11.5.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/35 
1.7. Udvalget  understreger,  at brugerne  helt  frit 
må kunne  vælge,  om dokumenterne  skal  udarbejdes 
ved hjælp  af gennemskriftsformularer,  ved  direkte 
reproduktion  eller  ved  anvendelse  af matrice  og 
masker.  Af handelstekniske  grunde  eller  af hensyn 
til arbejdsgangen  i virksomheden  kan  det  desuden 
forekomme  at udførsels-  og forsendelsesblanketterne 
ikke skrives  på én gang,  men  udfyldes  separat. 
1.8. Der  bør  fastsættes  en ret lang  tidsfrist  for de 
nye formularers  ikrafttræden,  og såsnart  datoen  er 
fastsat,  bør  såvel  Kommissionen  som  medlems-
staterne  iværksatte  en omfattende  oplysningskam-
pagne  blandt  brugerne.  Der  bruges  således  millioner 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  30. marts  1977. af toldformularer  inden  for  EF,  og man  må  både 
sørge  for,  at alle  brugerne  kommer  i besiddelse  af 
de nye  formularer,  og at de undertiden  betydelige 
lagre  af de nu anvendte  formularer  bliver  opbrugt. 
1.9. Endelige  fremhæver  Udvalget,  at Kommis-
sionen  og medlemsstaterne  bør  gøre  en reel  indsats 
for at mindske  antallet  af oplysninger,  som  kræves 
af brugerne.  Selv  om  Udvalget  f. eks.  fuldt  ud an-
erkender  værdien  af statistikker,  bemærker  det  en 
tendens  hos  regeringer  og specialister  til at kræve 
mere  og mere  detaljerede  oplysninger  fra brugerne, 
som igen  må bære  byrden  herfor. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om  hvorledes  regionaludviklingen  medvirker  til at løse  arbejdsløsheds-  og 
inflationsproblemerne  ved  at skabe  større  ligevægt  i den  erhvervsaktive  befolknings 
fordeling 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 137.  plenarforsamling  på forslag  fra sit præsidium  at afgive 
en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  147.  plenarforsamling  holdt  i 
Bruxelles  den  30. og 31. marts  1977  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til sit præsidiums  beslutning  af 
24. februar  1976  om  at pålægge  Afdelingen  for 
regionaludvikling  at udarbejde  en initiativudtalelse 
i henhold  til artikel  20, stk.  4 i dets  forretningsorden, 
om »Hvorledes  regionaludviklingen  medvirker  til at 
løse arbejdsløsheds-  og inflationsproblemerne  ved  at 
skabe  større  ligevægt  i den  erhvervsaktive  befolk-
nings  fordeling«, under  henvisning  til tidligere  udtalelser  og studier  om 
regionalpolitiske  spørgsmål  (1), 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. Bornard, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for regionaludvikling  på mødet  den  8. marts  1977, 
(!) EFT  nr. C 131  af 12.  6. 1976  og EFT  nr. C 56 af 
7. 3. 1977. 
Nr. C 114/36 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 11. 5. 77 
under  henvisning  til  forhandlingerne  på  den 
147. plenarforsamling  den  30.  og 31.  marts  1977, 
mødet  den  31. marts  1977  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
enstemmigt  uden  stemmer  imod,  mens  7 undlod  at 
stemme 
1. Indledning 
1.1. EF-institutionernes  holdning 
1.1.1.  Både  Kommissionen,  Ministerrådet  og 
Europa-Parlamentet  har altid  været  af den  opfattelse, 
at skabelsen  af en bedre  beskæftigelsesmæssig  balance 
var en af de vigtigste  målsætninger  for  regional-
politikken. 
1.1.2.  Det  økonomiske  o,g  sociale  Udvalg,  der 
allerede  gentagne  gange  har  givet  sin tilslutning  til 
denne  opfattelse  af regionalpolitikken,  har  ud fra 
denne  synsvinkel  behandlet  en række  erfaringer  med 
regional  udvikling. 
1.1.3.  I  lyset  af disse  erfaringer  mener  Udvalget, 
at kriterierne  for  en vurdering  af beskæftigelses-
situationen  bør forbedres,  at de forskellige  former  for 
regional  intervention  bør  anvendes  bedre  for  at 
imødekomme  beskæftigelsesbehovene,  ligesom  det 
er af den  opfattelse,  at skabelsen  af en bedre  regional 
balance  ikke  blot  kan  bidrage  til løsningen  af 
beskæftigelsesproblemerne,  men  også  mindske  en 
række  spændinger  og således  på en ikke  ubetydelig 
måde  bidrage  til at bekæmpe  inflationen. 
1.2. Kriterier  for en bedre  vurdering  af beskæftigelses-
situationen 
1.2.1.  Der  er allerede  fastlagt  en række  kriterier 
for en analyse  af beskæftigelsessituationen  i en region, 
nemlig: 
— høj  og vedvarende  arbejdsløshed; 
— hurtig  tilbagegang  i antallet  af arbejdspladser  i 
landbruget; 
— stort  antal  arbejdspladser  i forældede  industrier; 
— strukturel  underbeskæftigelse. 
1.2.2.  Det  er nødvendigt  at supplere  disse  med 
andre  og især  med: 
— udvandringen  og vandringsmønstret; — den  demografiske  ekspansionsgrad  og det  øgede 
antal  i de ældre  befolkningsgrupper; 
— det  gennemsnitlige  indkomstniveau; 
— infrastrukturerne. 
1.2.3.  For  at regionalpolitikken  endnu  bedre  kan 
imødekomme  alle  beskæftigelsessituationens  mange-
sidede  krav,  kræver  Det  økonomiske  og  sociale 
Udvalg: 
— bedre  regionale  og lokale  statistikker; 
— fastsættelse  af et fælles  måleinstrument; 
— større  hensyntagen  til alle  disse  elementer  fra 
regionalfondens  side,  samtidig  med  at det under-
streges,  at regionalfondens  interventionsområder 
i ret stor  udstrækning  dækker  områderne  med  den 
kraftigste  arbejdsløshed. 
1.3. Betingelserne  for  større  beskæftigelsesmæssig 
effektivitet  af midlerne  i regionalpolitikken 
1.3.1.  Under  arbejdet  har det vist  sig, at de regional-
politiske  indgreb  i mange  tilfælde  — uden  dog  at 
løse alle  de problemer,  som  skal  gøres  til genstand 
for en fortsat  indsats  — har ydet  et væsentligt  bidrag 
til løsningen  af beskæftigelsesproblemerne. 
1.3.2.  Der  synes  at være  stor  forskel  på de midler, 
der anvendes  i regionalpolitikken: 
— forskellige  former  for national  investeringsstøtte, 
almindeligvis  afhængig  af regionernes  situation; 
— supplerende  regional  støtte; 
— regionale  organers  økonomiske  medindflydelse; 
— infrastrukturstøtte; 
— skattelettelser; 
— støtte  fra rådgivningsorganer; 
— støtte  fra alle  fællesskabsorganerne. 
1.3.3.  Følgende  regler  synes  vigtige  med  henblik 
på at gøre  disse  midler  mere  effektive: 
— ingen  af disse  støtteformer  er tilstrækkelige  i sig 
selv;  de skal  være  en del af en sammenhængende 
række  af foranstaltninger; 
— der  bør  udvikles  støtteformer  til direkte  skabelse 
af beskæftigelse,  men  som  et supplement  til infra-
strukturstøtten,  som  er nødvendig  og  kom-
plementær; 
11.5.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/37 
— hvad  angår  valget  af den  beskæftigelse,  der skal 
skabes,  må man  undgå  monoaktiviteter,  fremme 
oprettelsen  af autonome  virksomheder,  udvide  de 
eksisterende  aktiviteter  uden  at glemme  facilite-
terne  for  faglig  uddannelse  og  de eventuelle 
muligheder  for skovbrug; 
— for at den skabte  beskæftigelse  bliver  varig  er det 
nødvendigt  at føre  kontrol  med  projekterne,  og 
man må  gradvis  fjerne  hindringerne  for  den 
regionale  udvikling  ved  at forbedre  infra-
strukturerne; 
— bestræbelserne  på at bringe  balance  i regionernes 
udviklingsbetingelser  er den bedste  måde  at undgå 
konkurrencefordrejning  på; 
— fællesskabsstøtten  bør samordnes  bedre. 
1.3.4.  Derudover  skal  opmærksomheden  henledes 
på en række  generelle  betingelser,  som  de særlige 
indgrebs  effektivitet  i stor  udstrækning  er af-
hængig  af: 
— nødvendigheden  af et generelt  set gunstigt  ud-
viklingsklima; 
— en regionalpolitiks  globale  karakter,  idet  den 
både  bør virke  tilskyndende  og hæmmende; 
— nødvendigheden  af overensstemmelse  mellem 
regionalpolitikken  og  fællesskabspolitikken  på 
andre  områder; 
— udbygning  af Fællesskabets  regionalpolitik,  som 
ikke blot  skal  fremme  beskæftigelsen,  men  i 
højere  grad  skabe  lige  muligheder  mellem 
regionerne  og en bedre  livsramme; 
— tilstedeværelsen  af  uerstattelige  operationelle 
regionale  kontaktsteder,  der skal  udvikle  ideer  og 
tage initiativer; 
— bedre  information  om  mulighederne  for  støtte 
og indgreb. 
1.4. Et bidrag  til inflationsbekcempelsen 
1.4.1.  Regionalpolitikken  er langt  fra  inflations-
skabende,  tværtimod  bidrager  den  til inflations-
bekæmpelsen. 
1.4.2.  Den  bidrager  i realiteten  til at undgå  for 
store  koncentrationer,  som  uafhængigt  af de sam-
fundsmæssige  krav  medfører  større  kollektive 
investeringer. 
1.4.3.  Den  bidrager  til en tilnærmelse  af produk-
tionsbetingelserne,  og derved  mindsker  den  de spæn-dinger,  der kan  opstå  f. eks. på det lønmæssige  om-
råde på grund  af tendensen  til en udjævning.  Det 
samme  gælder  på prisområdet. 
1.4.4.  Ved  at skabe  betingelserne  for  en bedre 
balance  mellem  regionerne  synes  regionalpolitikken 
således  at kunne  øve  positiv  indflydelse  på mind-
skelsen  af inflationen,  samtidig  med  at den  uom-
tvisteligt  bidrager  til at skabe  en mere  menneskelig 
livsramme,^hvilket  dog  vanskeligt  kan opgøres  i tal. 
1.4.5.  Da  størsteparten  af de nævnte  erfaringer  har 
vist en positiv  indflydelse  på beskæftigelsessituatio-
nen, og da midlerne  i regionalpolitikken  synes  at 
kunne  spille  en vis rolle  i inflationsbekæmpelsen,  er 
det væsentligt,  at disse  udbygges  for at kunne  tage 
kampen  op med  de to prioriterede  målsætninger  idag, 
nemlig  arbejdsløsheden  og inflationen. 
1.4.6.  Udvalget  foreslår  ligeledes,  at Kommis-
sionen  tager  initiativ  til, at de der  på selve  stedet 
beskæftiger  sig med  regionalpolitik,  kan mødes  for at 
udveksle  erfaringer  og for at blive  bedre  informeret 
om rækkevidden  af Fællesskabets  støtte  og dens 
former. 
2. Kriterier  for vurdering  af beskæftigelsessituationen 
i en region 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  har allerede  i en 
tidligere  studie  fastlagt  en række  kriterier  for  ud-
pegelsen  af de prioriterede  interventionsområder  på 
baggrund  af beskæftigelsessituationen.  Disse  kriterier 
resummeres  ovenfor,  og beretningens  eksempler  har 
vist, at de er yderst  rimelige. 
2.1. Høj  og  vedvarende  arbejdsløshed  over  en 
årrcekke 
I de fleste  af de anførte  tilfælde  er arbejdsløsheden  i 
det nævnte  område  højere  end det nationale  gennem-
snit. Men  det  skal  understreges,  at de arbejdsløs-
hedsprocenter,  der nævnes  i hvert  enkelt  land,  ikke 
er direkte  sammenlignelige. 
2.2. Hurtig  tilbagegang  i antallet  af arbejdspladser 
i landbruget 
Antallet  af beskæftigede  i landbruget  falder  fra år til 
år, og denne  udvikling  synes  at fortsætte,  selv  om 
udviklingen  nu sker  langsommere.  De regioner,  hvor 
landbruget  indtager  den  dominerende  stilling,  står 
derfor  over  for alvorlige  beskæftigelsesproblemer  og 
bør være  genstand  for særlig  opmærksomhed,  idet  de 
må finde  erstatningsaktiviteter,  hvis  de ønsker  at fast-
holde  en vis balance  i beskæftigelsen. 
Nr. C 114/38 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 11. 5. 77 
2.3. Stort  antal  arbejdspladser  i forældede  industrier 
Det samme  gælder  for  de regioner,  hvis  økonomiske 
aktivitet  hovedsageligt  var  baseret  på  minedrift, 
skibsværfter  eller  tekstilindustrier.  Udviklingen  i 
Skotland,  Wales,  Cumbria  County,  Liverpool,  Nord-
Pas-de-Calais  og Alés  viser,  at tilbagegangen  i disse 
industrier  eller  i det mindste  i antallet  af beskæftigede 
nødvendiggør  en kraftig  indsats  for  at sikre  anden 
beskæftigelse  og  forhindre  regionens  fuldstændige 
forfald.  Disse  forhold  bør  straks  undersøges  nær-
mere,  så der  i tide  kan  træffes  de nødvendige  for-
anstaltninger. 
2.4. Strukturel  underbeskæftigelse 
Udover  det registrerede  antal  arbejdsløse  fremgår  det 
ligeledes,  at beskæftigelsesproblemerne  i en region 
afspejler  sig i den  lavere  procentdel  af erhvervsaktive 
i forhold  til den  samlede  befolkning.  Antallet  af 
kvinder,  som  ønsker  at finde  beskæftigelse,  er især  et 
af elementerne  i denne  strukturelle  underbeskæfti-
gelse. 
Følgende  elementer  bør  også  tages  i betragtning. 
2.5. Udvandring  og  vandringsmønstret 
2.5.1.  Arbejdsløsheden  kan  i realiteten  være  for-
holdvis  ringe  i en region,  eftersom  de beskæftigel-
sessøgende  flytter  for  at søge  arbejde  andetsteds. 
Vandringsmønstret  gør  det  således  muligt  at vurdere 
en regions  dynamik  og dens  evne  til lokalt  at skabe 
balance  i beskæftigelsen. 
2.5.2.  Men  dette  vandringsmønster  er i sig  selv 
kun et af mange  elementer  og skal  analyseres  op-
mærksomt.  Denne  tilsyneladende  balance  kan  nemlig 
dække  over  særlige  befolkningsmæssige  bevægelser 
som f. eks.  arbejdstageres  tilbagevenden,  når de går på 
pension  eller  midlertidige  ændringer,  sådan  som  det  i 
øjeblikket  synes  at være  tilfældet  i Syditalien  som 
følge  af konjunktur-vanskelighederne  i industri-
områderne. 
2.6. Den  demografiske  ekspansions  grad  og det øgede 
antal  i de ældre  befolkningsgrupper 
Jo større  den  demografiske  dynamisk  i en region  er, 
des vigtigere  bliver  en balance  i vandringsmønstret. 
I et område  med  høj  fødselsprocent  kræves  der natur-
ligvis  en større  indsats  for  at fastholde  den  fulde 
beskæftigelse.  Det  øgede  antal  i de ældre  befolk-
ningsgrupper  røber  ligeledes  noget  om  situationen 
i en region. 2.7. Det  gennemsnitlige  indkomstniveau 
Også  indkomstniveauet  siger  noget  om  beskæftigel-
sessituationen  i en region.  Et lavt  indkomstniveau 
afslører  som  oftes  tilstedeværelsen  af marginale  øko-
nomiske  aktiviteter  med  ringe  produktivitet  eller 
virksomheder,  som  lider  under  særlige  handicap. 
2.8. Infrastrukturerne 
2.8.1.  Selv  om  dette  aspekt  går  videre  end  den 
direkte  analyse  af beskæftigelsessituationen,  er det 
nødvendigt  at nævne  infrastrukturernes  afgørende 
betydning  for en region. 
2.8.2.  De  undersøgte  tilfælde  viser,  at en isoleret 
region,  som  ikke  er forbundet  med  andre  aktivitets-
områder  ved  hjælp  af tilstrækkelige  transportmidler, 
har et næsten  uovervindeligt  handicap. 
2.8.3.  Det  virker  ligeledes  afskrækkende  på poten-
tielle  investorer,  når  regionen  ikke  har  et industri-
område  eller  kun  råder  over  forældede  anlæg. 
2.8.4.  På  samme  måde  virker  mangelen  på eller  en 
utilstrækkelig  forsyning  med  skoler,  faglige  uddannel-
sescentre,  boliger,  sanitære,  kulturelle  og administra-
tive faciliteter  samt  hoteller  lige  så bremsende  på en 
regions  udvikling  og bør  medregnes  blandt  de nød-
vendige  kriterier  for  en vurdering  af situationen,  før 
de danner  grundlaget  for målene  med  den  genrejsning, 
der skal  gennemføres. 
3. Bemærkninger  til kriterierne  for  vurdering  af 
beskæftigelsen 
Der synes  at kunne  gøres  en indsats  på flere  punkter 
for at disse  elementer  bedre  kan  tages  i betragtning, 
og således  at de vurderes  ud fra en mere  fælles  syns-
vinkel. 
3.1. Bedre  regionale  og  lokale  statistikker 
3.1.1.  Det  har  vist  sig,  at statistikkerne  i vid  ud-
strækning  var  temmelig  mangelfulde  og ofte  resul-
tatet  af en omfattende  national  decentralisering. 
3.1.2.  Først  og fremmest  er det  nødvendigt,  at de 
angivelser,  der  svarer  til ovennævnte  oplysninger, 
regelmæssigt  føres  ajour  for de pågældende  områder. 
3.1.3.  Det  er nødvendigt,  at myndighederne  frem-
mer og de regionale  eller  lokale  organer  gennem-
fører  supplerende  studier  over  den  aktuelle  situation 
i området  og over  udsigterne  for  de kommende  år 
således  at man  tilstrækkeligt  tidligt  kan  indlede  den 
nødvendige  regionale  indsats. 
11. 5. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/39 
3.2. Fastsættelse  af et fcelles  måleinstrument 
3.2.1.  Analysen  af situationen  i en region  set ud 
fra et beskæftigelsesmæssigt  synspunkt  bør  foretages 
efter  harmoniserede  kriterier,  der  omfatter  oven-
nævnte  elementer. 
3.2.2.  De  årlige  oplysninger,  som  ifølge  Fondsfor-
ordningen  kræves  indgivet,  skulle  give  en vis idé om 
situationen  i regionerne. 
3.2.3.  I  det  udviklingsskema,  som  Udvalget  for 
regionalpolitik  har udarbejdet,  er der også  forudset  en 
»økonomisk  og social  analyse  af regionen«. 
3.2.4.  Da  ansøgningerne  om  intervention  berører 
områder  af meget  forskellig  størrelse,  samtidig  med 
at situationen  varierer  meget  inden  for samme  region, 
ville det være  ønskeligt  om Regionalfonden  som  bilag 
til hver  ansøgning  om intervention  modtog  følgende 
oplysninger  om  det pågældende  område: 
— Analyse  af beskæftigelsessituationen  i området 
— arbejdsløshedsprocenten 
— udviklingen  gennem  de seneste  10 år 
— sammenligning  med  det  nationale  gen-
nemsnit 
— prognoser  på grundlag  af den  nuværende 
tendens 
— udviklingen  i antallet  arbejdspladser  inden  for 
dominerende  aktiviteter  i de foregående  år og 
om muligt  prognoser  for de kommende  år 
F.eks.  — landbrug 
— miner 
— skibsværfter 
— tekstilindustri  osv. 
— Den  erhvervsaktive  befolkning  i °/o af den 
samlede  befolkning 
—sammenligning  med  den  nationale  situation 
— vandringsmønstret 
— udviklingen  gennem  de seneste  år 
— befolkningstilvæksten  i %> (eller  befolknings-
udviklingen  i de seneste  år) 
— det  gennemsnitlige  lønniveau  og eventuelt  det 
gennemsnitlige  indkomstniveau 
— i forhold  til det nationale  gennemsnit. 3.3. Regionalfondens  hensyntagen  til disse  elementer 
3.3.1.  Regionalfonden  bør  tage  kraftigt  hensyn  til 
disse  elementer  ved  fastlæggelsen  af de prioriterede 
interventioner. 
3.3.2.  Hvor  mangelfulde  de nuværende  analyser  af 
situationen  og de til rådighed  stående  statistikker 
end er, er det  interessant  at bemærke,  at Regional-
fondens  interventionsområde  i ret stor  udstrækning 
dækker  områderne  med  den  kraftigste  arbejdsløshed 
og den  største  udvandring. 
3.3.3.  Det  skal  nævnes,  at arbejdsløshedsstatistik-
kerne  ikke  er ensartede.  De i EF-dokumenter  nævnte 
gennemsnit  for  arbejdsløsheden  gælder  for  geo-
grafiske  områder  af meget  forskellig  størrelse  (550 
områder  i Forbundsrepublikken  Tyskland,  95 i Frank-
rig, 94 i Italien  og 11 i Det  forenede  Kongerige). 
3.3.4.  Men  på trods  af denne  mangel  på ensartet-
hed, og selv  om beskæftigelsessituationen  skal  ana-
lyseres  på grundlag  af mere  komplette  indikatorer 
end arbejdsløsheden  og vandringsmønstret,  viser  en 
sammenstilling  af disse  oversigter,  at det  er muligt 
at opnå  forbedringer,  og at Regionalfondens  indsats 
er rettet  mod  de regioner,  hvor  beskæftigelsespro-
blemerne  er alvorligst. 
4. Midlerne  i regionalpolitikken  og mulighederne 
for at fremme  beskæftigelsen 
Den gennemgang  af de forskellige  former  for regional 
intervention,  som  arbejdsgruppen  har foretaget,  viser, 
at disse  indgreb  antager  yderst  forskellige  og kom-
plicerede  former,  og det  er vanskeligt  at vurdere 
effektiviteten  af de enkelte,  når de betragtes  isoleret, 
så meget  mere  som  den  situation,  de anvendes  i, til-
syneladende  kræver  særlige  foranstaltninger. 
De kan  inddeles  i flere  kategorier. 
4.1. Finansiel  støtte  til investeringer 
4.1.1.  I  de  fleste  lande  findes  der  forskellige 
former  for investeringsstøtte,  hvis  betydning  i visse 
tilfælde  er afhængig  af vanskelighedernes  omfang  i 
regionerne,  og  er betinget  af de  nationale  bud-
getters  udgiftsmuligheder. 
4.1.2.  Støtten  ydes  enten  som  lån,  undertiden  til 
en fordelagtig  rentesats,  eller  i form  af direkte  støtte, 
der almindeligvis  udgør  10—30  %> af investerings-
beløbet. 
4.1.3.  Støtten  kan  gå enten  udelukkende  til skabel-
sen af nye  aktiviteter  eller  undertiden  til en udvidelse 
af eksisterende  aktiviteter,  men  i dette  tilfælde  er 
støtten  almindeligvis  af mindre  omfang. 
Nr. C 114/40 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 11. 5. 77 
4.1.4.  Undertiden  er investeringsstøtten  også  be-
grænset  til et vist  beløb  pr. ny stilling,  der oprettes, 
og jo alvorligere  beskæftigelsessituationen  er i be-
stemte  områder,  des  højere  er dette  beløb. 
4.1.5.  Udover  disse  nationale  støttebestemmelser 
findes  der ofte  regionalstøtte;  regionale  eller  lokale 
myndigheder  yder  undertiden  supplerende  finansie-
ring enten  i form  af lån  eller  direkte  tilskud.  Det 
samme  gælder  for visse  kreditinstitiutioner. 
4.1.6.  Man  kan  også  konstatere,  at visse  regionale 
eller endog  nationale  organer,  der  råder  over  visse 
kreditter,  har  fået  tilladelse  til at erhverve  andele  i 
virksomheder.  Disse  andele  er undertiden  tidsmæssigt 
begrænset  for  at åbne  mulighed  for  støtte  ved  op-
rettelsen  af virksomheder,  men  også  for  cirkulering 
af midler  mellem  flere  virksomheder. 
4.2. Infrastrukturstøtte 
4.2.1.  Igen  meget  generelt  sagt  indskrænkes  støtten 
ikke til investeringer  i virksomheder,  men  tager  også 
sigte  på at skabe  eller  modernisere  infrastrukturer 
og anlæg. 
4.2.2.  I  de behandlede  tilfælde  synes  det først  og 
fremmest  at være  transportområdet,  der drager  fordel 
af denne  støtte,  hvad  enten  det drejer  sig om lande-
eller motorveje  for at bryde  regionernes  afsondring, 
om jernbaner,  lufthavne  eller  havneanlæg.  Der  findes 
tilfælde,  hvor  en landevej  eller  motorvej  ikke  har 
været  tilstrækkeligt  til at sætte  gang  i en regions 
udvikling.  Men  omvendt  ser  man  få regioner,  der 
ikke er forbundet  til en anden,  og som  alligevel  er 
kendetegnet  ved  en tilfredsstillende  udvikling. 
4.2.3.  Herefter  kommer  skabelsen  af industri-
områder  med  dertil  knyttede  faciliteter.  En udbyg-
ning  af telefonnettet  er også  et privilegeret  udvik-
lingsobjekt. 
4.2.4.  Undertiden  opføres  der  endog  bygninger  i 
industrizonerne,  som  derefter  udlejes  eller  sælges  til 
virksomheder,  som  accepterer  at nedsætte  sig der. 
Denne  form  for  indgreb  er ret almindelig  i Stor-
britannien,  hvor  de lokale  myndigheder  har beføjelse 
til at iværksætte  sådanne  projekter. 
4.2.5.  Støtten  tager  undertiden  ligeledes  sigte  på 
skabelsen  af socio-kulturelle  tjenester,  som  for  ek-
sempel  centre  for undervisning  og erhvervsorienteret 
uddannelse. 
4.2.6.  Ofte  støtter  man  også  boligsaneringsplaner 
og mere  generelt  miljøforbedringsplaner,  især  i om-
råder  med  en gammel  industrialisering,  hvor  der  er 
tendens  til at de forældede  strukturer  holder  nye 
investorer  borte. 4.3. Skattelettelser 
4.3.1.  Blandt  støtteforanstaltningerne  må  også 
nævnes  skattelettelser,  der  undertiden  ydes  på 
nationalt  plan  i en vis periode,  og undertiden  på 
lokalt  plan. 
4.3.2.  I  Shannon  — samt  i øvrigt  også  i andre 
områder  i Irland  — ser man  et ekstremt  eksempel 
på denne  form  for støtte,  idet  de virksomheder,  der 
flytter  hertil,  fritages  for skat  i det nye  område,  der 
er ændret  til en ægte  frihavn,  og denne  foranstalt-
ning  har bevist  sin effektivitet. 
4.4. Støtte  fra rådgivningsorganer 
4.4.1.  Sluttelig  er det væsentligt  at understrege,  at 
de organer  der har til opgave  at tilskynde  og samordne 
alle aktionerne,  har  ydet  en afgørende  støtte  til de 
regionale  udviklingsoperationer  og  skabelsen  af 
beskæftigelse. 
4.4.2.  Det  drejer  sig som  oftest  om  en  særlig 
myndighed  på regionalt  eller  lokalt  plan,  bestående 
af repræsentanter  for de lokale  sammenslutninger  og 
administrationer  og  for  økonomiske  og  sociale 
initiativtagere.  De har  reelle  beføjelser,  der strækker 
så vidt  som  ret til at opkøbe  jord  og selv  gennemføre 
nye aktiviteter.  Den  rådgivende  rolle  og tekniske  og 
administrative  støtte  har  vist  sig afgørende  i flere 
tilfælde,  især  i Storbritannien. 
4.4.3.  Det  er undertiden  den  dominerende  virk-
somhed  i denne  eller  hin  region,  som  kan  spille 
denne  rolle  som  f. eks.  kulrådene  i flere  mineområder 
i Frankrig,  der samarbejder  med  adskillige  særorganer, 
der er oprettet  i disse  regioner  for at gennemføre  en 
omstilling. 
4.5. Fællesskabsorganernes  støtte 
I slutningen  af 1976  offentliggjorde  Kommissionen  en 
brochure  om  EF-støtte.  Formålet  med  brochuren  er 
at informere  om de finansieringsmuligheder,  der fin-
des i De europæiske  Fællesskabers  institutioner  samt 
om procedurerne  for  opnåelse  af støtte  fra disse.  I 
brochuren  omtales  først  den  finansielle  støtte,  der 
ydes  af Det  europæiske  Kul-  og  Stålfællesskab, 
dernæst  de lån,  som  bevilges  af Den  europæiske 
Investeringsbank  (EIB),  og endelig  Den  europæiske 
Fond  for  Regionaludvikling,  Den  europæiske  Ud-
viklings-  og — Garantifond  for Landbruget  (EUGFL) 
samt  Den  europæiske  Socialfond. 
I afdelingens  beretning  omtales  afsnit  af særlig 
interesse  for denne  udtalelse. 
11.5.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/41 
5. Kommentarer  til midlerne  i regionalpolitikken 
De mange  muligheder  for  intervention  på  det 
regionalpolitiske  område  og for skabelse  af beskæf-
tigelse  rejser  talrige  problemer,  men  den  indvundne 
erfaring  gør det muligt  at fremdrage  følgende. 
5.1. Nødvendigheden  af en sammenhængende  rcekke 
af foranstaltninger 
5.1.1.  Når  en region  erkender  sine  vanskeligheder 
og sine  beskæftigelsesmæssige  problemer  og derefter 
griber  til handling,  er den umiddelbare  reaktion  meget 
ofte at foreslå  virksomhederne  finansielle  begunstigel-
ser eller  fritagelse  for visse  byrder  for at tilskynde 
dem til at etablere  sig på stedet. 
5.1.2.  Hvor  vigtige  og nødvendige  disse  finansielle 
fordele  eller  disse  kompensationer  end  er, så er de 
ikke tilstrækkelige  til at udgøre  en virkelig  regional-
politik. 
5.1.3.  Erfaringen  viser  — og de af gruppen  under-
søgte  tilfælde  bekræfter  det — at en heldig  gennem-
førelse  af en regional  indsats  kræver  en hel række 
foranstaltninger  af forskellig  art: 
— finansiel  støtte,  naturligvis,  for  at opveje  de 
handicap,  som  afholder  virksomhederne  fra at 
etablere  sig der,  hvor  man  ønsker  det; 
— men  man  må også  forbedre  infrastrukturerne  og 
de kollektive  faciliteter,  for meget  ofte  er det 
utilstrækkelige  kommunikationsmidler,  isolering, 
manglen  på eller  utilstrækkelige  industrizoner 
eller faciliteter,  som  holder  initiativtagerne  borte; 
— endelig  og måske  især  må der foretages  nyetab-
leringer  af virksomheder,  hvis  der gennemføres  en 
bevidst  og fortsat  indsats  med  støtte  fra  en 
regional  institution,  der kan  skabe  og samordne 
initiativerne  og udgøre  et permanent  bindeled 
mellem  de nationale  eller  internationale  myndig-
heder,  som  bidrager  med  den  nødvendige  ydre 
hjælp.  Endvidere  er det  væsentligt  at inddrage 
eksisterende  organer  eller  skabe  ad hoc-organer. 
5.1.4.  En  heldigt  gennemført  indsats  afhænger 
almindeligvis  af sammenfaldende  foranstaltninger  på 
disse  tre områder.  Ud fra denne  synsvinkel  er den af 
Udvalget  for  regionalpolitik  fastlagte  ramme  for-
regionaludviklingsprogrammer  af stor  interesse,  for 
så vidt  som  der kræves: — en økonomisk  og social  analyse  af regionen; 
— præcise  og sammenhængende  udviklingsmål; 
— udviklingsforanstaltninger; 
— finansielle  midler; 
— ansvarlige  for gennemførelsen. 
5.2. Støtte  til infrastrukturer,  investeringer  eller  til 
direkte  skabelse  af beskæftigelse 
5.2.1.  Tilsyneladende  svinger  de samlede  omkost-
ninger  i forbindelse  med  interventionerne  meget  fra 
tilfælde  til tilfælde  og fra land  til land.  Hvad  angår 
EFRUs  interventioner  i 1975,  er der en forskel  på 1 
for Irland  til 5 for Italien  pr. ny arbejdsplads,  idet 
man i sidstnævnte  land  i forbindelse  med  EFRU-
interventioner  har  lagt  vægt  på store  infrastruktur-
arbejder.  Det  skal  i øvrigt  understreges,  at det altid 
er vanskeligt  at vurdere  de samlede  omkostninger  ved 
skabelsen  af en arbejdsplads,  som  er resultatet  af en 
lang række  meget  komplicerede  foranstaltninger  og 
indgreb. 
5.2.2.  Beskæftigelsesproblemernes  alvor  giver  dog 
anledning  til at spørge,  om man  ikke  burde  fremme 
den direkte  støtte  til skabelse  af beskæftigelse;  i dag 
går 70—80  °/o af EFRU-interventionerne  til infra-
strukturer,  som  især  har  indirekte  indflydelse  på 
dette  område. 
5.2.3.  Det  er uomtvisteligt,  at det fortsat  bør være 
det vigtigste  mål,  at der skabes  beskæftigelse,  og at 
antallet  af stillinger,  der  skal  oprettes,  fortsat  bør 
forblive  afgørende.  Ud fra denne  synsvinkel  bør man 
fremme  de investeringsstøtteformer,  der er betinget 
af skabelsen  af et vist antal  stillinger,  sådan  som  det 
i øvrigt  er tilfældet  med  EFRU-interventionen.  Deri-
mod synes  det ikke  ønskeligt,  at begrænse  støtten  til 
investeringer,  der f.eks.  skaber  mindst  10 stillinger, 
idet man  på denne  måde  risikerer  at bremse  interes-
sante  initiativer,  især  i landbrugsområder.  For  at 
undgå  at øge  antallet  af sager  og administrative 
byrder  synes  det muligt  at fremme  helhedsprogram-
mer for skabelse  af ny beskæftigelse,  også  selv  om de 
enkelte  foranstaltninger  medfører  færre  end  10 nye 
stillinger. 
5.2.4.  Men  det  ville  uden  tvivl  være  farligt  at 
indskrænke  sig til sådanne  former  for direkte  støtte. 
Man  har i realiteten  fastslået,  at én af de væsentlige 
årsager  til en regions  underudvikling  er dens  isolering 
i forhold  til andre  økonomisk  set mere  aktive  om-
Nr. C 114/42 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 11. 5. 77 
råder  eller  mangelen  på basisfaciliteter.  Ophævelse 
af en sådan  regions  isolation,  skabelse  af industri-
områder,  ikke  kun  for  store,  men  ligeledes  for små 
og mellemstore  virksomheder,  udvikling  eller  for-
nyelse  af dets  infrastrukturer  kan  derfor  være  en 
absolut  forudsætning  for dets  økonomiske  opsving, 
og denne  form  for indgreb  bør  tilsyneladende  lige-
ledes  fremmes  meget  kraftigt. 
5.2.5.  Desuden  bør  man  hellige  boligproblemet 
særlig  opmærksomhed.  En  modernisering  af den 
eksisterende  boligmasse  eller  skabelsen  af nye  boliger 
kan være  vigtige  elementer  i en regionalpolitisk 
indsats. 
5.2.6.  Infrastrukturstøtten,  som  bør  fastholdes, 
naturligvis  efter  undersøgelse  af dens  nødvendighed, 
strider  således  ikke  imod,  men  supplerer  nøje  den 
direkte  støtte  til skabelse  af beskæftigelse,  som  skal 
udvikles  mest  muligt. 
5.3. Valget  af den  beskæftigelse,  der  skal  skabes 
5.3.1.  Der  kan  ikke  være  tale  om  på forhånd  at 
afgøre  arten  af den  beskæftigelse,  der skal  skabes  i 
denne  eller  hin  region,  også  selv  om  de naturgivne 
forhold  kan  tale  for  en  eller  anden  form  for 
aktivitet. 
5.3.2.  De  mangfoldige  eksempler  på den  sårbar-
hed, der  kendetegner  områder  med  kun  én aktivitet 
eller én industri,  taler  derimod  for  en spredning  af 
aktiviteterne,  hvad  enten  det drejer  sig om erhvervs-
sektorer  eller  om  produktionsgrænse  og  tje-
nesteydelser. 
5.3.3.  Den  gennemførte  decentralisering  i flere 
lande  har  gjort  det  muligt  ved  en kombination  af 
bremsende  foranstaltninger  i de koncentrerede  om-
råder  og incitamenter  i vanskeligt  stillede  regioner 
her at oprette  både  industrivirksomheder  og service-
aktiviteter  (banker,  forsikringsselskaber,  administra-
tive enheder),  som  i stor  udstrækning  har  bidraget 
til en forbedring  af beskæftigelsessituationen.  Det  er 
derfor  noget,  der bør  fortsættes. 
5.3.4.  Men  det  har  også  vist  sig,  at i en krise-
situation  er de store  virksomheder  ofte  tilbøjelige  til 
at fastholde  deres  mere  traditionelle  etablering 
snarere  end  deres  stadig  i mindre  grad  rodfæstede 
etableringer  i de perifere  områder. 
5.3.5.  Det  er derfor  vigtigt,  at man  sideløbende 
med bestræbelserne  på at decentralicere  de store 
virksomheder  fremmer  oprettelsen  af autonome 
virksomheder. 5.3.6.  Udvidelsen  eller  konsolideringen  af eksiste-
rende  aktiviteter  bør  heller  ikke  negligeres,  da man 
derved  undertiden  med  små  midler  kan  opretholde 
eller endog  skabe  beskæftigelse,  men  det  bør  dreje 
sig om  nyttig  og varig  beskæftigelse,  der medfører 
en reel  produktivitet  samtidig  med,  at det  opfylder 
de pågældendes  forhåbninger. 
5.3.7.  Opmærksomheden  skal  henledes  på under-
søgelsen  af mulighederne  for  i visse  regioner  at 
udvikle  skovbruget.  Et kommissionsdirektiv  herom  er 
i øvrigt  ikke  blevet  anvendt  i tilstrækkeligt  omfang. 
Denne  sektor  negligeres  ofte  i for høj  grad,  selv  om 
Fællesskabet  mangler  skovressourcer  og må importere 
betydelige  mængder  træ.  Fra et beskæftigelsesmæssigt 
synspunkt  synes  nyplantning  af visse  arealer,  pasning 
af skovene,  udnyttelsen  af dem  og transporten  eller 
forarbejdningen  af træ at kunne  yde  et ikke  uvæsent-
ligt bidrag  til løsningen  af flere  regioners  problemer. 
5.3.8.  Betydningen  af faciliteter  for  almen  og 
faglig  uddannelse  skal  understreges,  for  at den  for-
håndenværende  arbejdskraft  kan  tilpasse  sig den  ny 
beskæftigelse,  der skabes  og erhverve  de nødvendige 
kvalifikationer,  for en manglende  spredning  i kvali-
fikationer  er lige  så ødelæggende  som  forekomsten  af 
kun én aktivitet  i en region. 
5.4. Betingelserne  for oprettelse  af varig  beskæftigelse 
5.4.1.  Erfaringen  har  også  vist,  at man  bør  være 
meget  opmærksom  på  de  nyoprettede  stillingers 
varige  karakter. 
5.4.2.  Hvis  en virksomhed,  hvis  oprettelse  især  er 
blevet  fremmet,  må indstille  sin aktivitet,  repræsen-
terer  det ikke  blot  et beklageligt  spild,  men  det vans-
keliggør  gennemførelsen  af andre  aktiviteter  og har 
en uheldig  indflydelse  på befolkningens  moral  i den 
pågældende  sektor. 
5.4.3.  Ved  tildeling  af støtte  bør ansøgernes  mulig-
heder  og kvaliteter  derfor  underkastes  en tilbunds-
gående  undersøgelse  og efterfølges  af en indgående 
kontrol  med  anvendelsen  af midlerne  under  med-
virken  af det ansvarlige  regionale  organ. 
5.4.4.  Det  er under  alle  omstændigheder  væsentligt, 
at nye  aktiviteter  underkastes  sådanne  betingelser,  at 
de stilles  på lige  fod  med  lignende  aktiviteter  i andre 
områder. 
5.4.5.  Dette  betyder,  at selv  om støtte  og indrøm-
melse  af fordele  uden  tvivl  er nødvendig  for at råde 
bod på visse  handicap  i begyndelsen,  er det påkrævet, 
11.5.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/43 
at disse  handicap  hurtigst  muligt  fjernes,  især  ved  at 
forbedre  infrastrukturerne  og miljøet,  således  at det 
pågældende  område  råder  over  midler  til selv  at 
udvikle  sig.  Det  er sandsynligvis  den  bedste  måde  at 
give de nye  stillinger  varig  karakter. 
5.4.6.  Det  er også  en bekræftelse  af omfanget  af 
Kommissionens  nuværende  indsats,  idet  den  opford-
rer ansøgerne  om  støtte  fra EFRU  til at gøre  deres 
henvendelse  til led i en plan  for regionalpolitikken. 
5.4.7.  En  ægte  regionalpolitik  forudsætter  i reali-
teten  nøje  gennemtænkte  udviklingsprogrammer,  som 
sætter  hver  region  i stand  til at indhente  en eventuel 
forsinkelse  og råde  over  samme  muligheder  som 
andre  regioner. 
5.5. Risiko  for  konkurrencefordrejning 
5.5.1.  Set  ud fra denne  synsvinkel  synes  den  støtte, 
der ydes  virksomheder,  som  accepterer  at etablere 
sig i en vanskelig  stillet  region,  ikke  at skulle  repræ-
sentere  en alvorlig  fare  for konkurrencefordrejning. 
5.5.2.  Rent  bortset  fra  den  betydning,  hvilket 
undersøges  senere,  som  denne  støtte  kan  have  for 
skabelsen  af en bedre  balance  i aktiviteterne  i det 
enkelte  land  og i Fællesskabet,  udgør  den  en kom-
pensation  for åbenlyse  vanskeligheder,  idet  de hidtil 
har forhindret  områdets  udvikling. 
5.5.3.  Den  skal  resultere  i skabelsen  af lige  mulig-
heder  i regionerne,  hvilket  ikke  betyder,  at de alle 
har mulighed  for  det  samme,  men  at de hver  især 
bør kunne  finde  vejen  til deres  egen  udvikling. 
5.5.4.  På  den  anden  side  er de krav,  der pålægges 
virksomhederne  som  led  i decentraliseringen  eller  i 
form  af en forpligtelse  til at foretage  i det mindste 
en del  af deres  investeringer  i visse  regioner,  ube-
strideligt  en gene. 
5.5.5.  Men  der  er almindeligvis  knyttet  visse 
kompensationer  til disse  forpligtelser  i form  af sup-
plerende  støtte  til de således  styrede  investeringer. 
Det er naturligvis  vigtigt,  at man  søger  at opnå  en 
balance  mellem  kravene  og kompensationerne  for 
ikke at hindre  udviklingen  af virksomhedernes  aktivi-
teter. 
5.5.6.  Det  er også  klart,  at omkostningerne  ved 
at skabe  balance  mellem  regionerne  ikke  er lige  store 
i de enkelte  lande.  Men  Fællesskabets  regionalpolitik 
med dets  finansieringsformer  er netop  et af midlerne 
til at skabe  en mere  reel  solidaritet  mellem  alle  lande og alle  regioner  i Fællesskabet.  Det  er en af de ting, 
der taler  for en udbygning  af disse. 
5.6. Samordning  af fællesskabsstøtten 
5.6.1.  Endelig  skal  det understreges,  at fællesskabs-
støtten  tilsyneladende  endnu  ikke  er blevet  udnyttet 
så effektivt  som  muligt. 
5.6.2.  Man  kan  i realiteten  finde  mange  eksempler 
på, at både  EFRU,  Investeringsbanken,  EKSF,  EUGFL 
og Socialfonden  har grebet  ind men  kun  i få tilfælde 
er midlerne  blevet  kombineret,  hvorimod  man  som 
led i en ægte  regionalpolitik  havde  kunnet  gennem-
føre en samordnet  indsats. 
5.6.3.  Den  begyndende  samordning  mellem  Kom-
missionens  forskellige  tjenestegrene,  som  råder  over 
disse  midler,  tegner  godt  for fremtiden.  Men  det  er 
ligeledes  nødvendigt  med  et vidtgående  informations-
arbejde  i regionerne,  således  at de interesserede  får 
bedre  kendskab  til disse  forskellige  fællesskabsm  ulig-
heder. 
6. Generelle  betingelser  for en effektiv  indsats 
Ligegyldigt  hvilke  midler,  der tages  i anvendelse  for 
at fremme  skabelsen  af beskæftigelse  og den  regionale 
udvikling,  afhænger  disse  indgrebs  effektivitet  også 
i stor  udstrækning  af en række  generelle  betingelser. 
6.1. Et generelt  set gunstigt  økonomisk  klima 
Det er altid  vanskeligt  at etablere  nye  aktiviteter  i 
et område,  hvor  disse  ikke  kommer  spontant  eller 
hvorfra  de endog  har tendens  til at flygte,  men  van-
skelighederne  er endnu  større  under  en økonomisk 
konjunkturafmatning,  som  naturligvis  ikke  fremmer 
investeringerne  eller  skabelsen  af beskæftigelse.  Det 
er derfor  under  alle  omstændigheder  nødvendigt 
først  og fremmest  at sætte  ind  i de dårligst  stillede 
områder,  samtidig  med  at man  søger  at indpasse 
regionalpolitikken  i en generel  ekspansion,  idet  det 
er lettere  at øve  indflydelse  på placeringen  af ny 
beskæftigelse  end  at flytte  eksisterende  beskæftigelse. 
6.2. En global  regionalpolitik 
6.2.1.  Virkningen  af de  ovennævnte  foranstalt-
ninger  er så meget  mere  afgørende,  som  de er et 
led i en mere  global  politik. 
Nr. C 114/44 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 11. 5. 77 
6.2.2.  Det  er af betydning,  at man  kombinerer  de 
regionale  støtteforanstaltninger  med  foranstaltninger, 
der hæmmer  nyetableringer  i allerede  alt for tæt be-
folkede  områder,  såfremt  man  ønsker  at opnå  en 
bedre  fordeling  af aktiviteterne. 
6.3. En  regionalpolitik  i overensstemmelse  med 
politikken  på  andre  områder 
6.3.1.  Regionalpolitikken  kan  kun  opnå  sin virke-
lige dimension  og udvikle  sig harmonisk,  hvis  den 
iværksættes  i overensstemmelse  med  Fællesskabets 
samlede  politik,  og nøje  koordineret  med  medlems-
staternes  politik. 
6.3.2.  I  regionalpolitikken  bør  der  især  tages 
hensyn  til den  fælles  politik  på andre  områder;  sker 
dette  ikke,  risikerer  man,  at regionalpolitiske  initia-
tiver  bringes  i fare  af den  generelle  økonomiske 
udvikling.  I den  fælles  politik  på alle  andre  områder 
bør man  indse  nødvendigheden  af ikke  at lægge 
hindringer  i vejen  for fremskridt  i ugunstigt  stillede 
regioner;  i modsat  fald  er der fare  for,  at de regional-
politiske  foranstaltninger  blot  får  den  beskedne 
funktion  — ikke  altid  i tilstrækkelig  grad  at bøde  — 
de negative  konsekvenser  af den  fælles  politik  på 
andre  områder. 
6.4. En fcelles  regionalpolitik 
Uden  at rejse  tvivl  om  medlemsstaternes  ansvar, 
uden  for hurtigt  at ville  fastslå,  at målet  for opret-
telsen  af Den  europæiske  Regionalfond  var  for 
snævert,  det  mål,  der  blev  fastlagt  på topmødet  i 
Paris  i 1972,  må  man  bestemt  foretage  en nøjere 
analyse  af begrebet  »vigtige  regionale  skævheder«  for 
fuldt  ud at kunne  vurdere  betydningen  af en fælles 
regionalpolitik. 
— De regionale  skævheder  skal  bestemt  ikke  be-
tragtes  udelukkende  ud  fra  et beskæftigelses-
mæssigt  synspunkt. 
— Alle  former  for uligheder  skal  ligge  til grund  for 
en vurdering  af situationen. 
— Man  skal  fastlægge  en ny definition  af den 
europæiske  regionalpolitik  — integreret  i de 
andre  former  for  fællesskabspolitik  — med  det 
sigte,  gradvist  at øge  beskæftigelsen,  men  også 
forbedre  livsrammen,  skabe  en ny balance  i de 
menneskelige  omgivelser  til fordel  for  landom-
råder  og små  byer,  samt  udvikle  de vigtigste 
offentlige  tjenester,  der er væsentlige  for det dag-
lige liv. — Kan  hele  denne  nydefinering  ikke  også  danne 
grundlag  for en inflationsbekæmpende  indsats? 
— Mange  spørgsmål,  som  falder  uden  for den  fore-
liggende  udtalelses  rammer,  men  som  bestemt 
bør uddybes  yderligere. 
6.5. Operationelle  regionale  kontaktsteder 
Det skal  anføres  endnu  engang,  at regionalpolitikken 
skal være  en bistands-  og ikke  en understøttelses-
politik.  Den  forudsætter  tilstedeværelsen  af opera-
tionelle  regionale  kontaktsteder,  hvor  det  enkelte 
områdes  behov  kommer  til udtryk,  og som  deltager 
aktivt  i den  indsats,  der gøres.  Regionens  befolkning 
bør tage  skæbnen  i egen  hånd,  udvikle  egne  initia-
tiver  og sammenslutninger  under  enhver  form  for selv 
at bidrage  direkte  til at puste  liv i det lokale  sam-
fund  og styrke  de regionale  aktiviteter.  Det  er en 
væsentlig  betingelse  for en varig,  afpasset  og frugt-
bar indsats.  Dette  rejser  hele  problemet  om  de 
regionale  strukturer,  deres  omfang  og  gennem-
førelse. 
6.6. Bedre  information 
6.6.1.  Endelig  skal  det understreges,  at information 
om mulighederne  for fællesskabsindgreb  bør  udbyg-
ges, især  til brug  for de regionale  instanser  i med-
lemsstaterne.  I dag  er disse  muligheder  i stor  ud-
strækning  ukendte,  men  det  er nødvendigt  at de 
udnyttes  bedre. 
6.6.2.  Dette  er også  en forudsætning,  hvis  de for-
skellige  fremgangsmåder  skal  bringes  i overensstem-
melse  ved  at interventionerne  gradvis  inddrages  i 
Fællesskabets  udviklingsprogrammer.  Endelig  er det 
en måde,  hvorpå  man  kan  gøre  Fællesskabet  til noget 
nærværende  og konkret. 
6.6.3.  Det  er også  meget  væsentligt,  at kendskabet 
til EF's  støttemuligheder  øges,  og at man  kraftigt 
udbygger  oplysningsvirksomheden  på dette  punkt. 
6.6.4.  Udvalget  har  derfor  med  interesse  gennem-
gået de første  oplysninger,  som  Kommissionen  er 
fremkommet  med  i De  europæiske  Fællesskabers 
Tidende  om  støtteforanstaltninger  tillige  med  infor-
mationsbrochuren  om  støtte  til erhvervslivet  samt 
noteret  sig,  at man  er ved  at udarbejde  plakater,  der 
skal fortælle  offentligheden  om Fællesskabets  bidrag 
f. eks.  til skabelsen  eller  forbedringen  af transport-
infrastruktur.  Udvalget  opfordrer  Kommissionen  til 
at fortsætte  sin indsats  på dette  område. 
11.5.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/45 
7. Regionalpolitikken  og inflationsbekæmpelsen 
7.1. Det  er allerede  blevet  understreget,  at det  er 
nødvendigt,  at regionalpolitikken  harmonerer  med  de 
andre  former  for  fællesskabspolitik.  Efter  at have 
analyseret  forholdet  mellem  regional-  og beskæftigel-
sespolitikken  er det  især  nødvendigt  at forsøge  at 
finde  frem  til forbindelsen  mellem  regionalpolitikken 
og inflationsbekæmpelsen,  som  sammen  med  be-
skæftigelsen  er et af de vigtigste  problemer  i øje-
blikket. 
7.2. Man  bør  ikke  stille  for  store  forventninger, 
når man  behandler  dette  problem,  da det  er meget 
sammensat,  og de regionalpolitiske  erfaringer  viser, 
at det generelt  er umuligt  på dette  niveau  at vurdere, 
hvorledes  interventionen  har  påvirket  inflationen. 
Dels  fordi  der  ikke  foreligger  vigtige  lokale  statis-
tikker,  dels  fordi  inflationen  hovedsageligt  betragtes 
som et nationalt  eller  international  problem,  er den 
enkelte  tilbøjelig  til at mene,  at der  kun  er ringe 
forbindelse  mellem  »regional  politik«  og »inflation«. 
7.3. Rent  generelt  fremføres  det  undertiden,  at 
regionalpolitikken  er en inflationsskabende  faktor, 
for så vidt  som  den  medfører  øjeblikkelige  finansielle 
interventioner  i en periode  med  stram  budgetpolitik 
Men  det kan  understreges,  at de midler,  der anvendes 
til regionalpolitikken  enten  på fællesskabsplan  eller 
på nationalt  plan,  ikke  udgør  et tilstrækkeligt  stort 
beløb  til, at man  kan  anklage  dem  for  at fremme 
inflationen. 
7.4. Det  er imidlertid  væsentligt  at kontrollere,  om 
bestræbelserne  på at mindske  de regionale  skævheder 
og især  på at forbedre  beskæftigelsessituationen,  som 
er regionalpolitikkens  hovedformål,  ikke  har  en vis 
inflatorisk  virkning.  For  det erkendes,  at der  er nøje 
sammenhæng  mellem  bestræbelserne  på at fremme 
beskæftigelsen  og på at kontrollere  inflationen. 
7.5. Først  og fremmest  kan  man  konstatere,  at 
investeringer  af enhver  art i de tæt  befolkede  om-
råder  er særlig  omfattende  og at de vokser  med  om-
rådernes  størrelse.  De eksisterende  infrastrukturer  til-
trækker  uden  tvivl  nye  virksomheder,  men  den  uund-
gåelige  udvidelse  af dem  medfører  betydelige  udgifter, 
som almindeligvis  hviler  tungere  på de lokale  sam-
fund  og skatteyderne  end  på virksomhederne  selv,  og 
størrelsen  af disse  ekstraomkostninger  er således 
mindre  synlige.  Undersøgelser  har  vist,  at f. eks.  i 
Paris-området  var transportomkostningerne  2xk gange 
større  end  i andre  regioner.  Det  samme  gælder  for 
boligbyggeriet,  hvor  man  for samme  enhed  kan  kon-
statere  forskelle  på fra  1 til 1,8  alt efter  regionen. 
Hvorom  alting  er, så synes  eksistensen  af disse  facili-
teter  at resultere  i stadig  større  tilskyndelse  til at 
skabe  ny beskæftigelse  og derefter  nye  behov  for 
infrastrukturer,  hvilket  er grundlaget  for en koncen-trationsproces,  som  man  har kunnet  konstatere  mange 
steder.  Foranstaltninger  mod  for  store  koncentratio-
ner og bestræbelser  på at fordele  aktiviteterne  i de 
mindre  befolkede  områder  synes  således  at betyde 
en bedre  udnyttelse  af de disponible  midler. 
7.6. På  den  anden  side  er det en kendsgerning,  at 
lønningerne  ofte  er højere  i by-  eller  industri-
områder,  og man  hører  undertiden  den  opfattelse 
komme  til udtryk,  at tendensen,  eller  i hvert  fald 
bestræbelserne,  som  man  ofte  er vidne  til på nationale 
plan,  henimod  en lønudjævning  mellem  de dårligst 
stillede  områder  og de mere  begunstigede  områder, 
vil bringe  næring  til inflationen,  da produktiviteten 
er mindre  i de førstnævnte  områder. 
7.7. Andre  fremfører,  at prisdannelsesprocessen 
ikke altid  tager  sit udgangspunkt  i de mest  produk-
tive virksomheder,  og at den  undertiden  i stor  ud-
strækning  tager  hensyn  til de mest  marginale  virk-
somheder. 
7.8. Men  uanset  om  det  drejer  sig om  lønninger 
eller priser,  synes  det  klart,  at samtidig  med  at 
regionalpolitikken  bidrager  til at mindske  de store 
forskelle  og til at skabe  grundlag  og forudsætninger 
for en mindre  ulige  udvikling  i de forskellige  om-
råder,  mindsker  den  årsagerne  til spændinger  og in-
flation.  Da regionalpolitikken  muliggør  en parallel 
udvikling  af den  økonomiske  politik  og lønpolitikken 
forhindrer  den  ligeledes  misforhold,  som  ville  skade 
beskæftigelsen.  Dens  virkning  på dette  område  synes 
således  i højere  grad  at være  positiv  end  negativ. 
7.9. På  længere  sigt  bør  udviklingen  af infrastruk-
tur og faciliteter  samt  iværksættelsen  af ny produk-
tionskapacitet  i regioner  præget  af underbeskæftigelse 
og underudvikling  bidrage  til en forbedring  af den 
samlede  produktivitet  i det enkelte  land  og i Fælles-
skabet  somi  helhed,  for produktiviteten  afhænger  ikke 
blot af de interne  forhold  i en virksomhed,  men 
også  af det omgivende  miljø. 
7.10.  Denne  forbedring  er ganske  særlig  tydelig, 
når regionalpolitikken,  som  det  ofte  er tilfældet, 
tager  sigte  på at fremme  industrielle  ændringer  og 
muliggøre  en fornyelse  af visse  forældede  strukturer. 
I stedet  for  at fastholde  truede  gamle  aktiviteter 
er skabelsen  af sunde  og dynamiske  virksomheder 
til sikring  af den  fortsatte  beskæftigelse  langt  mere 
profitabel  for regionen  såvel  som  for samfundet  som 
helhed.  En aktiv  regionalpolitik  er en af forudsæt-
ningerne  for at gennemføre  en økonomisk  omstruk-
tureringspolitik  under  acceptable  sociale  betingelser. 
Nr. C 114/46 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 11.5.  77 
7.11.  Bortset  fra  rent  økonomiske  produktivitets-
betragtninger  kan  må  så tilsidesætte  den  store  betyd-
ning  af skabelsen  af enheder  af en mere  menneskelig 
størrelse,  hvor  de daglige  transport-,  bolig-,  miljø-  og 
forureningsproblemer  kan  erkendes  og løses  på ulige 
bedre  betingelser  end  i alt  for  store  byområder? 
Bestræbelserne  på  at  skabe  denne  bedre  socio-
økonomiske  balance  er sandsynligvis  et af de vig-
tigste  mål  for  regionalpolitikken.  Det  europæiske 
Fællesskab  bør  gå aktivt  ind  i sådanne  overvejelser. 
8. Konklusioner:  nødvendigheden  af en øget  indsats 
8.1. Man  kan  drage  den  konklusion,  at regional-
politikken  især  kan  bidrage  til en  forbedring  af 
beskæftigelsessituationen. 
8.2. Uden  at hævde,  at man  via  regionalpolitikken 
kan genskabe  den  fulde  beskæftigelse,  kan  den  dog 
betyde  en  afgørende  løsning  på  situationer,  som 
fortjener  at blive  kraftigt  prioriteret,  nemlig  i regio-
ner, der  lider  under  kronisk  underbeskæftigelse  og 
regioner,  hvor  økonomien  rystes  af hurtige  ænd-
ringer. 
8.3. Det  forekommer  derfor,  at regionalpolitikken 
ikke  er i modstrid  med  det  andet  prioriterede  mål 
i dag,  nemlig  inflationsbekæmpelsen,  men  at den 
tværtimod  ved  at absorbere  for  store  skævheder 
bidrager  til at mindske  spændinger,  samtidig  med  at 
den tilvejebringer  midlerne  til en mere  harmonisk 
udvikling,  hvilket  er på linje  med  Fællesskabets  mål-
sætninger  og befolkningens  inderligste  forhåbninger. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  31.  marts  1977. 8.4. Af  hensyn  til en forbedring  af beskæftigelsen 
samt  en  styrkelse  af inflationsbekæmpelsen  synes 
regionalpolitikken  således  at kræve  større  opmærk-
somhed  og flere  midler. 
9. Et  forslag:  en fælles  regionalkonference 
9.1. På  baggrund  af de analyser,  der  blev  foretaget 
af de regionalpolitiske  erfaringer,  har  det  klart  vist 
sig, at de,  der  under  betydelige  vanskeligheder 
arbejder  for at bringe  deres  regioner  ud af vanskelig-
hederne  og på at overvinde  hindringer  af enhver  art, 
kun har  dårligt  kendskab  til mulighederne  for  en 
fællesskabsindsats  og til de bestræbelser,  der  gøres 
på dette  niveau  for  at udvikle  den  regionale  indsats 
i fuldt  omfang. 
9.2. Der  er ingen  tvivl  om,  at kontakter  med  Kom-
missionen  og  en indbyrdes  udveksling  af konkrete 
erfaringer  ville  betyde  en værdifuld  tilskyndelse  og en 
uomtvistelig  hjælp  for  dem,  der  på selve  stedet  be-
skæftiger  sig med  regionalpolitik. 
9.3. Udvalget  foreslår  derfor,  at Kommissionen 
tager  initiativ  til at indkalde  til en konference  med 
deltagelse  af alle  dem,  der  i de forskellige  medlems-
stater  udfolder  bestræbelser  på  at iværksætte  en 
ægte  regionalpolitik.  Dette  ville  uden  tvivl  betyde 
et fremskridt  for  fællesskabspolitikken  på dette  om-
råde. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  fur 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til udtalelse  fra Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  afsnit  i afdelingens  udtalelse  er blevet  ændret  eller  slettet  som  følge  af vedtagelsen 
af ændringsforslag,  der blev  fremsat  under  debatten: 
Stk. 4.1.1. 
»I de fleste  lande  findes  der  forskellige  former  for  investeringsstøtte,  hvis  betydning  er 
afhængig  af vanskelighedernes  omfang  i regionerne«. 
11.5.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 114/47 
Resultatet  af afstemningen 
Enstemmigt  vedtaget. 
Stk. 5.3.8. 
»Betydningen  af faciliteter  for  faglig  uddannelse  skal  understreges,  for  at den  forhånden-
værende  arbejdskraft  kan  . . .«. 
Resultatet  af afstemningen 
Enstemmigt  vedtaget. 
Stk. 6.3.2. 
»Især  bør  der  tages  hensyn  til industripolitikken  såvel  som  landbrugs-  og socialpolitikken, 
da man  ellers  risikerer,  at den  skabte  beskæftigelse  sættes  over  styr  af den  generelle  økono-
miske  udvikling«. 
Resultatet  af afstemningen 
Enstemmigt  vedtaget.