Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik /* KOM/2011/0628 endelig - 2011/0288 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Kommissionen fastlægger i sit forslag til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020 (FFR-forslaget)[1] de budgetmæssige rammer og vigtigste retningslinjer for den fælles landbrugspolitik. På denne baggrund fremlægger Kommissionen en række forordninger om lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 sammen med en konsekvensanalyse af alternative scenarier for udviklingen af politikken. De nuværende reformforslag er baseret på meddelelsen om den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020[2], som skitserede overordnede politiske handlemuligheder for at imødekomme de fremtidige udfordringer for landbrug og landdistrikter og for at opfylde de mål, der er opstillet for den fælles landbrugspolitik, nemlig 1) bæredygtig fødevareproduktion, 2) bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsats, og 3) afbalanceret territorial udvikling. Reformens retningslinjer i meddelelsen har siden fået bred opbakning både i den interinstitutionelle debat[3] og i høringen af interessenter, der fandt sted inden for rammerne af konsekvensanalysen. Et fælles tema, som er opstået under denne proces, er behovet for at fremme ressourceeffektiviteten med henblik på intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst for EU's landbrug og landdistrikter i overensstemmelse med Europa 2020-strategien, således at strukturen af den fælles landbrugspolitik bevares omkring to søjler, der bruger supplerende instrumenter for at nå de samme mål. Søjle I omfatter direkte betalinger og markedsforanstaltninger med en grundlæggende årlig indkomststøtte til EU's landbrugere og støtte i tilfælde af specifikke markedsforstyrrelser, mens søjle II omfatter udvikling af landdistrikterne, hvor medlemsstaterne udarbejder og medfinansierer flerårige programmer under en fælles ramme[4]. Gennem successive reformer har den fælles landbrugspolitik øget markedsorienteringen for landbruget, ydet indkomststøtte til producenterne, sikret bedre integration af miljøkrav og styrket støtten til udvikling af landdistrikterne som en integreret politik for udvikling af landdistrikterne i hele EU. Samme reformproces har imidlertid medført krav om en bedre fordeling af støtten mellem og i medlemsstaterne samt opfordringer til en bedre målretning af foranstaltninger med sigte på at tackle miljømæssige udfordringer og bedre tackle den øgede markedsvolatilitet. Tidligere reformer har hovedsagelig reageret på endogene udfordringer, fra enorme overskud til fødevaresikkerhedskriser. De har givet gode resultater for EU på både hjemmemarkedet og den internationale front. Men de fleste af de aktuelle udfordringer skyldes faktorer uden for landbruget og vil således kræve en bredere politisk reaktion. Presset på landbrugsindkomsterne forventes at fortsætte, da landbrugerne står over for flere risici, en nedgang i produktiviteten og avancepres på grund af stigende råvarepriser. Der er derfor behov for at opretholde indkomststøtten og styrke instrumenterne for at sikre en bedre forvaltning af risici og håndtering af krisesituationer. Et stærkt landbrug er afgørende for EU's fødevareindustri og den globale fødevaresikkerhed. Samtidig opfordres landbrug og landdistrikter til at forstærke deres indsats for at opfylde de ambitiøse klima- og energipolitiske mål og strategien for biodiversitet, som indgår i Europa 2020-dagsordenen. Landbrugere, som sammen med skovbrugere udgør de vigtigste arealforvaltere, har brug for støtte til at indføre og opretholde landbrugssystemer og -praksis, som er specielt gunstige for miljø- og klimamål, fordi markedspriserne ikke afspejler leveringen af sådanne offentlige goder. Det er også vigtigt, at landdistrikternes forskellige potentialer udnyttes bedst muligt, så de bidrager til inklusiv vækst og samhørighed. Den fremtidige fælles landbrugspolitik vil derfor ikke blive en politik, der kun tilgodeser en mindre, men væsentlig del af EU's økonomi, men også en politik af strategisk betydning for fødevaresikkerhed, miljøet og den territoriale balance. Deri ligger EU-merværdien af en reel fælles politik, der giver den mest effektive udnyttelse af begrænsede budgetressourcer med hensyn til at bevare et bæredygtigt landbrug i hele EU, finde en løsning på vigtige grænseoverskridende spørgsmål, som f.eks. klimaændringer og styrkelse af solidariteten mellem medlemsstaterne, og samtidig give fleksibilitet i gennemførelsen for at imødekomme lokale behov. I henhold til de regler, der er fastlagt i FFR-forslaget, skal den fælles landbrugspolitik fastholde sin tosøjlestruktur, idet budgettet for hver søjle fastholdes nominelt i 2013, med et klart fokus på resultater for de vigtigste EU-prioriteter. Direkte betalinger skal fremme bæredygtig produktion gennem tildeling af 30 % af deres budgetmidler til obligatoriske foranstaltninger, der er til gavn for klimaet og miljøet. Betalinger skal gradvis konvergere, og betalinger til store modtagere skal gradvis nedsættes. Udvikling af landdistrikterne skal indgå i en fælles strategisk ramme med andre EU-fonde og delt forvaltning med en mere resultatorienteret tilgang og klarere og bedre forudgående betingelser. Endelig skal finansieringen af den fælles landbrugspolitik med hensyn til markedsforanstaltninger styrkes med to instrumenter, der ikke indgår i FFR: 1) en nødreserve til at reagere på krisesituationer og 2) en udvidelse af anvendelsesområdet for Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen. På dette grundlag er hovedelementerne i de lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 fastsat i følgende forordninger: – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (”forordningen om direkte betalinger”). – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen) (FMO-forordningen). – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (”forordningen om udvikling af landdistrikterne”). – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (”den horisontale forordning)”. – Forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til fastsættelse af støtte og restitutioner i forbindelse med den fælles markedsordning for landbrugsprodukter. – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009, for så vidt angår anvendelsen af direkte betalinger til landbrugere for 2013. – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007, for så vidt angår enkeltbetalingsordningen og støtte til vinavlere. Forordningen om udvikling af landdistrikterne bygger på det forslag, som blev forelagt af Kommissionen den 6. oktober 2011, hvor der fastlægges fælles regler for alle fonde, der er omfattet af en fælles strategisk ramme[5]. En forordning vil følge ordningen for de socialt dårligst stillede personer, for hvilke finansieringen nu findes under en anden budgetpost i den flerårige finansielle ramme. Desuden er nye regler for offentliggørelse af oplysninger om støttemodtagere, hvor der tages hensyn til indsigelser fra EU-Domstolen, ligeledes under forberedelse med henblik på at finde den mest hensigtsmæssige måde at forene støttemodtagernes ret til beskyttelse af personoplysninger med princippet om åbenhed. 2. RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE På grundlag af en evaluering af den nuværende politikramme og en analyse af de fremtidige udfordringer og behov vurderes tre alternative scenarier i konsekvensanalysen, ligesom virkningerne sammenlignes. Dette er resultatet af en lang proces, der startede i april 2010 og styres af en tværtjenstlig gruppe, som samler omfattende kvantitativ og kvalitativ analyse, herunder fastsættelse af et udgangsniveau i form af mellemfristede fremskrivninger for landbrugsmarkeder og indkomst frem til 2020 samt modellering af virkningerne af de forskellige politiske scenarier på sektorens økonomi. Følgende tre scenarier beskrives i konsekvensanalysen: 1) en justering, der fortsætter med den nuværende politiske ramme, samtidig med at dens vigtigste mangler, f.eks. fordeling af direkte betalinger, håndteres, 2) et integrationsscenario, der medfører store politiske ændringer i form af bedre målretning og grønnere direkte betalinger og en forstærket strategisk målrettet politik for udvikling af landdistrikterne i bedre samordning med andre EU-politikker samt en udvidelse af retsgrundlaget for at sikre en bredere vifte af producentsamarbejde, og 3) et scenario, hvor politikkens fokus skifter udelukkende til miljøet med en gradvis udfasning af direkte betalinger, forudsat at produktionskapaciteten kan vedligeholdes uden støtte, og at de socioøkonomiske behov i landdistrikterne kan tilgodeses af andre politikker. På baggrund af den økonomiske krise og presset på de offentlige finanser, som EU har reageret på med Europa 2020-strategien og FFR-forslaget, lægger alle tre scenarier forskellig vægt på hver af de tre politiske målsætninger for den fremtidige fælles landbrugspolitik, som sigter mod et mere konkurrencedygtigt og bæredygtigt landbrug i levedygtige landdistrikter. Med henblik på en bedre afstemning med Europa 2020-strategien, især med hensyn til ressourceeffektivitet, vil det blive stadig vigtigere at forbedre landbrugets produktivitet gennem forskning, vidensoverførsel og fremme af samarbejde og innovation (herunder gennem det europæiske innovationspartnerskab om landbrugets produktivitet og bæredygtighed). Eftersom EU's landbrugspolitik ikke længere opererer inden for et handelsforvridende politisk miljø, forventes der yderligere pres på sektoren fra yderligere liberalisering, navnlig inden for rammerne af Dohadagsordenen for udvikling eller et frihandelsområde med Mercosur. De tre politiske scenarier blev udarbejdet under hensyntagen til de præferencer, som blev udtrykt i den høring, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen. Interesserede parter blev opfordret til at indsende bidrag mellem den 23. november 2010 og den 25. januar 2011, og et rådgivende udvalg blev nedsat den 12. januar 2011. Hovedpunkterne er sammenfattet nedenfor[6]: – Der er bred enighed blandt interessenterne om behovet for en stærk fælles landbrugspolitik baseret på en struktur med to søjler for at tackle udfordringerne med hensyn til fødevaresikkerhed, bæredygtig forvaltning af naturressourcer og territorial udvikling. – De fleste respondenter finder, at den fælles landbrugspolitik bør spille en rolle i stabiliseringen af markeder og priser. – Interessenterne har forskellige meninger om målretning af støtte (navnlig omfordeling af direkte støtte og nedsættelse af betalinger). – Der er enighed om, at begge søjler kan spille en vigtig rolle i forhold til at optrappe klimaindsatsen og øge de miljømæssige præstationer til gavn for EU's samfund. Mange landbrugere antager, at dette sker allerede i dag, men den bredere offentlighed hævder, at søjle I-betalinger kan anvendes mere effektivt. – Respondenterne ønsker, at alle dele af EU, herunder i ugunstigt stillede områder, skal deltage i den fremtidige vækst og udvikling. – Integrationen af den fælles landbrugspolitik med andre politikker, f.eks. miljø, sundhed, handel og udvikling, blev understreget af mange respondenter. – Innovation, udvikling af konkurrencedygtige virksomheder og levering af offentlige goder til EU-borgere betragtes som måder at tilpasse den fælles landbrugspolitik til Europa 2020-strategien på. I konsekvensanalysen blev de tre alternative politiske scenarier således sammenlignet: Scenariet med et nyt fokus vil fremskynde strukturtilpasningen i landbrugssektoren og flytte produktionen til de mest omkostningseffektive områder og mest profitable sektorer. Der vil ganske vist blive afsat betydeligt flere midler til miljøet, men det vil også udsætte sektoren for større risici som følge af begrænsede muligheder for markedsintervention. Det vil desuden medføre betydelige sociale og miljømæssige omkostninger, da de mindst konkurrencedygtige områder vil få et stort indkomsttab og en betydelig miljøforringelse, eftersom politikken ville miste løftestangseffekten af direkte betalinger kombineret med krydsoverensstemmelseskravene. I den anden ende af spektret vil tilpasningsscenariet være den bedste mulighed for politisk kontinuitet med begrænsede, men håndgribelige forbedringer i såvel landbrugets konkurrenceevne som i miljøresultaterne. Men der er alvorlig tvivl om, hvorvidt dette scenario i tilstrækkeligt omfang vil kunne imødekomme de vigtige klima- og miljømæssige udfordringer i fremtiden, som også understøtter landbrugets langsigtede bæredygtighed. Integrationsscenariet giver fornyelse med større målretning og grønnere direkte betalinger. Analysen viser, at miljøvenlighed kan opnås til en rimelig pris for landbrugerne, selv om der ikke kan undgås visse administrative byrder. En ny dynamik i udviklingen af landdistrikterne er ligeledes mulig, forudsat at de nye muligheder udnyttes effektivt af medlemsstater og regioner, og at den fælles strategiske ramme med andre EU-midler ikke fjerner synergierne med søjle I eller svækker udviklingen af landdistrikternes særlige, stærke sider. Med den rette balance vil dette scenario være bedst til at tackle langsigtet bæredygtighed i landbruget og landdistrikterne. På dette grundlag konkluderes det i konsekvensanalysen, at integrationsscenariet er mest afbalanceret ved gradvist at tilpasse den fælles landbrugspolitik til EU's strategiske mål, og denne balance findes også i gennemførelsen af de forskellige elementer i de lovgivningsmæssige forslag. Det vil også være vigtigt at udvikle en evalueringsramme for at måle opfyldelsen af den fælles landbrugspolitik med et fælles sæt af indikatorer, der er knyttet til de politiske målsætninger. Forenkling har været en vigtig faktor gennem hele processen og bør styrkes på en række forskellige måder, f.eks. i strømliningen af krydsoverensstemmelse og markedsinstrumenter eller udformningen af ordningen for mindre landbrugere. Desuden bør grønnere direkte betalinger udformes på en sådan måde, at de mindsker de administrative byrder, herunder udgifter til kontrol. 3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD Det foreslås at bevare den nuværende struktur af den fælles landbrugspolitik i to søjler med årlige obligatoriske generelle foranstaltninger under søjle I suppleret med frivillige foranstaltninger, der er bedre skræddersyet til de nationale og regionale særpræg i henhold til en flerårig programmeringsstrategi i søjle II. Den nye konstruktion af direkte betalinger har dog til formål bedre at udnytte synergien med søjle II, som igen er placeret under en fælles strategisk ramme for bedre at koordinere med andre EU fonde med delt forvaltning. På dette grundlag er den nuværende struktur med fire grundlæggende retlige instrumenter også fastholdt, om end med et udvidet omfang af finansieringsforordningen for at samle fælles bestemmelser i, hvad der nu kaldes den horisontale forordning. Forslagene overholder nærhedsprincippet. Den fælles landbrugspolitik er en virkelig fælles politik: det er et område, hvor der er delt kompetence mellem EU og medlemsstaterne, som foregår på EU-plan med henblik på at sikre et bæredygtigt og diversificeret landbrug i hele EU, og som behandler vigtige grænseoverskridende spørgsmål, f.eks. klimaændringer og styrket solidaritet mellem medlemsstaterne. I lyset af betydningen af de fremtidige udfordringer for fødevaresikkerhed, miljøet og territorial balance er den fælles landbrugspolitik stadig en strategisk vigtig politik, som skal sikre den mest effektive reaktion på de politiske udfordringer og den mest effektive udnyttelse af budgetmidlerne. Desuden foreslås det at opretholde den nuværende struktur med instrumenter i to søjler, hvor medlemsstaterne har større spillerum til at skræddersy løsninger til deres lokale forhold og ligeledes medfinansiere søjle II. Det nye europæiske innovationspartnerskab og værktøjet til risikostyring er også placeret under søjle II. Samtidig vil politikken være mere på linje med Europa 2020-strategien (herunder en fælles ramme med andre EU-fonde), og en række forbedringer og forenklinger vil blive indført. Endelig viser den analyse, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen, klart, hvilke omkostninger det vil få ikke at gøre noget i form af negative økonomiske, miljømæssige og sociale konsekvenser. Ud over finansieringsbestemmelser bliver der i den horisontale forordning samlet relevante regler for alle instrumenter, såsom bestemmelser om krydsoverensstemmelse, kontrol og sanktioner. Resultatet er, at forordningen nu fastlægger regler om finansiering, bedriftsrådgivningssystemet, forvaltnings- og kontrolsystemer, krydsoverensstemmelse og regnskabsafslutning. Formålet er at tilpasse finansieringsregler på grundlag af hidtil indhøstet erfaring for at strømline og fremme krydsoverensstemmelse og styrke bedriftsrådgivningssystemet. Især for krydsoverensstemmelses vedkommende blev de gældende regler revideret med henblik på forenkling, styrkelse af klimaændringsdimensionen inden for god landbrugs- og miljømæssig stand og sikring af sammenhæng med bestemmelserne om grønnere og relevante miljømæssige foranstaltninger, som tilbydes under udvikling af landdistrikterne. Endelig giver forordningen grundlaget for en fælles overvågnings- og evalueringsramme til at måle resultaterne af den fælles landbrugspolitik i den næste periode. Denne forordning indebærer forskellige forenklingselementer. Frem for alt samler den alle regler om krydsoverensstemmelse i en enkelt retsakt, hvorved de bliver mere læsevenlige. Desuden omhandler den en reduktion af antallet af betalingsorganer og en styrkelse af koordineringsorganets rolle. Det vil gøre systemet mere gennemskueligt og mindre byrdefuldt for såvel nationale myndigheder som Kommissionens tjenestegrene. Der vil blive afkrævet færre godkendelser og revisionserklæringer på medlemsstatsplan, og antallet af revisioner fra Kommissionens side kan reduceres. Reglerne om forvaltning og kontrol vil blive afpasset efter hinanden, så vidt det er muligt, for de to søjler i den fælles landbrugspolitik for at opnå retlig klarhed og harmoniserede procedurer. Desuden indfører forordningen beføjelser til Kommissionen for at mindske antallet af kontrolbesøg på stedet for medlemsstater, der har korrekt fungerende kontrolsystemer og lave fejlprocenter. Hermed vil de administrative byrder kunne mindskes for såvel landbrugere som nationale myndigheder. 4. VIRKNING FOR BUDGETTET FFR-forslaget foreskriver, at en væsentlig del af EU's budget fortsat bør afsættes til landbruget, som er en fælles politik af strategisk betydning. I løbende priser foreslås det således, at den fælles landbrugspolitik bør fokusere på sine kerneaktiviteter med 317,2 mia. EUR afsat til søjle I og 101,2 mia. EUR til søjle II i perioden 2014-2020. Søjle I- og søjle II-finansiering suppleres med yderligere midler på 17,1 mia. EUR bestående af 5,1 mia. EUR til forskning og innovation, 2,5 mia. EUR til fødevaresikkerhed og 2,8 mia. EUR til fødevarebistand til socialt dårligt stillede under andre udgiftsområder i FFR samt af 3,9 mia. EUR i en ny reserve til kriser i landbruget og op til 2,8 mia. EUR i Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen uden for FFR, således at det samlede budget udgør 435,6 mia. EUR i perioden 2014-2020. Hvad angår fordeling af støtten blandt medlemsstaterne, foreslås det, at alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af EU-gennemsnittet vil få fjernet en tredjedel af denne forskel. De nationale lofter i forordningen om direkte betalinger beregnes på dette grundlag. Fordelingen af støtte til udvikling af landdistrikterne er baseret på objektive kriterier, der er knyttet til de politiske målsætninger under hensyntagen til den nuværende fordeling. Som det er tilfældet i dag, bør mindre udviklede regioner fortsat kunne få højere medfinansieringssatser, der også vil gælde for bestemte foranstaltninger såsom vidensoverførsel, producentorganisationer, samarbejde og Leader. Der indføres en vis fleksibilitet mellem søjlerne (op til 5 % af de direkte betalinger): fra søjle I til søjle II, for at medlemsstaterne skal kunne styrke deres politik til udvikling af landdistrikterne, og fra søjle II til søjle I for de medlemsstater, hvor størrelsen af de direkte betalinger ligger under 90 % af gennemsnittet for EU. Oplysninger om de finansielle følger af forslagene til reform af den fælles landbrugspolitik er anført i den finansieringsoversigt, der ledsager forslagene. 2011/0288 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen[7], efter fremsendelse af udkastet til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[8], efter at have hørt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse[9], efter den almindelige lovgivningsprocedure og ud fra følgende betragtninger: (1) Meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om ”Den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020 – Morgendagens udfordringer: fødevarer, naturressourcer og landområder”[10] omhandler de potentielle udfordringer, mål og retningslinjer for den fælles landbrugspolitik efter 2013. I lyset af debatten om denne meddelelse bør den fælles landbrugspolitik ændres med virkning fra den 1. januar 2014. Ændringen bør dække alle hovedinstrumenterne i den fælles landbrugspolitik, herunder Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik[11] som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning [KOM(2010)…(Lissabon-tilpasning)][12]. De erfaringer, der er gjort i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning, viser, at det er nødvendigt at justere nogle af elementerne i finansierings- og overvågningsmekanismen. På grund af reformens omfang bør forordning (EF) nr. 1290/2005 ophæves og erstattes af en ny retsakt. Med reformen bør bestemmelserne også i videst muligt omfang harmoniseres, strømlines og forenkles. (2) Eftersom målene for denne forordning ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne på grund af forbindelserne mellem den og de øvrige instrumenter i den fælles landbrugspolitik og begrænsningerne for medlemsstaternes økonomiske ressourcer i en udvidet Union og derfor kan bedre nås på EU-plan gennem en flerårig garanteret unionsfinansiering og ved at fokusere på prioriteterne, kan Unionen træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet i artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet som fastsat i denne traktats artikel 5, stk. 4, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. (3) For at supplere eller ændre visse ikke-væsentlige elementer af denne forordning bør beføjelsen til at vedtage retsakter tillægges Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten, for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og koordineringsorganer, indholdet af bedriftsrådgivningssystemet, foranstaltninger, der skal finansieres over Unionens budget under offentlig intervention og værdiansættelse af foranstaltningerne i forbindelse med offentlig intervention, reduktion og suspension af godtgørelser til medlemsstaterne, kompensation mellem udgifter og indtægter under fondene, inddrivelse af gæld, sanktioner over for modtagere i tilfælde af manglende opfyldelse af betingelserne for støtteberettigelse, for så vidt angår regler om sikkerhedsstillelse, om det integrerede administrations- og kontrolsystems funktionsmåde, foranstaltninger, der er udelukket fra kontrol af transaktioner, sanktioner, der anvendes ved krydsoverensstemmelse, regler om opretholdelse af permanente græsarealer, regler om udløsende begivenhed og den vekselkurs, der skal anvendes af medlemsstater, som ikke benytter euroen, samt indholdet af den fælles evalueringsramme for de foranstaltninger, der vedtages under den fælles landbrugspolitik. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet. (4) Den fælles landbrugspolitik omfatter en række foranstaltninger, herunder foranstaltninger vedrørende udvikling af landdistrikterne. Det er vigtigt, at der er finansiering til stede til disse foranstaltninger, hvis de skal kunne bidrage til opfyldelsen af målene i den fælles landbrugspolitik. Eftersom foranstaltningerne har visse elementer til fælles, men også er forskellige i en række henseender, bør finansieringen af dem kombineres i et og samme sæt af bestemmelser, som giver mulighed for forskellig behandling, når det er nødvendigt. Ved forordning (EF) nr. 1290/2005 blev der oprettet to europæiske landbrugsfonde, nemlig Den Europæiske Garantifond for Landbruget (i det følgende benævnt "EGFL") og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (i det følgende benævnt "ELFUL"). Disse to fonde bør bibeholdes. (5) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. [FR]/xxx af […] om de finansielle regler for Unionens budget[13] og de bestemmelser, der vedtages i henhold hertil, bør finde anvendelse på foranstaltningerne i nærværende forordning. I forordningen er der navnlig fastlagt bestemmelser vedrørende delt forvaltning med medlemsstaterne baseret på principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning, åbenhed og ikke-forskelsbehandling samt bestemmelser om godkendte organers funktion, budgetmæssige principper, og alle disse bestemmelser bør overholdes inden for rammerne af nærværende forordning. (6) Unionens budget bør finansiere udgifterne til den fælles landbrugspolitik, herunder til udvikling af landdistrikter, gennem begge fonde, enten direkte eller i forbindelse med delt forvaltning med medlemsstaterne. Det bør præciseres, hvilke foranstaltninger der kan finansieres over disse fonde. (7) Der bør fastsættes bestemmelser om medlemsstaternes godkendelse af betalingsorganer, fastsættelsen af procedurer til indhentning af de nødvendige forvaltningserklæringer og godkendelsen af forvaltnings- og overvågningssystemer samt uafhængige organers godkendelse af årsregnskaber. For at sikre åbenhed i national kontrol, især hvad angår tilladelses- validerings- og betalingsprocedurer, og for at reducere den administrative og revisionsmæssige byrde for Kommissionens tjenestegrene såvel som for medlemsstaterne, hvor der kræves godkendelse af hvert enkelt betalingsorgan, bør antallet af myndigheder og instanser, som har fået overdraget dette ansvar, desuden begrænses under hensyntagen til de forfatningsmæssige ordninger i den enkelte medlemsstat. (8) Hvis en medlemsstat godkender mere end ét betalingsorgan, er det vigtigt, at den udpeger ét enkelt koordineringsorgan, som skal sikre en sammenhængende forvaltning af midlerne, etablere forbindelsen mellem Kommissionen og de forskellige godkendte betalingsorganer og sørge for, at de oplysninger, som Kommissionen anmoder om vedrørende de forskellige betalingsorganers aktiviteter, hurtigt kan meddeles. Koordineringsorganet bør også være ansvarligt for at sikre, at der træffes afhjælpende foranstaltninger, og at Kommissionen holdes underrettet om opfølgningen, og det bør sørge for en homogen anvendelse af fælles regler og standarder. (9) Kun betalingsorganer, der er godkendt af medlemsstaterne, kan give en rimelig sikkerhed for, at der er foretaget den nødvendige kontrol inden udbetalingen af Unionens støtte til modtagerne. Det bør derfor være eksplicit fastlagt, at kun udgifter afholdt af godkendte betalingsorganer kan godtgøres over Unionens budget. (10) For at modtagerne kan blive mere bevidste om forholdet mellem landbrugspraksis og forvaltning af landbrug på den ene side og standarder vedrørende miljø, klimaforandring, god landbrugsmæssig stand af jord, fødevaresikkerhed, folkesundhed, dyresundhed, plantesundhed og dyrevelfærd på den anden side, er det nødvendigt, at medlemsstaterne indfører et omfattende bedriftsrådgivningssystem, som tilbyder rådgivning til modtagerne. Dette bedriftsrådgivningssystem bør på ingen måde påvirke modtagernes forpligtelse og ansvar for at respektere disse standarder. Medlemstaterne bør også sørge for, at der er en klar adskillelse mellem rådgivning og kontrol. (11) Bedriftsrådgivningssystemet bør mindst dække de krav og standarder, som falder ind under krydsoverensstemmelsesordningens anvendelsesområde. Systemet bør også dække de krav, der skal respekteres med hensyn til praksis i landbruget, som er velgørende for klima og miljø, ved direkte betalinger, samt bevaring af landbrugsarealer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. DP/xxx af xxx om regler for direkte betaling til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik[14]. Denne ordning bør i sidste instans dække visse elementer, der vedrører mindskelse af og tilpasning til klimaforandring, biodiversitet, beskyttelse af vand, notifikation om plante- og dyresygdomme, innovation samt bæredygtig udvikling af den økonomiske aktivitet i små landbrug. (12) Det bør være frivilligt for modtagerne at træde ind i bedriftsrådgivningssystemet. Alle modtagere bør, uanset om de modtager støtte under den fælles landbrugsordning, kunne deltage i systemet. Medlemsstaterne vil dog kunne fastsætte prioriterede kriterier. På grund af systemets art er det hensigtsmæssigt, at de oplysninger, der opnås under rådgivningsarbejdet, behandles fortroligt, bortset fra i tilfælde af grove overtrædelser af Unionens lovgivning eller national lovgivning. For at sikre, at systemet fungerer effektivt, bør rådgiverne være passende kvalificerede og regelmæssigt modtage efteruddannelse. (13) Det er vigtigt, at Kommissionen stiller de nødvendige bevillinger til dækning af udgifter, der er afholdt af de godkendte betalingsorganer på vegne af EGFL, til rådighed for medlemsstaterne i form af godtgørelser på grundlag af bogføringen af de udgifter, som disse organer afholder. Indtil sådanne godtgørelser, i form af månedlige betalinger, er foretaget, skal medlemsstaterne stille finansielle midler til rådighed i overensstemmelse med deres godkendte betalingsorganers behov. De udgifter, som medlemsstaterne og de modtagere, der er involveret i gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik, har til personale og drift, bør afholdes af dem selv. (14) Med brugen af det agrometeorologiske system og erhvervelsen og forbedringen af satellitbilleder, bør det være muligt for Kommissionen at forvalte landbrugsmarkederne og at gøre det lettere at overvåge landbrugsudgifterne. (15) Som led i budgetdisciplinen er det nødvendigt at fastsætte det årlige loft for de udgifter, der finansieres over EGFL, under hensyntagen til de maksimumsbeløb, der er fastsat for denne fond i den flerårige finansielle ramme, der er omhandlet i forordning (EU) nr. xxx/xxx af […][15] om den flerårige finansielle ramme for 2014-2020 [MFF]. (16) Budgetdisciplinen kræver ligeledes, at det årlige loft over udgifter, der finansieres over EGFL, overholdes under alle omstændigheder og på alle stadier af budgetproceduren og af budgetgennemførelsen. Det kræver, at det nationale loft over direkte betalinger pr. medlemsstat, som er fastsat i forordning (EU) nr. xxx/xxx[DP] betragtes som et finansielt loft over den pågældende medlemsstat for disse direkte betalinger, og godtgørelsen af disse betalinger bør ikke overstige det pågældende loft. Budgetdisciplinen kræver desuden, at alle retsakter, der foreslås af Kommissionen eller vedtages af lovgiveren eller af Kommissionen inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik og finansieres over EGFL, overholder det årlige loft over de udgifter, der finansieres over denne fond. (17) Med henblik på at sikre, at beløbene til finansiering af den fælles landbrugspolitik svarer til de årlige lofter, bør den finansielle mekanisme, der henvises til i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003[16], hvorved det direkte støtteniveau bliver tilpasset, bibeholdes. I sammen forbindelse er det nødvendigt at bemyndige Kommissionen til at fastsætte disse tilpasninger, hvis Rådet ikke har fastsat dem inden den 30. juni i det kalenderår, som de vedrører. (18) De foranstaltninger, der træffes for at fastsætte lofterne for EGFL's og ELFUL's finansielle deltagelse, berører ikke beføjelserne for den budgetmyndighed, der er udpeget i traktaten. Disse foranstaltninger bør derfor baseres på de referencebeløb, der er fastsat i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale af […] mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om samarbejde i budgetanliggender og forsvarlig økonomisk forvaltning[17] og forordning (EU) nr. xxx/xxx [MFF]. (19) Budgetdisciplinen indebærer også en løbende undersøgelse af den budgetmæssige situation på mellemlang sigt. Derfor bør Kommissionen i forbindelse med fremsættelsen af budgetforslaget for et givet år forelægge sine overslag og sin analyse for Europa-Parlamentet og Rådet og eventuelt foreslå lovgiveren relevante foranstaltninger. Endvidere bør Kommissionen på ethvert tidspunkt fuldt ud udnytte sine forvaltningsbeføjelser for at sikre, at det årlige loft overholdes, og den bør om nødvendigt stille forslag til Europa-Parlamentet og til Rådet eller til Rådet om passende foranstaltninger med henblik på genopretning af budgetsituationen. Hvis det årlige loft ikke kan overholdes ved udløbet af et regnskabsår på grund af medlemsstaternes godtgørelsesanmodninger, bør Kommissionen kunne vedtage foranstaltninger, der sikrer en foreløbig fordeling af det disponible budget mellem medlemsstaterne proportionalt med deres endnu ikke imødekomne betalingsanmodninger samt overholdelse af det fastsatte loft for det pågældende år. Betalingerne for det pågældende år bør foretages over det følgende regnskabsår, og den samlede finansiering fra Unionen pr. medlemsstat bør fastsættes endeligt, ligesom der bør fastsættes en udligning mellem medlemsstaterne med henblik på at overholde det fastsatte beløb. (20) På tidspunktet for gennemførelsen af budgettet bør Kommissionen etablere en ordning for månedlig varsling og overvågning af landbrugsudgifterne, således at den, hvis der er risiko for overskridelse af det årlige loft, hurtigst muligt kan vedtage de relevante foranstaltninger som led i de forvaltningsbeføjelser, den er tillagt, og foreslå andre foranstaltninger, hvis disse foranstaltninger viser sig at være utilstrækkelige. Kommissionen bør forelægge en periodisk rapport for Europa-Parlamentet og Rådet, som sammenligner udviklingen i de hidtil afholdte udgifter i forhold til profilerne, samt en vurdering af den forventede gennemførelse i resten af regnskabsåret. (21) Den vekselkurs, som Kommissionen anvender ved udfærdigelsen af budgetdokumenterne, bør under hensyntagen til den tid, der går mellem udarbejdelsen og forelæggelsen, afspejle de senest foreliggende oplysninger. (22) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. CR/xxx af […] om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, der er omfattet af den fælles strategiske ramme og fastlægger generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophæver forordning (EF) nr. 1083/2006[18], fastlægger regler for den finansielle støtte fra de fonde, der er omfattet af den pågældende forordning, herunder ELFUL. Disse bestemmelser omfatter også visse regler om udgifternes støtteberettigelse, om finansiel forvaltning samt om forvaltnings- og kontrolsystemer. Hvad angår den finansielle forvaltning af ELFUL, bør der af hensyn til retlig klarhed og sammenhæng mellem landbrugsfondene henvises til de relevante bestemmelser om budgetforpligtelser, betalingsfrister og -frigørelse i forordning (EU) nr. CR/xxx. (23) Programmerne for udvikling af landdistrikterne finansieres over Unionens budget på grundlag af forpligtelser i årlige trancher. Medlemsstaterne bør allerede fra iværksættelsen af programmerne for udvikling af landdistrikterne kunne råde over Unionens midler. Det er derfor nødvendigt at etablere en forfinansieringsordning, der kan sikre et regelmæssigt flow af betalinger til modtagerne, ligesom grænserne for en sådan ordning bør fastlægges. (24) Bortset fra forfinansiering bør der skelnes mellem Kommissionens betalinger til de godkendte betalingsorganer. Der bør fastsættes mellemliggende betalinger og betaling af saldi og nærmere bestemmelser for betalingen heraf. Reglen om automatisk frigørelse bør bidrage til at fremskynde gennemførelsen af programmerne og til forsvarlig økonomisk forvaltning. (25) Unionens støtte bør udbetales i god tid, således at modtagerne kan udnytte den effektivt. Hvis medlemsstaterne ikke overholder de betalingsfrister, der er fastsat i Unionens lovgivning, vil det kunne give alvorlige problemer for modtagerne og bringe princippet om Unionens budgets etårighed i fare. Derfor bør de udgifter, der er afholdt med overskridelse af betalingsfrister, udelukkes fra Unionens finansiering. For at kunne overholde proportionalitetsprincippet bør Kommissionen kunne fastsætte bestemmelser, der fastslår undtagelserne fra denne generelle regel. Dette princip, som er fastlagt i forordning (EF) nr. 1290/2005, bør bibeholdes og gælde både for EGFL og ELFUL. Hvis medlemsstaterne betaler for sent, bør de tilføje renter til det oprindelige beløb i deres egne omkostninger for at kompensere modtagerne. En sådan bestemmelse vil kunne give medlemsstaterne incitament til bedre at overholde betalingsfrister og vil kunne give modtagerne større sikkerhed for at blive betalt til tiden eller i det mindste blive kompenseret i tilfælde af for sen betaling. (26) I forordning (EF) nr. 1290/2005 er der bestemmelser om nedsættelse og suspension af månedlige eller mellemliggende betalinger for EGFL og ELFUL. Til trods for den temmelig brede formulering af disse bestemmelser kan det konstateres, at de i praksis hovedsageligt bliver benyttet til at nedsætte betalinger for manglende overholdelse af betalingsfrister, lofter og andre tilsvarende "regnskabsforhold", som det er let at opdage i udgiftsanmeldelserne. Disse bestemmelser tillader også nedsættelse og suspension i tilfælde af alvorlige og vedvarende mangler i de nationale kontrolsystemer, men der er temmelig restriktive, væsentlige betingelser for at kunne gøre det, og det kræves, at der følges en særlig totrinsprocedure. Budgetmyndigheden har gentagne gange bedt Kommissionen om at suspendere betalinger til medlemsstater, der ikke overholder reglerne. På baggrund heraf er det nødvendigt at skabe klarhed over ordningen i forordning (EF) nr. 1290/2005 og at samle reglerne om nedsættelse og suspension for både EGFL og ELFUL i en enkelt artikel. Systemet med nedsættelse på grund af "regnskabsforhold" bør bibeholdes med en mere klar formulering på linje med eksisterende administrativ praksis. Muligheden for nedsættelse eller suspension af betalinger i tilfælde af betydelige og vedvarende mangler i nationale kontrolsystemer bør udvides til også at omfatte forsømmelighed ved inddrivelsen af uretmæssige betalinger, idet totrinsproceduren for en sådan nedsættelse eller suspension bibeholdes. (27) Ifølge sektorlandbrugslovgivningen skal medlemsstaterne inden for nærmere fastsatte frister indsende oplysninger om det antal kontroller, der bliver foretaget, og om resultaterne heraf. Disse kontrolstatistikker benyttes til at fastslå fejlniveauer på medlemsstatsplan og mere generelt til at kontrollere forvaltningen af EGFL og ELFUL. De er en vigtig kilde for Kommissionen til at kunne se, om fondene bliver forvaltet korrekt, og de er et væsentligt element i den årlige revisionserklæring. I betragtning af hvor vigtige disse statistiske oplysninger er og for at sikre, at medlemsstaterne overholder deres forpligtelse til at indsende dem til tiden, er det nødvendigt med en afskrækkende virkning for at undgå for sen indsendelse af de krævede data, som står i et rimeligt forhold til omfanget af de manglende data. Derfor bør der indføres bestemmelser, som giver Kommissionen mulighed for at suspendere dele af de månedlige eller mellemliggende betalinger, som der ikke er blevet indsendt relevante, statistiske oplysninger om til tiden. (28) For at give mulighed for genanvendelse af midler under henholdsvis EGFL og ELFUL er der behov for regler om tildeling af specifikke beløb. Listen i forordning (EF) nr. 1290/2005 bør suppleres med beløbene vedrørende for sene betalinger og regnskabsafslutningen for så vidt angår udgifterne under EGFL. Rådets forordning (EØF) nr. 352/78 af 20. februar 1978 om tilkendelse af sikkerhed, kautioner og garantier, der stilles inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, og som fortabes[19], indeholder regler om, hvad beløb, der stammer fra tabt sikkerhedsstillelse, skal gå til. Disse bestemmelser bør harmoniseres og samles under ét med de eksisterende bestemmelser om formålsbestemte indtægter. Forordning (EF) nr. 352/78 bør derfor ophæves. (29) I Rådets forordning (EF) nr. 814/2000 af 17. april 2000 om informationsforanstaltninger vedrørende den fælles landbrugspolitik[20] og gennemførelsesbestemmelserne hertil er det fastlagt, hvilke informationsforanstaltninger vedrørende den fælles landbrugspolitik der kan finansieres under artikel 5, litra c), i forordning (EF) nr. 1290/2005. Forordning (EF) nr. 814/2000 indeholder en liste over disse foranstaltninger og målene herfor og fastsætter regler for finansieringen af dem og gennemførelsen af de hertil svarende projekter. Efter vedtagelsen af den pågældende forordning er der blevet vedtaget regler ved forordning (EU) nr. xxx/xxx[FR] for så vidt angår tilskud og indkøb. Disse regler bør også gælde for informationsforanstaltninger under den fælles landbrugspolitik. Af hensyn til forenkling og sammenhæng bør forordning (EF) nr. 814/2000 ophæves, mens de specifikke bestemmelser vedrørende målene og de typer foranstaltninger, der kan finansieres, bør bibeholdes. Ved disse foranstaltninger bør der også tages hensyn til behovet for at sikre en mere effektiv kommunikation til den brede offentlighed og stærkere synergier mellem de kommunikationsaktiviteter, der sættes i gang på Kommissionens initiativ, og sikre, at der bliver informeret effektivt om Unionens politiske prioriteter. Derfor bør de også omfatte informationsforanstaltninger, som er relevante for den fælles landbrugspolitik inden for rammerne af den virksomhedskommunikation, der henvises til i Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Et budget for Europa 2020 – Del II: Politikker[21]. (30) Finansieringen af foranstaltninger og aktioner under den fælles landbrugspolitik vil delvis ske inden for rammerne af delt forvaltning. For at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning af Unionens midler bør Kommissionen kontrollere den forvaltning af fondene, der foretages af de myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for at foretage betalinger. Det bør fastslås, hvilken form for kontrol der skal foretages af Kommissionen, og under hvilke betingelser Kommissionen kan varetage sit ansvar for gennemførelsen af budgettet, ligesom det bør præciseres, hvilke samarbejdsforpligtelser medlemsstaterne har. (31) For at Kommissionen kan opfylde sin forpligtelse til at sikre, at der i medlemsstaterne findes systemer til forvaltning af og tilsyn med Unionens udgifter, og at disse fungerer korrekt, og uden at dette berører den kontrol, der gennemføres af medlemsstaterne, bør Kommissionen kunne bemyndige personer til at foretage kontrol, og de bør have mulighed for at anmode medlemsstaterne om bistand hertil. (32) Der bør i videst muligt omfang anvendes informationsteknologi ved udarbejdelsen af de oplysninger, der skal sendes til Kommissionen. Når Kommissionen foretager sin kontrol, bør den have fuldstændig og umiddelbar adgang til de oplysninger, der vedrører udgifterne, både på papir og i elektronisk form. (33) For at etablere den finansielle forbindelse mellem de godkendte betalingsorganer og Unionens budget bør Kommissionen årligt foretage regnskabsafslutningen for disse betalingsorganer. Afgørelsen om regnskabsafslutning vedrører de forelagte regnskabers fuldstændighed, nøjagtighed og pålidelighed, men ikke udgifternes overensstemmelse med Unionens lovgivning. (34) Det er Kommissionen, som i henhold til artikel 17 i traktaten om Den Europæiske Union er ansvarlig for den korrekte anvendelse af fællesskabslovgivningen, og som bør afgøre, om de udgifter, der er afholdt af medlemsstaterne, er i overensstemmelse med Unionens lovgivning. Medlemsstaterne bør have ret til at begrunde deres beslutninger om betaling og at anmode om mægling, hvis der er uenighed mellem dem og Kommissionen. For at give medlemsstaterne retslig og finansiel sikkerhed vedrørende tidligere afholdte udgifter, bør der fastsættes en maksimumsfrist, inden for hvilken Kommissionen kan beslutte, om manglende overholdelse har finansielle konsekvenser. Proceduren til efterprøvning af regnskabsafslutningen bør for ELFUL's vedkommende være på linje med bestemmelserne vedrørende Kommissionens finansielle korrektioner som fastlagt i del 2 i forordning (EU) nr. CR/xxx. (35) For EGFL's vedkommende bør inddrevne beløb betales tilbage til denne fond, hvis udgifterne ikke er i overensstemmelse med Unionens lovgivning, og der ikke var nogen hjemmel hertil. Der bør forudses en ordning vedrørende finansielt ansvar for uregelmæssigheder, hvis det fulde beløb ikke er inddrevet. I den forbindelse bør der fastlægges en procedure, som gør det muligt for Kommissionen at beskytte Unionens interesser ved at beslutte at pålægge den berørte medlemsstat at afholde de midler, der er tabt på grund af uregelmæssigheder, og som ikke er blevet inddrevet inden for en rimelig frist. Reglerne bør anvendes på alle beløb, som endnu ikke er inddrevet på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden. I visse tilfælde af forsømmelighed fra en medlemsstats side bør det også være berettiget at pålægge den berørte medlemsstat at afholde det fulde beløb. Samme regler bør gælde for ELFUL, idet det dog fortsat skal være sådan, at beløb, der er inddrevet eller annulleret som følge af uregelmæssigheder, bør forblive til rådighed for programmer for udvikling af landdistrikterne, der er godkendt i den berørte medlemsstat, eftersom de er tildelt netop denne medlemsstat. Der bør også fastsættes bestemmelser om medlemsstaternes indberetningsforpligtelser. (36) Medlemsstaternes inddrivelsesprocedurer kan bevirke, at inddrivelsen forsinkes i et antal år uden nogen garanti for et vellykket resultat. Udgifterne i forbindelse med disse procedurer kan også stå i et urimeligt forhold til de foretagne eller mulige inddrivelser. Medlemsstaterne bør derfor i visse tilfælde kunne indstille inddrivelsesprocedurerne. (37) For at beskytte Unionens finansielle interesser bør medlemsstaterne vedtage foranstaltninger, der kan sikre, at transaktioner, der finansieres gennem EGFL og ELFUL, rent faktisk har fundet sted og er gennemført korrekt. Medlemsstaterne bør også forebygge, afsløre og effektivt behandle enhver uregelmæssighed eller manglende overholdelse af forpligtelser fra modtagernes side. I den forbindelse bør Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser[22] finde anvendelse. (38) Bestemmelser vedrørende generelle principper for kontrol, tilbagetrækning, nedsættelse eller udelukkelse fra betalinger og vedrørende pålæggelse af sanktioner findes i forskellige sektorforskrifter for landbruget. Disse regler bør samles i en og samme lovramme på et horisontalt plan. De bør dække medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til administrativ kontrol og kontrol på stedet, regler om inddrivelse, nedsættelse og udelukkelse fra støtte. Der bør også fastlægges regler om kontrol af forpligtelser, som ikke nødvendigvis har at gøre med betaling af en støtte. (39) Ifølge forskellige bestemmelser i sektorlovgivningen for landbrug kræves det, at der stilles en sikkerhed for betalingen af et skyldigt beløb, hvis en forpligtelse ikke bliver opfyldt. For alle disse bestemmelser bør der være en enkelt horisontal regel, så rammen for sikkerhedsstillelse bliver styrket. (40) Medlemsstaterne bør have et integreret administrations- og kontrolsystem for visse betalinger, der er omhandlet i forordning (EU) nr. xxx/xxx [DP] og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. RD/xxx af xxx om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[23]. For at gøre Unionens støtte mere effektiv og overvåge den bør medlemsstaterne have tilladelse til også at benytte det integrerede system for andre af Unionens støtteordninger. (41) De vigtigste elementer i det integrerede system og især bestemmelserne om en elektronisk database, et system til identifikation af landbrugsparceller, støtteansøgninger eller betalingsanmodninger fra landbrugerne og et system til identifikation og registrering af betalingsrettigheder, bør bevares. (42) Betalinger i henhold til Unionens støtteordninger, som er omfattet af det integrerede system, bør udbetales af de kompetente nationale myndigheder med det fulde beløb til modtagerne inden for de foreskrevne tidsfrister, dog efter at der er foretaget eventuelle nedsættelser i henhold til denne forordning. For at gøre forvaltningen af de direkte betalinger mere fleksibel bør medlemsstaterne kunne udbetale betalinger, der er omfattet af det integrerede system, i op til to trancher om året. (43) Kontrollen af de støttemodtagende eller betalingspligtige virksomheders forretningspapirer kan være et yderst effektivt middel til kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EGFL. Bestemmelserne om kontrol af forretningspapirerne er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 485/2008 af 26. maj 2008 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget[24]. Denne kontrol supplerer den øvrige kontrol, som medlemsstaterne allerede foretager. Denne forordning påvirker endvidere ikke nationale kontrolbestemmelser, der måtte være mere omfattende end de ved denne forordning fastsatte. (44) Ifølge forordning (EF) nr. 485/2008 skal medlemsstaterne træffe de fornødne forholdsregler for at sikre en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser med henblik på blandt andet at sikre sig, at de foranstaltninger, der finansieres af EGFL, virkelig er blevet gennemført, og at de er blevet gennemført korrekt. Af hensyn til klarhed og rationalisering bør de relevante bestemmelser integreres i en og samme retsakt. Forordning (EF) nr. 485/2008 bør derfor ophæves. (45) Det bør fastlægges, hvilke dokumenter denne kontrol skal foretages på grundlag af, således at der kan foretages en fuldstændig kontrol. Ved udvælgelsen af, hvilke virksomheder der skal kontrolleres, bør der tages hensyn til arten af de foranstaltninger, der gennemføres under deres ansvar, og til fordelingen pr. sektor af de støttemodtagende eller betalingspligtige virksomheder i forhold til deres finansielle betydning i ordningen for finansiering gennem EGFL. (46) Det bør fastlægges, hvilke bemyndigelser kontrolpersonalet har, og hvilke forpligtelser virksomhederne har til i en bestemt periode at stille forretningspapirer til rådighed for dette personale og til at give det de ønskede oplysninger. Der bør være bestemmelser om, at forretningspapirer i visse tilfælde kan beslaglægges. (47) I betragtning af den internationale struktur inden for handel med landbrugsprodukter og af hensyn til det indre markeds funktion er det nødvendigt, at der indledes et samarbejde mellem medlemsstaterne. Det er også nødvendigt, at der på unionsplan udarbejdes et centralt register over de støttemodtagende eller betalingspligtige virksomheder, der er etableret i tredjelande. (48) Selv om det i første række påhviler medlemsstaterne at vedtage kontrolprogrammer, skal disse programmer dog meddeles Kommissionen, således at den kan udføre sine tilsyns- og koordineringsopgaver, og således at programmerne bliver vedtaget på grundlag af relevante kriterier og der garanti for, at kontrollen er koncentreret om sektorer eller virksomheder, hvor risikoen for svig er stor. (49) Det er vigtigt, at hver medlemsstat råder over en særlig tjeneste, der har ansvaret for overvågningen af kontrollen af forretningspapirer som omhandlet i denne forordning eller for koordineringen denne kontrol. Disse særlige tjenester bør være uafhængige af de tjenester, der foretager kontrol forud for betalinger. De oplysninger, der indsamles under denne kontrol, bør omfattes af tavshedspligt. (50) Ved Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001[25], som blev erstattet af forordning (EF) nr. 73/2009, indførtes princippet om, at fuldstændig udbetaling til modtagere af visse former for støtte under den fælles landbrugspolitik bør kædes sammen med overholdelse af regler vedrørende arealforvaltning, landbrugsproduktion og landbrugsaktiviteter. Dette princip blev senere afspejlet i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[26] og Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen)[27]. Under denne såkaldte "krydsoverensstemmelsesordning" skal medlemsstaterne pålægge sanktioner i form af nedsættelse af eller udelukkelse fra støtte, der er modtaget under den fælles landbrugspolitik, helt eller delvis. (51) Med krydsoverensstemmelsesordningen indarbejdes der i den fælles landbrugspolitik grundlæggende standarder for miljø, klimaforandring, god landbrugs- og miljømæssig stand af jord, folkesundhed, dyresundhed, plantesundhed og dyrevelfærd. Denne forbindelse bidrager til udviklingen af et bæredygtigt landbrug ved at gøre modtagerne mere bevidste om nødvendigheden af at respektere disse grundlæggende standarder. Den sigter også mod at gøre den fælles landbrugspolitik mere foreneligt med samfundets forventninger ved at skabe større sammenhæng mellem denne politik og politikker om miljø, folkesundhed, dyresundhed, plantesundhed og dyrevelfærd. (52) Krydsoverensstemmelsesordningen udgør en integrerende del af den fælles landbrugspolitik og bør derfor bibeholdes. Men anvendelsesområdet herfor, som for øjeblikket består af en liste over lovbestemte forvaltningskrav og betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand af jord, bør strømlines, således at det sikres, at ordningen er sammenhængende og gøres mere synlig. Derfor bør kravene og standarderne samles i en enkelt liste og grupperes efter område og emne. Erfaringen har også vist, at en række af kravene inden for krydsoverensstemmelse ikke er tilstrækkeligt relevante for udøvelsen af landbrugsvirksomhed eller for landbrugsarealerne, eller at de vedrører nationale myndigheder snarere end modtagere. Det er derfor hensigtsmæssigt at tilpasse dette anvendelsesområde i den henseende. Der bør endvidere indføres bestemmelse om bevaringen af permanente græsarealer i 2014 og 2015. (53) De lovbestemte forvaltningskrav skal gennemføres fuldt ud af medlemsstaterne for at kunne bruges på bedriftsniveau og for at sikre den nødvendige ligebehandling blandt landbrugere. (54) Med hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger[28] vil bestemmelserne først blive operationelle under krydsoverensstemmelse, når alle medlemsstater har gennemført dem fuldt ud, navnlig med klare forpligtelser for landbrugere. Ifølge direktivet vil kravene på landbrugsplan senest finde anvendelse den 1. januar 2013. (55) Med hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF af 21. oktober 2009 om en ramme for Fællesskabets indsats for en bæredygtig anvendelse af pesticider[29] vil bestemmelserne først blive operationelle under krydsoverensstemmelse, når alle medlemsstater har gennemført dem fuldt ud, navnlig med klare forpligtelser for landbrugere. Ifølge direktivet vil kravene på landbrugsplan blive anvendt efterhånden efter en tidsplan og især vil de generelle principper om integreret bekæmpelse af skadegørere senest finde anvendelse den 1. januar 2014. (56) Ifølge artikel 22 i direktiv 2000/60/EF ophæves Rådets direktiv 80/68/EØF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer[30] den 23. december 2013. For at bibeholde reglerne under krydsoverensstemmelse vedrørende beskyttelse af grundvand er det hensigtsmæssigt i afventning af inddragelsen af direktiv 2000/60/EF i krydsoverensstemmelse at justere anvendelsesområdet for krydsoverensstemmelse og at definere en standard for god landbrugs- og miljømæssig stand, som omfatter kravene i artikel 4 og 5 i direktiv 80/68/EØF. (57) Krydsoverensstemmelsesordningen indebærer visse administrative bånd for både modtagere og nationale myndigheder, eftersom der må sikres journalføring, foretages kontrol og om nødvendigt pålægges sanktioner. Disse sanktioner bør stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen, være effektive og have afskrækkende virkning. Sådanne sanktioner bør ikke påvirke andre sanktioner, der er fastlagt i andre bestemmelser i Unionens lovgivning eller national lovgivning. For at skabe sammenhæng er det hensigtsmæssigt at samle de relevante EU-bestemmelser i en enkelt retsakt. For landbrugere, der deltager i ordningen for mindre landbrugere, som er omhandlet i kapitel afsnit V i forordning (EU) nr. xxx/xxx[DP], kan de bestræbelser, der skal gøres inden for krydsoverensstemmelsesordningen, anses for at overstige fordelene ved at beholde disse landbrugere under sidstnævnte ordning. Af hensyn til forenkling bør disse landbrugere derfor fritages for krydsoverensstemmelse og navnlig for dets kontrolsystem og for risikoen for krydsoverensstemmelsessanktioner. Denne fritagelse bør dog ikke få nogen indflydelse på forpligtelsen til at overholde gældende bestemmelser i sektorlovgivningen og på muligheden for at blive kontrolleret og pålagt sanktioner i medfør af denne lovgivning. (58) Ved forordning (EF) nr. 1782/2003 blev der fastlagt en ramme for normer for god landbrugs- og miljømæssig stand for arealer, inden for hvilken medlemsstaterne skal fastlægge nationale normer under hensyntagen til de pågældende områders særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold og eksisterende landbrugssystemer (arealanvendelse, vekseldrift, landbrugspraksis) og landbrugsstrukturer. Disse normer for god landbrugs- og miljømæssig stand for arealer har til formål at bidrage til at forhindre jorderosion, bevare jordens indhold af organiske stoffer og jordens struktur, sikre et minimumsniveau for opretholdelse, undgå forringelse af levesteder og beskytte og forvalte vand. Det bredere anvendelsesområde for krydsoverensstemmelsesordningen som fastlagt i nærværende forordning bør derfor omfatte en ramme, inden for hvilken medlemsstaterne bør fastlægge nationale normer for god landbrugs- og miljømæssig stand. Unionens ramme bør også omfatte regler for bedre håndtering af vand, jord, kulstoflager, biodiversitet og landskaber samt et minimumsniveau for bevaring af arealer. (59) Det bør være klart for modtagerne, hvad de skal efterkomme i forbindelse med reglerne om krydsoverensstemmelse. Med henblik herpå bør medlemsstaterne underrette om alle krav og normer, som udgør en del af disse regler, på en udtømmende, forståelig og forklarende måde og, hvor det er muligt, med elektroniske midler. (60) En effektiv gennemførelse af krydsoverensstemmelse kræver verifikation hos modtagerne af, at forpligtelserne bliver overholdt. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af muligheden for ikke at foretage en nedsættelse eller udelukkelse, hvis det pågældende beløb er mindre end 100 EUR, bør den kompetente kontrolmyndighed for et udsnit af modtagere i det efterfølgende år verificere, at den konstaterede manglende overholdelse er blevet afhjulpet. (61) For at sikre et harmonisk samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne i forbindelse med finansieringen af udgifterne under den fælles landbrugspolitik og for bl.a. at gøre det muligt for Kommissionen at følge medlemsstaternes finansielle forvaltning og at afslutte regnskaberne for de godkendte betalingsorganer, er det nødvendigt, at medlemsstaterne meddeler Kommissionen visse oplysninger eller opbevarer dem, så de er til Kommissionens rådighed. (62) Med henblik på indsamlingen af de oplysninger, der skal sendes til Kommissionen, og for at Kommissionen fuldt ud og omgående kan få adgang til oplysninger vedrørende udgifterne, både på papir og i elektronisk form, er det nødvendigt at fastsætte regler for præsentation og fremsendelse af oplysninger, herunder regler for tidsfrister. (63) Da personoplysninger og forretningshemmeligheder kan meddeles i forbindelse med anvendelsen af de nationale kontrolsystemer og overensstemmelseskontrollen, bør medlemsstaterne og Kommissionen sikre, at oplysninger, der modtages i denne forbindelse, forbliver fortrolige. (64) For at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning af Unionens budget under overholdelse af princippet om ligebehandling, for så vidt angår både medlemsstaterne og modtagerne, bør der fastlægges regler for anvendelsen af euroen. (65) Vekselkursen mellem euroen og national valuta kan ændre sig i den periode, i hvilken en transaktion gennemføres. Derfor bør den kurs, der anvendes på de pågældende beløb, fastlægges under hensyntagen til den hændelse, hvorigennem det økonomiske mål for transaktionen er nået. Den vekselkurs, der anvendes, bør være kursen på den dag, hvor nævnte hændelse er indtruffet. Det er nødvendigt at præcisere denne udløsende hændelse eller at afvige herfra under iagttagelse af visse kriterier, blandt andet den hastighed, med hvilken virkningerne af de monetære bevægelser breder sig. Disse regler er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 2799/98 af 15. december 1998 om den agromonetære ordning for euroen[31] og de kompletterer tilsvarende bestemmelser i forordning (EF) nr. 1290/2005. Af hensyn til klarhed og rationalisering bør de relevante bestemmelser integreres i en og samme retsakt. Forordning (EF) nr. 2799/98 bør derfor ophæves. (66) Der bør indføres særlige regler, som gør det muligt at håndtere ekstraordinære monetære situationer, der kan opstå såvel i Unionen som på verdensmarkedet, og som kræver et øjeblikkeligt indgreb, der kan sikre, at den fælles landbrugspolitiks forskellige ordninger virker efter hensigten. (67) Medlemsstater, der ikke har indført euroen, bør have mulighed for at foretage betalinger af udgifter, som følger af lovgivningen om den fælles landbrugspolitik, i euro frem for i national valuta. Det er nødvendigt med særlige regler for at sikre, at en sådan mulighed ikke skaber uberettigede fordele for parter, der foretager eller modtager betalinger. (68) Hver enkelt foranstaltning under den fælles landbrugspolitik, bør gøres til genstand for overvågning og evaluering for at forbedre dens kvalitet og påvise dens resultater. I den forbindelse bør der opstilles en liste over indikatorer, og indvirkningen af den fælles landbrugspolitik bør vurderes af Kommissionen i forhold til politikmål. Kommissionen bør opstille en ramme for en fælles overvågning og evaluering, der blandt andet kan sikre, at relevante oplysninger, herunder oplysninger fra medlemsstaterne, er tilgængelige i rette tid. Når den gør det, bør den tage hensyn til databehovene og synergierne mellem potentielle datakilder. Af meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Et budget for Europa 2020 - Del II fremgik det desuden, at klimarelaterede udgifter i Unionens almindelige budget burde forøges med mindst 20 % med bidrag fra forskellige politikker. Kommissionen bør derfor være i stand til at vurdere indvirkningen af Unionens støtte inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik på klimamål. (69) Unionens lovgivning om beskyttelse af personer med hensyn til behandling af personoplysninger og fri behandling af sådanne oplysninger, navnlig Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger[32] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[33], finder anvendelse. (70) Domstolen for Den Europæiske Union har i sin dom i de forenede sager C-92/09 og C-93/09[34] erklæret de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 1290/2005 vedrørende medlemsstaternes forpligtelse til at offentliggøre oplysninger om fysiske personer, der modtager midler fra de europæiske landbrugsfonde, for ugyldige. Eftersom det er i de fysiske personers interesse, at deres personoplysninger bliver beskyttet, og for at forene de forskellige mål, der ligger til grund for forpligtelsen til at offentliggøre oplysninger om modtagerne af midler, som det er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 259/2008 af 18. marts 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår offentliggørelsen af oplysninger om modtagerne af midler fra Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[35], blev nævnte forordning ændret for eksplicit at fastsætte, at denne forpligtelse ikke gælder for fysiske personer. Inden Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse af nye regler, hvor der er taget hensyn til de indsigelser, som er rejst af Domstolen, bør der foretages en dybtgående analyse og vurdering for at finde den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå modtagernes ret til beskyttelse af personoplysninger kan forenes med behovet for åbenhed. Indtil denne analyse og vurdering foreligger, bør de nuværende bestemmelser om offentliggørelse af oplysninger om modtagere af midler fra de europæiske landbrugsfonde bibeholdes. (71) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[36]. (72) Rådgivningsproceduren bør anvendes til vedtagelse af visse gennemførelsesretsakter. Med hensyn til de gennemførelsesretsakter, der indebærer, at Kommissionen skal foretage beregning af beløb, gør rådgivningsproceduren Kommissionen i stand til fuldt ud at varetage sit ansvar for forvaltning af budgettet, og den har til formål at øge effektivitet, forudsigelighed og hurtighed under hensyntagen til tidsfristerne og budgetprocedurerne. Med hensyn til gennemførelsesretsakterne inden for rammerne af betalinger til medlemsstaterne og afslutningen af regnskabsproceduren gør rådgivningsproceduren Kommissionen i stand til fuldt ud at varetage sit ansvar for forvaltning af budgettet og for verifikation af de nationale betalingsorganers årsregnskaber med henblik på at godkende sådanne regnskaber, eller hvis udgifterne ikke er afholdt i overensstemmelse med Unionens regler, at udelukke sådanne udgifter fra finansiering fra Unionen. I andre tilfælde er det undersøgelsesproceduren, der bør anvendes til vedtagelse af gennemførelsesretsakter. (73) Kommissionen bør endvidere tillægges beføjelser til at udføre visse administrative eller forvaltningsmæssige opgaver, navnlig vedrørende opstillingen af den for EGFL-udgifterne tilgængelige nettosaldo. På disse beføjelser bør forordning (EF) nr. 182/2011 ikke finde anvendelse. (74) Overgangen fra bestemmelserne i de ved nærværende forordning ophævede forordninger til bestemmelserne i nærværende forordning kan give en række praktiske, specifikke vanskeligheder. For at tackle disse mulige vanskeligheder bør Kommissionen kunne vedtage de nødvendige og behørigt begrundede overgangsforanstaltninger. (75) Da programmeringsperioden for de programmer for udvikling af landdistrikterne, der finansieres på grundlag af denne forordning, begynder den 1. januar 2014, bør nærværende forordning finde anvendelse fra denne dato. Visse bestemmelser vedrørende især den finansielle forvaltning af fondene bør dog anvendes fra en tidligere dato svarende til begyndelsen af regnskabsåret – VEDTAGET DENNE FORORDNING: INDHOLDSFORTEGNELSE BEGRUNDELSE......................................................................................................................... 2 1........... BAGGRUND FOR FORSLAGET................................................................................ 2 2........... RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE 4 3........... FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD...................................................................... 6 4........... VIRKNING FOR BUDGETTET................................................................................... 8 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik............................................................................................................................. 9 AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER.................................................. 28 AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM LANDBRUGSFONDE.......................... 29 Kapitel I Landbrugsfonde............................................................................................................ 29 Kapitel II Betalingsorganer og andre organer............................................................................... 31 AFSNIT III BEDRIFTSRÅDGIVNINGSSYSTEM................................................................... 34 AFSNIT IV FINANSIEL FORVALTNING AF FONDENE.................................................... 36 Kapitel I EGFL........................................................................................................................... 36 Afdeling 1 Finansiering af udgifter................................................................................................ 36 Afdeling 2 Budgetdisciplin........................................................................................................... 39 Kapitel II ELFUL....................................................................................................................... 42 Afdeling 1 Generelle bestemmelser for ELFUL............................................................................ 42 Afdeling 2 Finansiering af programmer for udvikling af landdistrikterne.......................................... 42 Afdeling 3 Finansiel deltagelse i programmer for udvikling af landdistrikterne................................. 43 Afdeling 4 Finansiering af prisen for innovativt, lokalt samarbejde................................................. 46 Kapitel III Fælles bestemmelser.................................................................................................. 47 Kapitel IV Regnskabsafslutning................................................................................................... 53 Afdeling I Almindelige bestemmelser............................................................................................ 53 Afdeling II Afslutning................................................................................................................... 55 Afdeling III Uregelmæssigheder................................................................................................... 57 AFSNIT V KONTROLSYSTEMER OG SANKTIONER........................................................ 59 Kapitel I Generelle regler............................................................................................................ 59 Kapitel II Integreret administrations- og kontrolsystem................................................................. 64 Kapitel III Kontrol af transaktionerne.......................................................................................... 70 Kapitel IV Andre bestemmelser om kontrol................................................................................. 75 AFSNIT VI KRYDSOVERENSSTEMMELSE......................................................................... 78 Kapitel I Anvendelsesområde...................................................................................................... 78 Kapitel II Kontrolsystem og sanktioner i forbindelse med krydsoverensstemmelse........................ 80 AFSNIT VII FÆLLES BESTEMMELSER................................................................................ 84 Kapitel I Kommunikation............................................................................................................ 84 KAPITEL II Brug af euroen........................................................................................................ 86 KAPITEL III Indberetning og evaluering.................................................................................... 88 AFSNIT VIII AFSLUTTENDE BESTEMMELSER.................................................................. 90 BILAG I..................................................................................................................................... 92 BILAG II................................................................................................................................... 95 BILAG III.................................................................................................................................. 98 FINANSIERINGSOVERSIGT................................................................................................ 103 1........... FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME................................................................ 103 1.1........ Forslagets/initiativets betegnelse.................................................................................. 103 1.2........ Berørt(e) politikområde(r) inden for ABM/ABB-strukturen......................................... 103 1.3........ Forslagets/initiativets art (lovgivningsramme for den fælles landbrugspolitik efter 2013). 103 1.4........ Mål............................................................................................................................ 104 1.4.1..... Det eller de af Kommissionens flerårige strategiske mål, som forslaget/initiativet vedrører 104 1.4.2..... Specifikke mål og berørte ABM/ABB-aktiviteter........................................................ 104 1.4.3..... Forventede resultater og virkninger.............................................................................. 105 1.4.4..... Virknings- og resultatindikatorer.................................................................................. 105 1.5........ Forslagets/initiativets begrundelse................................................................................ 106 1.5.1..... Behov, der skal opfyldes på kort eller lang sigt............................................................ 106 1.5.2..... Merværdien ved en indsats fra EU's side..................................................................... 106 1.5.3..... Erfaringer fra lignende foranstaltninger......................................................................... 106 1.5.4..... Sammenhæng med andre relevante instrumenter og eventuel synergivirkning................. 107 1.6........ Varighed og finansielle virkninger................................................................................. 107 1.7........ Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r) ............................................................................... 107 2........... FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER............................................................ 109 2.1........ Bestemmelser om kontrol og rapportering................................................................... 109 2.2........ Forvaltnings- og kontrolsystem.................................................................................... 109 2.2.1..... Konstaterede risici...................................................................................................... 109 2.2.2..... Påtænkt(e) kontrolmetode(r)....................................................................................... 109 2.3........ Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder...................................... 110 3........... FORSLAGETS/INITIATIVETS ANSLÅEDE FINANSIELLE VIRKNINGER........ 111 3.1........ Berørt(e) udgiftspost(er) i budgettet og udgiftsområde(r) i den flerårige finansielle ramme 111 3.2........ Anslåede virkninger for udgifterne............................................................................... 114 3.2.1..... Sammenfatning af de anslåede virkninger for udgifterne................................................ 114 3.2.2..... Anslåede virkninger for aktionsbevillingerne................................................................. 127 3.2.3..... 3.2.3. Anslåede virkninger for administrationsbevillingerne........................................... 130 3.2.3.1.. Resumé...................................................................................................................... 130 3.2.3.2.. Anslået behov for menneskelige ressourcer.................................................................. 131 3.2.4..... Forenelighed med indeværende flerårige finansielle ramme........................................... 133 3.2.5..... Tredjemands bidrag til finansieringen........................................................................... 133 3.3........ Anslåede virkninger for indtægterne............................................................................. 134 AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER Artikel 1 Anvendelsesområde Ved denne forordning fastlægges der regler for: a) finansiering af udgifter under den fælles landbrugspolitik, herunder udgifter vedrørende udvikling af landdistrikter b) bedriftsrådgivningssystemet c) de forvaltnings- og kontrolsystemer, som medlemsstaterne skal indføre d) krydsoverensstemmelsesordningen e) afslutning af regnskaber. Artikel 2 Udtryk, der benyttes i denne forordning 1. De definitioner på "landbruger", "landbrugsaktivitet", "landbrugsareal", "bedrift", der er fastlagt i artikel 4 i forordning (EU) xxx/xxx[DP], finder anvendelse i nærværende forordning, medmindre andet er bestemt i nærværende forordning. Udtrykket "direkte betalinger", der henvises til i artikel 1 i forordning (EU) xxx/xxx[DP], finder anvendelse i nærværende forordning. 2. Force majeure og ekstraordinære omstændigheder, som bruges i denne forordning i forbindelse med forordning (EU) xxx/xxx[DP], forordning (EU) xxx/xxx[sCMO] og forordning (EU) xxx/xxx[RD], kan især anerkendes i tilfælde som: a) modtagerens død b) modtagerens uarbejdsdygtighed i længere tid c) en alvorlig naturkatastrofe, der i væsentlig grad berører bedriften d) ødelæggelse af stalde på bedriften ved ulykke e) en epizooti, der rammer hele modtagerens besætning eller en del af denne f) ekspropriation af en væsentlig del af bedriften, hvis en sådan ekspropriation ikke kunne forudses på dagen for indgivelse af ansøgningen. AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM LANDBRUGSFONDE Kapitel I Landbrugsfonde Artikel 3 Finansieringsfonde for landbrugsudgifter 1. For at gøre det muligt at nå de mål, der tilsigtes ved den fælles landbrugspolitik, og som er fastslået i traktaten, finansieres de forskellige foranstaltninger, der henhører under denne politik, herunder foranstaltninger vedrørende udvikling af landdistrikterne, af: a) Den Europæiske Grantifond for Landbruget, i det følgende benævnt "EGFL" b) Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, i det følgende benævnt "ELFUL". 2. EGFL og ELFUL udgør en del af Den Europæiske Unions almindelige budget. Artikel 4 Udgifter under EGFL 1. EGFL gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Unionen og finansierer følgende udgifter, der afholdes i overensstemmelse med Unionens lovgivning: a) foranstaltninger til regulering af eller støtte til landbrugsmarkeder b) direkte betalinger til landbrugerne, som er fastsat i forbindelse med den fælles landbrugspolitik c) Unionens finansielle støtte til foranstaltninger til udbredelse af oplysninger om og fremme af landbrugsprodukter på Unionens indre marked og i tredjelande, som gennemføres af medlemsstaterne på grundlag af andre programmer end dem, der er omhandlet i artikel 5, og som er udvalgt af Kommissionen d) Unionens finansielle bidrag til skolefrugtordningen og til foranstaltninger i forbindelse med dyresygdomme og tab og forbrugertillid som omhandlet i henholdsvis artikel 21 og 155 i forordning (EU) nr. xxx/xxx [sCMO]. 2. EGFL finansierer direkte følgende udgifter, som afholdes i overensstemmelse med Unionens lovgivning: a) foranstaltninger til fremme af landbrugsprodukter, der gennemføres direkte af Kommissionen eller via internationale organisationer b) foranstaltninger, vedtaget i overensstemmelse med Unionens lovgivning, der har til formål at sikre bevaring, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af genressourcer fra landbruget c) etablering og vedligeholdelse af systemer til regnskabsoplysninger på landbrugsområdet d) systemer til undersøgelser på landbrugsområdet, herunder undersøgelser af landbrugsbedrifternes struktur. Artikel 5 Udgifter under ELFUL ELFUL gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Unionen og skal finansiere Unionens finansielle bidrag til programmer for udvikling af landdistrikterne, som gennemføres i overensstemmelse med Unionens lovgivning vedrørende støtte til udvikling af landdistrikterne, samt udgifterne vedrørende prisen for innovativt, lokalt samarbejde, der omhandles i afsnit III, kapitel IV i forordning (EU) nr. RD/xxx. Artikel 6 Andre udgifter, herunder faglig bistand EGFL og ELFUL kan, inden for deres respektive områder direkte, på initiativ af Kommissionen og/eller på dennes vegne, finansiere sådanne foranstaltninger vedrørende forberedelse, overvågning, administrativ og teknisk støtte samt evaluering, revision og kontrol, som er nødvendige for gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik. Disse foranstaltninger omfatter blandt andet: (a) foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på analyse, forvaltning, overvågning, informationsudveksling og gennemførelse af den fælles landbrugspolitik, samt foranstaltninger vedrørende etablering af kontrolsystemer og teknisk og administrativ bistand (b) Kommissionens erhvervelse af satellitbilleder, der kræves til kontrollen ifølge artikel 21 (c) de foranstaltninger, som Kommissionen iværksætter via telemåling, som benyttes til overvågning af landbrugsressourcer efter artikel 22 (d) foranstaltninger, der er nødvendige for at opretholde og udvikle metoder og tekniske midler til information, sammenkobling, overvågning og kontrol af den finansielle forvaltning af de midler, der anvendes til finansiering af den fælles landbrugspolitik (e) formidling af information om den fælles landbrugspolitik efter artikel 47 (f) undersøgelser vedrørende den fælles landbrugspolitik og evaluering af foranstaltninger, der finansieres af EGFL og ELFUL, herunder forbedring af evalueringsmetoder og informationsudveksling om praksis på området (g) i givet fald, de gennemførelsesorganer, der oprettes i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 58/2003[37], og som handler inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (h) foranstaltninger vedrørende udbredelse af oplysninger, bevidstgørelse, fremme af samarbejde og udveksling af erfaringer på unionsplan, som gennemføres i forbindelse med udvikling af landdistrikterne, herunder etablering af netværk af de berørte aktører (i) foranstaltninger, der er nødvendige for udvikling, registrering og beskyttelse af logoer inden for rammerne af Unionens kvalitetspolitikker og for beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder knyttet hertil, samt den fornødne udvikling af informationsteknologi. Kapitel II Betalingsorganer og andre organer Artikel 7 Godkendelse og tilbagetrækning af godkendelse af betalingsorganer og koordineringsorganer 1. Betalingsorganer er særlige tjenester eller organer i medlemsstaterne, som er ansvarlige for forvaltning og kontrol af udgifter, som er omhandlet i artikel 4, stk. 1, og artikel 5. Bortset fra betaling kan udførelsen af disse opgaver uddelegeres. 2. Medlemsstater godkender som betalingsorganer tjenester eller organer, som opfylder de godkendelseskriterier, som er fastlagt af Kommissionen i henhold til artikel 8, litra a). Hver medlemsstat begrænser under hensyntagen til sine forfatningsmæssige bestemmelser antallet af godkendte betalingsorganer til ét pr. medlemsstat eller ét pr. region, hvor det er relevant. Hvis der indføres betalingsorganer på regionalt plan, skal medlemsstaterne derudover dog godkende et betalingsorgan på nationalt plan til støtteordninger, som ifølge deres natur skal forvaltes på nationalt plan. 3. Senest den [1. februar] i det år, der følger efter det pågældende regnskabsår, opstiller den ansvarlige for det godkendte betalingsorgan: a) årsregnskaberne for de udgifter, der er afholdt til udførelsen af de opgaver, der er overdraget til deres godkendte betalingsorganer ledsaget af de for regnskabernes afslutning nødvendige oplysninger i overensstemmelse med artikel 53 b) en forvaltningserklæring om regnskabernes fuldstændighed, nøjagtighed og pålidelighed, de interne kontrolsystemers korrekte funktionsmåde samt de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed og overholdelsen af princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning c) en oversigt over resultatet af de foreliggende revisioner og udførte kontroller, herunder en analyse af systematiske eller tilbagevendende svagheder samt de korrigerende foranstaltninger, der er truffet eller planlagt 4. Hvis der godkendes mere end ét betalingsorgan, udpeger medlemsstaten et organ, i det følgende benævnt "koordineringsorganet", som det pålægger følgende opgaver: a) at indsamle de oplysninger, der skal stilles til Kommissionens rådighed, og at fremsende disse oplysninger til Kommissionen b) at udarbejde en sammenfattende rapport, der giver et overblik på nationalt plan over alle forvaltningserklæringer, der henvises til i stk. 3, litra b), og revisionsudtalelserne hertil i artikel 9 c) at sikre, at der træffes afhjælpende foranstaltninger med hensyn til eventuelle mangler af fælles art, og at Kommissionen holdes underrettet om opfølgningen d) at fremme og sikre harmoniseret anvendelse af Unionens regler. Koordineringsorganet skal være specielt godkendt af medlemsstaterne med hensyn til behandling af de finansielle oplysninger, der henvises til i første afsnit, litra a). 5. Opfylder et godkendt betalingsorgan ikke eller ikke længere en eller flere af de godkendelseskriterier, der henvises til i stk. 2, tilbagekalder medlemsstaten sin godkendelse, medmindre betalingsorganet foretager de fornødne tilpasninger inden for en frist, der fastsættes under hensyntagen til problemets alvor. 6. Betalingsorganerne forvalter og sikrer kontrol af de transaktioner, der har forbindelse med offentlig intervention, og som de er ansvarlige for, og de bevarer det overordnede ansvar på dette område. Artikel 8 Kommissionens beføjelser 1. For at sikre, at ordningen i stk. 7 fungerer forsvarligt, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 111 vedrørende: a) minimumsbetingelser for godkendelse af betalingsorganer omfattende interne forhold, kontrolaktiviteter, information og kommunikation og overvågning samt regler for proceduren om udstedelse og tilbagetrækning af godkendelse b) regler for tilsyn og proceduren for fornyet undersøgelse af godkendelsen af betalingsorganerne c) minimumsbetingelser for godkendelse af koordineringsorganer og regler for udstedelse og tilbagetrækning af godkendelse. 2 Kommissionen fastlægger ved gennemførelsesretsakter regler for: a) betalingsorganernes forpligtelser hvad angår offentlig intervention, samt for indholdet af deres forvaltnings- og kontrolansvar. b) koordineringsorganets funktionsmåde og meddelelse af oplysninger til Kommissionen som omhandlet i artikel 7, stk. 4. De i første afsnit omhandlede gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 112, stk. 3. Artikel 9 Certificeringsorganer 1. Certificeringsorganet er et offentligt eller privat revisionsorgan, som er udpeget af medlemsstaten, og som giver en udtalelse om forvaltningserklæringen omfattende betalingsorganets årsregnskabers fuldstændighed, nøjagtighed og pålidelighed, det interne kontrolsystems korrekte funktionsmåde, de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed samt respekten for princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning. Det fungerer uafhængigt af både det pågældende betalingsorgan og den myndighed, som godkendte dette organ. 2. Kommissionen fastlægger ved gennemførelsesretsakter regler vedrørende certificeringsorganernes status, de specifikke opgaver, herunder kontrol, som de skal udføre, samt de certifikater og rapporter, der sammen med de ledsagende dokumenter skal udarbejdes af disse organer. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 112, stk. 3. Artikel 10 Antagelige betalinger foretaget af betalingsorganerne De i artikel 4, stk. 1, og artikel 5 omhandlede udgifter kan kun dækkes af finansiering fra Unionen, hvis de er afholdt af de godkendte betalingsorganer. Artikel 11 Fuldstændig udbetaling til modtagerne Medmindre andet er fastsat i Unionens lovgivning, skal betalinger i forbindelse med den finansiering, der er omhandlet i denne forordning, udbetales med det fulde beløb til modtagerne. AFSNIT III BEDRIFTSRÅDGIVNINGSSYSTEM Artikel 12 Princip og anvendelsesområde 1. Medlemsstaterne opretter et system til rådgivning af modtagere om areal- og bedriftsforvaltning (i det følgende benævnt "bedriftsrådgivningssystem"), der iværksættes af en eller flere udpegede organer. De udpegede organer kan være offentlige eller private. 2. Bedriftsrådgivningssystemet dækker mindst: a) de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og normerne for god landbrugs- og miljømæssig stand som fastlagt i kapitel I i afsnit VI; b) praksis i landbruget, som er velgørende for klima og miljø, som fastlagt i kapitel 2 i afsnit III i forordning (EU) nr. xxx/xxx [DP], og opretholdelse af landbrugsarealet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. xxx/xxx [DP] c) de krav eller tiltag, der vedrører afbødning af og tilpasning til klimaforandring, biodiversitet, beskyttelse af vand, anmeldelse af dyre- og plantesygdomme samt innovation, mindst som fastlagt i bilag I til nærværende forordning d) bæredygtig udvikling af den økonomiske aktivitet i små landbrug som fastlagt af medlemsstaterne og i det mindste i landbrug, der deltager i ordningen for mindre landbrugere, som er omhandlet i kapitel afsnit V i forordning (EU) nr. xxx/xxx[DP]. 3. Bedriftsrådgivningssystemet kan også dække navnlig: a) bæredygtig udvikling af andre bedrifters økonomiske aktivitet end dem, der henvises til i stk. 2, litra d) b) de minimumskrav, der er fastlagt ved national lovgivning, som omhandlet i artikel 29, stk. 3, og artikel 30, stk. 2 i forordning (EU) nr. xxx/xxx [RD]. Artikel 13 Specifikke krav vedrørende bedriftsrådgivningssystemet 1. Medlemsstaterne sørger for, at rådgiverne inden for bedriftsrådgivningssystemet er passende kvalificerede og regelmæssigt modtager efteruddannelse. 2. Medlemsstaterne sørger for, at rådgivning og kontrol er adskilt fra hinanden. I den forbindelse og uden at det berører den nationale lovgivning om aktindsigt, sikrer medlemsstaterne, at de udpegede myndigheder og private organer, som der henvises til i artikel 12, ikke videregiver personlige eller individuelle oplysninger og data, som de bliver bekendt med under deres rådgivningsarbejde, til andre end den modtager, der driver den pågældende bedrift, medmindre det drejer sig om uregelmæssigheder eller overtrædelser, som de konstaterer under deres arbejde, og som ifølge Unionens lovgivning eller national lovgivning er omfattet af en forpligtelse til at underrette en offentlig myndighed, særlig i tilfælde af strafferetlige overtrædelser. 3. Den kompetente nationale myndighed giver modtageren den relevante liste over udpegede organer i givet fald ved hjælp af elektroniske midler. Artikel 14 Adgang til bedriftsrådgivningssystemet Modtagere kan, uanset om de modtager støtte under den fælles landbrugspolitik, herunder udvikling af landdistrikterne, eller ikke, benytte bedriftsrådgivningssystemet på frivilligt grundlag. Medlemsstaterne kan dog efter objektive kriterier fastsætte, hvilke kategorier af modtagere der har prioriteret adgang til bedriftsrådgivningssystemet. Medlemsstaterne sørger dog for, at landbrugere, hvis adgang til andre rådgivningssystemer end bedriftsrådgivningssystemet er mest begrænset, bliver prioriteret. Bedriftsrådgivningssystemet skal sikre, at modtagere har adgang til en rådgivning, som er nyttig for deres bedrifts specifikke situation. Artikel 15 Kommissionens beføjelser 1. For at garantere, at bedriftsrådgivningssystemet fungerer korrekt, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 111 vedrørende bestemmelser, der skal gøre systemet fuldt operationelt. Bestemmelserne kan blandt andet vedrøre adgangskriterierne for landbrugere. 2. Kommissionen kan ved gennemførelsesretsakter vedtage regler om ensartet gennemførelse af bedriftsrådgivningssystemet. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 112, stk. 3. AFSNIT IV FINANSIEL FORVALTNING AF FONDENE Kapitel I EGFL Afdeling 1 Finansiering af udgifter Artikel 16 Budgetloft 1. Det årlige loft over udgifterne under EGFL udgøres af de maksimumsbeløb, der er fastsat for fonden i forordning (EU) nr. xxx/xxx [FFR]. 2. I tilfælde af at det i Unionens lovgivning er fastsat, at der skal fratrækkes beløb fra de i stk. 1 omhandlede beløb, fastsætter Kommissionen ved gennemførelsesretsakter, hvilken nettobalance der er til rådighed for EGFL-udgifterne på grundlag af de i den pågældende lovgivning omhandlede data. Artikel 17 Månedlige betalinger 1. Kommissionen stiller de midler, der er nødvendige til dækning af de i artikel 4, stk. 1, nævnte udgifter, til rådighed for medlemsstaterne i form af månedlige betalinger på grundlag af de udgifter, der er afholdt af de godkendte betalingsorganer i en referenceperiode. 2. Indtil Kommissionen har foretaget de månedlige betalinger, stiller medlemsstaterne de nødvendige midler til afholdelse af de pågældende udgifter til rådighed, alt efter de godkendte betalingsorganers behov. Artikel 18 Procedure for månedlige betalinger 1. De månedlige betalinger foretages af Kommissionen til dækning af de udgifter, som er afholdt af godkendte betalingsorganer i referencemåneden, jf. dog de i artikel 53 og 54 omhandlede gennemførelsesretsakter. 2. De månedlige betalinger foretages til medlemsstaten senest den tredje arbejdsdag i den anden måned efter den måned, hvor udgifterne er afholdt. Udgifter, der er afholdt af medlemsstaterne fra den 1. til den 15. oktober, henhører under oktober. Udgifter, der er afholdt fra den 16. til den 31. oktober, henhører under november. 3. Kommissionen træffer ved gennemførelsesretsakter afgørelse om de månedlige betalinger, den foretager, på grundlag af en udgiftsanmeldelse fra medlemsstaterne og de oplysninger, der er givet i overensstemmelse med artikel 102, stk. 1, under hensyntagen til nedsættelser eller suspensioner i henhold til artikel 43 eller andre korrektioner. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 112, stk. 2. 4. Kommissionen kan ved gennemførelsesretsakter træffe afgørelse om supplerende betalinger eller om nedsættelser. I sådanne tilfælde underrettes den i artikel 112, stk. 1, omhandlede komité herom på sit næste møde. Artikel 19 Administrationsudgifter og personaleudgifter Udgifter til administration og personale, der afholdes af medlemsstaterne og af modtagerne af støtte fra EGFL, finansieres ikke af fonden. Artikel 20 Offentlig interventionsudgift 1. Hvis der ikke som led i den fælles markedsordning er fastlagt et beløb pr. enhed for en offentlig intervention, finansierer EGFL den pågældende foranstaltning på grundlag af faste beløb, der er ensartede for hele Unionen, navnlig for midler fra medlemsstaterne, der anvendes til at opkøbe produkter, til materielle operationer i forbindelse med oplagring og i givet fald til forarbejdning af interventionsprodukter. 2. For at sikre EGFL's finansiering af den offentlige interventionsudgift tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse artikel 111 vedrørende: a) typen af foranstaltninger, som Unionen vil kunne finansiere, og betingelserne for godtgørelse b) betingelserne for støtteberettigelse og beregningsmetoder på grundlag af de elementer, som betalingsorganerne rent faktisk har konstateret, eller på grundlag af faste beløb, som Kommissionen har fastsat, eller på grundlag af faste eller ikke-faste beløb omhandlet i sektorlovgivningen for landbruget. 3. De beløb, der henvises til i stk. 1, fastsættes af Kommissionen ved gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 112, stk. 2. Artikel 21 Erhvervelse af satellitbilleder Listen over, hvilke satellitbilleder der er nødvendige til kontrol, godkendes af Kommissionen og medlemsstaterne i overensstemmelse med de specifikationer, der er udarbejdet af hver enkelt medlemsstat. Kommissionen leverer disse satellitbilleder gratis til kontrolorganerne eller til leverandør