknyttede EU-programmer en kvantitativ analyse af de 302 projekter en analyse af 145 svar på onlineundersøgelsen fra Daphne III-støttemodtagere udskrifter af 30 opfølgende interview med koordinatorer af projekter eller organisationer, som modtog tilskud under Daphne III-programmet 2007-2013, og som også deltog i onlineundersøgelsen interview med seks tjenestemænd i Kommissionens tjenestegrene. 1.3OVERBLIK OVER PROGRAMMET Daphne III blev oprettet i 2007 ved afgørelse nr. 779/2007/EF som en fortsættelse af Kommissionens tre forudgående instrumenter med de samme mål: Daphne-initiativet (1997-1999), Daphne-programmet (2000-2003) og Daphne II-programmet (2004-2008). Det forvaltes af Europa-Kommissionens Generaldirektorat (GD) for Retlige Anliggender. I artikel 2 i afgørelse nr. 779/2007/EF angives programmets generelle mål: at hjælpe med at beskytte børn, unge og kvinder mod alle former for vold og at hjælpe dem med at opnå et højt niveau for sundhedsbeskyttelse, velfærd og social samhørighed at bidrage til at udvikle fællesskabspolitikker og mere specifikt politikken vedrørende folkesundhed, menneskerettigheder og ligestilling og til aktioner til beskyttelse af børns rettigheder og bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse. I henhold til artikel 3 er det programmets specifikke mål at bidrage til at opfylde de generelle mål gennem forebyggende foranstaltninger og støtte og beskyttelse til ofre og risikogrupper. I artikel 3 opstilles videre tværnationale foranstaltninger og andre typer foranstaltninger, hvorigennem det specifikke mål kan opnås, nemlig ved at:

bistå og opmuntre NGO'er og andre organisationer, der arbejder med dette område udvikle eller gennemføre oplysningskampagner for særlige målgrupper udbrede resultaterne af Daphne I- og Daphne II-programmerne, herunder tilpasse og overføre dem og inddrage andre støttemodtagere eller andre geografiske områder identificere og forbedre behandlingen af personer, der er truet af vold oprette eller støtte tværfaglige netværk med henblik på at styrke samarbejdet mellem NGO'er og andre organisationer, der arbejder med dette område sikre udbredelse af veldokumenterede oplysninger og udvidelse af videnbasen, udveksling, identifikation og udbredelse af oplysninger og god praksis, herunder bl.a. gennem forskning, uddannelse, studiebesøg og personaleudveksling udarbejde og teste oplysnings- og undervisningsmateriale og supplere og tilpasse det allerede eksisterende materiale studere fænomener i relation til vold og konsekvenserne heraf for ofrene og samfundet generelt udarbejde og gennemføre støtteprogrammer for ofre og særlig udsatte personer og interventionsprogrammer for voldsudøverne. Daphne III finansierer, ligesom de øvrige programmer, der indgår i GD for Retlige Anliggenders generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for perioden 2007-2013, foranstaltninger gennem tre forskellige typer tilskud: tilskud til foranstaltninger: medfinansiering (op til 80 % af de samlede omkostninger) af specifikke projekter, der udformes og gennemføres af almennyttige organisationer og/eller offentlige institutioner, som kan løbe i højst to år driftstilskud: finansiel støtte (op til 80 %) til driftsudgifterne på en organisations årsbudget offentlige indkøbsaftaler: midler er også til rådighed for gennemførelsen af specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen (Kommissionens initiativer), som f.eks. gennemførlighedsanalyser, specifik forskning, afholdelse af konferencer eller opbygning af IT-systemer. Tabel 1 1 nedenfor viser antallet af forskellige foranstaltninger finansieret i hvert år i den evaluerede periode. 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 I ALT Tilskud til foranstaltninger 41 42 83 60 0 226 Driftstilskud 9 12 7 5 - 6 5 44 Tilskud til specifikke foranstaltninger (116 Missing Children Hotline og Child Abduction Alert Mechanism) - - - - - - 21 21 Specifikke driftstilskud (116 Missing Children Hotline) - - - - - 14 - 14 Bemærk: Tabellen adskiller sig fra denne evaluering med hensyn til antal analyserede projekter (302), da dokumentation ikke var tilgængelig for alle projekter (305).

Det samlede budget, som var øremærket til Daphne III (2007-2013), var på næsten 124 mio. EUR med et gennemsnitligt årligt budget på næsten 18 mio. EUR. Størstedelen af budgettet (97,7 mio. EUR eller lidt mere end 79 %) var øremærket til tilskud til foranstaltninger. For så vidt angår det omfang, hvori den oprindelige programtildeling effektivt blev forpligtet, var omkring 60 mio. EUR forpligtet til tilskud til foranstaltninger (dvs. med hensyn til undertegnede støtteaftaler), 4,5 mio. EUR til driftstilskud og 1,2 mio. til offentlige indkøbsaftaler i perioden 2010-2013 (se tabel 1-2 Planlagt budgetfordeling for Daphne III (2007-2013) ). År Budget til tilskud og aftaler Tilskud til foranstaltninger Driftstilskud Kommissionens initiativer Årligt budget i alt Beløb (EUR) % Beløb (EUR) % Beløb (EUR) % Beløb (EUR) % 2007 11 000 000 85 % 1 900 000 15 % 1 000 000 8 % 13 000 000 100 % 2008 11 944 160 81 % 2 000 000 14 % 800 000 5 % 14 744 160 100 % 2009 14 417 120 81 % 2 580 000 14 % 800 000 4 % 17 797 120 100 % 2010 15 393 600 83 % 2 500 000 14 % 560 000 3 % 18 453 600 100 % 2011 14 476 000 71 % 2 000 000 10 % 4 000 000 19 % 20 476 000 100 % 2012 14 007 000 70 % 4 000 000 20 % 2 000 000 10 % 20 007 000 100 % 2013 16 504 000 90 % 1 000 000 5 % 1 000 000 5 % 18 504 000 100 % I alt 97 741 880 15 980 000 10 160 000 123 881 880 Kilde: DAPHNE III - årlige arbejdsprogrammer (2007-2013) De fleste Daphne III-projekter blev ledet af nationale NGO'er (herunder nationale platforme og netværk) (47 %) efterfulgt af universiteter (18 %) og europæiske netværk, platforme og forummer(13 %). Dette er i overensstemmelse med programmets specifikke mål, som ifølge afgørelsen skal opnås ved at støtte NGO'er og andre organisationer, der arbejder med dette område. Tilskud til foranstaltninger blev ydet til organisationer, som samarbejder gennem partnerskaber. Inddragelsen af partnerorganisationer følger samme struktur som de ledende organisationer. Partnerne var oftest nationale NGO'er, herunder nationale platforme og netværk (56 % af alle partnere) og universiteter udgjorde 15 % af alle partnere. Fordelingen af partnerorganisationer adskiller sig imidlertid fra fordelingen af ledende organisationer, hvor der er en højere repræsentation af offentlige myndigheder (4 %) blandt partnerorganisationer end blandt ledende organisationer (0,33 %). Dette er igen i overensstemmelse med programmets specifikke mål, idet det har til formål at oprette og støtte tværfaglige netværk og samtidig styrke samarbejdet mellem NGO'er og andre organisationer, der arbejder med dette område. Med hensyn til offentlige indkøb blev næsten 70 % af det forpligtede budget anvendt på undersøgelser eller forskning (f.eks. Eurobarometer-undersøgelsen fra 2009 om europæiske borgeres opfattelse af vold mod kvinder, unge og børn), herunder midtvejsevalueringer og endelige evalueringer af programmet. Yderligere 27 % blev anvendt på oplysningsaktiviteter, herunder arrangementer, og næsten 4 % blev anvendt på vedligeholdelsen af Daphne III-webstedet. 2EVALUERINGSRESULTATER 2.1DAPHNE III-PROGRAMMETS RELEVANS Et programs relevans vurderes efter det omfang, hvori dets foranstaltninger logisk opfylder dets mål, EU's bredere politiske behov og målgruppernes behov. 2.1.1Foranstaltningernes relevans i forhold til målene De foranstaltninger, der blev gennemført under programmet, og programprioriteter blev anset for relevante i forhold til programmet og dets mål. Analysen viste imidlertid også, at tilpasningen af de prioriterede områder til programmets mål var en svag indikator for "relevans" (for både de prioriterede områder og for de projekter, der var finansieret under disse prioriteter). Dette skyldtes, at både programmets mål og de fastsatte prioriteter var brede og ikke klart hang sammen med specifikke EU-politikmål. Denne mangel på målretning på programniveau kan have gjort det mere udfordrende at opnå målrettede og dermed relevante resultater for dette politikområde på EU-plan. Den strategiske programmering af de årlige prioriteter i den første halvdel af programmet var således ikke baseret på en langsigtet politisk analyse. Den var i stedet baseret på en analyse af emner, som allerede var omfattet af finansierede projekter. Programmets havde imidlertid finansieret mange initiativer, som blev lagt til grund for og støttede politikudvikling og – i mindre grad – udvikling af lovgivning. Kommissionen gennemførte desuden bredere interne høringer om politiske prioriteter fra 2011 og lagde mere vægt på relevans som et godkendelseskriterium. Målet var at påvirke resultaterne af programmet og dermed øge dets virkning. Støttemodtagernes rapporter viser, at slutmodtagerne reagerede positivt over for projekterne, og at de anså foranstaltningerne for relevante. Dette kan dog ikke bekræftes uden at indhente deres synspunkter særskilt. En gennemgang af de finansierede foranstaltninger viser imidlertid, at foranstaltninger var udformet til at imødegå støttemodtagernes identificerede behov, og at de fleste var udviklet på grundlag af behovsvurderinger. 2.1.2Relevans af de finansierede projekter og arbejdsprogrammer i forhold til programmets mål I alle indkaldelser vedrørende tilskud til foranstaltninger og driftstilskud var relevans i forhold til programmets generelle og specifikke mål et centralt udvælgelseskriterium. Ifølge en gennemgang af driftsmålene og aktivitetsområderne for de 302 projekter (ud af i alt 307 projekter, se tabel 1 1 Antal tilskud pr. år ) og arbejdsprogrammer, som blev finansieret gennem Daphne III, var de alle målrettet mod forebyggelse af vold mod kvinder, børn og unge eller beskyttelse af ofre og særlig udsatte personer. Deres projekt- og arbejdsprogrammål var derfor tilpasset målene i Daphne III-programmet. De typer aktiviteter, der var omfattet af begge, er beskrevet nedenfor: Projekter, der havde til formål at forebygge vold, omfattede projekter med fokus på:

undersøgelser vedrørende de dybereliggende årsager til bestemte former for vold oplysningskampagner målrettet offentligheden, personer, som med størst sandsynlighed kommer i kontakt med ofre, eller personer, som er i risiko for at blive voldsoffer eller -udøver etablering af positive behandlingstilbud til identificerede voldsudøvere udvikling af politikker til mere effektiv forebyggelse af vold. Projekter, der har til formål at beskytte ofre eller udsatte, herunder projekter med fokus på: uddannelse til fagfolk, som kommer i kontakt med ofre levering af støtte til ofre evaluering af støtte eller foranstaltninger, der har til formål at beskytte kvinder, unge og børn og/eller at formidle god praksis. 2.1.3Relevans i forhold til målgruppernes behov Daphne III modtog i alt 1 921 ansøgninger, dvs. 6,36 ansøgninger for hvert tildelt tilskud. Daphne modtog mange ansøgninger sammenlignet med GD for Retlige Anliggenders andre fire programmer. Der er flere mulige grunde til denne popularitet: Der er ingen andre programmer, som fokuserer på vold og forebyggelse heraf i EU (de støttemodtagere, som blev interviewet, anførte, at Daphne-programmet var "unikt" i denne henseende), den nationale støtte er faldet som følge af den økonomiske krise, programmet er målrettet mod interessegrupper og organisationer, som er mere vant til at finde finansieringsstrømme og ansøge om tilskud end f.eks. offentlige myndigheder, og de prioriterede områder var tilstrækkeligt brede til at imødekomme et bredt spektrum af støtteberettigede projekter. De fleste respondenter i onlineundersøgelsen (96 %) fandt, at prioriteterne var relevante i forhold til både målgruppens specifikke behov og deres lands behov. Næsten alle de 30 interviewede støttemodtagere anførte desuden, at programmets begrebsmæssige rammer (dvs. dets mål og prioriteter) havde sat dem i stand til at udvikle deres projekter som oprindeligt planlagt. Kun fire fandt, at nogle af indkaldelserne var restriktive. Dette skyldtes primært tilskuddets varighed og/eller størrelse, ikke de begrebsmæssige rammer. 2.2SAMMENHÆNG OG KOMPLEMENTARITET Artikel 11 i Rådets afgørelse nr. 779/2007/EF om Daphne III-programmet omhandler muligheden for at skabe komplementaritet og synergi med følgende finansielle EU-instrumenter: rammeprogrammet "Sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder", som består af to finansielle programmer, dvs. forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet (ISEC) og forebyggelse, beredskab og konsekvensstyring i forbindelse med terrorisme og andre sikkerhedsrelaterede risici (CIPS) det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, som består af fire fonde, dvs. Fonden for de Ydre Grænser (EBF), Den Europæiske Tilbagesendelsesfond (RF), Den Europæiske Flygtningefond (ERF) og Den Europæiske Fond for Integration af Tredjelandsstatsborgere (EIF) det syvende rammeprogram for forskning og udvikling, programmerne om sundhedsbeskyttelse og om beskæftigelse og social solidaritet (Progress) og Safer Internet Plus.

I henhold til afgørelsen tilstræbes der desuden komplementaritet med Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder og Fællesskabets Statistiske Program (Eurostat). Begrundelsen for dette er, at disse kan have samme eller lignende mål, målgrupper eller slutmodtagere og/eller tilgange som Daphne III-programmet. Andre EU-instrumenter, som kan komplementere eller overlappe Daphne III-programmet, omfatter: GD for Retlige Anliggenders øvrige programmer, herunder særprogrammet Strafferet, programmet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab, narkotikasærprogrammet og særprogrammet Civilret ESP-programmet programmet for livslang læring (LLP). Der er flere muligheder for at sikre, at Daphne supplerer og er i overensstemmelse med andre EU-programmer. Oplysninger udveksles for det første med andre generaldirektorater gennem interne høringer på tværs af Kommissionens tjenestegrene og arbejdsgrupper. Det er f.eks. blevet aftalt, at projekter vedrørende menneskehandel og uledsagede mindreårige finansieres under GD for Indre Anliggender. For det andet afholder personale fra de forskellige generaldirektorater ad hoc-møder med GD for Retlige Anliggender, hvor spørgsmål med komplementaritet og overlapning kan drøftes. 2.2.1Mål og tematiske områder Daphne III-programmets mål er, som fastsat af lovgiver, forholdsvis brede. Det betyder, at der kan være en vis overlapning med andre EU-programmer. Daphne har meget til fælles med programmet om forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet (ISEC) med hensyn til mål og tematisk fokus, eftersom de begge har til formål at forebygge og bekæmpe vold og beskytte ofre. Daphne III er imidlertid mere offercentreret, mens programmet om forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet primært fokuserer på gerningsmændene. Tabel 2 1 nedenfor illustrerer mulighederne for komplementaritet og overlapning Daphne III-programmets mål og tematiske områder og EU's udvalgte finansieringsprogrammer. Analysen ovenfor og tabellen nedenfor viser, at Daphne III-programmet – på trods af de mange muligheder for at skabe synergi – også risikerede at forårsage overlapninger med en række andre EU-programmer, især særprogrammet Strafferet og Safer Internet+, med hensyn til mål og tematiske områder. Det samme var tilfældet for Daphne III og programmet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab. Dette problem er blevet løst i den nuværende programperiode ved at kombinere målene for disse programmer i programmet for rettigheder, ligestilling og unionsborgerskab 2014-2020. Forebyggelse af vold og beskyttelse af voldsofre Ligestilling mellem kønnene og kvinders rettigheder Beskyttelse af børns rettigheder Menneskehandel og seksuel udnyttelse Beskyttelse af fysisk og psykisk sundhed Daphne III Daphne III Daphne III Daphne III Daphne III FRC FRC DPIP JPEN JPEN JPEN JPEN PROGRESS ESF ESF ESF Fællesskabets indsats på folkesundhedsområdet ISEC ISEC ISEC ERF ERF ERF Safer Internet + Safer Internet + Safer Internet + Safer Internet + Safer Internet + LLP LLP Det konkluderes i denne evaluering, at programmets generelle mål kan forblive brede og generelle, så Kommissionen får fleksibilitet til at reagere på skiftende lokale behov, innovativ forskning eller praksis. De specifikke mål for hvert program kan imidlertid formuleres, så det nemmere kan skelnes fra andre programmer (f.eks. tema, fokus, tilgang og typen af involverede organisationer). Med henblik på at undgå overlapninger og sikre synergi er det ifølge denne evaluering desuden vigtigt at disse mål omsættes til prioriteter til indkaldelser af forslag og til projekter, der udvælges til finansiering. 2.2.2Komplementaritet på projektniveau På projektniveau var der lille risiko for overlapning mellem Daphne-finansierede projekter, der omhandlede de samme prioriterede områder eller involverede den samme type aktør eller den samme type aktivitet, da GD for Retlige Anliggender ofte udvalgte projekter, der dækkede et bredt spektrum af aktiviteter. Der blev ofte gennemført lignende projekter (f.eks. skoleprojekter vedrørende mobning) i forskellige medlemsstater, og der var følgelig ingen overlapning med hensyn til støttemodtagere. De støttemodtagere, der gennemførte projekterne, kunne imidlertid have ydet en større indsats for at udnytte erfaringer fra tidligere projekter og derved forbedre potentialet for at skabe en "kritisk masse" af virkninger. 2.3EFFEKTIVITET Effektiviteten af et program er det omfang, hvori et program har nået dets mål, og det omfang, hvori Daphne-projekter opfyldte deres projektmål. 2.3.1Programresultater

Det konstateredes generelt under denne evaluering, at de fleste foranstaltninger, der blev gennemført under Daphne III, bidrog til programmets generelle mål, selv om det var vanskeligt at måle, i hvilket omfang de bidrog, idet programmets mål var meget brede. De fleste foranstaltninger bidrog til øget beskyttelse af voldsofre eller risikogrupper, og et betydeligt antal bidrog til udviklingen af politikker og lovgivning på EU-plan eller på nationalt plan. De største bidrag til den øgede beskyttelse mod vold fulgte af Daphne III-programmets støtte til netværk, forskning og innovation på EU-plan og direkte støtte til ofre og risikogrupper. Det lykkedes for støttemodtagerne at påvirke politiske beslutningstagere gennem målrettede formidlingsaktiviteter. 2.3.2Projektresultater Forskning, undersøgelser og andre analyseaktiviteter finansieret af Daphne har bidraget til udformning af politikker og forbedring af praksis. De har forbedret forståelsen af vold som et fænomen. I alt 217 ud af de 302 projekter, som evalueringseksperterne (72 %) kortlagde, gennemførte forskellige former for analyseaktiviteter (se figur 2 1 Antal tilskud til foranstaltninger og driftstilskud til forskellige aktiviteter ). Yderligere 203 ud af 302 eller 67 % gennemførte gensidige læringsaktiviteter, som omfattede netværk. Netværk, som integrerer forskellige relevante aktørers perspektiver, har naturligvis bredere geografisk virkning, som kan give dem større synlighed og gennemslagskraft over for politiske beslutningstagere. Daphne-finansierede netværk har fungeret som et tydeligt og let genkendeligt fokuspunkt for nye målgrupper og har samlet deres forskellige medlemmers indsats på ét centralt sted (dvs. et websted), hvilket igen har udvidet formidlingskanalen. Mere end en fjerdedel af de Daphne III-finansierede projekter (81) ydede støtte og rådgivning. Direkte støttetjenester, dvs. hotlines og rådgivning, men også uddannelse af ofre og risikogrupper for at hjælpe dem med at beskytte sig bedre, har direkte øget beskyttelsen af disse grupper. Udviklingen af undervisningsmateriale og uddannelsen af fagfolk har derimod tilsyneladende haft en mindre og mere lokal virkning. I alt 49 ud af 302 tilskud blev tildelt støttede centrale aktører – primært NGO'er – som arbejdede med at beskytte de primære målgrupper (børn, unge og kvinder). Kilde: datamapping af dokumentationen fra 302 projekter og arbejdsprogrammer med tilskud til foranstaltninger og driftstilskud 2.4BÆREDYGTIGHED OG OVERFØRSELSMULIGHEDER Det blev undersøgt, om de resultater, output og virkninger, der blev opnået gennem projekterne, var bæredygtige efter tilskudsperioden. Der blev konstateret tre niveauer af bæredygtighed: 1.kortsigtet bæredygtighed, som primært blev opnået gennem formidling af projekternes resultater 2.mellemlangsigtet bæredygtighed, som betyder, at projektresultater og/eller partnerskaber videreføres 3.langsigtet bæredygtighed, som især opnås gennem overførsel af projektresultater til andre sammenhænge, organisationer og medlemsstater uden yderligere finansiering (eller kun med begrænset finansiering). 2.4.1Videreførelse af projektaktiviteter og -output og formidling Generelt var Kommissionens formidling af projektresultaterne begrænset, da den primært overlod det til støttemodtagerne at formidle deres resultater direkte til deres målgrupper, og da Kommissionens personale primært varetog den finansielle forvaltning. Selv om Kommissionen havde sig eget formidlingsværktøj (Daphne Toolkit), var den generelt mindre effektiv til at formidle resultater. Støttemodtagere har derimod planlagt og effektivt formidlet resultaterne af deres projekter til politiske beslutningstagere, fagfolk og andre organisationer på området. Med hensyn til udførelse af projektaktiviteter anførte de fleste støttemodtagere, at der var behov for yderligere finansiering, selv om der i nogle tilfælde var truffet foranstaltninger for fortsat at anvende og/eller stille outputtet (f.eks. et websted) til rådighed. Der foreligger modstridende dokumentationen for bæredygtigheden af partnerskaber etableret under programmets finansiering. Ifølge projektdokumenterne ville kun få partnerskaber blive videreført, men de fleste respondenter i undersøgelsen anførte, at deres partnerskaber ville blive videreført efter projektet. 2.4.2Videreførelse af partnerskaber efter projektgennemførelsen Ud af de 216 projekter, for hvilke endelige rapporter forelå, rapporterede to tredjedele (154), at projekterne i en vis form ville være bæredygtige med hensyn til fuld eller delvis videreførelse af projektaktiviteterne og/eller deres partnerskab. I de fleste tilfælde (105 ud af 154) ville projektaktiviteterne i det mindste delvist blive videreført, mens partnerskaber etableret til projektet ville blive videreført i kun 29 ud af 154 tilfælde. Da onlineundersøgelsen blev gennemført, angav en højere procentdel, dvs. 68 % (94 ud af 139 respondenter), at det partnerskab, der var etableret som led i deres projekt, ville blive videreført efter projektets afslutning. Dette væsentligt forskellige tal kan skyldes tidspunktet (muligheder for at forlænge partnerskaber kan f.eks. være konstateret efter indgivelsen af den endelige rapport) eller deltagerne (dvs. at de deltagere, der har besvaret onlineundersøgelsen, ikke er repræsentative). Eksempler i de endelige rapporter omfattede beskrivelsen af aktiviteter, som allerede var blevet planlagt med partnerne. Andre anførte, at output af de gennemførte foranstaltninger var blevet indarbejdet i undervisningsplaner (14 foranstaltninger). Endnu andre anførte, at output (f.eks. websteder, rapporter eller brochurer), som var blevet udarbejdet med programfinansiering, fortsat ville blive formidlet/være tilgængeligt efter projektets afslutning.

Generelt foreligger der dog ikke overbevisende dokumentation for, at resultaterne af projekterne ikke kun blev videreført, men også viste sig at være bæredygtige efter projektfinansieringen I alt 79 % af respondenterne i onlineundersøgelsen (113 ud af 143) anførte, at der var behov for yderligere finansiering for at garantere bæredygtigheden af resultaterne af projektet eller aktiviteterne. 2.4.3Potentiel bæredygtighed og muligheder for overførsel af output Ifølge data fra onlineundersøgelsen kunne de fleste producerede output overføres til andre EU-lande. Dette blev bekræftet af alle de interviewede støttemodtagere. Ud af 139 respondenter anførte 82 %, at alle eller nogle output kunne anvendes uden ændringer i mere end ét land. Ud af 135 respondenter anførte 67 %, at overførsel til mere end ét land kunne ske med mindre ændringer, mens 10 % anførte, at dette ikke var muligt. Enkelte støttemodtagere anførte, at mulighederne for at overføre output eller tilgange i høj grad afhang af andre medlemsstaters fremskridt på et bestemt politikområde. Avancerede socialpolitikker gjorde det i nogle tilfælde lettere at overføre innovative metoder, mens lande, der halter bagud inden for et politikområde, ikke var i stand til at indføre en ny tilgang. På grundlag af en analyse af de endelige rapporter og interview med støttemodtagerne blev det konstateret, at et øget potentiale for overførsel var blevet udpeget allerede ved projektudformningen. Ved at gennemføre en behovsvurdering eller sammenlignende undersøgelse af, hvordan et bestemt problem behandles i flere medlemsstater, eller af forskelle i lovgivning/politik som en del af projektaktiviteterne, kunne der umiddelbart udarbejdes et produkt, f.eks. en vejledning, som kunne tilpasses de forskellige kendte sammenhænge. Dette er en mere effektiv og virkningsfuld tilgang til at sikre, at resultater kan overføres, i stedet for at forsøge efterfølgende at tilpasse et produkt til forskellige sammenhænge. En støttemodtager, som er en del af et netværk, eller som har tværnationale partnere, kan endvidere bedre overføre sine resultater til andre. 2.5OMKOSTNINGSEFFEKTIVITET OG MULIGHED FOR FORENKLING Ifølge vurderingen af omkostningseffektiviteten var den finansiering, der var til rådighed til gennemførelsen af programmet, ikke tilstrækkelig i lyset af det høje ambitionsniveau for nogle af målene, den store efterspørgsel efter finansiering og de høje absorberingsrater for tilskud. De problemer, som Daphne III omhandler, er desuden meget "populære", især blandt interessenter, som med større sandsynlighed er afhængige af ekstern finansiering. Tilskuddene udmøntede sig i output, som stod i forhold til inputtene, og som sikrede god valuta for pengene takket være den gode indbyrdes sammenhæng mellem de forskellige aktiviteter. 2.5.1Planlagt budget Daphne III's generelle mål var at bidrage til at forebygge vold, beskytte kvinder mod vold, beskytte børn mod vold, beskytte unge mod vold og påvirke udviklingen af EU's politik. De første fire mål er meget ambitiøse og kan ikke nås effektivt med et budget på kun 124 mio. EUR over syv år. Derfor anføres det i afgørelsen om oprettelse af programmet med rette, at det handler om at yde et bidrag til disse problemstillinger. Omfanget af problemerne i forbindelse med misbrug og vold kræver generelt mange flere midler. Det sidste mål, som har fokus på udviklingen af EU-politikker til støtte for de første fire mål, er mere realistisk og står i forhold til den tilgængelige finansiering. Det forhold, at programmet er i dets tredje runde og hele tiden er vokset med hvert finansielt perspektiv, kan være en indikator for højere efterspørgsel og er muligvis tegn på, at den finansiering, der er afsat til initiativer af denne type, er utilstrækkelig (dvs. primært tværnationalt og/eller på EU-niveau). Daphne-programmerne omhandlede på den anden side meget "populære" temaer, som muligvis kun fik tildelt meget begrænset finansiering på nationalt plan, men som har mange interessenter (f.eks. NGO'er), der er afhængige af ekstern finansiering. Sammenlignet med de oprindelige tildelinger modtog tilskud til foranstaltninger ca. 7 mio. EUR mere end oprindeligt planlagt, mens driftstilskud modtog 7 mio. EUR mindre. På trods af denne tydelige overførsel var der generelt meget stor efterspørgsel efter tilskuddene, og flere midler kunne også have været absorberet. 2.5.2Anvendte midler i forhold til opnåede virkninger Den dokumentation, der er indsamlet som led i denne evaluering, er utilstrækkelig til at konkludere, at de ressourcer, der var anvendt under programmet, var rimelige i forhold til de opnåede resultater og virkninger, især fordi næsten 30 % af de finansierede foranstaltninger stadig ikke var afsluttet, og fordi det tager tid, inden visse resultater og virkninger slår igennem. De konstaterede resultater og virkninger viser imidlertid, at udgifterne var rimelige i forhold til programmets resultater. Under Daphne III blev der tildelt ca. 109 mio. EUR til mere end 300 primært tværnationale projekter, som involverede mere end 1 000 ledende organisationer og partnerorganisationer. Ifølge analysen af de projekter, som indtil videre er afsluttet, kan der dokumenteres resultater og virkninger for ca. 81 % af de afsluttede tilskud til foranstaltninger (142) og driftstilskud (40). Som forventet som følge af finansieringsværktøjets karakter kunne der for 83 % af tilskuddene til foranstaltninger fremvises flere beviser for resultater og virkninger end for driftstilskud (dvs. 76 %). Der kan i nogen grad kan være tale om bias, da disse resultater og virkninger er baseret på støttemodtagernes egenrapportering. Det skal også bemærkes, at der generelt går nogen tid, inden resultater og virkninger slår igennem. og at disse for mange projekter endnu ikke kunne observeres, da de endelige rapporter blev udfærdiget.. Kun 2 mio. EUR ud af de 10 mio. EUR, som var tildelt offentlige indkøbsaftaler, var blevet forpligtet. Dette viser, at behovene var blevet overvurderet. Finansiering, der var øremærket til offentlige indkøbsaftaler, men som ikke blev brugt til dette formål, blev omfordelt til tilskud i overensstemmelse med the princippet om forsvarlig finansiel forvaltning. 2.5.3Mulighed for forenkling

Den dokumentation, som ansøgere skulle indgive, blev analyseret i ansøgningsfasen for indkaldelserne af forslag under Daphne i 2007, 2009-2010 og 2013. I 2007 var ansøgningsformularen opdelt i to dele – i) en del til angivelse af oplysninger om projektets mål, relevans, konkrete output, bæredygtighed og EU-merværdi og ii) en del til angivelse af oplysninger om ansøgerne og partnerne. Ud over ansøgningsformularen skulle ansøgerne indgive bilag, som bl.a. omfattede erklæringer fra partnere, budgetformularer, personaleomkostningsanalyse, formularer vedrørende den retlige enhed osv. I 2009-2010 var ansøgningsformularen ændret, så der også skulle gives en detaljeret beskrivelse af projektarbejdsstrømme, aktiviteter, leverancer og output. Selv om kravet om en detaljeret beskrivelse af arbejdsstrømme og output øgede kompleksiteten og arbejdsbyrden for ansøgerne, har dette uden tvivl forbedret kvaliteten af projektudformningen og -planlægningen. For indkaldelsen i 2013 forelå den fælles vejledning til ansøgere, som omhandlede en række programmer (GD for Retlige Anliggenders fem programmer, ISEC og PROGRESS), med trinvis vejledning i brugen af PRIAMOS-systemet. Vejledningen hjalp med at forenkle procedurerne for organisationer, som deltog i flere programmer, og effektiviserede ansøgningsprocessen for både ansøgere og Kommissionens tjenestegrene. Vedrørende indgivelse af ansøgninger anførte 58 ud af 143 (40 %) respondenter, at de havde kendskab til organisationer/projekter/aktører, som ikke besvarede indkaldelsen af forslag, fordi den var for kompleks/vanskelig. Flere støttemodtagere fandt, at ansøgningsprocedurerne var komplekse og besværlige. Respondenterne fandt især, at de sidste to indkaldelser af forslag var "for tekniske". Dette kan have hindret organisationer i at ansøge om støtte eller begrænset adgangen til enheder med stor ekspertise i projektledelse og -planlægning (men ikke nødvendigvis med kendskab til området/politikområdet). Kommissionens bistand til ansøgere blev generelt betegnet som positiv. Ud af 137 respondenter i onlineundersøgelsen var flere respondenter fuldstændigt enige (49) eller delvist enige (37) i udsagnet "Vi modtog god støtte fra Kommissionen i ansøgningsproceduren". 24 % af respondenterne vidste ikke eller udtrykte ikke deres holdning, muligvis fordi de ikke kontaktede Kommissionen i ansøgningsfasen, eller fordi de ikke vidste, at de havde mulighed for at få støtte fra Kommissionen i denne fase. Detaljerede retningslinjer til Daphne III-ansøgere var tilgængelige på GD for Retlige Anliggenders websted, og de data, der er indsamlet under denne evaluering, viser, at oplysningerne til ansøgerne blev anset for klare og letforståelige. Ud af 144 respondenter i undersøgelsen var de fleste støttemodtagere enten fuldstændigt enige (50 % eller 72 respondenter) eller delvist enige (36 % eller 52 respondenter) i udsagnet "Oplysningerne i indkaldelserne var klare og letforståelige". Svarene på onlineundersøgelsen viste imidlertid, at mere end halvdelen af respondenterne (54 ud af 104 respondenter) havde været nødt til at bede om hjælp hos personer med specifik ekspertise og viden om procedurerne. IT-systemet PRIAMOS fungerede godt ifølge de fleste af de adspurgte støttemodtagere. Nogle støttemodtagere rapporterede imidlertid, at de havde haft problemer i forbindelse med vedhæftede filer. Projekter skulle forelægge regnskaber for at få betaling. For Daphne III skulle disse regnskaber indgives ved projektafslutningen for at få den endelige betaling. Det antal dokumenter, der kræves til rapportering vedrørende kontrakter, er angiveligt steget i finansieringsperioden. Fra de første indkaldelser af forslag vedrørende tilskud til foranstaltninger (2007) og indtil indkaldelsen i 2009-2010 skulle kun et endeligt regnskab vedhæftes den endelige betalingsanmodning. Fra indkaldelsen i 2011-2012 skulle der indgives en række dokumenter, som specificerede de finansielle udgifter. Som en hjælp til at opfylde disse nye krav udsendte Kommissionen yderligere retningslinjer for finansiel forvaltning og rapportering. Nogle af de nye krav, f.eks. indgivelse af timesedler, har tilsyneladende medført en unødig byrde for organisationer, som ikke har et tidsregistreringssystem, og Kommissionens ansatte, der skal kontrollere disse. Overvågnings- og evalueringskravene i de første indkaldelser af forslag omfattede kun en endelig rapport, mens anmodningen om en form for statusrapport, som gav Kommissionen mulighed for at overvåge projektet under gennemførelsen, først blev indført fra den anden indkaldelse. De beskrivende statusrapporter, som skulle indgives i anden indkaldelse, var meget korte og skulle primært omhandle: projektets gennemførelse indtil videre, tidsplan, ændringer af projektets omgang, en generel vurdering og eventuelle vanskeligheder. Der krævedes væsentligt mere detaljerede oplysninger fra den sidste indkaldelse vedrørende projekter, som varede 24 måneder eller længere, hvor støttemodtagerne for hver arbejdsstrøm skulle rapportere om output, leverancer og aktiviteter, som var forsinkede eller ikke blevet gennemført. Støttemodtagerne betegnede Kommissionens overvågningssystemer som delvist gode og nyttige under gennemførelsen af projektet/aktiviteterne (68 % af respondenterne eller 89 ud af 131 respondenter). Kun 14 % (19 ud af 131) var delvist uenige i dette udsagn. Tre interviewede bemærkede, at Kommissionens kontrolbesøg var sjældne, og at nogle projekter slet ikke var blevet besøgt. Dette blev anset for en fortabt mulighed for begge parter, da kontrolbesøg blev anset for nyttige af støttemodtagere, fordi de kunne give Kommissionen et godt indtryk af de gennemførte aktiviteter og projektets samlede resultater, samtidig med at projektet kunne bruge besøget til yderligere at fremme dets aktiviteter og Daphne III generelt. Det kan hævdes, at Kommissionen dermed uforholdsmæssigt fokuserede på projekternes udgifter i stedet for på det opnåede fremskridt. Ligesom for kravene vedrørende statusrapportering er den detaljeringsgrad, der kræves af støttemodtagerne, også steget. Mens der i indkaldelsen i 2007 kun blev krævet en simpel endelig beskrivende rapport, blev der krævet lidt flere detaljer i indkaldelsen i 2009-2010, og fra indkaldelsen i 2011-2012 blev der krævet oplysninger om de særskilte arbejdsstrømme i de endelige rapporter. Endnu et vigtigt element var indførelsen af bilaget om kvantitativ rapportering med denne indkaldelse. Med henblik på at evaluere effektiviteten eller mulighederne for forenkling er det vigtigt at undersøge balancen mellem de ressourcer, der kræves i forbindelse med rapporteringen både hos støttemodtagerne og hos Kommissionen, når den skal kontrollere disse oplysninger, og om rapporterne kan bruges til at vurdere projektets resultater, output og bredere virkning. Der foreligger ingen oplysninger om de ressourcer, som Kommissionen anvender til at kontrollere projektrapporterne, men de fleste undersøgte støttemodtagere var tilfredse med rapporteringskravene, og de fandt desuden, som det adskillige gange blev anført under de opfølgende interview, at Kommissionens overvågning af projektet var meget vigtig. Dette står også i forhold til de detaljerede krav til finansiel rapportering. Det er naturligvis i sidste ende kvaliteten af de endelige rapporter, der indgives af støttemodtagerne, som afgør, om rapporteringen er effektiv og kan anvendes af Kommissionen. 2.6EUROPÆISK MERVÆRDI Europæisk merværdi er det omfang, hvori programmets karakter af en EU-foranstaltning tilfører interessenterne værdi, og det omfang, hvori Unionen giver merværdi i forhold til nationale og internationale aktører på området. Programmets karakter af en EU-foranstaltning og dets geografiske rækkevidde beskrives som det første. EU-merværdien analyseres derefter med hensyn til output, som har tilført Unionen og modtagerne værdi. Det har imidlertid ikke været muligt at identificere og måle EU-merværdi med hensyn til virkninger. Generelt var finansiering under programmer, som forvaltes af GD for Retlige Anliggender, og som er omhandlet i denne evaluering, kun tilgængelig for aktiviteter med en klar europæisk dimension. Det betyder, at aktiviteterne skal gå ud over nationale eller lokale interesser og være virkeligt "europæiske" med relevans, dækning og virkning på EU-plan. De tre hovedelementer i Daphne III, som giver programmet en "EU-dimension", er: Programmål: I henhold til artikel 2 i afgørelsen om oprettelse af programmet er et af de generelle mål med programmet at bidrage til udviklingen af "fællesskabspolitikker [nu EU-politikker]". Sammenlignet med de foregående Daphne-programmer fokuserer Daphne III nu på alle former for vold mod kvinder, børn og unge (hvor GD for Indre Anliggender i højere grad fokuserer på bekæmpelse af pædofili og menneskehandel). Dets retsgrundlag er fremme og beskyttelse af grundlæggende rettigheder som anerkendt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Tema for projekter: I henhold til artikel 4, litra b), i afgørelsen om oprettelse af programmet støtter tilskuddene til foranstaltninger "projekter af interesse for Fællesskabet [EU]". I de årlige arbejdsprogrammer og indkaldelser af forslag krævedes det efterfølgende, at projekter skulle omhandle et tema af relevans for EU. Disse arbejdsprogrammer fastsatte de årlige prioriteter – som omfattede Unionens indsats for at bekæmpe vold mod børn, unge og kvinder – og krævede, at projekterne supplerede disse. Ifølge indkaldelserne af forslag skal forslag påvise, at de vil tilføje "merværdi på EU-plan i modsætning til merværdi på nationalt eller regionalt plan".

Tværnational karakter: Ifølge de årlige arbejdsprogrammer og indkaldelser af forslag skulle modtagere af tilskud til foranstaltninger etablere tværnationale partnerskaber bestående af mindst to partnerorganisationer fra mindst to medlemsstater. Modtagere af driftstilskud skulle dække mindst 12 EU-/EFTA-/EØS-lande. I henhold til artikel 9, stk. 6, i afgørelsen om oprettelse af programmet er et af kriterierne for vurdering af ansøgninger om driftstilskud "aktiviteternes geografiske rækkevidde". Den tværnationale karakter af Daphne III-programmet var en af dets centrale egenskaber, som adskilte det fra andre EU-finansieringsprogrammer inden for retlige anliggender, som blev gennemført samtidig (se afsnit 3). For EU var formålet med sådanne partnerskaber at tilskynde til udveksling af oplysninger på europæisk plan, aktiv udbredelse af god praksis i hele EU og en koordineret og tværfaglig tilgang og et større omfang eller virkning af programmet. Med kravet om tværnationale partnerskaber overholder programmet også subsidiaritetsprincippet som fastsat i EU-traktatens artikel 5, hvorefter Unionen handler, kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne eller bedre kan nås på EU-plan. 2.6.1Projekters geografiske rækkevidde Antallet af ledende organisationer og dermed antallet af gennemførte projekter varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Italien havde det største antal deltagende organisationer efterfulgt af Det Forenede Kongerige og Spanien, hvor de fleste af disse organisationer er partnerorganisationer. Malta, Irland og Estland havde de laveste deltagelsesrater. Malta ledede ingen projekter, men organisationer fra Malta deltog som partnere. Ledende organisationer havde samlet sig i tre medlemsstater: Italien, Belgien og Det Forenede Kongerige. I alt blev 43 % (131) af alle projekter ledet af en af disse tre medlemsstater. Projekter, der er registreret i Belgien, omfatter EU-netværk og -platforme, som – selv om de ikke ledes af nationale enheder – får antallet af ledende organisationer med base i Belgien til at vokse. Med hensyn til partnerorganisationer er medlemsstaternes deltagelse dog mere jævnt fordelt: 17 EU-lande havde mere end 25 partnerorganisationer. Tredjelande var også involveret, herunder Norge (med både ledende organisationer og partnerorganisationer), Tyrkiet, Ukraine, Island, Schweiz og den tidligere jugoslaviske republik Makedonien (kun som associerede – ikke støttede – partnere). Ifølge analysen dækkede Daphne III-programmet ikke alle medlemsstater ligeligt. Dækningen afspejler generelt antallet af ansøgninger fra de forskellige lande. Italien, et af de lande, der modtog flest tilskud, indgav f.eks. 537 ansøgninger under programmet (se figur 2 2 Antal ansøgninger pr. EU-land ). Dette svarer til 28 % af alle ansøgninger (1 921 modtaget). Ledende partnere i Italien havde generelt ikke en særlig høj godkendelsesrate: Italiens godkendelsesrate lå på 9 %. Til sammenligning var den gennemsnitlige godkendelsesrate 19 %. Det Forenede Kongeriges godkendelsesrate lå lider over gennemsnittet 21 % (44 ansøgninger blev godkendt). Andelen af universiteter, som fik godkendt deres ansøgninger, var ganske høj i Italien og Det Forenede Kongerige: Universiteter fra Det Forenede Kongerige udgjorde 39 % (21 ud af 54) af alle de universiteter, som modtog støtte under Daphne III, og italienske universiteter udgjorde 20 % (11 ud af 54). Universiteter kan være bedre til at ansøge om støtte end andre enheder, eftersom de som akademiske institutioner er vant til at udarbejde sådanne ansøgninger. Landene med de højeste godkendelsesrater var Danmark (43 %), Belgien (34 %), Norge (33 %) samt Ungarn og Østrig (begge 31 %). Tysklands godkendelsesrate lå på 24 %.

For så vidt angår partnerskabsstrukturen for de tre lande med flest ledende organisationer (Italien, Det Forenede Kongerige og Belgien), fremgår det af tallene, at der i alle tilfælde er større sandsynlighed for, at ledende organisationer indgår partnerskab med organisationer fra deres eget land end med organisationer fra andre EU-medlemsstater. Italiens ledende organisationer etablerede f.eks. partnerskab med 38 italienske partnere, 24 spanske partnere og 15 bulgarske partnere. Belgiens ledende organisationer indgik partnerskab med 15 belgiske partnere, otte græske partnere og seks franske partnere. Det Forenede Kongeriges ledende organisationer indgik partnerskab med 27 britiske partnere, 11 bulgarske partnere, 11 franske partnere og 11 italienske partnere. Som følge af den tætte forbindelse mellem hjemlandet for den ledende organisation og partnerorganisationens land var de tre lande med flest ledende organisationer også blandt de lande, der havde flest partnerorganisationer. Portugal og Slovenien havde imidlertid det største antal partnerorganisationer i forhold til ledende organisationer. De tegnede sig med andre ord for et stort antal partnerorganisationer (Portugal 35 og Slovenien 31) på trods af deres lave antal ledende organisationer (en ledende organisation). Som forventet deltog begge lande i projekter ledet af organisationer fra de primære ledende lande: Det Forenede Kongerige, Italien, Belgien og Tyskland. 2.6.2Merværdi for EU og støttemodtagerne Ifølge programmets støttemodtagere var der en række forhold ved programmet, som sikrede merværdi, herunder de omhandlede temaer og programmets "begrebsramme", tilgængeligheden af støtte (når anden støtte ikke var tilgængelig) og muligheden for at etablere partnerskaber med organisationer i andre lande. En række partnere fandt også, at deres organisations eller projekts troværdighed voksede, når de modtog EU-støtte, hvilket hjalp dem med at opnå øget støtte til deres mål. Nogle støttemodtagere anførte, at "EU-brandet" også kan styrke en organisations omdømme. For visse finansierede foranstaltninger var programmets EU-karakter afgørende for deres indsats. Dette var især tilfældet for projekter, der havde til formål at etablere og/eller drive EU-netværk (f.eks. EuroNet-FGM, 116-netværket af organisationer, Verein Autonome Österreichische Frauenhäuser osv.), og projekter målrettet mod paneuropæiske problemer (f.eks. ofres rettigheder og savnede børn). Ifølge resultaterne af onlineundersøgelsen skabte projekterne merværdi, for så vidt som de bidrog til at opnå EU's mål. De fleste respondenter anførte eksempelvis, at de gennemførte projekter eller aktiviteter havde ydet et væsentligt eller større bidrag til formuleringen og formidlingen af bedste praksis (86 % af 144 respondenter), udvikling af praktiske værktøjer og løsninger, som omhandler grænseoverskridende eller paneuropæiske udfordringer (75 % af 140 respondenter), forbedring af det grænseoverskridende samarbejde (75 % af 143 respondenter) og udvikling af gensidig tillid mellem landene (67 % af 141 respondenter). 3KONKLUSION Programmets relevans De initiativer, der blev gennemført under Daphne III-programmet, var generelt relevante for programmet og dets mål samt for programmets prioriteter. Det omfang, hvori de prioriterede områder var tilpasset programmets mål, viste sig at være en svag indikator for "relevans", fordi både mål og prioriteter havde en bred karakter og ikke hang klart sammen med specifikke EU-politiske mål. Prioriteter blev ikke fastsat gennem en standardiseret proces. I den første halvdel af programmet blev der kun anvendt minimale ressourcer på fastsættelse af prioriteter som en strategi til påvirkning af programresultaterne, men dette blev delvist ændret i programmets senere faser.

Programmets finansierede på trods af dette mange initiativer, som blev lagt til grund for og støttede politikudvikling og udvikling af lovgivning. Generelt var foranstaltningerne udformet til at imødegå støttemodtagernes identificerede behov og var udviklet på grundlag af behovsvurderinger. Støttemodtagernes rapporter viser også, at slutmodtagerne reagerede positivt over for projekterne, og at de anså foranstaltningerne for relevante. Dette kan dog ikke bekræftes uden at indhente slutmodtagernes uafhængige synspunkter. Sammenhæng og komplementaritet Der var betydelig mulighed for komplementaritet og dermed også risiko for overlapning mellem Daphne III, særprogrammet Strafferet og programmet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab, som blev gennemført af GD for Retlige Anliggender, og i mindre grad Safer Internet Plus-programmet (GD DIGIT). Der var en vis overlapning mellem programmets mål, og det er derfor besluttet at samle Daphne III-programmet og programmet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab i den indeværende programperiode (2014-2020). Selv om der er en vis overlapning mellem Daphne III, programmet om grundlæggende rettigheder og unionsborgerskab og særprogrammet Strafferet, blev forskellene mellem programmerne tydeliggjort i fasen for indkaldelse af forslag Der blev opnået flere former for synergi mellem projekter under Daphne III og mellem Daphne III-projekter og andre aktører inden for samme område, som gensidigt styrkede hinanden. Effektivitet Ifølge de indtil videre indsamlede data var Daphne III generelt effektivt med hensyn til opfyldelsen af programmålene. De fleste foranstaltninger bidrog til øget beskyttelse af voldsofre eller risikogrupper enten direkte eller indirekte. Et betydeligt antal bidrog også til udviklingen af politikker og lovgivning på nationalt plan – og i en vis grad på EU-plan. De største bidrag til beskyttelse mod vold fulgte af Daphne III-programmets støtte til netværk, forskning og innovation på EU-plan og direkte støtte til ofre og risikogrupper, og det lykkedes for støttemodtagerne at påvirke politiske beslutningstagere gennem målrettede formidlingsaktiviteter. De fleste projekter opfyldte deres egne projektmål, og der foreligger allerede god dokumentation for positive resultater og virkninger samt uventede positive output og resultater. Bæredygtighed Det blev konstateret, at Kommissionen ikke havde formidlet projekternes output tilfredsstillende, selv om den havde sig eget formidlingsværktøj. Dette skyldtes primært mangel på menneskelige ressourcer og fokus på finansiel rapportering og udarbejdelse af projektoutput. Støttemodtagere har derimod planlagt og effektivt formidlet resultaterne af deres projekter til politiske beslutningstagere, fagfolk og andre organisationer på området. Det forhold, at mange støttemodtagere med godt resultat er nået ud til politiske beslutningstagere og fagfolk og/eller har overført deres output og metoder til andre medlemsstater, viser, at støttemodtagerne var rimeligt effektive med hensyn til at formidle resultaterne af deres initiativer. Selv om der i nogle tilfælde er truffet foranstaltninger for fortsat at anvende og/eller stille output (f.eks. et websted) til rådighed, har støttemodtagere angiveligt behov for yderligere finansiering for at kunne videreføre projektaktiviteterne. På den anden side ville en betydelig del af de aktiviteter, der blev udviklet under programmet, ikke være blevet udviklet, hvis programmet ikke havde eksisteret, fordi programmet skabte en efterspørgsel efter nye aktiviteter. Omkostningseffektivitet Efterspørgslen efter Daphne III-støtte var stor, primært som følge af programmets karakter og typen af berettigede støttemodtagere.