Nr. C 83/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2. 4. 80 
cippet  kan  være  nok  så udmærkede,  men  at de ikke 
er tilstrækkelige,  hvis  målet  er at nå frem  til en vir-
kelig  enkel  og klar  ordning  for EF-samhandelen.  I 
realiteten  er der primært  tale  om procedure-  og for-
malitetsforenklinger  og ikke  om  grundlæggende 
ændringer.  Deres  virkning  vil derfor  være  begræn-
set, og i visse  tilfælde  risikerer  man  at skabe  retlige 
•lakuner,  som  kan  være  til skade  for  de personer, 
ordningerne  vedrører. 
3.2. En  egentlig  reform  hører  således  endnu  fremti-
den til. De forgangne,  næsten  ti års erfaringer  med 
ordningen  for fællesskabsforsendelse  har vist,  hvor de virkelige  problemer  ligger.  En virkelig  forenkling 
kan kun  opnås,  hvis  der indføres  en egentlig  EF-told-
ordning,  og hvis  dette  mål  skal  nås,  må det være  en 
forudsætning,  at de samme  toldordninger  anvendes 
overalt,  og efter  samme  fremgangsmåder,  og at de 
samme  årsager  overalt  giver  samme  virkninger,  hvil-
ket igen  vil sige,  at uregelmæssigheder  må defineres 
og pådømmes  ens overalt.  I modsat  fald  vil de fore-
slåede  forenklinger  — hvor  gode  de end  er i princip-
pet — forblive  lapperier.  Udvalget  kan  ikk^  accep-
tere denne  situation,  som  der  snarest  bør  rådes  vir-
kelig  bod  på. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 12. december  1979. 
Raffaele  VANNI 
Formand  for 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Udtalelse  om 
— »Forslag  til Rådets  direktiv  om grænseværdier  for udledning  af kviksølv  i vandmiljøet 
fra elektrolyse  af alkaliske  chlorider« 
og 
— »Forslag  til Rådets  direktiv  om kvalitetsmålsætninger  for det vandmiljø,  hvori  udledes 
kviksølv  fra elektrolyse  af alkaliske  chlorider« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 169  af 6. juli 1979,  s. 2 og 6. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  29. juni  1979  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  174.  plenarforsamling,  holdt  i 
Bruxelles  den 12. og 13. december  1979  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
2. 4. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 83/17 
DET  ØKONOMISKE  OG SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  arti-
kel 198, 
under  henvisning  til anmodning  af 29. juni  1979  fra 
Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  om Udvalgets 
af udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  26. juni  1979  om i forventning  om en 
høring  at pålægge  afdelingen  at udarbejde  en udta-
lelse  og en beretning  om forslagene, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af 
ordføreren,  hr. van  Campen, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelin-
gen for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og forbrug 
på mødet  den  27. november  1979,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  174. 
plenarforsamling  den  12.  og 13.  december  1979, 
mødet  den  12. december  1979  — 
enstemmigt 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
FORSLAG  TIL RÅDETS  DIREKTIV  OM 
GRÆNSEVÆRDIER  FOR  UDLEDNING  AF KVIKSØLV 
I VANDMILJØET  FRA  ELEKTROLYSE  AF 
ALKALISKE  CHLORIDER 
1. Generelle  bemærkninger 
1.1. Udvalget  finder  det  logisk,  at Kommissionen 
på grundlag  af rammedirektivet  76/464/EØF  som 
andet  punkt  har valgt  at beskæftige  sig med  den  for-
urening,  der skyldes  udledninger  af kviksølv. 
I de forløbne  år er der  i nogle  lande  (Japan,  Paki-
stan,  Guatemala,  Irak)  sket  alvorlige  miljøkatastro-
fer som  følge  af kviksølvsforbindelser.  I flere  lande 
er man  blevet  forfærdet  over  disse  hændelser,  og har 
iværksat  foranstaltninger  for at forhindre,  at kvik-
sølv og  kviksølvsforbindelser  udledes  i miljøet 
(Japan,  Sverige). 
I samtlige  tilfælde  drejede  det  sig  om  organiske 
kviksølvsforbindelser,  som  meget  lettere  absorberes 
af organismer  end  metallisk  kviksølv.  Det  ser imid-
lertid  ud til, at metallisk  kviksølv  kan  omdannes  til 
methyl-kviksølv,  dels  af vandmikrober,  dels  af fiske-nes organisme.  Methyl-kviksølvsforbindelserne  er 
langt  fra at være  den  mest  toksiske  form  for kvik-
sølv. 
1.2. Der  findes  i mange  lande  allerede  strenge  mil-
jøbestemmelser  vedrørende  ikke  blot  anvendelsen  af 
organiske  kviksølvsforbindelser  (f.eks.  i skadedyrs-
bekæmpelsesmidler),men  også  udledningen  af kvik-
sølv. 
Udvalget  kan  da også  helhjertet  gå ind  for et direk-
tiv, hvori  der fastsættes  grænseværdier  for udledning 
af kviksølv  fra chlor-alkalivirksomheder,  og et direk-
tiv med  kvalitetsmålsætninger  for  det  vandmiljø, 
hvori  chlor-alkalivirksomheder  udleder  kviksølv. 
Udvalget  ville  dog  have  foretrukket,  om såvel  udled-
nings-  som  kvalitetsnormerne  havde  været  samlet  i 
et direktiv,  idet  den  fulgte  procedure  med  to paral-
lelle  direktiver  let kan  afstedkomme  forvirring.  I den 
forbindelse  fremsætter  Udvalget  dog  følgende 
bemærkninger. 
1.3. Efter  udsendelsen  af de første  rapporter  om 
miljøkatastrofer  med  kviksølvsforbindelser  er der  i 
mange  chlor-alkalivirksomheder  blevet  truffet 
omfattende  foranstaltninger  for at bringe  kviksølvs-
udledninger  ned  på et minimum.  I en række  lande 
er disse  virksomheders  andel  af den  samlede  kvik-
sølvsbelastning  af miljøet  faldet  drastisk.  På den 
anden  side  må man  ikke  glemme,  at navnlig  Rhi-
nens  afvandingsområde  tidligere  har  været  stærkt 
kviksølvsforurenet,  og at den  i drikkevandsdirekti-
vet nævnte  grænseværdi  var  nær  ved  at blive  over-
skredet. 
Tandlægers  og laboratoriers  kviksølvsudledninger  er 
da også  nu af samme  størrelsesorden  som  chlor-
alkaliindustriens,  medens  kviksølvsudledningen  fra 
industrien  til fremstilling  af elektriske  apparater  og 
instrumenter  er mærkbart  større.  I modsætning  til 
udledningerne  fra  chlor-alkaliindustrien  drejer  det 
sig dog  her  udelukkende  om  frie  diffuse  udlednin-
ger, som  er vanskeligere  at kontrollere.  Udvalget  kan 
derfor  forstå,  at man  ved  behandlingen  af kviksølvs-
problement  er startet  med  den  industrigren,  hvor 
kviksølvsudledning  er let at lokalisere,  men  det  vil 
dog henstille,  at man  fremover  også  beskæftiger  sig 
med de mere  spredte  udledninger,  hvor  der  målt  i 
absolutte  tal ofte  kommer  mere  kviksølv  ud i mil-
jøet,  end  den  chlor-alkaliindustrien  udleder. 
2. Særlige  bemærkninger 
4. Betragtning 
2.1. Som  allerede  anført  under  de  generelle 
bemærkninger  er chlor-alkaliindustrien  i mange  til-
fælde  ikke  mere  den  største  kviksølvsudleder. 
Udvalget  ønsker  i præamblen  at ændre  sætningsled-
det »den  forurening,  der  skyldes  udledninger  af 
Nr. C 83/18 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2. 4. 80 
kviksølv  i vandmiljøet,  hovedsageligt  stammer  fra 
elektrolyse  af alkaliske  chlorider«  til »en  væsentlig 
del af den  forurening  i vandmiljøet,  bl.a.  stammer 
fra.. udledninger  med  en lav kviksølvskoncentration  i de 
følgende  måneder.  Miljøets  kvalitet  sikres  da også 
bedst  gennem  månedlige  gennemsnitsgrænsevær-
dier. 
Artikel  4 
2.2. Udvalget  rejser  spørgsmålet,  om  punktet  er 
realisabelt  ud fra synspunktet  om at beskytte  miljøet 
mod kviksølvsudledninger.  De indirekte  udlednin-
ger vedrører  udledninger  via atmosfæren  og via pro-
dukter.  Også  her drejer  det sig om diffuse  og van-
skeligt  kontrollerbare  udledninger. 
Desuden  er det tvivlsomt,  om en stor  del af den 
kviksølv  der udledes  på denne  måde,  ender  i van-
det, og det er endvidere  vanskeligt  at foretage  de 
målinger  af udledningerne,  hvorpå  planerne  måtte 
baseres.  Det vil sandsynligvis  også  være  meget  van-
skeligt  at udarbejde  planerne. 
2.3. Bilag  I 
Udvalget  mener,  at grænseværdien  for de virksom-
heder,  der genanvender  saltopløsningen,  og grænse-
værdien  for  virksomheder,  der  ikke  genanvender 
saltopløsningen  (hhv.  1,5 g kviksølv  pr. t chlor  og 8 g 
kviksølv  pr. t chlor)  kan nås inden  1. juli 1983.  Også 
grænseværdierne  for l.juli  1986  vil under  anven-
delse  af de bedste  tekniske  midler  være  realisable. 
Derimod  vil grænseværdierne  for l.juli  1989  (hhv. 
0,5 g kviksølv  pr. t chlor  og 2,5 g kviksølv  pr. t chlor) 
blive  vanskeligere  at nå med  den  nuværende  tekni-
ske viden.  Man  må imidlertid  ikke  glemme  at en 
betydelig  del  af vore  dages  kviksølvsudledninger 
skyldes  høje  kviksølvskoncentrationer  i spildevan-
det før i tiden,  som  har efterladt  betydelige  mæng-
der kviksølv  i kloaksystemet.  Virkningerne  af denne 
situation  viser  sig i dag,  og de kan forventes  at være 
forsvundet  i 1989.  Efterhånden  som  de indtræder, 
skulle  grænseværdierne  måske  kunne  nås til den tid. 
2.4. Med  hensyn  til beregningen  af grænseværdi-
erne ønsker  Udvalget  at fremsætte  følgende 
bemærkninger. 
Udvalget  mener,  at beregningen  af kviksølvskoncen-
trationen  på grundlag  af det månedlige  gennemsnit 
giver  en nøjagtig  og hurtig  oplysning  om miljøbe-
lastningen.  Såfremt  det månedlige  gennemsnit  over-
skrides,  kan  der straks  træffes  modforanstaltninger. 
Desuden  gør  denne  beregningsmetode  det umuligt 
for virksomhederne  at udligne  udledninger  med  en 
høj kviksølvskoncentration  i den  ene  måned  med FORSLAG  TIL  RÅDETS  DIREKTIV  OM 
KVALITETSMÅLSÆTNINGER  FOR  DET 
VANDMILJØ,  HVORI  UDLEDES  KVIKSØLV  FRA 
ELEKTROLYSE  AF ALKALISKE  CHLORIDER 
I. Generelle  bemærkninger 
Udvalget  har noteret  sig Kommissionens  meddelelse 
vedrørende  den udtalelse,  som  Ministerrådets  juridi-
ske tjeneste  har afgivet,  ifølge  hvilken  alle  medlems-
staterne  skal  efterkomme  direktivet  om grænsevær-
dier,  men  at det gennem  direktivet  om kvalitetsmål-
sætninger  er muligt  at få dispensation  herfra.  Det 
forlyder,  at blot  ét land  har  benyttet  sig af denne 
mulighed. 
Udvalget  vil da også  insistere  på, således  som  den 
gjorde  det i drin-direktivet,  at der såvidt  muligt  til-
stræbes  en mere  integreret  approach. 
2. Særlige  bemærkninger 
6. betragtning 
2.1. Af  grunde,  som  allerede  er nævnt,  i forbin-
delse  med  direktivet  om fastsættelse  af grænsevær-
dier,  ønsker  Udvalget  at man  i præamblen  ændrer 
»eftersom  en væsentlig  del af den  forordning,... 
bl.a. stammer...«. 
Artikel  3 
2.2. Udvalget  betvivler,  at indirekte  udledninger  er 
af stor  betydning  for vandmiljøet.  Da disse  udled-
ninger  desuden  er temmelig  vanskelige  at måle, 
spørger  det sig selv,  om det ikke  var bedre  at slette 
artiklen. 
2.3. Bilag  /, artikel  1 
De naturlige  baggrundskoncentrationer  af kviksølv  i 
saltvand  udgør  i mange  tilfælde  mere  end 
2. 4. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 83/19 
0,05 mikrogram  hg/l.  Da disse  baggrundskoncentra-  lige  kilder,  bør denne  norm  i højere  grad  tilpasses  de 
tioner  divergerer  stærkt  og også  stammer  fra natur-  lokale  forhold. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  12. december  1979. 
Raffaele  VANNI 
Formand  for 
Det økopomiske  og sociale  Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  forkastedes  under  forhandlingerne 
Pkt.2.2. 
Pkt. 2.2. om artikel  4 udgår. 
Begrundelse 
I udtalelsen  foreslår  man  ganske  vist ikke  eksplicit,  at artiklen  udgår,  men  det anføres  dog,  at en 
slettelse  vil være  hensigtsmæssig.  Artiklen  er imidlertid  særdeles  hensigtsmæssig  og fortjener  fuld 
godkendelse.  Thi enhver  udledning  påvirker  vandmiljøet,  idet alt hvad  der udledes  under  en eller 
anden  form  ender  i overfladevandet  og dermed  i havet  som  følge  af den af regnvandet  forårsa-
gede  udvaskning. 
Når planerne  om gradvis  nedbringelse  af den  forurening,  som  skyldes  indirekte  udledninger, 
omfatter  en analyse  af forbruget  af kviksølv  i virksomhederne,  skulle  målingerne  ikke  volde 
større  vanskeligheder. 
Betydningen  af art. 4 fremstår  endnu  tydeligere  dermed,  at det i udtalelsen  foreslås,  at art. 3 i det 
sidste  af de to behandlede  direktiver  udgår.  Sidstnævnte  slettelse  bliver  diskutabel,  hvis  man  også 
sletter  art. 4, idet slettelsen  af art. 3 ville  fjerne  den eneste  eksisterende  garanti  for gradvis  beskyt-
telse af miljøet  mod  indirekte  udledninger.  Det skal  bemærkes,  at der i udtalelsen  lægges  vægt  på 
den særlige  fare  ved andre  udledninger  end dem,  der stammer  fra elektrolyse. 
Resultatet  af afstemningen: 
23 stemte  for, 40 stemte  imod,  og 9 undlod  at stemme. 
Pkt. 2.4. 
Andet  afsnit  i pkt. 2.4. erstattes  med  følgende  tekst: 
»Under  en kontinuerlig  produktionsproces  kan det ikke  undgås,  at kviksølvskoncentrationen  i 
spildevandet  varierer.  Årsagen  hertil  kan være  af teknisk  karakter  (variationer  i produktions-
mængde,  afbrydelser  i produktionsprocessen,  rengøring),  men  den  kan  også  ligge  uden  for 
virksomhedens  indflydelsesområde  (nedbør). 
Disse  variationer  skyldes,  at grænseværdien  baseret  på månedsgennemsnittet  ikke  kan holdes 
i de eksisterende  anlæg.  Afdelingen  insisterer  derfor  på, at grænseværdien  beregnes  ud fra års-
gennemsnittet.  På den  måde  udlignes  uregelmæssige  topværdier  med  lave  koncentrationer, 
Nr. C 83/20 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2. 4. 80 
hvorved  overfladevandets  samlede  kviksølvbelastning  ikke  ændres.  Desuden  bevirker 
løbende  daglige  målinger  af det udledte  spildevand,  at en pludselig  stigning  i kviksølvskon-
centrationen  straks  kan  konstateres,  så der  øjeblikkeligt  kan  sættes  ind  med  passende  for-
holdsregler«. 
Begrundelse 
Fremgår  af ovenstående. 
Resultatet  af afstemningen: 
37 stemte  for,  46 stemte  imod,  og 3 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om 
— »Forslag  til Rådets  direktiv  om grænseværdier  for udledning  af aldrin,  dieldrin  og 
endrin  i vandmiljøet« 
og 
— »Forslag  til Rådets  direktiv  om kvalitetsmålsætninger  for vandmiljøer,  i hvilke  der 
udledes  aldrin,  dieldrin  og endrin« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 146  af 12. juni  1979,  s. 5—9. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  29. maj  1979  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  174.  plenarforsamling,  holdt  i 
Bruxelles  den 12. og 13. december  1979,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til Traktaten  om oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
198, 
under  henvisning  til anmodning  af 29. maj  1979  fra 
Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  om Udval-
gets udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  21. maj  1979  om at pålægge  afdelin-
gen at udarbejde  udtalelse  om forslaget, under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af 
ordføreren,  hr. van Campen, 
under  henvisning  til udtalelse  afgivet  af afdelingen 
for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og forbrug  den 
27. november  1979,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  174. 
plenarforsamling  den 12. og 13. december  1979  — 
enstemmigt 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: