25.7.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/13 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets henstilling om overensstemmelse mellem målene og politikken for social 
tryghed 
(91/C 194/25) 
KOM(91) 228 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 27. juni 1991) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER — 
som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Euro­
pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 235, 
som henviser til forslag fra Kommissionen, 
som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
som tager følgende i betragtning: 
Ifølge artikel 118 i Traktaten har Kommissionen til 
opgave at fremme et snævert samarbejde mellem 
medlemsstaterne på det sociale område; 
stats- og regeringscheferne for elleve af medlemsstaterne 
i Det Europæiske Fællesskab, forsamlet i Strasbourg den 
9. december 1989 vedtog Fællesskabspagten om Arbejds­
tagernes Grundlæggende Arbejdsmarkedsmæssige og 
Sociale Rettigheder; 
i præamblen til denne pagt bekræftes det højtideligt: 
— at der ved iværksættelsen af Den Fælles Akt i fuldt 
omfang skal tages hensyn til den sociale dimension i 
Fællesskabet, og at det i den sammenhæng er 
nødvendigt at sørge for en udbygning af de sociale 
rettigheder for arbejdstagerne i Det Europæiske 
Fællesskab; — at gennemførelsen af det indre marked skal medføre 
forbedringer på det sociale område for arbejdsta­
gerne i Det Europæiske Fællesskab, navnlig med 
hensyn til social beskyttelse; 
— at den højtidelige erklæring om de sociale rettigheder 
på fællesskabsplan ikke i forbindelse med sin virkelig­
gørelse må føre til forringelser i forhold til den nuvæ­
rende situation i den enkelte medlemsstat; 
i punkt 10 i pagten slås det fast, at: 
— enhver arbejdstager skal uanset arten af sit ansættel­
sesforhold og størrelsen af den virksomhed, hvori 
han/hun er beskæftiget, være berettiget til sociale 
sikringsydelser af en tilstrækkelig størrelse; 
— personer, som er udelukket fra arbejdsmarkedet, 
enten fordi de ikke har kunnet få adgang til det, eller 
fordi de ikke har kunnet vende tilbage til det, og som 
ikke selv har midler til deres underhold, sikres 
tilstrækkelige ydelser og en tilstrækkelige indkomst, 
der er tilpasset deres personlige situation; 
i pagten fastsættes det ligeledes i punkt 24 og punkt 25, 
at alt efter de særlige forhold i det enkelte land: 
— skal enhver arbejdstager i Det Europæiske Fælles­
skab, der bliver pensioneret, kunne få adgang til 
midler, der sikrer vedkommende en rimelig levestan­
dard; 
— skal enhver, der har nået pensionsalderen, men som 
ikke er berettiget til pension, og som ikke har andre 
midler til sit underhold, kunne få adgang til en 
tilstrækkelig indkomst samt en social bistand og 
lægehjælp, der er tilpasset den pågældendes behov; 
Nr. C 194/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25. 7. 91 
Rådet har vedtaget eller drøfter for øjeblikket bestem­
melser om ligebehandling af mænd og kvinder, om 
vandrende arbejdstageres sociale sikring, om beskyttelse i 
forbindelse med graviditet og moderskab og om arbejds­
kontrakter og -forhold, der ikke vedrører fuldtidsarbejde 
og tidsubegrænset arbejde; 
det sociale sikringssystem er et væsentligt element i soli­
dariteten mellem indbyggerne i de enkelte medlemsstater 
i Fællesskabet i og med at enhver har ret til social 
tryghed; forbindelse med ændringerne på arbejdsmarkedet, i fami­
liemønstret og den demografiske udvikling; 
formålet med at skabe overensstemmelse er ligeledes at 
sørge for, at den sociale tryghed bevares og styrkes i 
forbindelse med gennemførelsen af det indre marked; 
gennemførelsen heraf vil lette mobiliteten for arbejdsta­
gerne og deres familie inden for Fællesskabet, og det bør 
undgås, at denne mobilitet hæmmes af ekstra omkost­
ninger, både for enkeltpersoner og for virksomheder, 
hvilket ville være tilfældet med alt for store forskelle i de 
sociale sikringsordninger; 
i handlingsprogrammet om gennemførelsen af fælles­
skabspagten om arbejdstagernes grundlæggende sociale 
rettigheder er det anført, at forskellene mellem de sociale 
sikringsordninger kan betyde en alvorlig hæmsko for 
arbejdstagernes frie bevægelighed og skærpe de regionale 
skævheder, især mellem de nordlige og de sydlige lande i 
Fællesskabet, og det er så blevet foreslået, at der skal 
iværksættes en strategi, som skal bringe overensstem­
melse mellem politikken på dette område og de mål, der 
fastsættes i fællesskab, hvorved de ovennævnte uheldige 
forhold kan afbødes; på grund af de meget forskellige sociale sikringssystemer 
og deres rødder i national kultur er det medlemsstaterne 
selv, der afgør, hvorledes deres sociale sikringssystem 
indrettes og finansieres; 
dette intitiativ forekommer nødvendigt for i forbindelse 
med det fælles marked at kunne gennemføre et af formå­
lene med Fællesskabet, idet der i Traktaten ikke er 
hjemmel for den fornødne bemyndigelse i den hen­
seende — 
den igangværende udvikling i de fleste medlemsstater er 
påvirket af problemer, som er fælles for dem (bl.a. 
befolkningens aldring, udviklingen i familiemønstret, den 
vedvarende høje arbejdsløshed, udviklingen af fattig­
dommen og nye former for fattigdom, og øgede omkost­
ninger til lægebehandling), og derfor har Rådet på sit 
møde den 29. september 1989 foreslået, at denne faktiske 
overensstemmelse fremmes yderligere ved at definere 
fælles målsætninger til at lede udviklingen i national 
politik; 
såfremt der ikke er en direkte sammenhæng mellem, 
hvor meget der skal indbetales af bidrag og hvor udsat 
de enkelte forsikrede personer er, er det sociale sikrings­
system medvirkende til, at de sociale omkostninger, som 
virksomhederne skal dække, gøres uafhængige af de 
ansattes personlige karakteristika; hermed får de forskel­
lige arbejdstagerkategorier lige muligheder, og flest 
muligt får lejlighed til at deltage aktivt i den økonomiske 
og sociale udvikling i Fællesskabet; 
formålet for denne strategi er at få fastsat fælles mål for 
medlemsstaternes politik, således at de forskellige natio­
nale systemer kan fungere samtidig, og at de kan udvikle 
sig i harmoni med hinanden mod Fællesskabets grund­
læggende mål; HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE: 
A. at de fører en generel politik på det sociale område, 
som er i overensstemmelse med følgende målsæt­
ninger: 
1. Alt efter de særlige forhold i det enkelte land og 
på baggrund af de økonomiske og sociale 
problemer og hvorledes disse bør løses, tilstræbes 
det, at det sociale sikringssystem løser følgende 
opgaver: 
at sikre alle, der er bosat i medlemsstaten og 
som opfylder nationale bestemmelser og fælles­
skabsbestemmelser for det pågældende 
område, en rimelig levestandard; derfor må de 
sociale sikringsordninger, i henhold til princip­
perne i henstillingen fra Rådet for De Euro­
pæiske Fællesskaber om fælles kriterier for 
tilstrækkelige ressourcer og ydelser i Fælles­
skabet, yde hjælp til de personer, som ikke har 
tilstrækkelige ressourcer, enten fordi de er ude 
af stand til at udøve lønnet beskæftigelse af 
helbredsmæssige årsager eller på grund af 
familieforhold, eller fordi de ikke er i stand til 
at finde et arbejde, eller fordi de har nået 
pensionsalderen; 
de specifikke målsætninger, der er fastsat i fællesskab, 
skal tjene som udgangspunkt for tilpasningen af disse 
systemer til ændringen i beskyttelseskravene, navnlig i at give enhver, der er bosat i medlemsstaten, 
uanset hvilke ressourcer pågældende har, 
mulighed for at få den nødvendige lægehjælp 
til at genvinde sin sundhed, at kunne nyde 
25.7.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/15 
godt af iværksatte initiativer til sygdomsfore­
byggelse og at råde over de nødvendige facili­
teter til at bevare sin frihed; 
— at bidrage til at fremme den sociale integration 
for samtlige personer, der er bosat i medlems­
staten, samt den økonomiske integration for de 
personer, som er i stand til at udøve lønnet 
beskæftigelse; 
— at sørge for, at levestandarden for arbejdsta­
gere og deres familie ikke forringes markbart, 
når de trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet, 
eller hvis de bliver nødt til at ophøre med deres 
erhvervsarbejde på grund af sygdom, ulykke, 
moderskab, invaliditet eller arbejdsløshed, 
hvilket i givet fald kan afpasses med forsik­
ringsordninger, medlemskrav og ydelser. 
2. Ved tildeling af sociale ydelser må folgende gene­
relle principper overholdes: 
— ligebehandling, for at undgå enhver form for 
forskelsbehandling begrundet i nationalitet, 
race, køn, religion, politisk og anden overbe­
visning, når en ansøger opfylder de betingelser 
for forsikrings- og/eller bopælsperioder, som 
kræves for at kunne opnå ydelserne; 
— lighed for at de, der modtager sociale ydelser, 
også får deres del af en forbedring af levestan­
darden for befolkningen som helhed, bl.a. ved 
en regulering af ydelser til ikke-erhvervsaktive 
og arbejdsløse; 
— individualisering af rettigheder og bidrag, for 
efterhånden at erstatte afledte rettigheder med 
særlige rettigheder, således at systemet i højere 
grad kan tilpasses ændringerne i adfærd og 
familiemønster. 
3. De sociale sikringsordninger må administreres så 
effektivt som muligt: 
— ved at de udbetalte ydelser svarer til modta­
gernes reelle behov, og; 
— at de instanser, som sørger for udbetaling af 
ydelserne, har så få udgifter som muligt. B. at der om nødvendigt sker en tilpasning og en udbyg­
ning af de sociale sikringssystemer for dermed gradvis 
og inden for hvert enkelt område at nå følgende mål 
og at træffe de i den anledning nødvendige foran­
staltninger: 
Sygdom eller ulykke 
— at sørge for lige adgang til fornøden behandling 
og til foranstaltninger til sygdomsforebyggelse for 
alle, der er bosat på en medlemsstats område og 
som opfylder nationale bestemmelser og fælles­
skabsbestemmelser; 
— at sørge for vedligeholdelse og om nødvendigt 
udbygning af et behandlingssystem, som tilpasses 
befolkningens behov og som især er rettet mod 
øget forebyggelse og mod det voksende antal 
kroniske sygdomme og ældre personers stigende 
afhængighed; 
— at indrette dette system således at væksten i de 
samtlige udgifter til varetagelse af befolkningens 
sundhed er under kontrol; 
— at sørge for genoptræning og reintegration af 
rekonvalescenter; 
— under iagttagelse af bestemmelserne om vurdering 
og kontrol, at tildele arbejdstagere, som er nødt 
til at ophøre med deres arbejde på grund af 
sygdom, ydelser, der svarer til størstedelen af den 
indtægt, som de havde i forbindelse med den tidli­
gere beskæftigelse, hvilket i givet fald kan afpasses 
med forsikringsordninger, medlemskrav og 
ydelser; 
Moderskab 
— at sørge for, at alle kvinder, der er bosat på en 
medlemsstats område og som opfylder nationale 
bestemmelser og fællesskabsbestemmelser, får 
dækket samtlige omkostninger til behandling i 
forbindelse med graviditet, fødsel og hvad heraf 
følger; 
— at sørge for, at kvinder, som afbryder deres 
arbejde på grund af moderskab, bibeholder deres 
indtægt eller får en tilsvarende ydelse i mindst 
fjorten sammenhægende uger; 
Nr. C 194/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25. 7. 91 
Arbejdsløshed 
— at tildele alle uden beskæftigelse, der er bosat på 
en medlemsstats område og som opfylder natio­
nale bestemmelser og fællesskabsbestemmelser, 
under forudsætning af, at de står til rådighed for 
arbejdsmarkedet, en social dækning, hvorved de 
sikres et minimum af ressourcer, som er afpasset 
efter husstandens art og størrelse, samt adgang til 
lægebehandling for dem selv og for personer, over 
for hvem de har forsørgerpligt; 
— at indføre mekanismer til fordel for arbejdsløse, 
især unge, som kommer ud på arbejdsmarkedet, 
og langtidsledige, for dermed at undgå sociale 
tabere og for at forbedre deres sociale og økono­
miske integration og gøre det muligt for dem at 
opnå de fornødne erhvervskvalifikationer, således 
at de kan finde eller genfinde et arbejde; 
— under iagttagelse af bestemmelserne om vurdering 
og kontrol, at tildele arbejdstagere — uanset 
deres arbejdsvilkår — som ufrivilligt har mistet 
deres arbejde, og for hvem det ikke lykkes at 
finde et nyt arbejde, ydelser af en sådan størrelse, 
at de kan oppebære en betydelig del af den 
indtægt, som de havde i forbindelse med den tidli­
gere beskæftigelse, hvilket i givet fald kan afpasses 
med forsikringsordninger, medlemskrav og 
ydelser; 
Uarbejdsdygtighed 
— at tildele alle handicappede eller invalide, der er 
bosat på en medlemsstats område og som opfylder 
nationale bestemmelser og fællesskabsbestem­
melser, samt personer, som de har forsørgerpligt 
overfor, en social dækning, hvorved de sikres et 
minimum af ressourcer og adgang til lægebehand­
ling; 
— at fremme social integration af invalide og handi­
cappede personer og så vidt det er muligt at 
fremme deres økonomiske integration; 
— under iagttagelse af bestemmelserne om vurdering 
og kontrol, at tildele arbejdstagere — uanset 
deres arbejdsvilkår — som er nødt til at ophøre 
med eller begrænse deres arbejde på grund af 
invaliditet, ydelser af en sådan størrelse, at den 
svarer til størstedelen af den indtægt, som de 
havde i forbindelse med en tidligere beskæftigelse, hvilket i givet fald kan afpasses med forsikrings­
ordninger, medlemskrav og ydelser; 
Alderdom 
— at sirkre ældre personer, der er bosat på en 
medlemsstats område og som opfylder nationale 
bestemmelser og fællesskabsbestemmelser, mini-
mumsressourcer, og i givet fald afpasse disse 
ressourcer efter den enkeltes særlige behov, især i 
de tilfælde, hvor de pågældende er afhængige af 
andres pleje og tjenester; 
— at medvirke til at undgå, at ældre udelukkes 
socialt set; 
— at give hver enkelt arbejdstager mulighed for at 
udøve en erhvervsmæssig beskæftigelse ud over 
den alder, hvor den pågældende har ret til 
pension; 
— at sørge for, at pensionssystemet på effektiv måde 
sikrer tidligere arbejdstagere en stor del af deres 
tidligere arbejdsindtægt i hele pensionsperioden, 
idet der dog bibeholdes en vis ligevægt mellem 
erhvervsaktives og pensionisters interesser; 
— at tillempe regler for opnåelse af ret til pension, 
således at de bliver mindre ugunstige for arbejds­
tagere, som på grund af længere perioder med 
arbejdsløshed ikke har været fuldt beskæftiget, 
eller arbejdstagere, som i perioder har afbrudt 
deres beskæftigelse for at opdrage deres børn eller 
for at tage sig af et familiemedlem, som er invalid 
eller handicappet; 
— at tilpasse pensionssystemerne, således at der 
efterhånden indføres pensioner, som udbetales til 
hver enkelt, idet der om nødvendigt indføres 
overgangsformer for at sikre, at allerede opnåede 
rettigheder bevares; 
— at regulere betingelserne for opnåelse af ret til 
pension, især til supplerende pension, når det er 
nødvendigt for at undgå, at mobiliteten hæmmes; 
— i god tid at tilpasse pensionssystemerne til den 
demografiske udvikling og samtidig bibeholde de 
lovmæssige pensionsordningers centrale rolle; 
25.7.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/17 
Familie 
— at forbedre familieydelserne, således at den, der 
ønsker at få et barn, ikke må opgive på grund af 
manglende ressourcer; og især at forbedre ydel­
serne til de dårligst stillede familier og tilpasse 
dem til enlige forsørgere og til familier med et 
hjemmeboende handicappet barn; 
— at medvirke til at fremme integrationen af 
personer, som efter at have opdraget deres børn 
ønsker at indtræde eller genindtræde på arbejds­
markedet, og give dem mulighed for at få en 
supplerende uddannelse, som giver dem de 
fornødne kvalifikationer til at finde et arbejde; 
— gennem foranstaltninger, som gør det muligt at 
forene familiemæssige og arbejdsmæssige forplig­
telser, at fjerne hindringerne for, at forældre kan 
udøve erhvervsmæssig beskæftigelse, og at give 
støtte, herunder økonomisk støtte til personer, 
som må indskrænke eller helt ophøre med deres 
erhvervsarbejde for at opdrage børnene eller pleje 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER FIAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 113, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådets forordning (EØF) nr. 3835/90 (») hjemler anven­
delse af generelle toldpræferencer for Bolivia, Colombia, 
(') EFT nr. L 370 af 31. 12. 1990, s. 126. et ældre familiemedlem eller en handicappet 
person i deres familie; 
— at bidrage til at mindske ulighederne med hensyn 
til børns muligheder, som skyldes forskelle i fami­
lieforhold og især forældrenes indkomst — 
OG ANMODER I DEN ANLEDNING KOMMISSIONEN 
OM: 
1. regelmæssigt at forelægge Rådet en rapport med en 
evaluering af de fremskridt, der er gjort i retning af 
disse målsætninger, at afpasse og udbygge brugen af 
passende indikatorer i den forbindelse og i givet fald 
at fremlægge ethvert forslag, som kan være nyttigt i 
forbindelse med demografiske, økonomiske og sociale 
ændringer i Fællesskabet; 
2. at tilrettelægge en regelmæssig udveksling med 
medlemsstaterne vedrørende den politiske udvikling 
på det sociale område. 
Ecuador og Peru med henblik på at hjælpe disse lande til 
at standse den udbredte produktion og handel med 
kokain, som udgør en fare for disse landes sociale inte­
gritet og nedbryder deres økonomi i en sådan grad, at 
der er risiko for, at deres udvikling går i stå; 
det er fastslået, at landene på Den Mellemamerikanske 
Landtange i stigende grad benyttes som forsendelsesvej 
for narkotika mellem Andes-regionen og den nordlige 
del af det amerikanske kontinent; 
ulovlig dyrkning af valmuer og kannabis og fremstilling 
af narkotika og andre psykotrope stoffer befinder sig i 
en farlig udvikling i landene på Den Mellemamerikanske 
Landtange; 
udviklingen af denne handel og disse afgrøder udgør en 
trussel mod den økonomiske og sociale stabilitet i 
landene på Den Mellemamerikanske Landtange; Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3833/90, for så vidt 
angår den generelle toldpræferenceordning for visse varer med oprindelse i Costa Rica, El 
Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua og Panama 
(91/C 194/26) 
SEK(91) 1109 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 9. juli 1991)