EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 22.6.2022 COM(2022) 304 final 2022/0195(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om naturgenopretning (EØS-relevant tekst) {SEC(2022) 256 final} - {SWD(2022) 167 final} - {SWD(2022) 168 final}



BEGRUNDELSE BAGGRUND FOR FORSLAGET Forslagets begrundelse og formål På trods af EU's og internationale bestræbelser fortsætter tabet af biodiversitet og forringelsen af økosystemerne i et alarmerende tempo til skade for mennesker, økonomien og klimaet. Dette er veldokumenteret, bl.a. i rapporter fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC), Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser, statusrapporten om Aichimålene og rapporten "Review Economics of Biodiversity: The Dasgupta Review". Sunde økosystemer giver fødevarer og fødevaresikkerhed, rent vand, kulstofdræn og beskyttelse mod naturkatastrofer forårsaget af klimaændringer. De er essentielle for vores overlevelse, velfærd, velstand og sikkerhed på længere sigt, da de er grundlaget for Europas modstandsdygtighed. Genopretning af økosystemer vil sammen med bestræbelser på at mindske handelen med og forbruget af vilde dyr også bidrage til at forebygge fremtidige smitsomme sygdomme med zoonotisk potentiale og opbygge modstandskraften mod dem og vil dermed mindske risikoen for udbrud og pandemier og bidrage til at støtte EU's og verdenssamfundets bestræbelser på at anvende One Health-modellen, hvori det anerkendes, at der er en sammenhæng mellem menneskers sundhed, dyrs sundhed og en sund modstandsdygtig natur. Det blev navnlig i 2022-IPCC-rapporten understreget, at verden og Europa har et lille vindue til at sikre en bedre fremtid, som er ved at lukke sig, da stigningen i ekstreme vejr- og klimaforhold har ført til uoprettelige skader, fordi naturlige og menneskeskabte systemer presses i en sådan grad, at de ikke længere kan tilpasse sig. Der opfordres til at gennemføre hasteforanstaltninger til genopretning af forringede økosystemer for at afbøde virkningerne af klimaændringer, navnlig ved at genoprette forringede vådområder, floder, skov- og landbrugsøkosystemer. Den seneste geopolitiske udvikling har yderligere understreget behovet for at kunne garantere fødevaresikkerhed og modstandsdygtige fødevaresystemer. Stigninger i råvarepriserne og bekymringer vedrørende den globale fødevaresikkerhed betyder, at der skal sættes ind for at afhjælpe sårbarheder, som f.eks. afhængighed af import, samt for at fremskynde overgangen til fødevaresystemer, der er bæredygtige og modstandsdygtige. Der er dokumentation for, at en genopretning af landbrugsøkosystemer på længere sigt har en positiv indvirkning på fødevareproduktiviteten, og at naturgenopretning fungerer som en forsikringspolice, der sikrer EU's langsigtede bæredygtighed og modstandsdygtighed. I den endelige rapport fra konferencen om Europas fremtid, som blev offentliggjort den 9. maj 2022, ønskede borgerne i deres forslag om landbrug, fødevareproduktion, biodiversitet og økosystemer især at skabe, genoprette, sikre en bedre forvaltning af og udvide beskyttede områder – med henblik på at bevare biodiversitet; at beskytte insekter, især hjemmehørende og bestøvende insekter, bl.a. ved at beskytte mod invasive arter og sikre bedre håndhævelse af gældende lovgivning samt at fastsætte bindende nationale mål i alle EU-medlemsstater for genplantning af hjemmehørende træer og lokal flora under hensyntagen til forskellige nationale forhold og særlige karakteristika. Hvad angår deres forslag om information, oplysning, dialog og livsstil ønskede borgerne især, at fødevareproduktion og biodiversitetsbeskyttelse gøres til en del af undervisningen, bl.a. fordelene ved uforarbejdede fødevarer frem for forarbejdede fødevarer, og at skolehaver fremmes, at der ydes tilskud til haveprojekter i byer og til vertikalt landbrug, og at det overvejes at gøre biodiversitet til et obligatorisk emne i skolen, og at der skabes opmærksomhed om biodiversitet gennem mediekampagner og motiverende "konkurrencer" i hele EU. Der skal derfor gøres en mere beslutsom indsats for at nå EU's klima- og biodiversitetsmål for 2030 og 2050 og for at sikre modstandsdygtige fødevaresystemer. Der er derfor brug for en mere beslutsom indsats for at nå EU's klima- og biodiversitetsmål for 2030 og 2050 og for at sikre modstandsdygtige fødevaresystemer. Den europæiske grønne pagt indeholder tilsagn om at beskytte og genoprette naturen. Det anføres, at Kommissionen vil kortlægge foranstaltninger, herunder lovgivningsmæssige, for at hjælpe medlemsstaterne med at forbedre og genoprette beskadigede og kulstofrige økosystemer til en god økologisk tilstand. Det understreges desuden i den grønne pagt, at alle EU's tiltag og politikker skal tages i brug for at hjælpe EU med at virkeliggøre en vellykket og retfærdig omstilling hen imod en mere bæredygtig fremtid. EU's biodiversitetsstrategi for 2030 indeholder mål for, hvordan naturen i EU beskyttes bedre. Det understreges dog, at beskyttelse alene ikke er tilstrækkeligt: Hvis tabet af biodiversitet skal afhjælpes, er der behov for at gøre en større indsats for at bringe naturen tilbage til en god tilstand i hele EU i og uden for beskyttede områder. Kommissionen forpligtede sig derfor til at foreslå retligt bindende mål for genopretning af forringede økosystemer i EU, især dem, der har størst potentiale til at fjerne og lagre kulstof og til at forebygge og mindske virkningen af naturkatastrofer. Indtil videre er det ikke lykkedes EU at bremse tabet af biodiversitet. Det fremgår af en nylig evalueringsrapport, som blev udarbejdet i forbindelse med EU's biodiversitetsstrategi frem til 2020, at EU ikke formåede at standse tabet af biodiversitet mellem 2011 og 2020. Det frivillige mål om at genoprette mindst 15 % af de forringede økosystemer senest i 2020 (i overensstemmelse med Aichimål 15 i biodiversitetskonventionen) blev ikke nået. Fremtiden for biodiversitet og økosystemer er dyster og viser, at den aktuelle tilgang ikke virker. Europa-Parlamentet og Rådet har også insisteret på, at indsatsen for at genoprette økosystemerne skal intensiveres, hvilket fremgår af Rådets konklusioner fra december 2019 og Europa-Parlamentets beslutning fra januar 2020. I Parlamentets beslutning opfordres Kommissionen til "at bevæge sig væk fra frivillige forpligtelser og foreslå en ambitiøs og inklusiv biodiversitetsstrategi, som fastsætter juridisk bindende mål (som dermed kan håndhæves) for EU og dets medlemsstater". Europa-Parlamentet udtrykte i sin beslutning af 9. juni 2021 stor tilfredshed med Kommissionens tilsagn om at udarbejde et lovgivningsforslag om naturgenopretning, herunder om bindende genopretningsmål. Genopretning af økosystemer står også højt på den internationale dagsorden. Der opfordres til at beskytte og genoprette økosystemer i 2050-visionen under biodiversitetskonventionen, i FN's konvention om bekæmpelse af ørkendannelse (UNCCD), i2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling (verdensmål for bæredygtig udvikling) og i FN's tiår for genoprettelse af økosystemer. Genopretning bliver også nødvendig, hvis EU skal opfyldes sine forpligtelser i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer og Parisaftalen. Økosystemer såsom tørvemoser, vådområder, have og skove kan – hvis de er i en god tilstand – fjerne og lagre store mængder kuldioxid og også bidrage væsentligt til at mindske klimaændringernes virkninger. I forslaget til en forordning om naturgenopretning fastsættes et overordnet mål, nemlig at bidrage til den fortsatte, langsigtede og vedvarende genopretning af en mangfoldig og modstandsdygtig natur i alle EU's land- og havområder ved at genoprette økosystemer og bidrage til at nå EU's mål for modvirkning af klimaændringer og klimatilpasning og opfylde dets internationale forpligtelser. For at nå dette mål fastsættes der i forslaget flere bindende genopretningsmål og -forpligtelser for en lang række økosystemer. Genopretningsforanstaltningerne bør dække mindst 20 % af EU's land- og havområder senest i 2030 og alle økosystemer, som har behov for at blive genoprettet, inden 2050. Forslaget understøttes yderligere af en gennemførelsesramme, der skal sikre, at målene omsættes til handling gennem udarbejdelse og gennemførelse af nationale genopretningsplaner. Forslaget tager sigte på at sætte EU i stand til at handle hurtigt og starte genopretningen af økosystemer på grundlag af bindende mål og forpligtelser, som allerede kan måles og overvåges. Dette vil sikre, at medlemsstaterne kan indlede genopretningsarbejdet hurtigst muligt. Flere økosystemer vil kunne blive omfattet senere ved at udvikle fælles metoder til at fastsætte yderligere mål og ændre forordningen. Forslaget baner således vejen for en bred række økosystemer i EU, som skal genoprettes og opretholdes inden 2050 med målbare resultater senest i 2030 og 2040. Det sætter EU i stand til at bidrage til at standse tabet af biodiversitet og bringe naturen tilbage i en god tilstand. Det giver også EU mulighed for at vise globalt lederskab inden for naturbeskyttelse, navnlig på partskonferencen om biodiversitetskonferencen, der skal afholdes senere i 2022. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Forslaget tager sigte på at supplere gældende miljøpolitik. Det er udformet til at fungere effektivt i synergi med EU's miljøret. Forslaget vil også sætte skub i en bedre koordinering og gennemførelse af denne ret.

Forslaget vil navnlig supplere: fugledirektivet og naturtypedirektivet ved at sætte frister for opfyldelsen af mål og stille krav til medlemsstaterne om også at genoprette økosystemer uden for Natura 2000-nettet vandrammedirektivet ved at specificere yderligere genopretningskrav til vandløbs kontinuitet og sikre gode forhold for flodsletter Havstrategirammedirektivet med særlige foranstaltninger og deltaljerede mål for marine habitater, der har behov for genopretning forordningen om invasive ikkehjemmehørende arter. Det vil også på et mere deltaljeret plan hænge nøje sammen med den fælles fiskeripolitik og sikre sammenhæng og komplementaritet, hvor det er relevant. Forslaget har direkte forbindelse til og bidrager til den nye EU-skovstrategi for 2030 med genopretningsforanstaltninger, der vil forbedre skovenes biodiversitet og modstandsdygtighed på grund af særlige mål og forpligtelser for skovhabitater. Med hensyn til den fælles landbrugspolitik bygger forslaget på specifikke mål for naturtyper med græsarealer, som er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 92/43/EØF, og for så vidt angår EU's landbrugsøkosystemer generelt, på dokumentation for forbedring i en række indikatorer for øget biodiversitet. Forslaget har klare forbindelser til EU's jordbundsstrategi, fordi mange landøkosystemer afhænger af og interagerer med den underliggende jordbund. Andre jordbundsrelaterede mål vil blive integreret i kommende lovgivning om jordbund. Det foreslåede mål om at vende nedgangen i bestøvere vil desuden bidrage til at nå målene i EU's bestøverinitiativ. Målene i forslaget om at øge grønne områder i byområder vil have direkte indflydelse på strategien for grøn infrastruktur. Politiske foranstaltninger under andre miljøstrategier, som f.eks. handlingsplanen for den cirkulære økonomi for et renere og mere konkurrencedygtigt Europa og handlingsplanen for nulforurening for vand, luft og jord, vil bidrage til at lette presset på økosystemer ved at mindske forskellige former for forurenende stoffer. Foranstaltninger såsom Rådets henstilling om læring med henblik på den grønne omstilling og bæredygtig udvikling (skal vedtages af Rådet den 16. juni 2022) kan bidrage til at skabe den nødvendige viden og de nødvendige færdigheder og holdninger til miljømæssig bæredygtighed, bl.a. til støtte for genopretning af naturen. Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Genopretning af økosystemer og styrkelse af biodiversiteten er en hjørnesten i den europæiske grønne pagt. Sunde økosystemer og bekæmpelse af klimaændringer hænger uløseligt sammen. Den globale opvarmning har en direkte indvirkning på økosystemer med langvarige eller uoprettelige skader såsom tab af økosystemer. EU's klimapolitikker såsom den europæiske klimalov og forslagene i Fit for 55-pakken (navnlig forslaget til forordning om arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug) understreger den afgørende rolle, som naturlige dræn spiller for kulstofopsamling og -lagring. Hvis det skal fungere effektivt, skal tilstanden i økosystemer såsom vådområder og skove være god. Denne forordning kan derfor forventes at bidrage væsentligt til klimapolitikkerne. Ved genopretning af økosystemer til en god tilstand forstås naturbaserede løsninger, der både bidrager til at afbøde klimaændringerne og forfølger målene i EU-strategien for tilpasning til klimaændringer. Sunde økosystemer med større biodiversitet er mere modstandsdygtige over for klimaændringer og forebygger også katastrofer og de dermed forbundne risici mere effektivt. Ifølge den europæiske klimalov vil medlemsstaterne vedtage og gennemføre nationale tilpasningsstrategier, som fremmer naturbaserede løsninger og økosystembaseret tilpasning. De nationale genopretningsplaner i henhold til dette forslag vil hænge nøje sammen med de nationale tilpasningsstrategier ifølge den europæiske klimalov og EU's civilbeskyttelseslovgivning. De vil understøtte hinanden. Landbrug, skovbrug og fiskeri er alle sektorer, der er afhængige af økosystemer i en god tilstand. Landbrugsøkosystemer i en god tilstand giver sikre, bæredygtige og næringsrige fødevarer til en overkommelig pris. De gør landbruget mere modstandsdygtigt over for klimaændringer og miljørisici og skaber samtidig arbejdspladser (f.eks. inden for økologisk landbrug, ferier på landet og fritidsaktiviteter). Skovøkosystemer i en god tilstand giver mange fordele. De giver f.eks. tømmer og fødevarer, de opsamler og lagrer kulstof, stabiliserer jordens rensning af luft og vand og mindsker konsekvenserne af naturkatastrofer såsom naturbrande og skadedyrssygdomme. Marine økosystemer i en god tilstand bidrager i høj grad til biodiversitet ved at sikre vigtige gyde- og yngleområder til fisk og sunde fødevarer fra havene. Sunde marine økosystemer afbøder også klimaændringerne ved at mindske konsekvenserne af naturkatastrofer langs kysterne. Nogle af målene og indikatorerne i dette forslag har til formål at få indsatsen vedrørende biodiversitet og tiltag i forbindelse med andre EU-politikker til at spille bedre sammen. Disse politikker omfatter den nye fælles landbrugspolitik (med reglerne om at forbedre miljøet i landbruget og de finansieringsmuligheder, der er til rådighed som led i de strategiske planer 2023-2027), fra jord til bord-strategien for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem og den fælles fiskeripolitik. Forslaget har også forbindelse til EU's regionalpolitik, som kan finansiere genopretningen af økosystemer gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, og også til Horisont Europa, som støtter investeringer i forskning og innovation inden for biodiversitet og økosystemer. Forslaget kan også give EU mulighed for at udvise globalt lederskab, mobilisere det internationale samfund og træffe foranstaltninger til at standse tabet af biodiversitet på verdensplan. Biodiversitetskonventionens partskonference (COP15) forventes at indgå en ny global biodiversitetsramme, som omfatter ambitiøse mål for genopretning. EU's biodiversitetsstrategi for 2030 er en plan, som skal gøre dette til en realitet i EU og vise EU's engagement på globalt plan. Forslaget vil sende et stærkt signal til det globale samfund om, at EU tager sit engagement alvorligt og bestræber sig på at forankre målene for økosystemernes genopretning i ret, og det kan tjene til inspiration for andre lande om at vedtage lignende ambitiøse politikker for naturgenopretning og beskyttelse af biodiversitet. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET Retsgrundlag Retsgrundlaget for forslaget er artikel 192, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som fastsætter, hvordan traktatens artikel 191 skal gennemføres. Traktatens artikel 191 fastsætter målene for EU's miljøpolitik:

–bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten –beskyttelse af menneskers sundhed –en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne –fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer, og navnlig bekæmpelse af klimaændringer. Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Handling på EU-plan er berettiget på grund af omfanget og den grænseoverskridende karakter af tab af biodiversitet og forringelse økosystemer, konsekvenserne heraf for offentligheden og de økonomiske risici. Der er brug for EU-omspændende regler og forpligtelser, hvis der virkelig skal gøres noget for genoprette biodiversiteten og økosystemerne. Manglen på fremskridt i biodiversitetsstrategien frem til 2020 viser, at frivillige forpligtelser for medlemsstaterne ikke er tilstrækkeligt til at nå EU's mål for genopretning af økosystemer. Der er behov for en storstilet koordineret indsats for at afhjælpe tab og forringelser af biodiversitet og skabe stordriftsfordele. En indsats på EU-plan er f.eks. vigtig for at genoprette bestanden af bestøvere: Det er et problem i hele EU og kan ikke løses, hvis kun nogle få medlemsstater gør en indsats. Der er også brug for en EU-indstats, fordi så mange land- og havarter migrerer. Genopretning af ét økosystem hjælper andre tilstødende eller forbundne økosystemer og biodiversiteten i dem, da mange arter trives i sammenhængende net af økosystemer af stor geografisk målestok. Der er også behov for en EU-indsats for at supplere de gældende retskrav og bidrage til, at EU opfylder de mål, der er i henhold til andre dele af EU's miljø- og klimalovgivningen. Proportionalitetsprincippet Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, fordi det ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå målet om at bringe biodiversiteten i EU på rette kurs mod genopretning inden 2030. Ved at fastsætte retligt bindende mål og forpligtelser for genopretning af økosystemer på EU-plan skabes sammenhæng i den indsats, der er brug for i EU for at nå det overordnede mål. Kommissionens overvågning af og rapportering om fremskridt vil medføre yderligere fordele og en mere effektiv indsats fra EU's og medlemsstaternes side. Kort sagt indeholder forslaget et overordnet mål og nogle økosystemspecifikke mål og forpligtelser, som er i overensstemmelse med målsætningerne. For at sikre, at EU når disse mål, indeholder forslaget bestemmelser om gennemførelsesforanstaltninger, vurderinger og revisioner. Valg af retsakt Der er brug for en lovgivningsmæssig retsakt snarere end en ikkelovgivningsmæssig retsakt for at sikre det langsigtede mål. Målet med dette forslag forfølges bedst gennem en forordning for at sikre, at bestemmelserne er umiddelbart gældende. Medlemsstaterne skal bidrage til det langsigtede mål ved at udarbejde nationale genopretningsplaner, som indeholder de genopretningsforanstaltninger, der er nødvendige for at opfylde de økosystemspecifikke mål og forpligtelser. Da en forordning i modsætning til et direktiv ikke først skal gennemføres i national ret, kan genopretningsforanstaltningerne hurtigere gennemføres i praksis. En forordning beskriver mere præcist og detaljeret, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne skal træffe, og den angiver derfor mere nøjagtigt, hvad medlemsstaterne skal gøre, hvilket sikrer større konsekvens og sammenhæng i hele EU. I modsætning til direktiver angiver forordninger ikke blot, hvilket mål medlemsstaterne skal nå, men fastlægger også nærmere, hvilke retlige krav der gør sig gældende, og hvilke metoder der skal anvendes for at nå målet. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Det fremgik af evalueringen af biodiversitetsstrategien frem til 2020, at det forhold, at der var tale om frivillige og ikke retligt bindende mål, var årsagen til, at det ikke var lykkedes at genoprette økosystemet. Det deraf følgende mangel på engagement og politisk prioritet er alvorlige hindringer for at tildele midler og ressourcer til genopretningsarbejdet. Derudover fastsættes der i fugledirektivet og naturtypedirektivet ikke frister for at opretholde eller genoprette en god bevaringsstatus for naturtyper og arter. Direktiverne indeholder heller ikke specifikke krav til genopretning af økosystemer uden for Natura 2000-nettet. For at afhjælpe disse mangler gøres det med dette forslag obligatorisk at genoprette visse arter og levesteder i og uden for Natura 2000-nettet, og der fastsættes klare frister. Hvad angår havstrategirammedirektivet, konkluderes det i Kommissionens rapport fra 2020 om direktivets første gennemførelsescyklus, at det har vist sig meget vanskeligt at nå det overordnede mål. Årsagerne er, at der mangler specifikke foranstaltninger, tilstrækkelig deltaljeret overvågning af specifikke levesteder eller arter kombineret med manglende specifikke mål. Fastlæggelsen af genopretningsmål i denne forordning vil støtte målene i havstrategirammedirektivet og dets gennemførelse.

Konklusionen på kvalitetskontrollen af vandrammedirektivet var, at de vanskeligheder, der blev konstateret i forbindelse med gennemførelsen, delvis skyldes, at vandområdets tilstand påvirkes af diffus forurening fra omkringliggende levesteder. Der stilles i vandrammedirektivet ikke tilstrækkelige krav til medlemsstaterne om at fjerne hindringer, som kan forstyrre det naturlige forløb i et system af vandløb/søer. Mange landøkosystemer og flere levesteder og arter, som er beskyttede af fugledirektivet og naturtypedirektivet, afhænger direkte af, at vandøkosystemerne er i en nærmest naturlig tilstand. Dette forslag supplerer vandrammedirektivet ved at opstille genopretningsmål og andre specifikke krav til floder og flodsletter. Dette forslags krav om, at der ikke må ske forringelser, svarer til direktivets gældende krav om at træffe foranstaltninger til at forebygge en forringelse af alle vandområders tilstand. Høringer af interesserede parter I overensstemmelse med retningslinjerne for bedre regulering er denne forordning og den ledsagende konsekvensanalyse understøttet af en omfattende høringsproces. Kommissionen indsamlede feedback fra en lang række interessenter, især repræsentanter for medlemsstaterne, miljøorganisationer, forskningsinstitutter, landbrugs- og skovbrugssammenslutninger og erhvervslivet. Høringerne blev gennemført ved en åben offentlig høring, i fem interessentworkshopper og på møder med interessenter og medlemsstater. De forskellige synspunkter gav værdifulde oplysninger og indsigt, som bidrog til at udarbejde konsekvensanalysen og forslaget. Indledende konsekvensanalyse Den indledende konsekvensanalyse blev offentliggjort den 4. november 2020. Interessenter og offentligheden kunne give feedback på initiativet indtil den 2. december 2020. Der var 132 svar, primært fra NGO'er, erhvervssammenslutninger og -organisationer, miljøorganisationer og offentligheden. Offentlig høring Kommissionen gennemførte en offentlig høring mellem den 11. januar og den 5. april 2021 og modtog 111 842 svar. Ved høringen blev der indsamlet feedback om de vigtigste aspekter af og tilgange til udarbejdelsen af Kommissionens forslag til bindende genopretningsmål. Resultatet viser, at der er overvældende støtte til retligt bindende genopretningsmål:: 97 % er for generelle EU-genopretningsmål på tværs af alle økosystemer, og 96 % er for mål pr. økosystem eller levested. Dette viser, at der næsten er fuld opbakning til både et overordnet genopretningsmål og til specifikke EU-mål for økosystemer. Workshopper for interessenter Der blev afholdt fem separate workshopper med repræsentanter for medlemsstaterne og interessenterne fra slutningen af 2020 til september 2021. Der blev drøftet løsningsmodeller og indhentet synspunkter om mulige genopretningmål, og om hvordan disse mål bør opfyldes. På workshopperne blev der set på de potentielle sociale, økonomiske og mere generelle miljøkonsekvenser samt de foreløbige resultater af konsekvensanalysens underliggende undersøgelse. Indhentning og brug af ekspertbistand Forslaget er baseret på den seneste videnskabelige dokumentation. Konsekvensanalysen, der ledsager dette forslag, er underbygget af en undersøgelse, der er udarbejdet af et hold eksterne eksperter. De eksterne eksperter arbejdede tæt sammen med Kommissionen i de forskellige faser af undersøgelsen. Kommissionen anvendte også mange andre informationskilder til at udarbejde forslaget, navnlig resultaterne af EU's forsknings- og innovationsprojekter og anerkendte internationale rapporter (som dem, der er nævnt i afsnit 1). Det Europæiske Miljøagentur og Det Fælles Forskningscenter ydede særlig ekspertise og var tæt involveret i udarbejdelsen af forslaget til denne retsat og den tilhørende konsekvensanalyse. Agenturet indsamlede f.eks. oplysninger om genopretningsbehov på grundlag af officielle data, som medlemsstaterne har indberettet i henhold til naturtypedirektivets artikel 17. Konsekvensanalyse Forslaget er baseret på en konsekvensanalyse. Efter at have løst de problemer, der blev påpeget i Udvalget for Forskriftskontrols negative udtalelse af 16. juli 2021, fik konsekvensanalysen en positiv udtalelse (med forbehold, der blev taget i betragtning) den 28. oktober 2021. I konsekvensanalysen blev følgende løsningsmodeller indkredset: (1)Referencescenario: I denne løsningsmodel forudsættes en realistisk gennemførelse af politikkerne i den europæiske grønne pagt og EU's biodiversitetsstrategi for 2030 og andre relevante eksisterende politikker — med undtagelse af retligt bindende genopretningsmål. (2)Fastsættelse af et overordnet retligt bindende mål for genopretning af økosystemer: I denne løsningsmodel fastsættes et klart defineret overordnet retligt bindende mål om at genoprette økosystemer. Dette mål defineres som følger: Senest i 2050 er en procentdel af økosystemerne i EU genoprettet og opretholdt i en god tilstand. Der fastsættes også retligt bindende delmål for 2030 og 2040. (3)Fastsættelse af retligt bindende økosystemspecifikke mål: I denne løsningsmodel fastsættes mål og forpligtelser for flere økosystemer, levesteder og grupper af arter, som skal genoprettes inden 2030, 2040 og 2050. Der fastsættes mål og forpligtelser for hver af EU's overordnede typer økosystemer, som er umiddelbart gældende i medlemsstaterne. (4)Retligt bindende økosystemspecifikke mål med et overordnet mål: Denne løsningsmodel er en hybrid af de økosystemspecifikke mål i løsningsmodel 3 og en variant af løsningsmodel 2, nemlig et overordnet mål om at bidrage til den fortsatte, langsigtede og vedvarende genopretning af en biologisk mangfoldig og modstandsdygtig natur i hele EU's land- og havområder ved at genoprette økosystemer samt målet om, at genopretningsforanstaltningerne samlet set senest i 2030 bør dække mindst 20 % af EU's land- og havområder og senest i 2050 alle økosystemer, som har behov for at blive genoprettet. Dette giver et overordnet mål, som EU bør stræbe efter, kombineret med en række økosystemspecifikke mål og forpligtelser for medlemsstaterne. Løsningsmodel 4 blev anset for at være den bedste, da det er den mest effektive og sammenhængende løsning. Ved at have et overordnet mål bliver de specifikke mål mere opnåelige, og risikoen for, at der slet ikke gøres noget, er den laveste ud af alle løsningsmodellerne. Derudover giver denne løsningsmodel mindre risiko for, at indsatsen på tværs af alle økosystemtyper forsinkes, idet der, i det omfang det kan lade sig gøre, sættes mest muligt ind med det samme. Dette mindsker risikoen for, at indsatsen udskydes til skade for miljøet, økonomien og samfundet.

Den foretrukne løsningsmodel sætter EU i stand til at handle hurtigt og starte genopretningen af økosystemer på grundlag af mål, som allerede kan måles og overvåges. Senere, når der er udarbejdet fælles metoder til at vurdere, om EU's økosystemer er i en god tilstand, kan der fastsættes yderligere mål baseret på sådanne fælles metoder, ved at ændre forordningen. Den foretrukne løsningsmodel til forslaget til en retsakt vil sikre, at EU kan nå sine mål om genopretning af økosystemer inden for den foreslåede frist og på en omkostningseffektiv måde. Fordelene opvejer omkostningerne til hver af de overordnede økosystemtyper. For vådområder indlands og langs kysten anslås det f.eks., at de værdisatte fordele ved kulstoflagring alene allerede overstiger de forventede omkostninger til genopretning af økosystemer. Hvis skøn over andre økosystemtjenester medregnes, er cost-benefit-forholdet endnu højere. Overordnet skønnes fordelene ved at genoprette bilag I's tørveområder, moser, skove, heder og krat, græsarealer, vandløb, søer og alluviale levesteder og vådområder langs kysten at være omkring 1 860 mia. EUR (med omkostninger anslået til 154 mia. EUR). Der skønnes også at være betydelige fordele for marine økosystemer, byøkosystemer og landbrugsøkosystemer samt for genopretning af bestanden af bestøvere. Værdien af f.eks. insekters bestøvning af afgrøder skønnedes at være omkring 5 mia. EUR om året i EU. Derudover er der mange andre fordele, bl.a. biologisk bekæmpelse af skadegørere og den generelle forbedring af biodiversiteten. Det kan på grundlag af vurderingen af de miljømæssige, sociale og økonomiske konsekvenser udledes, at visse interessentgrupper i første omgang kan blive mere berørt end andre. I forordningen stilles derfor krav om, at medlemsstaterne som led i deres nationale genopretningsplaner sikrer, at offentligheden inddrages, og at de fastlægger, hvordan lokalsamfundenes og interessenters behov vil blive taget i betragtning. De midler, som medlemsstaterne søger for at nå deres genopretningsmål, kan komme fra EU-kilder, nationale og private kilder. Konsekvenserne for medlemsstaternes budgetter vil afhænge af genopretningsbehovene og gennemførelsen af de tilhørende genopretningsforanstaltninger. Disse omkostninger kan mindskes ved at søge midler fra EU eller private kilder. Der er f.eks. en bred vifte af EU-midler til rådighed til genopretning, og klassificeringsforordningen forventes at fremme en større anvendelse af private midler. Der vil også være behov for ressourcer til at udarbejde nationale genopretningsplaner, herunder til høringsfaser og overvågning. Med hensyn til rapportering foreslås det at reducere den administrative byrde mest muligt ved at udnytte de gældende rapporteringskrav og muligheden for at digitalisere disse processer fuldt ud. Desuden kan der opnås væsentlig større effektivitet, og omkostningerne kan nedbringes betydeligt, ved at gøre størst mulig brug af nye teknologier såsom telemåling, Copernicus-satellittjenester og -produkter, geografiske informationssystemer, in situ-sensorer og -udstyr, dataanalyse og -behandling og kunstig intelligens. Disse teknologier gør de mange overvågnings- og rapporteringsprocesser hurtigere og mere effektive og sammenhængende. Forslaget afviger en smule fra løsningsmodel 4, da nogle potentielle mål for jordbunden vil blive dækket på et senere tidspunkt i særskilt lovgivning som bebudet i EU's jordbundsstrategi. Målrettet regulering og forenkling I overensstemmelse med Kommissionens tilsagn om bedre lovgivning er forslaget udarbejdet på en inkluderende måde baseret på gennemsigtighed og løbende samarbejde med de interesserede parter. I overensstemmelse med "én ind, én ud-princippet" er der foretaget en analyse af de administrative konsekvenser. De administrative omkostninger vil hovedsagelig påhvile EU og medlemsstaternes offentlige forvaltninger. Der er tale om omkostninger til overvågning af økosystemer, udarbejdelse af nationale genopretningsplaner, administration og overvågning af de økosystemer, der udvælges til genopretning, og rapportering. Disse administrative omkostninger anslås i konsekvensanalysen at være på omkring 14 mia. EUR frem til 2050. Grundlæggende rettigheder Forslaget er i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, navnlig de principper, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Det bidrager til retten til et højt miljøbeskyttelsesniveau og til at forbedre miljøkvaliteten i overensstemmelse med princippet om bæredygtig udvikling i chartrets artikel 37. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Gennemførelsen af forslaget vil kræve menneskelige ressourcer i Kommissionen som anført i vedlagte finansieringsoversigt. Virkningerne for Kommissionens ressourcer forventes at blive gennemført inden for rammerne af de gældende bevillingsrammer. Gennemførelsen vil også kræve støtte fra Det Europæiske Miljøagentur, som får brug for ekstra ressourcer som anført i finansieringsoversigten. Forslaget omfatter artikler, som i detaljer beskriver den yderligere indsats, der bliver nødvendigt for at gennemføre forordningen, bl.a. en beføjelse til at vedtage delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter (f.eks. for at udarbejde et ensartet format for nationale genopretningsplaner eller revidere bilagene). De nærmere virkninger for budgettet og de menneskellige og administrative ressourcer, der er nødvendige, fremgår af finansieringsoversigten i forslaget. 5.ANDRE FORHOLD Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Der vil ved overvågningen af overholdelsen og håndhævelsen blive set på:

–medlemsstaternes oplysninger om status for opfyldelsen af målene og forpligtelserne i forslaget –gennemførelsen af de genopretningsforanstaltninger, som medlemsstaterne har anført i de nationale genopretningsplaner –tendensen i genoprettede områder. Kommissionen vil udarbejde statusrapporter på grundlag af medlemsstaternes oplysninger samt andre data, som den indhenter (f.eks. fra Copernicus-satellittjenester). Anvendelsen af forordningen vil blive taget op til revision senest i 2035 for at sikre, at målene i den opfyldes, og at den har den tilsigtede virkning. Forordningen vil blive ændret efter behov, f.eks. for at indføre yderligere retligt bindende genopretningsmål for økosystemer baseret på nye metoder til at vurdere de pågældende økosystemers tilstand. Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Det overordnede mål er beskrevet i artikel 1: at bidrage til den fortsatte, langsigtede og vedvarende genopretning af en biologisk mangfoldig og modstandsdygtig natur i alle EU's land- og havområder ved at genoprette økosystemer. Dette udstikker en ramme, inden for hvilken medlemsstaterne vil træffe genopretningsforanstaltninger, som tilsammen skal dække mindst 20 % af EU's land- og havområder senest i 2030 og alle økosystemer, som har behov for at blive genoprettet, senest i 2050. Det bygger på den overordnede ambition i biodiversitetsstrategien om, at alle økosystemer senest i 2050 er genoprettet, gjort modstandsdygtige og beskyttet i tilstrækkelig grad, og at Europas biodiversitet som et delmål er på vej mod genopretning senest i 2030. Det er anerkendt, at genopretning af naturen vil bidrage væsentligt til EU's mål for modvirkning af klimaændringer og klimatilpasning, til forebyggelse og modvirkning af konsekvenserne af naturkatastrofer og til EU's internationale forpligtelser. Den tilgang, der er anvendt til den i artikel 1 omtalte ramme er først at bygge på de naturtyper, der er beskyttede i henhold til naturtypedirektivet, og for hvilke der allerede findes metoder til at fastslå, om de er i en god tilstand. Der kan derfor fastsættes genopretningsmål for disse naturtyper på grundlag af disse metoder. I artikel 4 fastsættes genopretningsmål for land-, kyst- og ferskvandsøkosystemer, og i artikel 5 genopretningsmål for marine økosystemer (som omfatter yderligere havområder end dem, der er omfattet af naturtypedirektivet). Disse mål vedrører genopretning og genetablering af områder samt genopretning af levesteder for arter. Genopretning går hånd i hånd med beskyttelse og opretholdelse, og derfor indeholder både artikel 4 og 5 en forpligtelse til at sikre, at økosystemernes tilstand ikke forringes før eller efter en genopretning. For naturtyper eller økosystemer, som ikke er omfattet af naturtypedirektivet, findes der endnu ikke en definition af en god tilstand. Artikel 6-10 indeholder dog yderligere specifikke mål og forpligtelser, som kræver yderligere genopretningsforanstaltninger. I artikel 6 fastsættes mål til at sikre, at der ikke sker et nettotab, og at der sker en forøgelse af grønne byområder i byer, mindre byer og forstæder. Sikringen af, at et minimumsniveau af trædække og grønne områder integreres i nye og eksisterende bygninger og infrastrukturudvikling, bidrager til disse mål. Grønne områder og trædække er væsentlige elementer i grøn infrastruktur i byerne og gavner økologisk, socialt og økonomisk mennesker, der bor i byer, mindre byer og forstæder. Artikel 7 indeholder forpligtelser til at fjerne hindringer i vandløb. Dette vil bidrage til de naturlige forbindelser i vandløbs længderetning og sideløb og til EU's mål om at have 25 000 km fritflydende vandløb. Det vil også bidrage til at genoprette flodområder og flodsletter. Artikel 8 indeholder en forpligtelse til at vende faldet i mængden af bestøvere og til at opnå en stigning i bestanden af bestøvere, indtil der er opnået et tilfredsstillende niveau. Dette vil blive baseret på en metode til overvågning af bestøvere, som skal udvikles. For at øge biodiversiteten i landbrugs- og skovøkosystemer indeholder artikel 9 og 10 forpligtelser for de enkelte medlemsstater til at opnå en stigende tendens i en række indikatorer, der er særlig vigtige for biodiversiteten i disse økosystemer. Genopretningsmålene og -forpligtelserne i artikel 6-10 supplerer de mål, der er fastsat i artikel 4 og 5, og de vil derfor også have en virkning på områder, der er dækket af de naturtyper, der er beskyttet i henhold til naturtypedirektivet. I artikel 11 og 12 beskrives kravene til medlemsstaternes nationale genopretningsplaner. Genopretningsmålene bør planlægges strategisk, så de bidrager så effektivt som muligt til naturgenopretning i hele EU og til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer. Det er vigtigt, at medlemsstaterne udarbejder deres nationale genopretningsplaner på grundlag af det bedste og seneste tilgængelige videnskabelige grundlag. I artikel 13, 14 og 15 præciseres det, at medlemsstaterne skal forelægge Kommissionen deres nationale genopretningsplaner med henblik på dens vurdering heraf, og at de skal reagere på Kommissionens bemærkninger, inden de vedtager planen. Der beskrives også en procedure for regelmæssig revision og ændring af de nationale genopretningsplaner. Artikel 17 og 18 indeholder krav om overvågning og rapportering. Artikel 19 indeholder bestemmelser om ændring af bilagene til forordningen.

I artikel 20 og 21 fastsættes betingelserne for Kommissionens vedtagelse af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Artikel 22 indeholder en bestemmelse om, at forordningen skal tages op til revision senest den 31. december 2035. Artikel 23 indeholder bestemmelser om forordningens ikrafttræden og anvendelse. 2022/0195 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om naturgenopretning (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Det er nødvendigt at fastsætte regler på EU-plan om genopretning af økosystemer for at sikre genopretning af en biologisk mangfoldig og modstandsdygtig natur i hele EU. Genopretning af økosystemer bidrager også til Unionens mål for modvirkning af og tilpasning til klimaændringer. (2)Den europæiske grønne pagt indeholder en ambitiøs køreplan for at omdanne Unionen til et retfærdigt og velstående samfund med en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi med det formål at beskytte, bevare og øge EU's naturkapital og beskytte borgernes sundhed og trivsel mod miljørelaterede trusler og konsekvenser. Kommissionen har som led i den europæiske grønne pagt vedtaget en biodiversitetsstrategi for 2030. (3)Unionen og dens medlemsstater har som parter i biodiversitetskonventionen, som blev godkendt ved Rådets afgørelse 93/626/EØF, forpligtet sig til den langsigtede strategiske vision, der blev vedtaget af partskonferencen i 2010 ved afgørelse X/2 "Strategic Plan for Biodiversity 2011-2020", ifølge hvilken biodiversitet senest i 2050 skal være værdsat, bevaret, genoprettet og forsvarligt udnyttet, således at der er økosystemtjenester og en sund klode, og som giver goder, der er essentielle for alle mennesker. (4)[placeholder for the restoration target of the new Global Biodiversity Framework to be agreed at CBD COP 15]

(5)FN's verdensmål for bæredygtig udvikling, især mål 14.2, 15.1, 15.2 og 15.3, handler om behovet for at bevare og genoprette land- og ferskvandsøkosystemer og bruge dem bæredygtigt. Det gælder især skove, vådområder, bjerge og tørre områder. (6)FN's Generalforsamling erklærede i en resolution af 1. marts 2019 2021-2030 for FN's tiår for genoprettelse af økosystemer med det formål at støtte og optrappe indsatsen for at forebygge, stoppe og genoprette skadede økosystemer i verden og skabe opmærksomhed om, hvor vigtigt det er at genoprette økosystemer. (7)EU's biodiversitetsstrategi for 2030 har til formål at sikre, at Europas biodiversitet fører til genopretning senest i 2030 til gavn for mennesker, kloden, klimaet og vores økonomi. Den indeholder en ambitiøs EU-naturgenopretningsplan med en række vigtige forpligtelser, bl.a. en forpligtelse til at fremsætte et forslag til EU-mål for genopretning af naturen for at genoprette forringede økosystemer, navnlig de, som har det største potentiale for at optage og lagre kulstof og forebygge og reducere virkningerne af naturkatastrofer. (8)Europa-Parlamentet glædede sig i sin beslutning af 9. juni 2021 meget over tilsagnet om at udarbejde et lovgivningsforslag med bindende genopretningsmål og mente endvidere, at der ud over et overordnet genopretningsmål også burde være økosystem-, levesteds- og artsspecifikke mål, som omfatter skove, græsarealer, vådområder, tørvemoser, bestøvere, fritflydende floder, kystområder og marine økosystemer. (9)Rådet anerkendte i sine konklusioner af 23. oktober 2020, at det vil være af afgørende betydning at forebygge en yderligere forringelse af biodiversitetens og naturens aktuelle tilstand, men at det ikke vil være tilstrækkeligt til at bringe naturen tilbage i vores liv. Rådet bekræftede på ny, at der er behov for større ambitioner med hensyn til naturgenopretning som foreslået i EU's nye naturgenopretningsplan, der omfatter foranstaltninger til at beskytte og genoprette biodiversiteten uden for de beskyttede områder. Rådet erklærede også, at det afventer et forslag til juridisk bindende mål for naturgenopretning

ledsaget af en konsekvensanalyse. (10)EU's biodiversitetsstrategi for 2030 indeholder en forpligtelse til retligt at beskytte mindst 30 % af landområderne, herunder indvand, og 30 % af havområderne i Unionen, hvoraf mindst en tredjedel bør være strengt beskyttet, herunder alle primære skove og urskove. Det fremhæves i kriterierne og vejledningen med henblik på medlemsstaternes udpegelse af beskyttede områder ("kriterier og vejledning"), som Kommissionen har udarbejdet i samarbejde med medlemsstaterne og interessenterne, at hvis de genoprettede områder, når genopretningen har fået sin fulde virkning, opfylder eller forventes at opfylde kriterierne for beskyttede områder, bør de pågældende områder også bidrage til at opfylde Unionens mål for beskyttede områder. Det fremgår også af kriterierne og vejledningen, at de beskyttede områder kan yde et vigtigt bidrag til genopretningsmålene i EU's biodiversitetsstrategi for 2030 ved at skabe de rette vilkår for, at genopretningen bliver vellykket. Dette gælder især de områder, som kan genoprettes naturligt ved at standse eller begrænse noget af presset fra menneskelig aktivitet. I visse tilfælde vil en streng beskyttelse af sådanne områder, herunder i havmiljøet, være tilstrækkelig til at genoprette de naturværdier, de huser. Desuden understreges det i kriterierne og vejledningen, at alle medlemsstater forventes at bidrage til at nå Unionens mål for beskyttede områder i EU's biodiversitetsstrategi for 2030 i et omfang, der står i et rimeligt forhold til de naturværdier, disse huser, og til deres potentiale for naturgenopretning. (11)I EU's biodiversitetsstrategi for 2030 fastsættes et mål, der skal sikre, at der ikke sker en forringelse af bevaringsstatussen eller -tendensen for beskyttede levesteder og arter, og at mindst 30 % af de arter, der p.t. ikke har en gunstig status, befinder sig i denne kategori eller viser en meget positiv tendens senest i 2030. I den vejledning, som Kommissionen har udarbejdet i samarbejde med medlemsstaterne og interessenterne til støtte for opfyldelsen af disse mål, understreges det, at der sandsynligvis vil være behov for at gøre en indsats for at opretholde og genoprette de fleste af disse levesteder og arter enten ved at standse den nuværende negative tendens inden 2030 eller ved at opretholde den nuværende stabile eller forbedrede tendens eller ved at forhindre, at levesteder og arter med en gunstig bevaringsstatus forringes. Det understreges endvidere i vejledningen, at genopretningsindsatsen primært skal planlægges, gennemføres og koordineres på nationalt eller regionalt plan, og at det ved udvælgelsen og prioriteringen af de arter og levesteder, der skal forbedres senest i 2030, skal tilstræbes at skabe synergier med andre EU-mål og internationale mål, navnlig miljø- eller klimapolitiske mål. (12)I Kommissionens rapport om naturens tilstand fra 2020 blev det bemærket, at EU endnu ikke har formået at dæmme op for nedgangen i beskyttede naturtyper og arter, hvis bevaringsstatus vækker bekymring på EU-plan. Nedgangen skyldes hovedsagelig opgivelse af ekstensivt landbrug, intensivering af forvaltningspraksis, ændringer af hydrologiske regimer, urbanisering og forurening samt uholdbare skovbrugsaktiviteter og artsudnyttelse. Invasive ikkehjemmehørende arter og klimaændringer udgør desuden en stor og stigende trussel mod flora og fauna, der er hjemmehørende i Unionen. (13)Der bør fastsættes et overordnet mål for genopretning af økosystemer for at fremme en økonomisk og samfundsmæssig omstilling, nye arbejdspladser af høj kvalitet og bæredygtig vækst. Hvis biologisk mangfoldige økosystemer, som f.eks. vådområders økosystemer, ferskvand-, skov- og landbrugsøkosystemer, økosystemer med sparsom vegetation, marine økosystemer og kyst- og byøkosystemer, er i en god tilstand, yder de en række vigtige økosystemtjenester, og fordelene ved at genoprette forringede økosystemer til en god tilstand i alle land- og havområder opvejer så rigeligt omkostningerne ved genopretningen. Disse tjenester bidrager til en lang række samfundsøkonomiske goder afhængigt af de økonomiske, sociale, kulturelle, regionale og lokale forhold. (14)FN's Statistiske Kommission vedtog det integrerede miljøøkonomiske regnskabssystem — økosystemregnskaber (SEEA EA) på den 52. samling i marts 2021. SEEA EA er en integreret og omfattende statistisk ramme for organisering af data om levesteder og landskaber, hvor økosystemernes omfang, tilstand og tjenester måles, ændringer i økosystemaktiver spores, og hvor disse oplysninger sammenkædes med økonomiske og andre menneskelige aktiviteter. (15)Sikringen af biologisk mangfoldige økosystemer og bekæmpelsen af klimaændringer hænger uløseligt sammen. Naturløsninger og naturbaserede løsninger, herunder kulstoflagre og -dræn, er vigtige for at bekæmpe klimakrisen. Samtidig medfører klimakrisen allerede ændringer af landøkosystemer og marine økosystemer, og Unionen må forberede sig på, at dens konsekvenser bliver mere alvorlige, hyppigere og mere udbredte. Det påpeges i særrapporten fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) om konsekvenserne af en global opvarmning på 1,5 °C, at nogle af konsekvenserne kan være langvarige eller irreversible. Det anføres i den sjette IPCC-vurderingsrapport, at genopretning af økosystemer vil spille en afgørende rolle for bekæmpelsen af klimaændringer og også for beskyttelsen af fødevaresikkerheden. Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser (IPBES) vurderede i sin rapport "Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services" fra 2019, at klimaændringer var en central årsag til ændringer i naturen, og den forventede, at virkningerne af klimaændringerne ville stige i de kommende årtier og i visse tilfælde ville forårsage større ændringer af økosystemer end andre faktorer, som f.eks. ændret anvendelse af land- og havområder. (16)I Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2021/1119 fastsættes et bindende mål om at opnå klimaneutralitet i Unionen senest i 2050 og negative emissioner derefter og om at prioritere hurtige og forudsigelige emissionsreduktioner og samtidig fremme optag gennem naturlige dræn. Genopretningen af økosystemer kan yde et vigtigt bidrag til at opretholde, forvalte og øge naturlige dræn og til at øge biodiversiteten og samtidig bekæmpe klimaændringer. I forordning (EU) 2021/1119 stilles også krav til de relevante EU-institutioner og medlemsstaterne om at sikre fortsatte fremskridt med hensyn til forbedring af tilpasningskapaciteten, styrkelse af modstandsdygtigheden og mindskelse af sårbarheden over for klimaændringer. Der stilles også krav til medlemsstaterne om at integrere tilpasning til klimaændringer i alle politikområder og fremme naturbaserede løsninger og økosystembaseret tilpasning. (17)I Kommissionens meddelelse om tilpasning til klimaændringer fra 2021 understreges behovet for at fremme naturbaserede løsninger, og det anerkendes, at omkostningseffektiv tilpasning til klimaændringer kan opnås ved at beskytte og genoprette vådområder og tørvemoser samt kystøkosystemer og marine økosystemer ved at udvikle grønne områder i byerne og etablere grønne tage og vægge samt ved at fremme og forvalte skove og landbrugsjord på en bæredygtig måde. Ved at have flere biologisk mangfoldige økosystemer kan der opnås større modstandsdygtighed over for klimaændringer og mere effektive metoder til at mindske og forebygge naturkatastrofer. (18)Unionens klimapolitik er ved at blive revideret for at følge den kurs, der udstikkes i forordning (EU) 2021/1119 om at reducere nettoemissionerne med mindst 55 % senest i 2030 sammenlignet med 1990. Forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2018/841 og (EU) 2018/1999 har navnlig til formål at styrke arealanvendelsessektorens bidrag til den overordnede klimaambition for 2030 og tilpasser målene, for så vidt angår regnskabsføring af emissioner og optag fra arealanvendelsessektoren, ændret arealanvendelse og skovbrug ("LULUCF"), til relevante politiske initiativer vedrørende biodiversitet. I nævnte forslag fremhæves behovet for at beskytte og forbedre naturbaserede kulstofoptag, for at forbedre økosystemers modstandsdygtighed over for klimaændringer, for at genoprette forringede arealer og økosystemer og for at genfugte tørvemoser. Det har desuden til formål at forbedre overvågningen og rapporteringen af drivhusgasemissioner og -optag fra arealer, der gøres til genstand for beskyttelse og genopretning. Det er i den forbindelse vigtigt, at økosystemer i alle arealkategorier, herunder skove, græsarealer, dyrkede arealer og vådområder, er i en god tilstand, hvis de effektivt skal kunne opsamle og lagre kulstof. (19)Den geopolitiske udvikling har yderligere understreget behovet for at sikre modstandsdygtige fødevaresystemer. Der er dokumentation for, at en genopretning af landbrugsøkosystemer på længere sigt har en positiv indvirkning på fødevareproduktiviteten, og at naturgenopretning fungerer som en forsikringspolice, der sikrer EU's langsigtede bæredygtighed og modstandsdygtighed. (20)I rapporten om det endelige resultat af konferencen om Europas fremtid opfordrede borgerne Unionen til at beskytte og genoprette biodiversiteten, landskabet og havene, fjerne forurening og fremme viden, oplysning, uddannelse og dialog om miljø, klimaændringer, energiudnyttelse og bæredygtighed. (21)Genopretningen af økosystemer vil sammen med bestræbelser på at mindske handelen med og forbruget af vilde dyr også bidrage til at forebygge fremtidige smitsomme sygdomme med zoonotisk potentiale og opbygge modstandskraften mod dem og vil dermed mindske risikoen for udbrud og pandemier og bidrage til at støtte EU's og verdenssamfundets bestræbelser på at anvende One Health-modellen, hvori det anerkendes, at der er en sammenhæng mellem menneskers sundhed, dyrs sundhed og en sund modstandsdygtig natur. (22)Jordbunden er en integreret del af landøkosystemer. Kommissionens meddelelse fra 2021 "EU's jordbundsstrategi 2030" understreger behovet for at genoprette forringet jordbund og forbedre dens biodiversitet. (23)Rådets direktiv 92/43/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF har til formål at sikre, at Europas mest værdifulde og truede arter og levesteder samt de økosystemer, som de er en del af, beskyttes, bevares og overlever på lang sigt. Natura 2000, som blev oprettet i 1992 og er det største koordinerede net af beskyttede områder i verden, er det centrale instrument til at gennemføre målene i disse to direktiver. (24)Der findes allerede en ramme og vejledning til at fastlægge, om naturtyper, som er beskyttede i henhold til direktiv 92/43/EØF, er i en god tilstand, og om levestederne for de arter, der er omfattet af nævnte direktivs anvendelsesområde, er af tilstrækkelig kvalitet og kvantitet. Genopretningsmål for disse naturtyper og disse levesteder for arter kan fastsættes på grundlag af denne ramme og vejledning. En sådan genopretning vil imidlertid ikke være tilstrækkelig til at få vendt tabet af biodiversitet og genoprette alle økosystemer. For at øge biodiversiteten i økosystemerne som helhed bør der derfor indføres yderligere forpligtelser på grundlag af særlige indikatorer.

(25)Medlemsstaterne bør med udgangspunkt i direktiv 92/43/EØF og direktiv 2009/147/EF og for at fremme opfyldelsen af målene i disse to direktiver træffe genopretningsforanstaltninger, der sikrer, at beskyttede levesteder og arter, herunder vilde fugle, genoprettes i alle Unionens områder, også i de områder, der ikke er omfattet af Natura 2000. (26)Formålet med direktiv 92/43/EØF er at opretholde og genoprette en god bevaringsstatus for naturtyper og arter af vilde dyr og planter af interesse for Unionen. Der fastsættes dog ingen frist for at nå dette mål. Direktiv 2009/147/EF indeholder heller ingen frist for genopretning af fuglebestande i Unionen. (27)Der bør derfor fastsættes frister for at træffe genopretningsforanstaltninger i og uden for Natura 2000-områder med henblik på gradvist at forbedre beskyttede naturtypers tilstand i hele Unionen og genoprette dem, indtil det gunstige referenceområde, der er nødvendigt for at opnå en gunstig bevaringsstatus for disse naturtyper i Unionen, er opnået. For at give medlemsstaterne den nødvendige fleksibilitet til at iværksætte omfattende genopretningsbestræbelser bør naturtyperne grupperes efter det økosystem, de tilhører, og der bør fastsættes tidsbestemte og kvantificerede områdespecifikke mål for grupperne af naturtyper. Derved får medlemsstaterne mulighed for at vælge, hvilke levesteder inden for gruppen der skal genoprettes først. (28)Der bør fastsættes lignende krav for levesteder for de arter, der er omfattet af direktiv 92/43/EØF, og levesteder for de vilde fugle, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2009/147/EF, under særlig hensyntagen til den konnektivitet, der er nødvendig mellem begge de pågældende levesteder, for at arterne kan trives. (29)Det er nødvendigt, at genopretningsforanstaltningerne for naturtyperne er tilstrækkelige og egnede til, at der hurtigst muligt opnås en god tilstand og gunstige referenceområder med henblik på at sikre en gunstig bevaringsstatus. Det er vigtigt, at genopretningsforanstaltningerne sikrer, at de tidsbestemte og kvantificerede områdebaserede mål opfyldes. Genopretningsforanstaltningerne for arternes levesteder skal også være tilstrækkelige og egnede til, at levestederne hurtigst muligt bliver af en tilstrækkelig kvalitet og kvantitet, således at der opnås en god bevaringsstatus for arterne. (30)Det er vigtigt at sikre, at de genopretningsforanstaltninger, der træffes i henhold til denne forordning, giver konkrete og målbare forbedringer af økosystemernes tilstand, både for de enkelte områder, som genoprettes, og på nationalt plan og EU-plan. (31)For at sikre, at genopretningsforanstaltningerne er effektive, og at resultaterne af dem kan måles over tid, er det vigtigt, at der, indtil der er opnået en god tilstand, ses en løbende forbedring i de områder, der er omfattet af sådanne genopretningsforanstaltninger med henblik på at forbedre tilstanden af de levesteder, der er omfattet af anvendelsesområdet for bilag I til direktiv 92/43/EØF, at genoprette de pågældende levesteder og at forbedre deres konnektivitet. (32)Det er også vigtigt, at de områder, der er omfattet af genopretningsforanstaltninger med henblik på at forbedre kvaliteten og kvantiteten af levesteder for arter, som er omfattet af direktiv 92/43/EØF, og af levesteder for vilde fugle, som er omfattet af direktiv 2009/147/EF, viser en løbende forbedring og bidrager til at opnå levesteder af en tilstrækkelig kvantitet og kvalitet for de pågældende arter. (33)Det er vigtigt at sikre en gradvis forøgelse af de områder, der er dækket af naturtyper, som er omfattet af direktiv 92/43/EØF, og som er i en god tilstand på tværs af medlemsstaternes område og Unionens område i det hele taget, indtil det gunstige referenceområde for hver naturtype er opnået og mindst 90 % på medlemsstatsniveau af det pågældende område er i en god tilstand, således at disse naturtyper i Unionen opnår en gunstig bevaringsstatus. (34)Det er vigtigt at sikre en gradvis forøgelse af kvaliteten og kvantiteten af levesteder for arter, som er omfattet af direktiv 92/43/EØF, samt levesteder for vilde fugle, der er omfattet af direktiv 2009/147/EF, på tværs af medlemsstaternes område og i sidste ende Unionens område, indtil den er tilstrækkelig til at sikre de pågældende arters overlevelse på lang sigt. (35)I betragtning af de aktuelle genopretningsbehov er det vigtigt at sikre, at de områder, der er dækket af naturtyper, som er omfattet af denne forordning, ikke forringes i forhold til den nuværende situation, således at genopretningsbehovet ikke stiger yderligere i fremtiden. Der bør dog ses på muligheden for force majeure, som kan medføre en forringelse af områder, der er dækket af sådanne naturtyper, samt uundgåelige ændringer af levesteder, der er direkte forårsaget af klimaændringer, eller som er et resultat af en plan eller et projekt af væsentlig samfundsmæssig interesse, for hvilket der ud fra en vurdering af den enkelte sag ikke findes en mindre skadelig alternativ løsning, eller af en plan eller et projekt, som er tilladt i henhold til artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43/EØF. (36)Det understreges i EU's biodiversitetsstrategi for 2030, at det er nødvendigt at gøre en større indsats for at genoprette forringede marine økosystemer og vigtige gyde- og yngleområder for fisk. Det anføres også i strategien, at Kommissionen foreslår en ny handlingsplan for at bevare fiskeressourcer og beskytte marine økosystemer. (37)De marine naturtyper, som er opført i bilag I til direktiv 92/43/EØF, er defineret bredt og omfatter mange økologisk forskellige undertyper med forskelligt genopretningspotentiale, hvilket gør det vanskeligt for medlemsstaterne at fastlægge egnede genopretningsforanstaltninger, der svarer til niveauet for disse naturtyper. De marine naturtyper bør derfor specificeres yderligere ved hjælp af relevante klassifikationsniveauer for marine levesteder i EU-naturinformationssystemet. Medlemsstaterne bør for at opnå en gunstig bevaringsstatus for hver af disse naturtyper fastlægge gunstige referenceområder, for så vidt som sådanne referenceområder ikke allerede er fastlagt i anden EU-lovgivning. (38)Hvis beskyttelsen af levesteder i kystegne og marine levesteder betyder, at fiske- og akvakulturaktiviteter skal reguleres, finder den fælles fiskeripolitik anvendelse. I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes det navnlig, at der i den fælles fiskeripolitik skal anlægges en økosystembaseret tilgang til fiskeriforvaltning med henblik på at sikre, at fiskeriets negative indvirkning på det marine økosystem minimeres. Det fastlægges også i forordningen, at denne politik har til formål at sikre, at akvakultur og fiskeri ikke nedbryder havmiljøet. (39)For at nå målet om fortsat, langsigtet og vedvarende genopretning af en biologisk mangfoldig og modstandsdygtig natur, bør medlemsstaterne fuldt ud udnytte fiskeripolitikkens muligheder. Inden for rammerne af Unionens enekompetence med hensyn bevarelse af marine biologiske ressourcer har medlemsstaterne mulighed for at træffe ikkediskriminerende foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af fiskebestande og opretholdelse eller forbedring af marine økosystemers bevaringsstatus inden for en grænse på 12 sømil. Medlemsstater, som har en direkte forvaltningsmæssig interesse, kan desuden enes om at indgive fælles henstillinger til bevaringsforanstaltninger, som er nødvendige for at overholde forpligtelser i henhold til EU-retten på miljøområdet. Sådanne foranstaltninger vil blive vurderet og vedtaget efter reglerne og procedurerne i den fælles fiskeripolitik. (40)Ifølge direktiv 2008/56/EF skal medlemsstaterne samarbejde bilateralt og inden for regionale og subregionale samarbejdsmekanismer, bl.a. via regionale havkonventioner, samt hvis der er tale om fiskeriforanstaltninger, inden for rammerne af de regionale grupper, der er nedsat som led den fælles fiskeripolitik. (41)Det er vigtigt, at der også træffes genopretningsforanstaltninger for levesteder for visse marine arter såsom hajer og rokker, der er omfattet af konventionen om beskyttelse af migrerende arter af vilde dyr, men falder uden for anvendelsesområdet for direktiv 92/43/EØF, da de har en vigtig funktion i økosystemet. (42)Medlemsstaterne kan for at støtte genopretningen og undgå en forringelse af levesteder i land-, ferskvands-, kyst- og havområder udpege yderligere områder som "beskyttede områder" eller "strengt beskyttede områder", gennemføre andre effektive områdebaserede bevaringsforanstaltninger og fremme private jordbevaringsforanstaltninger. (43)Byøkosystemer tegner sig for ca. 22 % af landarealet i Unionen og udgør det område, hvor størstedelen af Unionens borgere bor. Grønne byområder omfatter skove, parker, haver, landbrug, gader med træer samt enge og levende hegn i byområder, og de er vigtige levesteder for biodiversiteten, især planter, fugle og insekter, bl.a. bestøvere. De yder også vitale økosystemtjenester, bl.a. ved at begrænse risikoen for og afværge naturkatastroferisici (f.eks. oversvømmelser og varmeøeffekter) og i form af køling, fritidsaktiviteter, vand- og luftfiltrering samt modvirkning af og tilpasning til klimaændringer. (44)Tiltag, der sikrer, at grønne områder i byerne ikke længere er i fare for at blive forringet, skal styrkes kraftigt. For at sikre, at grønne byområder fortsat leverer de nødvendige økosystemtjenester, bør der sættes en stopper for indskrænkningen af dem, og de bør genoprettes og øges, bl.a. ved bedre at integrere grøn infrastruktur og naturbaserede løsninger i byplanlægningen og ved at integrere grøn infrastruktur såsom grønne tage og grønne vægge i bygningernes udformning.

(45)Der opfordres i EU's biodiversitetsstrategi for 2030 til, at der gøres en større indsats for at genoprette ferskvandsøkosystemer og vandløbenes naturlige funktion. Genopretningen af ferskvandsøkosystemer bør omfatte bestræbelser på at genoprette de naturlige forbindelser i vandløbs længderetning og sideløb samt deres bredområder og flodsletter, bl.a. ved at fjerne hindringer og derved opnå en gunstig bevaringsstatus for vandløb, søer og alluviale levesteder og arter, der lever i disse levesteder, som er beskyttet i henhold til direktiv 92/43/EØF og direktiv 2009/147/EF, og opfylde et af de centrale mål i EU's biodiversitetsstrategi for 2030, nemlig at genoprette mindst 25 000 km fritflydende vandløb. Når medlemsstaterne fjerner hindringer, bør de primært koncentrere sig overflødige hindringer, dvs. hindringer, der ikke længere er nødvendige med henblik på produktion af vedvarende energi, sejlads ad indre vandveje, vandforsyning eller anden anvendelse. (46)I Unionen er bestanden af bestøvere faldet betydeligt i de seneste årtier, og en ud af tre biarter og sommerfuglearter er i tilbagegang, mens en ud af ti af disse arter er ved at uddø. Bestøvere er afgørende for, at landøkosystemer kan fungere, for menneskers trivsel og for fødevaresikkerheden, fordi de bestøver vilde og dyrkede planter. Næsten 5 000 000 000 EUR af EU's årlige landbrugsoutput tilskrives direkte bestøvende insekter. (47)Kommissionen iværksatte EU's bestøverinitiativ den 1. juni 2018 som følge af Europa-Parlamentets og Rådets opfordringer om at afhjælpe nedgangen i bestøvere. Rapporten om fremskridt med hensyn til gennemførelsen af EU's bestøverinitiativ viste, at der fortsat er store udfordringer forbundet med håndtere årsagerne til nedgangen i bestøvere, bl.a. brugen af plantebeskyttelsesmidler. Europa-Parlamentet og Rådet opfordrede til, at der gøres en større indsats for at afhjælpe nedgangen i bestøvere og til, at der etableres en EU-omspændende overvågningsramme for bestøvere samt klare mål og indikatorer for tilsagnet om at vende nedgangen i bestøvere. Den Europæiske Revisionsret har anbefalet, at Kommissionen opretter passende styrings- og kontrolmekanismer for at imødegå trusler mod bestøvere. (48)Formålet med forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om bæredygtig anvendelse af plantebeskyttelsesmidler [til vedtagelse den 22. juni 2022, indsæt titel og nummer, når retsakten er vedtaget] er at regulere en af årsagerne til nedgangen i bestøvere ved at forbyde brugen af plantebeskyttelsesmidler i økologisk følsomme miljøer, hvoraf mange er omfattet af nærværende forordning, f.eks. områder, der er levested for bestøverarter, som på EU-rødlisterne er klassificeret som udryddelsestruede. (49)Der er brug for bæredygtige, modstandsdygtige og biologisk mangfoldige landbrugsøkosystemer for at tilvejebringe sikre, bæredygtige og næringsrige fødevarer til overkommelige priser. Biologisk mangfoldige landbrugsøkosystemer øger også landbrugets modstandsdygtighed over for klimaændringer og miljørisici, samtidig med at de skaber fødevaresikkerhed og nye arbejdspladser i landdistrikterne, især job i forbindelse med økologisk landbrug samt turisme og fritidsaktiviteter. Unionen skal derfor forbedre biodiversiteten i sine landbrugsarealer gennem en række forskellige eksisterende praksisser, som er til gavn for eller forenelige med øget biodiversitet, herunder ekstensivt landbrug. Ekstensivt landbrug er afgørende for at kunne bevare mange arter og levesteder i biologisk mangfoldige områder. Der findes mange praksisser for ekstensivt landbrug, som giver flere og betydelige fordele for beskyttelsen af biodiversitet, økosystemtjenester og landskabstræk, bl.a. præcisionslandbrug, økologisk landbrug, agroøkologi, skovlandbrug og ekstensiv drift af permanente græsarealer. (50)Der skal træffes genopretningsforanstaltninger for at øge biodiversiteten i landbrugsøkosystemer i hele Unionen, også i de områder, der ikke er dækket af de naturtyper, der er omfattet af direktiv 92/43/EØF. I mangel af en fælles metode til at vurdere landbrugsøkosystemernes tilstand, som gør det muligt at fastsætte særlige genopretningsmål for landbrugsøkosystemer, bør der indføres en generel forpligtelse til at forbedre biodiversiteten i landbrugsøkosystemer og på grundlag af eksisterende indikatorer måle, om denne forpligtelse er opfyldt. (51)Da agerlandsfugle er velkendte og almindeligt anerkendte nøgleindikatorer for landbrugsøkosystemers sundhed, bør der fastsættes mål for deres genopretning. Forpligtelsen til at opfylde målene vil påhvile medlemsstaterne og ikke de enkelte landbrugere. Medlemsstaterne bør opfylde disse mål ved at indføre effektive genopretningsforanstaltninger på landbrugsjord og ved at samarbejde med og bistå landbrugere og andre interessenter med foranstaltningernes udformning og praktiske gennemførelse. (52)Landbrugsjord med landskabstræk med stor diversitet, bl.a. bræmmer, brakjord i eller uden for omdriften, levende hegn, individuelle træer eller grupper af træer, rækker af træer, markbræmmer, små arealer, grøfter, vandløb, små vådområder, terrasser, stendysser, stenmure, små damme og kulturelle karakteristika skaber grobund for vilde planter og dyr, herunder bestøvere, forebygger erosion og udpining af jorden, filtrerer luft og vand, modvirker klimaændringer og øger tilpasningen hertil og øger landbrugsproduktiviteten for afgrøder, der er afhængige af bestøvning. Produktive træer, som er en del af skovlandbrugssystemer og produktive elementer i ikkeproduktive hegn, kan også betragtes som landskabstræk med stor biodiversitet, forudsat at de ikke gødes eller behandles med plantebeskyttelsesmidler, og forudsat at høsten kun finder sted på tidspunkter, hvor det ikke bringer høje niveauer af biodiversitet i fare. Der bør derfor indføres et krav, som sikrer, at andelen af landbrugsjord med landskabstræk med stor diversitet udgør en stigende andel af landbrugsjorden. Dette krav vil gøre det muligt for Unionen at indfri en af de andre vigtige forpligtelser i EU's biodiversitetsstrategi for 2030, nemlig at dække mindst 10 % af landbrugsarealet med landskabstræk med stor diversitet. Der bør også være en stigende tendens for andre eksisterende indikatorer såsom indekset for sommerfugle på græsarealer og beholdningen af organisk kulstof i dyrket mineraljord. (53)Den fælles landbrugspolitik har til formål at støtte og styrke miljøbeskyttelsen, herunder biodiversiteten. Den omfatter specifikke mål om at bidrage til at standse og vende tab af biodiversitet, øge økosystemtjenesterne og bevare levesteder og landskaber. Ifølge den nye fælles landbrugspolitiks konditionalitetsbestemmelser skal modtagere af arealrelateret støtte ifølge norm 8 i normer for god landbrugs- og miljømæssig stand af jord (GLM 8) afsætte mindst 4 % af agerjord på bedriftsniveau til ikkeproduktive arealer og landskabstræk, herunder braklagt jord, og bevare eksisterende landskabstræk. Den andel på 4 %, der skal afsættes i overensstemmelse med nævnte norm, kan reduceres til 3 %, hvis visse forudsætninger er opfyldt. Forpligtelsen skal bidrage til, at medlemsstaterne opnår en positiv tendens i landskabstræk med stor diversitet på landbrugsjord. Derudover har medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik mulighed for at indføre økoordninger for landbrugspraksis, som gennemføres af landbrugere på landbrugsområder, og som kan omfatte bevarelse og skabelse af landskabstræk eller ikkeproduktive områder. Ligeledes kan medlemsstaterne i de strategiske planer, der udarbejdes som led i den fælles landbrugspolitik, også medtage miljø- og klimavenlige landbrugsforpligtelser, som går videre end betingelserne i GLM 8 og/eller bio-ordninger. Natur- og biodiversitetsprojekter under Life vil også bidrage til at bringe Europas biodiversitet på landbrugsjord på rette kurs mod genopretning senest i 2030 ved at støtte gennemførelsen af direktiv 92/43/EØF og direktiv 2009/147/EF samt EU's biodiversitetsstrategi for 2030. (54)Genopretning af vådområder med organisk jord, der anvendes til landbrugsformål (dvs. til græsarealer og dyrkede arealer), og som er drænede tørvemoser, bidrager til at opnå betydelige biodiversitetsfordele, en væsentlig reduktion af drivhusgasemissioner og andre miljømæssige fordele, og er samtidig med til at skabe et mangfoldigt landbrugslandskab. Medlemsstaterne kan vælge blandt en bred vifte af genopretningsforanstaltninger for drænede tørveområder, der anvendes til landbrug, fra omlægning af dyrkede arealer til permanente græsarealer og ekstensiveringsforanstaltninger ledsaget af reduceret dræning til fuldstændig genopretning med mulighed for dyrkning af vådområder eller etablering af tørveformerende vegetation. Der opnås størst klimafordele ved at genoprette vådområder, der har været anvendt til dyrkede arealer, efterfulgt af genopretning af græsarealer, der har været anvendt til intensiv drift. For at give medlemsstaterne en vis fleksibilitet i forbindelse med opfyldelsen af genopretningsmålene for drænede tørvemoser, der anvendes til landbrugsformål, kan de lade genopretningsforanstaltningerne og genopretningen af drænede tørvemoser i områder med tørveudvinding samt til en vis grad genopretningen af drænede tørvemoder, der benyttes til anden arealanvendelse (f.eks. skove), indgå i beregningen af, om målene for drænede tørvemoser, der anvendes til landbrugsformål, er opfyldt. (55) (56)For at høste det fulde udbytte af biodiversitet bør genopretningen af drænede tørvemoser udvides til mere end de vådområder, der er opført som naturtyper i bilag I til direktiv 92/43/EØF, og som skal genoprettes og genetableres. Data om omfanget af organiske jorde og deres drivhusgasemissioner og -optag overvåges og stilles til rådighed gennem LULUCF-sektorrapporteringen i medlemsstaternes nationale drivhusgasopgørelser, som indsendes til UNFCCC. Genoprettede tørvemoser kan fortsat anvendes produktivt på alternative måder. Dyrkning af vådområder kan f.eks. omfatte dyrkning af forskellige slags rør, visse former for træ, blåbær, tranebær, sphagnum og græsning med vandbøfler. Sådanne praksisser bør bygge på principperne om bæredygtig forvaltning og tage sigte på at øge biodiversiteten, så de har en høj værdi både økonomisk og økologisk. Dyrkning af vådområder kan også være til gavn for flere arter, som er truede i Unionen, og kan fremme vådområders og tilhørende artsbestandes konnektivitet i Unionen. Finansieringen af foranstaltninger til at genoprette drænede tørvemoser og til at give erstatning for indkomsttab kan komme fra en lang række kilder, herunder fra udgifter under Unionens budget og EU-finansieringsprogrammer. (57)I den nye EU-skovstrategi for 2030 beskrives behovet for at genoprette skovens biodiversitet. Skove og andre træbevoksede landområder dækker mere end 43,5 % af EU's landområder. Skovøkosystemer med rig biodiversitet er sårbare over for klimaændringer, men er også en naturlig allieret i vores bestræbelser på at tilpasse os til og modvirke klimaændringer og klimarelaterede risici, bl.a. ved at fungere som kulstoflager og kulstofdræn, og de yder mange andre vigtige økosystemtjenester og -goder i form af f.eks. tømmer og træ, fødevarer og andre produkter, som ikke er af træ, klimaregulering, stabilisering og erosionskontrol af jorden og rensning af luft og vand. (58)Der skal træffes genopretningsforanstaltninger for at øge biodiversiteten i skovøkosystemerne i hele Unionen, også i de områder, der ikke er dækket af de naturtyper, der er omfattet af direktiv 92/43/EØF. I mangel på en fælles metode til at vurdere skovøkosystemernes tilstand, som gør det muligt at fastsætte særlige genopretningsmål for skovøkosystemer, bør der indføres en generel forpligtelse til at forbedre biodiversiteten i skovøkosystemerne og måle, om denne forpligtelse er opfyldt, på grundlag af eksisterende indikatorer såsom stående og liggende dødt ved, andelen af skove med en uens alderssammensætning, skovkonnektivitet, indekset for almindelige skovfugle og lageret af organisk kulstof. (59)Genopretningsmål og -forpligtelser for levesteder og arter, der er beskyttet i henhold til direktiv 92/43/EØF og 2009/147/EF, for bestøvere samt for ferskvands-, by-, landbrugs- og skovøkosystemer bør supplere og være i synergi med hinanden, således at det overordnede mål om at genoprette økosystemer i hele Unionens land- og havområder opfyldes. De genopretningsforanstaltninger, der er nødvendige for at opfylde et specifikt mål, vil i mange tilfælde bidrage til at opfylde andre mål eller forpligtelser. Medlemsstaterne bør derfor planlægge genopretningsforanstaltningerne strategisk, så de bidrager mest muligt effektivt til naturgenopretning i hele Unionen. Genopretningsforanstaltningerne bør også planlægges på en sådan måde, at de bidrager til modvirkning af og tilpasning til klimaændringer og til forebyggelse og bekæmpelse af virkningerne af naturkatastrofer. De bør stræbe efter at optimere økosystemers økologiske, økonomiske og sociale funktion, heruder deres produktivitetspotentiale, og tage hensyn til deres bidrag til en bæredygtige udvikling i de pågældende områder og lokalsamfund. Det er vigtigt, at medlemsstaterne udarbejder deltaljerede genopretningsplaner på grundlag af den bedste tilgængelige videnskabelige dokumentation, og at offentligheden tidligt får mulighed for reelt at deltage i planernes udarbejdelse. Medlemsstaterne bør tage højde for de særlige vilkår og behov på deres område, så planerne svarer til de relevante pres, trusler og årsager til tabet af biodiversitet, og de bør samarbejde for at sikre genopretning og konnektivitet på tværs af grænser. (60)For at sikre synergier mellem de forskellige foranstaltninger, som er eller vil blive truffet for at beskytte, bevare og genoprette naturen i Unionen, bør medlemsstaterne ved udarbejdelsen af deres nationale genopretningsplaner tage hensyn til: de bevaringsforanstaltninger, der er truffet for Natura 2000-områder, og de prioriterede aktionsplaner, der er udarbejdet i overensstemmelse med direktiv 92/43/EØF og direktiv 2009/147/EF; de foranstaltninger, der træffes for at opnå en god økologisk og kemisk tilstand for vandområder, herunder i de vandområdeplaner, der udarbejdes i overensstemmelse med direktiv 2000/60/EF; de havstrategier, der udarbejdes i overensstemmelse med direktiv 2008/56/EF, for at opnå en god miljøtilstand for Unionens havområder; de nationale programmer for bekæmpelse af luftforurening, som udarbejdes i overensstemmelse med direktiv (EU) 2016/2284; de nationale strategier og handlingsplaner for biologisk mangfoldighed, der udarbejdes i overensstemmelse med artikel 6 i biodiversitetskonventionen, samt de bevaringsforanstaltninger, der vedtages i henhold til forordning (EU) nr. 1380/2013, og de tekniske foranstaltninger, som vedtages i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1241. (61)For at sikre sammenhæng mellem målene i denne forordning og direktiv (EU) 2018/2001, forordning (EU) 2018/1999 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF for så vidt angår fremme af energi fra vedvarende energikilder, navnlig under udarbejdelsen af de nationale genopretningsplaner, bør medlemsstaterne tage hensyn til de muligheder, som projekter for vedvarende energi giver for at bidrage til opfyldelse af målene for naturgenopretning. (62)I betragtning af hvor vigtigt det er at tage fat på problemerne med både tab af biodiversitet og klimaændringer, bør der ved genopretningen af biodiversitet tages hensyn til udnyttelsen af vedvarende energi og omvendt. Det fremgår af meddelelsen om REPowerEU: En fælles europæisk indsats for mere sikker og bæredygtig energi til mere overkommelige priser, at medlemsstaterne hurtigt bør kortlægge, vurdere og sikre passende land- og havområder, der er til rådighed for projekter for vedvarende energi, i overensstemmelse med deres nationale energi- og klimaplaner, bidragene til det reviderede 2030-mål for vedvarende energi og andre faktorer såsom tilgængeligheden af ressourcer, netinfrastruktur og målene i EU's biodiversitetsstrategi. Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv (EU) 2018/2001 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder, direktiv 2010/31/EU om bygningers energimæssige ydeevne og direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet og Kommissionens henstilling om fremskyndelse af tilladelsesprocedurerne for projekter vedrørende vedvarende energi og fremme af elkøbsaftaler, som begge blev vedtaget den 18. maj 2022, giver også mulighed for at udpege særligt egnede områder for vedvarende energi. Der er tale om specifikke lokaliteter på land eller på havet, som er særligt egnede til, at der installeres anlæg til produktion af energi fra andre vedvarende energikilder end biomasseforbrændingsanlæg, og hvor anvendelsen af en særlig type vedvarende energi ikke forventes at have nogen betydelige miljøkonsekvenser i lyset af det udvalgte områdes særlige karakteristika. Medlemsstaterne bør give prioritet til kunstige og bebyggede overflader såsom tage, transportinfrastrukturområder, parkeringsområder, affaldsanlæg, industriområder, miner, kunstige indre vandområder, søer eller reservoirer, og, hvor det er relevant, byspildevandsrensningsanlæg samt forringede landområder, der ikke kan anvendes til landbrug Ved udpegelsen af særligt egnede områder for vedvarende energi bør medlemsstaterne undgå beskyttede områder og tage hensyn til deres genopretningsplaner. Medlemsstaterne bør koordinere udarbejdelsen af nationale genopretningsplaner med udpegelsen af særligt egnede områder for vedvarende energi. Under udarbejdelsen af naturgenopretningsplanerne bør medlemsstaterne sikre synergier med de særligt egnede områder for vedvarende energi, der allerede er udpeget, og sikre, at de særligt egnede områder for vedvarende energis funktion, herunder de tilladelsesprocedurer, der gælder særligt egnede områder for vedvarende energi, jf. direktiv (EU) 2018/2001, forbliver uændret. (63)For at sikre synergi med de genopretningsforanstaltninger, der allerede er planlagt eller truffet i medlemsstaterne, bør disse genopretningsforanstaltninger anerkendes i de nationale genopretningsplaner, og der bør tages højde for dem. Da det ifølge IPCC-rapporten fra 2022 haster at få truffet foranstaltninger til genopretning af forringede økosystemer, bør medlemsstaterne gennemføre disse foranstaltninger sideløbende med, at de udarbejder genopretningsplanerne. (64)Der bør i de nationale genopretningsplaner også tages hensyn til resultaterne af forskningsprojekter, som er relevante for vurderingen af økosystemernes tilstand, kortlægningen og iværksættelsen af genopretningsforanstaltninger og for overvågningen.

(65)Der bør tages hensyn til den særlige situation, som regionerne i Unionens yderste periferi befinder sig i, som anført artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori det fastsættes, at der kan træffes særlige foranstaltninger til støtte for disse regioner. Som det fremgår af EU's biodiversitetsstrategi for 2030, bør der lægges særlig vægt på at beskytte og genoprette økosystemerne i regionerne i den yderste periferi grundet disses usædvanligt høje biodiversitetsværdi. (66)Det Europæiske Miljøagentur ("EEA") bør bistå medlemsstaterne med udarbejdelsen af nationale genopretningsplaner og overvågningen af de fremskridt, der gøres for at opfylde genopretningsmål og -forpligtelser. Kommissionen bør vurdere, om de nationale genopretningsplaner er egnede til at opfylde disse mål og forpligtelser. (67)Det fremgår af Kommissionens rapport om naturens tilstand fra 2020, at en betydelig del af de oplysninger, som medlemsstaterne indberetter i henhold til artikel 17 i Rådets direktiv 92/43/EØF og artikel 12 i direktiv 2009/147/EF, især om bevaringsstatus og tendenser for de naturtyper og arter, de beskytter, stammer fra delvise undersøgelser eller kun er baseret på ekspertvurderinger. Ifølge samme rapport er status for flere naturtyper og arter, som er beskyttede i henhold til direktiv 92/43/EØF, endnu ikke kendt. Det er nødvendigt at få afhjulpet denne manglende viden og investere i overvågning og tilsyn, som kan danne grundlag for veldokumenterede og videnbaserede nationale genopretningsplaner. For at gøre de forskellige overvågningsmetoder mere rettidige, effektive og sammenhængende bør der ved overvågningen gøres bedst mulig brug af resultaterne af EU-finansierede forsknings- og innovationsprojekter, nye teknologier såsom in situ-overvågning og telemåling, idet der gøres brug af rumdata og -tjenester, som leveres som led i EU's rumprogram (EGNOS/Galileo og Copernicus). EU's missioner "Genopretning af vores oceaner og farvande", "Tilpasning til klimaændringer" og "En jordpagt for Europa" vil støtte gennemførelsen af genopretningsmålene. (68)For at følge fremskridtene med gennemførelsen af de nationale genoprettelsesplaner, de iværksatte genopretningsforanstaltninger, de områder, der er omfattet af genopretningsforanstaltninger, og dataene om opgørelsen over hindringer for vandløbskontinuitet bør der indføres et system, der pålægger medlemsstaterne at oprette, ajourføre og offentliggøre relevante data om resultaterne af en sådan overvågning. Ved den elektroniske indberetning af data til Kommissionen bør EEA's Reportnet-system benyttes, og den administrative byrde for alle enheder bør begrænses mest muligt. For at sikre en hensigtsmæssig infrastruktur for offentlig adgang, rapportering og datadeling mellem offentlige myndigheder bør medlemsstaterne, når det er relevant, basere dataspecifikationerne på de specifikationer, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2003/4/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1024. (69)For at sikre, at denne forordning gennemføres effektivt, bør Kommissionen efter anmodning bistå medlemsstaterne gennem instrumentet for teknisk støtte, som giver mulighed for skræddersyet teknisk støtte til udformning og gennemførelse af reformer. Den tekniske støtte omfatter f.eks. styrkelse af den administrative kapacitet, harmonisering af de lovgivningsmæssige rammer og udveksling af relevant bedste praksis. (70)Kommissionen bør aflægge rapport om medlemsstaternes fremskridt med hensyn til at opfylde genopretningsmålene og -forpligtelserne i denne forordning på grundlag af EU-omspændende statusrapporter udarbejdet af EEA samt andre analyser og rapporter, som medlemsstaterne har stillet til rådighed på relevante politikområder såsom natur-, hav- og vandpolitik. (71)For at sikre at målene og forpligtelserne i denne forordning opfyldes, er det yderst vigtigt, at der foretages tilstrækkelige private og offentlige investeringer i genopretning, og medlemsstaterne bør integrere udgifter til biodiversitetsmål, herunder i forbindelse med offer- og omstillingsomkostninger som følge af gennemførelsen af de nationale genopretningsplaner, i deres nationale budgetter og vise, hvordan EU-midlerne anvendes. Med hensyn til EU-finansiering bidrager udgifter over EU-budgettet og EU-finansieringsprogrammer, som f.eks. programmet for miljø- og klimaindsatsen (Life), Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond (EHFAF), Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Samhørighedsfonden og Fonden for Retfærdig Omstilling samt Unionens rammeprogram for forskning og innovation, Horisont Europa, til biodiversitetsmål med en ambition om, at der skal afsættes 7,5 % i 2024 og 10 % i 2026 og 2027 af de årlige udgifter under den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 til biodiversitetsmål. Genopretnings- og resiliensfaciliteten (RRF) er en yderligere kilde til finansiering af beskyttelse og genopretning af biodiversitet. Med hensyn til Life-programmet bør der lægges særlig vægt på hensigtsmæssig anvendelse af de strategiske naturprojekter som et specifikt redskab, der kan støtte gennemførelsen af denne forordning ved at integrere tilgængelige finansielle ressourcer på en effektiv måde. (72)Der findes en række EU-initiativer og nationale og private initiativer til fremme af privat finansiering, som f.eks. InvestEU-programmet, der giver mulighed for at mobilisere offentlig og privat finansiering til støtte for bl.a. forøgelse af natur og biodiversitet ved hjælp af grønne og blå infrastrukturprojekter og kulstofbindende dyrkning som en grøn forretningsmodel. (73)Medlemsstaterne bør ved udarbejdelsen og gennemførelsen af de nationale genopretningsplaner fremme en fair tilgang, hvor offentligheden generelt inddrages, ved at have procedurer for offentlighedens deltagelse og ved tage hensyn til lokalsamfundenes og interessenternes behov. (74)I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/2115 skal de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik bidrage til opfyldelsen af og være i overensstemmelse med de langsigtede nationale mål, der er fastsat i eller udspringer af de retsakter, der er opført i bilag XIII til nævnte forordning. Nærværende forordning om naturgenopretning bør tages i betragtning, når Kommissionen i henhold til artikel 159 i forordning ((EU) 2021/2115) senest den 31. december 2025 reviderer listen i bilag XIII til nævnte forordning. (75)I overensstemmelse med forpligtelsen i det 8. miljøhandlingsprogram frem til 2030 bør medlemsstaterne udfase miljøskadelige tilskud på nationalt plan ved at gøre bedst mulig brug af markedsbaserede instrumenter og grønne budgetteringsværktøjer, herunder dem, der er nødvendige for at sikre en socialt retfærdig omstilling, og bistå virksomheder og andre interessenter med at udvikle standardiseret regnskabspraksis for naturkapital. (76)For at muliggøre den nødvendige tilpasning af nærværende forordning bør Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF, for så vidt angår ændring af bilag I–VII, for at tilpasse gruppen af levesteder, ajourføre oplysningerne i indekset for almindelige agerlandsfugle samt tilpasse listen over biodiversitetsindikatorer for landbrugsøkosystemer, listen over biodiversitetsindikatorer for skovøkosystemer og listen over marine arter til den seneste videnskabelige dokumentation og eksemplerne på genopretningsforanstaltninger. Det er især vigtigt, at Kommissionen foretager de relevante høringer som led i det forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer foretages i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning52. Navnlig for at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter vil Europa-Parlamentet og Rådet modtage alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter vil systematisk have adgang til møder i de ekspertgrupper i Kommissionen, der beskæftiger sig med forberedelsen af delegerede retsakter. (77)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at præcisere metoden til overvågning af bestøvere, at præcisere metoderne til overvågning af de indikatorer for landbrugsøkosystemer, der er opført i bilag IV til denne forordning, og indikatorerne for skovøkosystemer, der er opført i bilag VI til denne forordning, at udvikle en ramme for fastsættelse af tilfredsstillende niveauer af bestøvere, af indikatorer for landbrugsøkosystemer, der er opført i bilag IV til denne forordning, og af indikatorer for skovøkosystemer, der er opført i bilag VI til denne forordning, at fastlægge et ensartet format for de nationale genopretningsplaner samt at fastsætte formatet, rammen og de nærmere ordninger for elektronisk indberetning af data og oplysninger til Kommissionen. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (78)Kommissionen bør foretage en evaluering af denne forordning. I henhold til punkt 22 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning bør denne evaluering baseres på de fem kriterier effektivitet, virkningsfuldhed, relevans, sammenhæng og EU-merværdi og bør danne grundlag for konsekvensanalyser af mulige yderligere tiltag. Kommissionen bør desuden vurdere, om der er behov for at fastsætte yderligere genopretningsmål på grundlag af fælles metoder til vurdering af tilstanden af de økosystemer, der ikke er omfattet af artikel 4 og 5, under hensyntagen til den seneste videnskabelige dokumentation. (79)Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål — VEDTAGET DENNE FORORDNING: KAPITEL I ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand 1.I denne forordning fastsættes regler med henblik på at bidrage til: (a)den fortsatte, langsigtede og vedvarende genopretning af en biologisk mangfoldig og modstandsdygtig natur i alle EU's land- og havområder ved at genoprette økosystemer (b)opfyldelse af Unionens overordnede mål vedrørende modvirkning af og tilpasning til klimaændringer (c)opfyldelse af EU's internationale forpligtelser. 2.Denne forordning udstikker en ramme, inden for hvilken medlemsstaterne uden ophold skal træffe effektive og områdebaserede genopretningsforanstaltninger, som tilsammen skal dække mindst 20 % af EU's land- og havområder senest i 2030 og alle økosystemer, som har behov for at blive genoprettet, senest i 2050. Artikel 2

Geografisk anvendelsesområde Denne forordning finder anvendelse på de økosystemer, der er omhandlet i artikel 4–10: (a)på medlemsstaternes område (b)i vandområder, på havbunden og i undergrunden på havsiden af den basislinje, hvorfra bredden af de territoriale farvande måles, til den yderste grænse af det område, hvor en medlemsstat udøver suveræne rettigheder i overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention fra 1982. Artikel 3

Definitioner I denne forordning forstås ved: (1)"økosystem": et dynamisk system af plante-, dyre- og mikroorganismesamfund og disses abiotiske miljø, der vekselvirker som en funktionel enhed, og som omfatter naturtyper, levesteder for arter og artsbestande (2)"levested for en art": et miljø, der er kendetegnet ved specifikke abiotiske og biotiske faktorer, og hvor arten lever på et af stadierne i sin livscyklus (3)"genopretning": en proces, der aktivt eller passivt bidrager til genopretningen af et økosystem henimod eller til en god tilstand, af en naturtype til den bedste opnåelige tilstand og til dens gunstige referenceområde, af et levested for en art til en tilstrækkelig kvalitet og kvantitet eller af artsbestande til tilfredsstillende niveauer med henblik på at bevare eller øge biodiversiteten og økosystemets modstandsdygtighed (4)"god tilstand": en tilstand, hvor de vigtigste kendetegn ved et økosystem, nemlig dets fysiske, kemiske, kompositoriske, strukturelle og funktionelle tilstand, samt de særlige kendetegn ved dets landskab og havområde afspejler den høje grad af økologisk integritet, stabilitet og modstandsdygtighed, der er nødvendig for at sikre dets opretholdelse på lang sigt (5)"gunstigt referenceområde": det samlede areal af en naturtype i et givent biogeografisk område eller havområde på nationalt plan, der anses for at være det minimum, der er nødvendigt for at sikre naturtypens og dens arters levedygtighed på længere sigt, samt alle betydelige økologiske variationer heraf i dets naturlige udbredelsesområde, og som består af naturtypens areal og, hvis dette areal ikke er tilstrækkeligt, af det areal, der er nødvendigt for at genetablere naturtypen

(6)"levested af tilstrækkelig kvalitet": kvaliteten af en arts levested, som gør det muligt at opfylde en arts økologiske krav på et givent stadium i dens livscyklus, således at den kan opretholde sig selv på længere sigt som en levedygtig del af sit levested i sit naturlige udbredelsesområde (7)"levested af tilstrækkelig kvantitet": kvantiteten af en arts levested, som gør det muligt at opfylde en arts økologiske krav på givent stadium i dens livscyklus, således at den kan opretholde sig selv på længere sigt som en levedygtig del af sit levested i sit naturlige udbredelsesområde (8) "bestøver": et vildt dyr, der transporterer pollen fra en plantes støvknap til en plantes støvfang og dermed muliggør befrugtning og produktion af frø (9)"nedgang i bestøverbestande": et fald i mængden eller mangfoldigheden, eller begge dele, af bestøvere (10)"lokal administrativ enhed" eller "LAU": en administrativ underopdeling på lavt niveau i en medlemsstat under provins-, regions- eller statsniveau, der fastlagt i henhold til artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 (11)"byer": LAU, hvor mindst 50 % af befolkningen bor i en eller flere urbane centre målt efter den urbaniseringsgrad, der er fastsat i henhold til artikel 4b, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1059/2003 (12)"mindre byer og forstæder": LAU, hvor under 50 % af befolkningen bor i et urbant center, men hvor mindst 50 % af befolkningen bor i en urban klynge målt efter den urbaniseringsgrad, der er fastsat i henhold til artikel 4b, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1059/2003 (13)"grønt byområde": alle grønne urbane områder løvskov, nåleskov blandet skov, naturlige græsarealer, moser og heder, kratskov og tyndt bevoksede områder – som de ses i byer, mindre byer og forstæder beregnet på grundlag af data fra Copernicus-Landovervågningstjenesten, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/696 (14)"trækronedækning i byområder": det samlede areal af trædækning i byer, mindre byer og forstæder beregnet på grundlag af data om trædækningstæthed fra Copernicus-Landovervågningstjenesten, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/696. (15)"særligt egnede områder for vedvarende energi" særligt egnede områder for vedvarende energi som defineret i artikel 2, nr. 9a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2018/2001/EU. KAPITEL II GENOPRETNINGSMÅL OG -FORPLIGTELSER Artikel 4

Genopretning af land-, kyst- og ferskvandsøkosystemer 1.Medlemsstaterne træffer de genopretningsforanstaltninger, der er nødvendige for at opnå en god tilstand i områder med de naturtyper, der er opført i bilag I, og som ikke er i en god tilstand. Disse foranstaltninger skal være indført på mindst 30 % af arealet af hver gruppe af naturtyper, der er opført i bilag I, og som ikke er i en god tilstand, som kvantificeret i den nationale genoprettelsesplan, jf. artikel 12, senest i 2030, på mindst 60 % senest i 2040 og på mindst 90 % senest i 2050. 2.Medlemsstaterne træffer de genopretningsforanstaltninger, der er nødvendige for at genetablere de naturtyper, der er opført i bilag I, i områder, som ikke er dækket af disse naturtyper. Disse foranstaltninger skal være indført på områder, der tegner sig for mindst 30 % af det samlede yderligere areal, der er nødvendigt for at nå det samlede gunstige referenceområde for hver gruppe af naturtyper, der er opført i bilag II, som kvantificeret i den nationale genoprettelsesplan, jf. artikel 12, senest i 2030, mindst 60 % af dette areal senest i 2040 og 100 % af arealet senest i 2050. 3.Medlemsstaterne træffer for land-, kyst- og ferskvandslevesteder for de arter, der er opført i bilag II, IV og V til direktiv 92/43/EØF, og for land-, kyst- og ferskvandslevesteder for de vilde fugle, der er omfattet af direktiv 2009/147/EF, de genopretningsforanstaltninger, som er nødvendi