Udtalelse om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Mexico (96/C 82/13)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 30. november 1995 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Mexico.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede José Isaías Rodríguez García-Caro til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. december 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 331. plenarforsamling af 20. og 21. december 1995, mødet den 21. december 1995, med et flertal af stemmer for og to stemmer hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. ØSU har i de seneste år vist særlig interesse for udviklingen i forbindelserne mellem EU og de latinamerikanske lande og har således udarbejdet flere informationsrapporter og udtalelser for at bidrage til at forbedre forbindelserne mellem disse to regioner. Denne udtalelse er et led i disse bestræbelser.

1.2. På mødet i Essen den 9.-10. december 1994 bekræftede Det Europæiske Råd sin vilje til at styrke og udbygge EU's forbindelser med landene i Latinamerika og Vestindien, og Kommissionen opfordredes til snarest muligt at udmønte overvejelserne vedrørende udviklingen af forbindelserne med Mexico i konkrete aftaler.

1.3. I basisdokumentet om forbindelserne mellem EU og landene i Latinamerika og Vestindien, som Rådet (almindelige anliggender) vedtog den 31. oktober 1994, erklærer EU sig rede til at indlede forhandlinger om nye og mere ambitiøse aftaler, som svarer bedre til partnernes økonomiske potentiale og til de spirende regionale integrationssystemer.

I forlængelse heraf udsendte Kommissionen den 8. februar 1995 en meddelelse () til Rådet og Europa-Parlamentet om strategien for styrkelse af forbindelserne mellem EU og Mexico med forslag om »en aftale om økonomisk sammenslutning og politisk samarbejde«.

1.4. I overensstemmelse med konklusionerne fra Rådets møde (almindelige anliggender) den 10. april 1995, undertegnede repræsentanter for EU og Mexico den 2. maj 1995 i Paris en højtidelig fælleserklæring (). Heri bekræfter parterne deres vilje til at styrke samarbejdet gennem indgåelse af en ny politisk, handelsmæssig og økonomisk aftale.

Parterne erklærer endvidere, at målet med deres indsats vil være styrkelse af demokratiet, menneskerettighederne og den personlige frihed, sikring af freden og fremme af den internationale sikkerhed samt skabelse af en sund verdensøkonomi med varig økonomisk vækst på grundlag af markedsøkonomiens, den nye Verdenshandelsorganisation WTO's og OECD's principper.

1.5. Den 23. oktober 1995 forelagde Kommissionen i henhold til konklusionerne fra ovennævnte rådsmøde den 10. april 1995 Rådet et forslag til forhandlingsmandat med henblik på en ny aftale mellem EU og Mexico. Det spanske EU-formandskab har været den drivende kraft bag udarbejdelsen af dette mandat og det vil forhåbentlig blive godkendt under det italienske formandskab i første halvår af 1996.

2. Den aktuelle situation og udviklingsperspektiverne i Mexico: politisk, økonomisk og socialt

2.1. Politik

2.1.1. Den 1. december 1994 blev Ernesto Zedillo indsat som Mexicos præsident. Han var blevet valgt den 24. august samme år ved et valg, som havde tiltrukket mere opmærksomhed end noget andet valg i Mexico i de senere år. Præsidentskiftet udgjorde et betydeligt skridt mod genskabelsen af den politiske stabilitet efter en række begivenheder, som havde rystet landets institutionelle liv mellem januar og december 1994.

Præsidenten og hans regering, som allerede flere gange er blevet omdannet, har taget forskellige politiske initiativer, hvormed de har lagt afstand til PRI's aktiviteter (»Partido Revolucionario Institucional«). De ønsker med andre ord, at partiets og regeringens domæner holdes adskilt. Man kan iagttage en tydelig vilje til at adskille partiet og statsapparatet.

2.1.2. PRI har efter forskellige begivenheder (mordet på partiets præsidentkandidat og dets generalsekretær), som rystede det i sin grundvold, indledt en intern reformproces. En god illustration af dette er de forandringer, der i den seneste tid er sket inden for partiet. Vil PRI søge tilbage til sine rødder og bryde med en periode, som har været præget af en næsten uudfordret magtudøvelse og centralisme? Det er endnu for tidligt at svare på dette spørgsmål. De to næste store valgbegivenheder (parlamentsvalget i 1997 og præsidentvalget i 2000) skulle kunne konsolidere indsatsen hen imod en »pluralisering« af det politiske liv i Mexico.

2.1.3. Oppositionspartierne har registreret fremgang ved de seneste valg, hvor deres respektive stillinger er blevet væsentlig styrket. »Partido de Acción Nacional« (PAN), der historisk set er et centrumhøjre parti med en konservativ grundholdning, og som forsvarer den katolske kirkes værdier, har i de seneste år haft bemærkelsesværdig fremgang, hvilket hænger sammen med partiets pragmatiske indstilling og det billede af retlinethed og sund forvaltning, det har formået at skabe. »Partido de la Revolución Democrática« (PRD), der er et centrumvenstre parti, og som rummer den traditionelle mexicanske venstrefløj og en fraktion, som har forladt PRI, har på sin side gradvis bidt sig fast som det tredjestørste parti på landsplan og i visse delstater som det næststørste.

2.1.4. Det politiske system i Mexico er i dag mere åbent og med en mindre uindskrænket udøvende magt. Kongressen, hvori oppositionen sidder på over en tredjedel af mandaterne, er i stand til at lægge et effektivt pres på regeringen og at få den til at gennemføre initiativer, hvoraf det tydeligste eksempel er opgøret med den autoritære kultur, som var dominerende indtil for ganske nylig. Med den beslutsomhed, præsident Zedillo udviser i denne henseende, og hans store bestræbelser for at afskaffe korruptionen, styrke retsstaten og fremme de politiske reformer kan han vinde større folkelig opbakning, hvis denne kurs fastholdes.

2.1.5. Chiapas-oprøret, der brød ud i lys lue i januar 1994, er en anden vigtig faktor, som har påvirket det politiske liv på nationalt plan. Konflikten er et tydeligt udtryk - blandt mange andre for de betydelige fattigdomslommer, som stadig eksisterer i Mexico, og som gør det til de dybe kontrasters land. Det skal bemærkes, at selv om forhandlingerne mellem regeringen og EZLN (»Ejército Zapatista de Liberación Nacional«, zapatisternes nationale befrielseshær) er langsomme, er der dog tale om en i mexicansk sammenhæng helt ny måde at behandle denne slags problemer på. I betragtning af hvor dybe problemer der er tale om først og fremmest (social udvikling og oprindelige folkeslags rettigheder), findes der ingen nemme løsninger. Zapatisterne anmodede om, at de mexicanske vælgere skulle give deres mening til kende om en eventuel gradvis inkorporering af zapatist-bevægelsen i det nationale politiske liv. Derfor blev der den 21. august 1995 på foranledning af NGO'er gennemført en offentlig rundspørge.

De mexicanere, som tog del i rundspørgen, udtrykte sig til fordel for en sådan inkorporering, men imod (51 %) en integration af zapatist-bevægelsen i den eksisterende venstrefløjskoalition, PRD. Uafhængigt af resultaterne af denne rundspørge skal det bemærkes, at selve dens gennemførelse og over 1,2 millioner mexicaneres deltagelse ville have været utænkelig bare få år tilbage. Dette viser tydeligt, at den mexicanske befolkning er begyndt at indse, at den politiske liberalisering ikke er uforenelig med opretholdelsen af den nationale enhed.

2.1.6. Mexico oplever for tiden en omfattende omfordeling af rollerne såvel inden for de forskellige politiske grupper som mellem disse. Noget lignende er ved at ske mellem myndighederne på forbundsstats-, delstats- og lokalt niveau.

Den 1. september 1995 forelagde præsident Zedillo, i overensstemmelse med forfatningens artikel 69, kongressen den første rapport om den almindelige tilstand i den offentlige forvaltning i landet. Heri bekræftede han, at han har til hensigt at fremme aktioner, der kan bidrage til at reformere den lovgivende og den dømmende magt, den helt store udfordring for Zedillo-regeringen i den kommende tid.

2.2. Økonomi

2.2.1. Den finansielle og økonomiske krise, som brød ud i slutningen af 1994 (den 22. december 1994 ophørte den mexicanske nationalbank med at intervenere på valutamarkedet), lurede længe, og årsagen til dens natur og omfang var mangesidig. Blandt de interne årsager kan man pege på følgende: det store og stadigt voksende underskud på betalingsbalancens løbende poster var blevet finansieret gennem tilgang af flygtig kapital; langsigtede projekter var blevet finansieret med kortsigtede instrumenter; den reale valutakurs havde fået lov til at stige langt ud over, hvad der var fornuftigt; stillet over for drastiske forandringer, internt og eksternt, havde man valgt en risikofyldt og langsomt reagerende finanspolitik, ligesom det var tilfældet med »dollariseringen« af den indenlandske gæld via »tesobonos«, obligationer udstedt i dollars.

2.2.2. Visse af de faktorer, der betingede krisens udvikling, var uden fortilfælde. Dette gælder det forhold, at en stor del af den udenlandske kapital i landet i en længere årrække ikke var bankkapital, ligesom det gælder de voldelige begivenheder i 1994.

2.2.3. Krisen ville ikke være blevet så dyb, som den blev, hvis den indenlandske opsparing var blevet opretholdt. Mens den indenlandske opsparing i 1988 udgjorde 22 % af BNP, var den i 1994 faldet til 16 %. Den utilstrækkelige indenlandske opsparingsrate lagde en dæmper på de produktionsskabende investeringer, hvilket i samspil med det voksende underskud på betalingsbalancens løbende poster, et underskud, som blev dækket af udenlandsk kapital, forårsagede en lav økonomisk vækstrate. Mangelen på indenlandsk opsparing, investeringer og vækst gjorde den mexicanske økonomi sårbar over for kortsigtede kapitalstrømme. Sårbarheden blev øget af de tragiske begivenheder i 1994 og af stigningen i det udenlandske renteniveau.

2.2.4. Med ét mistede Mexico de indenlandske pengeanbringelser fra den betydelige og igennem en årrække akkumulerede udenlandske opsparing, og investeringskapitalen begyndte at søge ud af landet. Trods valutakursændringer og forhøjelse af renteniveauet formåede man ikke at standse kapitalflugten, og landet kom på grænsen af et finansielt og produktionsmæssigt sammenbrud.

2.2.5. Den omgivende verden virkede som en katalysator for den mexicanske krise. Det, at de internationale finansmarkeder var meget ustabile, gjorde, at der igennem nogle år var betydelige udsving i renteniveauer og valutakurser, navnlig i de højest udviklede lande. På det seneste, i 1994, er renteniveauet i USA, som er Mexicos vigtigste økonomiske partner, ved syv lejligheder steget, hvilket har haft en afdæmpende virkning på kapitalstrømmen til Mexico.

2.2.6. Stillet over for denne situation udarbejdede den mexicanske regering et tilpasningsprogram, der omfattede en styrkelse af de offentlige finanser, forhandling om den udenlandske finansiering for at vende tendensen til tab af kortsigtet kapital samt iværksættelse af særlige programmer med henblik på at afbøde de aktivitetsafdæmpende og inflationsskabende virkninger.

Den 29. december 1994 fremlagde den mexicanske regering således et »nødprogram« bestående af chokforanstaltninger for at overvinde den økonomiske krise. Der var lagt op til en meget voldsom tilpasningsproces, idet meningen var at undgå, at processen skulle trække ud, og at landet blev fanget i en inflationsspiral, som ville føre til en forlængelse af den økonomiske nedtur og til tab af arbejdspladser. Fællesaftalen om overvindelse af den økonomiske nødsituation (»Acuerdo de Unidad para superar la Emergencia Económica«) forpligtede samfundsøkonomiens hovedaktører, idet den blev underskrevet af arbejdstagerne, landmændene, arbejdsgiverne, forbundsregeringen og den mexicanske nationalbank. Aftalen blev forstærket i marts 1995 med et program om yderligere støtte () til de indtil da iværksatte tilpasningsforanstaltninger.

Hovedmålsætningerne for nødprogrammet er at tæmme inflationen, at få stabile valutakurser, at genskabe tilliden til finansmarkedet og at igangsætte af de strukturelle forandringer, som er nødvendige for, at økonomien bliver mere konkurrencedygtig i forhold til resten af verden, samtidig med at man søger at genskabe de udenlandske investorers tillid.

2.2.7. Som led i politikken for strukturelle ændringer accelererede den mexicanske regering i løbet af 1995 privatiseringen af centrale dele af økonomien. Således har man i løbet af dette år foretaget de nødvendige lovgivningsmæssige ændringer, for at gøre det muligt at indskyde privat kapital i følgende sektorer: telekommunikation, jernbaner, lufthavne, havne, sekundær petrokemi samt transport og oplagring af naturgas.

Med hensyn til styrkelsen af de offentlige finanser har Mexico nedsat de offentlige udgifter, som er budgetteret for 1995, med 10 % i forhold til det foregående år, gennem en ændring af den offentlige sektors priser og tariffer og en forhøjelse af momsen fra 10 til 15 %.

For så vidt angår den udenlandske finansiering er der med USA's regering blevet aftalt en kreditramme på indtil 20 milliarder dollars, og man har med støtte af multinationale instanser, andre lande og handelspartnere indgået aftale om finansiel støtte for samlet nærved 50 milliarder dollars. Disse midler betyder ikke, at landet bliver yderligere gældsat. Der er nemlig tale om kreditrammer, som har gjort det muligt at omlægge dyr kortfristet gæld til mindre dyr langfristet gæld og at styrke Mexicos internationale reserver. Dermed er den overhængende trussel om økonomisk bankerot blevet afværget, valuta- og finansmarkederne er blevet stabiliseret, og jorden er gødet for en tilpasningsproces af så kort varighed som muligt.

2.3. Sociale forhold

2.3.1. Imidlertid må vi ikke glemme de sociale problemer, Mexicos befolkning er berørt af. Circa 20 % af befolkningen befinder sig under den fattigdomsgrænse, Verdensbanken har fastsat, det gennemsnitlige uddannelsesniveau er lavt, og Chiapas-konflikten har sat de store sociale forskelle i landets fattigste regioner i relief.

2.3.2. Blandt de sociale faktorer, som har været medvirkende årsag til krisen, kan nævnes følgende:

- arbejdsløsheden steg fra 3,2 % i december 1994 til 6,6 % i juni 1995,

- IMSS (»Instituto Mexicano de Seguridad Social«, det mexicanske socialsikringsinstitut) () mistede på grund af udmeldelser 824 000 tilsluttede i de første syv måneder af 1995,

- prisen på olie steg med 35 % og elektricitetsprisen med 20 %,

- lønningerne forventedes at stige 12 % i 1995, mens inflationen forventedes at nå op på 45 %,

- alene i første kvartal af 1995 gik over 19 500 virksomheder ifølge IMSS' oplysninger neden om og hjem,

- ifølge beregninger foretaget af analysecentret CAM under »Universidad Nacional Autónoma de México« vil mexicanernes købekraft falde med 25 % i 1995.

2.3.3. Krisen kunne have været blevet hårdere, hvis ikke man havde iværksat det økonomiske tilpasningsprogram.

Blandt de særlige programmer, der inden for rammerne af tilpasningsprogrammet skal afbøde de sociale virkninger af krisen, kan nævnes: det særlige program for midlertidig beskæftigelse, med et bidrag fra statens side på 1,7 milliarder nye pesos, og det særlige program for vedligeholdelse af landevejene, med for 300 millioner nye pesos investeringer. Det forventes, at disse vil skabe over 710 000 midlertidige arbejdspladser.

Samtidig iværksættes flere fødevareprogrammer i de egne, hvor behovet er størst (). Der er blevet iværksat et nødprogram for at afbøde virkningerne af tørken, hvortil der er afsat 746 millioner nye pesos, og som 3 274 kommuner og over 480 000 producenter nyder godt af. Der er sket en forøgelse af subsidieringen af f.eks. elektricitet til landbrugsformål og gødning.

Som led i strategien for at øge landbrugets og kvægavlernes produktivitet og rentabilitet samt producenternes indkomst er der blevet iværksat en ny pris- og afsætningspolitik for at tilskynde producenterne til at udnytte jordens naturlige muligheder og tilpasse sig markedernes skiftende karakter.

Man har gjort en indsats for at styrke tilbuddene inden for sundhed og uddannelse, navnlig i meget fattige regioner, og for at opretholde den eksisterende infrastruktur. Således er den periode, hvor de arbejdsløse er dækket af sygesikringen, forlænget fra 2 til 6 måneder.

På boligområdet iværksatte man fra andet halvår, bl.a. med sigte på de beskæftigelsesmæssige virkninger et særligt boligprogram, som vil skabe 200 000 nye arbejdspladser. Som midler til en genaktivering af denne sektor vil også indgå omlægning af realkreditlån, flere midler til nye lån, forenkling af de administrative procedurer og nedsættelse af de indirekte omkostninger og tinglysningsudgifterne.

Med henblik på at etablere en vækstorienteret infrastruktur er der blevet oprettet en fond for infrastrukturinvesteringer med indledende tilførsel af offentlige midler, og hvortil der i alt for 1995 vil blive indskudt næsten 2 milliarder dollars til opførsel af socialt boligbyggeri. Ligeledes med den hensigt at stimulere økonomien og som et positivt resultat af tilpasningsprogrammet er der i samarbejde med forretnings- og udviklingsbanker blevet iværksat låneomlægningsprogrammer for erhvervslivet og privatpersoner. Gældssaneringsprogrammet omfatter over 2 millioner brugere af banktjenesteydelser og indebærer nedsættelse af rentebyrden, eftergivelse af moratorierenter, loft for tilbagebetaling ved låneomlægninger, juridisk henstand og grænser for, hvilke tillægsgarantier bankerne kan anmode om.

2.3.4. Det er imidlertid nødvendigt, at Mexico sikrer retsstatsprincipperne og den offentlige sikkerhed.

Borgerne lider fortsat under den afstand, der er mellem lovenes ordlyd og deres overholdelse, mellem reglerne og deres anvendelse, mellem domstolenes domme og deres håndhævelse.

Hvis man ønsker, at loven skal sætte rammerne for samfundslivet og det politiske og økonomiske liv, er det nødvendigt gennemgribende at reformere retsvæsenet og ordensmagten.

2.3.5. Den stigende kriminalitet er i en vis udstrækning betinget af økonomiske og sociale faktorer. Men det store omfang, problemet har i Mexico, hænger også sammen med de utidssvarende og utilstrækkelige instanser til forebyggelse og forfølgelse af lovovertrædere. Politi- og retsmyndighederne rundt omkring i Mexico er ikke effektivt koordinerede og benytter metoder og tekniske midler, som varierer kraftigt fra én region til en anden.

Den utilstrækkelige og socialt utroværdige forfølgelse af lovovertrædere fremstår i al sin tydelighed, når det drejer sig om efterforskningen af forbrydelser, der er begået mod fremtrædende mexicanske personligheder.

I betragtning af kriminelle banders styrke og indflydelse bør Mexico gøre en effektiv indsats mod den organiserede kriminalitet og mod lovløsheden i al almindelighed. Noget af det allermest bekymrende er handelen med narkotika. Den udgør den måske største trussel mod det mexicanske samfunds overordnede stabilitet, og det er derfor på dette punkt, der bør sættes mest beslutsomt og dristigt ind.

2.3.6. Mexico bør videreføre opbygningen af en retsstat, hvor retshåndhævelsen er ledsaget af relevante garantier og gælder alle uden undtagelse, samtidig med at der ikke forekommer nogen form for særbehandling. Dette er en stor og vanskelig opgave, som alle mexicanere uanset deres ansvarsniveau bør deltage i løsningen af.

2.4. Mexicos økonomi: udvikling og udsigter

2.4.1. Foreningen af de politisk-økonomiske foranstaltninger, den mexicanske regering har iværksat, og den økonomiske støtte fra udlandet har fra første kvartal af 1995 givet visse tegn på, at der er ved at komme nyt liv i økonomien. Således er pesoen steget betydeligt, og kursen synes med enkelte udsving at stabilisere sig i forhold til dollaren. Interbankrenten har udvist en faldende tendens siden marts 1995. Den månedlige inflation er faldet betydeligt siden april 1995, hvor den nåede op på 8 %.

2.4.2. De indikatorer, der har reageret hurtigst, er imidlertid dem, der vedrører forholdet til udlandet. Således har handelsbalancen gennem året udviklet sig i positiv retning, hvilket skal sammenlignes med underskudssituationen i 1994. Landets internationale valutareserver er også vokset betydeligt, hvilket primært hænger sammen med den finansielle tilførsel fra udlandet.

2.4.3. Ifølge skøn foretaget af den mexicanske regering er bruttonationalproduktet i tredje og fjerde kvartal af 1995 begyndt at stige svagt i forhold til de umiddelbart foregående perioder. Dette hænger sammen med finansmarkedernes stabilitet, det lavere renteniveau, gældssaneringstiltagene, genoplivningen af byggesektoren, de planlagte forhøjelser af de offentlige investeringer, eksportfremgangen og tilbagekomsten af de direkte udenlandske investeringer. Alt dette vil lede til en mere sund økonomi. Regeringen bør konstant bestræbe sig på at opretholde balancen i de offentlige budgetter, en lavinflationsorienteret pengepolitik og en valutakurspolitik, der tilgodeser eksportsektoren.

2.4.4. Det er hævet over enhver tvivl, at Mexico er et land med et betydeligt økonomisk potentiel. Imidlertid har den krise, landet oplevede i slutningen af 1994, afsløret alvorlige strukturelle problemer i økonomien, som har været til stede i flere årtier. Den afgørende udfordring ligger i for alvor at stabilisere landets økonomi gennem strukturelle reformer, der fremmer den indenlandske opsparing, investeringerne og den mexicanske industris konkurrenceevne, og som ledsages af et system, der kan gøre det muligt at fordele frugterne af den økonomiske vækst mere rimeligt.

3. Forbindelserne mellem EU og Mexico

3.1. Mexico har forbindelser med EU på alle planer. Den politiske dialog foregår inden for rammerne af henholdsvis Rio-gruppen og den såkaldte »San José«-dialog på subregionalt niveau. De økonomiske og handelsmæssige forbindelser blev institutionaliseret gennem aftalen fra 1975, som senere blev afløst af den gældende rammeaftale fra april 1991 ().

3.2. Ifølge tallene fra juni 1995 foregår størstedelen af Mexicos udenrigshandel med dets partner inden for NAFTA (Den Nordamerikanske Frihandelsaftale), idet USA er langt den vigtigste handelspartner med ca. 78 % af den samlede handel målt i volumen. Hertil kommer Canadas andel, og tilsammen tegner NAFTA-partnerne sig for over 80 % af Mexicos udenrigshandel. EU (først og fremmest Tyskland, Spanien og Frankrig) er Mexicos andenstørste handelspartner (7 % af Mexicos samlede handel). De asiatiske lande (Japan, Korea, Taiwan m.m.) når dog næsten op på siden af EU, idet de tegner sig for 6,6 %. De øvrige lande i Latinamerika og Vestindien er tilsammen Mexicos fjerdestørste handelspartner med 4,4 % af den mexicanske udenrigshandel ().

Handelen mellem EU og Mexico har i de seneste år været stigende, omend stigningen har været ensidig. Siden 1985 er EU's eksport fordoblet, og i 1994 udgjorde den 24 % af EU's samlede eksport til Latinamerika. Derimod er den mexicanske eksport til EU ikke steget nævneværdigt, idet den er forblevet på ca. 4,5 % af Mexicos samlede eksport.

EU's handelsunderskud, der i 1985 var på 2,184 milliarder ECU, blev således i 1994 vendt til et overskud på 4,144 milliarder ().

De europæiske investeringer i Mexico er hovedsageligt blevet placeret i forarbejdningssektoren (47 %), transport og kommunikation (15 %) og inden for sociale og private tjenesteydelser (12 %). I de seneste år er de europæiske investeringer dog aftaget, mens de nordamerikanske og canadiske investeringer er steget, især i 1993. I 1994 udgjorde de europæiske investeringer i Mexico 2,105 milliarder US-dollars, svarende til 26 % af de samlede udenlandske investeringer i landet.

3.3. Hvad angår det økonomiske samarbejde, er Mexico den største støttemodtager under programmet EC Investment Partners (93 godkendte projekter ud af i alt 126 foreslåede fra 1988 til 1994) og en af EU's vigtigste partnere inden for videnskabeligt og teknisk samarbejde. Desuden benytter Mexico mulighederne i flere instrumenter til fremme af virksomhedssamarbejde såsom BC-NET (Business Cooperation Network), BCC (Business Cooperation Centre) og programmet AL-Invest (Program for virksomhedssamarbejde mellem Europa og Latinamerika).

3.4. De fordele, som EU på længere sigt kan høste af en eventuel frihandelsaftale med Mexico består først og fremmest deri, at EU dermed sikrer sig adgang nu og fremover til et dynamisk marked med et stort vækstpotentiale. I dette perspektiv har Mexico særlig stor interesse, da den mexicanske økonomi gennem en radikal moderniseringsproces har udviklet sig til en af de mest åbne i Latinamerika.

- I de seneste år har Mexico haft en stor BNP-vækst (sideløbende med en stigning i indkomsten pr. indbygger), der har været meget positiv sammenlignet med den, der registreredes i 80-erne.

- Mexico har gjort enestående fremskridt med hensyn til rationalisering af sit handelssystem og nedsættelse af toldtarifferne. Den mexicanske told ligger i gennemsnit på 10 %, mens de toldsatser, der anvendes inden for GATT ligger på mellem 25 % og 50 %.

Mexico opkræver en vægtet gennemsnitlig told på 11 % ved import af produkter, som EU er den vigtigste eller næstvigtigste leverandør af.

- I det seneste tiår har Mexico tilsluttet sig flere vigtige internationale organisationer, hvilket har styrket landets stilling på den internationale scene: tiltrædelse af GATT i 1986, stiftende medlem af Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) i 1990 og fuldgyldigt medlem af OECD fra 1994.

- Desuden er Mexico engageret i flere eksportorienterede liberaliseringsaftaler, som indebærer store muligheder for udviklingen af den tværregionale handel:

Den Nordamerikanske Frihandelsaftale (NAFTA) mellem USA, Mexico og Canada, som repræsenterer 20 % af verdenshandelen.

Aftaler om frihandel med Costa Rica (1. januar 1995), Bolivia (september 1994) og en aftale om økonomisk komplementaritet med Chile (1991).

Aftale om frihandel med G3-landene, Columbia, Mexico og Venezuela, som tegner sig for 35 % af Latinamerikas og Vestindiens samlede BNP.

Andre aftaler er under forberedelse med Guatemala, Honduras og El Salvador, med Nicaragua, Peru og Ecuador samt med Mercosur (Fællesmarkedet for Sydkeglen), hvormed Mexico har indledt en dialog for at udbygge de økonomiske og handelsmæssige forbindelser.

Sammenslutningen af landene i Vestindien (AEC), der omfatter Mexico, Venezuela, Colombia og andre vestindiske og centralamerikanske lande.

Mexico er medlem af APEC (økonomisk samarbejde i Asien og Stillehavsregionen).

3.5. En frihandelsaftale vil også med fordel kunne indgå i EU's langsigtede handelsstrategi med henblik på at opretholde og styrke EU's position i verdensøkonomien. Mexicos deltagelse i flere projekter vedrørende regional integration, især NAFTA, hvori USA også deltager, og som andre økonomisk vigtige lande og landegrupper i Latinamerika muligvis vil tilslutte sig, kan give EU mulighed for at opnå en større markedsandel.

Desuden kan den stadig mere konkrete ide om at skabe en frihandelszone omfattende hele Latinamerika, som USA's præsident, Bill Clinton, har lanceret med sit »initiative for the Americas«, give EU mulighed for gennem en frihandelsaftale med Mexico at konsolidere sin tilstedeværelse i Latinamerika og få øget adgang til et af verdens mest lovende markeder.

3.6. Fordelene for Mexico vil først og fremmest være, at landet kan sikre sig bedre afsætningsmuligheder for sine varer på det europæiske marked, som er verdens største. Fra 1990 til 1993 faldt Mexicos eksport til EU målt i ECU. Det skal påpeges, at de stadig mere konkurrencedygtige industrivarer fra de central- og østeuropæiske lande, med hvem EU har indgået frihandelsaftaler eller tildelt generelle præferencer, kan vanskeliggøre de mexicanske industrivarers adgang til EU's marked. På denne baggrund vil en eventuel frihandelsaftale med EU være afgørende for, at Mexico kan genvinde sin konkurrencestilling på EU's marked og udbygge sin handelsmæssige og økonomiske stilling på mellemlang sigt. Alt dette vil fremme diversificeringen af Mexicos økonomiske og handelsmæssige forbindelser, der for en stor del er koncentreret om Nordamerika.

En aftale af denne art vil desuden give mulighed for konsolidering og stigning i de direkte europæiske investeringsstrømme til Mexico. Dette er en vigtig faktor, da Mexico nu som altid har brug for tilførsel af udenlandsk kapital til de investeringer, der er nødvendige for den økonomiske vækst.

En aftale om økonomisk partnerskab vil også give Mexico større adgang til europæisk teknologi og til teknisk og finansiel bistand, hvilket kan bidrage til at gøre landet mere konkurrencedygtigt og sætte skub i internationaliseringen af økonomien.

4. Kommissionens forslag

4.1. I Kommissionens meddelelse af 8. februar 1995 om styrkelse af forbindelserne mellem EU og Mexico anføres det, at kun med en aftale om økonomisk partnerskab og politisk samråd kan EU's og Mexicos fælles interesser imødekommes fuldt ud. En sådan aftale skal omfatte tre områder: det politiske, det økonomiske og samarbejdsmæssige område.

4.2. Den politiske dialog skal baseres på respekten for menneskerettighederne og principperne om demokrati og retsstat; samrådet skal finde sted i form af møder mellem præsidenter, ministre og højtstående embedsmænd. Ved fastlæggelsen af fremgangsmåden skal der tages hensyn til, at Mexicos partnere i NAFTA er USA og Canada, med hvem EU har formaliseret sin politiske dialog, og at EU har privilegerede forbindelser med disse to lande på sikkerhedsområdet.

4.3. Det økonomiske afsnit i en kommende aftale skal sigte mod en gradvis og gensidig liberalisering af handelen under hensyntagen til visse produkters følsomhed, kravene i den fælles landbrugspolitik, overholdelsen af EU's internationale forpligtelser, herunder de regler, der fastsættes af Verdenshandelsorganisationen (WTO). Allerede før der indledes forhandlinger om en sådan aftale, skal der indgås en særlig protokol med Mexico om bekæmpelse af svig, gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål og oprindelsesregler.

Ud over de handelsmæssige spørgsmål skal der gennemføres en liberalisering af udvekslingen af kapital og tjenesteydelser med særlig vægt på gradvis og gensidig liberalisering af investeringsvilkårene og de forskriftsmæssige foranstaltninger vedrørende produkter og tjenesteydelser.

4.4. På det samarbejdsmæssige område skal der iværksættes mere omfattende programmer til fremme af kontakterne mellem de to parters virksomheder, gennemføres en udvikling af det administrative samarbejde for at lette samhandelen mellem de to parter. Der skal udfoldes særlige bestræbelser inden for miljøsamarbejde, videnskabeligt og teknisk samarbejde og uddannelse. I særdeleshed skal Mexico have mulighed for at deltage i visse europæiske samarbejdsprojekter og -programmer vedrørende industri, kultur, forskning og udvikling, informations- og telekommunikationsteknologier og informationssamfund. Endvidere skal der være mulighed for at indgå specifikke aftaler vedrørende samarbejde inden for undervisning og uddannelse, statistik, told, konkurrence, indirekte beskatning, normalisering og energi.

5. Retningslinjer for de fremtidige forbindelser mellem EU og Mexico

5.1. ØSU bifalder redegørelsen og forslagene i ovennævnte meddelelse fra Kommissionen om styrkelse af forbindelserne mellem EU og Mexico med henblik på indgåelse af en ny aftale mellem de to parter til afløsning af aftalen fra 1991. Den kommende aftale bør efter ØSU's mening styrke de eksisterende forbindelser mellem EU og Mexico på det politiske, økonomiske og samarbejdsmæssige område med udgangspunkt i de to parters interessefællesskab og med sigte mod stabilitet på lang sigt.

5.2. ØSU er klar over den mexicanske regerings ihærdige bestræbelser på at demokratisere samfundstrukturerne, styrke den politiske pluralisme og sikre overholdelsen af menneskerettighederne. Den seneste tids krænkelser af menneskerettighederne har dog bremset denne proces, og det viser, hvor stort dette problem er i Mexico.

ØSU anser det for uomgængeligt, at den nye aftale kommer til at omfatte et usvigeligt tilsagn fra den mexicanske regering om at videreføre den politiske demokratisering og konsolideringen af menneskerettighederne, som er afgørende bestanddele i de generelle forbindelser mellem EU og Mexico. Denne demokrati-klausul skal være bindende for begge parter.

5.3. Kommissionens meddelelse nævner ikke, hvilke følger den nye dialog mellem EU og Mexico kan få for EU's forbindelser med de øvrige lande i Latinamerika, dels med Rio-gruppen (), hvor Mexico spiller en central rolle, dels med Mercosur ().

ØSU mener, at den internationale vægt, som Latinamerika har opnået i de seneste år, kræver en uddybning af den politiske dialog både på subkontinentet som helhed (Rio-gruppen), på regionalt plan (Mercosur og Andes-pagten) og på bilateralt plan gennem en styrkelse af dialogen mellem EU og Mexico.

5.4. En sådan dialog bør efter ØSU's mening først og fremmest omfatte:

- de bilaterale aspekter,

- de multilaterale aspekter, som indebærer en koordinering af de respektive holdninger dels i de internationale fora såsom OECD, WTO og FN, dels i EU's strategi over for Latinamerika.

5.5. Ifølge Kommissionens meddelelse skal dialogen have form af et samråd gennem permanente kontakter på forskellige niveauer mellem Mexicos og EU's administration og mellem de politiske kræfter i Mexicos parlament og Europa-Parlamentet. Dialogen bør efter ØSU's mening baseres på principperne om effektivitet, gennemsigtighed og politisk pluralisme, og repræsentanterne for erhvervs- og samfundsinteresser, hvilket for EU's vedkommende vil sige ØSU, bør inddrages i denne dialog.

Hvad angår sidstnævnte spørgsmål vil ØSU i lyset af den økonomiske og sociale betydning af en aftale med Mexico være rede til at undersøge muligheden for permanent informationsudveksling med tilsvarende mexicanske organer om handel og udvikling vedrørende blandt andet sociale og miljømæssige spørgsmål. Nedenfor anføres nogle eksempler på mulige emner, som ØSU har nævnt i en tidligere udtalelse ().

- Sammenligning af erfaringerne med jobskabelse, sociale spørgsmål og handel, faglig uddannelse, sundhed (herunder narkotikabekæmpelsesprogrammer), arbejdsløshed og andre sociale ordninger.

- Udviklingen på lovgivningsområdet, konkurrencepolitik og grundlæggende principper for erhvervsudøvelse.

- Problemerne med den økonomiske og monetære politik.

- Forskellene i landbrugspolitikkerne, gensidig nedsættelse af eksportstøtten inden for rammerne af WTO og landbrugets bidrag til en bedre beskyttelse af miljøet.

- Samarbejde inden for undervisning og uddannelse.

- Miljøpolitik i de forskellige sektorer, ændringer i levevis og forbrugeroplysning.

- Arbejdsmarkedsparternes og interesseorganisationernes rolle.

- Innovative initiativer fra NGO'er, herunder interessegrupper samt velgørende og frivillige organisationer.

- Samarbejde om forbrugerspørgsmål, som f.eks. grænseoverskridende klageret, høje sundheds- og hygiejnenormer, forebyggende kontrol og opretholdelse af servicefaciliteter i landbrugsområderne.

5.6. Hvad handelsforbindelserne angår, går ØSU ind for, at EU og Mexico indleder forhandlinger om en ny aftale, der kan øge samhandlen mellem de to parter, og som skal sigte mod gradvis indførelse af frihandel inden for forarbejdnings- og tjenesteydelsessektoren samt gradvis liberalisering af landbrugshandelen under hensyntagen til visse produkters følsomhed og til WTO-reglerne. Nogle af de vigtigste grunde hertil er følgende:

- det mexicanske markeds stigende betydning for EU's eksport, der i de seneste år er vokset så meget, at Mexico nu indtager 18.-pladsen på listen over de vigtigste aftagerlande for EU's eksport. Mexico er desuden EU's vigtigste handelspartner i Latinamerika, idet landet aftager 24 % af den samlede eksport,

- risikoen for en svækkelse af den europæiske eksports stilling på det mexicanske marked som følge af de forskellige toldsatser, der anvendes for henholdsvis EU-produkter og produkter fra lande, med hvem Mexico har indgået en frihandelsaftale (),

- en eksportstruktur, der primært er koncentreret om USA, og en sektoriel specialisering, som er komplementær til EU's,

- den mexicanske økonomis vækstpotentiale. Den nylige valutakrise bør ikke overskygge det faktum, at Mexico i de seneste år har foretaget gennemgribende økonomiske omstruktureringer,

- den mexicanske eksports ringe betydning for det europæiske marked på grund af den store spredning på forskellige varegrupper, hvoraf EU kun importerer små mængder. Af listen over de varer, som EU importerer fra Mexico, fremgår det, at kun de syv vigtigste importvarer tegner sig for mere end 1 % af EU's import, mens alle øvrige varer udgør mindre end 1 %.

Desuden skal en frihandelsaftale mellem Mexico og EU overholde WTO-reglernes artikel 24, der giver mulighed for at fravige mestbegunstigelsesklausulen ved indgåelse af aftaler om toldunioner og frihandelszoner.

5.7. Selvom ØSU anser etablering af en frihandelszone mellem EU og Mexico for et hensigtsmæssigt mål på lang sigt, skal det påpeges, at en sådan aftale er usædvanlig på to grundlæggende punkter: dels associerer den lande med vidt forskellige udviklingsniveauer, hvilket NAFTA hidtil har været det eneste eksempel på; dels vil den omfatte to vidt forskellige geografiske områder.

Under overvejelserne om en aftale med Mexico må man ikke se bort fra tanken om en transatlantisk frihandelsaftale, der har været fremme ved flere lejligheder. ØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på, at det grundigt bør overvejes, om det vil være hensigtsmæssigt at udvikle en fælles strategi over for de tre NAFTA-lande.

5.8. Den foreslåede aftale om frihandel mellem EU og Mexico bør indeholde sociale bestemmelser eller ligefrem en social protokol om nogle af arbejdstagernes rettigheder. Begge parter har allerede et højt niveau for høring og social sikring, og de relevante bestemmelser i såvel EF-traktaten som NAFTA-aftalen vidner om begge parters vilje til at sikre overholdelsen af visse grundlæggende principper på arbejdsmarkedet. Det er derfor ønskeligt, at EU og Mexico nedfælder arbejdstagernes rettigheder i den kommende aftale. For at sikre den størst mulige overensstemmelse med EU's sociale bestemmelser, bør chartret om arbejdstagernes grundlæggende sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder være forbilledet. ØSU mener, at der som et minimum bør indføjes de fem grundlæggende principper for den sociale udvikling, som stats- og regeringscheferne nåede til enighed om på FN's verdenstopmøde om den sociale udvikling (København, marts 1995). Disse principper er retten til at danne fagforeninger, retten til kollektive forhandlinger, forbud mod tvangsarbejde, forbud mod børnearbejde og ikke-diskriminering.

5.9. Hvad angår forhandlingerne om handelsliberalisering, mener ØSU, at Kommissionens meddelelse ikke tilstrækkeligt klart understreger vigtigheden af sideløbende med toldafviklingen at fjerne de tekniske handelshindringer (certifikater, standarder osv.).

Forhandlingerne skal omfatte overvejelser over, hvilken indvirkning en handelsliberalisering vil få på sektoren for videreforarbejdning og reeksport til USA, der nyder godt af særligt gunstige eksportvilkår.

Efter ØSU's opfattelse er det desuden en afgørende forudsætning for, at handelsforhandlingerne kan lykkes, at begge parter forpligter sig til ikke at indskrænke modpartens reelle adgang til deres respektive markeder under forhandlingerne.

5.10. ØSU anser det for vigtigt, at Kommissionen med henblik på forhandlingerne om en eventuel frihandelsaftale grundigt undersøger visse tekniske spørgsmål, såsom fastsættelse af oprindelsesregler, hvori det specificeres, hvilke mexicanske og europæiske produkter der omfattes af handelsliberaliseringen; fastlæggelse af overgangsordninger for industrivarer med særlige tidsplaner for visse varer; mekanismer til løsning af tvister samt beskyttelse af europæiske ophavsrettigheder på det mexicanske marked.

5.11. Tjenesteydelsessektoren har på grund af sin rivende udvikling i de seneste år fået stor betydning for den internationale økonomi, hvilket bekræftes af dens inddragelse i de multilaterale GATT-forhandlinger. Kommissionens meddelelse behandler servicesektoren som en af de sektorer, der skal inddrages i liberaliseringen af handelen mellem EU og Mexico.

Efter ØSU's mening skal forhandlingerne blandt andet dreje sig om følgende spørgsmål:

- mere effektiv juridisk sikkerhed for udenlandske investeringer (),

- ikke-diskriminerende bestemmelser vedrørende etableringsretten,

- hensigtsmæssig behandling, hvad angår arbejdstagernes mobilitet,

- fastlæggelse af en tidsplan for legalisering af grænseoverskridende tjenesteydelser,

- procedurer for anvendelsen af ILO's trepartserklæring vedrørende principperne for multinationale virksomheder og socialpolitik.

5.12. Mens Mercosurs eksport til EU for 60 % vedkommende består af landbrugsvarer, udgjorde Mexicos eksport af landbrugsvarer til EU i gennemsnit kun 7 % af Mexicos samlede eksport til EU i perioden 1990-1994. Der har først og fremmest været tale om følgende varer: kikærter, kaffe, øl og honning.

Mexicos import af landbrugsvarer og agroindustrielle produkter fra EU udgjorde i 1993 og 1994 henholdsvis 7,5 % og 6,1 % af landets samlede import. De vigtigste importvarer var: mælkepulver - som Mexico er verdens største importør af - , mælkeprodukter, vin og spiritus.

EU har siden 1989 haft overskud på handelsbalancen for landbrugsvarer, idet EU's landbrugseksport til Mexico har været mere end dobbelt så stor som Mexicos landbrugseksport til EU.

Det er værd at lægge mærke til, at USA aftager over 85 % af Mexicos landbrugseksport, som hovedsageligt består af frugt og grøntsager. Mexico er til gengæld en stor importør af andre landbrugsvarer; i 1994 beløb denne import sig til næsten 7 milliarder dollars. Dette marked er utvivlsomt attraktivt for de europæiske eksportører.

Til forskel fra handelen med EU's øvrige handelspartnere er den bilaterale handel mellem EU og Mexico komplementær, og den byder på et stort potentiale for begge regioner. Hermed menes, at Mexicos eksport af landbrugsvarer er et supplement til EU's landbrugsproduktion, mens det mexicanske importmarked er meget attraktivt for EU.

5.13. De seneste års udvikling i det økonomiske samarbejde mellem EU og Mexico har vist, hvor vigtigt dette samarbejde er både for de interne forandringer i Mexico og for opsporingen af nye områder, der kan være af interesse for europæiske forretningsfolk.

ØSU støtter Kommissionens meddelelse for så vidt angår ideen om at etablere et nært samarbejde baseret på udveksling af information, gennemførelse af projekter af fælles interesse samt princippet om medfinansiering.

ØSU mener, at denne fremgangsmåde vil medvirke til at skabe grobund for en intensivering og en spredning af handels- og investeringsstrømmene.

5.14. Kommissionens meddelelse indeholder en liste over de områder, hvor det påtænkes at indlede et samarbejde. ØSU anerkender betydningen af et samarbejde på disse områder, men tilråder særlig opmærksomhed over for turisme, erhvervsuddannelse, fiskeri, energi, landbrug, forskning og teknologisk udvikling, regionaludvikling og SMV. ØSU mener, at disse sektorer er af særlig interesse, fordi de dels bidrager til at styrke den mexicanske økonomis konkurrenceevne og internationalisering, dels giver de europæiske økonomiske aktører bedre mulighed for at trænge ind på det mexicanske marked.

Turisme

Styrke udvekslingen af information og erfaringer samt gennemførelse af fælles projekter til fremme af turismen.

Erhvervsuddannelse

Udvikle et samarbejde på undervisnings- og erhvervsuddannelsesområdet med deltagelse af universitets- og erhvervskredse.

Fiskeri

Fremme iværksættelsen af fælles programmer og aktioner, der skal omfatte såvel forskning og ny teknik som økonomiske og handelsmæssige aspekter.

Energi

Fremme informationsudvekslingen og gennemførelsen af fælles projekter og initiativer for at tilskynde til teknologioverførsel, tilnærmelse af de to parters lovgivning samt forbedring af miljøet.

Landbrug

Fremme en større harmonisering af sundheds-, plantebeskyttelses- og miljøbestemmelserne med henblik på en udvidelse af samhandelen.

Forskning og teknologisk udvikling

Gennemføre fælles aktioner for at fremme teknologioverførslen og fastlæggelsen af fælles mål, således at der skabes tættere forbindelser mellem de berørte erhvervssektorer.

SMV

Udvikle brugbare mekanismer til fremme af samarbejdet mellem de økonomiske aktører og udviklingen af et godt klima for den mindre industris udvikling.

5.15. Miljøet bør efter ØSU's mening indtage en særligt fremtrædende plads i samarbejdet mellem EU og Mexico. Hovedsigtet bør være at bevare miljøet gennem en bedre udnyttelse af naturressourcerne og større kontrol med forureningen. Et sådant samarbejde kan efter ØSU's mening bestå i udveksling af information, gennemførelse af fælles projekter vedrørende undervisning og erhvervsuddannelse samt øget overførsel af rene teknologier.

5.16. Kommissionens meddelelse omtaler næsten ikke den sociale situation i Mexico, og de områder, hvor det påtænkes at indlede et samarbejde, omfatter ikke sociale aspekter.

Skønt den sociale situation i Mexico ikke spiller nogen afgørende rolle for vurderingen af de mulige strategiske fordele ved en frihandelsaftale med EU, må det dog påpeges, at på længere sigt vil den sociale situation i Mexico som helhed påvirke de makroøkonomiske vilkår, der er bestemmende for, hvor nyttig en frihandelsaftale vil være for begge parter. Derfor mener ØSU, at en aftale bør omfatte et samarbejde om sociale spørgsmål, der baseres på samråd og udvikling af fælles principper vedrørende f.eks. fattigdom, marginaliserede befolkningsgrupper, demografisk udvikling og undervisning.

5.17. Hvad angår de finansielle midler til gennemførelse af denne aftale, foreslår meddelelsen ingen væsentlige forhøjelser af de beløb, som EU i de seneste år har afsat til samarbejdet med Mexico. ØSU er enig i denne fremgangsmåde, men anmoder dog om, at de pågældende beløb tilpasses behovet i forbindelse med den nye aftale, hvilket først og fremmest vil sige det økonomiske samarbejde. ØSU anbefaler ligeledes, at Mexico i større udstrækning udnytter mulighederne for lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB).

Bruxelles, den 21. december 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() KOM(95) 03 endelig udg.

() Højtidelig fælleserklæring mellem EU og Mexico, 2. maj 1995 (Paris).

() Handlingsprogram til støtte for fællesaftalen om overvindelse af den økonomiske nødsituation, 9. marts 1995.

() Den mexicanske kongres vedtog den 9. december 1995 en reform af dette organ.

() Bl.a. et program for familiernes ernæring, et program til subsidiering af majsbrød samt et mælkeforsyningsprogram.

() Rådets afgørelse af 7. oktober 1991 om samarbejdsaftalen mellem EU og Mexico. EFT nr. L 340/1, 1991 (aftale af tredje generation).

() Kilde: Mexicos ambassade ved EU.

() Kilde: KOM(95) 03 endelig udg. og Eurostat: Foreign Trade 8-9/1995.

() Mexico, Argentina, Brasilien, Paraguay, Uruguay, Colombia, Venezuela, Ecuador, Peru, Bolivia, Chile, Panama og 1 repræsentant for Mellemamerika og Vestindien.

() Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay.

() Informationsrapport om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og De Forenede Stater, 13.-14. september 1995.

() Selvom der ikke foreligger videnskabelige undersøgelser, skønner man, at NAFTA har haft negative konsekvenser for de europæiske virksomheder, især inden for følgende sektorer: telekommunikation, tekstil, automobil, petrokemi, landbrug (sukker, kød og mælkeprodukter).

() Inden for OECD er der indledt forhandlinger om en multilateral investeringsaftale. Mexicos deltagelse i denne organisation forbedrer mulighederne for, at europæiske investorer kan opnå bedre garantier.