EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 6.3.2018 COM(2018) 87 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om muligheden for at indføre visse krav til beskyttelse af fisk på aflivningstidspunktet





(EØS-relevant tekst)



1.Indledning Opdrættede fisk er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 1099/2009 om beskyttelse af dyr på aflivningstidspunktet ("forordningen") . Imidlertid finder kun den generelle bestemmelse i artikel 3, stk. 1, anvendelse på opdrættede fisk, dvs. "dyr skal skånes for undgåelig smerte, psykisk belastning eller lidelse under aflivning og dermed forbundne aktiviteter". Desuden fremgår det af artikel 27, stk. 1, i forordningen, at "Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om muligheden for at indføre visse krav vedrørende beskyttelse af fisk på aflivningstidspunktet under hensyntagen til både dyrevelfærdsaspekter, samfundsøkonomiske virkninger og miljøvirkninger". Formålet med denne rapport er at efterkomme forordningens artikel 27, stk. 1. Rapporten indeholder en analyse af de socioøkonomiske virkninger på slagtningstidspunktet. De potentielle miljøvirkninger er imidlertid ikke behandlet i denne rapport, da deres virkninger blev anset for ubetydelige på aflivningstidspunktet. Rapporten er også blandt de aktioner, der er opført i EU's strategi for dyrebeskyttelse og dyrevelfærd 2012-2015 . Verdensorganisationen for Dyresundhed (OIE) har vedtaget retningslinjer om velfærdsaspekterne ved bedøvelse og aflivning af opdrættede fisk til konsum . Disse retningslinjer er også relevante for EU, eftersom alle EU-medlemsstater er medlemmer af OIE. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) offentliggjorde i 2009 en række udtalelser om velfærdsaspekterne af de mest udbredte metoder til bedøvelse og aflivning for så vidt angår opdrættede fisk i EU . Disse udtalelser viser, at der er udfordringer i akvakulturindustrien med hensyn til opretholdelse af god velfærd hos fisk på aflivningstidspunktet. Ved hjælp af en risikobaseret tilgang blev følgende kortlagt som de vigtigste risici: 1) håndtering eller håndteringsrelaterede procedurer (f.eks. tæthed, pumpning, tid ude af vand) 2) vandkvalitet i tanken/buret 3) bedøvelses- og aflivningsmetoder. EFSA konkluderede, at mange af de anvendte metoder og meget af det anvendte udstyr har medført ringe velfærd hos fisk. EFSA foreslog derfor visse henstillinger, både vedrørende operationer før slagtning og vedrørende bedøvelse og aflivning. Det blev også understreget, at der var betydelige muligheder for udvikling af nye metoder til bedøvelse eller aflivning for alle de undersøgte fiskearter. Som hjælp til udarbejdelsen af denne undersøgelsesrapport blev der bestilt en undersøgelse hos en ekstern kontrahent i 2016 . Målet med den bestilte undersøgelse var at indsamle oplysninger om nuværende dyrevelfærdspraksis i den europæiske akvakulturproduktion, navnlig hvad angår slagtning af opdrættede fisk, og at analysere omfanget af uløste dyrevelfærdsspørgsmål hos fisk. Omkostningerne ved at overholde god dyrevelfærdspraksis, den økonomiske situation, følger for konkurrenceevnen og andre faktorer blev taget i betragtning. Undersøgelsen fokuserede på de fem mest opdrættede fiskearter i en række udvalgte EØS-lande for at give en generel oversigt over den nuværende situation i europæisk akvakultur: Atlanterhavslaks (koldtvandsfisk); almindelig karpe og regnbueørred (ferskvandsfisk) og havbars og guldbrasen (Middelhavsfisk) som angivet i tabel 1 nedenfor. OIE's internationale standarder om dyrevelfærd under transport og om bedøvelse og slagtning af opdrættede fisk til konsum blev benyttet som benchmark for vurdering af velfærdspraksis. EFSA's anbefalinger vedrørende slagtning blev også taget i betragtning. Undersøgelsen omfattede perioden 2009-2013 for at kunne foretage en vurdering af eventuelle ændringer eller overgange i forbindelse med håndtering, transport og bedøvelses-/aflivningsmetoder, som påkrævet i OIE's standarder eller som anbefalet af EFSA. For at sikre en omfattende og pålidelig indsamling af data blev alle relevante interessenter, f.eks. medlemsstaterne, industrien, forskere, producenter af udstyr og dyrevelfærdsorganisationer kontaktet, og de deltog i åbne og målrettede høringer. Rapporten er baseret på følgende informationskilder: 1.Førnævnte undersøgelsesrapport om velfærd hos opdrættede fisk, som omfattede: -skrivebordsundersøgelser: litteraturgennemgang og databasesøgninger ved hjælp af data fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) og Eurostat oplysninger fra andre kilder, herunder brancheorganisationer i EU, EØS (Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde) og i medlemsstaterne -høring: data indsamlet via en onlineundersøgelse, målrettede interview af interessenter og fokusgrupper såsom repræsentanter for akvakultursammenslutninger, nationale og regionale myndigheder, producentgrupper og andre relevante interessenter, hvor dette var relevant i de forskellige lande, der er omfattet af undersøgelsen 2.Kommissionens sammenfattende rapport om gennemførelsen af reglerne for akvakultur (fisk).

Tabel 1. EØS-lande, der er omfattet af undersøgelsen Fiskearter** Land i undersøgelse Produktion i Europa Produktion (ton) i 2014* Produktionstype Atlanterhavslaks Norge (NO) Det Forenede Kongerige (UK) Irland (IE) 1 2 4 1 290 000 163 347 10 000 Koldtvandsfisk Alm. karpe Polen (PL) Tjekkiet (CZ) Tyskland (DE) 1 2 4 18 000 17 833 5 285 Ferskvand Regnbueørred (Stor (L) og Portionsvis (P)) Danmark (DK) Frankrig (FR) Italien (IT) Polen (L4 og P3) (L3 og P4) (L9 og P2) (P5) 38 091 34 000 38 800 17 500 Ferskvand Havbars Grækenland GR Spanien (ES) Italien 2 3 4 42 000 17 376 6 500 Middelhavsfisk (varmtvandsfisk) Guldbrasen Grækenland Spanien Italien 1 3 4 71 000 16 230 8 200 Middelhavsfisk (varmtvandsfisk) * Kilde FEAP 2015 ; * * Fotos fra: https://ec.europa.eu/fisheries/marine_species_en 2.Vigtigste undersøgelsesresultater 2.1.Praksis med hensyn til velfærd på slagtetidspunktet Slagteprocessen omfatter følgende faser: håndtering, fastholdelse, bedøvelse og aflivning i den endelige fase. Bedøvelsen bør medføre tab af bevidsthed og smerteopfattelse uden unødig stress, ubehag eller smerte. Ved visse metoder kan den også forårsage død. Når bedøvelsesmetoden er reversibel eller ikke forårsager død, bør den efterfølges af en aflivningsmetode. Tabel 2 giver et overblik over de metoder, der anvendes til bedøvelse, bedøvelse/aflivning og aflivning samt deres fordele og ulemper. Tabel 2. Oversigt over metoder til bedøvelse, bedøvelse/aflivning og aflivning

samt deres fordele og ulemper Bedøvelse eller bedøvelse/aflivning Fiskearter Fordele Ulemper Elektrisk bedøvelse Atlanterhavslaks Regnbueørred Alm. karpe - Der kan opnås øjeblikkelig bedøvelse - Mulighed for filetering,før dødsstivheden indtræffer. - Der er behov for en effektiv aflivningsmetode - Der kan forekomme skade på fiskekroppen - Produktkvalitet kan blive påvirket, der kan forekomme fejlbedøvelse som følge af varierende resistens hos fisk Bedøvelse med CO2 Regnbueørred - Meget stressende Slag Atlanterhavslaks - Der kan opnås øjeblikkelig bedøvelse - Ved korrekt anvendelse er fisken helt død - Mulighed for filetering,før dødsstivheden indtræffer. - Fejlbedøvelse kan forekomme som følge af fiskenes forskellige størrelse - Der kan forekomme skade i hovedet Alm. karpe - Ved korrekt anvendelse er fisken helt død - Manuel anvendelse kan føre til fejlbedøvelse - Der kan forekomme skade i hovedet Regnbueørred - Ved korrekt anvendelse er fisken helt død - Manuel anvendelse kan føre til fejlbedøvelse Levende nedkøling med CO2 Atlanterhavslaks - Dødsstivheden indtræffer langsomt og giver mulighed for filetering inden da - Fiskene bliver ikke bedøvet. - Metoden er stressende Kvælning på is eller i isvand Havbars Guldbrasen Regnbueørred - Let at anvende - Fødevarekvalitet og -sikkerhed. - Medfører stress hos fiskene på grund af det kraftige fald i temperatur. * Fejlbedøvelse forekommer, når anvendelsen af en bedøvelsesmetode ikke er effektiv. For bedøvelse med elektricitet og slag betyder dette, at fiskene ikke straks mister bevidstheden. OIE anbefaler anvendelse af elektriske eller mekaniske (f.eks. slag) bedøvelsesmetoder til aflivning af opdrættede fisk. Andre metoder, herunder levende nedkøling med CO2, bedøvelse med CO2, nedkøling i isvand efterfulgt af elektrisk bedøvelse, og kvælning på is, overholder ikke OIE's standarder. Undersøgelsen fastslog, at overholdelsen af OIE's standarder ved slagtning i høj grad er arts- og metodeafhængig som beskrevet i de følgende afsnit. Vedrørende atlanterhavslaks er OIE's standarder opfyldt, når der anvendes slag ved slagtning, hvilket er den mest udbredte slagtemetode i Norge, Det Forenede Kongerige og Irland. Dette gælder i mindre grad for elektrisk bedøvelse, hvor fisk ofte ikke er i den rigtige stilling, hvilket resulterer i en ringe bedøvelse. Levende nedkøling med CO2, som ikke overholder OIE's standarder, anvendes stadig i begrænset omfang i Norge og Irland, og det blev oplyst, at denne praksis vil blive udfaset i 2018. OIE's standarder overholdes kun delvis i forbindelse med slagtning af almindelig karpe i Polen, Tjekkiet og Tyskland. Den mest almindelige metode er påføring af et slag (hovedslag). I Polen udsættes karper imidlertid for luft i op til 10 minutter, hvilket forårsager stress. Elektrisk bedøvelse anvendes også i Polen, Tjekkiet og Tyskland, men der mangler oplysninger om effektiviteten af det udstyr, der anvendes i forbindelse med denne metode. For regnbueørreders vedkommende er OIE's standarder delvist overholdt i Danmark, Frankrig og Italien, men de er ikke opfyldt i Polen. Elektrisk bedøvelse anvendes i Danmark og Italien. Der foreligger imidlertid kun få oplysninger om konstruktionen af udstyret, og det er derfor ukendt, om OIE's standarder for elektrisk bedøvelse er overholdt. Manuel påføring af slag mod regnbueørreder overholder OIE's standarder, forudsat det udføres korrekt. Kvælning på is anvendes i Danmark og Polen og overholder ikke OIE's standarder. I Frankrig efterfølges nedkøling i isvand af elektrisk bedøvelse, og bedøvelse ved CO2 anvendes (i begrænset omfang), men ingen af disse metoder overholder OIE's standarder. Kvælning på is af havbars og guldbrasen er stadig den mest udbredte slagteteknik i Grækenland, Spanien og Italien, selv om elektrisk bedøvelse er ved at blive indført i et begrænset antal dambrug på forsøgsbasis. Tabel 3: Oversigt over nuværende slagtemetoder, med angivelse af overholdelse af OIE's standarder Fiskearter Land i undersøgelse Slagtning Resultat Forklaring Atlanterhavslaks NEJ +/- Slag (standarderne er overholdt). Elektrisk bedøvelse: kun 25-30 %, antallet er dog stigende (standarder er overholdt for 25-30 %). Elektrisk bedøvelse af fisk, der aflives ved gællesnit (standarder ikke er overholdt) eller ved slag eller ved afskæring af hovedet (standarder overholdt). Levende nedkøling med CO2 (standarder ikke opfyldt). UK ✓ Standarder er overholdt IE +/- Slag Bedøvelse med CO2 for 7-8 % (standarder ikke overholdt). Alm. karpe PL +/- Manuelt slag. Elektrisk bedøvelsesudstyr ikke fra store producenter CZ +/- Elektrisk bedøvelsesudstyr ikke fra store producenter, og der anvendes ingen aflivningsmetode DE +/- Manuelt slag. Elektrisk bedøvelsesudstyr ikke fra store producenter Regnbueørred DK +/- Elektrisk bedøvelsesudstyr ikke fra store producenter Også kvælning på is FR +/- Manuelt slag. Bedøvelse med CO2 og nedkøling i isvand efterfulgt af elektrisk bedøvelse anvendes dog også. IT +/- Elektrisk bedøvelsesudstyr ikke fra store producenter PL ✗ Kvælning på is på en lastbil eller på dambrug eller slagteri Havbars GR ✗ Kvælning på is eller i isvand ES ✗ Kvælning på is eller i isvand IT ✗ Kvælning på is eller i isvand Guldbrasen GR ✗ Kvælning på is eller i isvand ES ✗ Kvælning på is eller i isvand IT ✗ Kvælning på is eller i isvand ✓ OIE - OIE's standarder er sandsynligvis overholdt ✗ OIE - OIE's standarder er sandsynligvis ikke overholdt

+/- OIE - OIE's standarder kan være overholdt, afhængigt af den anvendte metode og det anvendte udstyr. Med hensyn til reglerne om slagteteknikker for certificeret økologisk akvakulturproduktion, bekræfter resultaterne af Kommissionens rapport i fodnote 9 bekræfter, at systemet med kontrol i forbindelse med slagtning som beskrevet i artikel 25h, stk. 5, i forordning (EF) nr. 889/2008, overholdes. 2.2.National lovgivning og nationale retningslinjer I henhold til artikel 27, stk. 1, andet afsnit, i forordningen kan medlemsstaterne bibeholde eller vedtage nationale regler om beskyttelse af fisk på slagtnings- eller aflivningstidspunktet, indtil der vedtages EU-regler. Undersøgelsen viste, at mens der blev udformet national lovgivning og nationale retningslinjer i de udvalgte medlemsstater og EØS-lande, var disse ikke lige så veludviklede som for opdrættede landdyr, selv om situationen er blevet forbedret som følge af voksende bevidsthed om velfærd hos fisk. For de fem arter, der er omfattet af undersøgelsen, er der overvejende gennemført private standarder, der omfatter velfærd under transport og slagtning i laksesektoren, i mindre grad for regnbueørred, og i begrænset omfang for havbars og guldbrasen. Et meget begrænset antal dambrug med almindelig karpe er omfattet af private velfærdsstandarder. Tabel 4 nedenfor giver en fuldstændig oversigt over national lovgivning, nationale retningslinjer og private standarder for landene i undersøgelsen. Tabel 4: Lovgivning og nationale retningslinjer eller adfærdskodekser, der regulerer velfærdsaspekterne ved slagtning af opdrættede fisk Land Lovgivning Nationale retningslinjer eller private standarder NO -Forordning (EF) nr. 1099/2009 og Norges forordning nr. 1250/2006 indeholder regler for generelle krav til velfærd hos fisk -Der er udarbejdet en omfattende vejledning for akvakulturindustrien af den norske tilsynsmyndighed for fødevaresikkerhed (NFSA) med hensyn til krav til god dyrevelfærd under slagtning inden for akvakultur UK -Forordning (EF) nr. 1099/2009 -Animal Welfare Act 2006 -The Welfare of Animals at the Time of Killing (Scotland) Regulations 2012. Statutory Instrument 2012 No. 321 -The Welfare of Animals (Transport) (England) Order 2006 (og lignende lovgivning i Skotland og Wales) -Opinion on welfare of farmed fish; Farm Animal Welfare Committee; 2014 -Retningslinjer for god praksis IE -Forordning (EF) nr. 1099/2009 - Animal Health and Welfare Bill 2012 -A Fish Health Code of Practice for Salmonid Aquaculture in Ireland (2014) (praktisk kodeks for fiskesundhed i akvakulturproduktion af laks i Irland) -The Farmed Salmonid Health Handbook (håndbog for sundhed hos opdrættede laks) (2011) PL -Forordning (EF) nr. 1099/2009, Animal Protection Act (dyrebeskyttelsesloven), ( nr. 111, punkt724; af 1998 nr. 106, punkt 668) -Kodeks for god praksis (Kodeks Dobrej Praktyki); 2014 CZ -Forordning (EF) nr. 1099/2009 -Lov nr. 246/1992 sml. og efterfølgende ændringer om beskyttelse af dyr mod mishandling -Dekret nr. 245/1996 sml. om bedøvelses/aflivningsmetoder -Dekret nr. 382/2004 sml. om bedøvelses/aflivningsmetoder -Lov nr. 99/2004 om forvaltning af dambrug, herunder også fiskeopdræt -Retningslinje nr. 5/2015 om salgssteder for salg af fisk -DE -Forordning (EF) nr. 1099/2009 -Lov om beskyttelse af dyr i forbindelse med aflivning og slagtning (Verordnung zum Schutz von Tieren im Zusammenhang mit der Schlachtung oder Tötung und zur Durchführung der Verordnung (EG) Nr. 1099/2009 des Rates (Tierschutz-Schlachtverordnung -TierSchlV) -God hygiejnepraksis (1994) (Verordnung über die hygienischen Anforderungen an Fischereierzeugnisse) -God praksis i dambrug (karper) (gute fachliche Praxis der Teichwirtschaft in Brandenburg) - DK -Forordning (EF) nr. 1099/2009 - -Ingen (den kompetente myndighed fører tilsyn) FR -Forordning (EF) nr. 1099/2009 - Note de service 2007-8016 de la DGAL (intern instruks fra det franske fødevaretilsyn) af 16. januar 2007 (DGAL/SDSPA/N2007-8192) -(ingen besvarelse fra den kompetente franske myndighed) IT -Forordning (EF) nr. 1099/2009 -Ingen (den kompetente myndighed fører tilsyn) GR -Forordning (EF) nr. 1099/2009 -2 cirkulærer om velfærd hos opdrættede fisk (23/3/2015; 9/6/2015) ES -Forordning (EF) nr. 1099/2009 -Praktisk kodeks for aflivning af fisk (Piscicultura; Guia de practica correctas para el sacrificio; 2016; AEONOR) 3. Socioøkonomiske resultater Tabel 5 nedenfor viser den nationale akvakulturproduktion af fisk, krebsdyr, bløddyr og andre vandorganismer i de 19 største akvakulturproducerende EØS-lande for årene 2009-2013, som tegner sig for 99 % af akvakulturproduktionen i EØS-området. Tabel 6 indeholder en oversigt over den gennemsnitlige produktion af opdrættede fisk for landene i undersøgelsen. Tabel 5. Akvakulturproduktion i 19 EØS-lande, 2009-2013 (i 1 000 ton levende vægt) EØS-land 2009 2010 2011 2012 2013 Ændring 2009-2013 Andel af EØS i alt, 2013 Norge 962 1 020 1 144 1 321 1 248 29,7 % 50,5 % Spanien 267 252 272 264 224 -16,1 % 9,0 % Det Forenede Kongerige 197 201 199 206 203 3,4 % 8,2 % Frankrig 234 225 207 205 201 -14,2 % 8,1 % Italien 162 153 164 163 163 0,1 % 6,6 % Grækenland 122 121 111 111 114 -6,6 % 4,6 % Nederlandene 56 67 44 46 60 8,5 % 2,4 % Danmark 35 36 36 35 38 7,3 % 1,5 % Polen 37 31 29 32 35 -3,6 % 1,4 % Irland 48 46 44 36 34 -28,0 % 1,4 % Tyskland 39 41 39 26 25 -35,0 % 1,0 % Tjekkiet 20 20 21 21 19 -3,6 % 0,8 % Ungarn 15 14 16 15 15 0,6 % 0,6 % Finland 14 12 11 13 14 -0,1 % 0,6 % Sverige 9 11 13 14 13 56,5 % 0,5 % Bulgarien 7 8 6 6 12 80,8 % 0,5 % Kroatien 14 14 13 10 12 -15,5 % 0,5 % Rumænien 13 9 8 10 11 -16,2 % 0,4 % Portugal 7 8 9 10 10 49,6 % 0,4 % I alt 19 medlemsstater 2 255 2 290 2 386 2 544 2 451 8,7 % 99,1 % EØS i alt 2 271 2 306 2 403 2 563 2 473 8,9 % 100,0 % Kilde: FAO Global Fishery and Aquaculture Statistics, Version 2016.1.2. Tallene i kursiv er overslag Tabel 6: Gennemsnitlig produktion af fisk pr. virksomhed i de udvalgte EU-medlemsstater National salgsmængde (ton) Antal virksomheder Gennemsnitlig produktion pr. virksomhed (ton) GR (2014) 118 080 248 476,1 UK (2013) 203 263 548 370,9 DK (2013) 46 297 130 356,1 IT (2013) 153 944 587 262,3 IE (2013) 34 667 283 122,5 ES (2013) 231 738 3 023 76,7 FR (2013) 227 601 2 988 76,2 PL (2013) 31 267 846 37,0 DE (2016) 20 936 5 952 3,5 Kilde: STECF-databasen, undtagen for Tyskland (Statistisches Bundesamt)

3.1.Økonomisk analyse af slagtepraksis Den samfundsøkonomiske analyse i undersøgelsesrapporten har vurderet forskellene mellem de fem undersøgte fiskearter og mellem havmiljøer (koldtvandsfisk, Middelhavsfisk, ferskvandsfisk). Der blev også taget hensyn til forskellene i virksomhedernes størrelse og produktionsmetoder i denne analyse, da disse er relevante faktorer i forbindelse med vurdering af velfærd. Andre omkostningsfaktorer, der ikke blev betragtet som i undersøgelsesrapporten, såsom foder, arbejdskraft og driftsomkostninger, forårsager hovedparten af de større variationer mellem virksomheder og lande. For hver af de undersøgte fiskearter i de undersøgte lande, blev de yderligere investeringer og årlige omkostninger til forbedret dyrevelfærdspraksis siden 2009 beregnet for et gennemsnitligt akvakulturbrug for de fiskearter, der er omfattet af undersøgelsen. Der er tale om supplerende omkostninger til forbedret velfærd i forbindelse med bedøvelse, aflivning og slagtning. I beregningerne af yderligere relaterede omkostninger antages det, at hvert enkelt akvakulturbrug skal have sin egen primære forarbejdning, og at den gennemsnitlige virksomhed ikke har gennemført dyrevelfærdspraksis. Atlanterhavslaks For at opfylde OIE's standarder (se afsnit 2.1 i denne rapport) blev det i undersøgelsen antaget, at alle akvakulturbrug medfører investeringsomkostninger til enten elektrisk bedøvelsesudstyr eller mekanisk bedøvelsesudstyr plus en maskine til afskæring af hovedet, og det blev konstateret, at de yderligere omkostninger til gennemførelse af forbedret dyrevelfærdspraksis er relativt små, baseret på det gennemsnitlige akvakulturbrugs størrelse. Ifølge undersøgelsen beløber de laveste meromkostninger sig til 2 eurocent/kg eller 0,5 % af salgsprisen i Det Forenede Kongerige, og de højeste beløber sig til 9 eurocent/kg eller mindre end 1,5 % af salgsprisen i Irland. På slagterier med høj kapacitet og høje arbejdskraftomkostninger kan investeringen endda resultere i omkostningsbesparelser. Da der i lakseindustrien i medlemsstaterne og EØS-landene imidlertid allerede er en udbredt gennemførelse af velfærdpraksis, vil relativt få virksomheder være nødt til at investere for at overholde OIE's standarder, og indvirkningen på konkurrenceevnen vil derfor sandsynligvis være begrænset. Alm. karpe Stordriftsfordele i antallet af slagtninger har en betydelig indvirkning på omkostningerne til dyrevelfærdsforanstaltninger. Dette blev klart i forbindelse med evalueringen af elektrisk bedøvelse efterfulgt af afhugning af hovedet med henblik på at opnå forbedret velfærd ved slagtning for karper, som har et langt lavere slagtemængde end typiske laksevirksomheder. De ekstra omkostninger varierede betydeligt mellem landene i casestudiet, og de laveste var 6 eurocent/kg i Polen og helt op til 41 eurocent/kg i Rumænien og 58 eurocent/kg i Tyskland. Almindelig karpe forbruges primært i produktionslandet, og produktionen heraf var generelt ikke rentabel uden støtte mellem 2009 og 2013 i typiske produktionssystemer. Små akvakulturbrug har ofte sværest ved at investere i at forbedre dyrevelfærden og kan opleve en konkurrencemæssig ulempe. Da eksport (herunder reeksport) kun tegner sig for en meget lille del af produktionen af karper på verdensplan, forventes virkningerne af velfærdsforanstaltninger på den internationale konkurrenceevne at blive begrænsede (selv om indvirkningen på kostprisen, som vist i figur 1, kan være betydelig). Regnbueørred For så vidt angår investeringer for at overholde OIE's standarder for slagtning af regnbueørred blev der i undersøgelsesrapporten antaget følgende: 1) elektrisk bedøvelse ude af vandet og 2) bedøvelse ved slag ude af vandet, begge efterfulgt af manuelle gællesnit. Som det var tilfældet med karper, varierede indvirkningen af meromkostningerne betydeligt afhængigt af stordriftsfordele, og de anslåede ekstraudgifter spænder fra blot 4 eurocent/kg i Danmark til 24 eurocent/kg i Frankrig. I Italien, hvor slagterierne har høj produktivitet og høje arbejdskraftomkostninger, blev der berettet om besparelser på 6 eurocent/kg. Bedøvelse ved slag er en dyrere løsning, og indvirkning på omkostningerne vil blive større især for mindre akvakulturbrug i f.eks. Frankrig. Havbars og guldbrasen For både havbars og guldbrasen blev følgende investeringer tager i betragtning med henblik på at forbedre dyrevelfærden ved slagtning: 1) elektrisk bedøvelse ude af vandet og 2) elektrisk bedøvelse ude af vandet, begge efterfulgt af afkøling i en blanding af is og havvand. De supplerende enhedsomkostninger varierer en smule afhængigt af metoderne, men de varierer i højere grad landene imellem afhængigt af virksomhedens størrelse. I Spanien - med de største virksomheder - var de supplerende enhedsomkostninger på 4 eurocent/kg for begge metoder. I Grækenland var det 5-6 eurocent/kg afhængigt af metoden, og i Italien - med de mindste virksomheder - var det 11-13 eurocent/kg. Selv om omkostningsstigningen er forholdsvis beskeden, selv for producenter af forholdsvis små mængder som i Italien, kan fortjenstmargener på de fleste af disse akvakulturbrug forhindre producenterne i at investere. Samlet set konstaterede undersøgelsesrapporten, at produktionen af havbars og guldbrasen generelt heller ikke var rentabel uden støtte i perioden 2009 og 2013 i de vigtigste akvakulturproducerende medlemsstater. Det kan derfor være vanskeligt for producenterne at foretage de nødvendige investeringer til at forbedre dyrevelfærdsstandarderne. Figur 1 giver en oversigt over virkningerne af en forbedring af dyrevelfærden på kostprisen på opdrættede fisk i de lande, der indgår i undersøgelsen (eurocent/kg). Figur 1: Virkning af forbedret dyrevelfærdspraksis

på kostprisen på opdrættede fisk i landene i undersøgelsen (eurocent/kg)