Nr. C 216/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8.90 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende 
anvendelsen af EF-regler for fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energi­
forsyning samt transport og telekommunikation 
KOM(90) 297 endelig udg. — SYN 292 
(Forelagt af Kommissionen den 25. juli 1990) 
(90/C 216/10) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af 
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, af 21. december 1976 om samordning af fremgangsmå­
derne ved offentlige indkøb (5), senest ændret ved 
direktiv 88/295/EØF (6); 
de nuværende mekanismer på såvel nationalt plan som på 
fællesskabsplan til sikring af denne anvendelse vil ellers 
ikke altid gøre det muligt at føre tilsyn med overhol­
delsen af fællesskabsbestemmelserne, især på et stadium, 
hvor overtrædelserne endnu kan bringes til ophør; 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: adgang til på fællesskabsplan at konkurrere om offent­
lige kontrakter i de omhandlede sektorer kræver en bety­
delig udvidelse af garantierne for gennemsigtighed og 
ikke-forskelsbehandling, og for at der kan opnås en 
faktisk virkning, er det vigtigt, at der findes effektive og 
hurtige klagemuligheder i tilfælde af overtrædelse af 
fællesskabsretten på området eller af de nationale regler, 
der omsætter denne ret; 
Direktiv .. /.. ./EØF om fremgangsmåderne ved tilbuds­
givning inden for vand- og energiforsyning samt trans­
port og telekommunikation (') indeholder ikke særlige 
bestemmelser, som kan sikre en effektiv anvendelse; 
Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om 
samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbin­
delse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge-
og anlægskontrakter (2) er begrænset til procedurerne for 
indgåelse af kontrakter, der henhører under Rådets 
direktiv 71/305/EØF af 26. juli 1971 om samordning af 
fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige 
bygge- og anlægskontrakter (3), senest ændret ved 
direktiv 89/440/EØF (4), og Rådets direktiv 77/62/EØF 
(') EFT nr. C 264 af 16. 10. 1989, s. 22. 
(2) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 33. 
(3) EFT nr. L 185 af 16. 8. 1971, s. 5. 
(4) EFT nr. L 210 af 21. 7. 1989, s. 1. det forhold, at der i visse medlemsstater ikke findes 
effektive klagemuligheder, eller at de eksisterende mulig­
heder er utilstrækkelige, afholder virksomheder i Fælles­
skabet fra i sådanne stater at henvende sig til vedkom­
mende ordregivende myndigheder; de pågældende 
medlemsstater bør derfor råde bod på denne situation; 
da procedurerne for indgåelsen af kontrakter kun 
strækker sig over en kort periode, er det vigtigt, at de 
kompetente klageinstanser bl.a. er i stand til at træffe 
hurtige og effektive midlertidige foranstaltninger for at 
standse eller hindre overtrædelser under procedurerne; 
O EFT nr. L 13 af 15. 1. 1977, s. 1. 
(*) EFT nr. L 127 af 20. 5. 1988, s. 1. 
31. 8.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 216/9 
det er vigtigt at sikre, at der i samtlige medlemsstater 
indføres passende procedurer, som gør det muligt at 
annullere ulovlige beslutninger og yde erstatning til 
personer, der har lidt skade på grund af en overtrædelse; 
ordregiverne må sikres ligelig behandling og ligelige 
garantier, uanset om de har offentlig- eller privatretlig 
status; 
for at tage højde for visse retssystemers særegenheder 
bør medlemsstaterne bemyndiges til, for en og samme 
kategori af ordregivere, at vælge at anvende et kontrol­
system, der er baseret på attestationer, udstedt af et 
uafhængigt organ, og som yder tilsvarende garantier med 
hensyn til ordretildelingsprocedurens gennemsigtighed 
og ikke-diskriminerende karakter; 
når virksomhederne ikke indgiver klage, vil visse over­
trædelser ikke kunne bringes til ophør, medmindre der 
indføres en særlig mekanisme; 
det er derfor vigtigt, at Kommissionen, når den finder, at 
der under en procedure for indgåelse af en kontrakt er 
begået en klar og åbenbar overtrædelse, kan gribe ind 
over for medlemsstatens kompetente myndigheder og 
den pågældende ordregiver, således at der kan træffes 
passende foranstaltninger med henblik på hurtigt at 
bringe enhver overtrædelse til ophør; 
det må sikres, at der er mulighed for udenretsligt forlig 
på fællesskabsplan; 
den praktiske anvendelse af bestemmelserne i dette 
direktiv skal tages op til fornyet overvejelse inden 1. 
januar 1996 på grundlag af oplysninger fra medlemssta­
terne om, hvorledes de nationale klageprocedurer 
fungerer — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
KAPITEL 1 
Klagemuligheder på nationalt plan 
Artikel 1 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstalt­
ninger for at sikre, at der effektivt og navnlig så hurtigt 
som muligt kan indgives klage over ordregivernes beslut­
ninger på de betingelser, der er anført i de følgende arti­
kler, særlig artikel 2, stk. 8, med den begrundelse, at 
beslutningerne er i strid med fællesskabsretten vedrø­
rende offentlige kontrakter eller de nationale regler, der 
omsætter denne ret, for så vidt angår: 
a) procedurerne for indgåelse af kontrakter, der 
henhører under anvendelsesområdet for direktiv 
. ./ . . ./EØF, og b) overholdelse af artikel 3, stk. 2, første led, i nævnte 
direktiv, når det drejer sig om de ordregivere, som 
denne bestemmelse gælder for. 
2. Medlemsstaterne påser, at der mellem virksom­
heder, som kan gøre en skade gældende i forbindelse 
med en procedure for tildeling af kontrakter, ikke finder 
forskelsbehandling sted på grund af den sondring, der i 
dette direktiv foretages mellem de nationale regler, der 
omsætter fællesskabsretten, og de øvrige nationale regler. 
3. Medlemsstaterne sikrer, at der er adgang til klage­
procedurerne efter nærmere bestemmelser, som 
medlemsstaterne kan fastsætte, i det mindste for 
personer, der har eller har haft interesse i at opnå en 
særlig kontrakt, og som har lidt eller vil kunne lide skade 
som følge af en påstået overtrædelse. Medlemsstaterne 
kan navnlig kræve, at en person, der ønsker at gøre brug 
af en sådan procedure, på forhånd har underrettet ordre­
giveren om den påståede overtrædelse og om, at 
vedkommende agter at indgive klage. 
Artikel 2 
1. Medlemsstaterne påser, at de foranstaltninger, der 
træffes med henblik på de i artikel 1 omhandlede klage­
procedurer, omfatter de nødvendige beføjelser til: 
a) hurtigst muligt og som hastesag at træffe midlertidige 
foranstaltninger, der har til formål at bringe den 
påståede overtrædelse til ophør eller hindre, at der 
påføres de pågældende interesser anden skade, 
herunder foranstaltninger med henblik på at afbryde 
eller foranledige afbrydelse af den pågældende proce­
dure for indgåelse af en kontrakt eller stille gennem­
førelsen af enhver beslutning, der er truffet af ordre­
giveren, i bero 
b) at annullere eller foranledige annullering af ulovlige 
beslutninger, herunder at fjerne de diskriminerende 
tekniske, økonomiske eller finansielle specifikationer i 
udbudsmaterialet, i udbudsbetingelserne eller i andre 
dokumenter i forbindelse med den pågældende proce­
dure for indgåelse af en kontrakt 
c) at tilkende skadelidte personer skadeserstatning. 
2. De i stk. 1 omhandlede beføjelser kan tillægges 
særlige instanser, der har ansvaret for forskellige 
aspekter af klageproceduren. 
Nr. C 216/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8.90 
3. Klageprocedurerne skal ikke i sig selv nødvendigvis 
automatisk have opsættende virkning for de procedurer 
for indgåelse af kontrakter, som de vedrører. 
4. Medlemsstaterne kan foreskrive, at den ansvarlige 
instans, når den undersøger, om der skal træffes midler­
tidige foranstaltninger, kan tage hensyn til de sandsyn­
lige følger af sådanne foranstaltninger for alle interesser, 
som vil kunne skades, samt for almenvellet, og beslutte 
ikke at give sit samtykke hertil, når de negative følger af 
sådanne foranstaltninger vil være større end fordelene. 
En beslutning om ikke at tillade midlertidige foranstalt­
ninger berører ikke de øvrige rettigheder, som den 
person, der anmoder om disse foranstaltninger, måtte 
gøre krav på. 
5. Når der kræves skadeserstatning med den begrun­
delse, at beslutningen er ulovlig, kan medlemsstaterne 
bestemme, at den anfægtede beslutning først skal annul­
leres eller erklæres ulovlig af en instans, der har den 
fornødne kompetence hertil. 
6. Virkningerne af udøvelsen af de i stk. 1 omhand­
lede beføjelser på den kontrakt, som er indgået efter 
tildeling af en kontrakt, fastlægges efter national ret. 
Endvidere kan en medlemsstat, undtagen når en beslut­
ning skal annulleres, inden der ydes skadeserstatning, 
bestemme, at den ansvarlige instans' beføjelser efter 
indgåelsen af den kontrakt, som følger efter tildelingen, 
er begrænset til ydelse af skadeserstatning til enhver, som 
har lidt skade på grund af en overtrædelse. 
7. Når der fremsættes et krav om skadeserstatning 
svarende til de omkostninger, der er forbundet med 
udarbejdelse af et bud eller deltagelse i en tildelingspro-
cedure, skal den person, der fremsætter kravet, bevise, at 
der er sket overtrædelse af fællesskabsretten vedrørende 
offentlige kontrakter eller de nationale regler, der 
omsætter denne ret, samt at overtrædelsen har skadet 
hans muligheder for at få tildelt kontrakten. Han skal 
ikke bevise, at såfremt der ikke var sket en overtrædelse, 
ville han have fået tildelt kontrakten. Disse omkostninger 
skønnes at beløbe sig til én procent af kontraktens værdi, 
medmindre den person, der fremsætter kravet, godtgør, 
at omkostningerne var større. 
8. Medlemsstaterne påser, at de afgørelser, der træffes 
af de for klageprocedurerne ansvarlige instanser, kan 
gennemføres effektivt. 
9. Når de instanser, der er ansvarlige for klageproce­
durerne, ikke er retsinstanser, skal deres afgørelser altid 
begrundes skriftligt. I så fald skal der desuden træffes 
dispositioner til at sikre de procedurer, hvorved enhver 
foranstaltning, der formodes at være ulovlig, og som 
træffes af den kompetente myndighed i første instans, 
eller enhver formodet forsømmelse i udøvelsen af de 
beføjelser, der er tildelt denne, kan appelleres eller indbringes for en anden instans, som er en ret i henhold 
til Traktatens artikel 177, og som er uafhængig i forhold 
til ordregiveren og til myndigheden i første instans. 
Udnævnelsen af medlemmerne af den uafhængige instans 
og udløbet af deres embedsperiode er undergivet de 
samme betingelser, som gælder for dommere, for så vidt 
angår den myndighed, der er ansvarlig for deres udnæv­
nelse, varigheden af deres embedsperiode og muligheden 
for deres afsættelse. I det mindste formanden for denne 
uafhængige instans skal have samme juridiske og faglige 
kvalifikationer som en dommer. Den uafhængige instans 
træffer sine afgørelser efter en kontradiktorisk proce­
dure, og disse afgørelser har på grundlag af bestem­
melser, som fastsættes af hver medlemsstat, retsvirk­
ninger med bindende kraft. 
KAPITEL 2 
Attestering 
Artikel 3 
Medlemsstaterne kan, for ordregivere tilhørende samme 
kategori, defineret ved objektive kriterier, vælge at 
anvende det i artikel 4 til 10 omhandlede system i stedet 
for de i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede foranstalt­
ninger med henblik på at afbryde eller foranledige afbry­
delse af procedurer for indgåelse af en kontrakt eller 
gennemførelse af enhver afgørelse truffet af ordregiveren 
og i stedet for de i artikel 2, stk. 1, litra b), omhandlede 
foranstaltninger, forudsat at de klageprocedurer, der står 
til rådighed i medfør af kapitel 1, omfatter bestemmelser 
angående den i artikel 11 omhandlede midlertidige 
foranstaltning. 
Artikel 4 
Ordregivernes indkøbsprocedurer og -praksis skal mindst 
en gang om året attesteres af en eller flere personer, som 
i henhold til national ret har beføjelse hertil. 
Artikel 5 
Personer, som attesterer ordregivernes indkøbsproce­
durer og -praksis, udnævnes til og kan afsættes fra dette 
embede enten af en kompetent myndighed udpeget hertil 
af medlemsstaterne eller af ordregiverne selv, under 
forudsætning af denne kompetente myndigheds forudgå­
ende samtykke. Den kompetente myndighed skal være 
uafhængig af ordregiverne. 
Artikel 6 
Personer, som attesterer ordregivernes indkøbsproce­
durer og -praksis, skal 
a) være uafhængige af ordregiverne 
31.8.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 216/11 
b) være indehaver af et eksamensbevis for en videregå­
ende uddannelse, jf. artikel 1 i Rådets direktiv 
89/48/EØF O 
c) have kendskab til og praktisk erfaring med udbuds-
lovgivning og -praksis, som de har erhvervet ved at 
i) have bestået en af staten afholdt eller anerkendt 
kompetencegivende faglig eksamen, og 
ii) have mindst tre års praktisk erfaring vedrørende 
udbudslovgivning og -praktisk inden for de pågæl­
dende ordregiveres virkefelt. 
Artikel 7 
De personer, som attesterer ordregivernes indkøbsproce-
durer og -praksis, skal undersøge, om disse procedurer 
og denne praksis er i overensstemmelse med den natio­
nale lovgivning og fællesskabsretten vedrørende indgå­
else af kontrakter og har givet potentielle leverandører 
og entreprendører en reel mulighed for at få tildelt 
kontrakter. 
Artikel 8 
Personer, som attesterer ordregivernes indkøbsproce-
durer og -praksis, skal udarbejde en skriftlig rapport 
vedrørende resultaterne af deres arbejde. Rapporten skal 
mindst indeholde følgende: 
a) en angivelse af, hvorvidt ordregivernes indkøbsproce-
durer og -praksis gav potentielle leverandører og 
entreprenører en reel mulighed for at få tildelt 
kontrakter 
b) bemærkninger vedrørende eventuelle overtrædelser af 
den nationale lovgivning eller fællesskabsretten vedrø­
rende indgåelse af kontrakter 
c) i tilfælde af mangler ifølge litra a) eller b), forslag til 
foranstaltninger, som kan sikre, at de ikke gentages 
fremover. 
O EFT nr. L 19 af 24. 1. 1989, s. 16. Artikel 9 
Den i artikel 8 omhandlede rapport skal 
a) af ordregiverne stilles til rådighed for interesserede 
personer, som efter anmodning kan få tilsendt kopier, 
for hvilket der kan opkræves et beløb, som ikke over­
stiger kopierings- og forsendelsesomkostningerne 
b) af ordregiverne meddeles Kommissionen og enhver 
kompetent myndighed udpeget af en medlemsstat, 
hvis lovgivning gælder for en ordregiver. 
På grundlag af disse rapporter kan Kommissionen 
offentliggøre periodiske oversigtsrapporter i De Euro­
pæiske Fællesskabers Tidende. 
Artikel 10 
1. Ordregivere, som er omfattet af det i artikel 4 til 9 
omhandlede system, skal i overensstemmelse med stk. 2 
angive den generelle karakter af dette system i den 
udbudsbekendtgørelse og periodiske vejledende bekendt­
gørelse, der offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende i henhold til artikel 16 og 17 i direktiv 
../.. ./EØF. 
2. Bekendtgørelsens første punkt skal slutte med 
følgende sætning: 
»Ordregiveren er underlagt bestemmelserne om atteste­
ring og berøres derfor ikke af visse beføjelser, der er 
omhandlet i artikel ... i direktiv ../.. ./EØF, nemlig 
beføjelserne vedrørende 
a) afbrydelse af procedurer for indgåelse af kontrakter 
b) annullering af beslutninger.« 
Punkt a) eller b) i sætningen skal imidlertid slettes, når 
det ikke finder anvendelse. 
Artikel 11 
1. Medlemsstaterne sikrer, på de i kapitel 1 omhand­
lede betingelser, at et klageorgan har beføjelse til hurtigst 
muligt og som hastesag på ethvert tidspunkt at erklære, 
at der på grundlag af det foreliggende materiale på det 
pågældende tidspunkt er sket en overtrædelse under en 
kontraktindgåelsesprocedure, eller at der er fare herfor, 
samt at ordregiveren skal bringe overtrædelsen til ophør 
eller undgå den. En klageinstans skal ligeledes have befø­
jelse til at kræve betaling af et kontant beløb til den eller 
de personer, der indgiver klage, såfremt overtrædelsen 
ikke bringes til ophør eller undgås. Betalingen kan gøres 
betinget af en endelig afgørelse med hensyn til, om der 
er sket en overtrædelse. 
Nr. C 216/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 90 
2. Den klageinstans, der er ansvarlig for at fastsætte 
det kontante beløb, der skal betales i overensstemmelse 
med stk. 1, fastsætter et sådant beløb på et niveau, der er 
egnet til at afholde ordregiveren fra at begå eller fort­
sætte overtrædelsen. Beløbet skal mindst dække omkost­
ningerne i forbindelse med udarbejdelse af et bud eller 
deltagelse i kontraktindgåelsesproceduren for den 
person, der indgiver klage. Disse omkostninger skønnes 
at beløbe sig til én procent af kontraktens værdi, 
medmindre den person, der indgiver klage, godtgør, at 
omkostningerne var større. Et påbud om betaling af et 
kontant beløb i overensstemmelse med disse bestem­
melser udelukker ethvert yderligere krav fra den pågæl­
dende person om godtgørelse af de omkostninger, 
hvortil klageinstansen tog hensyn, da den udstedte 
påbuddet. 
KAPITEL 3 
Interventionsmekanisme 
Artikel 12 
1. Kommissionen kan påberåbe sig de i denne artikel 
fastlagte procedurer, når den før indgåelsen af en 
kontrakt finder, at der er begået en klar og åbenbar 
overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne vedrørende 
indgåelse af kontrakter i forbindelse med en kontrakt-
indgåelsesprocedure, der er omfattet af anvendelsesom­
rådet for direktiv . ./. . ./EØF, eller i henseende til artikel 
3, stk. 2, første led, i nævnte direktiv, når det drejer sig 
om ordregivere, som denne bestemmelse gælder for. 
2. Kommissionen meddeler den pågældende medlems­
stat og den pågældende ordregiver grundene til, at den 
finder, at der er begået en klar og åbenbar overtrædelse, 
og anmoder om, at den bringes til ophør. 
3. Senest 21 dage efter modtagelsen af den i stk. 2 
omhandlede meddelelse, fremsender den pågældende 
medlemsstat til Kommissionen: 
a) en bekræftelse af, at overtrædelsen er bragt til ophør, 
eller 
b) en begrundet konklusion med redegørelse for, 
hvorfor forholdet ikke er bragt i orden, eller 
c) en meddelelse om, at den pågældende procedure for 
indgåelse af en konrakt er blevet afbrudt, enten på 
ordregiverens eget initiativ eller som følge af 
udøvelsen af de beføjelser, der er nævnt i artikel 2, 
stk. 1, litra a). 
4. En begrundet konklusion i henhold til stk. 3, litra 
b) kan bl.a. være baseret på det forhold, at den påståede 
overtrædelse allerede er genstand for appel eller er 
indbragt for en anden instans som omhandlet i artikel 2, stk. 9. i så fait underretter medlemsstaten Kommissionen 
om resultatet af disse procedurer, så snart det er kendt. 
5. Hvis der gives meddelelse om, at en procedure for 
indgåelse af en kontrakt er blevet afbrudt under de i stk. 
3, litra c), fastsatte omstændigheder, giver medlemsstaten 
Kommissionen meddelelse om ophævelsen af afbrydelsen 
eller om indledningen af en anden procedure for indgå­
else af en kontrakt, der helt eller delvis har tilknytning til 
den foregående procedure. Denne nye meddelelse skal 
indeholde en bekræftelse af, at den påståede overtræ­
delse er bragt til ophør, eller en begrundet konklusion 
med en redegørelse for, hvorfor forholdet ikke er bragt i 
orden. 
KAPITEL 4 
Forlig 
Artikel 13 
Personer, der har eller har haft interesse i at opnå en 
kontrakt, der er omfattet af anvendelsesområdet for 
direktiv . ./.. ./EØF, og som — i henseende til proce­
duren for indgåelse af denne kontrakt — har lidt eller 
risikerer at lide skade som følge af en påstået overtræ­
delse af fællesskabsretten vedrørende tilbudsgivning eller 
de nationale regler, der omsætter denne ret, kan påbe­
råbe sig proceduren i dette kapitel ved hjælp af en 
skriftlig meddelelse til Kommissionen eller de i bilaget 
anførte nationale myndigheder i medlemsstaterne. 
Artikel 14 
1. Når Kommissionen eller de nationale myndigheder 
i en medlemsstat — efter at have modtaget en medde­
lelse i henhold til artikel 13 — skønner, at der er sket en 
overtrædelse af fællesskabsretten, kan den/de forelægge 
sagen for Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler 
eller, såfremt det drejer sig om ordregivere, der som en 
af deres aktiviteter har drift af offentlige telekommunika­
tionsnet eller ydelse til offentligheden af en eller flere 
telekommunikationstjenester, Det Rådgivende Udvalg 
for Telekommunikationskontrakter. 
2. Formanden for det pågældende udvalg skal hurtigst 
muligt indkalde en arbejdsgruppe bestående af mindst to 
medlemmer af udvalget og formanden eller en anden af 
ham udpeget tjenestemand inden for Kommissionen. 
Arbejdsgruppen træder normalt sammen senest ti dage 
efter, at det pågældende udvalg har fået forelagt sagen. 
Det kan efter forslag fra et af medlemmerne beslutte at 
indbyde højst to andre personer til som eksperter at bistå 
den i arbejdet. Ethvert andet medlem af udvalget kan 
overvære ethvert møde i arbejdsgruppen som observatør. 
3. Arbejdsgruppen skal give den person, der påberåber 
sig denne procedure, ordregiveren og enhver anden 
ansøger eller bydende, som deltager i den kontraktindgå-
elsesprocedure, som meddelelsen angår, mulighed for at 
fremsætte sine bemærkninger til sagen enten mundtligt 
eller skriftligt. 
31. 8.90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 216/13 
4. Arbejdsgruppen skal bestræbe sig på at opnå en 
aftale mellem parterne under overholdelse af fællesskabs­
retten. 
5. Arbejdsgruppen aflægger rapport til udvalget om 
resultatet af undersøgelserne. 
6. Den person, der påberåber sig proceduren, og 
ordregiveren skal selv afholde deres omkostninger ved 
deltagelse i proceduren. 
Artikel 15 
1. Når en interesseret person, jf. artikel 13, som ikke 
er den person, der påberåber sig forligsproceduren, i 
henseende til en bestemt kontraktindgåelsesprocedure 
har appelleret sagen eller indbragt den for en anden 
instans i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, under­
retter ordregiveren arbejdsgruppen herom. Formanden 
underretter den pågældende om, at der er anmodet om 
anvendelse af forligsproceduren og opfordrer vedkom­
mende til inden for en tidsfrist, som arbejdsgruppen kan 
fastsætte, at angive, om han er indforstået med at deltage 
i forligsproceduren. Erklærer den pågældende sig ikke 
indforstået hermed inden for denne tidsfrist, og arbejds­
gruppen — om nødvendigt ved en flertalsafgørelse — 
beslutter, at hans deltagelse er nødvendig for at løse 
uoverensstemmelsen, afslutter den sit arbejde og 
aflægger rapport til udvalget om begrundelsen herfor. 
2. Foranstaltninger, der træffes i medfør af dette 
kapitel, berører ikke 
a) eventuelle foranstaltninger, som Kommissionen eller 
en medlemsstat måtte træffe i medfør af Traktatens 
artikel 169 eller 170 eller i medfør af kapitel 3 
b) de rettigheder, der tilkommer den person, der påbe­
råber sig proceduren, ordregiveren eller enhver anden 
person i henhold til gældende national ret, 
medmindre parterne indgår en aftale om løsning af 
deres indbyrdes problemer. KAPITEL 5 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 16 
1. Kommissionen tager inden den 1. januar 1996 i 
samråd med Det Rådgivende Udvalg for Offentlige 
Aftaler anvendelsen af direktivets bestemmelser op til 
fornyet overvejelse og foreslår i givet fald de ændringer, 
som skønnes nødvendige. 
2. Medlemsstaterne fremsender hvert år inden den 1. 
marts til Kommissionen oplysninger om forløbet af de 
nationale klageprocedurer, der har fundet sted i det fore­
gående år. Kommissionen fastsætter i samråd med Det 
Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler arten af de 
pågældende oplysninger. 
3. For så vidt angår ordregivere, hvis aktiviteter er 
defineret i artikel 2, stk. 2, litra d), i direktiv 
../.. ./EØF, hører Kommissionen Det Rådgivende 
Udvalg for Telekommunikationskontrakter. 
Artikel 17 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige foranstalt­
ninger i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 
1. juli 1992. De meddeler Kommissionen teksten til de 
vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, 
som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
De i henhold til første afsnit vedtagne bestemmelser skal 
indeholde en udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne sætter de i henhold til stk. 1 
trufne foranstaltinger i kraft på de samme datoer som de 
i direktiv ../.. ./EØF angivne. De underretter straks 
Kommissionen herom. 
Artikel 18 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Nr. C 216/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8.90 
BILAG 
Nationale myndigheder i medlemsstaterne, hvortil skriftlige meddelelser om påberåbelse af forligsproce­
duren i henhold til artikel 13 kan sendes 
BELGIEN 
Ministére des Affaires Économiques 
Ministerie van Economische Zaken 
DANMARK 
Indkøbsaftaler: Direktoratet for Statens Indkøb 
Bygge- og anlægskontrakter; Boligministeriet 
TYSKLAND 
Bundesministerium fur Wirtschaft 
GRÆKENLAND 
Ministeriet for Industri, Energi og Teknologi 
Yjtoopyeio BiouTixavtag, Evépyeias Kai TexvoA,oyiag 
Handelsministeriet 
Yrcoupyeio Eunopioo 
Ministeriet for miljø, planlægning og offentlige arbejder 
Yjtoopyeio nepi6aÅAovTOS, XcopoTa^ias Kai Anuoaitov 'Epycov 
SPANIEN 
Ministerio de Economia y Hacienda 
FRANKRIG 
Commission Centrale des Marchés 
IRLAND 
Department of Finance 
ITALIEN 
Ministerio dei lavori publici 
LUXEMBOURG 
Ministére des Travaux Publics 
NEDERLANDENE 
Ministerie van Economische Zaken 
PORTUGAL 
Ministerio das Obras Publicas, Transportes e Comunicacåes 
Conselho Superior de Obras Publicas, Transportes e Comunicacoes 
DET FORENEDE KONGERIGE 
Department of Tråde and Industry 
HM Treasury