B4-0040/97

Beslutning om den generelle ramme for et udkast til revision af traktaterne

Europa-Parlamentet,

- der henviser til sine tidligere beslutninger af 17. maj 1995 ((EFT C 151 af 19.06.1995, s. 56.)), 13. marts 1996 ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 77.)), 14. november 1996 ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 9.)) og 11. december 1996 ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 1 a).)),

A. der henviser til, at Det Europaeiske Raad i Firenze anmodede om, at der til Det Europaeiske Raads moede i Dublin blev udarbejdet et udkast til en generel ramme for revision af traktaterne for saa vidt angaar tre vigtige maal, nemlig

- at bringe Unionen taettere paa dens borgere,

- at styrke og udbygge den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik med det maal at goere den mere sammenhaengende og effektiv,

- i forbindelse med udvidelsen at sikre, at institutionerne fungerer tilfredsstillende, og at beslutningsprocessen er effektiv;

B. henviser til, at det irske formandskabs udkast boer vurderes ud fra disse maalsaetninger, samt at det kun genspejler forhandlingernes nuvaerende stade, men at revisionen af traktaten i overensstemmelse med artikel B i EU-traktaten ikke blot fuldt ud boer bevare gaeldende faellesskabsret, men ogsaa udvikle den;

C. der konstaterer, at det irske formandskabs tekst indeholder en anerkendelse af Parlamentets bidrag til regeringskonferencens arbejde gennem dets to observatoerer, men erindrer ikke desto mindre om, at det som institution under ingen omstaendigheder foeler sig bundet af de foreloebige resultater af arbejdet, og at det fortsat er suveraent til at foretage en politisk vurdering under og ved afslutningen af konferencens arbejde;

D. konstaterer, at Det Europaeiske Raad den 13. og 14. december 1996 skoennede, at det traktatudkast, som formandskabet havde forelagt, udgoer et godt grundlag for de fortsatte forhandlinger; der til gengaeld er af den opfattelse, at dette udkast er udtryk for visse medlemsstaters manglende ambition til at gennemfoere virkeligt dybtgaaende reformer, og at det under disse omstaendigheder er noedvendigt i denne tekst at styrke de bestemmelser, som er i overensstemmelse med disse maalsaetninger,

AFSNIT I - ET OMRAADE MED FRIHED, SIKKERHED OG RETFAERDIGHED

Kapitel 1 - grundlaeggende rettigheder og ikke-forskelsbehandling

1. noterer sig bestemmelserne vedroerende de grundlaeggende rettigheder, men beklager, at borgernes direkte kontakt til Faellesskabet og deres deltagelse i de faelles institutioner ikke er genstand for noget forslag;

2. glaeder sig over indfoejelsen af ikke-forskelsbehandlingsklausulen, men mener, at den skal have direkte virkning, og at det er noedvendigt at styrke Parlamentet gennem den faelles beslutningsprocedure paa et omraade, der udgoer en vigtig del af borgernes rettigheder;

3. gentager, at det er af den opfattelse, at Unionen boer tiltraede den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, og kraever, at EU-traktaten aendres saaledes, at disse rettigheder i det omfang de er omfattet af de tre soejler, falder ind under Domstolens kompetence, og at der skabes et klart retsgrundlag, som giver privatpersoner direkte adgang til Domstolen i tilfaelde af kraenkelse af grundlaeggende rettigheder, med hjemmel i en lov, der er udstedt af en af Unionens institutioner;

4. beklager, at der ikke er indeholdt bestemmelser om de rettigheder, som tilfalder borgere fra tredjelande, der er lovligt bosiddende i Unionen, og gentager, at traktaten isaer boer sikre dem overholdelse af menneskerettighederne, ligeloen og ikke-diskriminering med hensyn til sociale, oekonomiske og kulturelle rettigheder;

5. konstaterer, at retten til at danne foreninger inden for rammerne af de politiske partier, der er virksomme paa europaeisk plan, goer det noedvendigt at aendre traktaten i overensstemmelse med forslaget fra den graeske og italienske samt fra den oestrigske regering; henviser i denne sammenhaeng til de forslag, der er indeholdt i dets beslutning af 10. december 1996 om politiske partiers forfatningsmaessige stilling ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 5.));

6. beklager, at retten til information og retten til at udtale sig om Faellesskabets politikker ikke er anerkendt som et generelt princip;

7. kraever, at der indfoeres en ensartet valgprocedure i overensstemmelse med det tyske forslag, og at der i det mindste indfoejes en bindende tidsplan i traktaten;

Kapitel 2 - Fri bevaegelighed for personer, asyl og indvandring

8. fordoemmer risikoen for, at henlaeggelsen under Faellesskabets kompetence bliver til et »bluffnummer«, og kraever derfor fuld anvendelse af faellesskabsprocedurerne og fuld inddragelse af faellesskabsinstitutionerne, herunder Europa-Parlamentet og Domstolen, i de dele af politikken vedroerende retlige og indre anliggender, som overfoeres fra det mellemstatslige til det faelles samarbejde, alt efter i hvor hoej grad der i den generelle ramme for et udkast til traktat

a) forudses fastlaeggelse af fravigelsesbestemmelser for domstolskontrollen (artikel G, stk. 4);

b) ikke klart tages stilling til fordel for kvalificeret flertalsafstemning i Raadet eller for proceduren med faelles beslutningstagning (artikel G, stk. 2 og 3);

9. kraever imidlertid, at foelgende omraader overfoeres til EU-traktaten:

a) bekaempelsen af narkotikahandel;

b) bekaempelsen af international kriminalitet, navnlig for saa vidt angaar menneskehandel ;

c) det retlige og administrative samarbejde paa det civilretlige og handelsmaessige omraade;

10. noterer sig med interesse, at formandskabet foreslaar, at der skal anvendes en metode med fastsaettelse af skaeringsdatoer i forbindelse med gennemfoerelsen af de maal, der er fastsat paa omraadet for retlige og indre anliggender, og specifikt fra en dato, der er gaeldende for hele det omhandlede omraade (artikel B i traktaten om Den Europaeiske Union); kraever isaer, at den fri bevaegelighed for personer sikres definitivt paa hele Unionens omraade paa en fast og uomgaengelig skaeringsdato;

Kapitel 3 - Sikkerhed og personbeskyttelse

11. kraever ogsaa som led i den normale lovgivning inden for den faelles politik for retlige og indre anliggender anvendelse af kvalificeret flertalsafstemning i Raadet og medbestemmelse fra Parlamentets side,

12. stoetter de forslag, som det irske formandskab har fremsat, for saa vidt angaar politisamarbejde og Europols operationelle kapacitet (artikel K.1, litra b) paa betingelse af, at der fastholdes en bindende tidsplan; finder imidlertid ikke en saa detaljeret liste over foranstaltninger og opgaver formaalstjenlig inden for rammerne af en saa grundlaeggende traktat;

13. mener, at de planlagte bestemmelser, baade for saa vidt angaar det nye afsnit i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab og afsnit VI i traktaten om Den Europaeiske Union stadig skal styrkes og udbygges vaesentligt; mener, at det med henblik paa opnaaelsen af dette maal er noedvendigt, at foelgende punkter fremover goeres til genstand for en dybtgaaende behandling med henblik paa deres vedtagelse paa regeringskonferencen, nemlig:

a) spoergsmaalet om en mere substantiel overfoersel til faellesskabs«soejlen« saaledes, som det er foreslaaet af den belgiske regering (opretholdelse af afsnit VI udelukkende for det retlige og politimaessige samarbejde);

b) den interesse, der er for en gradvis tilnaermelse af »henlaeggelsen under Faellesskabets kompetence«, som det er foreslaaet i det faelles memorandum fra Benelux-landene, og den tyske og franske regering, og for saa vidt specifikt angaar indlemmelsen af Schengen-aftalen i traktaten, af den nederlandske delegation;

c) udvidet anvendelse af kvalificeret flertalsafstemning i Raadet inden for rammerne af afsnit VI i traktaten om Den Europaeiske Union, som det foreslaas af den tyske og franske regering, samt af den spanske og belgiske regering for saa vidt angaar politisamarbejdet;

d) de perspektiver, som et styrket samarbejdskoncept kunne give paa den maade som den tyske og franske regering foreslaar det;

e) udarbejdelsen af bestemmelser med henblik paa at etablere et faelles minimumsgrundlag for kategoriseringen af overtraedelser og straffe og for at lette anerkendelsen og gennemfoerelsen af retlige afgoerelser samt den civilretlige og strafferetlige retshjaelp;

AFSNIT II - UNIONEN OG BORGERNE

Kapitel 4 - Beskaeftigelse

14. advarer regeringskonferencen mod risikoen for, at man stiller sig tilfreds med en aftale om et beskaeftigelsesafsnit eller -kapitel uden reelt indhold: er af den opfattelse, at regeringskonferencen foelgelig boer uddybe behandlingen af det forslag, som er fremsat af Europa- Parlamentets to repraesentanter, isaer for saa vidt angaar en samordning af de makrooekonomiske politikker med henblik paa beskaeftigelsesfremme;

15. stoetter det irske formandskabs forslag vedroerende beskaeftigelsen, og navnlig ivaerksaettelsen af tilskyndelsesforanstaltninger (artikel 5);

16. mener imidlertid, at det er noedvendigt at styrke de planlagte bestemmelser:

a) ved at sikre, at retningslinjerne for saavel beskaeftigelsespolitikken som den oekonomiske politik er i overensstemmelse med hinanden;

b) ved at goere maalet beskaeftigelsesfremme lige saa bindende, som der er tale om for de ledende principper, som er indeholdt i Traktatens artikel 3A, samt give faellesskabsaktionen paa dette omraade karakter af faelles politik (nyt punkt foran litra i) i artikel 3);

c) ved at formulere de principper, der kan taenkes at vaere en hjaelp ved fastlaeggelsen af beskaeftigelsespolitikken;

d) ved at praecisere, at de faelles oekonomiske institutioner og de brede oekonomiske retningslinjer skal udformes saaledes, at de giver tilstraekkelig prioritering til opnaaelse eller opretholdelse af et oeget beskaeftigelsesniveau;

e) ved i hoejere grad at inddrage Parlamentet og styrke samraadet med arbejdsmarkedets parter med henblik paa udarbejdelse af den oekonomiske aarsrapport og aarsrapporten om beskaeftigelsessituationen til Det Europaeiske Raad (artikel 4, stk. 1);

f) ved at klarlaegge den planlagte procedure (artikel 4, stk. 1 og stk. 5);

g) ved klart at paalaegge Raadet at reagere og goere brug af de i traktaten fastsatte instrumenter i tilfaelde af stigende eller vedvarende arbejdsloeshed;

17. advarer mod de risici, der kunne opstaa som foelge af en forskydning mellem oprettelsen af den monetaere union og en uafhaengig centralbank og en for langsom udvikling mod den oekonomiske union;

Kapitel 5 - Sociale bestemmelser

18. kraever fuldstaendig indarbejdelse af den aftale om socialpolitikken, der er bilagt protokol nr. 14, og mener, at der ogsaa paa regeringskonferencen boer afholdes en udtoemmende forhandling om indholdsmaessige forbedringer heraf;

19. stoetter den irske regerings forslag om i traktaten at indfoere en bestemmelse, der goer det muligt for Faellesskabet at gennemfoere direkte aktioner til bekaempelse af social udstoedelse;

20. kraever, at der i traktaten indfoejes en udtrykkelig henvisning til, at de offentlige tjenester er et af de elementer, der indgaar i unionsborgernes rettigheder, samt med henblik paa at styrke den oekonomiske og sociale samhoerighed og beskyttelsen af brugerne; kraever, at disse rettigheder og maalsaetninger med henblik paa deres effektive gennemfoerelse ledsages af en ny definition af midler og befoejelser for Unionens institutioner;

Kapitel 6 - Miljoe

21. glaeder sig over de foreslaaede nye henvisninger til baeredygtig udvikling og til en mere omfattende integrering af miljoebeskyttelseskrav ved fastlaeggelsen og gennemfoerelsen af en lang raekke faellesskabspolitikker og faellesskabsvirksomhed;

Kapitel 7 - Forbrugerpolitikken

22. glaeder sig over den foreslaaede nye artikel 129 (a) som et yderligere skridt hen imod fastlaeggelsen af en aegte forbrugerpolitik i selve traktaten og er af den opfattelse, at denne politik i sidste instans boer blive en faelles politik for Unionen;

Kapitel 7a - Turisme

23. beklager manglen paa en udtrykkelig henvisning til turisme og gentager, at denne sektor i kraft af sin europaeiske karakter boer goeres til genstand for en uafhaengig og klart adskilt faelles politik samt tildeles et retsgrundlag og et saerskilt kapitel i den reviderede traktat;

Kapitel 8 - AAbenhed

24. mener, at det irske formandskabs tekstudkast om aabenhed, selv om det aabner op for visse forbedringer paa dette omraade, stadig er alt for tilbageholdende og begraenset i omfang:

a) den foreslaaede principerklaering om aabenhed i artikel A i traktaten om Den Europaeiske Union er, selv om den er bedre end intet, alt for svagt formuleret;

b) den foreslaaede ret til aktindsigt er en positiv udvikling, hvilket ogsaa gaelder for forslaget om, at generelle principper og begraensninger for udoevelsen af denne ret, boer vedtages efter den faelles beslutningsprocedure; saadanne generelle principper boer vaere baseret paa den holdning, at adgangen til dokumenter er den normale regel, der kun er underkastet faa omhyggeligt definerede undtagelser, som er vedtaget med 2/3 kvalificeret flertal;

c) tanken om offentlige moeder i Raadet i dets egenskab af lovgiver skal foeres ud i livet, saa i det mindste den foerste droeftelse og den endelige afgoerelse sker i fuld offentlighed;

d) det boer ikke overlades til institutionernes interne forretningsordener at fastsaette gennemfoerelsesbestemmelser;

Kapitel 9 - Naerhed

25. gentager, at det er af den opfattelse, at principperne om »naerhed« og »proportionalitet«, som de kommer til udtryk i traktatens artikel 3 B, boer opretholdes og gennemfoeres korrekt;

AFSNIT III - EN EFFEKTIV OG SAMMENHAENGENDE UDENRIGSPOLITIK

Kapitel 10 - Den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik: maalsaetninger, midler og strukturer

26. glaeder sig over indfoejelsen af en klausul om politisk solidaritet, som ligeledes boer omfatte en klausul om finansiel solidaritet, samt over de specificerede maalsaetninger for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik, for saa vidt navnlig angaar sikring af Unionens integritet;

27. tager til efterretning, at der skal indfoejes en erklaering i slutakten vedroerende en ny struktur for politisk planlaegning og hurtig varsling, der for foerste gang indeholder et element af WEU's integration, idet der indgaar personale fra WEU i denne planlaegningsenhed, og gentager sin anmodning om, at denne forvaltes af Kommissionen i snaevert samarbejde med Raadets generalsekretaer;

28. konstaterer, at det irske formandskabs tekst ikke er tilstraekkelig til at give Unionen effektive instrumenter til en virkelig faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik og navnlig indeholder foelgende alvorlige svagheder, som noedvendiggoer en konkret uddybning af forhandlingerne, idet:

a) det medlem af Kommissionen, der har ansvar for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik, i snaevert samarbejde med Raadets formand boer sikre Den Europaeiske Unions repraesentation i den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik;

b) indfoerelsen af nye vetobestemmelser paa de omraader, hvor der allerede nu er fastsat kvalificeret flertalsafstemning, boer forkastes; der boer etableres passende mekanismer for at undgaa, at en medlemsstat ensidigt kan blokere enhver beslutningstagning; erindrer i denne forbindelse om det italienske dokument af 25. oktober 1996 og dets generelle indfaldsvinkel til oeget anvendelse af kvalificeret flertal i beslutningsprocessen;

c) den ensidige styrkelse af Raadets generalsekretaers rolle er uacceptabel; mener imidlertid, at man alvorligt boer overveje tanken om at udnaevne en fremtraedende politisk person som ansvarlig for FUSP, som under ingen omstaendigheder maa have et ansvar i Raadets generalsekretariat (man kunne overveje tanken om en kommissaer udnaevnt efter en saerlig procedure og med reference til Raadet);

d) det stiller sig positivt til det tyske forslag til non-paper af 6. juni 1996 og det italienske dokument af 25. oktober 1996, som fastsaetter, at artikel J.8 boer aendres paa en saadan maade, saa der kan indfoeres kvalificeret flertalsafgoerelser som principregel, og at en anmodning fra en medlemsstat om, at afgoerelsen skal traeffes med enstemmighed, vil kunne forkastes med kvalificeret flertal; muligheden for konstruktiv undladelse af stemmeafgivelse er hensigtsmaessig i betragtning af, at de oevrige medlemsstater vil nyde godt af den politiske og finansielle solidaritet i forbindelse med gennemfoerelsen af de trufne afgoerelser;

e) EU's konfliktforebyggelsesmuligheder boer defineres mere praecist, ligesom de boer styrkes; en politik til forebyggelse af og fredelige loesninger paa konflikter boer goeres til en grundsten i en faelles forsvars- og sikkerhedspolitik;

f) det mener, at det er uacceptabelt, at driftsudgifterne anses for at vaere de udgifter, der er en noedvendig foelge af traktaten i henhold til artikel 203 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab;

Kapitel 11 - Eksterne oekonomiske forbindelser

29. mener, at de foranstaltninger, der foreslaas i udkastet til traktat med hensyn til eksterne oekonomiske forbindelser har et alt for begraenset omfang i betragtning af svaghederne i den gaeldende traktats artikler og af Parlamentets nuvaerende helt utilstraekkelige rolle paa dette omraade;

30. udtrykker alvorlig bekymring over, at formandskabets forslag om at begraense proceduren med samstemmende udtalelse til udvidelser og associeringsaftaler faktisk vil foere til en begraensning af Parlamentets gaeldende befoejelser i henhold til artikel 228;

31. gentager sit krav om, at artikel 113 opsplittes i en artikel, der giver et retsgrundlag for handlinger af lovgivningsmaessig karakter, som Europa-Parlamentet vil blive inddraget i gennem faelles beslutningstagning, og en artikel, der giver et retsgrundlag for internationale aftaler, som Europa-Parlamentet vil blive inddraget i gennem en samstemmende udtalelse;

32. glaeder sig over det irske formandskabs forslag om at goere Kommissionen til den eneste forhandler af multilaterale aftaler paa omraaderne for tjenesteydelser, intellektuel ejendom og direkte udenlandske investeringer; insisterer imidlertid paa, at Raadet skal handle med kvalificeret flertal paa dette omraade, og at den foreslaaede erklaering aendres, saa den ogsaa indeholder en bestemmelse om, at Kommissionen vil foere forhandlinger med stoerst mulig aabenhed baade over for Parlamentet og medlemsstaterne; mener endvidere, at disse principper ogsaa boer finde anvendelse for saa vidt angaar bilaterale aftaler paa de naevnte omraader;

Kapitel 12 - Sikkerhed og forsvar

33. tager med tilfredshed til efterretning, at der er vist politisk vilje til at goere konkrete fremskridt paa forsvarsomraadet; saetter ikke desto mindre spoergsmaalstegn ved de eventuelle virkninger af en hurtig integration af det militaere omraade og forsvarsomraadet, uden at der samtidig sker fremskridt inden for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik; fastholder, at formandskabets dokument skal indeholde foelgende positive elementer:

a) en genformulering af maalsaetningerne for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik paa sikkerheds- og forsvarsomraadet;

b) en indarbejdelse af maalsaetningerne for Petersberg-opgaverne i traktaten;

34. kraever en uddybning af foelgende spoergsmaal:

a) Unionens myndighed over WEU skal fastlaegges klart, og mener, som det ogsaa foreslaas i det fransk-tyske dokument, at det er noedvendigt, at regeringskonferencen vedtager maaldatoer for hver enkelt fase af WEU's fremtidige integration i EU;

b) en protokol, hvis tiltraedelse skal vaere valgfri, og som fastlaegger de aktuelle gensidige forpligtelser paa forsvarsomraadet for fulde medlemmer af WEU, boer vedfoejes traktaten som bilag;

c) kravet om, at der opnaas enighed om en beslutningsmekanisme i forbindelse med spoergsmaal med militaere foelger, som hindrer, at afgoerelser blokeres, uden at medlemsstaterne forpligtes til at stille deres egne troppestyrker eller materiel til raadighed;

d) der boer indfoejes en faelles rustningspolitik, ogsaa omfattende kontrol med produktion og eksport, som maal for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik som led i en styrkelse af Unionens og dens medlemsstaters sikkerhed, som det er blevet foreslaaet i det italienske forslag;

Kapitel 13 - Unionens status som juridisk person

35. glaeder sig over, at der er blevet indfoejet en ny artikel i traktaten om Den Europaeiske Union, som giver Unionen status som juridisk person; mener imidlertid, at proceduren, hvor Raadet ved indgaaelse af aftaler, efter hoering af Europa-Parlamentet, i Unionens navn traeffer afgoerelse med enstemmighed, er uacceptabel;

36. gentager, at det er af den opfattelse, at enhver international faellesskabsaftale boer goeres til genstand for en samstemmende udtalelse;

AFSNIT IV - UNIONENS INSTITUTIONER

Generelle institutionelle spoergsmaal

37. udtrykker endnu en gang sin staerkeste beklagelse over, at formandskabet ikke har fremsat formelle traktattekster, og i nogle tilfaelde saagar ikke engang eventuelle valgmuligheder vedroerende de fleste af de vigtigste institutionelle spoergsmaal, som regeringskonferencen staar over for; mener, at regeringskonferencen, hvis der ikke findes tilfredsstillinde loesninger paa disse problemer, vil have spillet helt fallit med forsoeget paa at loese sine centrale opgaver med at skabe stoerre demokrati og effektivitet inden for det eksisterende EU, og hele processen hen imod en yderligere udvidelse af EU vil blive bragt i fare;

Kapitel 14 - Europa-Parlamentet

38. mener i den forbindelse, at det irske formandskabs tekst indeholder nogle faa positive forslag i saa henseende, men alligevel ikke i tilstraekkeligt omfang har taget hensyn til behovet for at styrke den demokratiske kontrol paa EU-plan;

i) i teksten foreslaas udvidelse af proceduren med faelles beslutningstagning paa grundlag af objektive kriterier i stedet for fra sag til sag, men der drages ikke den konklusion, at forslaget om at anvende faelles beslutningstagning for hele omraadet inden for den normale afledte ret, fremsat af Kommissionen og Europa-Parlamentet, er det eneste foreliggende forslag og derfor boer foelges op;

ii) formandskabets tekst beskaeftiger sig overhovedet ikke med foelgende spoergsmaal:

- udvidelsen af proceduren med samstemmende udtalelse til alle konstitutionelle spoergsmaal som reform af traktaterne, artikel 235 og egne indtaegter, og ogsaa alle internationale aftaler;

- fuldstaendig indfoerelse af faelles beslutningstagning vedroerende budgettet;

- en styrkelse af Parlamentets rolle ved udnaevnelsen af Kommissionens formand og medlemmer;

- en styrkelse af Europa- Parlaments rolle ved udnaevnelser, med samstemmende udtalelse i forbindelser med udnaevnelser til Domstolen og Revisionsretten;

- reformen af det indviklede eksisterende komitologisystem, der hverken er demokratisk nok eller gennemskueligt nok;

- Europa-Parlamentets befoejelser til at forhandle om og evaluere politikkerne;

39. glaeder sig over formandskabets forslag om at forenkle proceduren for faelles beslutningstagning i den retning, som Parlamentet har foreslaaet det; mener imidlertid, at det boer fremgaa klarere, at hvis Raadet foretager aendringer af nogen art i en tekst, der er blevet behandlet af Parlamentet, skal Parlamentet altid have teksten forelagt til andenbehandling; mener desuden, at de foreslaaede tidsfrister og yderligere spoergsmaal, som f.eks. den eventuelle begraensning af stoerrelsen af delegationer til Forligsudvalget eller foroegelsen af antallet af faste repraesentanter boer droeftes i faellesskab af Raadet og Parlamentet med det formaal at goere forligsproceduren mere effektiv;

Kapitel 15 - Raadet

40. beklager alvorligt, at formandskabet paa trods af dets henvisning til, at en procedure fra sag til sag naeppe vil foere til tilfredsstillende resultater, ikke har fremsat konkrete forslag til en udvidelse af flertalsafstemningerne i Raadet, som f.eks. - i overensstemmelse med opfordringen i skrivelsen fra forbundskansler Kohl og premierminister Chirac af 9. december 1996 og med Europa-Parlamentets krav - den principielle udvidelse heraf til hele den normale afledte ret;

41. konstaterer, at formandskabet kraftigt har antydet, at en ordning med dobbelt flertal i Raadet, enten af stemmer og befolkning eller af befolkning og antal af medlemsstater, maaske vil vaere at foretraekke frem for en simpel omvaegtning af Raadets stemmer som den bedste loesning paa problemet med afstemningsbalance mellem stoerre og mindre medlemsstater; kraever, at begrebet dobbelt flertal skal afklares saa hurtigt som muligt (f.eks. med hensyn til hvilke graenser, der anvendes for hvilke sager?);

Kapitel 16 - Kommissionen

42. gentager, at det er af den opfattelse, at antallet af medlemmer af Kommissionen i den nuvaerende fase mindst skal svare til antallet af medlemsstater; konstaterer, at styrkelsen af Kommissionens formands befoejelser skal ske med konsensus; fastholder, at Kommissionens rolle og uafhaengighed og dens initiativret skal bevares;

43. er paa vagt over for en vis tendens til at styrke Raadets befoejelser paa bekostning af de oevrige institutioner; minder i den forbindelse om, at det fortsat gaar ind for ligevaegt mellem institutionerne og naermere bestemt opretholdelsen af Kommissionens monopol paa initiativretten i lovgivningsspoergsmaal; fremhaever desuden noedvendigheden af, at Kommissionen repraesenterer Faellesskabet inden for rammerne af sine befoejelser;

Kapitel 17 - Domstolen

44. mener, at det vil vaere hensigtsmaessigt at lempe betingelserne for indbringelse af sager ved Domstolen paa en saadan maade, at Europa- Parlamentet faar muligheden for at gaa til Domstolen paa de samme betingelser som Kommissionen og Raadet, og at Revisionsretten, EIB, Regionsudvalget og OESU kan gaa til Domstolen, naar en af deres rettigheder er blevet kraenket; gentager sit krav om, at dommerne ved Domstolen udnaevnes for en embedsperiode paa 9 aar efter deres foerste udnaevnelse, som ikke kan forlaenges;

Kapitel 18 - Andre institutionelle spoergsmaal - budgetprocedure, bekaempelse af svig - Regionsudvalget

45. beklager kraftigt, at Parlamentets gentagne krav om et samlet budget og forenkling af budgetprocedurerne samt om afskaffelse af sondringen mellem obligatoriske og ikke-obligatoriske udgifter og om Parlamentets samtykke i forbindelse med afgoerelser om egne indtaegter, er blevet fuldstaendig ignoreret i formandskabets tekst, og at Parlamentet er blevet udtrykkeligt udelukket fra at spille nogen som helst meningsfuld rolle ved finansieringen af anden og tredje soejle;

46. kraever en uddybning af formandskabets forslag, som skal genspejle et forslag fra den danske regering om bekaempelsen af svig, navnlig forebyggelse af uregelmaessighederne i forvaltningen af faellesskabsfondene og retsforfoelgelse af overtraedelser til skade for Faellesskabets finansielle interesser;

47. glaeder sig over forslaget om at lade protokol nr. 16 om Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget udgaa, hvilket vil give sidstnaevnte stoerre administrativ autonomi; stoetter den tyske delegations forslag om at udvide de omraader, hvor Regionsudvalget hoeres;

Kapitel 19 - De nationale parlamenter

48. bekraefter sin stoette til konklusionerne fra COSAC-moedet i Dublin i oktober 1996;

49. glaeder sig over, at der skal indfoejes en ny protokol om de nationale parlamenter samt over forslaget om, at der i god tid skal tilsendes de nationale parlamenter oplysninger om Kommissionens hoeringsdokumenter og alle lovgivningsforslag, og at der bl.a. skal indfoeres en ny minimumsperiode paa fire uger for de nationale parlamenters behandling af saadanne tekster;

50. konstaterer med bekymring, at formandskabets udkast til forslag gaar langt videre end COSAC's egne konklusioner ved at medtage en specifik henvisning til COSAC i erklaeringen eller en saadan protokol, og frygter, at dette kunne foere til en institutionalisering af COSAC's rolle og dermed en uoensket overlapning af Europa-Parlamentets rolle saavel som en uoensket institutionalisering af en saadan overlapning; opfordrer regeringerne til i dette spoergsmaal ikke at tilsidesaette de nationale parlamenter, f.eks. hvad angaar begraensninger for de emner, der skal behandles, eller den form, der skal gives udtalelser herom, og i stedet i foerste raekke at tage hensyn til de nationale parlamenters egne ideer;

AFSNIT V - STYRKET SAMARBEJDE: - »FLEKSIBILITET«

51. konstaterer, at »det styrkede samarbejde« er blevet et noeglespoergsmaal paa regeringskonferencen, og at denne klart og utvetydigt boer tage stilling paa dette omraade, og mener, at det er noedvendigt at uddybe dette spoergsmaal i forbindelse med behandlingen af Kommissionens rolle, beslutningsprocessen, mindsteantallet af deltagende medlemsstater, Parlamentets rolle og de finansielle ordninger;

52. er overbevist om, at de styrkede samarbejdsmekanismer, som droeftes for tiden, og som vil goere det muligt for nogle medlemsstater at gaa laengere end andre (institutionel fleksibilitet), udgoer et yderst vanskeligt problem, som noedvendiggoer yderligere overvejelser; er af den opfattelse, at en saadan mekanisme af hensyn til opretholdelsen den institutionelle enhed og den Europaeiske Unionens maalsaetning under alle omstaendigheder maa forblive en undtagelse, idet beslutningerne, som traeffes under denne mekanisme, skal vedtages efter Faellesskabets beslutningsprocedure og have karakter af overgangsbestemmelser og samtidig ubetinget suppleres med de noedvendige ledsageforanstaltninger for de medlemsstater, som ikke deltager, saa det bliver muligt for alle medlemsstater, som oensker at deltage, at goere dette inden for en rimelig frist; er af den opfattelse, at ethvert eventuelt styrket samarbejde baade skal vaere baseret paa overholdelse af de principper, som Det Europaeiske Raad i Firenze allerede har fastlagt, og samtidig ikke paa nogen maade igen maa saette spoergsmaalstegn ved hverken Kommissionens praerogativer eller Europa- Parlamentets rolle og enhed;

FORENKLING AF TRAKTATERNE

53. anser det for ubetinget noedvendigt, at arbejdet med at forenkle traktaterne, nu da Unionen har faaet tillagt status som juridisk person, skal foere til en sammensmeltning af de fire traktater (EU, EF, EKSF og Euratom) uden at der saettes spoergsmaaltegn ved gaeldende faellesskabslovgivning;

54. anmoder det nederlandske formandskab om at foere forhandlingerne ud fra den maalsaetning, at den fremtidige traktat skal vaere et tilfredsstillende svar paa de maalsaetninger, der er kommet til udtryk, og minder om, at udvidelsen noedvendigvis boer forudgaas af en ambitioes og dybtgaaende institutionel reform;

55. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, til medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt til Kommissionen og de oevrige faellesskabsinstitutioner.