Europa-Parlamentets beslutning

med bemærkningerne til afgørelsen om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2001

EUROPA-PARLAMENTET,

der henviser til balancer og forvaltningsregnskaber for 6., 7, og 8. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2001 (KOM(2002) 211 - C5-0190/2002),

der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2001 om 6., 7, og 8. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter med institutionernes svar (C5-0539/2002)(1),

der henviser til Revisionsrettens revisionserklæring om De Europæiske Udviklingsfonde (C5-0539/2002),

der henviser til Kommissionens årsberetning for 2001 til Rådet og Europa-Parlamentet om EU's udviklingspolitik og gennemførelsen af bistanden til tredjelande (KOM(2002) 490 - C5-0607/2002),

der henviser til sin beslutning af 1. marts 2001 om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik(2),

der henviser til den årlige aktivitetsrapport for 2001 fra Samarbejdskontoret EuropeAid,

der henviser til Kommissionens meddelelse om de finansielle oplysninger vedrørende den 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfond (KOM(2002) 726 - C5-0003/2003),

der henviser til Rådets henstillinger af 7. marts 2003 om meddelelse af decharge til Kommissionen for den økonomiske forvaltning af De Europæiske Udviklingsfonde for regnskabsåret 2001 (C5-0091/2003, C5-0092/2003 og C5-0093/2003),

der henviser til artikel 33 i intern aftale af 20. december 1995 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention(3),

der henviser til artikel 74 i finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS/EF-konvention(4),

der henviser til forretningsordenens artikel 93 og 93a, tredje led og bilag V,

der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A5-0072/2003),

A. der henviser til, at den nuværende Kommissionen tiltrådte i september 1999, of at reformen af EF's udviklingspolitik blev iværksat i november 2000 og reformen af forvaltningen af EU's eksterne bistand i maj 2000,

B. der henviser til, at det vigtigste mål for Fællesskabets udviklingspolitik er at bekæmpe fattigdommen med henblik på helt at afskaffe denne(5), og til, at EU og alle medlemsstaterne har tilsluttet sig millenniummålene på udviklingsområdet, hvor der er fastsat resultatmål, som først og fremmest tager sigte på uddannelse og sundhed,

C. der henviser til, at fattigdomsbekæmpelse og fremme af menneskerettighederne forudsætter et ægte, aktivt demokrati og et ansvarligt korruptionsfrit styre,

D. der henviser til, at nationalt ejerskab, budgetstøtte, inddragelse af flere donorlande og landebaserede indikatorer for alle donorlande er nye strategier i Fællesskabets udviklingspolitik efter reformen,

E. der henviser til, at dette betyder, at de enkelte donorlandes støtte bliver mindre synlig og i mindre grad kan identificeres separat, at de enkelte donorlande indgår i en kollektiv indsats, og at det bliver umuligt at tilskrive resultater til bestemte donorlande,

F. der henviser til, at denne tilgang på ingen måde må få negative følger for den europæiske skatteyders muligheder for at få korrekte og fyldestgørende oplysninger, så det kan vurderes, om EUF-midlerne er blevet anvendt i overensstemmelse med internationale normer for effektivitet, sparsommelighed og produktivitet, i forhold til de opnåede resultater og under hensyntagen til bl.a. substitutionseffekten af disse midler,

G. der henviser til, at reformen af EU's udviklingspolitik ikke berører Kommissionens ansvar for gennemførelsen og forvaltningen af denne politik og for gennemførelsen af den kontrol, der er nødvendig for at vurdere, hvorvidt de EU-midler, der er blevet stillet til rådighed, er blevet anvendt korrekt,

H. der henviser til det meget langsomme gennemførelsestempo og konstaterer, at i regnskabsåret 2001 startede henholdsvis det 16., 11. og 4. år af gyldighedsperioden for de tre EUF - 6., 7. og 8. EUF - der stadig er under gennemførelse,

I. der henviser til, at en del af årsagerne til underudnyttelsen skyldes forhold, som Kommissionen ikke har ansvar for, hvilket imidlertid ikke fritager Kommissionen for hurtigt at øge bestræbelserne på at forenkle procedurerne og administrationen, således at pengene hurtigere kan udbetales til de endelige modtagere,

Ejerskab

1. bemærker, at behovet for en reform af det grundlæggende forhold mellem donorlande og udviklingslande er udgangspunkt for begrebet "ejerskab", der skulle styrke udviklingslandenes rolle (med inddragelse af samtlige aktører) i udviklingsprocessen; opfordrer Kommissionen til i den næste årsberetning om EU's udviklingspolitik at skitsere fortolkningsspillerummet for dette begreb i modtagerlandene og redegøre for, hvorvidt det indvirker negativt på EU-prioriteringerne inden for udviklingspolitikken;

2. anmoder Kommissionen om i den næste årsberetning om EU's udviklingspolitik at redegøre for inddragelsen af repræsentative parlamentariske organer, organisationer inden for civilsamfundet og mindretal i udarbejdelsen af landenes udviklingspolitik (herunder i de udviklingslande, der har problemer i forbindelse med regeringsførelse og administrativ kapacitet) og bestræbe sig for, at der sker en reel og effektiv høring, så det giver mening at tale om nationalt ejerskab;

Budgetstøtte

3. bemærker, at makroøkonomisk budgetstøtte er blevet en integreret del af Fællesskabets finansielle og faglige samarbejde med AVS-landene, at Fællesskabet siden 1992 har ydet budgetstøtte for op til ca. 2604 mio. (Punkt 4.5.7.1. i KOM(2002) 490) EUR og at 270 mio. EUR i 2001 blev anvendt til makroøkonomisk støtte (Punkt 2.5.3. i KOM(2002) 490);

4. bemærker princippet om, at støttebeløb knyttes direkte til det pågældende lands præstationsniveau inden for de sociale sektorer og forvaltningen af offentlige finanser ved hjælp af præstationsindikatorer og intensive drøftelser med regeringen om, hvorvidt de mål, regeringen selv har sat, er blevet nået, og ved en understregning af, at opfyldelsen af målene sikrer fuld støtte, mens støtten i modsat fald nedskæres;

5. opfordrer Kommissionen til regelmæssigt at orientere Europa-Parlamentets kompetente udvalg om, hvilke resultater budgetstøtteaktionerne har givet med hensyn til social udvikling;

6. beklager, at årsberetningen om EU's udviklingspolitik og gennemførelsen af bistanden til tredjelande ikke give en fyldestgørende redegørelse for, hvornår og under hvilke omstændigheder budgetstøtte er et adækvat middel;

7. mener, at de nævnte indikatorer - "en stabil og bæredygtig makroøkonomisk politik, en forsigtig skatte- og pengepolitik, en sund makroøkonomisk politik" (Punkt 2.5.3. i KOM(2002) 490) - er for generelle, og anmoder Kommissionen om i den næste årsberetning om EU's udviklingspolitik at give en detaljeret redegørelse for, hvilke vilkår og forudsætninger der skal være opfyldt, for at budgetstøtte bliver et adækvat middel;

Forvaltning af offentlige udgifter

8. bemærker, at EUF-budgetstøtten kontrolleres efter nationale kontrolprocedurer i AVS-staterne og ikke efter EUF-procedurer(6), og at støtten derfor er forbundet med samme risici som de udgifter, der finansieres via landets egne indtægter;

9. understreger, at budgetstøtten i så henseende adskiller sig fra projektstøtte, der gennemføres efter procedurer, som pålægges af de enkelte støtteydere;

10. bemærker, at dette skift fra projektstøtte til programbudgetstøtte placerer en gennemskuelig og effektiv forvaltning af de offentlige finanser i udviklingslandene i centrum af udviklingsstrategien, så det kan sikres, at midlerne anvendes som tilsigtet;

11. forventer, at Kommissionen sideløbende med øget anvendelse af budgetstøtte nøje overvåger kvaliteten af den offentlige forvaltning i modtagerlandene;

12. opfordrer Kommissionen til at begrænse anvendelse af budgetstøtte mest muligt, indtil det kan påvises, at forvaltningen af de offentlige finanser i modtagerlandene er af en sådan standard, at den iboende risiko i forbindelse med budgetstøtte er blevet væsentligt reduceret;

13. anmoder Kommissionen om i den næste årsberetning om EU's udviklingspolitik at offentliggøre retningslinjer med henblik på en evaluering af fremskridt i forvaltningen af de offentlige finanser i de enkelte, berørte lande, samt præstationsindikatorer med henblik på en evaluering af fremskridt i retning af disse retningslinjer;

14. erkender, at forbedringer i forvaltningen af de offentlige finanser tager tid, fordi der er tale om en kompliceret proces, og anmoder Kommissionen om i forhandlinger med de ansvarlige myndigheder i modtagerlandene at understrege, at dechargemyndigheden lægger vægt på væsentlige fremskridt inden for reformen af mekanismerne for forsvarlig økonomisk forvaltning af budgetgennemførelsen i modtagerlandene;

Sektorprogrammer og flerdonor-tilgang

15. bemærker, at udviklingsbistand til sektorprogrammer i fællesskab med andre donorer skaber specifikke kontrol- og overvågningsrelaterede problemer, som Kommissionen nødvendigvis må forholde sig til, så længe ovennævnte reform ikke har givet mærkbare resultater;

16. mener, at Kommissionen - inden der ydes nogen støtte og sammen med andre donorlande og modtagerlandet - bør

- fastlægge målelige indikatorer for fremskridt i forhold til målene og en solid og pålidelig grundevaluering

- få tilstrækkelig garanti for, at det planlagte program falder inden for EU's udviklingsmålsætninger

- forvisse sig om, at den økonomiske indberetningsordning, der anvendes af den multilaterale organisation, lever op til Revisionsrettens normer, og at regnskaberne vil blive fremsendt rettidigt;

17. er af den opfattelse, at Kommissionen, der har det politiske og økonomiske ansvar for mere end 10 % af den officielle udviklingsbistand på verdensplan, bør udnytte sin stilling til at sikre passende indberetnings-, regnskabs- og revisionsordninger;

18. understreger, at Kommissionen også bør kontrollere og opfølge regnskaber fra multilaterale organisationer, overvåge relevante revisionsrapporter og underrette Revisionsretten og dechargemyndigheden om resultaterne;

19. anmoder Kommissionen om i et særligt afsnit i næste udgave af årsberetningen om udviklingspolitikken at oplyse, hvilke revisionsrapporter den har modtaget fra multilaterale donorer, hvilke konklusioner og henstillinger disse rapporter indeholdt, hvorledes Kommissionen har fulgt op på disse konklusioner og henstillinger, og at redegøre for samarbejdet og koordinationen med internationale donorer;

20. understreger navnlig, at det bør sikres, at Revisionsretten har adgang til al dokumentation (herunder interne, nationale revisionsrapporter) og kan foretage kontrolbesøg på stedet som led i revisioner for at efterprøve udnyttelsen af EU-støtten;

Deltagelse af AVS-staternes øverste revisionsinstanser i revisionen af EUF

21. er overbevist om, at kvaliteten af forvaltningen af de offentlige finanser er af den allerstørste betydning for, om ressourcerne mobiliseres og udnyttes effektivt, og er af den faste overbevisning, at det ville være et fremskridt at støtte oprettelsen af stærke, effektive og uafhængige øverste revisionsinstanser i modtagerlandene;

22. mener, at man ved at give disse institutioner delvist ansvar for gennemførelsen af EUF, ville bidrage til at styrke gennemførelsesorganernes - ministeriernes - præstationer og bidrage til udviklingen af demokratisk praksis;

23. anmoder Kommissionen om at analysere oprettelsen, uafhængigheden og effektiviteten af de øverste revisionsinstanser i modtagerlandene og overveje resultaterne af en sådan analyse som et af de afgørende elementer for en evaluering af den fremtidige udviklingsbistand;

24. anmoder Kommissionen om i et særligt kapitel i den næste årsberetning om EU's udviklingspolitik at underrette om, hvorledes den agter at indrage de øverste revisionsinstitutioner i revisionsprocessen, og etablere et program og en tidsplan for denne proces;

Komplementaritet - en ensidig affære?

25. bemærker, at Rådet ved flere lejligheder har understreget betydningen af landestrategidokumenterne som et nøgleinstrument for større komplementaritet inden udviklingssamarbejdet mellem Fællesskabet og medlemsstaterne;

26. bemærker, at Kommissionen har foretaget en undersøgelse blandt delegationslederne af koordineringen med medlemsstaterne på dette område(7); er både foruroliget over, at medlemsstaternes kendskab til Kommissionens bistandsprogrammer er meget ringe, og at Kommissionens engagement i medlemsstaternes planlægning af bilateral bistand er begrænset til ren information, hvilket giver et samlet billede af en utilfredsstillende koordination af og komplementaritet mellem nationale bistandsprogrammer og EU's prioriteringer for udviklingspolitikken;

27. anmoder Rådet om at overveje, om ca. 50 forvaltningskomiteer er den rigtige fremgangsmåde til at sikre, at EU's bistand i højere grad supplerer medlemsstaternes; er af den opfattelse, at Rådet bør koncentrere sig om strategiske spørgsmål og ikke lade sig involvere i Kommissionens mikroforvaltning af enkeltprojekter;

28. anmoder Kommissionen om inden 1. juni 2003 at give Parlamentet fyldestgørende og detaljerede oplysninger om udgifterne til disse forvaltningskomiteer og at stille forslag til, hvorledes dette område kan rationaliseres;

Årlig aktivitetsrapport for Samarbejdskontoret EuropAid

29. bemærker, at generaldirektøren bekræfter, at han har fået rimelig sikkerhed for, at de interne kontrolprocedurer giver passende sikkerhed for, at underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige(8); finder det vanskeligt at forene denne udtalelse med det påviste behov for at styrke den eksterne revision "hurtigt og væsentligt"(9); ønsker en afklaring af konsekvenserne af denne bemærkning med henblik på en forbedring af den eksterne revisionskapacitet;

30. mener, at selv om behovet for en styrkelse af den eksterne revisionsfunktion ikke tager form af et formelt forbehold eller indgår i oversigten over "bemærkninger" i erklæringen, men nævnes i den generelle, beskrivende del af selve den årlige aktivitetsrapport, er det under alle omstændigheder en udtalelse, der svækker generaldirektørens positive revisionserklæring;

31. beklager, at selve erklæringen ikke indeholder en definition på "rimelig sikkerhed", og anmoder Kommissionen om at forelægge en redegørelse for dette begrebs operationelle omfang, dvs. hvor mange transaktioner der skal testes, og dets operationelle dybde, dvs. hvilke former for tests der skal gennemføres inden for de udvalgte transaktioner samt at lade definitionerne på andre nøglebegreber indgå i erklæringerne;

32. er af den opfattelse, at generaldirektørernes årsberetninger er nøgleelementer i den finansielle reform af Kommissionen, men sætter spørgsmålstegn ved nytteværdien af en erklæring, der indeholder væsentlige forbehold;

33. bemærker, at metodologien og retningslinjerne for udarbejdelse af årlige rapporter for 2002 vil blive undersøgt og forbedret(10); forventer forbedringer, så generaldirektørens erklæring kan betragtes som et fremskridt og give et mere retvisende billede af situationen;

34. bemærker, at AidCo foranledigede gennemførelse af 46 revisioner i 2001; opfordrer Revisionsretten til at analysere disse revisioner og fremsende resultaterne til dechargemyndigheden;

Reform af forvaltningen af den eksterne bistand

35. glæder sig over, at reformen af tjenesten for eksterne forbindelser har forhindret en yderligere geografisk opdeling; er af den opfattelse, at forvaltningsmodellerne for en effektiv udviklingsbistand bør baseres på stærke delegationer på lokalt plan og effektiv finansiel overvågning og en stærk horisontal ekspertise i hovedkvarteret;

36. er ikke overbevist om, at den gennemførte reform i fuldt omfang lever op til denne model, eftersom 6 tjenester for eksterne forbindelser deler ansvaret på dette område; mener, at en yderligere rationalisering kunne få en positiv indvirkning på EU-bistandsforvaltningens effektivitet;

37. beklager, at evalueringen af den aktuelle organisationsstruktur for forvaltningen af den eksterne bistand ikke er gennemført som planlagt, og forventer af Kommissionen, at den fremover respekterer sin egen planlægning og opfordrer den til inden den 1. juni 2003 at underrette Parlamentet om resultaterne af denne evaluering;

Revisionserklæringen og dens betydning

38. er af den opfattelse, at den aktuelle DAS-erklæring, der er resultatet af en finansiel revision af udgiftens lovlighed og formelle rigtighed, men ikke af udgifternes følgevirkninger, kun delvis giver det grundlag, der er nødvendigt for at foretage en global evaluering af Kommissionens arbejde, idet det andet aspekt er en undersøgelse af, om udgiften giver valuta for pengene, idet det vurderes, i hvilken udstrækning de politiske målsætninger er blevet nået;

39. mener navnlig, at udviklingen i politikken og forvaltningsmetoderne skal genspejles i en revisors arbejde, og at budgetstøtte og flerdonortilgang derfor kræver en resultatorienteret overvågningsproces, der måler de resultater, der er opnået inden for den støttede sektor;

40. bemærker, at Revisionsretten ikke har gennemført revisioner på stedet i modtagerlandene på grund af "begrænsede personaleressourcer og finansielle ressourcer"(11);

41. opfordrer budgetmyndigheden til at tage hensyn til, at Revisionsretten skal forsyne dechargemyndigheden med den nødvendige information;

Regnskabernes pålidelighed

42. anmoder Kommissionen om at redegøre for udnyttelsesgraden for makrofinansiel støtte; mener ikke, at Kommissionens svar (punkt 20) er tilfredsstillende, og anmoder om gennemskuelige, nøjagtige og fuldstændige oplysninger om denne form for bistand;

Lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner

43. er bekymret over resultaterne af Rettens analyse af strukturen i de interne kontrol- og overvågningssystemer i Kommissionen, for så vidt angår EUF (punkt 23-31);

44. henleder opmærksomheden på de svagheder, der er blevet påpeget, og Rettens konklusion, at "den nuværende revisionsordning endnu ingen garanti giver for, at fællesskabsfinansieringerne kontrolleres i tilstrækkeligt omfang og efter ensartede systemer" (punkt 30);

45. bemærker, at Kommissionen generelt er enig i Revisionsrettens bemærkninger; erkender, at der er reformer på vej, og at Retten forventer forbedringer; opfordrer Kommissionen til - på baggrund af kritikken - at gøre en alvorlig indsats for - inden næste dechargeprocedure - at sikre, at der er gennemført håndgribelige forbedringer i de interne kontrolsystemer;

46. forventer, at Kommissionen fremsender alle dokumenter, der er nødvendige for fuldstændige og tilfredsstillende oplysninger om fremskridt og forbedringer og/eller problemer, man er stødt på i processen, til det kompetente udvalg (efterhånden som de bliver udarbejdet og ikke ved årets udgang);

47. mener, at Kommissionen som det organ, der har ansvaret for gennemførelsen, har ansvaret for på forhånd at give dechargemyndigheden alle oplysninger, der er relevante i forbindelse med decharge (fuldstændighedsprincippet);

48. pålægger sit kompetente udvalg ved begyndelsen af næste års dechargeprocedure formelt at anmode Kommissionen om at forelægge en oversigt over alle dokumenter og skrivelser, den råder over, og som vedrører forhold, der undersøges, som specificeret af det kompetente udvalg (procedure for fremskaffelse af dokumenter);

Decentrale revisioner

49. gentager sin godkendelse af decentraliseringsprocessen og bemærker, at Kommissionens mindstekrav er, at hver delegation mindst skal have en tjenestemand, der er uddannet inden for økonomi og kontraktforhold, men mener, at dette blot er en delløsning for at forbedre den forsvarlige økonomiske forvaltning af EUF, da mange af strukturproblemerne ligger centralt i AidCo i Bruxelles, hvor de netop burde være løst;

50. anmoder Kommissionen om inden den 1. juli 2003 at forelægge faktuelle og præcise oplysninger om sin revisionspolitik som led i en decentralisering, for så vidt angår:

- iboende risici i udviklingsbistandsprogrammerne og hvordan sådanne risici kan minimeres

- det generelle kontrolmiljø (organisation, ansvarsallokering, menneskelige ressourcer, ansvarlighed) og navnlig finans- og kontraktekspertens rolle og status i forhold til delegationslederen, andre administratorer og hovedkvarteret; mener i den forbindelse ikke, at regnskabsføreren bør være hierarkisk underordnet den anvisningsberettigede

- de kontrolmekanismer, der skal anvendes på og af mellemled, andre donorer og modtagerlandene

- spørgsmålet om hvordan og (om overhovedet) i hvilket omfang hovedkvarteret skal kontrollere delegationernes kontrolforanstaltninger i forbindelse med et decentraliseret forvaltningssystem; mener, at hovedkvarteret (den interne revisionstjeneste og GD-AidCo) skal føre nøje kontrol med delegationernes revision og revisionssystemer;

51. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med styrkelse af delegationerne som et led i decentraliseringen også at tage hensyn til personalets specialisering inden for social udvikling, sundhed og uddannelse, som er det grundlæggende mål for EU's støtte;

52. er ikke tilfreds med, at Kommissionen ikke har fastlagt procedurer, der kan sikre en objektiv udvælgelse af projekter, der skal revideres, da det nuværende system i alt for høj grad er baseret på delegationsledernes skøn(12);

53. anmoder Kommissionen om at sikre, at revisionen kontrolleres, koordineres og overvåges af hovedkvarteret for at sikre, at der tages hensyn til revisionsresultaterne, at de anvendte revisionsmetoder er sammenlignelige og relevante og at resultaterne af kontrol og revision koordineres med andre donorer;

Menneskerettigheder

54. er foruroliget over, at evalueringer i 2001 viste, "at man endnu ikke på alle niveauer i Kommissionen betragter menneskerettighederne som et sandt horisontalt spørgsmål med et fælles mål og en ensrettet politik, der bør integreres i alle samarbejdsprogrammer og politiske forhold" (Punkt 7.3.1. i KOM(2002) 490), og at "der tydeligvis er behov for, at Kommissionen sikrer en bedre definition af grænserne for menneskerettigheder, demokrati og god regeringsførelse og en bedre forståelse for de roller, som de forskellige menneskerettighedsenheder inden for GD for Eksterne Forbindelser og samarbejdskontoret EuropeAid skal udfylde"(13);

55. anmoder Kommissionen om inden den 1. juni 2003 at forelægge fuldstændige oplysninger om problemets art og omfang og om de foranstaltninger, der er blevet eller vil blive truffet på kort og mellemlang sigt for at løse de påviste svagheder og på lang sigt forsyne erklærede horisontale mål med den nødvendige organisationsstruktur;

56. opfordrer navnlig Kommissionen til inden den 1. juni 2003 at forelægge oplysninger om, hvilke kriterier der anvendes for at indstille hjælpen på grund af krænkelse af menneskerettighederne, og hvor mange gange dette er sket;

57. erkender, at det ikke er nemt at definere og udarbejde indikatorer på dette samarbejdsområde, og opfordrer Kommissionen til at styrke sine bestræbelser på at fastlægge kriterier og benchmarks, så resultatet af aktiviteterne kan evalueres bedre;

Budgettering af EUF

58. beklager, at der ikke er sket fremskridt, for så vidt angår budgetteringen af Den Europæiske Udviklingsfond på trods af mange krav herom; gentager sin holdning fra sin beslutning af 17. december 2002 om forslag til Rådets forordning om en finansforordning for 9. EUF(14);

59. er foruroliget over de mange ulemper, det ifølge Revisionsretten(15) har medført, at der har været en særskilt finansforordning for hver enkelt EUF; bemærker de forenklingsfordele, Kommissionen har anført, men erkender, at en genforhandling med AVS-staterne af den eksisterende lovgivningsramme ikke er en farbar vej; gentager, at en budgettering af EUF ville være en væsentlig forbedring, både i henseende til den ydede støttes effektivitet og til forvaltningen heraf;

60. bemærker, at forberedelserne til 10. EUF allerede vil starte i 2004 med deltagelse af de nye medlemsstater, og mener, at udvidelsen er den perfekte lejlighed for medlemsstaterne til at nå til enighed om den fremtidige finansiering af en effektiv og sammenhængende EU-udviklingspolitik efter de samme budgetprincipper, som gælder for andre eksterne politikker;

61. ser frem til at modtage den lovede meddelelse fra Kommissionen om konsekvenserne af en budgettering af EUF fra medio 2003;

62. er enig i Revisionsrettens udtalelse om, at "Fordelingen af ansvaret for de forskellige forvaltningsopgaver mellem Fællesskabet og AVS-partnerstaterne må under ingen omstændigheder føre til, at Kommissionen fritages for sit ansvar for at sikre, at de midler, der stilles til dens rådighed, anvendes sparsommeligt, produktivt, effektivt, lovligt og formelt rigtigt. Kommissionen bør navnlig være i stand til effektivt at tilbagesøge midler, som de nationale myndigheder eller de endelige modtagere uretmæssigt har fået udbetalt"(16);

Andre spørgsmål

63. opfordrer Kommissionen til at sikre, at den øverste grænse for udlånsrenten for EIB-lån som fastlagt i Lomé-konventionen, overholdes, og snarest muligt at forklare, hvorfor denne grænse eventuelt er overskredet;

64. glæder sig over, at Kommissionen for første gang har udgivet en årsberetning om EU's udviklingspolitik; opfordrer Kommissionen til at gennemføre en strammere redigering af næste udgave af dette meget nyttige dokument;

65. påpeger, at Kommissionen har indberettet samlede sektorrelaterede forpligtelser for 2001 på grundlag af den benchmark-procentsats på 35 % for social infrastruktur, der blev indført i 2002, men som ikke var gældende i 2001; påskønner dog Kommissionens bestræbelser på at opfylde denne procentsats, om end gennemførelsen i AVS-landene bør forbedres; understreger, at de 35 % "hovedsagelig" skal gå til uddannelse og sundhed, hvor den samlede gennemførelse i 2001 var særdeles beskeden, og opfordrer til, at der sker mærkbare forbedringer på disse områder i de kommende år;

66. glæder sig over, at Kommissionen kan fremvise pålidelige sektorrelaterede fordelingsstatistikker for 2001, som er forenelige med OECD-DAC, og har indført det fælles Relex-informationssystem (CRIS) for i de kommende år at sikre en sektorrelateret rapportering af høj kvalitet; påskønner afgørelsen om fremover at indføre lignende fornyelser for revisioner og rammekontrakter;

67. understreger, at en pålidelig rapportering er vigtig for udviklingen hen imod en resultatbaseret holdning til udviklingspolitikken, men konstaterer, at der fortsat er ting, der skal gøres; glæder sig over Kommissionens indsats for en metodisk rapportering af fremskridt med hensyn til opfyldelse af millenniummålene; fastslår, at der er opnået enighed om at forelægge detaljerede oplysninger om resultatmålene og resultatindikatorerne i juli 2003; opfordrer Kommissionen til fortsat at orientere og høre Parlamentet på alle stadier i denne proces;

68. er foruroliget over det finansielle ekspertiseniveau i de decentraliserede delegationer, især da den fremtidige revisionsvirksomhed skal koncentreres her, og opfordrer Kommissionen til straks at iværksætte tilbundsgående og effektive uddannelsesprogrammer, navnlig på revisionsområdet;

69. tager forbehold over for det faktum, at budgetstøtte i stigende grad tages i brug som udviklingspolitisk instrument, inden arbejdet med de øvrige donorer vedrørende den offentlige økonomiske forvaltning i de støttemodtagende lande er afsluttet; er i særdeleshed foruroliget over de mange forskellige krav til rapportering, som donorerne forlanger af visse udviklingslandes myndigheder; slår til lyd for, at der hurtigt gennemføres en harmonisering blandt donorerne på dette område, samt at der sikres en forsvarlig økonomisk forvaltning, inden sådanne programmer godkendes;

70. understreger, at det er nødvendigt at kontrollere kvaliteten af de aktioner, der gennemføres ved hjælp af budgetstøtte, og er foruroliget over, at fungibilitet begrænser muligheden for at spore, hvor midlerne anvendes, og derfor gør det vanskeligt at kæde resultater sammen med bestemte donorer.

(1) EFT C 295 af 28.11.2002, s. 289.

(2) EFT C 277 af 1.10.2001, s. 130.

(3) EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

(4) EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

(5) Den Europæiske Unions udviklingspolitik, konklusioner fra den 2304. samling i Rådet (udviklingssamarbejde) den 10. november 2000.

(6) Revisionsrettens særberetning 5/2001, punkt 40 (EFT C 257 af 14.9.2001, s. 1).

(7) Bilag 9, side 124 "Kommissionens svar på Budgetkontroludvalgets spørgeskema om EUF-decharge for regnskabsåret 2001" (PE 315.845).

(8) Revisionsrettens årsberetning for 2001 om aktiviteterne i det almindelige budget, med institutionernes svar, punkt 9.77 (EFT C 295 af 28.11.2002, s. 1) og "EuropeAid Office de Coopération - rapport annuel d'activité 2001", s. 27.

(9) Revisionsrettens årsberetning for 2001, punkt 9.87 og "EuropeAid Office de Coopération - rapport annuel d'activité 2001", s. 20.

(10) Årsberetning for 2001, Kommissionens svar, punkt 9.53-9.54.

(11) Revisionsrettens beretning nr. 6, 7. og 8. Europæiske Udviklingsfondsaktiviteter, med institutionernes svar, Revisionserklæring, Afsnit IV (EFT C 295 af 28.11.2002, s. 289).

(12) Bilag 6, side 107 "Kommissionens svar på Budgetkontroludvalgets spørgeskema om EUF-decharge for regnskabsåret 2001".

(13) Punkt 17.2.1 i "Annual Evaluation Review 2001" på http://europa.eu.int/comm/ budget/evaluation/pdf/ review2001_en.pdf (23.12.2002).

(14) P5_TA(2002)0607.

(15) Revisionsrettens udtalelse nr. 12/2002, punkt 4 (EFT C 12 af 17.1.2003, s. 19).

(16) Revisionsrettens udtalelse nr. 12/2002, punkt 11.