KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 04.09.1996 
KOM(96) 398 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
De unge landmænd og generationsskifteproblemerne 
i EUfs landbrug 

De unge landmænd og generationsskifteproblemerne i EU's landbrug 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
I. INDLEDNING 3 ex. 
II. DE UNGE LANDMÆNDS VANSKELIGHEDER OG ØNSKER 2 
1. AFFOLKNING OG TILBAGEGANG 1 LANDDISTRIKTERNE 2 
2. BEVARELSE AF LANDDISTRIKTERNE OG KVINDERNES BIDRAG 2 
3. ETABLERINGSOMKOSTNINGER 3 
4. DELING AF INDKOMSTEN I OVERTAGELSESPERIODEN 4 
III. EU-FORANSTALTNINGER 4 
1. STRUKTURFORANSTALTNINGER UNDER MAL 5a 4 
1.1. Etablerings- og investeringsstøtte 
1.2. Støtte til erhvervsuddannelse af unge landmænd 
2. LEDSAGEFORANSTALTNINGER I FORBINDELSE MED REFORMEN 
AF DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK 6 
3. POLITIKKEN FOR UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE 
I FORBINDELSE MED REGIONALPROGRAMMER 7 
3.1. Mål 1: Udvikling og strukturtilpasning i de tilbagestående regioner 
3.2. Mål 5b: Udvikling og strukturtilpasning i landdistrikterne 
3.3. Mål 6: Udvikling og strukturtilpasning i regioner med yderst lav befolkningstæthed 
3.4. LEADER (indbyrdes forbindelse mellem aktioner til erhvervsmæssig 
udvikling af landdistrikterne) 
3.5. Pilot- og demonstrationsprojekter 
4. DE FÆLLES MARKEDSORDNINGER 9 
5. ANDRE FORANSTALTNINGER 11 
5.1. EU's uddannelsesprogrammer 
5.2. Det nye EU-forskningsprogram 
5.3. Information 
IV. FORSLAG OG HENSTILLINGER 12 
1. EU-FORANSTALTNINGER 12 
1.1. Etableringsstøtte 
1.2. Uddannelse 
1.3. Førtidspensionering 
1.4. Markedsordninger 
l NATIONALE l'oRANSTAl TNINGLK h 
2.1. Arveret 
2.2. Skatte- og afgiftsforhold 
2.3. Forpagtning 
2.4. Forberedelse af overdragelsen: Nye former for partnerskab forældre/barn (eller anden 
efterfølger) 
2.5. Vikarordninger 
2.6. Etablering af unge, der ikke har oprindelse i landmiljø 
3. FORBEDRET INFORMATION 18 
De unge landmænd og generationsskifteproblemerne i EU's landbrug 
I. INDLEDNING 
Denne rapport forelægges af Kommissionen som et bidrag til debatten om unge 
landmænds etablering i landbruget, bl.a. for at efterkomme det ønske, der blev givet 
udtryk for på landbrugsministrenes uformelle rådsmøde i Ioannina 
I Den Europæiske Union findes der i dag næsten 8,5 millioner bedrifter. Ifølge 
EUROSTAT's seneste undersøgelse af landbrugsbedrifternes struktur i De Tolv (1989-
1991) er det kun 8,3% af bedriftsledeme, der er under 35 år, medens 24,5%, dvs. næsten 
hver fjerde aktive bedriftsleder, er over 65 år gammel. Bedriftsledernes gennemsnitlige 
alder er steget betydeligt i de seneste år. De seneste oplysninger viser, at 53,6% af 
bedriftsledeme i EU er 55 år eller derover. Selv om der endnu ikke foreligger 
fuldstændige oplysninger, ser det ud til, at situationen er nogenlunde den samme i de nye 
medlemsstater. 
Oplysningerne om de unge landmænds nuværende situation i Den Europæiske Union er 
meget forskelligartede, hvilket gør det vanskeligt at foretage en meningsfuld 
sammenligning af situationen i de enkelte medlemsstater. I en periode med væsentlige 
økonomiske ændringer gør mangelen på eller den hurtige forældelse af visse statistiske 
oplysninger det desuden vanskeligere at opnå en samlet oversigt. 
De foreliggende oplysninger bekræfter, at de unge landmænd generelt leder bedrifter, hvis 
gennemsnitlige areal ikke blot er større end det nationale gennemsnit, men det største 
blandt alle aldersgrupper. For Den Europæiske Union er det gennemsnitlige ULA for 
driftslederne på under 35 år på 19,4 ha, medens det samlede gennemsnit er på 15 ha. Det 
gennemsnitlige areal for de enkelte aldersgrupper er aftagende med alderen og er helt 
nede på 6,7 ha for de bedrifter, der ledes af landbrugere på 65 år og derover. En sådan 
tendens kan iagttages i alle medlemsstaterne, medens situationen med hensyn til det 
gennemsnitlige ULA i absolutte tal er forskellig fra det ene land til det andet, og 
betingelserne for de unge landmænd kan derfor bedre sammenlignes med situationen for 
deres ældre kolleger end med situationen for unge landmænd, der er etableret i en anden 
medlemsstat. Også hvad angår bedrifternes økonomiske forhold, er der store forskelle 
mellem medlemsstaterne, men her afviger betingelserne for de unge ikke i særlig grad fra 
betingelserne for de ældre landmænd i samme region. Med hensyn til driftsgrenene skal 
det understreges, at de unge er stærkt repræsenteret inden for gartneri og 
malkekvægsbrug. 
Alligevel er det muligt at drage nogle væsentlige konklusioner med hensyn til de 
problemer, som landmændene står over for i etableringsfasen, og at fastslå, hvilke 
initiativer der er nyttige på EU-plan og nationalt plan. Med hensyn til etableringen findes 
der på EU-plan hensigtsmæssige rammebestemmelser, som giver mulighed for en indsats 
i adskillige tilfælde, navnlig ved hjælp af strukturfondene, hvis midler giver 
medlemsstaterne og regionerne mulighed for at gennemføre særlige foranstaltninger Men 
både med hensyn til anvendelsen af strukturfondenes instrumenter og med hensyn til 
landbrugsmarkederne bør det understreges, at der er betydelige forskelle mellem de 
foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater træffer til fordel for de unge landmænd. 
Henset til Den Europæiske Unions væsentlige interesse i at tilskynde til en dynamisk 
landbrugssektor, der kan klare fremtidens udfordringer, har Kommissionen i forbindelse 
med denne rapport besluttet at forelægge visse retningslinjer med henblik på at fremme 
et minimum af overensstemmelse mellem de muligheder, der tilbydes de unge landmænd 
i de forskellige dele af Unionen. Under iagttagelse af subsidiaritetsprincippet vil den 
beskrevne fremgangsmåde fortsat give medlemsstaterne en betydelig handlefrihed med 
hensyn til den konkrete anvendelse, så der kan tages hensyn til de faktiske forhold i de 
forskellige berørte områder. 
H. DE UNGE LANDMÆNDS VANSKELIGHEDER OG ØNSKER 
Ligesom de erhvervsdrivende inden for andre sektorer, der er inde i en hurtig udvikling, 
står et stort antal landbrugere i dag over for en ny socioøkonomisk situation og en følelse 
af usikkerhed, som også gør sig gældende for de unge. Det skal også understreges, at en 
stor del af de vanskeligheder, som de unge landmænd står over for, navnlig af økonomisk 
art, ikke er specifikke for landbruget, men optræder inden for alle erhverv i forbindelse 
med generationsskiftet. 
1 AFFOLKNING OG TILBAGEGANG I LANDDISTRIKTERNE 
I de "afsides beliggende" landdistrikter, der er afhængige af landbrugsaktiviteten, er 
affolkningen det mest åbenbare problem. Disse områder er præget af en lav 
befolkningstæthed og en ældning af befolkningen. Det skyldes i første række den 
naturlige udvikling med hensyn til arbejdskraften inden for landbmget som følge af 
udbredelsen af mere produktive metoder. I en sektor, der er præget af familiebedrifter, 
indebærer produktivitetsforøgelsen en nedgang i antallet af bedrifter ôg/eller en forøgelse 
af antallet af deltidsbeskæftigede. Når en producent med landbrug som hovederhverv 
trækker sig tilbage, er det derfor uundgåeligt, at bedriften sammenlægges mèd en anden, 
eller at overtageren driver den som deltidsbeskæftigelse. I 
Desuden er de svageste og mest tilbagestående landdistrikter ofte præget aft en mangel 
på infrastrukturer og en svag diversificering af økonomien. Nødvendigheden af her at 
udvikle de grundlæggende servicefunktioner (bl.a. på områderne for sundhed, uddannelse, 
kultur, fritidsaktiviteter og offentlig transport) er almindeligt kendt, men modvirkes ofte 
af et tiltagende krav om en nedbringelse af de offentlige udgifter. 
Der er her tale om et særdeles vigtigt problem, som bliver mere og mere akut, og som 
for en stor dels vedkommende må løses gennem de foranstaltninger, der kan træffes på 
regionalt og nationalt plan. Hvis sådanne foranstaltninger ikke gennemføres, vil en stor 
del af den indsats, der er gjort i forbindelse med EU's udvikling af landdistrikterne, have 
begrænsede eller slet ingen virkninger. 
2. BEVARELSE AF LANDDISTRIKTERNE OG KVINDERNES BIDRAG 
De personer, der lever i EU's landdistrikter, står også over for en hel række sociale 
problemer såsom risikoen for at miste deres kulturelle identitet efterhånden som de 
traditionelle livsformer forsvinder eller følelsen hos de unge af magtesløshed og 
manglende mulighed for at deltage i det offentlige liv og for at medvirke ved de 
beslutninger, de berøres af. På det tidspunkt, hvor de unge skal vælge deres fremtid, er 
de også meget følsomme over for offentlighedens syn på landbrugserhvervet, hvis rolle 
i økonomien og med hensyn til miljøet ikke altid fuldt ud anerkendes. 
Desuden bør det understreges, at kvinderne yder et væsentligt bidrag til bevarelsen af 
levedygtige landdistrikter, som kræver en afbalanceret befolkningsstruktur. Grundene til 
den nuværende uligevægt med hensyn til befolkningen i landdistrikterne er velkendte, idet 
de unge kvinder, som ofte har et højt uddannelsesniveau, i stort tal er flyttet mod 
bycentrene. Dette har givet en uregelmæssig befolkningsstruktkur med et unormalt højt 
antal ugifte og ældre mænd og et lille antal kvinder, navnlig hvad angår kvinderne i 
aldersklassen 20-39 år. Dette fænomen svækker den økonomiske, kulturelle og sociale 
struktur i lokalsamfundene og har en tendens til at forstærke sig selv, indtil det 
pågældende område er helt affolket. 
Det ville imidlertid være en fejl at anse kvinderne for kun at have familiemæssige og 
medhjælpende funktioner, uanset hvor vigtigt det måtte være, at de bidrager til 
familielivet og arbejdet på bedriften. Det anslås, at det i øjeblikket kun er 10% af 
landbmgsbedrifternes ledere, der er kvinder, selv om kvinderne tegner sig for ca. 35% af 
de erhvervsaktive i landbmget. Udviklingen i retning af, at kvinderne får en vigtigere 
rolle med hensyn til ledelsen af landbmgsbedrifterne, er uundgåelig og vigtig. Alt tyder 
på, at kvinderne har evner og kvalifikationer til at lede en bedrift med et godt resultat, 
og gennem en forbedring af uddannelsen og opbakningen skulle det være muligt at opnå 
betydelige fremskridt i forhold til den nuværende situation. Desuden skal det bemærkes, 
at en stor del af de nyskabende idéer med hensyn til diversificering af bedriftens 
aktiviteter kommer fra kvinderne, og at det ofte netop er kvinderne, der er bedst i stand 
til at skaffe husholdningen en ofte uundværlig supplerende indkomst gennem 
beskæftigelse uden for bedriften, ofte deltidsarbejde, som er en mere og mere udbredt 
form for beskæftigelse i landdistrikterne. 
3. ETABLERINGSOMKOSTNINGER 
Blandt de særlige problemer for de unge landmænd er det vigtigste finansieringen. På 
gmnd af den teknologiske udvikling, specialiseringen og den stadig stigende økonomiske 
minimumsstørrelse for bæredygtige bedrifter er etableringen forbundet med et stadigt 
stigende behov for kapital. 
Ved købet af jorder udgør grundpriserne og afgifterne en stor belastning af den unge 
landmands begrænsede finansielle midler. Selv en overtagelse af forældrenes bedrift ved 
arv kan skabe problemer. De øvrige arvinger skal inddrages i forholdene vedrørende 
overtagelsen, vurderingen og fordelingen af aktiverne, hvilket kan medføre uenighed. Et 
andet væsentligt punkt er overtagerens pligt til at udbetale medarvingerne deres andel, det 
være sig efter en lempelig værdiansættelse eller efter markedsprisen. En stor del af den 
fortjeneste, som bedriften giver, vil derfor i flere år blive anvendt til at betale 
arveafgifterne og kan således ikke geninvesteres i bedriften. 
Inden for visse driftsgrene har retten til at producere opnået en handelsværdi. Dette 
forøger yderligere kapitalbehovet for den unge landmand, som ikke blot skal købe jorden 
og produktionsmidlerne, men også retten til at producere. Den unge landmand er også 
ofte nødt til at genetablere produktionspotentialet, som kan være aftaget i den seneste 
aktivitetsperiode i den foregående generation. 
De unge landmænd har meget ofte svært ved at opnå et lån. Bankerne giver hellere lån 
til allerede etablerede bedrifter end til projekter, som endnu ikke har vist deres 
effektivitet, hvilket medfører, at der ikke er samme låneadgang for alle. 
4. DELING AF INDKOMSTEN 1 OVERTAGELSESPERIODEN 
Når en landmands bedrift skal overtages af børnene, hvilket som oftest er tilfældet, er en 
fuldstændig overtagelse ofte umulig. Som følge af forældrenes alder og det forhold, at de 
stadig kan have mindreårige børn at forsørge, kan det være nødvendigt at overgå til fælles 
drift i en overgangsperiode. Bedriften skal så kunne give en indkomst til to husholdninger 
i en forholdsvis lang periode (10-15 år). Desuden er denne overgangsperiode for de fleste 
mindre familiebedrifters vedkommende præget af en stor økonomisk afhængighed for den 
unge og en beskeden deling af ansvarsområderne. I tilfælde, hvor det er umuligt at 
tilvejebringe passende beboelsesmuligheder for to familier, det være sig af økonomiske 
eller af praktiske gmnde (som f.eks. lovgivningsmæssige bestemmelser, der forhindrer en 
byggetilladelse), er disse problemer endnu større. 
IH. EU-FORANSTALTNINGER 
I øjeblikket er der en hel række ordninger, der kan være til gavn for de unge landmænd: 
forskellige specifikke instmmenter under de generelt gældende "horisontale" 
stmkturforanstaltninger, ledsageforanstaltningerne til reformen af den fælles 
landbmgspolitik, visse foranstaltninger, der indgår i politikken for udvikling af 
landdistrikter og regionalpolitikken, samt de muligheder, der ligger i de fælles 
markedsordninger. 
1. STRUKTURFORANSTALTNINGER UNDER MÅL 5a 
1.1 Etablerings- og investeringsstøtte 
Den støtte, der ydes i henhold til artikel 10 og 11 i forordning (EØF) nr. 2328/91 om 
forbedring af landbmgsstmkturernes effektivitet, tager sigte på at give unge landmænd, 
der er i stand til at tilpasse sig de nye forhold inden for landbruget, mulighed for at 
overtage ledelsen af landbmgsb ed rifter. Støtten skal sikre de unge mulighed for at 
fremskaffe de nødvendige midler til etableringen, navnlig overtagelsen af den faste 
ejendom og løsøret, og for at dække de risici, der er knyttet til de unge landmænds nye 
ansvarsområder. 
Støtten er forbeholdt unge landmænd på under 40 år (nogle medlemsstater har begrænset 
alderen til 35 år), der overtager det retlige ansvar for og driftsledelsen af en bedrift, som 
kræver en arbejdsindsats svarende til mindst en mandsarbejdsenhed. Den unge landmand 
skal for første gang etablere sig med landbmg som hovederhverv eller efter en etablering 
som deltidslandbruger begynde at drive landbmg som hovederhverv Foranstaltningen, der 
tidligere var begrænset til landbmgere, der havde mindst halvdelen af deres indkomst fra 
landbrugsvirksomhed, er for nylig blevet udvidet til at omfatte blandet aktivitet, hemnder 
skovbmg, turisme og håndværksvirksomhed. 
Ifølge de nuværende bestemmelser, der tager sigte på at fremme etableringen af unge 
kompetente landmænd, skal støttemodtagerne have tilstrækkelige faglige kvalifikationer. 
Uddannelsen skal mindst svare til en landbrugsuddannelse på landbrugsskole, og hvis den 
unge landmand ikke har et sådant diplom, skal han følge et forberedende kursus 
vedrørende etablering på mindst 150 timer. 
EU-ordningen til fordel for unge landbmgere omfatter to af hinanden uafhængige former 
for støtte: 
Egentlig etableringsstøtte bestående af en engangspræmie på højst 15 000 ECU, 
som medlemsstaten i stedet kan yde som en rentegodtgørelse af tilsvarende værdi, 
samt en rentegodtgørelse på 5% over 15 år for de lån, der indgås for at dække 
udgifterne i forbindelse med etableringen; den kapitaliserede værdi heraf må ikke 
overstige 15 000 ECU, og der kan i stedet udbetales et tilskud af tilsvarende 
størrelse. 
En supplerende investeringsstøtte svarende til 25% af de nye investeringer, der er 
planlagt i forbindelse med fællesskabsordningen for forbedringsplaner, såfremt den 
unge landmand har de krævede faglige kvalifikationer og forelægger planen senest 
fem år efter etableringen. Denne støtte kan ydes uafhængigt af etableringsstøtten. 
Anvendelsen af ordningen er frivillig for medlemsstaterne. De kan anvende ordningen helt 
eller delvis, og de kan også yde national støtte efter andre regler og med større beløb. 
Medlemsstaterne er nemlig blevet anset for at være de bedste til at bedømme, i hvilket 
omfang det under hensyntagen til deres egen lovgivning og de foreliggende behov er 
nødvendigt at anvende de givne muligheder, og til at foretage en prioritering heraf. 
Som følge af de meget forskellige stmkturer og traditioner er der betydelige forskelle med 
hensyn til ordningens anvendelse i de enkelte medlemsstater. De fleste medlemsstater, 
hemnder de tre nye, har valgt at anvende etableringsstøtten og den supplerende 
investeringsstøtte. Nederlandene ophørte med at anvende ordningen med etableringsstøtte 
i 1992, men yder supplerende investeringsstøtte. Det Forenede Kongerige, der ikke har 
anvendt etableringsstøtte, har for nyligt valgt ikke længere at yde investeringsstøtte. 
Med hensyn til arten af den ydede støtte er der betydelige forskelle. Nogle medlemsstater 
har fastsat supplerende støttebetingelser; nogle har valgt en enkelt ordning andre en 
blandet ordning med en kombination af præmie og rentegodtgørelse. Støttebeløbene er 
ligeledes meget forskellige fra det ene land til det andet. Nogle medlemsstater har sat 
grænsen ved det maksimumsbeløb, der finansieres af EUGFL, og undertiden lavere, mens 
andre yder et anseeligt supplement af nationale midler. 
I 1994 modtog mere end 23 000 unge landmænd i EU etableringspræmie, og 8 500 
modtog supplerende investeringsstøtte. Det af Fællesskabet finansierede beløb er vokset 
betydeligt og de samlede forpligtelser nåede i 1993 op på 183 mio. ECU. Siden 
strukturfondsreformens gennemførelse i 1989 kan det anslås, at 190 000 unge landmænd 
i Den Europæiske Union har udnyttet de muligheder, der ligger i bestemmelserne om 
landbmgsstmkturerne. 
1.2. Støtte til erhvervsuddannelse af unge landmænd 
Formålet med foranstaltningen for uddannelsesstøtte, der har hjemmel i artikel 28 i 
forordning (EØF) nr. 2328/91, er at hæve uddannelsesniveauet i landbmget for derved at 
styrke virkningerne af de øvrige sturkturforanstaltninger under mål 5a. Støtten ydes til 
deltagelse i og tilrettelæggelse af fuldstændige eller supplerende 
erhvervsuddannelseskurser inden for landbmget for unge landmænd, der skal deltage i et 
kursus på mindst 150 timer for at opnå det uddannelsesniveau, der kræves for at kunne 
modtage etableringsstøtte. Støttebeløbet er på 10 500 ECU pr. person, heraf 4 000 ECU 
til kurser vedrørende miljø, skovbmg og omlægning af produktionen. 
EUGFL's bidrag til uddannelsesforanstaltningerne var på 8,7 mio. ECU i 1993. Selv om 
der ikke foreligger detaljerede oplysninger, anslås det, at antallet af deltagere i de 
supplerende uddannelseskurser vil være på 10 000 om året. 
2. LEDSAGEFORANSTALTNINGER 1 FORBINDELSE MED REFORMEN AF 
DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK 
Blandt de ledsageforanstaltninger, der blev vedtaget i forbindelse med reformen af den 
fælles landbmgspolitik, har fællesskabsordningen med støtte til førtidspensionering i 
landbmget i henhold til forordning (EØF) nr. 2079/92 til formål at fremme en udskiftning, 
og en omstrukturering af de resterende bedrifter og en forbedring af deres økonomiske 
bæredygtighed, idet ordningen åbner mulighed for en tilfredsstillende indkomst for de 
ældre landbmgere, der beslutter sig til at ophøre med landbmgsvirksomhed. I den 
forbindelse kan der også tilbydes bedre betingelser for etableringen af unge landmænd og 
for forbedring af bedriften. 
Fællesskabsordningen for førtidspensionering henvender sig til bedriftsledere, der er 
mindst 55 år, og definitivt ophører med landbmgsvirksomhed, og som afstår deres bedrift. 
Støtten udbetales i form af en førtidspensionspræmie (højeste medfinansieringsberettigede 
beløb: 36 225 ECU) eller en årlig godtgørelse (højst 12 075 ECU). Overtageren af 
bedriften skal forpligte sig til at have landbmg som hovederhverv i mindst fem år og til 
at overholde kravene vedrørende miljøbeskyttelse. Vedkommende skal også udvide sin 
egen bedrift betydeligt. 
Ordningen er frivillig. Hidtil har ti medlemsstater anvendt denne foranstaltning, men i de 
fleste tilfælde er ordningen indført for nylig. Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede 
Kongerige anvender ikke ordningen; blandt de nye medlemsstater er det kun Finland, der 
har indført ordningen. 
Alt i alt tager programmerne sigte på ca. 205 000 landmænds ophør og et frigjort areal, 
der anslås til over 4,3 mio. hektar, hvoraf 5-10% vil blive anvendt til formål uden for 
landbmget såsom skovbmg og oprettelse af naturfredede områder. Resten vil blive 
overført til andre landbrugsbedrifter, som vil anvende jorden til en udvidelse af bedriften 
eller til etablering. Nogle medlemsstater har i deres programmer for førtidspensionering 
indført betingelser, der specielt begunstiger unge landmænd. 
Der findes to andre ledsageforanstaltninger, dels en foranstaltning vedrørende miljøvenlige 
produktionsmetoder samt naturpleje (forordning (EØF) nr. 2078/92) og dels en ordning 
med støtte til skovbmgsforanstaltninger i landbmget (forordning (EØF) nr. 2080/92). Selv 
om disse foranstaltninger ikke specielt tager sigte på unge landmænd, har disse en særlig 
interesse heri. Det er nemlig de unge, der er mest villige til at tilpasse deres produktion, 
for eksempel i forbindelse med foranstaltningerne vedrørende indførelse af økologisk 
landbmg og vedrørende uddannelse, for derigennem at kunne drage fordel af de nye 
perspektiver, der står åbne for landbmget. 
3. POLITIKKEN FOR UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE I FORBINDELSE 
MED REGIONALPROGRAMMER 
De særlige foranstaltninger til fordel for unge landmænd, der er nævnt i det foregående, 
kan ikke i sig selv i tilstrækkelig grad imødekomme behovene hos de unge, der beslutter 
sig til at leve og arbejde i landdistrikterne. Det skal erindres, at det er i en bredere 
sammenhæng, blandt andet ved hjælp af den indsats, der siden reformen af 
strukturfondene er gennemført i landdistrikterne under mål 1, 5b og 6, og gennem 
initiativet LEADER, at Unionen har til hensigt at give et konkret svar på de unge 
landmænds problemer. 
3.1. Mål 1: Udvikling og strukturtilpasning i de tilbagestående regioner 
I områderne under mål 1 har Fællesskabet ved hjælp af finansiering fra de tre 
strukturfonde (EUGFL, EFRU og ESF) kunnet støtte bestræbelserne på diversificering og 
omlægning af produktionen i landdistrikterne og derved styrke den økonomiske stmktur 
og modvirke tendenserne til en afvandring fra landdistrikterne. 
De prioriterede udviklingsfelter, som fællesskabsstøtten er koncentreret om, og som er 
fastlagt i fællesskabsstøtterammerne, omfatter landbmget og udvikling af landdistrikterne, 
en modernisering af de økonomiske stmkturer og en bedre udnyttelse af de menneskelige 
ressourcer. Ved reformen i juli 1993 udvidedes anvendelsesområdet for EUGFL til at 
omfatte nye områder såsom forbedring af boligforholdene i landområder, kvalitets- og 
afsætningspolitik, støtte til anvendt forskning og finansieringstekniske foranstaltninger. 
Alle disse foranstaltninger er til gavn for de unge landmænd, som herigennem kan 
modtage direkte støtte eller drage fordel af de forbedringer, som sturkturforanstaltningerne 
skaber i landdistrikterne, og som tilskynder til en tilbagevenden til landet. 
Mål 1 omfatter i øjeblikket 45,5% af Unionens område og 26,6% af EU-befolkningen. 
De disponible ressourcer for perioden 1994-1999 andrager 103,5 mia. ECU. 
3.2. Mål 5b: Udvikling og strukturtil pasning i landdistrikterne 
Mål 5b tager sigte på en integreret udvikling af landdistrikterne, hvor der både tilsigtes 
en tilpasning og diversificering af primærsektoren og en udvikling af de forskellige 
økonomiske sektorer i landdistrikterne. 
Udviklingsstrategierne går derfor ud på at fastholde befolkningen i området gennem en 
forøgelse af indkomsterne og en generel forbedring af levevilkårene i landdistrikterne. Det 
særlige ved programmerne under mål 5b er, at der anvendes foranstaltninger, som 
omfatter mange sektorer og er til gavn for alle de økonomiske aktiviteter, som vil kunne 
bidrage til en udvikling af landdistrikterne, nemlig landbmg, skovbmg, små og 
mellemstore virksomheder samt turisme og miljø, og i forbindelse med disse 
foranstaltninger gøres der altid en væsentlig indsats på uddannelsesområdet. 
Den integrerede fremgangsmåde ved disse programmer fremmer en aktiv deltagelse fra 
alle partnere, såvel de lokale som de nationale og EU-partnerne. De støtteberettigede 
områderunder mål 5b omfatter næsten 33 mio. indbyggere, dvs. 8,9% af EU's befolkning. 
De disponible bevillinger for EUR-15 andrager 6 877 mio. ECU for perioden 1994-1999. 
3.3. Mål 6: Udvikling og strukturtilpasning i regioner med yderst lav 
befolkningstæthed 
I tiltrædelsesakten for de tre nye medlemsstater blev der indføjet et nyt prioriteret mål for 
indsatsen for strukturfondene. Det er mål 6, som tager sigte på at fremme udviklingen og 
strukturtil pasningen i regioner med yderst lav befolkningstæthed i Finland og Sverige. De 
midler, der under de tre fonde, hvortil kommer FIUF, er afsat til disse regioner for 
perioden 1995-1999, beløber sig til 741 mio. ECU. 
Ligesom for regionerne under mål 1 omfatter disse programmer alle de økonomiske 
aktiviteter i de pågældende regioner. Henset til landdistrikternes store betydning i disse 
områder tager de af Kommissionen godkendte ordninger sigte på gennemførelsen af 
"pakker" for integreret udvikling af landdistrikterne, som skal støtte de lokale initiativer 
i alle sektorer og derved skabe øget dynamik i landdistrikterne som helhed. 
3.4. LEADER (indbvrdes forbindelse mellem aktioner til erhvervsmæssig udvikling af 
landdistrikterne') 
LEADER-programmet er et EU-initiativ med lokale strategier på grundlag af forslag fra 
landdistrikterne til afhjælpning af deres udviklingsproblemer. Formålet med programmet 
er at finde nyskabende løsninger på landdistrikternes forskellige problemer gennem en 
øget udnyttelse af de lokale ressourcer. 
Med en øget finansiering (1 700 mio. ECU for de tre fonde) og en stærkere anvendelse 
af subsidiaritetsprincippet for program m eringsfasen 1994-1999 ydes der under LEADER 
II støtte til fire typer foranstaltninger: opnåelse af kvalifikationer (udarbejdelse af en 
udviklingsstrategi pågmndlag af en kortlægning af området, de lokale partneres interesser 
og det mellem dem etablerede samarbejde), gennemførelsen af nyskabende programmer, 
der kan tjene til model og overføres inden for alle udvikl i ngssektorerne i landdistrikterne, 
udveksling af erfaringer og knowhow via et europæisk net for udvikling af landdistrikter 
samt projekter for tværnationalt samarbejde. 
I den første fase er der under LEADER finansieret 217 lokale aktionsgmpper. Hertil er 
der anvendt en EU-finansiering på 445 mio. ECU, hvilket har muliggjort samlede 
investeringer på 1 155 mio. ECU, som bortset fra Fællesskabets bidrag er tilvejebragt af 
medlemsstaterne og af de lokale økonomiske initiativtagere. Dette EU-initiativ, som har 
været vellykket i den første fase, giver mulighed for at skabe en udviklingsdynamik og 
dermed betingelser, der kan virke befordrende for enhver form for initiativer i 
landdistrikterne, også fra de unge landmænds side. 
3.5. Pilot- og demonstrationsprojekter 
For at forstærke virkningerne af den indsats, der gøres for at udvikle landdistrikterne, 
finansierer EUGFL gennemførelsen af pilotprojekter for tilpasning af landbmgs- og 
skovbrugsstrukturerne samt demonstrationsprojekter, hemnder projekter til udvikling og 
bedre udnyttelse af skovene og projekter vedrørende forarbejdning og afsætning af 
landbrugsprodukter. Formålet hermed er at vise, hvilke muligheder der ligger i nye 
systemer og metoder, og frem for alt at udbrede den viden og de erfaringer, der er opnået. 
Foranstaltningerne til udvikling af landdistrikterne under mål 1, 5b og 6, LEADER og 
pilot- og demonstrationsprojekterne tager som nævnt ikke blot sigte på de unge 
landmænd. Der foreligger ingen nøjagtige oplysninger, som giver mulighed for at vurdere 
omfanget af de unge landmænds deltagelse i disse foranstaltninger. Ved udarbejdelsen af 
de operationelle programmer og overvågningen af de forskellige foranstaltninger har det 
imidlertid vist sig, at de unge landmænd er stærkt repræsenteret, og at de for visse 
foranstaltningers vedkommende, såsom LEADER, udgør langt den vigtigste gmppe. 
4. DE FÆLLES MARKEDSORDNINGER 
De nuværende ordninger under de forskellige fælles markedsordninger kan opdeles i tre 
kategorier, hvis man ser på spørgsmålet om nye producenters etablering. 
Nogle af de fælles markedsordninger omfatter et system med individuelle 
"produktionsrettigheder", hvis formål er at styre produktionen. Her er ordningen for mælk 
den vigtigste. Også følgende hører til denne kategori: ammekopræmierne, fare- og 
gedekødspræmierne samt ordningerne for tobak og hård hvede. Inden for vin er der en 
lignende situation på gmnd af de restriktioner, der gælder mht. plantningsrettigheder. 
Eftersom de individuelle referencer principielt er baseret på de produktionsmængder, der 
er opnået tidligere, medfører ordningerne visse begrænsninger, når der skal iværksættes 
ny produktion. Landbmgere, der vil etablere sig, må nødvendigvis erhverve sig bedrifter 
"med kvoter". 
Ordningen i mælkesektoren kan tjene til illustration. Denne ordning, som har været 
omfattet af nye bestemmelser siden april 1993, er baseret på Rådets forordning (EØF) nr. 
3950/92. Forordningen har fastsat de samlede mængder pr. medlemsstat og fastlagt de 
individuelle referencemængder som den mængde, der var til rådighed på bedriften pr. 31. 
marts 1993. Bestemmelserne bekræfter det princip, at de mængder, der hører til en 
bedrift, overføres med bedriften i tilfælde af salg, forpagtning eller overdragelse ved arv. 
Men der er også en vis smidighed, idet der under medlemsstaternes kontrol kan overføres 
kvoter mellem producenter uden overførsel af jord; formålet hermed er, at 
omstruktureringen i sektoren skal kunne videreføres. 
Det er en afgørende bestanddel af ordningen, at der eksisterer en national reserve, for at 
der kan tildeles referencemængder til producenter, som ud fra objektive kriterier har faet 
tilkendt en fortrinsstilling. Reserven suppleres fra forskellige kilder, den får tilført de 
referencemængder, der ikke længere anvendes individuelt, men den kan også få tilførsel, 
fordi medlemsstaten beslutter, at alle referencemængderne skal nedskæres lineært. Inden 
for forordningens bestemmelser med sigte på omstmkturering og miljøbeskyttelse er der 
endvidere åbnet mulighed for, at medlemsstaterne kan iværksætte foranstaltninger til 
frivilligt ophør med mælkeproduktion og genuddele de således frigjorte referencemængder 
til andre producenter. 
Ligesom i andre sektorer tillader EU-bestemmelserne, at medlemsstaterne handler med 
en vis smidighed, når de tildeler de referencemængder, der er tilbageholdt som reserve, 
eller som er tilvejebragt i forbindelse med overførsler. Denne smidighed kan udnyttes, så 
den bliver til fordel for unge landmænd, selv om der hverken er regler eller pligt i så 
henseende. EU-bestemmelserne fastlægger betingelserne for, hvorledes nye producenter 
kan komme i betragtning blandt de producenter, der har fortrinsstilling, og som gratis 
eller mod en nærmere fastsat godtgørelse kan få tildelt yderligere referencemængder. 
Erfaringen viser, at medlemsstaterne har anvendt disse bestemmelser meget forskelligt. 
Men den enkelte medlemsstat råder således over midler til at hjælpe unge, der etablerer 
sig som landmænd, bl.a. fordi den nationale reserves størrelse kan være betydelig. 
Ordningerne for fare- og gedekødspræmie (forordning (EØF) nr. 3013/89) og 
ammekopræmie (forordning (EØF) nr. 805/68) har også bestemmelser om individuelle 
garantimængder, og som led i ordningerne blev det besluttet at etablere en oprindelig 
national reserve på 1 til 3% af de samlede individuelle mængder. Disse reserver, der skal 
tjene til, at ufomdsete ansøgninger om præmierettigheder kan imødekommes, er praktisk 
taget opbrugt. Inden for de to ordninger forsynes reserven fra to kilder. Hvis 
producenterne ikke udnytter mindst 70% af deres rettigheder, overføres den uudnyttede 
del normalt til den nationale reserve. Endvidere kan en del af rettighederne (indtil 15%) 
overføres til reserven, når præmierettigheder overdrages endeligt, uden at bedriften 
overdrages. 
Det er meget forskelligt, hvorledes medlemsstaterne udnytter disse reserver til fordel for 
unge landmænd. Nogle medlemsstater fører en aktiv politik, for at flest mulige 
præmierettigheder kan blive ført tilbage til reserven. Andre medlemsstater har snarere 
tendens til at fremme en genuddeling via markedet. Forskellen kan eventuelt også 
forklares ud fra den samlede mængde produktionsrettigheder, der eksisterer i den enkelte 
medlemsstat i forhold til det faktiske antal dyr, der opdrættes. 
Under den nuværende markedsordning for vin følger produktionsbegrænsningen af den 
ordning, der gælder mht. plantningsrettigheder; nyplantning er forbudt. Dog kan der ifølge 
undtagelser, som er fastsat i bestemmelserne, gives tilladelse til nyplantning, navnlig hvis 
der gennemføres planer til konkret forbedring af bedriften ifølge betingelser, der er 
fastlagt i EU-bestemmelserne. 
Den anden kategori gælder de fælles markedsordninger, der omfatter 
produktionsbegrænsende foranstaltninger, som anvendes kollektivt. Det drejer sig f.eks. 
om sektoren for "hovedafgrøder" (korn, olieafgrøder og proteinafgrøder), hvor 
hektarstøtten er begrænset til et basisareal, som er fastsat for den enkelte region, eller 
man kan nævne oksekødssektoren, hvor præmierne for voksne handyr ikke kan overstige 
et regionalt loft. I disse sektorer er det mindre vanskeligt for en ung landmand at 
iværksætte en produktion uden historisk reference. Der må dog tages hensyn til, at der 
kun udbetales fuld udligningsgodtgørelse, så længe f.eks. et regionalt basisareal ikke er 
overskredet; overskrides dette areal, nedsættes støtten forholdsmæssigt. 
Endelig er der nogle fælles markedsordninger, hvor prisstøtten på EU-markedet ydes ved 
grænsebeskyttelse og ved eksportrestitutioner inden for en bestemt maksimumsmængde. 
Dette er f.eks. tilfældet for de fælles markedsordninger for fmgt og grøntsager og for 
svinekød og fjerkrækød. I disse sektorer er det muligt at etablere sig på en 
landbrugsbedrift, eller det er muligt at omstille produktionen til disse sektorer, uden at 
der er en bestemt historisk reference. 
5. ANDRE FORANSTALTNINGER 
5.1. EU's uddannelsesprogrammer 
På gmnd af de socioøkonomiske ændringer og den omfattende teknologiske udvikling er 
det nødvendigt, at de, der er beskæftiget i landbmget, og navnlig de unge landmænd, har 
en god erhvervsuddannelse og en stor tilpasningsevne. EU har vedtaget flere programmer 
inden for undervisning og uddannelse (YOUTHSTART, "Socrates" og "Leonardo"); de 
er ikke specifikt rettet mod unge landmænd, men kan både udnyttes af unge, der 
begynder på landbrugserhvervet, og af andre, der ønsker at gå i gang med 
erhvervsaktiviteter af anden art i landdistrikterne. 
Den EU-indsats, der som led i eksisterende programmer er iværksat inden for 
landbrugsuddannelse, har allerede givet resultater. Som led i ERASMUS-programmet var 
over 2000 studerende i 1992 berørt af aftaler om samarbejde og mobilitet mellem 
universiteter og højere læreanstalter inden for agronomi. Som led i COMETT udviklede 
otte sammenslutninger, der sigter på uddannelsessamarbejde mellem højere læreanstalter 
og virksomheder (AUEF), et solidt europæisk net for teknologioverførsel inden for 
bioteknologi. Endelig kan man nævne, at PETRA-programmet har støttet etableringen af 
et bredt net af forskningscentre og institutter for erhvervsuddannelse inden for gartneri. 
5.2. Det nye EU-forskningsprogram 
Som led i det fjerde program for EU's indsats inden for forskning, teknologisk udvikling 
og demonstrationsaktioner for perioden 1995-1998 har Rådet vedtaget et specifikt 
program for landbmg, skovbmg og udvikling af landdistrikter. Formålet er at tilvejebringe 
et videnskabeligt gmndlag for forberedelsen, iværksættelsen og evalueringen af EU-
politikken i disse sektorer. 
De resultater, som disse programaktiviteter afføder, vil bidrage til, at EU-politikkerne for 
landbmget og landdistrikterne kan gennemføres, at den europæiske primærproduktion 
udvikles, at de virksomheder, der aftager produkterne til forarbejdning og endelig 
anvendelse, bliver levedygtige, og at der sikres tilstrækkelig beskæftigelse. Det anslåede 
beløb for programmets gennemførelse er på 315 mio. ECU. 
5.3. Information 
Europa-Kommissionen har etableret snævre forbindelser med de unge landmænds 
organisationer og arrangeret seminarer, møder og besøg for herved at fremme information 
og drøftelser. Endvidere bør man nævne programmet for udveksling af unge landbmgere 
(PEJA); programmet, der berørte 2000 unge i 1994, sigter på at lette 
erfaringsudvekslingen og fremme kendskabet til landbmget i andre lande, ved at der på 
individuelt eller kollektivt gmndlag formidles besøg i 3 uger eller måske flere måneder 
i andre lande, hovedsagelig EU-lande. 
IV. FORSLAG OG HENSTILLINGER 
1. EU-FORANSTALTNINGER 
1.1. Etableringsstøtte 
Der kan overvejes EU-foranstaltninger, så man bedre kan imødekomme de unge 
landmænds ønsker og afhjælpe deres vanskeligheder. En sådan forbedring indebærer ikke 
nødvendigvis, at der indføres nye støtteordninger, men på dette stadium snarere, at de 
eksisterende ordninger udnyttes fuldt ud. 
Rådet besluttede i 1994 at udvide ydelsen af etableringsstøtten, så den kom til at omfatte 
unge, der uden at være heltidslandmænd etablerer sig med flere aktiviteter; Rådet traf 
denne beslutning for at tage hensyn til den igangværende udvikling i landbmgsvilkårene 
og for at imødekomme ønsket om, at der blev indtaget en mere åben holdning til 
flerstrenget virksomhed; således er skovbmgs-, turist- og håndværksaktiviteter nu 
omfattet. Man kan derfor på ny undersøge ydelsesbetingelserne med henblik på at tilpasse 
støtten, så den kommer til at svare bedre til de lokale særforhold (f.eks. i bjergområder) 
og til den stigende forekomst af beskæftigelseskumulering. 
Med hensyn til de finansielle midler bør det nævnes, at loftet for finansieringsberettiget 
støtte er blevet forhøjet med ca. 20%, for at de unge bedre kan bære 
etableringsomkostningerne. Desuden er bestemmelserne om støtte i form af 
rentegodtgørelse gjort mere smidige. 
Kommissionen kan kun tilskynde medlemsstaterne til, at de anvender de eksisterende 
EU-instmmenter i fuldt omfang og på sammenhængende måde, så de bliver af størst 
mulig nytte og får en udformning, der bedst modsvarer de lokale forhold. Når der 
anvendes foranstaltninger, er det ønskeligt, at de nationale og regionale myndigheder 
mobiliserer de fornødne finansielle midler og sørger for, at iværksættelsen sker hurtigt og 
effektivt. 
1.2. Uddannelse 
Det er af afgørende betydning, at unge landmænd, især når de er børn af landmænd, får 
en god uddannelse, så de kan varetage de komplicerede tekniske og regnskabsmæssige 
opgaver, der er forbundet med driften af en gård. Det er her navnlig vigtigt at understrege 
betydningen af de nye uddannelser, der har med miljøet at gøre, samt det vigtige i, at 
miljøhensynet integreres bedre i de traditionelle uddannelser, så de unge lærer at fremme 
miljødimensionen i deres beslutninger og far forståelse for, at de spiller en rolle for 
bevarelsen af et miljø af høj kvalitet. 
Der er imidlertid store forskelle mellem medlemsstaternes uddannelsessystemer og 
mellem de niveauer, der kræves af de enkelte stater, for at der kan ydes støtte. 
Kommissionen finder derfor, at det er vigtigt at foretage en mere gennemgribende 
undersøgelse af, om den foreskrevne uddannelse svarer til sit formål, og at overveje, 
hvorledes de eksisterende programmer kan få de bedst mulige retningslinjer. I øvrigt bør 
der tilskyndes til, at de unge og uddannelsesinstitutionerne i Unionens landdistrikter 
deltager i EU's programmer for undervisning og erhvervsuddannelse; de resultater, der 
allerede er opnået på dette felt, har ofte været bemærkelsesværdige og fornyende. 
1.3. Førtidspensionering 
Som supplement til etableringspolitikken vil det være ønskeligt, at foranstaltningerne for 
førtidspensionering i højere grad tager sigte på en foryngelse i sektoren, også selv om de 
unge allerede er begunstigede i forhold til andre, der eventuelt ønsker at overtage 
11 
bedrifterne, eftersom de unge kan få etableringsstøtte. Kommissionen anbefaler, at den 
fremgangsmåde, som nogle medlemsstater har valgt, og som består i at give de unge 
fortrinsstilling ved bedriftsoverdragelse, også følges af andre, f.eks. ved at der tildeles en 
højere præmie til de landmænd, der afstår deres bedrifter til unge under etablering, eller 
ved at der oprettes en reserve af frigjort jord, der kan tildeles unge. Kommissionen er 
rede til at overveje, om der kan skabes tættere forbindelse mellem førtidspensionering og 
etablering. 
1.4. Markedsordninger 
Eftersom der er etableret reserver af referencemængder, som forvaltes på nationalt plan, 
har medlemsstaterne kunnet tildele disponible produktionsrettigheder til prioriterede 
kategorier, hemnder unge landmænd. Erfaringen viser imidlertid, at omfordelingen af 
produktionsrettigheder via nationale reserver har været meget varierende. Hvis der ses 
bort fra de faktorer, der indvirker på udbuddet og efterspørgslen efter rettigheder, kan det 
konstateres, at forskellene også skyldes indbyrdes afvigende holdninger hos 
medlemsstaterne; nogle bestræber sig på at påvirke produktionsrettighedernes 
genuddeling, andre har tendens til at foretrække markedskræfternes frie spil, også for at 
mindske den administrative byrde. 
Ifølge Kommissionens opfattelse er det i Unionens interesse, at der opretholdes et 
dynamisk landbmg, ved at man fremmer en løbende tilgang af nye højt kvalificerede 
landmænd, og det er da nødvendigt, at man undersøger alle muligheder og midler, der 
kan bidrage til, at dette mål nås. 
Det første spørgsmål er, hvorledes der permanent kan frigøres særlige rettigheder, som 
kan tildeles unge landmænd. Naturligvis må en sådan foranstaltning ikke medføre, at de 
rettigheder, der for øjeblikket er garanteret inden for den fælles landbmgspolitik, bliver 
overskredet. For at der kan opretholdes en markedsordning og føres en sammenhængende 
budgetpolitik, må Kommissionen afvise enhver fremgangsmåde, som indebærer, at der 
etableres nye rettigheder, eller at de eksisterende overskrides. 
For at der kan frigøres så mange potentielt disponible rettigheder som mulig for unge 
landmænd inden for de nuværende garanterede grænser, er det f.eks. ønskeligt, at man 
mere strengt begrænser overdragelse af eksisterende produktionsrettigheder, hemnder ved 
salg, forpagtning eller overførsel, især hvis de ikke udnyttes fuldt ud af modtageren.Også 
ophør med landbmgsvirksomhed og programmer for frivilligt ophør kan give ressourcer 
til reserven, og det kan eventuelt overvejes, om etablerede producenters rettigheder skal 
reduceres lineært. Det vil da ved et samspil af forskellige foranstaltninger blive muligt 
at skabe og opretholde en reserve af en sådan størrelse, at den kan imødekomme de unge 
landmænds behov, uden at andre prioriterede gruppers forventninger tilsidesættes alt for 
meget. 
For øjeblikket er det medlemsstaterne, der udvælger de prioriterede kategorier på gmndlag 
af objektive kriterier. Erfaringen viser, at når det drejer sig om at tildele rettigheder fra 
den nationale reserve, tøver medlemsstaterne med at indrømme de unge landmænd en 
fortrinsstilling, idet de gør gældende, at andre landbmgere fortjener samme 
opmærksomhed (f.eks. de landbmgere, der har forelagt en udviklingsplan, mindre 
landbmgere og landbmgere i ugunstigt stillede områder). Dette viser, at det er nødvendigt 
at finde en afbalanceret løsning, der favoriserer de unge landmænd, men som samtidig 
sikrer, at de andre prioriterede gmpper ikke føler sig udelukket. Der er naturligvis tale 
om et vanskeligt valg, men det er nødvendigt at vælge. 
12 
Under hensyntagen til alle disse aspekter finder Kommissionen, at det må være muligt 
at tage skridt med henblik på at gøre det muligt for unge landmænd at begynde deres 
erhvervskarriere på stabile økonomiske betingelser og med finansiel sikkerhed. De 
etablerede producenter har en rolle at spille i denne forbindelse, da det er dem, der drager 
størst fordel af den prisstabilitet og den direkte støtte, som er forbundet med de 
udbudsbegrænsende foranstaltninger. På det praktiske plan vil den foreslåede 
fremgangsmåde kræve, at medlemsstaterne permanent åbner adgang til en tilstrækkelig 
mængde rettigheder, bestemt i forhold til det antal landbmgere, der indgår i de 
prioriterede kategorier, og til det produktionsniveau, der anses at være et minimum for 
bæredygtighed i landbmget. Denne fond af produktionsrettigheder bør dannes af de 
eksisterende reserver. Af den samlede mængde rettigheder til fordeling skal en 
mindstemængde forbeholdes unge landmænd som absolut prioritet. 
Nogle medlemsstater er eventuelt ikke særlig rede til at tilvejebringe de administrative 
ressourcer, som kræves, for at man kan forvalte en genuddeling af produktionsrettigheder 
som den her foreslåede. De kan her være under indflydelse af faktorer såsom en allerede 
gunstig situation, hvad angår landbrugsbefolkningens aldersstmktur og de foreliggende 
muligheder for adgang til landbmget i de berørte sektorer. De vil eventuelt også gøre 
gældende, at et marked, hvor produktionsrettighederne omsættes aktivt og til rimelige 
omkostninger, giver nyetablerede og andre kategorier af landmænd i vanskeligheder 
tilstrækkelige god lejlighed til at erhverve rettigheder. 
Kommissionen betvivler alvorligt, at problemerne med prioriterede kategorier, hemnder 
unge landmænd, kan løses tilfredsstillende, uden at man anvender den foreslåede ordning 
i fuldt omfang. Det kan dog tænkes, at en sådan fremgangsmåde for nogle sektorers 
vedkommende påviseligt giver betydeligt større ulemper end fordele, og at målet kan nås 
med andre midler, f.eks. ved faglige aftaler, og Kommissionen vil da ikke se bort fra 
sådanne muligheder. Det må noteres, at der i EU-forskrifterne allerede er bestemmelser 
om støtte til erhvervsorganisationer, og denne støtte kan eventuelt udnyttes til de 
administrationsstmkturer, der er nødvendige, for at sådanne initiativer kan realiseres. 
2. NATIONALE FORANSTALTNINGER 
2.1. Arveret 
Det er vigtigt at understrege, at de beslutninger, der træffes på en række områder, og som 
har betydelig indvirkning på unge landmænds etablering, udelukkende henhører under 
medlemsstaternes beføjelser. Hvis man ser på de vanskeligheder, som møder unge, der 
etablerer sig som landmænd, kan man i de fleste tilfælde konstatere, at der er tale om de 
samme vanskeligheder som dem, der gør sig gældende for små og mellemstore 
virksømheder, når disse overgår til næste generation: arveafgifter, skattebyrde og 
kreditvanskeligheder1. En nærmere undersøgelse af disse problemer og deres konsekvenser 
viser, at det vil være hensigtsmæssigt for medlemsstaterne at samordne en række aspekter 
af deres politikker og overveje muligheden af at indføre skattemæssige og retlige 
foranstaltninger, der kan lette overdragelsen af virksomheder, navnlig landbmgsbedrifter. 
Hvad angår arveforhold, kan man konstatere, at såvel retsorden som familiepraksis 
udtrykker og befæster forskellige opfattelser af, hvad en landbrugsbedrift er. 1 nogle 
medlemsstater medfører en stærk forestilling om arv en lige fordeling af 
landbmgsbedriftens konkrete værdier, når den overgår til næste generation, hvilket giver 
Overdragelse af små og mellemstore virksomheder (SMV) var omfatlat af Kommissionens 
henstilling af 7 december 1994, EFT nr. L 385 af 31.12.1994, s. 14 og folgcndc sider. 
13 
/ 
en opsplitning af jordejendommen. Andre steder afspejler arveretten det princip, at 
landbrugsbedriften skal bevares, og der er eventuelt et krav om, at medarvingerne far 
økonomisk godtgørelse. 
Kommissionen anbefaler medlemsstaterne, at de inden for deres beføjelser undersøger 
eventuelle løsninger på de problemer, som de unge møder, når de skal overtage 
bedrifterne fra den foregående generation. F.eks. vil det være ønskeligt i det tilfælde, hvor 
der skal sikres godtgørelse til medarvingerne, at udbetalingen kan ske over flere år, så det 
opnås, at bedriften kan videreføres uden tab af sine finansielle ressourcer, og det undgås, 
at den unge eventuelt giver afkald på at overtage den. 
2.2. Skatte- Og afgiftsforhold 
For de unge er en af de største vanskeligheder den afgiftsbyrde, der er forbundet med 
overdragelsen (eller etableringsstøtten). Skatte- og afgiftsordningerne for overdragelse 
viser udtalte forskelle, dels fra den ene medlemsstat til den anden (nogle har en specifik 
ordning for landbruget), dels mellem de enkelte overdragelsesordninger (arv eller 
overdragelse i ejerens levetid ved salg eller donation). Det anbefales derfor 
medlemsstaterne, at de ved udformningen af deres økonomiske politik undersøger 
muligheden af, at der kan ydes afgiftsfritagelse eller -nedsættelse ved overdragelse af 
landbrugsbedrifter. Som betingelse kan efterfølgeren eventuelt forpligtes til at videreføre 
den økonomiske virksomhed i en vis periode. Ved at mange bedrifter overlever, undgås 
der tab af økonomiske aktiviteter og arbejdspladser, og man bevarer kilder til 
skatteindtægter og socialbidrag. 
Desuden kan medlemsstaterne eventuelt indrømme afgiftsfrihed for transaktioner, der 
foretages med henblik på en effektiv overdragelse af en bedrift (stiftelse af selskaber, 
sammenlægning, opsplitning, udveksling af aktier mv ). 
23. Forpagtping 
Medlemsstaterne bør lægge større vægt på den rolle, som lovgivningen om forpagtning 
spiller ved overdragelse, især familieforpagtning som gradvis overdragelse af bedriften. 
Lovgivningen om forpagtning varierer betydeligt i Unionen; smidige forpagtningsregler 
og strenge ordninger indebærer både fordele og ulemper. Med smidige regler er 
landmanden mindre beskyttet, men han kan lettere finde jord at forpagte, hvorimod der 
ved stor beskyttelse af landmanden er mindre tilskyndelse for ejeren til at stille sin jord 
til rådighed for unge landmænd. 
2.4. Forberedelse af overdragelsen: Nye former for partnerskab forældre/barn (eller 
anden efterfølger) 
Kommissionen anbefaler medlemsstaterne, at de overvejer muligheden af, at der i deres 
ordninger indføres retlige former for partnerskab mellem forældre og barn (eller anden 
person). Herved fir den ældre generation af landbmgere mulighed for inddrage 
efterfølgeren i driften, og sidstnævnte far en vis selvstændighed inden den fuldstændige 
overtagelse af ledelsen. Hvis et sådant fællesskab realiseres på bedrifter, der er af 
tilstrækkelig økonomisk størrelse, kan de unge opnå en rimelig indkomst, og de kan lidt 
efter lidt blive ejere af bedriften og dermed etablere sig uden uoverstigelige finansielle 
vanskeligheder. Et sådant partnerskab sikrer en gradvis overførsel af den 
virksomhedskapital, som forældrene har opbygget, idet omkostningerne deles af de to 
parter. 
2.5. Vikarordninger 
14 
Medlemsstaterne kan tage skridt til at afhjælpe andre problemer, som unge landmænd 
møder efter deres etablering. Når de unge skal vælge erhverv, spiller det en rolle, om det 
er muligt at sikre afløsning i tilfælde af fravær. 
Medlemsstaterne bør fremme, at der indføres vikartjenester, noget, som for øjeblikket 
vinder klart frem. Der er allerede som led i de foranstaltninger, der medfinansieres i 
henhold til EU-bestemmelserne, åbnet mulighed for, at der kan ydes støtte til sådanne 
tjenester. En anden vej til at fremme vikarordninger er, at de offentlige myndigheder 
indfører forskellige former for smidighed i de regler, der gælder for arbejdskontrakter, 
især hvad angår de mest almindelige former for vikartjeneste: deltidsarbejde, lejlighedsvis 
eller sæsonbestemt arbejde, "udlån af arbejdskraft" uden gevinst for øje eller en 
arbejdstagers lovmæssige adgang til at indgå kontrakt med flere landbmgsbedrifter. 
2.6. Etablering af unge, der ikke har oprindelse i landmiljø 
Det er ønskeligt, at landbmgserhvervet åbnes for tilgang af unge fra andre miljøer, for 
at der i alle regioner kan blive tilstrækkelig mange kandidater til bedriftsovertagelse. Det 
er klart, at unge landmænd, der ikke kommer fra landbmget, bliver udsat for en mere 
brutal start: en ung udefra, som ikke overtager bedriften fra sine forældre, må ved sin 
etablering og i de følgende år investere langt mere end et landmandsbarn, uanset at 
bedrifterne svarer til hinanden. Dog synes de begrænsede undersøgelsesresultater at vise, 
at sådanne landmænd efterhånden kommer på højde med situationen, og at de har samme 
chancer for at fa deres virksomhed til at lykkes. 
I Frankrig har man med held afprøvet en ordning med kontakter mellem ældre 
landbmgere uden efterfølgere og unge med oprindelse uden for landbmget. Ordningen er 
bl.a. baseret på, at der i det enkelte departement oprettes registre, som fremmer mødet 
mellem driftsledere og unge, der ønsker at overtage bedrifterne. Eftersom den økonomiske 
situation i området i høj grad er afgørende for, om der opnås et heldigt resultat, er det 
nødvendigt, at de initiativer, der tages, er sammenhængende med det sigte, at der skal 
fremmes en udvikling afbæredygtige landbmgsbedrifter. 
3. FORBEDRET INFORMATION 
Det er ligeledes ønskeligt, at man over for de unge fremmer en oplysningsvirksomhed, 
der giver dem forståelse for erhvervets art og dets værdier. I en række EU-områder 
forberedes eller anvendes der "etableringsregistre" eller andre hjælpemidler, som dels skal 
tjene til at fremme kontakten mellem landmænd, der ophører med deres virksomhed, og 
personer, som ønsker at overtage bedrifter, dels skal hjælpe de unge med relevant 
information, især oplysninger om national støtte og EU-støtte. Kommissionen er rede til 
at overveje, hvorledes sådanne initiativer kan fremmes. 
Hvad mere specielt angår den eksisterende lovgivning i medlemsstaterne på de områder, 
der vedrører bedriftsoverdragelse og unges etablering, kan man endvidere nævne, at der 
mangler gensidig information om de forskellige fremgangsmåder, der er valgt for at løse 
en række problemer, som er fælles for alle. Kommissionen er derfor rede til at iværksætte 
eller koordinere informationstiltag på dette felt og til at formidle "god praksis", som er 
indeholdt i medlemsstaternes lovgivning, via seminarer, der kan give lejlighed til, at de 
allerede opnåede resultater bliver drøftet på EU-plan. 
15 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 398 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 04 
Katalognummer : CB-CO-96-393-DA-C 
ISBN 92-78-07630-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers OfHcielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
•16