Udtalelse om den Anden Årsberetning fra Det Europæiske Observationscenter for SMV (95/C 102/09)

Kommissionen besluttede den 16. juni 1994 under henvisning til EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den Anden Årsberetning fra Det Europæiske Observationscenter for SMV.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Paulo de Andrade til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. januar 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 322. plenarforsamling, mødet den 25. januar 1995, med et flertal af stemmer for og 4 stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Det Europæiske Observationscenter for SMV blev oprettet i december 1992 i forbindelse med en række fællesskabsinitiativer vedrørende SMV.

Allerede to år før havde Kommissionen i en meddelelse af 18 december 1990 »Virksomhedspolitik: en ny dimension for små og mellemstore virksomheder« (KOM(90) 528) sat sig for at undersøge mulighederne for at oprette et sådant observationscenter.

Det var hensigten med dette nye organ, at det skulle følge den årlige udvikling i SMV-sektoren for at imødekomme behovet for »analyser af strategisk karakter«.

Observationscentret skulle navnlig medvirke til at »fastlægge hovedlinjerne for den europæiske virksomhedspolitik på grundlag af en koordineret udvikling af et statistisk informationssystem«.

1.2. For at gennemføre dette projekt blev der oprettet et europæisk netværk (ENSR - European Network for SME Research) bestående af 12 organer, ét fra hver medlemsstat.

1.3. Observatoriet har indskrænket sig til at udsende en årsberetning, som den hollandske repræsentant i ENSR, EIM (Small Business Research and Consultancy), har været koordinator for.

2. Ud fra erfaringerne fra Observationscentrets to første års virksomhed må der allerede nu på en række punkter stilles spørgsmålstegn ved den måde, hvorpå centret har grebet tingene an.

2.1. Af ovennævnte punkt 1.1 fremgår det klart, at såvel Rådet som Kommissionen tillægger Observationscentret stor betydning. I mangel af systematiserede data om virksomhederne vil disse to EF-institutioner i betydeligt omfang basere sig på oplysningerne i denne årsberetning ved fastlæggelsen af initiativerne til støtte for SMV.

ØSU håber, at de institutter, der indgår i netværket, er sig årsberetningens betydning bevidst og således ikke undlader at sætte alle kræfter ind på dette projekt.

Der bør stilles flere finansielle midler til rådighed for netværket, således at hver af de tolv deltagere kan lade en eller flere af deres medarbejdere være fuldtidsbeskæftiget med dette arbejde.

2.2. Den Anden Årsberetning viser tydeligt, at det er nødvendigt at afhjælpe visse mangler både med hensyn til arbejdets tilrettelæggelse og selve bidragene fra deltagerne i netværket.

Man kunne for eksempel overveje, om koordineringen af de foreliggende data og de foretagne undersøgelser ikke kunne forbedres, således at den viden, kritiske masse og erfaringer, som de tolv institutter har indvundet gennem årene, udnyttes fuldt ud.

Hvis der udarbejdes et kapitel med generelle forslag til foranstaltninger, bør samtlige tolv deltagere være medansvarlige herfor.

2.3. ØSU mener, at der med henblik på udvælgelsen af emner til årsberetningen i god tid bør foretages en høring af SMV-repræsentanterne.

2.4. Hvad angår arbejdsformen, mener ØSU, at de mere tilbundsgående specifikke studier, der foretages årligt, burde offentliggøres straks i stedet for at afvente årsberetningen.

Der bør skabes mulighed for, at de kan udsendes efterhånden som de bliver færdige.

3. ØSU stiller også spørgsmålstegn ved tre af de hovedkriterier, der er fulgt ved udarbejdelsen af denne årsberetning.

3.1. Studierne omfatter kun den ikke-primære private sektor.

ØSU mener, at Kommissionen bør sørge for, at GD XXIII får den vægt, der er nødvendig for at tage rigtigt fat på at løse alle de problemer, som SMV kæmper med.

3.2. Det kriterium, der anvendes ved definitionen af SMV, har den store fordel, at det er yderst praktisk ().

Det er dog svært at forstå, hvad der ligger til grund for at fastsætte grænsen for en stor virksomhed ved 500 ansatte; hvorfor ikke sætte grænsen ved 200 eller 250 ansatte?

Alle de oplysninger, der står at læse senere i beretningen, peger i retning af, at sidstnævnte grænse ville være mere korrekt: kun 0,2 % af det samlede antal virksomheder har over 250 ansatte. Desuden har disse virksomheder samme slags organisatoriske problemer, samme indvirkning på jobskabelsen, samme form for lånefaciliteter etc.

Kommissionen har selv flere gange anvendt en arbejdsstyrke på 250 ansatte som et af kriterierne ved definitionen af en SMV (så sent som den 1. juli 1994 i en meddelelse, hvori den fastsætter retningslinjerne for de operationelle programmer eller generelle støtteordninger, som medlemsstaterne opfordres til at udarbejde i forbindelse med en EF-aktion vedrørende tilpasning af SMV til enhedsmarkedet - 94/C 180/03).

ØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på, at det især af hensyn til statistikkerne haster med at få defineret begrebet SMV. Derfor støtter ØSU også Kommissionens plan om at udarbejde en meddelelse om dette emne.

3.3. Det anvendte kriterium ved definitionen af begrebet »håndværksdomineret sektor« - der er udviklet med henblik på empirisk indsamling af data om håndværkssektoren - kan give anledning til kritik, eftersom denne sektor i mange medlemsstater ikke er klart defineret.

Dette forhold må tages i betragtning, når der drages konklusioner af denne undersøgelse (jf. tabellen i punkt 5.9.2).

Man kan undre sig over, hvorfor man ikke har valgt for eksempel at opdele medlemsstaterne i to grupper, nemlig de lande, hvor håndværkssektoren ikke har nogen særlig betydning, og de lande, hvor den har en vis vægt i økonomien og beskæftigelsen.

4. En af vanskelighederne ved udarbejdelsen af denne årsberetning beror på statistikkerne vedrørende SMV.

Ofte foreligger der ingen oplysninger, til andre tider er de utilstrækkelige eller ikke sammenlignelige.

Det er meget vanskeligt at arbejde under sådanne betingelser, og det er faktisk et spørgsmål, om resultatet heraf overhovedet har nogen videnskabelig værdi.

Kommissionen må bestræbe sig alvorligt på at afhjælpe denne yderst alvorlige mangel i Den Europæiske Union.

5. Nedenfor gennemgås de enkelte kapitler i årsberetningen.

5.1.

SMV i Den Europæiske Union (kapitel 2)

5.1.1. Betydningen af dette afsnit ligger i de mange oplysninger, den giver læseren. Den måde hvorpå indikatorerne præsenteres og den omhyggelige beskrivelse af de seneste års udvikling giver et værdifuldt indblik i SMV-problematikken.

EIM har haft ansvaret for koordineringen af denne interessante del af årsberetningen. Den vigtigste kilde er Eurostats database »Virksomheder i Europa«.

5.1.2.

Beskæftigelsen i SMV-sektoren

5.1.2.1. I 1990 var der i alt 133 millioner beskæftigede i Den Europæiske Union, hvoraf 95 millioner i den private sektor og heraf 68 millioner i SMV (delstaterne i det tidligere Østtyskland er ikke medregnet).

Mikro- og småvirksomhederne gav beskæftigelse for 53,7 millioner, hvoraf 17 millioner var selvstændige erhvervsdrivende (32 %).

5.1.2.2. I gennemsnit har hver enkelt SMV 4,3 ansatte; store virksomheder har gennemsnitligt 2 119 ansatte.

Gennemsnittet for alle virksomheder under ét er 6 ansatte.

5.1.2.3. I 1990 gav SMV beskæftigelse til 71,9 % af den samlede arbejdsstyrke i den ikke-primære private sektor; 31,8 % heraf var beskæftiget i mikrovirksomheder og 24,9 % i småvirksomheder.

5.1.2.4. Fra 1988 til 1993 steg antallet af arbejdspladser i mikro- og småvirksomheder med 2,6 millioner netto.

Fra 1988 til 1990 øgede mikrovirksomhederne deres andel af beskæftigelsen med 1,6 %, mens småvirksomhedernes andel steg med 0,1 %. Til gengæld gik der i den samme periode 0,6 % arbejdspladser tabt i de mellemstore virksomheder og 1 % i de store.

5.1.2.5. Denne tendens gør sig ikke gældende i alle medlemsstater.

Således faldt mikrovirksomhedernes andel af beskæftigelsen i Irland ( P 6,7 %), Luxembourg ( P 4,4, %) og Storbritannien ( P 1,1, %).

Stik imod den generelle tendens øgede de store virksomheder deres andel af beskæftigelsen i Irland (4,8 %), Spanien (1,7 %) og Storbritannien (0,4 %). Dette gælder ligeledes de mellemstore virksomheder i Irland (4,2 %), Luxembourg (3,2 %) og Frankrig (0,6 %).

5.1.2.6. Handel og personlige tjenesteydelser er de sektorer, hvor der netto er skabt flest nye arbejdspladser i perioden 1988-1993.

I fremstillingsindustrien er der til gengæld gået mange arbejdspladser tabt.

5.1.2.7. På to punkter må der rejses kritik mod dette afsnit: for det første bør man ikke anvende samme begreb for to vidt forskellige fænomener: i tabel 2.4 anføres der et samlet antal virksomheder inden for »personlige tjenesteydelser« på 4 210 000, mens der i tabel 2.5 er opført et antal på 571 000 inden for samme kategori »personlige tjenesteydelser«.

For det andet ville det - eftersom denne sektor har en del af æren for jobskabelsen - være på sin plads at forsøge at definere, hvilke »personlige tjenesteydelser« der har bidraget mest til dette positive resultat.

5.1.2.8. I EFTA-landene tegnede mikro- og småvirksomhederne sig i 1988 for 43 % af den samlede beskæftigelse mod 55 % i Den Europæiske Union.

I USA er de store virksomheders andel af beskæftigelsen også klart større end i EU.

5.1.3.

SMV-virksomhedernes størrelse

5.1.3.1. I 1990 var der i alt 15,8 millioner virksomheder i Den Europæiske Union (heri ikke medregnet det tidligere Østtyskland), hvoraf 99,9 % var SMV.

Mikrovirksomhederne, i alt 14,8 millioner, udgjorde 93,3 % af det samlede antal.

Samme år var der kun 13 000 virksomheder med over 500 ansatte og 14 000 med mellem 250 og 499 ansatte. Disse to kategorier tegnede sig hver især for 0,1 % af det samlede antal virksomheder.

5.1.3.2. De store virksomheder er dominerende i sektorerne minedrift, transport, kommunikation og tjenesteydelser til producenter.

Mikrovirksomhederne er i overtal i detailhandelen og inden for personlige tjenesteydelser.

5.1.3.3. Fra 1988 til 1993 steg antallet med 9 %. I den samme periode voksede befolkningen i EU med blot 2,5 %. Dette tyder på, at flere og flere tør give sig i kast med at drive egen virksomhed.

Stigningen på 9 % gælder først og fremmest mikro- og småvirksomheder. Derimod faldt antallet af store virksomheder.

5.1.3.4. I middelhavslandene var der i gennemsnit 65 virksomheder pr. 1 000 indbyggere, mens der i de øvrige medlemslande gennemsnitligt var under 40. Til sammenligning hermed ligger gennemsnittet i EFTA-landene på under 25.

5.1.4.

Omsætningen i SMV

5.1.4.1. I 1990 tegnede de sig for 69,4 % af den samlede omsætning.

Mikrovirksomhederne, som udgjorde 93,3 % af det samlede antal virksomheder, havde kun 23,4 % af den samlede omsætning, mens de store virksomheder havde 30,6 %, de små: 25,8 % og de mellemstore: 20,1 %.

5.1.4.2. Fra 1988 til 1993 steg SMV's (og navnlig mikrovirksomhedernes) andel af omsætningen.

Dette gælder ikke for Spanien og Irland, hvor de store virksomheder havde større betydning.

5.2.

Makroøkonomisk miljø (kapitel 3)

5.2.1. Dette kapitel, der er koordineret af EIM, må afgjort betragtes som et af de svageste i denne årsberetning. Andet kunne man heller ikke forvente, når en så omfattende analyse komprimeres på 5-6 sider.

5.2.1.1. Allerførst må man stille spørgsmålstegn ved, om det er rimeligt at behandle dette emne i et kapitel for sig.

Det ville efter ØSU's mening være mere logisk at tage dette emne op de steder i årsberetningen, hvor det er nødvendigt for at forklare, hvorfor SMV kæmper med særlige problemer.

5.2.1.2. Der kan gives mange eksempler på, at beskrivelsen af det makroøkonomiske miljø er mangelfuld. Man kan blot pege på, at inflationens indvirkning på økonomien ikke er omtalt (inflationen omtales første gang i andensidste linje i beretningen). Og - hvad der er endnu mere mærkværdigt - intetsteds nævnes rentesatsen!

5.2.2. Med henvisning til, at der i dette afsnit i årsberetningen peges på valutakursudsvingenes betydning, vil ØSU hermed foreslå Kommissionen, at den sammen med Rådet og EIB finder frem til en løsning, der gør det muligt (på det tidspunkt, hvor transaktionen foretages) at yde forhåndsgaranti for ECUens kurs på betalingstidspunktet. Som alternativ løsning bør der udformes foranstaltninger, så SMV'erne får adgang til en enklere og billigere metode til at udføre valutaterminsforretninger via eksisterende pengeinstitutter.

Dermed ville man dels kunne opnå, at erhvervslivet hurtigere vænner sig til den fælles mønt, dels skabe større sikkerhed for de internationale økonomiske transaktioner, som alle ønsker at opmuntre og udvikle.

5.3.

Det indre markeds indvirkning på SMV (kapitel 4)

5.3.1. Det er KEPE (Center of Planning and Economic Research) og EOMEX (Hellenic Organisation of Small and Medium-Sized Industries and Handicrafts) der har koordineret udarbejdelsen af dette kapitel.

5.3.2. Der kan drages tre hovedkonklusioner af den forelagte analyse:

A.

Der er endnu lang vej tilbage, før liberaliseringen af handelen og den fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser og kapital er gennemført,

B.

De små erhvervsdrivende er usikre og utilfredse med følgerne af det indre marked,

C.

SMV-sagkyndige i de lande, som har flest SMV, mener, at det indre marked generelt har haft negative følger for SMV.

5.3.3. Gennem årene har der været en konstant stigning i Fællesskabets interne handel. Den udgør en voksende andel af Fællesskabets samlede handel.

5.3.3.1. Men der er en række afgørende faktorer, som bevirker, at der ikke sker hurtigere fremskridt: forsinkelser i EF-lovgivningens omsætning til national lov, utilstrækkelige fremskridt i retning af konvergenskravene, de administrative byrder, manglende information, medlemsstaternes uensartede lovgivning samt besværlig adgang til deltagelse i offentlige udbud for virksomheder fra andre medlemsstater.

5.3.3.2. På den anden side har åbningen af grænserne givet virksomhederne adgang til nye markeder og stordriftsfordele, tvunget mindre veludrustede virksomheder til omstrukturering og ansporet til teknologisk udvikling og erhvervsuddannelse. Alt dette kan på længere sigt få meget positive følger for virksomhederne generelt og SMV i særdeleshed.

5.3.4. På kort sigt er konsekvenserne for SMV dog ofte negative.

Dette fremgår tydeligt af den undersøgelse, som Eurochambres har gennemført. Man kan fremføre, at antallet af erhvervsdrivende, der har deltaget i undersøgelsen, er for lille til at være repræsentativt.

ØSU mener dog, at der i betragtning af problemets alvor, de advarsler, der har lydt fra de direkte involveredes side, samt de betænkeligheder, de har givet udtryk for, omgående bør foretages en undersøgelse i alle tolv medlemsstater.

5.3.4.1. De erhvervsdrivendes skeptiske holdning skyldes i vidt omfang den skærpede konkurrence, de stigende omkostninger samt mangelen på information og teknisk ekspertise.

De føler, at det indre marked har favoriseret de store og i teknisk henseende bedre forberedte virksomheder, der har bedre finansieringsmuligheder og nogle organisationsstrukturer, som sætter dem i stand til at udnytte de nye muligheder.

5.3.5. ØSU har afgivet en omfattende udtalelse () om Kommissionens årsberetning fra 1993 om det indre marked (). Den indeholder en grundig analyse af den udvikling, der har haft betydning for SMV.

5.4.

Jobskabelse og menneskelig kapital (kapitel 5)

5.4.1. Dette afsnit er koordineret af et SMV-center under Warwicks Universitet.

Det skal fremhæves, at man har bestræbt sig på at gå lidt videre, end det er sædvane inden for forskningen i dette emne.

Men mangelen på statistiske data i de forskellige lande har desværre ikke gjort det muligt at opnå de ønskede resultater.

5.4.1.1. Der er et oplagt eksempel herpå i slutningen af afsnittet, hvor der i forbindelse med en undersøgelse af relationen mellem erhvervsuddannelse og arbejdskraftens produktivitet må drages konklusioner alene ud fra komparative undersøgelser af virksomheder i kun to lande.

Det er klart, at ethvert forsøg på at drage generelle konklusioner på grundlag af sådanne resultater er useriøst.

5.4.2. Mikro- og småvirksomhedernes betydning for jobskabelsen ses endnu en gang gentaget (indgående beskrevet i første afsnit i årsberetningen).

I dette afsnit er man dog gået meget længere, idet der er gennemført undersøgelser vedrørende selvstændige erhvervsdrivende, jobskabelse, uddannelsen i SMV og de forskellige uddannelsessystemer i Fællesskabet.

5.4.2.1. Der er stor forskel på de selvstændige erhvervs beskæftigelsesmæssige betydning i de enkelte medlemsstater. Således tegner den sig for 30 % af beskæftigelsen i Grækenland og Italien, mod kun 10 % i Danmark, Frankrig og Holland.

I de virksomheder, der oprettes på denne måde, varierer sandsynligheden for ansættelse af medarbejdere også meget: fra 4 % i Italien til 60 % i Tyskland med et gennemsnit for Fællesskabet som helhed på 30 %.

5.4.2.2. Undersøgelsen af jobskabelsesprocessen er overordentlig interessant.

Det konkluderes, at virksomhedsudvidelsers jobskabende effekt er dobbelt så stor som ved nyetableringer.

Ligeledes er det i mange lande således, at der går flere arbejdspladser tabt på grund af indskrænkninger end på grund af virksomhedslukninger.

5.4.2.3. SMV afsætter ikke gerne egne midler til uddannelse af deres medarbejdere. Dette skyldes til dels den hyppige udskiftning af de ansatte i små og mellemstore virksomheder.

5.4.2.3.1. ØSU er klar over, at det generelt er vanskeligt for virksomheder med 3-4 ansatte at skulle undvære én af disse en vis del af arbejdsdagen, men skal ikke des mindre fremhæve uddannelsens betydning også for ansatte i sådanne mindre virksomheder.

5.4.2.3.2. Det er vigtigt at understrege, at koordinatoren af dette afsnit ikke foreslår offentlig indgriben på dette område. Der anføres blot nogle enkelte eksempler herpå.

5.4.2.4. Forskellene med hensyn til, hvilken type uddannelse der tilbydes de unge i de enkelte medlemsstater, bør også fremhæves, da det kan få betydning for deres fremtidsmuligheder.

5.5.

Kapital og finansiering (kapitel 6)

5.5.1. Denne interessante undersøgelse er koordineret af et baskisk forskningsinstitut (IKEI).

5.5.2. Som tidligere nævnt mener ØSU, at kapitlet om det makroøkonomiske klima burde have været sammenkædet med kapitlet om kapital og finansiering.

Man må ikke glemme, at SMV rammes særligt hårdt af vanskelige lånevilkår.

5.5.3. I en undersøgelse om SMV kan der ikke ses bort fra de forskellige rentesatser, der gælder for SMV, eller for eksempel de ordninger for gensidig sikkerhedsstillelse, som SMV kan benytte.

5.5.3.1. I tabel 6.1 anføres nogle satser for interbank- og statsobligationsrenten, der ligger langt fra de rentesatser, som gælder for SMV.

I Portugal, for eksempel, svingede den laveste udlånsrente (som kun kommer store, meget kreditværdige virksomheder til gode) mellem 19 % og 16,3 % i 1992 og mellem 16 % og 13,5 % i 1993.

5.5.3.1.1. Man kan ikke konkludere, at der gennemsnitligt kun er to procentpoints forskel mellem en lille og en stor virksomheds renteudgifter.

Denne forskel varierer umådelig meget fra land til land afhængigt af det respektive renteniveau. Når man ved, at der i de medlemsstater, hvor renten er højest, som for eksempel Grækenland og Portugal, er en forskel på over 6 %, er det næsten utænkeligt, at gennemsnittet i EU kun skulle være 2 %.

5.5.3.1.2. En anden vigtig faktor, der heller ikke er taget højde for, vedrører spørgsmålet om, hvorvidt renten er belagt med særlige afgifter eller ej. I de lande, hvor dette er tilfældet, må SMV bære endnu større kapitalomkostninger.

5.5.4. Finansieringssystemet har direkte indvirkning såvel på nettoudbyttet som konkurrenceevnen.

Da de fleste SMV er afhængige af kortfristede lån til høje renter, hvorledes skulle de så kunne klare sig i konkurrencen på et åbent marked med store virksomheder, som har mulighed for at få langfristede lån til en langt lavere rente?

5.5.5. Observationscentret bør så hurtigt som muligt vurdere effektiviteten af Kommissionens pilotprojekter vedrørende disse finansieringsproblemer.

5.6.

Innovation og udbredelse af teknologi (kapitel 7)

5.6.1. Det er en sammenslutning til fremme af industriel udvikling (APRODI), der har koordineret dette afsnit.

5.6.2. På grundlag af de indsamlede data kommer man frem til den konklusion, at Europas fire økonomisk stærkeste lande stod for 88 % af EF's samlede udgifter til forskning og udvikling.

Det er ikke givet, at dette tal afspejler de reelle forhold. Den store indsats, der udfoldes af SMV, fremgår ikke af statistikkerne. Ikke desto mindre er innovation, produktudvikling og nye fremstillingsprocesser noget, som SMV til stadighed må sigte mod. Ellers kan de ikke overleve den skarpe konkurrence i det indre marked.

5.6.3. De største hindringer for forsknings- og innovationsindsatsen er de store risici, omkostningerne, mangelen på finansiering og kvalificeret personale samt utilstrækkelig viden om markedet.

5.6.4. For at fremme forskningen bør man tilskynde til større samarbejde ikke blot mellem virksomhederne i de forskellige medlemslande, men også mellem virksomheder, universiteter og forskningsinstitutter i Den Europæiske Union.

5.7.

Regionale aspekter (kapitel 8)

5.7.1. EIM har været koordinator for dette emne.

5.7.2. Man har særligt interesseret sig for situationen i grænseregionerne. Der blev foretaget telefoninterview af sagkyndige ansat i forskellige organisationer, som beskæftiger sig med dette emne.

5.7.2.1. Det blev bekræftet, at det grænseoverskridende samarbejde fortsat udvikler sig meget trægt.

5.7.2.2. Hvorledes kan man have så store forventninger til realiseringen af det indre marked og opblomstringen af handelen mellem virksomhederne i Fællesskabet, hvis der ikke en gang kan opnås positive resultater i grænseregionerne, selv om de tilbydes et særligt EF-program, der er skræddersyet til dem?

5.7.2.3. ØSU anser det for absolut nødvendigt, at de lokale myndigheder og de ansvarlige for virksomhederne på lokalt plan i fællesskab fastlægger nogle klare strategier for at løse problemet.

5.8.

SMV-politik (kapitel 9)

5.8.1. Det tyske institut for SMV-forskning (IFM) har været koordinator for denne interessante undersøgelse, som forklarer baggrunden for medlemsstaternes forskellige holdning til en støttepolitik for SMV.

5.8.2. I alle medlemslandene er opfattelsen den, at SMV bør støttes såvel i udvidelsesfasen som ved etableringen.

5.8.3. Støtten går først og fremmest til etablering og udvidelse, forskning og udvikling, kapital og finansiering, investering, eksport, virksomhedssamarbejde, almen og erhvervsfaglig uddannelse samt jobskabelse.

5.8.4. Støtten ydes i form af subsidier eller tilskud, gunstige låneordninger, direkte finansiering, skattelettelser, eksportgaranti og forskellige serviceydelser.

5.8.5. Afsnittet indeholder en interessant liste over de vigtigste foranstaltninger såvel på nationalt som regionalt plan.

Det vil være meget nyttigt, hvis de fremtidige årsberetninger kommer til at omfatte en undersøgelse af den praktiske gennemførelse af de konkurrencefremmende foranstaltninger (især dem, der har til formål at forhindre udnyttelse af dominerende markedsstilling og karteldannelse inden for visse sektorer).

ØSU mener, at man bør fremme informationsudvekslingen om de projekter, der har givet positive resultater, for at undersøge, om de ville kunne gennemføres andre steder i EU.

5.9.

Håndværksfagene (kapitel 10)

5.9.1. Dette afsnit er udarbejdet af Luxembourgs håndværksråd (Chambre des Métiers) og af EIM.

5.9.1.1. Det erklærede mål er som nævnt i indledningen og senere i punkt 10.4.1 at stille data vedrørende håndværksfagene til rådighed for de politiske beslutningstagere. De ansvarlige for dette arbejde er altså fuldt ud klar over, at såvel Rådet som Kommissionen kan tænkes at drage nogle konsekvenser af undersøgelsens resultater.

5.9.1.2. Enhver studie over et hvilket som helst emne må baseres på definitioner, der er så præcise som muligt.

5.9.1.3. ØSU forstår og accepterer grundene til, at man har forsøgt at finde en definition på håndværksfagene, som gør det muligt at foretage sammenligninger mellem medlemsstaterne.

ØSU ser det dog som sin pligt at tage forbehold over for de data og konklusioner, som årsberetningen kommer frem til på grundlag af begrebet »håndværksdomineret sektor«. De kan nemlig føre til fejlagtige slutninger med hensyn til sektorens reelle betydning i de enkelte medlemsstater.

Der bør også udvises forsigtighed, hvis der udstikkes politiske strategier på grundlag af data, som er fremkommet ved anvendelsen af dette begreb.

5.9.1.4. Den valgte strategi kan i mange lande skabe stor forvirring om, hvorledes man skal skelne mellem små og mellemstore industrivirksomheder og håndværksvirksomheder.

I årsberetningen går man så vidt som til at betegne PEDIP-programmet () i Portugal som ét af de tre tilfælde af specifik statsstøtte til håndværksfagene.

5.9.2.

>TABELPOSITION>

Ud fra ovenstående tabel (der giver mulighed for at sammenligne tallene i tabel 10.7 og 10.8 vedrørende SMV's andel af beskæftigelsen) får man et indtryk af, hvorledes begrebet »håndværksdominerede sektorer« giver et fordrejet billede af virkeligheden.

5.9.3. Eksperter på håndværksområdet har leveret nogle interessante oplysninger.

5.9.3.1. 46 % af eksperterne mener, at håndværksvirksomhederne går ind for det indre marked og Maastricht-traktaten.

Pudsigt nok forventer flertallet (32 %) af de samme eksperter, at det indre marked vil føre til øgede risici (!), mens der omtrent er lige mange, der forventer øgede muligheder (22 %), eller som ikke forventer nogen som helst effekt (20 %).

Det store flertal forventer øgede omkostninger og et fald i antallet af virksomheder.

5.9.3.2. 39 % af de adspurgte mener, at håndværksvirksomhederne vil miste markedsandele, hvis de ikke tilpasser sig den nye teknologi, mens 36 % mener, at de ikke vil miste markedsandele; 25 % nævner intet tal.

I modsætning til, hvad der siges i årsberetningen, blev de teknologiske forskningscentre i Portugal oprettet for at støtte de små og mellemstore industrivirksomheder og ikke håndværkssektoren.

5.9.3.3. Harmoniseringen og omkostningerne i forbindelse med miljøbeskyttelsesforanstaltninger betragtes som yderligere byrder for håndværkssektoren.

5.10.

Overvågning af SMV i det indre marked: en syntese (kapitel 11)

5.10.1. EIM har været koordinator for dette resumé, som ikke kun skal give læseren en samlet oversigt over situationen for SMV i Den Europæiske Union og i de enkelte medlemsstater, men også udvikle et sæt af indikatorer for, hvorledes SMV klarer sig i det indre marked.

5.10.2. For EU som helhed henvises der i dette afsnit kort til nogle indikatorer, som er blevet beskrevet før i denne årsberetning og i visse tilfælde - såsom beskæftigelsen - med mere aktuelle data.

Således nævnes det for eksempel i dette afsnit, at forarbejdningsindustrien i perioden 1988-1990 bidrog betydeligt til jobskabelsen, men læseren ved allerede fra oplysningerne på s. 41, tabel 2.3 i årsberetningen, at denne sektor i perioden 1990-1993 bidrog kraftigt - til den stigende arbejdsløshed. Det var især servicesektoren, der skabte flere arbejdspladser.

5.10.2.1. Det må beklages, at man endnu en gang og endda i et resumerende afsnit forbigår håndværkssektorens reelle stilling i de enkelte lande og i stedet foretrækker den ukorrekte betegnelse »håndværksdomineret sektor«.

5.10.3. Hvad angår landeprofilerne, er det mildt sagt ejendommeligt, at procentdelen for hvert enkelt land og EU-gennemsnittet næsten altid er sammenfaldende i skemaerne over SMV's procentvise andel (i 1990) af forskellige sektorer, såsom byggeri, grossisthandel, personlige tjenesteydelser, detailhandel og tjenesteydelser til produktionen (med undtagelse af Grækenland).

5.11.

Generelle forslag til foranstaltninger (kapitel 12)

5.11.1. Det er atter EIM, der har stået for koordinationen af dette kapitel.

5.11.2. Det første spørgsmål, der må rejses, er om det er berettiget, at Observationscentret fremkommer med generelle forslag til foranstaltninger.

I ØSU er der delte meninger om dette spørgsmål.

5.11.3. I indledningen til denne udtalelse, punkt 2.2, påpeger ØSU, at hvis der overhovedet skal fremsættes generelle forslag til foranstaltninger, bør de udarbejdes af alle deltagerne i netværket og ikke blot koordineres af en af deltagerne.

5.11.4. Den valgte indfaldsvinkel er dog absolut acceptabel og velbegrundet. En af de vigtigste udfordringer, som Den Europæiske Union i dag står over for, er arbejdsløsheden.

5.11.4.1. Forsøget på at finde løsninger, der kan inddrage SMV i overvindelsen af dette alvorlige problem, er efter ØSU's mening også interessant.

ØSU gratulerer de ansvarlige for denne teksts høje kvalitet.

5.11.5. Dog mener ØSU, at man burde kunne forvente lidt mere af et kapitel med generelle forslag i en beretning, som kun udarbejdes én gang om året.

5.11.5.1. De problemer, som SMV kæmper med, er meget forskellige fra land til land og endog fra region til region. Dette erkender EIM selv i tekstens indledning.

Derfor må løsningerne ofte også være forskellige, og de forslag, der fremsættes, bør fremover tage højde herfor.

Bruxelles, den 25. januar 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() I hele beretningen skal den europæiske SMV-sektor forstås som virksomheder (undtagen inden for landbrug, jagt, skovbrug og fiskeri), der beskæftiger mindre end 500 personer. Endvidere sondres der mellem nedenstående brede størrelsesgrupper inden for SMV-sektoren:

- mikrovirksomheder: 0-9 ansatte,

- små virksomheder: 10-99 ansatte, undertiden yderligere underinddelt i 10-19, 20-49 og 50-99 ansatte,

- mellemstore virksomheder: 100-499 ansatte, undertiden yderligere underinddelt i 100-249 og 250-499 ansatte.

() EFT nr. C 393 af 31. 12. 1994.

() KOM(94) 55 endelig udg.

() PEDIP = særligt program for udvikling af Portugals industri.