Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens rapport om SLIM-pilotprojektet (Enklere lovgivning om det indre marked)« (97/C 206/04)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 24. juli 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte rapport.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Philip H. Noordwal til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. april 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 345. plenarforsamling af 23. og 24. april 1997, mødet den 23. april 1997, med 117 stemmer for og 1 imod, mens 3 stemte hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

Det er en af EU's mest påtrængende opgaver at begrænse den overdrevne regelbyrde, som hindrer det indre marked i at komme til fuld udfoldelse. Formålet med SLIM-initiativet (Simpler Legislation for the Internal Market) er at finde frem til, hvordan lovgivningen om det indre marked kan forenkles, og samtidig stimulere vækst og jobskabelse som led i tillidspagten for beskæftigelse, uden at den nødvendige beskyttelse af borgerne bringes i fare.

1.1. SLIM-pilotprojektet: definition og rækkevidde

1.1.1. SLIM-projektet er baseret på følgende overordnede principper:

- forenklingen bør målrettes mod nogle få sektorer;

- erhvervslivet og andre berørte parter bør involveres direkte i projektet.

1.1.2. Følgende fire områder er blevet udvalgt og behandlet som pilot-projekter:

- Intrastat - statistikker om samhandelen i EU;

- tekniske standarder og forskrifter for byggevarer;

- lovgivning om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser;

- lovgivning om prydplanter.

1.2. Arbejdsmetoden

1.2.1. SLIM-projektet tager udgangspunkt i en ny arbejdsmetode, hvor repræsentanter for myndighederne i nogle få medlemsstater og repræsentanter for brugerne af lovgivningen samles i små team under Kommissionens formandskab. I pilotfasen behandledes lovgivning fra de fire ovennævnte områder. De fire SLIM-team blev hver især ledet af en formand udpeget af den kommissær, der har ansvaret for den pågældende sektor, og de skal aflægge rapport inden rådsmødet (indre marked) i november.

1.2.2. SLIM-teamene har haft et begrænset antal deltagere, som alle har haft indgående kendskab til det pågældende emne. I mange tilfælde har de medtaget alternative muligheder for forenkling eller forbedring, som ikke alle medlemmer har kunnet gå ind for.

1.2.3. De medlemsstater, som ikke var repræsenteret i ekspertpanelet, er blevet konsulteret - omend i en række tilfælde med kort frist - og teamene har modtaget skriftlige indlæg fra nogle af de berørte parter.

1.3. SLIM-teamenes anbefalinger

1) Intrastat-teamet anbefaler bl.a., at visse data forenkles eller ikke længere indsamles efter 1. januar 1998, at antallet af underpositioner i nomenklaturen nedskæres kraftigt, nemlig fra de nuværende 10 500 til færre end 7 000, og at indsamlingssystemerne enten tilpasses eller laves helt om, således at byrden lettes for erhvervslivet. Dette kan opnås på flere måder, bl.a. gennem mere omfattende brug af stikprøver samt et tovejssystem, hvor detaljerede oplysninger ikke skulle meddeles så hyppigt; i stedet for eller sideløbende hermed kunne man desuden forestille sig, at en begrænset gruppe af medlemsstater benyttede et envejssystem udelukkende baseret på eksportoplysninger.

2) Ud fra den betragtning, at det hører med til opgaven at gøre direktivets anvendelse mere effektiv, opstiller teamet om byggevarer tre valgmuligheder. Den første består i at forbedre de nuværende og mangelfulde gennemførelsesprocedurer, hovedsagelig når det gælder fastsættelse af tekniske specifikationer, og især harmoniserede standarder. Den anden valgmulighed består i en tilpasning til kriterierne i direktiverne efter »den nye metode« - hvor produkter kan markedsføres uden forudgående vedtagelse af tekniske specifikationer - hvilket kræver en ændring af direktivet om byggevarer. Den tredje valgmulighed - som Kommissionen foretrækker - består i, at man i to trin kombinerer første og anden valgmulighed, samtidig med at man sætter ind på at harmonisere de nationale regelsæt om bygge- og anlægsarbejder.

3) Hovedkonklusionen fra teamet om anerkendelse af eksamensbeviser går ud på, at sektordirektiverne bør bevares. Ligeledes foreslås det at bevare de rådgivende udvalg i en strømlinet og mere effektiv form. Derimod er det teamets opfattelse, at de detaljerede uddannelsesbestemmelser i sektordirektiverne eventuelt bør erstattes af kompetencebaserede kriterier, der afspejler resultatet af uddannelsen snarere end indholdet.

4) Rapporten fra prydplante-teamet er præget af meget delte opfattelser. Nogle tvivler i høj grad på, om det overhovedet er nødvendigt med en EU-lovgivning på dette område; hvis lovgivningen fastholdes, bør den under alle omstændigheder klargøres og forenkles.

1.4. Kommissionens kommentarer til SLIM-projektet

Kommissionen agter at gå videre med projektet og foreslå, at SLIM forlænges til en anden fase, hvor andre områder medtages, jf. pkt. 2.8.4. Imidlertid fremgår det af Kommissionens oplæg, at en forlængelse vil forudsætte Rådets og medlemsstaternes godkendelse af såvel de valgte arbejdsmetoder som af Kommissionens forslag om ændring af lovgivningen på de fire pilotområder. For hvert af disse områders vedkommende skitserer Kommissionen hovedlinjerne i de forslag, som den agter at fremsætte i de kommende par år.

ØSU'S BEMÆRKNINGER TIL SLIM-INITIATIVET

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU bifalder SLIM-initiativet, som anerkender og opfylder et længe følt behov. For at afgøre, om SLIM-strategien er den bedste vej frem mod bedre lovgivning, er det imidlertid nødvendigt at foretage en kritisk gennemgang af metoden og arbejdsprocedurerne, selv om disse i sig selv udgør en klar forbedring af de hidtidige fremgangsmåder. De eksisterende høringsprocedurer som har bevist deres nytte, bør medtages i denne undersøgelse.

2.2. ØSU er enig med Kommissionen i, at en overdrevet kompliceret lovgivning fører til store økonomiske omkostninger, som sætter erhvervslivets konkurrenceevne og jobskabende potentiale på spil. Enhver lovgivning - såvel på EU-plan som nationalt - skal være fuldt berettiget og stå i et rimeligt forhold til målsætningerne. Det gælder såvel eksisterende lovgivning som nye lovgivningsinitiativer.

2.3. EU og medlemsstaterne har derfor brug for en strategi til forbedring af lovgivningens kvalitet. Man bør lægge ud med forslag til ny lovgivning. Det er altid bedre at starte med en enkel, gennemsigtig og effektiv lovgivning end efterfølgende at forenkle eksisterende lovgivning.

2.4. Forslag til ny lovgivning må efterprøves grundigt, for så vidt angår behov og rækkevidde. Hvis Rådet, Parlamentet og ØSU skal kunne træffe afgørelser med den fornødne baggrundsindsigt, må ethvert EU-lovforslag - specielt hvis det påregnes at få mærkbare konsekvenser for erhvervsforholdene - ledsages af en objektiv analyse af de relevante kendsgerninger, fx i form af en konsekvensanalyse, således at de politiske afgørelser kan træffes på et forsvarligt grundlag.

2.5. For den eksisterende lovgivnings vedkommende må arbejdsmetoderne - og specielt de involverede teams sammensætning - afstemmes præcist efter det konkrete emne; intet emne må på forhånd være udelukket, men det skal i hvert enkelt tilfælde sikres, at der foretages grundige høringer, samtidig med at det undgås, at det nuværende beskyttelsesniveau forringes.

2.6. Sideløbende med EU bør også medlemsstaterne forenkle deres lovgivning på alle niveauer (nationalt og lokalt), specielt lovgivning, som er en følge af gennemførelsen af EU-lovgivning.

2.7. Den udbredte brug af direktiver får mange medlemsstater til at vedtage stadig flere nationale love. ØSU går derfor ind for, at EU i højere grad anvender forordninger som lovgivningsinstrument.

2.8. Kommissionen bør gøre en aktiv og målrettet indsats for at påse, at EU-lovgivningen gennemføres og efterleves i medlemsstaterne; formålet hermed er især at undgå, at en utilstrækkelig gennemførelse i national lovgivning eller andre fremgangsmåder undergraver EU's enhedsmarked.

2.9. Arbejdsmetoden

2.9.1. Det nyskabende ved SLIM-initiativet består i, at myndighedseksperter fra et begrænset antal medlemsstater og et tilsvarende antal ekspertrepræsentanter for lovgivningens brugere samles i små team, hvis formand udpeges af Kommissionen. Denne model forekommer fyldestgørende og velafbalanceret, især fordi teamene med denne sammensætning kan gå objektivt til opgaven uden at være bundet af politiske interesser. Formelle tilkendegivelser fra medlemsstaterne bør undgås på dette stadium, da dette ofte vil blive benyttet som anledning til at gentage velkendte synspunkter og næppe vil kunne bringe nye ideer ind i debatten.

2.9.2. Opgaven må imidlertid ikke betragtes som afsluttet, når teamene har aflagt rapport. Tværtimod bør der derefter igangsættes diskussioner og videregående drøftelser med henblik på at udmønte henstillingerne i praktiske og formelle forslag om forenkling af de respektive lovgivninger - især hvad angår administrative procedurer - på såvel EU-plan som ude i medlemstaterne. Især bør der fokuseres på mulighederne for at forenkle de administrative ordninger omkring den pågældende lovgivning. En sådan forenkling bør dog under ingen omstændigheder gribe forstyrrende ind i velfungerende forvaltninger, da dette vil resultere i effektivitetstab og omkostningsforøgelser.

2.9.3. Repræsentanter for EU's erhvervsliv har ofte påpeget, at den nationale lovgivning er langt mere tyngende end EU-lovgivningen. De nationale regeringer komplicerer ofte EU-lovgivningen ved at forsyne den med overflødig »pynt«. Diskrepanserne mellem lovgivningen på nationalt og europæisk plan skaber også problemer for erhvervslivet og offentligheden. Kommissionen og Europa-Parlamentet arbejder til stadighed for en enklere EU-lovgivning, og medlemsstaterne bør gøre en tilsvarende indsats. For at forbedre det indre markeds virkemåde må medlemsstaterne være indstillet på at udvise den samme selvdisciplin i regelgivning og gennemførelse af EU-lovgivning, som de ønsker af EU, mens omvendt Rådet bør foreslå realistiske metoder, hvormed medlemsstaterne kan implementere enklere, vedtaget EU-lovgivning. Det indebærer dog ikke, at man altid skal gå efter den mindste fællesnævner.

2.9.4. Uanset hvor meget det haster med en forenkling på nationalt plan, er det under alle omstændigheder påkrævet at drøfte spørgsmålet særdeles grundigt, før der træffes konkrete foranstaltninger, således at man undgår, at resultaterne går i en anden retning, end meningen var med den oprindelige lovgivning. På den anden side risikerer man så at miste kostbar tid og skabe forvirring. Effektiv forenkling forudsætter helt klare henstillinger. Det er ikke nok med ændringsforslag med ringe eller slet ingen effekt.

2.10. Opfølgning af SLIM-projektet

2.10.1. SLIM's succes afhænger af, hvilke konkrete tiltag Kommissionen sætter i værk som følge af SLIM-henstillinger. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at konsultere det rettidigt om opfølgningen af de fire pilot-projekter samt til at holde det informeret om de fremskridt, som den næste gruppe opnår.

2.10.2. Det er planen, at SLIM nu skal forlænges ind i en ny fase, hvor andre sektorer tages op. For at garantere en objektiv udvælgelse af nye områder bør Kommissionen gå frem efter formelle kriterier. Ikke blot medlemsstaterne bør konsulteres; repræsentanter for lovgivningens brugere bør også opfordres til at give deres mening til kende. ØSU anmoder derfor Kommissionen om at opfordre alle berørte parter til at pege på emner og fremkomme med forslag med henblik på SLIM's næste faser.

2.10.3. Kommissionens udvælgelse bør finde sted på grundlag af følgende kriterier:

- emnets socio-økonomiske betydning (herunder dets betydning for forbrugeren og for erhvervslivet) eller dets bidrag til forbedring af lovgivningens kvalitet; det skal være klart fra starten, at resultaterne vil medføre reelle fordele for det indre marked;

- emnet skal materielt kunne føre til en begrænsning af reguleringens omfang, således at økonomien stimuleres, og der skabes nye arbejdspladser;

- spørgsmålet om, hvor vidt det giver særlige fordele at medtage emnet under SLIM-projektet sammenlignet med andre forenklingsprogrammer;

- praktiske hensyn, fx om projektet kan afsluttes i løbet af et år;

- foreneligheden med den forestående indførelse af euroen;

- spørgsmålet om, hvor vidt det har forskellige konsekvenser for henholdsvis kvinder og mænd.

2.10.4. På denne baggrund kunne følgende foreslås som SLIM-emner:

- Phytosanitære spørgsmål

- Gødning

- Landbrugsprodukter

- Levnedsmidler

- Offentlige indkøb

under hensyntagen til, at Kommissionen nu har besluttet at tage følgende lovgivningsområder i tilknytning til det indre marked op til behandling under SLIM-projektet:

- Moms

- EU's eksterne statistikker

- Banksektoren

- En branche eller gruppe af produkter (endnu ikke fastlagt).

Bruxelles, den 23. april 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg