Tekst foreslået af Europa-Kommissionen Ændringer foreslået af ECB (1)

Ændringsforslag 1

Betragtning 15 til 17

»(15) Denne forordning følger en trinvis tilgang. For det første er det nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på at lette grænseoverskridende udstedelse og indløsning af betalingskorttransaktioner. Ved at give forretningsdrivende adgang til at vælge en indløser uden for deres egen medlemsstat (»grænseoverskridende indløsning«) og ved at indføre en øvre grænse for grænseoverskridende interbankgebyrer for transaktioner, der indløses på tværs af grænser, burde det være muligt at skabe den nødvendige juridiske klarhed. Derudover bør licenser til at udstede eller indløse betalingsinstrumenter gælde uden geografiske restriktioner inden for Unionen. Sådanne foranstaltninger vil fremme et velfungerende indre marked for kort-, internet- og mobilbetalinger til fordel for forbrugerne og detailhandlere. (16) Som følge af ensidige løfter og forpligtelser i forbindelse med konkurrencesager gennemføres mange grænseoverskridende betalingskorttransaktioner i Unionen allerede i overensstemmelse med de maksimale interbankgebyrer, der finder anvendelse i denne forordnings første fase. Derfor bør de bestemmelser, der finder anvendelse på nævnte transaktioner, træde i kraft hurtigt og således give detailhandlere mulighed for at lede efter billigere indløsende tjenester på tværs af grænser og tilskynde nationale banker eller ordninger til at sænke deres indløsningsgebyrer. (17) For så vidt angår nationale transaktioner vil der være behov for en overgangsperiode, således at betalingstjenesteudbydere og betalingsordninger får tid til at tilpasse sig de nye krav. For at sikre gennemførelsen af et indre marked for kortbaserede betalinger bør lofterne over interbankgebyrer for forbrugerrelaterede korttransaktioner derfor udvides til at omfatte alle grænseoverskridende og nationale betalinger to år efter denne forordnings ikrafttræden.« »(15) Denne forordning følger en trinvis tilgang. For det første er det nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på at lette grænseoverskridende udstedelse og indløsning af betalingskorttransaktioner. Ved at give forretningsdrivende adgang til at vælge en indløser uden for deres egen medlemsstat (»grænseoverskridende indløsning«) og ved at indføre en øvre grænse for grænseoverskridende interbankgebyrer for transaktioner, der indløses på tværs af grænser, burde det være muligt at skabe den nødvendige juridiske klarhed. Derudover bør og sikre, at licenser til at udstede eller indløse betalingsinstrumenter gælder uden geografiske restriktioner inden for Unionen. Sådanne foranstaltninger vil fremme et velfungerende indre marked for kort, internet- og mobilbetalinger blive fremmet til fordel for forbrugerne og detailhandlere. (16) Som følge af ensidige løfter og forpligtelser i forbindelse med konkurrencesager gennemføres mange grænseoverskridende betalingskorttransaktioner i Unionen, og nogle nationale transaktioner i visse medlemsstater, allerede i overensstemmelse med de maksimale interbankgebyrer, der finder anvendelse i denne forordnings første fase. Derfor bør de bestemmelser, der finder anvendelse på nævnte transaktioner, træde i kraft hurtigt og således give detailhandlere mulighed for at lede efter billigere indløsende tjenester på tværs af grænser og tilskynde nationale banker eller ordninger til at sænke deres indløsningsgebyrer. (17) For så vidt angår nationale transaktioner vil der være behov for en overgangsperiode, således at betalingstjenesteudbydere og betalingsordninger får tid til at tilpasse sig de nye krav. For at sikre gennemførelsen af et indre marked for kortbaserede betalinger bør lofterne over interbankgebyrer for forbrugerrelaterede korttransaktioner derfor udvides til at omfatte alle grænseoverskridende og nationale betalinger synes en overgangsperiode på to år efter denne forordnings ikrafttræden at være tilstrækkelig.«

Begrundelse: Perioden på 22 måneder, som foreslås mellem indførelsen af loftet over grænseoverskridende interbankgebyrer og loftet over nationale interbankgebyrer, kan være til skade for mindre nationale kortindløsere, da de ikke vil være i stand til at tage konkurrencen op med udenlandske indløsere, der drager fordel af de lavere grænseoverskridende interbankgebyrer. Der foretrækkes derfor en fælles dato for indførelsen af loftet over interbankgebyrer. ECB er dog neutral med hensyn til den foreslåede tidsfrist.

Ændringsforslag 2

Betragtning 24

»(24) Forbrugerne er sjældent bevidste om de gebyrer, som forretningsdrivende betaler for det betalingsinstrument, de anvender. Samtidig kan en række tilskyndende foranstaltninger, som udstedende betalingstjenesteudbydere anvender (f.eks. rejsekuponer, bonusser, rabatter, tilbageføring, gratis forsikringer osv.), styre forbrugerne i retning af at anvende betalingsinstrumenter, som tilvejebringer store gebyrer for udstedende betalingstjenesteudbydere. For at modvirke dette bør de foranstaltninger, som begrænser interbankgebyrer, kun finde anvendelse på betalingskort, der er blevet til masseprodukter, og som forretningsdrivende normalt har vanskeligt ved at afvise, idet de udstedes og anvendes i vidt omfang (f.eks. forbrugeres debet- og kreditkort). For at sikre, at markedet i de ikke-regulerede dele af sektoren, kommer til at fungere mere effektivt, og for at begrænse overførsel af forretningsaktiviteter fra de regulerede til de ikke-regulerede dele af sektoren er det nødvendigt at træffe en række foranstaltninger, herunder vedrørende adskillelse af ordning og infrastruktur og betalingsmodtagers styring af betaleren, og at give betalingsmodtageren mulighed for kun at acceptere udvalgte betalingsinstrumenter.« »(24) Forbrugerne er sjældent bevidste om de gebyrer, som forretningsdrivende betaler for det betalingsinstrument, de anvender. Samtidig kan en række tilskyndende foranstaltninger, som udstedende betalingstjenesteudbydere anvender (f.eks. rejsekuponer, bonusser, rabatter, tilbageføring, gratis forsikringer osv.), styre forbrugerne i retning af at anvende betalingsinstrumenter, som tilvejebringer store gebyrer for udstedende betalingstjenesteudbydere. For at modvirke dette bør de foranstaltninger, som begrænser interbankgebyrer, kun finde anvendelse på betalingskort, der er blevet til masseprodukter, og som forretningsdrivende normalt har vanskeligt ved at afvise, idet de udstedes og anvendes i vidt omfang (f.eks. forbrugeres debet- og kreditkort). For at sikre, at markedet i de ikke-regulerede dele af sektoren, kommer til at fungere mere effektivt, og for at begrænse overførsel af forretningsaktiviteter fra de regulerede til de ikke-regulerede dele af sektoren er det nødvendigt at træffe en række foranstaltninger, herunder vedrørende adskillelse af ordning og behandlingsinfrastruktur og betalingsmodtagers styring af betaleren, og at give betalingsmodtageren mulighed for kun at acceptere udvalgte betalingsinstrumenter.«

Begrundelse: Denne tilføjelse foreslås for at præcisere konteksten.

Ændringsforslag 3

Betragtning 29

»(29) […] Men for at beskytte forbrugerne og deres adgang til at anvende betalingskort så ofte som muligt bør forretningsdrivende være forpligtet til at acceptere alle kort, som er omfattet af det samme regulerede interbankgebyr. En sådan begrænsning vil også bevirke, at kort med interbankgebyrer, som ikke er reguleret ved denne forordning, udsættes for større konkurrence, idet de forretningsdrivende vil være bedre stillet, når de skal forhandle om betingelserne for at acceptere sådanne kort.« »(29) […]. Men for at beskytte forbrugerne og deres adgang til at anvende betalingskort så ofte som muligt bør forretningsdrivende være forpligtet til at acceptere alle kort, som er omfattet af det samme regulerede interbankgebyr. En sådan begrænsning vil også bevirke, at kort med interbankgebyrer, som ikke er reguleret ved denne forordning, udsættes for større konkurrence, idet de forretningsdrivende vil være bedre stillet, når de skal forhandle om betingelserne for at acceptere sådanne kort.«

Begrundelse: De forretningsdrivende bør selv kunne træffe kommercielle beslutninger med hensyn til, hvilke kort, ordninger, varemærker eller produkter, de ønsker at acceptere. At gøre accept af kort, der er omfattet af det samme regulerede interbankgebyr, obligatorisk, synes at være unødvendigt vidtrækkende.

Ændringsforslag 4

Artikel 2, nr. 1

»(1) »indløser«: en betalingstjenesteudbyder, som indgår en aftale direkte eller indirekte med en betalingsmodtager med henblik på at behandle betalingsmodtagerens betalingstransaktioner« »1) »indløser«: en betalingstjenesteudbyder, som indgår en aftale direkte eller indirekte med en betalingsmodtager med henblik på at acceptere og behandle betalingsmodtagerens betalingstransaktioner, der er initieret af en betalers betalingsinstrument«

Begrundelse: Det er nødvendigt at ændre denne artikel for at afspejle visse yderligere forhold i forbindelse med indløsning. Ændringsforslaget er i overensstemmelse med den definition af »indløsning af betalingstransaktioner«, som Eurosystemet har foreslået i sin udtalelse om det foreslåede PSD2.

Ændringsforslag 5

Artikel 2, nr. 2

»(2) »udsteder«: en betalingstjenesteudbyder, som indgår en aftale direkte eller indirekte med en betaler med henblik på at initiere, behandle og afvikle betalerens betalingstransaktioner« »2) »udsteder«: en betalingstjenesteudbyder, som indgår en aftale direkte eller indirekte med en betaler giver betaleren et betalingsinstrument med henblik på at initiere, behandle og afvikle betalerens betalingstransaktioner«

Begrundelse: Ordlyden er ændret for at afspejle visse yderligere forhold i forbindelse med udstedelse. Ændringsforslaget er i overensstemmelse med den definition af »udstedelse af betalingsinstrumenter«, som Eurosystemet har foreslået i sin udtalelse om det foreslåede PSD2.

Ændringsforslag 6

Artikel 2, nr. 4

»(4) »debetkorttransaktion«: en betalingstransaktion med kort, herunder forudbetalte kort, knyttet til en betalingskonto eller en opsparingskonto med hæveadgang, som debiteres en transaktion, mindre end eller 48 timer efter at transaktionen er godkendt/initieret.« »4) »debetkorttransaktion«: en betalingstransaktion med kort initieret med et debetkort herunder forudbetalte kort, knyttet til en betalingskonto eller en opsparingskonto med hæveadgang, som debiteres en transaktion, mindre end eller 48 timer efter at transaktionen er godkendt/initieret.« 4a) »debetkort«: et kort, der gør det muligt for dets indehavere at foretage køb og/eller hæve kontanter, som direkte og omgående trækkes fra deres betalingskonti, uanset om disse er oprettet hos kortudstederen.«

Begrundelse: Det kan ikke tages for givet, at et debetkort vil blive debiteret inden for 48 timer. Adskillelsen mellem debet- og kreditkort bør derfor være baseret på omgående debitering af kontoen (debetkort) og debitering på forud aftalte datoer (kreditkort). Endvidere bør definitionen af debetkort også adskille sig fra definitionen af kreditkort (se nedenfor), for så vidt angår de fordele, der er for betaleren, som således udgør en ikke-vilkårlig begrundelse for den foreslåede forskel mellem de respektive lofter over interbankgebyrer.

Ændringsforslag 7

Artikel 2, nr. 5

»(5) »kreditkorttransaktion«: en betalingstransaktion med kort, hvor transaktionen afvikles, mere end 48 timer efter at transaktionen er godkendt/initieret« »5) »kreditkorttransaktion«: en betalingstransaktion med kort initieret med et kreditkort hvor transaktionen afvikles, mere end 48 timer efter at transaktionen er godkendt/initieret 5a) »kreditkort«: et kort, der gør det muligt for kortholdere at foretage køb og/eller hæve kontanter op til en aftalt kreditgrænse. Kreditten kan enten tilbagebetales i sin helhed ved udgangen af en nærmere angivet periode eller tilbagebetales delvist, idet saldoen betragtes som en udvidet kredit, hvoraf der normalt opkræves renter. Reglerne for ordningen og behandlingen af transaktionen, samt den forretningsdrivendes procedurer for accept af kort, kan være mere vidtrækkende end ved transaktioner med et debetkort.«

Begrundelse: Jf. begrundelsen for ændringsforslag 6.

Ændringsforslag 8

Artikel 2, nr. 7

»(7) »kortbaseret betalingstransaktion«: en tjeneste brugt til at fuldføre en betalingstransaktion ved hjælp af enhver form for kort, telekommunikation, digitalt udstyr eller it-udstyr eller software, hvis dette fører til en betalingskorttransaktion. Kortbaserede betalingstransaktioner omfatter ikke transaktioner baseret på andre former for betalingstjenester.« »7) »kortbaseret betalingstransaktion«: en tjeneste brugt til at fuldføre en betalingstransaktion initieret ved hjælp af enhver form for kort, telekommunikation, digitalt udstyr eller it-udstyr eller software et kortbaseret betalingsinstrument, der er omfattet af de regler, praksisser, standarder og/eller gennemførelsesretningslinjer for en kortordning, hvis dette fører til en betalingskorttransaktion. Kortbaserede betalingstransaktioner omfatter ikke transaktioner baseret på andre former for betalingstjenester , der ikke fører til en kreditoverførsel eller en direkte debitering som omhandlet i artikel 2 i forordning (EU) nr. 260/2012.«

Begrundelse: Definitionen af en »kortbaseret betalingstransaktion«, som Kommissionen har foreslået, er en smule bredere end definitionen af en »betalingskorttransaktion«, idet den også omfatter transaktioner foretaget uden brug af et fysisk kort. Under hensyn til den hastige udvikling på kortområdet og den stigende mængde forskellige betalingsløsninger, der benytter sig af kortinfrastrukturen, foreslår ECB, at de to definitioner slås sammen.

Ændringsforslag 9

Artikel 2, nr. 8

»(8) »grænseoverskridende betalingstransaktion«: en betaling med kort eller en kortbaseret betalingstransaktion initieret af en betaler eller en betalingsmodtager, hvor betalerens betalingstjenesteudbyder og betalingsmodtagerens betalingstjenesteudbyder er etableret i forskellige medlemsstater, eller hvor betalingskortet er udstedt af en udstedende betalingstjenesteudbyder, der er etableret i en anden medlemsstat end salgsstedets« »8) »grænseoverskridende kortbetalingstransaktion«: en betaling med kort eller en kortbaseret betalingstransaktion initieret af en betaler eller en betalingsmodtager, hvor betalerens betalingstjenesteudbyder og betalingsmodtagerens betalingstjenesteudbyder udsteder og indløser af transaktionen er etableret i forskellige medlemsstater, eller hvor betalingskortetindløseren er udstedt af en udstedende betalingstjenesteudbyder, der er etableret i en anden medlemsstat end salgsstedets«

Begrundelse: Det foreslås at forenkle ordlyden af denne definition som anført i ændringsforslaget ovenfor.

Ændringsforslag 10

Artikel 2, nr. 9

»(9) »interbankgebyr«: et gebyr, der betales for hver enkelt transaktion direkte eller indirekte (dvs. gennem tredjemand) mellem betalerens og betalingsmodtagerens betalingstjenesteudbydere, som deltager i en betalingskorttransaktion eller betalingskortbaseret transaktion« »9) »interbankgebyr«: et gebyr, der betales for hver enkelt pr. kortbaserede betalingstransaktion direkte eller indirekte (dvs. gennem tredjemand) mellem betalerens og betalingsmodtagerens betalingstjenesteudbydere, som deltager i en betalingskorttransaktion eller betalingskortbaseret udsteder og indløser af den pågældende transaktion«

Begrundelse: Det foreslås at forenkle ordlyden af denne definition ved at henvise til begreberne udsteder og indløser.

Ændringsforslag 11

Artikel 2, nr. 10

»(10) »detailhandelsgebyr«: et gebyr, som betalingsmodtageren betaler til indløseren for hver enkelt transaktion, og som omfatter interbankgebyret, betalingsordnings- og behandlingsgebyret og indløserens fortjeneste« »10) »detailhandelsgebyr«: et gebyr, som betalingsmodtageren betaler til indløseren for hver enkelt kortbaserede betalings transaktion s , og som omfatter interbankgebyret, betalingsordnings- og behandlingsgebyret og indløserens fortjeneste tjenester, der leveres af indløseren«

Begrundelse: Det foreslås ikke at begrænse definitionen af detailhandelsgebyr til de anførte punkter.

Ændringsforslag 12

Artikel 2, nr. 13

»(13) »betalingskortordning«: et fælles sæt af regler, praksisser, standarder og/eller gennemførelsesretningslinjer for betalingstransaktioner i hele Unionen og inden for medlemsstaterne, der adskiller sig fra enhver infrastruktur eller ethvert betalingssystem, som ligger til grund for ordningens drift« »13) »betalingskortordning«: et fælles sæt af regler, praksisser, standarder og/eller gennemførelsesretningslinjer for betalingstransaktioner initieret af et kortbaseret betalingsinstrument i hele Unionen og inden for medlemsstaterne, der adskiller sig fra enhver infrastruktur eller ethvert betalingssystem, som ligger til grund for ordningens drift«

Begrundelse: Ordlyden er ændret for at indarbejde initieringselementet. Henvisningerne til Unionen og medlemsstaterne bør slettes, da de ikke er nødvendige.

Ændringsforslag 13

Artikel 2, nr. 14

»(14) »betalingskortordning med fire parter«: en betalingskortordning, hvor betalinger fra en kortholders betalingskonto til en betalingsmodtagers betalingskonto foretages via ordningen, en betalingskortudstedende betalingstjenesteudbyder (på kortholderens side) og en indløsende betalingstjenesteudbyder (på betalingsmodtagerens side) og kortbaserede transaktioner baseret på den samme struktur« »14) »betalingskortordning med fire parter«: en betalingskortordning, hvor de udstedende og indløsende tjenester leveres af andre enheder end den enhed, der står for kortordningen betalinger fra en kortholders betalingskonto til en betalingsmodtagers betalingskonto foretages via ordningen, en betalingskortudstedende betalingstjenesteudbyder (på kortholderens side) og en indløsende betalingstjenesteudbyder (på betalingsmodtagerens side) og kortbaserede transaktioner baseret på den samme struktur«

Begrundelse: Det foreslås, at der ikke sondres mellem kortordninger med tre parter og kortordninger med fire parter på grundlag af udstedende og indløsende tjenester.

Ændringsforslag 14

Artikel 2, nr. 15

»(15) »betalingskortordning med tre parter«: en betalingskortordning, hvor der foretages betalinger fra en betalingskonto, som ordningen fører på kortholderens vegne, til en betalingskonto, som ordningen fører på betalingsmodtagerens vegne, og kortbaserede transaktioner baseret på den samme struktur. Når en betalingskortordning med tre parter giver andre betalingstjenesteudbydere licens til at udstede og/eller indløse betalingskort, anses den for at være en betalingskortordning med fire parter« »15) »betalingskortordning med tre parter«: en betalingskortordning, hvor både udstedelse og indløsning af betalingstransaktioner under ordningens varemærke udføres af den enhed, der står for kortordningen. der foretages betalinger fra en betalingskonto, som ordningen fører på kortholderens vegne, til en betalingskonto, som ordningen fører på betalingsmodtagerens vegne, og kortbaserede transaktioner baseret på den samme struktur. Når Hvis en betalingskortordning med tre parter giver andre betalingstjenesteudbydere licens til at udstede dens kortbaserede betalingsinstrumenter og/eller indløse betalingskort dens kortbaserede betalingstransaktioner, anses den for at være en betalingskortordning med fire parter«

Begrundelse: Jf. begrundelsen for ændringsforslag 13.

Ændringsforslag 15

Artikel 2, nr. 16

»(16) »betalingsinstrument«: enhver form for personaliseret anordning og/eller sæt af procedurer, der er aftalt mellem betalingstjenestebrugeren og betalingstjenesteudbyderen, og som betalingstjenestebrugeren anvender, eller som bruges på dennes vegne, for at initiere en betalingsordre« »16) »betalingsinstrument«: enhver form for personaliseret anordning og/eller sæt af procedurer, der er aftalt mellem betalingstjenestebrugeren og betalingstjenesteudbyderen, og som betalingstjenestebrugeren anvender, eller som bruges på dennes vegne, for at initiere en betalingsordre«

Begrundelse: Denne definition bør bringes i overensstemmelse med det foreslåede PSD2.

Ændringsforslag 16

Artikel 2, nr. 17

»(17) »kortbaseret betalingsinstrument«: enhver form for betalingsinstrument, herunder et kort, en mobiltelefon, en computer eller enhver anden teknologisk anordning, der indeholder en passende applikation, som betaleren bruger til at initiere en betalingsordre, der ikke er en kreditoverførsel eller en direkte debitering som defineret i artikel 2 i forordning (EU) nr. 260/2012« »17) »kortbaseret betalingsinstrument«: enhver form for betalingsinstrument, herunder et kort eller enhver form for andet betalingsinstrument, der har de samme egenskaber som et betalingskort, en mobiltelefon, en computer eller enhver anden teknologisk anordning, der indeholder en passende applikation, som betalingsmodtageren accepterer for at modtage en betaling, og som betaleren bruger til at initiere en betalingsordre, der ikke er fører til en kreditoverførsel eller en direkte debitering som defineret i artikel 2 i forordning (EU) nr. 260/2012«

Begrundelse: Denne definition bør bringes i overensstemmelse med definitionen af en »kortbaseret betalingstransaktion« som anført i ændringsforslag 8.

Ændringsforslag 17

Artikel 2, nr. 18

»(18) »betalingsapplikation«: computersoftware eller tilsvarende uploadet på en anordning, som gør det muligt at initiere kortbaserede betalingstransaktioner og sætter betaleren i stand til at udstede betalingsordrer« »18) »kortbaseret betalingsapplikation«: computersoftware eller tilsvarende uploadet på en anordning eller hvortil der opnås fjernadgang, som gør det muligt for betaleren at initiere kortbaserede betalingstransaktioner og sætter betaleren i stand til at udstede betalingsordrer«

Begrundelse: Det foreslås at indarbejde elementet fjernadgang i definitionen af dette begreb.

Ændringsforslag 18

Artikel 2, nr. 19

»(19) »betalingsordre«: enhver form for instruks fra en betaler til en betalingstjenesteudbyder om at gennemføre en betalingstransaktion« »19) »betalingsordre«: enhver form for instruks fra en betaler eller betalingsmodtager til en betalingstjenesteudbyder om at gennemføre en betalingstransaktion«

Begrundelse: Betalingsordrer for kortbetalinger kan også initieres af betalingsmodtageren. Endvidere bringer ændringsforslaget definitionen i overensstemmelse med det foreslåede PSD2.

Ændringsforslag 19

Artikel 2, nr. 20

»(20) »betalingskorttransaktion«: en betalingstransaktion gennemført med et betalingskort eller ved brug af infrastrukturen for en betalingskorttransaktion og baseret på forretningsbestemmelserne for en betalingskorttransaktion« »20) »betalingskorttransaktion«: en betalingstransaktion gennemført med et betalingskort eller ved brug af infrastrukturen for en betalingskorttransaktion og baseret på forretningsbestemmelserne for en betalingskorttransaktion«

Begrundelse: Definitionen er meget lig definitionen af en »kortbaseret betalingstransaktion«. Det foreslås derfor, at de to definitioner slås sammen.

Ændringsforslag 20

Artikel 2, nr. 21

»(21) »betalingstjenesteudbyder«: fysiske eller juridiske personer, som er meddelt tilladelse til at yde de betalingstjenester, der er opført i bilaget til direktiv 2007/64/EF. En udbyder af betalingstjenester kan både være en udsteder eller en indløser eller begge dele« »21) »betalingstjenesteudbyder«: fysiske eller juridiske personer, som er meddelt tilladelse til at yde de betalingstjenester, der er opført i bilaget til direktiv 2007/64/EF. En udbyder af betalingstjenester kan både være en udsteder eller en indløser eller begge dele ethvert af de organer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 1, i det foreslåede PSD2 (2) (KOM(2013)547/3) og juridiske og fysiske personer, som er omfattet af undtagelsen i artikel 27 i det foreslåede PSD2«

Begrundelse: For at bringe definitionen i overensstemmelse med det foreslåede PSD2.

Ændringsforslag 21

Artikel 2, nr. 23

»(23) »betalingstransaktion«: en handling, der initieres af en betaler eller på dennes vegne eller af en betalingsmodtager med henblik på at overføre midler uden hensyn til eventuelle underliggende forpligtelser mellem betaleren og betalingsmodtageren« »23) »betalingstransaktion«: en handling, der initieres af en betaler eller på dennes vegne eller af en betalingsmodtager med henblik på at indbetale, overføre eller hæve midler uden hensyn til eventuelle underliggende forpligtelser mellem betaleren og betalingsmodtageren«

Begrundelse: For at bringe definitionen i overensstemmelse med det foreslåede PSD2.

Ændringsforslag 22

Artikel 2, nr. 24

»(24) »behandling«: udførelse af tjenester til behandling af betalingstransaktioner i form af de handlinger, der er nødvendige for at behandle en betalingsordre mellem indløseren og udstederen« »24) »behandling«: udførelse af tjenester til behandling af betalingstransaktioner i form af de handlinger, der er nødvendige for at behandle en betalingsordre mellem indløseren og udstederen enhver automatisk databehandling for udsteder eller indløser inden for rammerne af en kortbaseret betalingstransaktion«

Begrundelse: Ændret for at præcisere yderligere, hvad tjenester til behandling af betalingstransaktioner leveret af betalingstjenesteudbydere omfatter.

Ændringsforslag 23

Artikel 2, nr. 25

»(25) »behandlingsenhed«: enhver fysisk eller juridisk person, som yder tjenester til behandling af betalingstransaktioner.« »25) »behandlingsenhed«: enhver fysisk eller juridisk person teknisk tjenesteudbyder, som yder tjenester til behandling af betalingstransaktioner.«

Begrundelse: Ordlyden er ændret for at understrege det tekniske element, dvs. at betalingstjenesterne behandles elektronisk.

Ændringsforslag 24

Artikel 3 og 4

»Artikel 3 Interbankgebyrer for grænseoverskridende forbrugerrelaterede debet- eller kreditkorttransaktioner 1. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to måneder efter denne forordnings ikrafttræden for grænseoverskridende debetkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,2 % af transaktionens værdi. 2. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to måneder efter denne forordnings ikrafttræden for grænseoverskridende kreditkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,3 % af transaktionens værdi. Artikel 4 Interbankgebyrer for alle forbrugerrelaterede debet- eller kreditkorttransaktioner 1. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to år efter denne forordnings ikrafttræden for debetkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,2 % af transaktionens værdi. 2. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to år efter denne forordnings ikrafttræden for kreditkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,3 % af transaktionens værdi.« »Artikel 3 Interbankgebyrer for grænseoverskridende forbrugerrelaterede debet- eller kreditkorttransaktioner 1. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to måneder efter denne forordnings ikrafttræden for grænseoverskridende debetkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,2 % af transaktionens værdi. 2. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to måneder efter denne forordnings ikrafttræden for grænseoverskridende kreditkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,3 % af transaktionens værdi. Artikel 4 Interbankgebyrer for alle forbrugerrelaterede debet- eller kreditkorttransaktioner 1. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to år efter denne forordnings ikrafttræden for debetkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,2 % af transaktionens værdi. 2. Betalingstjenesteudbydere må med virkning fra to år efter denne forordnings ikrafttræden for kreditkorttransaktioner ikke tilbyde eller kræve et interbankgebyr pr. transaktion eller anden aftalt betaling med tilsvarende formål eller virkning, som udgør mere end 0,3 % af transaktionens værdi.«

Begrundelse: Jf. begrundelsen for ændringsforslag 1.

Ændringsforslag 25

Artikel 7, stk. 3, og artikel 7, stk. 5 og 6 (ny) (3)

»3. Territorial forskelsbehandling i de bestemmelser om behandling, som betalingskortordninger anvender, er forbudt. […]« »3. Territorial forskelsbehandling vedrørende valget af behandlingsenhed i de bestemmelser om behandling, som betalingskortordninger anvender, er forbudt. (…) 5. Betalingskortordningerne bør have en fair og gennemsigtig procedure for at sikre, at andre behandlingsenheder ikke diskrimineres unødigt, og at den tekniske interoperabilitet med uafhængige behandlingsenheder ikke begrænses. 6. Denne artikel finder anvendelse fra toårsdagen for denne forordnings ikrafttrædelse. «

Det foreslås at ændre stk. 3 for at øge klarheden af den nuværende ordlyd, der, som den er nu, kan fortolkes på en måde, der ikke giver råderum til risikoforvaltning i de enkelte lande på forskellige stadier af behandlingen, dvs. ved godkendelse. ECB foreslår, at der indsættes et nyt stk. 5 for at undgå den mulighed, at betalingskortordningerne diskriminerer behandlingsenheder ved at gennemføre forretningsregler, der begrænser interoperabiliteten mellem behandlingsenhederne unødigt. Endelig foreslås det at indsætte et nyt stk. 6. Betalingssektoren kan have brug for yderligere tid til at gennemføre adskillelsen mellem ordning og behandlingsinfrastruktur. Det foreslås derfor, at denne artikel først finder anvendelse to år efter forordningens ikrafttrædelse.

Ændringsforslag 26

Artikel 8, stk. 3 og 5

»3. Betalingskortordninger må ikke stille krav om indberetning, krav om gebyrer eller andre krav med samme formål eller virkning til kortudstedende og -indløsende betalingstjenesteudbydere ved transaktioner, der gennemføres med en anordning, hvor deres varemærke er til stede, i forbindelse med transaktioner, hvor der ikke gøres brug af deres ordning. (…) 5. Når en betalingsanordning giver mulighed for at vælge mellem forskellige betalingsinstrumentvaremærker, bestemmer betaleren på salgsstedet, hvilket varemærke der skal anvendes i forbindelse med den givne betalingstransaktion.« »3. Betalingskortordninger må ikke stille krav om indberetning, krav om gebyrer eller andre krav med samme formål eller virkning til kortudstedende og -indløsende betalingstjenesteudbydere ved transaktioner, der gennemføres med en anordning, hvor deres varemærke er til stede, i forbindelse med transaktioner, hvor der ikke gøres brug af deres ordning, bortset fra indberetningskrav pålagt af kontrolorganer, tilsynsmyndigheder eller centralbanker. (…) 5. Når en betalingsanordning giver mulighed for at vælge mellem forskellige betalingsinstrumentvaremærker, bestemmer aftaler betaleren og betalingsmodtageren på salgsstedet, hvilket varemærke der skal anvendes i forbindelse med den givne betalingstransaktion.«

Centralbankerne kræver med henblik på tilsynsmæssige formål, at kortordningerne indberetter statistik over svindel. Det vil være en betydelig byrde, hvis indberetningskravene ændres, så de kommer til at omfatte et større antal udbydere. Som en løsning på dette problem foreslås det at pålægge indberetningskrav, der giver kontrolorganerne, tilsynsmyndighederne eller centralbankerne de oplysninger, de faktisk har brug for. Valget af et specifikt varemærke bør foretages i fællesskab af kortholderen (dvs. betaleren) og den forretningsdrivende (betalingsmodtageren). Ligger valget udelukkende hos betaleren, er der en risiko for, at betaleren vil vælge et dyrt mærke, som, fordi det giver ham/hende yderligere fordele, vil føre til højere omkostninger for den forretningsdrivende, hvilket i sidste instans vil kunne føre til højere priser for alle den forretningsdrivendes kunder.

Ændringsforslag 27

Artikel 10, stk. 1

»1. Betalingsordninger og betalingstjenesteudbydere må ikke anvende bestemmelser, der kan gøre betalingsmodtagere, som accepterer kort og andre betalingsinstrumenter udstedt af én udstedende betalingstjenesteudbyder inden for rammerne af en betalingsinstrumentordning, forpligtet til også at acceptere andre betalingsinstrumenter med det samme varemærke og/eller af samme kategori udstedt af andre udstedende betalingstjenesteudbydere inden for rammerne af den samme ordning, medmindre de er omfattet af det samme regulerede interbankgebyr.« »1. Betalingsordninger og betalingstjenesteudbydere må ikke anvende bestemmelser, der kan gøre betalingsmodtagere, som accepterer kort og andre betalingsinstrumenter udstedt af én udstedende betalingstjenesteudbyder inden for rammerne af en kort betalingsinstrumentordning, forpligtet til også at acceptere andre varemærker, betalingsinstrumenter eller produkter med det samme varemærke og/eller af samme kategori udstedt af andre udstedende betalingstjenesteudbydere inden for rammerne af den samme ordning, medmindre de er omfattet af det samme regulerede interbankgebyr.«

Begrundelse: Hvorvidt en forretningsdrivende vil acceptere kort, og i givet fald hvilke ordninger, varemærker eller produkter, han/hun vil acceptere, eller hvilke kort i en bestemt ordning, vedkommende vil acceptere, bør være en kommerciel beslutning, som den forretningsdrivende træffer. At tillade ordninger og udbydere at anvende regler, der tvinger betalingsmodtagerne til at acceptere kort, der er omfattet af det samme regulerede interbankgebyr, synes at være unødvendigt vidtrækkende. De yderligere ændringer har til formål at forenkle de krav, der er fastsat i dette stykke. I henhold til betragtning 29 er målet med dette stykke at fjerne forpligtelsen til at acceptere alle produkter fra reglen om forpligtelsen til at acceptere alle kort inden for samme varemærke. De betingelser, der påhviler udstederne, er ikke nødvendige for at nå dette mål.

Ændringsforslag 28

Artikel 10, stk. 5 (ny)

Ingen tekst »5. Forretningsdrivene kan vælge ikke at acceptere alle kort eller andre betalingsinstrumenter, hvis de indebærer et lavt sikkerhedsniveau, og hvis indløseren ikke garanterer fuld betaling af godkendte transaktioner.«