P9_TA(2022)0278

En fælleseuropæisk indsats vedrørende omsorgsydelser

Europa-Parlamentets beslutning af 5. juli 2022 om »Hen imod en fælleseuropæisk indsats vedrørende omsorgsydelser« (2021/2253(INI))

(2023/C 47/04)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til artikel 2 og 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU),

— der henviser til målene i artikel 3 i TEU, navnlig bekæmpelse af social udstødelse og forskelsbehandling, fremme af social retfærdighed, ligestilling mellem kvinder og mænd, solidaritet mellem generationerne og beskyttelse af børns rettigheder samt økonomisk, social og territorial samhørighed,

— der henviser til artikel 8 om integration af ligestillingsaspektet, der knæsætter EU's mål om at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem kvinder og mænd, og til den horisontale sociale klausul i artikel 9 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF),

— der henviser til målsætningerne for social- og arbejdsmarkedspolitikken som fastlagt i artikel 151 og 153 i TEUF,

— der henviser til den reviderede europæiske socialpagt, navnlig artikel 15 om retten for personer med handicap til uafhængighed, social integration og deltagelse og artikel 23 om ældres ret til social beskyttelse,

— der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (chartret) og særlig artikel 25 om ældres ret til at leve et liv i uafhængighed og værdighed og artikel 26 om integration af personer med handicap, og til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som der henvises til i artikel 6 i TEU,

— der henviser til principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder, navnlig princip 17 om inklusion af personer med handicap og princip 18 om retten til langtidspleje,

— der henviser til FN's tiår for sund aldring 2021-2030 og WHO's ramme, som skal støtte landene i at opnå et integreret kontinuum af langtidspleje (1),

— der henviser til handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder og dens overordnede mål for 2030,

— der henviser til FN's verdensmål for bæredygtig udvikling, navnlig mål nr. 3 om »sundhed og trivsel«, nr. 5 om »ligestilling mellem kønnene«, nr. 8 om »anstændigt arbejde og økonomisk vækst« og nr. 10 om »mindre ulighed«,

— der henviser til den tematiske rapport af 22. juli 2020 fra FN's uafhængige ekspert om ældres udøvelse af alle menneskerettigheder om konsekvenserne af coronavirussygdommen (covid-19) for ældres udøvelse af alle menneskerettigheder A/75/2020 (2) og hendes erklæring om autonomi og pleje af ældre på den 30. samling i FN's Menneskerettighedsråd (3),

— der henviser til Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) konventioner og henstillinger og navnlig konvention C149 fra 1977 om sygeplejepersonale (Nursing Personnel Convention) og den dertil knyttede henstilling nr. 157, konvention C183 fra 2000 om moderskabsbeskyttelse (Maternity Protection Convention) og den dertil knyttede henstilling nr. 191, konvention C189 fra 2011 vedrørende husarbejdere (Domestic Workers Convention) og den dertil knyttede henstilling nr. 201, konvention C190 fra 2019 om vold og chikane (Violence and Harassment Convention) og den dertil knyttede henstilling nr. 206 og henstilling nr. 202 om social mindstebeskyttelse,

— der henviser til rapporten af 19. december 2019 fra ILO med titlen »The Employment Generation Impact of Meeting SDG Targets in Early Childhood Care, Education, Health and Long-Term Care in 45 Countries«,

— der henviser til ILO's resolution om en global opfordring til handling for en menneskecentreret tilgang til covid-19-krisen, der er inklusiv, bæredygtig og modstandsdygtig, som blev vedtaget på den 109. samling på Den Internationale Arbejdskonference i juni 2021,

— der henviser til ILO’s rapport af 7. marts 2022 med titlen »Care at work: Investing in care leave and services for a more gender equal world of work«,

— der henviser til FN's konvention om rettigheder for personer med handicap (UN CRPD),

— der henviser til FN's konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder (CEDAW),

— der henviser til FN's konvention om barnets rettigheder (CRC),

— der henviser til Kommissionens formand Ursula von der Leyens politiske retningslinjer,

— der henviser til Kommissionens arbejdsprogram for 2022,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1057 af 24. juni 2021 om oprettelse af Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) (4),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241 af 12. februar 2021 om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten (5),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/2221 af 23. december 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår supplerende midler og gennemførelsesordninger med henblik på at yde bistand til fremme af kriseafhjælpning i forbindelse med covid-19-pandemien og dens sociale konsekvenser og til forberedelse af en grøn, digital og modstandsdygtig genopretning af økonomien (REACT-EU) (6),

— der henviser til forordning (EU) 2021/522 om oprettelse af et EU-handlingsprogram for sundhed (»EU4Health-programmet«) for perioden 2021-2027 (7),

— der henviser til OECD's og Kommissionens fælles »State of health«-initiativ,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1158 af 20. juni 2019 om balance mellem arbejdsliv og privatliv for forældre og omsorgspersoner og om ophævelse af Rådets direktiv 2010/18/EU (8),

— der henviser til Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (9),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (10),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2022/431 af 9. marts 2022 om ændring af direktiv 2004/37/EF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer eller mutagener (11),

— der henviser til Rådets henstilling (EU) 2021/1004 af 14. juni 2021 om oprettelse af en europæisk børnegaranti (12),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 5. marts 2020 med titlen »Et EU med ligestilling: strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025« (COM(2020)0152),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 26. april 2017 med titlen »Et initiativ til støtte for balance mellem arbejdsliv og privatliv for erhvervsaktive forældre og omsorgspersoner« (COM(2017)0252),

— der henviser til Kommissionens handlingsplan af 9. december 2021 til fremme af den sociale økonomi og jobskabelse,

— der henviser til Kommissionens grønbog af 27. januar 2021 om aldring (COM(2021)0050),

— der henviser til Kommissionens meddelelse med titlen »En langsigtet vision for EU's landdistrikter« fra 2021,

— der henviser til ministererklæringen, som blev vedtaget på FN's Økonomiske Kommissions 4. ministerkonference om aldring i Lissabon den 22. september 2017, med titlen »Et bæredygtigt samfund for alle aldre: Udnyttelse af potentialet ved at leve længere«,

— der henviser til Kommissionens forslag af 4. marts 2021 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om styrkelse af anvendelsen af princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde eller arbejde af samme værdi ved hjælp af løngennemsigtighed og håndhævelsesmekanismer (COM(2021)0093),

— der henviser til Kommissionens forslag af 28. oktober 2020 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om passende mindstelønninger i Den Europæiske Union (COM(2020)0682),

— der henviser til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse SOC/687-EESC-2021 af 19. januar 2022 med titlen »Udvikling af en ny plejemodel for ældre: erfaringer fra covid-19-pandemien«,

— der henviser til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs (EØSU's) udtalelse SOC/535-EØSU-2016 af 21. september 2012 om »Rettigheder for indeboende plejere«,

— der henviser til rapporten fra 2021 om langtidspleje udarbejdet af Udvalget for Social Beskyttelse og Kommissionen (GD EMPL) med titlen »Trends, challenges and opportunities in an ageing society«,

— der henviser til ekspertpanelets udtalelse af 23. juni 2021 om effektive måder at investere i sundhed på med titlen »Supporting mental health of health workforce and other essential workers«,

— der henviser til EPSCO-Rådets konklusioner af 14. juni 2021 om den socioøkonomiske indvirkning af covid-19 på kønsligestilling (ST 8884/21),

— der henviser til sin beslutning af 15. november 2018 om pasningstilbud i EU til forbedring af ligestillingen mellem kønnene (13),

— der henviser til sin beslutning af 21. januar 2021 om kønsperspektivet i covid-19-krisen og perioden efter krisen (14),

— der henviser til sin beslutning af 21. januar 2021 om EU's strategi for ligestilling mellem kønnene (15),

— der henviser til sin beslutning af 10. marts 2022 om EU's kønshandlingsplan III (16),

— der henviser til sin beslutning af 21. januar 2021 om adgang for alle til en anstændig bolig til en overkommelig pris (17),

— der henviser til Rådets henstilling af 22. maj 2019 om førskoleundervisning og børnepasningsordninger af høj kvalitet (18),

— der henviser til sin beslutning af 11. marts 2021 om børns rettigheder i lyset af EU-strategien for børns rettigheder (19),

— der henviser til sin beslutning af 10. juli 2020 om EU's folkesundhedsstrategi efter covid-19 (20),

— der henviser til sin beslutning af 16. februar 2022 om styrkelse af Europa i kampen mod kræft — mod en omfattende og koordineret strategi (21),

— der henviser til sin beslutning af 17. december 2020 om et stærkt socialt Europa for retfærdig omstilling (22),

— der henviser til sin beslutning af 7. juli 2021 om det gamle kontinents tiltagende aldring — muligheder og udfordringer i forbindelse med aldringspolitik efter 2020 (23),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 3. marts 2021 med titlen »En Union med lige muligheder: Strategi for rettigheder for personer med handicap 2021-2030« (COM(2021)0101),

— der henviser til sin beslutning af 18. juni 2020 om en europæisk handicapstrategi efter 2020 (24),

— der henviser til sin beslutning af 29. november 2018 om handicappede kvinders situation (25),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 28. juni 2021 med titlen »EU-strategiramme for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2021-2027 — Sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen på et arbejdsmarked i forandring« (COM(2021)0323),

— der henviser til sin beslutning af 10. marts 2022 om en ny EU-strategiramme for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen efter 2020 (herunder en bedre beskyttelse af arbejdstagere mod eksponering for skadelige stoffer, stres på arbejdspladsen og skader som følge af gentagne bevægelser) (26),

— der henviser til ETUI/EPSU's rapport om løngennemsigtighed og kønsneutral jobevaluerings og jobklassificerings rolle i de offentlige tjenester,

— der henviser til Rådets henstilling af 8. november 2019 om adgang til social beskyttelse for arbejdstagere og selvstændige (27),

— der henviser til Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndigheds aktiviteter og navnlig samarbejdet med medlemsstaterne vedrørende bekæmpelsen af sort arbejde,

— der henviser til kønsligestillingsindekset 2021 fra Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (EIGE), og dets tematiske fokus på sundhed,

— der henviser til forretningsordenens artikel 54,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A9-0189/2022),

A. der henviser til, at sociale rettigheder er en del af menneskerettighederne og de forfatningsmæssige rettigheder, at kvinders rettigheder er grundlæggende menneskerettigheder, og der henviser til, at Europarådets Venedigkommission, Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og chartret understreger, at menneskerettigheder er en del af retsstatsprincippet; der henviser til, at handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder indeholder konkrete initiativer til gennemførelse af principper, der er væsentlige for at opbygge et stærkere socialt Europa for retfærdig omstilling og genopretning såsom ligestilling mellem kønnene, lige muligheder, balance mellem arbejdsliv og privatliv, børnepasning og støtte til børn, inklusion af personer med handicap og langtidspleje; der henviser til, at en udvidelse og styrkelse af plejepersonalets værdi og rettigheder vil være en forudsætning for gennemførelsen af disse initiativer, herunder dem, der vedrører princip 17 og 18; der henviser til, at det europæiske semester og den sociale resultattavle bør anvendes til at styrke et mere retfærdigt, lige, bæredygtigt og modstandsdygtigt samfund; der henviser til, at det er en grundlæggende rettighede at kunne nyde den højest opnåelige sundhed, og at et højt sundhedsbeskyttelsesniveau skal sikres og gennemføres i alle Unionens politikker og aktiviteter; der henviser til, at adgang til offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet er en afgørende faktor for livskvalitet som en del af omsorgsstrategien og øgede investeringer i sektoren;

B. der henviser til, at børn repræsenterer 18,3 % af EU's befolkning (28); der henviser til, at der i 2020 var 47,5 % af husstandene i EU, der havde mindst ét barn, og at 14 % af disse husstande bestod af børn og en enlig forælder (29), hvoraf størstedelen var kvinder;

C. der henviser til, at størstedelen af omsorgspersoner og udbydere af omsorgsydelser, både formelle og uformelle, lønnede og ulønnede, er kvinder; der henviser til, at omsorgsforpligtelser inden for husstanden sætter rammen for kvinders muligheder for at påtage sig lønnet arbejde, samt varigheden og typen heraf, i hele deres arbejdsliv, hvilket påvirker deres deltagelse i det sociale, økonomiske, kulturelle og politiske liv; der henviser til, at stereotyper omkring kvinder, der skal være bedre omsorgspersoner, og opfattelsen af, at ulønnet omsorgsarbejde og husligt arbejde er »kvindearbejde«, styrker modellen med den mandlige forsørger og den kvindelige omsorgsperson, som fortsat danner rammen om adgang til sociale rettigheder og derved påvirker kvinders økonomiske uafhængighed og bidrager til en undervurdering af omsorgsarbejde og til dets økonomiske usynlighed samt til en undervurdering af plejepersonale i private og offentlige institutioner;

D. der henviser til, at 80 % af al langtidspleje i Europa ydes af uformelle omsorgspersoner (30), som i altovervejende grad er kvinder, der er frataget retfærdige arbejdsvilkår, da de for det meste er ulønnede og/eller uden tilstrækkelig støtte, hvilket gør omsorg til et ekstremt kønsspecifikt spørgsmål; der henviser til, at levering af uformelle omsorgsydelser er forbundet med manglende rettigheder såsom sygeorlov og årlig ferie samt reduktion af beskæftigelsesfrekvensen i forbindelse med barsels-, fædre- og forældreorlov, øget fattigdom og social udstødelse, nedsat mental sundhed og øget følelse af social isolation og ensomhed, hvilket har en negativ indvirkning på deres fysiske og mentale sundhed, trivsel og sociale inklusion; der henviser til, at kvinders bidrag i form af ulønnet omsorgsarbejde lægger en anslået værdi på 11 billioner USD (31) oven i den globale økonomi hvert år, hvilket svarer til 9 % af det globale BNP (32);

E. der henviser til, at 15,4 % af de unge, der ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse (NEET), befinder sig i denne situation, fordi de tager sig af børn, uarbejdsdygtige voksne eller har andre familiemæssige forpligtelser; der henviser til, at 88 % af disse NEET'er er kvinder (33);

F. der henviser til, at det er nødvendigt at anerkende, at alle mennesker er afhængige af omsorgsydelser i forskellig grad afhængigt af bl.a. alder, socioøkonomisk status, fysisk begavelse og personlig baggrund fra barndom til alderdom; der henviser til, at omsorgsydelser bør adskilles fra støtte til personer med handicap eller helbred; der henviser til, at den samfundsmæssige og økonomiske værdi af omsorgsarbejde, både lønnet og ulønnet, ikke værdsættes og anerkendes og skal revurderes og sættes i centrum for de økonomiske politikker; der henviser til, at sociale, ligestillingsmæssige og økonomiske konsekvenser for personer med omsorgsforpligtelser hurtigst muligt bør imødegås, navnlig i lyset af de demografiske ændringer;

G. der henviser til, at alle medlemsstater og EU er bundet af De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap (UNCRPD), herunder forpligtelsen i artikel 19 til at vedtage effektive og passende foranstaltninger, der sikrer lige ret for alle personer med handicap til at leve uafhængigt, til at deltage og til at blive inkluderet i samfundet; der henviser til, at lige og effektiv adgang til økonomisk overkommelige omsorgs- og støtteydelser af høj kvalitet er en afgørende forudsætning for, at personer med handicap kan leve en uafhængig tilværelse, for deres deltagelse i samfundslivet og deres sociale inklusion;

H. der henviser til, at omsorgsydelser omfatter alle tjenester, der støtter autonomi og uafhængighed for personer med behov for omsorg, samt fysiske, psykologiske, følelsesmæssige, sociale, personlige og familiemæssige behov hos enkeltpersoner og grupper i sårbare situationer; der henviser til, at omsorg bør anerkendes som en rettighed med en garanti for lige udøvelse af rettigheder, værdighed, autonomi, inklusion og trivsel for alle personer med behov for omsorg; der henviser til, at Den Europæiske Union kan supplere og støtte medlemsstaternes indsats for at forbedre omsorgstjenesterne for dem, der modtager og yder omsorg;

I. der henviser til, at omsorgsarbejde hentyder til en række tjenester, som udføres af enkeltpersoner, familier, lokalsamfund, lønnede tjenesteudbydere, offentlige organisationer og statsinstitutioner i forskellige miljøer fra institutioner til private husstande;

J. der henviser til, at Kommissionen definerer personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester som en lang række aktiviteter, der bidrager til familiers og enkeltpersoners trivsel i hjemmet, herunder børnepasning, langtidspleje og pleje af personer med handicap, huslige pligter, fjernundervisning, boligreparationer, havearbejde og IKT-støtte; der henviser til, at personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester omfatter omsorg og andre aktiviteter end omsorg, direkte og indirekte tjenester; der henviser til, at personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester på globalt plan som oftest beskrives som »husligt arbejde«; der henviser til, at inddragelsen af husarbejdere i omsorgspersonalet på omsorgsområdet derfor anerkender, at omsorgsydelser ikke blot omfatter personlig omsorg, men også ikkerelationel indirekte omsorg, hvilket fastsætter de fornødne forhåndsbetingelser for leveringen af personlig omsorg; der henviser til, at omsorg og andre aktiviteter end omsorg inden for personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester i høj grad er indbyrdes forbundne, og en stor andel af arbejdstagerne udfører begge dele og derfor hører under plejepersonale;

K. der henviser til, at adgang til kvalitetspleje og skabelse af aldersvenlige miljøer er afgørende for et længere, sundere og mere aktivt liv; der henviser til, at antallet af personer i EU, som har brug for langtidspleje, anslås at ville stige fra 30,8 mio. i 2019 til 38,1 mio. i 2050 (34); der henviser til, at adskillige medlemsstater allerede oplever mangel på arbejdskraft i sektoren for langtidspleje, hvilket kun risikerer at stige i takt med, at efterspørgslen efter langtidspleje stiger, og henviser til, at dette kræver investeringer i arbejdsstyrken og anstændige ansættelses- og arbejdsvilkår;

L. der henviser til, at covid-19-krisen fremhævede den centrale rolle, som arbejdstagere inden for personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester spiller i vores samfund, idet krisen illustrerede det presserende behov for at sikre fuld anerkendelse af disse arbejdstagere i alle medlemsstater sammen med retten til at føre kollektive overenskomstforhandlinger, til social sikring og til social beskyttelse; der henviser til, at mange af disse arbejdstagere har mistet deres arbejde under covid-19-pandemien og ikke er omfattet af statslige lønkompensationsordninger og ordninger for fastholdelse af personer i arbejde på grund af den vedholdende mangel på passende anerkendelse af disse arbejdstagere i adskillige medlemsstater; der henviser til, at pandemien resulterede i, at mange arbejdstagere inden for personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester mistede deres indkvartering og gjorde dem sårbare over for vold og chikane på arbejdspladsen;

M. der henviser til, at der på trods af, at hver enkelt person mindst én gang i livet kommer til at påtage sig rollen som omsorgsgiver og omsorgsmodtager, er stigmatisering og stereotyper forbundet med indbyrdes afhængighed, fysisk eller psykisk handicap, sygdom og skrøbelighed og behovet for omsorg og støtte, der falder sammen med andre årsager til forskelsbehandling, navnlig køn, seksuel orientering, alder, handicap, nationalitet, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske træk samt indvandrerbaggrund eller og andre socioøkonomisk dårligt stillede miljøer, der forværrer risikoen for fattigdom eller social udstødelse;

N. der henviser til, at EU's befolkning bliver ældre, idet 19 % af EU-borgerne var 65 eller ældre i 2018 (35); der henviser til, at diskrimination på grund af alder og omsorgsbehov, som ikke opfyldes, opdages eller anerkendes, stadig er et vedholdende problem på omsorgsområdet i Europa; der henviser til, at antallet af personer, der er afhængige af hjælp fra andre eller har behov for sundheds- og langtidspleje, stiger med alderen;

O. der henviser til, at reumatiske sygdomme og bevægeapparatsygdomme (RMD) er blandt de mest udbredte, invaliderende og byrdefulde ikkeoverførbare sygdomme i verden, idet de berører over 100 mio. europæere og udgør over 50 % af de antallet af leveår med handicap (YLD) i Europa; der henviser til, at personer med reumatiske sygdomme og bevægeapparatsygdomme er en væsentlig kilde til efterspørgsel efter langvarig formel og uformel pleje i Europa på grund af sygdommenes udbredelse, invaliderende konsekvenser og tilknytning til høje forekomster af co-morbiditet;

P. der henviser til, at mange omsorgs- og husarbejdere har en etnisk minoritetsbaggrund eller er migranter (36), der befinder sig i en meget prekær situation, og som oplever intersektionel forskelsbehandling på grund af deres race eller etnicitet, køn, socioøkonomiske status og nationalitet og tilvejebringer indeboende omsorgsarbejde, ofte med ubegrænset arbejdstid, hvilket er i strid med arbejdstidslovgivningen i den formelle og uformelle økonomi; der henviser til, at disse arbejdstagere for det meste er kvinder, som ikke har en officiel ansættelseskontrakt, og som derfor er mere sårbare over for udnyttelse og ofte mangler adgang til deres rettigheder, navnlig til anstændigt arbejde og social beskyttelse;

Q. der henviser til, at der er mangel på tilgængelige og prisoverkommelige plejetjenester af høj kvalitet i alle medlemsstater, herunder i landdistrikter, der er særligt berørt af en aldrende befolkning; der henviser til, at overvågningen af formel og uformel pleje og de eksisterende plejetjenesters form og midler hæmmes af manglen på data, herunder opdelte data, manglen på kvalitetsindikatorer såsom de europæiske tidsanvendelsesundersøgelser af evaluering og overvågning af de leverede tjenester, gennemførelseskøreplaner, manglende viden blandt sundhedsplejeudbydere om midlertidige invaliderende sygdomme;

R. der henviser til, at en af de mest grundlæggende rettigheder med hensyn til pleje, omsorg og støtte er retten til at vælge typen af og stedet for tjenesteydelsen; der henviser til, at en persons ret til at vælge typen af omsorg ofte undergraves af den utilstrækkelige tilgængelighed af indeboende støtte og personlig bistand; der henviser til, at personlig assistance alt for sjældent modtager tilstrækkelig støtte fra medlemsstaterne og fortsat er for dyr for alt for mange mennesker; der henviser til, at helt op til 75 % af de ældre, der har behov for langtidspleje, oplyser, at de ville befinde sig under fattigdomsgrænsen, hvis de blev tvunget til at købe hjemmepleje til den fulde markedspris (37); der henviser til, at socialsikringssystemerne selv i de fleste af de mest økonomisk udviklede lande dækker mindre end 40 % af de samlede udgifter til langtidspleje for personer med moderate behov (38); der henviser til, at medlemsstaterne skal sikre levering af kvalitetsprægede og tilstrækkeligt finansierede og velfungerende plejeydelser, sociale beskyttelsessystemer og heri bedre integration af langtidspleje af høj kvalitet, hvilket er af afgørende betydning for at forbedre den sociale retfærdighed og vil bidrage til ligestilling mellem kønnene;

S. der henviser til, at covid-19-pandemien har forværret og gjort de eksisterende uligheder og udfordringer mere synlige, og har fremhævet de mange strukturelle problemer, der er rodfæstet i Europas sociale omsorgssystem, såsom underfinansierede omsorgsfaciliteter og sundhedssystemer eller mangel på investeringer, med hensyn til adgang til formelle omsorgsydelser og hushjælp, herunder rettidig og økonomisk overkommelig lægebehandling af høj kvalitet, og har fremhævet allerede eksisterende kriser i omsorgssektoren på grund af den stærkt øgede arbejdsbyrde i sektoren, mangel på sundhedspersonale, underfinansierede, pressede sundhedssystemer, overdreven afhængighed af uformelle ulønnede omsorgsydelser eller sort arbejde; der henviser til, at dette fører til øgede psykosociale risici for det tilbageværende plejepersonale i sektoren, der overvejende er kvinder; der henviser til, at pandemiens udfordringer resulterede i ensomhed og social isolation og øgede risikoen for misbrug, vanrøgt, forringet fysisk og mental sundhed for mennesker med behov for pleje og i en forringelse af den generelle trivsel for alle generationer i hele EU, navnlig hvor niveauet af investeringer i pleje før pandemien var lavere (39); der henviser til, at disse langsigtede virkninger for enkeltpersoners sundhed og trivsel samt de sociale og økonomiske konsekvenser fortsat mangler at blive vurderet fuldt ud og integreret i de relevante politikområder;

T. der henviser til, at uformelle omsorgsgiveres behov ikke opfyldes i Europa, og at covid-19-pandemien kastede lys over de vanskeligheder, som uformelle omsorgsgivere og personer, der modtager uformel pleje, har haft, og afslørede den uforholdsmæssigt store afhængighed af kvinder og piger (40); der henviser til, at den manglende anerkendelse af arbejdstagere inden for personlige tjenesteydelser og husholdningstjenester og/eller fejlklassificeringen af deres beskæftigelsesstatus har betydet, at mange af dem, der mistede deres arbejde under covid-19-pandemien, ikke havde adgang til sociale beskyttelsesforanstaltninger;

U. der henviser til, at covid-19-pandemien har forværret de eksisterende uligheder mellem kønnene, navnlig for så vidt angår en stigning i ulønnet omsorgsarbejde og ubalance mellem arbejdsliv og privatliv, og har resulteret i en dobbelt byrde for mange kvinder, som havde længere vagter på arbejdspladsen og yderligere uformel pleje i hjemmet; der henviser til, at 37,5 % af kvinderne i EU før covid-19-pandemien (41) hver dag tog sig af børn, ældre eller handicappede sammenlignet med 24,7 % af mændene; der henviser til, at pandemien tilføjede op til ca. 13 timers ulønnet arbejde om ugen for kvinder (42); der henviser til, at kvinder, der arbejder hjemmefra, på deltid eller er arbejdsløse, har været udsat for et endnu større pres, da de fortsat har udført størstedelen af de familiemæssige omsorgsforpligtelser og det huslige arbejde (43); der henviser til, at vi endnu ikke har set alle virkninger af covid-19-pandemien, og at den fortsat vil have socioøkonomiske konsekvenser for kvinder;

V. der henviser til, at op til halvdelen af covid-19-dødsfaldene i Europa ifølge Verdenssundhedsorganisationen var beboere på langtidsplejeinstitutioner (44); der henviser til, at mere end 70 % af de social- og sundhedsarbejdere, der bekæmpede covid-19 i frontlinjen, var kvinder, hvoraf mange har oplevet virkningerne og også langvarige virkninger af covid-19-infektionen, var isolerede og oplevede hidtil usete niveauer af stress, angst, depression, selvmord og endda posttraumatisk stresslidelse; der henviser til, at 30 % af sygeplejerskerne i EU forlod erhvervet i 2021 (45); der henviser til, at den høje forekomst og dødelighed som følge af covid-19 i langtidsplejemiljøer, bl.a. på grund af utilstrækkelig adgang til værnemidler, test og lægebehandling, fremhævede systemiske svagheder i forbindelse med en for langsom overgang fra institutionel pleje til pleje i hjemmet og i nærmiljøet, personalemangel som følge af vanskeligheder med at tiltrække og fastholde arbejdstagere, dårlige beskæftigelses- og arbejdsvilkår, manglende karriereudviklingsmuligheder for arbejdstagere i omsorgssektoren, vanskeligheder for de grænseoverskridende omsorgspersoner samt manglen på støtte til uformelle omsorgspersoner;

W. der henviser til, at covid-19-pandemien ud over de uopfyldte medicinske behov har haft en dramatisk negativ indvirkning på adgangen til uddannelse, anstændige boliger og tjenester, der er afgørende for børns trivsel og udvikling, hvilket har skabt en yderligere byrde i forbindelse med omsorgs- og uddannelsesforpligtelser for alle forældre, frem for alt kvinder og enlige forældre (46); der henviser til, at den empiriske dokumentation bekræfter, at reduktionen af plejetjenester og stigningen i det ulønnede omsorgsarbejde, der udførtes af kvinder under covid-19-pandemien, har genskabt og forstærket ulighederne mellem kønnene;

X. der henviser til, at levering af omsorg af høj kvalitet afhænger af eksistensen af en tilstrækkeligt stor, veluddannet, motiveret og specialiseret arbejdsstyrke, skabelsen af attraktive og anstændige arbejdsvilkår gennem social dialog og kollektive forhandlinger, passende og rimelig løn samt integrerede tjenester og tilstrækkelig offentlig finansiering; der henviser til, at omsorgssektoren længe har manglet hænder, og at 421 000 arbejdstagere i årene 2019-2020 forlod den institutionelle omsorgssektor (47); der henviser til, at kvalitetsomsorgsarbejde er en faglært beskæftigelse, der kræver uddannelse og erfaring, og at efterspørgslen efter faglærte omsorgspersoner kun vil stige i de kommende år; der henviser til, at beskæftigelse og efteruddannelse på arbejdspladsen gennem professionalisering af sektoren kan bidrage til at øge kvaliteten af udbuddet af omsorgsydelser; der henviser til, at omsorgspersoner i forbindelse med længere plejeforløb og udvikling af praksis og teknologier opbygger ekspertise, som skal anerkendes; der henviser til, at direktivet om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder (2001/23/EF) skal finde anvendelse, når ansættelseskontrakter overdrages til en overtagende udbyder af omsorgsydelser;

Y. der henviser til, at mindst 3,1 mio. arbejdstagere inden for personlig service og husholdningstjenester i Den Europæiske Union er ansat sort og mangler anerkendelse og grundlæggende arbejdstagerrettigheder, som f.eks. kollektive forhandlinger, social sikring og social beskyttelse (48); der henviser til, at sort arbejde fører til lavere beskyttelse af arbejdstagere, letter udnyttelse og misbrug af arbejdskraft og udgør samtidig et indkomsttab for medlemsstaterne; der henviser til, at betingelserne for udokumenterede tredjelandsstatsborgere, der arbejder i omsorgssektoren, er særligt udfordrende med hensyn til deres sociale rettigheder og adgang til anstændige arbejdsvilkår;

Z. der henviser til, at den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde er blevet omdannet til en stående arbejdsgruppe under den europæiske arbejdsmarkedsmyndighed med det formål at styrke samarbejdet med medlemsstaternes myndigheder vedrørende bekæmpelsen af sort arbejde;

AA. der henviser til, at undersøgelser har vist, at mere end 90 % af de ældre gerne vil bo i deres eget hjem i en fremskreden alder; der henviser til, at det dog kun er 20 %, der tilbringer de sidste år af deres liv i deres private bolig, og mange af dem bor i institutioner (49); der henviser til, at der er mangel på plejetjenester, der er skræddersyet til den enkeltes behov og præferencer; der henviser til, at dette kræver (50), at plejestrukturerne ændres fra centraliserede institutioner til patientcentreret pleje i familien og i nærmiljøet for bedre at støtte uafhængigheden af personer med behov for pleje og støtte, hvilket giver konkrete økonomiske og sociale fordele og øger plejemodtagernes velfærdsniveau; der henviser til, at pleje i hjemmet ofte ikke lever op til standarderne for støtte til uafhængigheden for de personer, der modtager den, og at den ofte er forbundet med enden af livet snarere end som et sted, hvor man kan leve med værdighed, blomstre og deltage mere i det sociale og kulturelle liv; der henviser til, at dette skift har været ikkeeksisterende eller for langsomt og mangler ressourcer og skal tage hensyn til lokalsamfundenes forskellige behov og sårbarheder, f.eks. med hensyn til indkomst og andre uligheder; der henviser til, at medlemsstaterne bør investere i denne retning;

AB. der henviser til, at det er vigtigt at foretage yderligere forskning i misbrug i alle plejemiljøer, at informere om de faktorer, der fører til denne praksis, at fremme bevidsthed, uddannelse, afsløring og bekæmpelse af misbrug for alle erhverv, der er involveret i pleje, og at oprette offentlige platforme til indberetning af sådanne praksisser;

AC. der henviser til, at arbejdsmarkedet har en tendens til at være kønsopdelt og undervurderer værdien af sektorer, hvor kvinder udgør størstedelen af arbejdsstyrken; der henviser til, at kvinders bruttotimeløn i EU i 2020 i gennemsnit lå 13,0 % under mænds (51);

AD. der henviser til, at omsorg og pleje i mange tilfælde stadig er undervurderet, uden særlig anerkendelse, utilstrækkelig og at uformelle omsorgsgivere ofte ikke modtager nogen form for økonomisk kompensation; der henviser til, at undervurdering af omsorgsarbejde og husligt arbejde med hensyn til løn- og arbejdsvilkår samt dets usynlighed hænger tæt sammen med de fremherskende kønsroller og normer med kvinder som omsorgsgivere og mænd som forsørgere og med en ond cirkel med »dobbelt devaluering«, hvor omsorg og pleje er henvist til de grupper i samfundet, der har mindst indflydelse, på grund af dens manglende værdi, og at omsorgsaktiviteten til gengæld bliver devalueret, fordi den udføres af de grupper, der har mindst indflydelse, og fordi hjemmepleje og andre personlige tjenester og husholdningstjenester ydes bag lukkede døre;

AE. der henviser til, at feminiseringen af omsorgssektoren bidrager til kønsbetingede beskæftigelses-, løn- og pensionsforskelle på grund af den andel af kvinder, der arbejder inden for formel og uformel omsorg og pleje og kan medføre øget risiko for fattigdom og reducere de skatter, der betales til medlemsstaterne, med et årligt tab af BNP på 370 mia. EUR for Europa (52);

AF. der henviser til, at kvinder og migranter, navnlig mobile arbejdstagere fra lande i og uden for EU, dominerer i omsorgssektoren, at kvinder udgør 76 % af de 49 millioner dokumenterede omsorgsarbejdere i EU (53) og mere end 85 % af de ulønnede omsorgspersoner i alle medlemsstater, når både det daglige og det ugentlige arbejde tages i betragtning (54);

AG. der henviser til, at der arbejder 6,3 millioner fagfolk inden for langtidspleje, hvoraf kvinder (81 %) er overrepræsenterede, og at der er et stigende antal 50+-arbejdstagere, arbejdstagere på deltid, arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold og platformsarbejdere samt vandrende, uformelle og mobile arbejdstagere, herunder indeboende omsorgsgivere (ca. 8 % af arbejdstagere i omsorgssektoren er ikkeindfødte); der henviser til, at migrantarbejdere og mobile arbejdstagere i 2020 udgjorde for 28 % af omsorgspersonerne (55); der henviser til, at manglen på omsorgsydelser i visse regioner i EU forværres af denne afvandring af omsorgspersoner (»care drain«) og fænomenet med globale omsorgskæder; der henviser til, at dette gør det umuligt kun at tænke på omsorg og pleje inden for nationale grænser; der henviser til, at der stadig er hindringer for den frie udveksling af omsorgsydelser i EU; der henviser til, at disse arbejdstagere er vigtige for vores samfund, både hvad angår den offentlige sundhed og social inklusion af plejeafhængige personer, som ofte lever isoleret;

AH. der henviser til, at lønnen i omsorgssektoren og i sektoren for husligt arbejde i alle medlemsstater ligger et godt stykke under gennemsnitslønnen og lavere end den løn, som arbejdstagerne får for det samme job i andre sektorer, navnlig sundhedssektoren (56); der henviser til, at dette skyldes uformelt arbejde, en lavere grad af kollektiv overenskomstdækning i disse sektorer samt en undervurdering af kvindedominerede sektorer såsom omsorgssektoren; der henviser til, at disse arbejdstagere, der arbejder i kommercielle og ikke-udbyttegivende sektorer, ofte ikke har adgang til arbejdstagerrepræsentation og kollektive overenskomstforhandlinger; der henviser til, at forskellen i forhold til gennemsnitslønnen er mindst i medlemsstaterne med kollektive overenskomster for dele af sektoren (57); der henviser til, at arbejdstagerrepræsentation, herunder fagforeninger, og kollektive overenskomstforhandlinger er afgørende for at sikre repræsentation af arbejdstagerne og forsvare deres rettigheder og interesser i alle plejemiljøer samt for at hæve og opretholde standarder i hele omsorgssektoren;

AI. der henviser til, at covid-19-krisen har understreget flere udfordringer med hensyn til ansættelsesvilkårene for ansatte i langtidsplejesektoren; der henviser til, at ansatte i langtidsplejesektoren havde endnu større risiko for at blive smittet med covid-19 end sundhedspersonale på hospitaler på grund af mangel på personlige værnemidler og passende uddannelse til at gennemføre infektionsprotokoller og andre forebyggelsesaktiviteter;

AJ. der henviser til, at selv om omsorgs- og plejearbejde er følelsesmæssigt tilfredsstillende for et stort flertal af omsorgsgivere, har den ofte negative virkninger på omsorgspersonens fysiske og mentale sundhed og vanskeligheder med at forene omsorg og pleje med lønnet arbejde, hvilket er særlig vigtigt for kvindelige omsorgsgivere (58); der henviser til, at formelle og uformelle omsorgsgiveres mentale sundhed er blevet uforholdsmæssigt påvirket under covid-19-pandemien; der henviser til, at de mentale problemer er vokset under pandemien, hvilket har øget omsorgsbyrden; der henviser til, at omsorgsarbejde ofte er forbundet med skifteholdsarbejde, tilkald med kort varsel og lange arbejdstider; der henviser til, at sundhedsrisici og dårlig arbejdstidskvalitet er hovedårsagerne til relativt højt fravær i langtidsplejesektoren; der henviser til, at 38 % af plejerne mener, at de på grund af de negative virkninger af deres arbejde ikke vil være i stand til at arbejde, til de er 60 år (59);

AK. der henviser til, at 33 % af langtidsplejere i Europa har været udsat for en eller anden form for negativ social adfærd (herunder verbalt misbrug, trusler og ydmygende adfærd), og kun 22 % af langtidsplejerne føler sig meget tilfredse med deres arbejdsvilkår (60);

AL. der henviser til, at der findes forskellige former for ansættelse af formelle indeboende omsorgsgivere, f.eks. via virksomheder, der tilbyder omsorgsydelser, eller vikarbureauer og formidlere;

AM. der henviser til, at kvinder udgør størstedelen af de personer, der modtager pleje, og at 44 millioner mennesker i EU yder uformel langtidspleje til familiemedlemmer, naboer eller venner (61), hvoraf de fleste er kvinder, og at 12 % af kvinderne og 7 % af mændene, der yder uformel langtidspleje, gør det i mere end 40 timer om ugen (62); der henviser til, at næsten 30 % af alle personer over 65 lever med to eller flere ikkeoverførbare sygdomme; der henviser til, at ikkeoverførbare sygdomme er en betydelig og voksende byrde for patienter, omsorgsgivere, samfund og sundhedssystemer;

AN. der henviser til, at det store antal omsorgsmodtagere, der har behov for uformel omsorg, er direkte forbundet med, at professionelle tjenesteydelser af høj kvalitet, der er tilpasset deres behov, er i mangel, utilgængelige og økonomisk uoverkommelige, og at mange medlemsstater vælger at anvende ulønnede uformelle omsorgsydelser som den vigtigste kilde til tilvejebringelse af omsorg og pleje (63); der henviser til, at ydelsen af uformelle omsorgsydelser bør være et valg og ikke en nødvendighed på grund af mangel på tilgængelige plejetjenester;

AO. der henviser til, at en betydelig del af den formelle sektor for indeboende plejeydelser opererer i gråzoner, hvilket i høj grad rammer kvaliteten af hjemmepleje; der henviser til, at der mangler data, der gør det muligt præcist at fastlægge antallet af omsorgsgivere i gråzonen;

AP. der henviser til, at kvinder i EU udfører ulønnet omsorg og husligt arbejde i 13 timer mere om ugen end mænd (64); der henviser til, at adgang til formelle langtidsplejeydelser af høj kvalitet til en overkommelig pris for de familiemedlemmer, der er afhængige af dem, og den ulige fordeling mellem mænd og kvinder af ulønnet omsorgsarbejde og husligt arbejde er afgørende faktorer for, om kvinder går ind i og forbliver i beskæftigelse, og for kvaliteten af det arbejde, de udfører; der henviser til, at 7,7 millioner kvinder i EU forbliver uden for arbejdsmarkedet på grund af deres uformelle omsorgsforpligtelser, sammenlignet med blot 450 000 mænd, og at 29 % af de deltidsbeskæftigede kvinder henviser til omsorgsforpligtelser som den vigtigste årsag til at vælge deltidsarbejde (65); der henviser til, at kun 6 % af mændene siger, at hovedårsagen til, at de arbejder på deltid, er på grund af omsorgsforpligtelser, sammenlignet med 29 % af kvinderne, og at kun 64 % af fædrene i EU dagligt yder omsorg (66);

AQ. der henviser til, at kvinder desuden har flere pauser i deres karriere, har tendens til at have kortere arbejdsdage og er mere tilbøjelige til at være i deltidsarbejde, usikre ansættelsesforhold eller midlertidige ansættelsesforhold; der henviser til, at sektoropdeling og en ulige fordeling af ulønnet omsorgs- og husarbejde er hovedårsagerne til den vedvarende forskel i beskæftigelse, løn og pension og medfører en større risiko for fattigdom og social udstødelse af kvinder; der henviser til, at den kønsbestemte pensionsforskel i gennemsnit lå på 27 % i 2020 (67); der henviser til, at en ligelig fordeling af ulønnet omsorgs- og husarbejde, dvs. lige inddragelse af mænd, har en klar positiv indvirkning på andelen af kvinder i lønnet beskæftigelse og mindsker lønforskellen mellem mænd og kvinder; der henviser til, at børnepasningsforpligtelser er årsag til ændringer i beskæftigelsen for 60 % af kvinderne sammenlignet med 17 % af de beskæftigede mænd og fører til en nedsættelse af arbejdstiden for 18 % af de beskæftigede kvinder og så lidt som 3 % af mændene (68); der henviser til, at adgang til, tilgængelighed af og overkommelige priser på børnepasningsfaciliteter af høj kvalitet er afgørende for, at mennesker, navnlig kvinder med omsorgsforpligtelser, kan deltage på arbejdsmarkedet; der henviser til, at folkesundhedsmæssige udfordringer såsom migræne er mere almindelige hos kvinder (69), og at en stor del af de berørte kvinder stadig står i frontlinjen for så vidt angår børnepasning og husligt arbejde;

AR. der henviser til, at disse forskelle bekræftes på globalt plan, hvor kvinder i gennemsnit afsætter 3,2 gange mere tid (201 arbejdsdage om året) end mænd (63 arbejdsdage) til ulønnet omsorgsarbejde, og at de er mest udtalte for piger og kvinder, der bor i mellemindkomstlande, som har lavere uddannelsesresultater, og som bor i landdistrikter og med børn under skolealderen (70);

AS. der henviser til, at kvinder i overvældende grad er repræsenteret blandt de vigtigste arbejdstagere (fire ud af de 16 andre erhvervskategorier, der anses for væsentlige, har mere end 50 % af kvinderne i deres arbejdsstyrke i EU) (71) såsom omsorgspersonale, hvis opgaver i vid udstrækning ikke kan udføres som telearbejde, og i de sektorer, der er hårdest ramt af pandemien, og som derfor har været udsat for stor risiko for smitte, stor arbejdsbyrde, forstyrret balance mellem arbejdsliv og privatliv og tab af beskæftigelse; der henviser til, at arbejds- og levevilkårene er blevet særligt undergravet for kvinder med små børn i lønnet beskæftigelse (72);

AT. der henviser til, at omsorg og pleje fortsat er et af de vigtigste områder for gengivelse af kønsarketyper, som yderligere forstærkes af manglen på investeringer i kvalitetstjenester og af kønsskævheder i andre politikker, der i uforholdsmæssig høj grad påvirker kvinders selvbestemmelse i det sociale liv og på arbejdsmarkedet, såsom skatte- og socialsikringssystemet;

AU. der henviser til, at virksomheder i den sociale økonomi kan have et betydeligt potentiale og bidrage til at lette omsorgspersoners reintegration på arbejdsmarkedet;

AV. der henviser til, at flere medlemsstater og regioner i EU stadig ikke opfylder målet om at sikre børnepasning til 90 % af alle børn mellem tre år og den skolepligtige alder og til 33 % af alle børn på tre år og derunder; der henviser til, at manglen på tilstrækkelig infrastruktur, der tilbyder tilgængelig børnepasning af høj kvalitet for alle, navnlig førskoleundervisning og børnepasningsordninger, især rammer børn fra dårligt stillede familier, hvilket afspejler sig i indskrivningsprocenter, der ligger under gennemsnittet for børn med handicap, børn fra romafamilier og andre minoritetsgrupper, migrantbørn, børn, der lever i fattigdom, og børn fra andre dårligt stillede grupper, som ville have haft størst fordel af tidlig børnepasning (73);

AW. der henviser til, at 24,2 % af børnene i EU — dvs. næsten 18 mio. børn — var i risiko for fattigdom eller social udstødelse i 2020; der henviser til, at børn fra lavindkomstfamilier, hjemløse børn, børn med handicap, børn med indvandrerbaggrund, børn med en etnisk minoritetsbaggrund, navnlig romabørn, børn i institutionel pleje, børn i usikre familiesituationer, familier med én forælder, LGBTIQ+-familier og familier, hvor forældre er væk for at arbejde i udlandet, står over for alvorlige vanskeligheder såsom alvorlig boligmangel eller overbelægning, hindringer for adgang til grundlæggende og basale tjenesteydelser; der henviser til, at børn med handicap i EU har en uforholdsmæssigt større sandsynlighed for at blive sat i institutionspleje end børn uden handicap og synes langt mindre tilbøjelige til at drage fordel af bestræbelserne på at muliggøre en overgang fra institutionspleje til lokal- eller familiebaserede plejemiljøer (74); der henviser til, at den europæiske børnegaranti er et EU-instrument, hvis formål er at forebygge og bekæmpe fattigdom og social udstødelse ved at garantere gratis og effektiv adgang for børn med særlige behov til vigtige omsorgstjenester såsom førskoleundervisning og børnepasning, uddannelsesaktiviteter og skolebaserede aktiviteter, sundhedspleje og mindst et sundt måltid hver skoledag samt effektiv adgang for alle børn med særlige behov til sund ernæring og passende boliger (75); der henviser til, at adgang til børnepasning og uddannelse af høj kvalitet til en overkommelig pris er afgørende for børns personlige udvikling og trivsel; der henviser til, at der er en utvetydig positiv sammenhæng mellem adgang til børnepasningsordninger på den ene side og på den anden side beskæftigelse og indkomst for mænd og navnlig kvinder (76);

AX. der henviser til, at adgangen til omsorgsydelser af høj kvalitet, navnlig langtidspleje, i stigende grad er betinget af den enkeltes og familiens indkomst, bopæl, tilgængelighed af tjenester og leveringskapacitet og geografisk tilgængelighed samt overskydende kapacitet hos udbyderne; der henviser til, at to ud af tre personer, der har behov for omsorgsydelser, skønnes ikke at have adgang til sådanne tjenester, primært på grund af deres manglende tilgængelighed og prisoverkommelighed (77); der henviser til, at husholdninger med lave indkomster, lavt uddannelsesniveau og indvandrerhusholdninger oplever de største problemer med at få adgang til formelle hjemmebaserede langtidsplejeydelser; der henviser til, at en tredjedel og i fem medlemsstater endda mere end halvdelen af husholdningerne i hele EU rapporterer, at de har behov for professionelle langtidsplejeydelser, men ikke kan få adgang til dem af økonomiske årsager (78); der henviser til, at adgang til sundhedspleje og omsorgsydelser bør være universel, effektiv, uafhængig af økonomiske forhold eller bopælsstatus eller den administrative situation og status; der henviser til, at personer med lavere indkomster også er en gruppe, hvor omsorgsbehovet er mere udbredt (79);

AY. der henviser til, at digitale teknologier har potentiale til at støtte både formelle og uformelle omsorgsgivere og mindske den byrde, de står over for, f.eks. i forbindelse med transport af patienter til konsultationer, der kan afholdes online; der henviser til, at en Eurocarers-undersøgelse fra 2021 viser, at 78 % af de uformelle omsorgsgivere aldrig anvendte omsorgsrelaterede teknologier (80); der henviser til, at digitalisering og tingenes internet i omsorgssektoren skal tages i betragtning, men ikke helt bør erstatte den uerstattelige menneskelige interaktion i forbindelse med omsorg og pleje; der henviser til, at der bør tilskyndes til forskning og pilotprojekter med henblik på at afprøve gennemførligheden og effektiviteten af digitale tjenester; der henviser til, at ældre mennesker, herunder dem, der modtager omsorgsydelser, har vanskeligt ved at få adgang til digitale tjenester; der henviser til, at adgang til digitale tjenester, herunder adgang til digitale færdigheder, bør betragtes som en ret for modtagere af omsorgsydelser; der henviser til, at det drastiske skift til telearbejde afslørede behovet for bedre at håndhæve, revidere og ajourføre lovgivningen vedrørende arbejdsvilkår i det digitale miljø og brugen af kunstig intelligens på arbejdsmarkedet;

AZ. der henviser til, at kvinder, der udsættes for intersektionel forskelsbehandling, støder på yderligere barrierer i forbindelse med adgang til sundheds- og omsorgsydelser, og at der skal lægges særlig vægt på at afhjælpe virkningerne af implicitte skævheder i adgangen til private og offentlige tjenesteydelser, der er opstået som følge af vedvarende stereotyper og underrepræsentation af visse grupper i disse institutioner;

BA. der henviser til, at der bør sættes særligt fokus på personer i en meget høj alder for om nødvendigt at hjælpe mennesker, der har mistet deres uafhængighed, og forhindre, at de bliver isoleret;

BB. der henviser til, at der bør tages behørigt hensyn til betydningen af forebyggelse og geriatrisk rehabilitering for en sund og værdig aldring;

BC. der henviser til, at der er behov for at omlægge sygeplejen ved, hvor det er muligt, at yde gratis eller økonomisk overkommelig omsorg i hjemmet;

BD. der henviser til, at øgede investeringer i omsorgsøkonomien i overensstemmelse med målene for bæredygtig udvikling vil resultere i næsten 300 mio. yderligere job globalt i 2035 (81); der henviser til, at der vil være tale om 96 millioner direkte job inden for børnepasning, 136 mio. direkte job inden for langtidspleje og 67 mio. indirekte job inden for andre sektorer end omsorgssektoren; der henviser til, at dette jobskabelsesniveau vil kræve en investering på 3,2 % af det globale BNP under hensyntagen til de samlede omkostninger minus skatteindtægter (82); der henviser til, at Europa-Kommissionen anslår, at der forventes at blive skabt 8 mio. nye job i EU i omsorgssektoren inden 2030 (83);

BE. der henviser til, at den demografiske udvikling og befolkningens aldring vil øge efterspørgslen efter omsorgsydelser; der henviser til, at det ikke er sandsynligt, at omsorgs- plejejob vil blive erstattet eller reduceret af automatisering; der henviser til, at dette bør motivere EU og medlemsstaterne til at investere i omsorgsøkonomien som en lovende jobskabende sektor inden for rammerne af den digitale omstilling for at øge antallet af kvalificeret personale og tiltrække flere mennesker til denne sektor;

BF. der henviser til, at kvalitetsstandarderne for omsorgsydelser, navnlig for sociale omsorgsydelser, fortsat er mangelfulde eller utilstrækkelige;

BG. der henviser til, at omsorgssektoren har brug for betydelige investeringer, ressourcer og reformer; der henviser til, at det anslåede årlige investeringsunderskud i social infrastruktur i Europa i 2018 var på 100-150 mia. EUR (84); der henviser til, at rapporten om aldring fra 2021 forudser en stigning i de offentlige udgifter, der er nødvendige for at dække udgifterne til langtidspleje og -støtte, på op til 2,9 % af BNP årligt i 2070 sammenlignet med 1,7 % i 2016, men at et »sundt aldringsscenario« kan sænke disse omkostninger, og at fuld dækning af behovet for langtidspleje øger dem betydeligt;

BH. der henviser til, at det er af afgørende betydning at forstå samspillet mellem formel og uformel omsorg; der henviser til, at formelle omsorgsydelser kan yde støtte til uformelle omsorgsgivere, f.eks. ved at gøre det muligt for dem at tage fri og ved at uddanne dem; der henviser til, at den manglende officielle anerkendelse af uformelle omsorgsgivere og den dermed forbundne mangel på data om dem og deres behov er en hindring for dette samspil;

BI. der henviser til, at omsorgsydelser afhænger af velfinansierede og velfungerende offentlige tjenester og socialsikringssystemer;

BJ. der henviser til, at der er stor mangfoldighed blandt uformelle omsorgsgivere; der henviser til, at deres behov varierer afhængigt af deres socioøkonomiske kontekst, deres deltagelse på arbejdsmarkedet, deres omsorgsmodtageres behov og den tid, de bruger på omsorg til omsorgskrævende personer;

BK. der henviser til, at neurodegenerative sygdomme, herunder Alzheimers sygdom og andre former for hukommelsesinvaliderende sygdomme, fortsat er underdiagnosticeret i de fleste europæiske lande; der henviser til, at der er en klar indikation af, at det nuværende antal på 9 mio. bekræftede tilfælde af mennesker med demens vil være fordoblet i 2050; der henviser til, at kvinder fortsat rammes uforholdsmæssigt hårdt af demens (85);

BL. der henviser til, at Den Europæiske Ombudsmand i februar 2021 indledte en initiativundersøgelse af Kommissionens rolle i afinstitutionaliseringsprocessen i EU med fokus på opfyldelsen af Kommissionens forpligtelse til at sikre, at medlemsstaterne anvender EU-midlerne på en måde, der fremmer overgangen fra omsorgsinstitutioner til en uafhængig tilværelse og deltagelse i samfundslivet;

BM. der henviser til, at den mekanisme, der er fastsat i direktivet fra 2001 om midlertidig beskyttelse, for første gang er blevet aktiveret som reaktion på massetilstrømningen af flygtninge, først og fremmest kvinder med børn og andre omsorgsafhængige personer, som flygter fra krigen i Ukraine, og sikrer de fordrevne lige adgang til arbejdsmarkedet og bolig, lægehjælp og adgang til uddannelse for børn; der henviser til, at aktivering af ovennævnte mekanisme vil have en betydelig direkte indvirkning på omsorgssektoren og øge antallet af personer i EU, der har behov for omfattende og individualiserede omsorgsydelser, men også antallet af både uformelle og formelle omsorgspersoner;

BN. der henviser til, at dataene om kvaliteten af omsorgsydelser næsten udelukkende er baseret på ikkestandardiserede kundetilfredshedsundersøgelser;

BO. der henviser til, at vanskeligheder i forbindelse med tilvejebringelse af passende, anstændige og prismæssigt overkommelige boliger, navnlig for ældre, enlige, personer med handicap, personer, der er i risiko for fattigdom og social udstødelse, familier med små børn og enlige forældre, i betydelig grad hindrer adgangen til omsorgsydelser af høj kvalitet;

BP. der henviser til, at langtidsplejeres medianløn i 11 OECD-lande kun er 9 EUR i timen, mens lønningerne for hospitalsarbejdere — hvoraf størstedelen er mænd — i gennemsnit er 14 EUR i timen (86);

BQ. der henviser til, at mere end halvdelen af omsorgsgiverne siger, at de ikke tjener nok til at dække basale behov såsom bolig og mad, og at 31 % ikke har tilstrækkelig adgang til personlige værnemidler (87);

BR. der henviser til, at størstedelen af omsorgsgivere ikke tjener nok til at have råd til en anstændig levestandard for dem selv og deres familier (88);

Et omsorgsfuldt Europa

1. bemærker, at det er af afgørende betydning at sikre værdighed, uafhængighed, autonomi, trivsel og deltagelse i det sociale liv gennem pleje af høj kvalitet i hele livet fra børnepasning og uddannelse til ældrepleje og støtte til personer med handicap, idet der tages hensyn til, at mennesker er indbyrdes afhængige, og at alle kan have brug for pleje på et eller andet tidspunkt i deres liv;

2. understreger betydningen af adgang til og tilgængelighed af offentlige omsorgsydelser og kvaliteten, adgangen, tilgængeligheden, prisoverkommeligheden og tilstrækkeligheden af disse ydelser, og at alle personer med behov for omsorg og deres omsorgsgivere bør have ret til et reelt valg, når det drejer sig om omsorgsydelser, der er egnede for dem og deres familier, og deres form (familiepleje, omsorg i nærmiljøet, patientcentrerede omsorgsydelser, personlig omsorg eller andre former), hvor omsorgsydelserne leveres og omfanget heraf, med særlig vægt på tilvejebringelse og adgang hertil for dem, der bor i fjerntliggende områder (433) såsom landdistrikter eller regioner i den yderste periferi; mener, at investeringer i levering af offentlige og sociale tjenesteydelser af høj kvalitet er vigtige løftestænger for at forhindre overførsel af ugunstige vilkår fra den ene generation til den næste;

3. bemærker, at omsorgsydelser og de forskellige politiske tilgange hertil skal udvikles og omformuleres i overensstemmelse med den enkeltes behov, og anerkender, at modeller og mønstre for tilrettelæggelse af omsorgsydelser er forskellige i medlemsstaterne, og understreger den enkeltes ret til at vælge de omsorgsydelser af høj kvalitet, der er bedst egnede til deres individuelle situation, og behovet for, at medlemsstaterne og EU sikrer dette i alle deres politikker; fremhæver, at i henhold til princip 18 i den europæiske søjle for sociale rettigheder har alle »ret til prismæssigt overkommelig langtidspleje af høj kvalitet, herunder hjemmepleje og lokalsamfundsbaserede tjenester«, og understreger, at for at opfylde dette princip bør der ske en udbygning af omsorgsydelser;

4. bemærker, at kvinder udgør størstedelen af arbejdsstyrken (76 %) i den formelle omsorgssektor og udfører størstedelen af det uformelle omsorgsarbejde, samtidig med at de også repræsenterer størstedelen af omsorgsmodtagerne, at ydelse af omsorg og pleje fortsat er undervurderet, ikke-anerkendt og sikrer utilstrækkelig eller ofte ingen økonomisk kompensation til plejere, og at denne undervurdering med hensyn til løn, arbejdsvilkår og manglende synlighed er tæt forbundet med feminiseringen af sektoren på grund af den høje andel af kvinder, der yder formelle og uformelle omsorgsydelser; fremhæver, at dette kønsaspekt skal tages i betragtning ved udformningen af omsorgsstrategier og -politikker;

5. udtrykker sin bekymring over virkningen af strukturelle og finansielle begrænsninger i den type omsorgsydelser, der er til rådighed for enkeltpersoner, og anerkender, at integrationen af omsorgsområdet i hele Europa er begrænset på grund af manglen på passende incitamenter og strukturer;

6. understreger betydningen af en integreret og rettighedsbaseret tilgang til en fælles europæisk indsats på omsorgsområdet, hvor der drages lige stor omsorg for menneskers fysiske, mentale, psykologiske og sociale, personlige og husholdningsmæssige behov; fremhæver betydningen af at bane vejen for en mere sammenhængende tilgang mellem sundheds- og socialsystemerne samt mellem formel og uformel omsorg og pleje og koordinering mellem lokale, regionale og nationale plejepolitikker i EU’s medlemsstater sideløbende med horisontal og sektoriel integration;

7. understreger nødvendigheden af at udvikle en ambitiøs og inklusiv europæisk omsorgsstrategi, der sikrer lige adgang til omsorgsydelser for alle med særlig vægt på personer i sårbare situationer, og som bidrager til social retfærdighed;

8. mener, at forebyggelse er afgørende; opfordrer til, at primær sekundær og tertiær forebyggelse ( 89 ) , herunder passende anvendelse af relevant uddannelse og information, screening, tidlig påvisning, forebyggelse og passende opfølgning på ikkeoverførbare sygdomme, skal være blandt komponenterne i en holistisk europæisk omsorgsstrategi; opfordrer indtrængende Kommissionen til at vedtage en omfattende og holistisk tilgang til omsorgsydelser;

9. opfordrer indtrængende Kommissionen til at styrke EU's modstandsdygtighed og kapacitetsopbygning i forbindelse med sundhedskriser; opfordrer indtrængende Kommissionen til at fremme forskning og innovation ved at fastlægge prioriterede områder for fremtidig FoU baseret på nuværende og fremtidige sygdomme samt videreudvikling af omsorgssektorrelaterede muligheder, herunder for private aktører;

10. understreger, at fremme af en model med ligeværdige forsørgere og ligeværdige omsorgspersoner, hvor mænd og kvinder deltager på lige fod i betalt arbejde på arbejdsmarkedet og ubetalt arbejde i forbindelse med hjemlige og omsorgsrelaterede forpligtelser, bør være et mål for enhver EU-indsats inden for omsorg, arbejdsmarkeder og sociale tjenester; minder om vigtigheden af at integrere kønsaspektet i alle politikker;

11. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at investere i omsorgssektoren, styrke og sikre bæredygtige, øgede og tilstrækkelige investeringer og finansiering til at kunne sikre lige adgang for personer med behov for omsorg og pleje til økonomisk overkommelige og tilstrækkeligt bemandede omsorgsydelser og husholdningsydelser af høj kvalitet samt et aktivt og tilfredsstillende arbejdsliv for omsorgspersoner med passende lønninger, der giver anstændige leve- og karrieremuligheder i sektoren gennem certificering og validering af færdigheder;

12. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at forbedre tilgængeligheden af finansiering til alle typer omsorgsydelser og til at gøre bedst mulig brug af de europæiske struktur- og investeringsfonde til investering i børnepasning og ældrepleje og andre med behov for omsorg og pleje gennem ESF+, InvestEU og andre finansielle instrumenter, der tilskynder til sociale investeringer, samt genopretnings- og resiliensfaciliteten, EU4Health-programmet og de europæiske struktur- og investeringsfonde til investering i offentligt garanterede omsorgsydelser og fremme af tilgængelige og økonomisk overkommelige tjenester for alle; opfordrer Kommissionen til at leve op til forventningerne og skabe synergier med ligestilling mellem kønnene, inklusion af personer fra sårbare grupper og de standarder, der er fastsat for investeringer i digital og grøn omstilling, f.eks. for at støtte grønnere omsorgsydelser og plejeprojekter og starte et initiativ om miljømæssigt bæredygtige omsorgsydelser, i betragtning af at plejeinfrastrukturer har betydelige negative miljøvirkninger, der skal løses og afbødes inden for rammerne af de vejledende principper; opfordrer Kommissionen til at udarbejde retningslinjer og køreplanfor fælles standarder for medlemsstaterne i den henseende; opfordrer Den Europæiske Investeringsbank til i sit årlige budget at overveje at medtage udvikling af omsorgssektoren og omsorgsøkonomien som led i gennemførelsen af dens egen strategi for ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders økonomiske indflydelse og status;

13. opfordrer til en særlig investeringspakke til fremme af EU's omsorgssektor og omsorgsøkonomi samt til at sikre koordinering mellem de forskellige programmer og initiativer med henblik på en effektiv gennemførelse af strategien; opfordrer endnu en gang til, at der udvikles redskaber til kønsbudgettering i FFR og relaterede programmer, som gør det muligt at spore den specifikke finansiering, der er sat af til at fremme ligestilling mellem kønnene;

14. minder om EU's og medlemsstaternes forpligtelser og tilsagn, hvad angår omstillingen fra segregerede institutionelle plejemiljøer til lokal- eller familiebaserede plejemiljøer og fremme af forskellige modeller for en uafhængig tilværelse og støtte; opfordrer medlemsstaterne til at anvende de tilgængelige europæiske og nationale midler til at fremskynde denne omstilling og til at støtte individuel autonomi og en uafhængig tilværelse ved at støtte metoder til at øge uafhængigheden, såsom tilpasning i hjemmet eller installation af digitale overvågningssystemer og hjælpeteknologier i hjemmet, under fuld overholdelse af bestemmelserne og målene i FN's konvention om rettigheder for personer med handicap; opfordrer indtrængende Kommissionen til at træffe effektive foranstaltninger til at sikre, at EU-midler anvendes til at overgå fra institutionaliseret pleje til lokal- eller familiebaserede pleje, samtidig med at familiepleje i al dens mangfoldighed sikres;

15. understreger, at det for at mindske sort arbejde inden for den formelle omsorgssektor er vigtigt at yde offentlig støtte til reelle udbydere af omsorgstjenester inden for sociale sikringssystemer eller via skatteudgifterne, hvilket vil gøre lovlige og rimelige omsorgsydelser økonomisk overkommelige;

16. opfordrer medlemsstaterne til at sikre universel sundhedsdækning, øge investeringerne i sundhedspleje og prioritere finansiering af omsorg i nærmiljøet og primær sundhedspleje; opfordrer medlemsstaterne til hurtigst muligt at fjerne eksisterende barrierer for sundhedspleje for alle, herunder udokumenterede migranter, med særligt fokus på kvinder, der udsættes for intersektionel forskelsbehandling; opfordrer til, at man sikrer en højere og rimelig løn samt anstændige arbejdsvilkår for omsorgsarbejdere, sundhedsassistenter og andet støttepersonale;

17. understreger, at en betydelig del af de eksisterende omsorgsmodeller, -ydelser og -faciliteter er baseret på en institutionaliseret, forældet model, der ikke opfylder moderne kvalitetskriterier, og at de ikke opfylder omsorgsmodtagernes fysiske, sociale og psykologiske behov og ønsker; fremhæver, at personer med behov for omsorgsydelser bør sættes i centrum for plejeplaner i alle faser af udformningen, gennemførelsen og evalueringen af plejepolitikker og -tjenester gennem udforskning af innovative løsninger, nye modeller og værktøjer til levering af omsorgsydelser, fremme af social inklusion og flergenerationsforståelse af individuelle behov hos personer med behov for omsorgsydelser, der som mål skal have en overgang fra institutionel pleje til familie- og lokalsamfundsbaseret pleje og fremme af forskellige modeller for en uafhængig tilværelse og støtte;

18. mener, at det er nødvendigt med personorienteret og individualiseret omsorg og pleje for alle for at sikre omsorgsmodtagernes og deres omsorgspersoners værdighed samt deres fulde deltagelse og inklusion i lokalsamfundet; understreger, at dette skridt i retning af en personcentreret tilgang kræver øget integration af omsorgsydelser i mere helhedsorienterede plejeforløb for at forbedre ydelserne til omsorgsmodtagere samt kvaliteten af plejen;

19. understreger behovet for fuldt ud at udnytte digitale løsninger til at støtte mennesker, der har behov for omsorgsydelser, i at leve et uafhængigt og selvstændigt liv, behovet for at øge respekten for deres ret til selvbestemmelse, for at udvikle autonomi for både plejeprofessionelle og omsorgsmodtagere gennem en individualiseret tilgang til udformningen og budgetteringen af omsorgsydelser, herunder skræddersyet sundhedspleje og personcentreret pleje ved hjælp af passende værktøjer, samtidig med at det sikres, at der er menneskelig kontakt af høj kvalitet for personer med behov for omsorgsydelser og støtte;

20. mener, at der i forbindelse med udviklingen af omsorgsydelser bør tages højde for alle kategorier af brugere og deres forskelligheder; anfører, at dem, som tilrettelægger, programlægger og leverer omsorgsydelser, har ansvaret for at være opmærksomme på disse behov, på en styrkelse af brugerne af omsorgsydelser og på vigtigheden af en brugerbasered tilgang i forbindelse med udvikling af ydelser, og at omsorgsydelser til ældre og personer med handicap bør planlægges og udvikles med deltagelse af brugerne;

21. opfordrer medlemsstaterne til at udveksle oplysninger og bedste praksis med henblik på at udvikle en fælles europæisk kvalitetsramme for formelle og uformelle omsorgsydelser baseret på retten til uafhængighed og autonomi og inspireret af bl.a. WHO's ramme til at støtte lande i at opnå et integreret kontinuum af langtidspleje, der omfatter alle omsorgsmiljøer, giver opadgående social konvergens, sikrer alle borgere lige rettigheder og øger livskvaliteten;

22. opfordrer Kommissionen til at støtte medlemsstaterne i at forbedre deres infrastrukturer til dataindsamling i overensstemmelse med denne kvalitetsramme;

23. opfordrer desuden til udveksling af bedste praksis om, hvordan der bedst ydes støtte til grupper med særlige plejebehov på (f.eks. enlige forældre, der hovedsageligt er kvinder, forældre med børn med alvorlige sygdomme og ældre);

24. understreger, at de øgede omsorgsbehov kræver en samlet EU-tilgang, og efterlyser en konkret EU-strategi for forebyggende sundhedspleje som en del af løsningen på problemet med stigende pres på sundhedssystemerne; bemærker, at omsorgsydelser bør udvikles med henblik på at øge kontinuiteten i pleje, forebyggende sundhedspleje, rehabilitering og en uafhængig tilværelse, og understreger vigtigheden af programmer for livslang sundhedsfremme og -oplysning, sygdomsforebyggelse og regelmæssige undersøgelser sammen med mere effektive sundhedsprogrammer til stimulering af en sund aldringsproces; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til aktivt at engagere sig i WHO's tiår for sund aldring gennem udarbejdelse af EU-programmer for sund aldring, som dækker adgang til sundheds- og omsorgsydelser samt strategier for sundhedsfremme og forebyggelse;

25. opfordrer Kommissionen til at gå forrest på plejeområdet ved at fastsætte ambitiøse mål på EU-plan for finansiering, adgang, kvalitet, effektivitet og bæredygtighed af omsorgsydelser i samråd med medlemsstaterne og relevante interessenter, herunder arbejdsmarkedets parter, og til at udvikle harmoniserede definitioner og indikatorer til vurdering af disse mål for børn, ældre eller personer med handicap;

26. understreger nødvendigheden af pointtavler til overvågning af gennemførelsen af retten til omsorgsydelser af høj kvalitet i offentlig, privat, formel og uformel sammenhæng;

27. minder om, at EU bør gøre brug af ILO's 5R-ramme for anstændigt omsorgsarbejde (anerkende, reducere og omfordele ulønnet omsorgsarbejde, belønne betalt omsorgsarbejde) sammen med sikring af omsorgsarbejderes repræsentation, social dialog og kollektive overenskomstforhandlinger;

28. minder om, at der bør gøres fremskridt i retning af en omsorgsøkonomi, der anvender en integreret, holistisk, kønssensitiv og livslang tilgang til omsorg og pleje; understreger, at dette bør omfatte lovgivningsmæssige foranstaltninger og investeringer på EU-plan til fremme af både anstændige arbejdsvilkår og for at gøre arbejdet i omsorgssektoren mere attraktivt;

29. understreger vigtigheden af at fremhæve behovet for en europæisk tilgang til omsorg og pleje i de opfølgende konklusioner fra konferencen om Europas fremtid, eftersom omsorgssektoren er en central sektor for Europas fremtid;

30. opfordrer Kommissionen til at fremlægge en ambitiøs, robust og fremtidssikret europæisk omsorgsstrategi, der dels bygger på alles ret til økonomisk overkommelige og tilgængelige omsorgsydelser af høj kvalitet og på andre principper, der er fastsat i den europæiske søjle for sociale rettigheder og i EU's strategiske dokumenter, samt på både omsorgsmodtagende og omsorgsgivende personers individuelle rettigheder og behov, og dels dækker hele livsforløbet, fokuserer og responderer på behovene hos mennesker i kritiske perioder i deres liv, skaber fundamentet for kontinuitet i omsorgsydelserne i hele livsforløbet og fremmer solidaritet mellem generationerne;

31. understreger, at denne strategi bør baseres på pålidelige, omfattende og sammenlignelige data, der er offentligt tilgængelige, på situationen for og kategorierne af både omsorgspersoner og omsorgsmodtagere, opdelt efter køn, alder, nationalitet, etnisk oprindelse ( 90 ) , handicap, socioøkonomisk status, tilgængelighed og prisoverkommelighed, på typen af omsorgsydelser, der leveres eller modtages, og på de forskellige plejemiljøer (private eller offentlige, institutionelle, familiemæssige eller lokalsamfundsbaserede) og bør omfatte konkrete og progressive mål med en tidsplan og indikatorer til evaluering af fremskridt og håndtering af uligheder under hensyntagen til plejebehovene i de europæiske samfund; gentager opfordringen til Kommissionen og medlemsstaterne om at ajourføre den statistiske ramme for indsamling af pålidelige, sammenlignelige og opdelte data, samtidig med at der sikres fuld respekt for privatlivets fred og grundlæggende rettigheder; opfordrer Kommissionen til at udvikle centralt forvaltede og detaljerede undersøgelser af tidsforbrug, der er opdelt efter førnævnte parametre, med henblik på at vurdere værdien af ulønnet arbejde på tværs af medlemsstaterne;

32. understreger behovet for i forbindelse med udarbejdelsen af den europæiske omsorgsstrategi at høre alle relevante interessenter på EU-plan, nationalt og lokalt plan, herunder repræsentanter for uformelle omsorgspersoner og patientorganisationer, for at tage hensyn til deres forskellige situationer og behov og understreger, at strategien bør identificere målgrupper;

33. opfordrer Kommissionen til i den europæiske omsorgsstrategi at medtage omfattende foranstaltninger til bekæmpelse af vold og chikane, navnlig bekæmpelse af alle former for mishandling af ældre og overgreb mod omsorgsgivere for at bekæmpe bekymrende fænomener såsom manglende hjælp, svigt og unødvendig brug af fysisk eller kemisk tvang, navnlig inden for langtidspleje og -støtte; opfordrer medlemsstaterne til at udvikle uddannelse til uformelle og formelle omsorgspersoner med henblik på at forebygge, forbyde og bekæmpe omsorgsrelateret vold og chikane samt på at skabe uafhængige og effektive mekanismer for indberetning og klage;

34. opfordrer Kommissionen til at levere retningslinjer til medlemsstaterne for at sikre, at øremærkede investeringer i omsorgsøkonomien inkluderes i (reviderede) nationale genopretnings- og resiliensplaner, samhørighedsfonde og alle andre relevante finansielle EU-instrumenter;

35. understreger, at det »grå guld« kunne blive til en af de vigtigste økonomiske drivkræfter, især i landdistrikterne, og kan skabe muligheder for sundhedssektoren og sektoren for langtidspleje, hvor sundhedsydelser af høj kvalitet kan tilbydes på en mere effektiv måde;

36. opfordrer Kommissionen til at oprette en EU-dag for ligeværdig omsorg hvert skudår den 29. februar for at øge bevidstheden om undervurderingen og usynligheden af omsorg og omsorgspersoner i vores samfund;

37. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til ud over at reagere på de umiddelbare omsorgsbehov at vedtage politikker og foranstaltninger til at tackle årsagerne hertil, såsom fattigdom, social eksklusion og andre strukturelle barrierer, der står i vejen for universal og lige adgang til omsorgsydelser af høj kvalitet, først og fremmest udfordringerne i forbindelse med beskæftigelse, uddannelse og undervisning samt anstændige og økonomisk overkommelige boliger;

Pasning af høj kvalitet til alle børn

38. glæder sig over Kommissionens planer om at revidere Barcelonamålene som led i den europæiske omsorgsstrategipakke; opfordrer til at tilskynde til opadgående konvergens, og til, at der investeres mere i offentlig pasning af høj kvalitet for alle børn i EU, bl.a. ved at revidere målene og hæve ambitionsniveauet væsentligt for udbuddet af børnepasning af høj kvalitet for alle børn, herunder børn under 3 år og børn, der er i risiko for fattigdom, social udstødelse og overlappende former for forskelsbehandling, og ved at fastsætte specifikke, detaljerede indikatorer til overvågning af adgangen til børnepasning for børn under 1 år; opfordrer Kommissionen til i sine målsætninger at integrere et nyt mål for børnepasningstilbud efter skoletid; opfordrer de medlemsstater, der er sakket bagud i forhold til Barcelonamålene fra 2002, til at træffe alle de nødvendige foranstaltninger for hurtigst muligt at nå målet om børnepasning til mindst 90 % af alle børn mellem tre år og den obligatoriske skolealder og mindst 33 % af alle børn under tre år;

39. erindrer om, at EU-midler (ESI-fondene og navnlig Den Europæiske Socialfond+ samt genopretnings- og resiliensfaciliteten) skal anvendes som supplement til medlemsstaternes investeringer i børnepasning; opfordrer Kommissionen til at gøre en indsats for, at medlemsstaterne benytter EU's finansielle instrumenter til at investere i børnepasningsordninger; understreger, at offentlige investeringer og kvaliteten af ansættelses- og arbejdsvilkårene for arbejdstagere i børnepasningssektoren er afgørende for kvaliteten af børnepasningsudbuddet;

40. opfordrer medlemsstaterne til at udforme børnepasning og undervisning, herunder aktiviteter efter skoletid, og andre politikker og foranstaltninger til støtte for alle børn og deres familier på en inklusiv og integreret måde ud fra en børnecentreret tilgang, der særligt fokuserer på børn i en sårbar situation, f.eks. en situation præget af fattigdom eller fattigdomsrisiko og sociale afsavn, samt børn med handicap, migrantbørn og børn fra mindretal, og som sikrer en hurtig og effektiv gennemførelse af den europæiske børnegaranti, herunder forpligtelsen til at garantere effektiv og gratis førskoleundervisning og pasning af høj kvalitet for børn i nød ( 91 ) ; opfordrer medlemsstaterne til at udforme ordninger for personlig assistance til børn med handicap og sikre anstændige og gode arbejdsvilkår for de fagfolk, der arbejder med børn med handicap;

41. fremhæver, at covid-19-krisen og tilstrømningen af flygtninge fra krigen i Ukraine yderligere kan forværre situationen for børn, der er truet af fattigdom og social udstødelse eller har behov for kvalitetspasning; gentager derfor sin opfordring til medlemsstaterne og Kommissionen ( 92 ) om at øge finansieringen af børnegarantien med et særligt budget på mindst 20 mia. EUR for at bekæmpe fattigdom, der rammer børn og deres familier, og om at bidrage til målet om at reducere fattigdommen med mindst 15 mio., herunder mindst 5 mio. børn, inden 2030 i alle medlemsstater;

42. minder om, at social beskyttelse af og støtte til enkeltpersoner og familier med særligt fokus på grupper i sårbare situationer, såsom børnerige familier, eneforsørgerfamilier eller familier med et barn med handicap, er af afgørende betydning, og opfordrer de kompetente nationale myndigheder til at sikre universelle, passende og tilgængelige sociale beskyttelsesordninger for alle og integrerede børnebeskyttelsesordninger, så ingen lades i stikken, herunder effektiv forebyggelse, tidlig indgriben og familiestøtte, for at give tryghed til børn uden familieomsorg eller i risiko for at miste denne samt foranstaltninger til støtte for overgangen fra institutionel pasning til familie- og lokalsamfundsbaseret kvalitetspasning; opfordrer medlemsstaterne til at opskalere investeringer i børnebeskyttelsesordninger og sociale velfærdsydelser som en vigtig del af implementeringen af børnegarantien;

43. opfordrer medlemsstaterne til at yde vedvarende helhedsorienteret og integreret støtte til forældre, herunder barsels-, fædre- og forældreorlov med løn og tilsvarende rettigheder og foranstaltninger, også afspejlet i pensionsordninger, sociale tjenesteydelser med lav tærskel, såsom dagpleje, rådgivning, mægling eller psykosocial støtte, der kan tilskynde til en mere væsentlig rolle for og dermed sikre lige deltagelse af mænd i ulønnet omsorgsarbejde og huslige pligter, herunder pasning af småbørn samt børn med handicap; understreger vigtigheden af tilstrækkelige, tilgængelige og prismæssigt overkommelige pasningsstrukturer og -tjenester, navnlig for enlige forældre, hvoraf langt de fleste er kvinder, og for familier med lav og ustabil indkomst, der risikerer fattigdom og social udstødelse; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indsamle standardiserede ligestillingsdata opdelt efter de grunde, der er beskyttet i henhold til direktiv 2000/43/EF, direktiv 2000/78/EF og direktiv 2006/54/EF, baseret på frivillig deltagelse, fortrolighed, selvidentificering og informeret samtykke, samtidig med at de centrale principper og standarder for EU's databeskyttelse og grundlæggende rettigheder respekteres;

44. understreger vigtigheden af at sikre tilgængelig, økonomisk overkommelig og inklusiv børnepasning af høj kvalitet ved hjælp af en rettigheds- og børnecentreret tilgang, der opfylder pasningsbehovet i forældrenes arbejdstid og skoleferier, fremmer forældrenes lige muligheder for at vende tilbage til arbejdet og skaber balance mellem arbejdsliv og privatliv, som er en af de vigtigste faktorer for kvinders fulde deltagelse på arbejdsmarkedet; understreger, at man samtidig bør imødekomme børns og deres forældres særlige behov i forbindelse med f.eks. handicap, sygdom og arbejde i en bestemt sektor; minder om, at kønsskævheder med hensyn til omsorgsarbejde og beskæftigelse har negative konsekvenser for mange kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet og karriereudvikling gennem hele livet, hvilket resulterer i en betydelig kønsbestemt forskel i pensioner og store forskelle i fattigdomsniveauerne i den tredje alder;

Lige adgang til omsorgsydelser af høj kvalitet

45. opfordrer medlemsstaterne til at anerkende retten til omsorg og til at reformere og integrere deres sociale tjenester og beskyttelsessystemer på en sådan måde, at der sikres effektiv, omfattende lige og rettidig adgang til omsorgsydelser og -behandlinger gennem hele livet, ved i deres sociale beskyttelsessystemer at indarbejde løsninger, der sikrer en individualiseret tilgang og større autonomi for brugerne med hensyn til at vælge de ydelser og den type beskæftigelsesmodel, der passer bedst til behovet og beskyttelsen af rettighederne for både modtagere og ydere af omsorg, herunder personlige tjenesteydelser i hjemmet, personlig assistance og andre beskæftigelsesmodeller for hjemmeplejetjenester, med henblik på at øge kontinuiteten i omsorgsydelser, forebyggende sundhedsydelser, rehabilitering, bedre forebyggelse, diagnosticering og behandling af erhvervssygdomme, autonomi, en uafhængig tilværelse og inklusion i samfundet; henleder opmærksomheden på nødvendigheden af adgang til omsorgsrettigheder uafhængigt af retten til andre sociale overførsler og fjernelse af strukturelle hindringer, som fører til manglende udnyttelse eller udsættelse af omsorgs- og andre støttetjenester; påpeger endvidere behovene hos alle omsorgspersoner, navnlig migrantarbejdere med varierende status, som kan stå over for særlige hindringer med hensyn til adgang til omsorg, intersektionel forskelsbehandling, marginalisering og fattigdom med job;

46. påpeger, at tilgængeligheden af omsorg er afhængig af en kombination af faktorer såsom adgang til skræddersyede tjenester af forskellig karakter, omkostninger og fleksibilitet, men også af, om der er tilstrækkeligt omsorgspersonale, anstændige arbejdsvilkår, ventetid, store geografiske afstande til den nærmeste omsorgsfacilitet, en tilstrækkelig offentlig infrastruktur og transportmuligheder; mener i den forbindelse, at forskellige former for omsorgsydelser bør være tilgængelige, fremmes, værdsættes og anerkendes, og navnlig at udbuddet af familie- og lokalsamfundsbaseret omsorg bør opskaleres og prioriteres med henblik på en overgang fra institutionel til familie- og lokalsamfundsbaseret omsorg; påpeger de demografiske ændringer som en vigtig faktor for øgede omsorgsbehov, som vil kræve betydelige investeringer fra EU og medlemsstaterne samt identifikation og fjernelse af de administrative hindringer for en rettidig og effektiv adgang for omsorgsmodtagere og deres familier til fyldestgørende omsorgs- og støtteløsninger;

47. understreger vigtigheden af grønne omgivelser, daglig adgang til forskellige former for natur og udendørsarealer inden for rammerne af levevilkår af høj kvalitet for personer med behov for omsorg, påpeger, at studier viser, at adgang til natur har store fordele for såvel den fysiske som den psykiske sundhed hos mennesker, navnlig mennesker med behov for omsorg, og understreger behovet for at lette adgangen til natur og udendørsarealer for mennesker, der er afhængige af omsorg, samt at støtte naturbaserede løsninger i omsorgssektoren;

48. bemærker, at digitale teknologier er en lovende udvikling med hensyn til at støtte omsorgsydelser, men kun hvis de udvikles fra et brugerbaseret udgangspunkt og er modulopbyggede ( 93 ) og skræddersyede; fremhæver i den forbindelse behovet for, at Kommissionen og medlemsstaterne adresserer manglen på digitale færdigheder hos formelle og uformelle omsorgspersoner samt blandt omsorgsmodtagere ved at have specifikke programmer rettet mod disse grupper; understreger, at dette bør suppleres med en forbedring af internetadgangen og navnlig brugervenlige, skræddersyede digitale løsninger, der er tilgængelige for alle omsorgsmodtagere og omsorgspersoner, med henblik på at støtte udviklingen af digitale sundheds- og onlineomsorgsydelser samt støtte potentialet i den teknologiske udvikling med hensyn til at mindske ulighederne i adgangen til sundheds- og omsorgsydelser og hindringerne for deres grænseoverskridende levering; opfordrer medlemsstaterne til at gøre brug af midlerne fra EU4Health og det digitale Europa til at støtte og øge digitale færdigheder hos både omsorgsmodtagere og omsorgspersoner;

49. understreger behovet for at sikre, at omsorg ikke kommercialiseres;

50. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at udvikle de værktøjer, der er nødvendige for en regelmæssig vurdering af tilgængeligheden, tilgængeligheden og prisoverkommeligheden af omsorgsydelser; understreger, at tilgængelighedsprincippet også gælder og bør håndhæves kraftigt i alle omsorgs- og støttetjenester, som sikrer værdighed og autonomi, både i det fysiske og det digitale miljø; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at prioritere resultatbaserede indikatorer for adgang til omsorgsydelser, såsom rapporterede uopfyldte behov for omsorg;

51. understreger vigtigheden af rettidige investeringer i omsorgsfaciliteter, identificering af kvalifikationsgab, evaluering af fremtidige personale- og uddannelsesbehov inden for de enkelte erhverv, sektorer og regioner med særlig vægt på befolkningstæthed og omsorgsbehov som et middel til at sikre et tilstrækkeligt og bæredygtigt personaleniveau og tackle uligheder i adgangen til omsorgsydelser; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremlægge omfattende kvalitetsstandarder og -indikatorer for både formelle og uformelle omsorgsydelser, hjemmebaserede, private og offentlige miljøer, herunder omsorgspersoners kompetencer og uddannelseskrav, samt værktøjerne til effektiv overvågning af implementeringen heraf;

52. understreger, at grænseoverskridende omsorgsydelser, herunder hvor omsorgspersonen bor hos den omsorgskrævende, leveret af både mobile arbejdstagere fra EU-lande og migrantarbejdere fra lande uden for EU, ofte er afgørende for at opfylde de voksende omsorgsbehov; minder om, at de fleste af disse migrantarbejdere er kvinder, og at de påvirkes af globale omsorgskæder; understreger, at den frie bevægelighed for personer og arbejdstagere er en af EU's centrale søjler, men at der stadig er udfordringer med hensyn til grænseoverskridende omsorg; opfordrer til beskyttelse af socialsikringsrettighederne for alle omsorgsydere og -modtagere som en del af retten til fri bevægelighed for personer i denne sektor samt til sikring af både anstændige arbejdsvilkår og udryddelse af sort arbejde; opfordrer medlemsstaterne til at udvikle grænseoverskridende uddannelse, navnlig i grænseregioner, for at lette den grænseoverskridende omsorg og udveksle bedste praksis inden for omsorgssektoren, blandt andet som et middel til at tackle problemet med afvandring af omsorgspersoner (»care drain«) og manglende adgang til omsorg af høj kvalitet i de regioner eller lande, hvor omsorgspersonerne kommer fra;

53. gentager sin opfordring til en fælles definition af handicap samt gensidig anerkendelse af handicapstatus i medlemsstaterne i overensstemmelse med UNCPRD-komitéens afsluttende bemærkninger om Den Europæiske Unions første rapport, der blev vedtaget i 2015, med henblik på at fjerne den grundlæggende hindring for mobilitet inden for EU for personer med handicap og give dem adgang til sundheds-, omsorgs- og andre ydelser, der kan lette en uafhængig tilværelse, samt lige uddannelses- og beskæftigelsesmuligheder; opfordrer til implementering af det europæiske handicapkort og udbredelse af samme til alle medlemsstater, hvilket vil bane vejen for en europæisk definition af handicap og give personer med handicap mulighed for at udøve deres ret til fri bevægelighed i et Europa uden barrierer;

54. opfordrer til, at psykisk sundhed prioriteres og integreres i de offentlige sundheds- og omsorgspolitikker på EU- og medlemsstatsplan; opfordrer Kommissionen til at fremlægge en europæisk strategi for psykisk sundhed med henblik på at sikre god psykisk sundhed for alle, identificere udfordringerne for alle generationers psykiske sundhed i alle relevante miljøer samt bekæmpe stereotyper og tilhørende stigmatisering i forbindelse med psykisk sundhed; understreger, at dette bør ske på en kønssensitiv måde med særlig vægt på personer i sårbare situationer og de socialt dårligst stillede grupper; understreger vigtigheden af psykiske sundhedstjenester af høj kvalitet gennem hele livet, herunder i førskolealderen, under uddannelsen og i arbejdslivet, samt strategier for forebyggelse, opdagelse og hurtig adgang til effektivt tilgængelig, økonomisk overkommelig og passende kvalitetsbehandling, der bidrager til livskvaliteten hos alle voksne, herunder personer med behov for langtidspleje;

55. understreger vigtigheden af emotionel, psykologisk, social og åndelig omsorg og støtte samt psykiske sundhedstjenester ud over medicinering for at forbedre livskvaliteten hos personer, der modtager palliativ behandling; opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme adgangen til integreret palliativ behandling for at lindre smerte og ubehag samt bevare værdigheden og livskvaliteten hos personer, der lider af en dødelig sygdom, når alle former for aktiv omsorg er blevet behørigt overvejet og fundet ineffektive, og til at sikre tilstrækkelig støtte til deres omsorgspersoner;

56. opfordrer til at give sygeplejersker lettere adgang til støtte til psykisk og fysisk sundhed;

57. opfordrer medlemsstaterne til at garantere omgående og fuld adgang til omsorgsydelser af kvalitet for personer med midlertidig beskyttelse uden nogen former for forskelsbehandling og med særlig opmærksomhed på de fysiske og psykiske behov, de kan have på baggrund af omstændigheder som krig og deres fordrivelse, og til samtidig at sikre lige og anstændige arbejds- og beskæftigelsesvilkår samt rimelig løn for personer under midlertidig beskyttelse, som søger arbejde i omsorgssektoren; understreger, at yderligere kapacitet og investering i omsorgssektoren er nødvendig for at opnå dette;

Langtidspleje af høj kvalitet for et langt liv af høj kvalitet

58. opfordrer Kommissionen til at etablere et omfattende, ambitiøst og rettighedsbaseret sæt af mål og tilsvarende indikatorer for langtidspleje, rapporteringsmekanismer og værktøjer til opdelte data om og overvågning af tilgængeligheden, prisoverkommeligheden og kvaliteten af omsorgsydelser samt personalesituationen, hvilket skal gælde for alle typer faciliteter og udbydere, i lighed med Barcelonamålene for børnepasning; fremhæver behovet for mål og indikatorer for anstændige arbejdsvilkår samt kvinders fortsatte deltagelse på arbejdsmarkedet, som kan være retningsgivende for investeringer, finansiering og uddannelse for at sikre bedre adgang til kvalitetstjenester for dem, der har behov herfor, samt sikre kvinders fortsatte deltagelse på arbejdsmarkedet, hvilket bl.a. kan fremmes ved hjælp af lige omsorgsforpligtelser;

59. er overbevist om, at Kommissionen som hovedmål bør fastsætte lige og universel adgang for alle til langtidspleje af høj kvalitet baseret på de individuelle behov hos personer, der modtager omsorg og støtte, idet der lægges særlig vægt på at fjerne uligheder og på personer i sårbare situationer såsom ældre, personer med handicap og kvinder, der udfører uformelt og sort omsorgsarbejde; påpeger, at behovet for langtidspleje ikke er begrænset til ældre, men omfatter forskellige grupper med livslangt plejebehov såsom personer med sjældne sygdomme, som de i de fleste tilfælde har haft siden barndommen; understreger, at lige, effektiv og rettidig adgang til omsorgsydelser og støtte bedst kan opnås ved at inddrage omsorgsmodtagerne og integrere langtidspleje i de nationale sociale beskyttelsessystemer som anbefalet af Udvalget for Social Beskyttelse, eftersom disse er de bedste egnede til at levere lighed og effektivitet ( 94 )

60. understreger behovet for kvalitetsindikatorer for alle social- og sundhedstjenester, der er baseret på rettighederne for personer med behov for pleje, opretholdelse og styrkelse af deres uafhængighed og autonomi samt social inklusion, og som fokuserer på ambitionerne for langtidspleje, såsom forbedring af velfærden og livskvaliteten hos mennesker med behov for langtidspleje- og støttetjenester, udviklingen af sunde leveår og andre indikatorer, der sætter hele omsorgsoplevelsen i centrum; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at anerkende de fordele, som en integreret omsorgstilgang indebærer for forebyggelse af fysisk og kognitiv tilbagegang og forlængelse af omsorgsmodtagernes autonomi; understreger, at høj alder, handicap, alvorlig sygdom eller andre omstændigheder, der skaber behov for langtidspleje, ikke må udgøre en hindring for individets aktive deltagelse i samfundslivet; minder om, at social udstødelse af omsorgs- og støttekrævende personer først og fremmest er et produkt af udbredte negative opfattelser, socialt konstruerede selvbilleder og den vedvarende strukturelle diskrimination;

61. opfordrer Kommissionen til at arrangere et omsorgstopmøde for at bidrage til arbejdet i gruppen på højt plan om fremtiden for social beskyttelse og velfærdsstaten i EU med henblik på en grundig og inklusiv drøftelse med alle relevante interessenter såsom arbejdsmarkedets parter, interessegrupper, patientorganisationer, organisationer af omsorgspersoner, omsorgsmodtagere og deres repræsentanter, offentlige myndigheder, civilsamfundet, nonprofitorganisationer, tjenesteudbydere og andre eksperter i lokalsamfundsbaseret pleje, der er »fit for 2030«, med henblik på at skabe en langsigtet platform, skabe innovative omsorgsløsninger, sikre fremtidssikrede omsorgssystemer, udfase institutionaliseret omsorg og erstatte den med familie- og lokalsamfundsbaseret omsorg og/eller brug af individualiserede budgetter og personlig udformning af omsorg; opfordrer Kommissionen til at udstikke retningslinjer for brugen af EU's finansielle instrumenter til offentlige investeringer i langtidspleje og til at fremlægge et rammedirektiv om langsigtet, formel og uformel omsorg, der fastlægger grundlæggende principper og tilvejebringer evidensbaserede kriterier for tilgængelige og integrerede langtidspleje- og støttetjenester af høj kvalitet i hele EU;

62. opfordrer medlemsstaterne til at oprette nationale, gensidigt anerkendte registre over udbydere af omsorgsydelser med henblik på at overvåge minimumsoverholdelsen af standarder og lovkrav for levering af omsorgsydelser; noterer sig de certificeringssystemer eller -mekanismer i nogle medlemsstater, der attesterer langtidsplejeres kvalifikationer og kompetencer inden for specifikke plejeområder; insisterer på den centrale rolle, som uddannelse af formelle og uformelle omsorgspersoner samt stærkere kvalitetskontrol og whistleblowersystemer spiller for almennyttige og profitorienterede omsorgskæder med henblik på levering af langtidspleje af høj kvalitet;

63. påpeger, at risikoen for ikke at få dækket et langtidsplejebehov er særlig stor for ældre kvinder, som udgør størstedelen af den befolkningsgruppe, der har behov for langtidspleje; fremhæver, at kvinder også oplever de største vanskeligheder med at få dækket udgifterne til langtidspleje som følge af vedvarende kønsbestemte løn- og pensionsforskelle, fattigdom blandt kvinder, horisontal og vertikal opdeling af arbejdsmarkedet, flere karriereafbrydelser og afbrydelser på grund af vedvarende traditionelle kønsroller, hvor kvinder fortsat påtager sig de fleste af omsorgsforpligtelserne, samt arbejdsmarkedsstrukturer og stereotyper samt deres overrepræsentation inden for usikre ansættelsesforhold eller deltidsarbejde; er bekymret over, at navnlig plejemodtagernes og deres pårørendes første valg af omsorgsleverandør ofte foretages i en kontekst af stress, økonomiske begrænsninger og begrænset tjenesteudbud ( 95 )

Uformel omsorg

64. bemærker, at mellem 40 og 50 millioner mennesker i hele EU regelmæssigt yder uformel omsorg og 44 mio. langtidspleje mindst én gang om ugen ( 96 ) , hvoraf de fleste er kvinder, herunder kvinder med handicap, som udgør ca. 60 % af de uformelle omsorgspersoner og yder uformel omsorg i flere timer end mænd; bemærker ( 97 ) , at dette hæmmer ligestillingen mellem kønnene og kan begrænse muligheden for at officielt arbejde, navnlig for yngre omsorgspersoner;

65. bemærker, at uformel omsorg ofte er en konsekvens af bl.a. manglende udbud af og adgang til professionelle tjenesteydelser, og at den kan have en tendens til at fortsætte i lang tid og kan have konsekvenser for udøvelsen af uformelle omsorgspersoners politiske, civile, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, herunder færre karrieremuligheder eller accept af job, der ligger under deres kvalifikationsniveau, og vanskeliggørelse eller udelukkelse af formel deltagelse på arbejdsmarkedet; er især bekymret over den negative indvirkning af omsorgsforpligtelser på kvinders økonomiske uafhængighed samt den øgede risiko for fattigdom, social udstødelse og psykiske og fysiske sundhedsproblemer;

66. bemærker, at uformel omsorg kan føre til tab af indkomst, forværring af kønsbestemt forskelsbehandling såsom kønsbestemte løn- og pensionsforskelle, fattigdom i alderdommen og feminisering af fattigdom; understreger, at disse skadelige virkninger er tæt forbundet med intensiteten af den omsorg, der ydes, og fremhæver behovet for en bedre deling af ulønnet husligt arbejde og omsorgsarbejde, der primært udføres af kvinder, og styrke bekæmpelsen af kønsstereotyper samt for at indføre arbejdsordninger, der respekterer balancen mellem arbejdsliv og privatliv;

67. bemærker, at 8 % af alle ældre på 65 år og derover, svarende til over 7 millioner mennesker, modtager uformel omsorg i EU, og at andelen af personer på 75 år og derover, der er afhængige af uformel omsorg, udgør 11 % ( 98 ) ; påpeger, at størstedelen af de omsorgskrævende ældre er kvinder;

68. bemærker, at det for at gøre det muligt for mennesker fortsat at modtage omso