Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af særlige ansporende ordninger til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og til beskyttelse af miljøet som fastsat i artikel 7 og 8 i Rådets forordning (EF) nr. 3281/94 og (EF) nr. 1256/96 om anvendelse af flerårige arrangementer med generelle toldpræferencer for visse industrivarer og landbrugsprodukter med oprindelse i udviklingslande« (98/C 73/15)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Thomas Etty til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. november 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december, med 112 stemmer for, 1 imod og 11 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Generelle bemærkninger

ØSU har allerede i sin udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af et flerårigt arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1995-1997 for visse industrivarer med oprindelse i udviklingslandene og Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) og forlængelse for 1995 af anvendelsen af forordning (EØF) nr. 3833/90, (EØF) nr. 3835/90 og (EØF) nr. 3900/91 om anvendelse af generelle toldpræferencer på visse landbrugsprodukter med oprindelse i udviklingslandene (CES 1159/94) givet udtryk for sin støtte til de særlige ansporende ordninger, som Kommissionen nu har omsat til konkrete forslag. ØSU hilser med stor tilfredshed Kommissionens forslag, som fastlægger dækkende og effektive bestemmelser om positive foranstaltninger til fremme af respekten i de præferenceberettigede lande for internationale standarder vedrørende miljø og arbejdsvilkår.

2. Særlige bemærkninger

2.1. For så vidt angår de foranstaltninger, der skal anspore til overholdelse af visse internationale standarder for arbejdsvilkår, ser ØSU med tilfredshed på den vægt, som Kommissionen i artikel 3, 4 og 5 har lagt på, at de præferenceberettigede lande som forudsætning for adgang til større præferencefordele skal kunne påvise, at de både i deres lovgivning og praksis har skabt en ramme, som på realistisk vis sikrer retten til at organisere sig og afskaffelse af børnearbejde. ØSU glæder sig endvidere over den betydning, som Kommissionen tillægger strenge overvågnings- og samarbejdsprocedurer, kontrol på stedet og effektiv teknisk bistand til udvikling af passende administrative og tekniske overvågningsinfrastrukturer (artikel 6 og 7).

I denne sammenhæng understreger ØSU betydningen af at henvise til rapporterne fra de kompetente FN-myndigheder, dvs. ILO's udvalg for foreningsfrihed, ILO's ekspertudvalg vedrørende gennemførelsen af konventioner og henstillinger samt FN's komité for børns rettigheder.

2.2. ØSU frygter imidlertid, at den praktiske gennemførelse af den nye incitamentsordning til gengæld begrænser fordelene ved det samlede system, som blev ændret i 1995, dvs. klarhed, gennemsigtighed og pålidelighed.

Efter adskillige årtiers samarbejde med de præferenceberettigede lande har disse faktorer vist sig at være afgørende for handelsstøtteordningernes effektivitet.

De bør på ingen måde bringes i fare.

2.3. Samtidig er ØSU dog forundret og skuffet over, at Kommissionen har begrænset det nye instruments anvendelsesområde til tre ILO-konventioner: ILO's konventioner om forhandlingsfrihed og beskyttelse af retten til at organisere sig (nr. 87), om retten til at organisere sig og føre kollektive forhandlinger (nr. 98) og om mindstealderen for adgang til beskæftigelse (nr. 138). Hvad angår internationale standarder for handel og arbejdsvilkår, er dette en kursændring i forhold til tidligere, hvor Kommissionen, støttet af ØSU, også inddrog ILO's konventioner om tvangsarbejde og om afskaffelse af tvangsarbejde (nr. 29 og 105) samt om forskelsbehandling (beskæftigelse og erhverv) (nr. 111). Disse tre konventioner samt konvention nr. 87 og 98 anses for at være ILO's grundlæggende menneskerettighedskonventioner. Der gives ingen forklaring på, hvorfor Kommissionen ignorerer disse konventioner i sit forslag. ØSU er klar over, at tvangsarbejde allerede er behandlet i den eksisterende GSP-forordnings artikel 7, men mener ikke desto mindre, at afskaffelse af tvangsarbejde kunne belønnes med supplerende præferencer.

2.4. Et andet, beslægtet punkt, som må afklares, er, at Kommissionen uden forklaring har inddraget konventionen om mindstealderen for adgang til beskæftigelse (nr. 138). ØSU er helt enig i, at problemet med børnearbejde må behandles i forordningsforslaget, men det er beklageligt, at fire af de femten medlemsstater ikke har ratificeret ILO-konventionen om mindstealderen. ØSU vil gerne endnu en gang fremhæve, at EU's krav i sådanne tilfælde ville være mere troværdige, hvis samtlige medlemsstater selv opfyldte de kriterier, som de ønsker, at andre skal opfylde. Hertil kommer, som ØSU også tidligere har gjort opmærksom på, at tre af medlemsstaterne (Irland, Luxembourg og Storbritannien) endnu ikke har ratificeret ILO's konvention nr. 111 (forskelsbehandling, beskæftigelse og erhverv). ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at indlede konsultationer med de medlemsstater, som endnu ikke har kunnet ratificere konvention nr. 138, med henblik på at fjerne hindringerne herfor inden for en uoverskuelig fremtid. ØSU håber, at EU's medlemsstater aktivt vil bidrage til arbejdet med den kommende ILO-konvention om de former for børnearbejde, som er farligst, og som bærer størst præg af udbytning. ØSU opfordrer endvidere medlemsstaterne til at ratificere konventionen snarest muligt efter 1999, hvor den forventes vedtaget af den internationale arbejdskonference, og håber, at Rådet derefter vil inddrage både denne konvention og konvention nr. 138 i den nye forordning, som Kommissionen nu har forelagt forslag til.

2.5. Hvad angår de foranstaltninger, som skal anspore til overholdelse af internationale miljøstandarder, forstår ØSU vanskelighederne ved at fastsætte miljøklausuler, men mener stadig, at sådanne incitamenter er ønskværdige i den udstrækning, de er praktisk gennemførlige. ØSU tilslutter sig, at de standarder, som er fastsat af Den Internationale Organisation for Tropisk Træ (ITTO), anvendes som målestok.

2.6. ØSU hilser endvidere med tilfredshed Kommissionens forslag (artikel 3 og 4, 10 og 11) om at offentliggøre alle ansøgninger om supplerende præferencer i De Europæiske Fællesskabers Tidende, så enhver person med den relevante sagkundskab og relevante oplysninger kan fremføre sine synspunkter. Det må navnlig bifaldes, at Kommissionen i begrundelsen anerkender betydningen af at konsultere forskellige organisationer, herunder navnlig ILO, nationale fagforeninger, internationale fagforenings- og arbejdsgiverorganisationer og NGO'er - fx forbrugerorganisationer - som er specialiserede på disse områder (menneskerettigheder, miljøspørgsmål). ØSU foreslår, at de nye bestemmelser giver de internationale fagforenings- og arbejdsgiverorganisationer mulighed for, ud over at fremlægge synspunkter og oplysninger, at deltage i besøg i de lande, hvor der hersker særlig tvivl om, hvorvidt arbejdstagernes rettigheder respekteres. Dette forekommer hensigtsmæssigt i betragtning af deres rolle i og erfaring med ILO's overvågningsmekanisme.

2.7. ØSU er enig med Kommissionen i, at de ekstra præferencemargener må være af en anselig størrelse, så de giver et reelt incitament til at overholde de pågældende standarder for arbejdsvilkår og miljø. Af samme grund støttes forslaget om, at de supplerende fordele også skal gælde lande, som på grund af gradueringskriterierne ikke længere er omfattet af basisordningen. Hvad angår udgifterne ved sådanne foranstaltninger, er ØSU enig i den vurdering, at de samlede finansielle virkninger for EU nok ikke kan forventes at blive voldsomt store, og at udgifterne i hvert fald vil ligge langt under det beløb på 787,7 millioner ecu (et teoretisk maksimum), som nævnes i Kommissionens finansieringsoversigt, der er bilagt forordningsforslaget.

2.8. ØSU beklager imidlertid, at Kommissionen i sit forslag til forordning ikke kommer ind på de mindst udviklede lande (LDC-landene), som ikke engang er omtalt i begrundelsen. Der ville naturligvis ikke være mulighed for at tilbyde LDC-landene supplerende fordele, da deres toldsats allerede ligger på nul. Dette kunne i alvorlig grad begrænse rækkevidden af de nye bestemmelser, da LDC-landene ikke ville have noget incitament til større respekt for arbejdstagernes rettigheder og bedre beskyttelse af miljøet. ØSU foreslår, at der iværksættes supplerende ordninger, som skal anspore de mindst udviklede lande til at respektere arbejdstagernes rettigheder og beskytte miljøet. GSP-præferenceordningen bør således indgå i drøftelserne om muligheden for øget udviklingsbistand til disse lande. I denne sammenhæng henviser ØSU endvidere til sin udtalelse om »Udviklingsbistand, god forvaltningspraksis: erhvervs- og interesseorganisationernes rolle« () og til de standarder for god forvaltningspraksis, som behandles i udtalelsen.

2.9. Kommissionens forslag er en smule uklart, hvad angår proceduren for suspension eller tilbagetrækning af rettigheden til supplerende GSP-præferencer (artikel 14). Som indsigelsesprocedure foreslår ØSU, at enhver part med legitim interesse i sagen, herunder repræsentanter for arbejdsmarkedets parter og økonomiske interesseorganisationer, kan anmode Kommissionen om at indlede en undersøgelse. For at sikre, at den nye mekanisme fungerer, som den skal, bør en undersøgelse automatisk indledes senest 30 dage efter, at der er indgivet anmodning herom, medmindre der er god grund til at betvivle, at klagen er seriøs. Endvidere foreslås det, at der i overensstemmelse med antidumpingproceduren indføres bestemmelser om midlertidige foranstaltninger til at suspendere lande fra supplerende GSP-præferencer, mens en undersøgelse står på, da en sådan kan tage nogen tid, hvis den korrekte procedure skal følges.

2.10. ØSU fortolker artikel 14, stk. 1, som foreskriver, at fuldstændig eller delvis suspension af de supplerende GSP-præferencer »ikke er til hinder for en eventuel anvendelse af artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 3281/94 og 1256/96« således, at der først og fremmest henvises til tilfælde, hvor der er tale om »svig«. ØSU mener, at denne bestemmelse bør indebære, at enhver urigtig oplysning, som går ud på, at arbejdstagernes rettigheder og/eller miljøstandarder er respekteret under fremstillingen af et produkt, hvor dette ikke er tilfældet, bør anses for »svig« i henhold til GSP-bestemmelserne, og at et land, som i første omgang er indrømmet supplerende præferencer, men som derefter viser sig at have krænket arbejdstagernes rettigheder på disse områder, følgelig ikke blot vil miste sine supplerende præferencefordele, men også adgangen til de generelle toldpræferencer.

2.11. Regeringer, virksomheder, fagforeninger og NGO'er forsøger nu at indføre »social mærkning« og adfærdskodeks i forbindelse med bestemte produkter. I den sammenhæng anvendes der standarder for miljø og arbejdsvilkår, som minder om de standarder, Kommissionen opererer med i sit forslag til forordning. ØSU henleder opmærksomheden på, at forordningsforslagets fokusering på bestemte lande derfor kan virke hæmmende for ovennævnte bestræbelser. ØSU mener, at den landeorienterede strategi er den mest praktiske, men opfordrer Kommissionen til at overveje, hvordan effektiv selvregulering kan undtages fra de suspensions- og tilbagetrækningsprocedurer, som Kommissionen foreslår, og til at udarbejde en supplerende procedure.

2.12. Kommissionen kan i betragtning af det meget store antal præferenceberettigede lande forvente en betydelig mængde arbejde, hvis alle lande, som er interesserede i den nye ordning, hurtigt og mere eller mindre samtidigt indgiver ansøgning om de nye fordele. ØSU understreger imidlertid, at Kommissionen selv under sådanne omstændigheder må gå forsigtigt til værks og bruge den tid, der er nødvendig for omhyggeligt at vurdere, om ansøgerlandene overholder de nye forpligtelser. Der er derfor behov for en evaluering af, om de personalemæssige ressourcer på GSP-området slår til. Hvis evalueringsresultatet kræver det, må Kommissionen sørge for mere personale til GSP-overvågningsmekanismerne og styrke uddannelsen af dette personale.

2.13. Afslutningsvis anbefaler ØSU kraftigt, at Kommissionens nuværende forslag til Rådets forordning snarest muligt vedtages af Rådet i sin nuværende form, idet der i den praktiske fortolkning af de nye GSP-ordninger bør tages hensyn til ØSU's bemærkninger. ØSU håber, at Kommissionen alvorligt vil overveje i nærmeste fremtid at inddrage de grundlæggende ILO-konventioner om tvangsarbejde og forskelsbehandling samt ILO's nye 1999-konvention om børnearbejde i sit forordningsforslag.

Bruxelles, den 10. december 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 287 af 22.9.1997, s. 44.