INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Indledning 2

2. Den Europæiske Unions långivningsaktiviteter 2

2.1. Oversigt 2

2.2. Betalingsbalancemekanisme (BOP) 2

2.2.1. De vigtigste karakteristika ved BOP-faciliteten 2

2.2.2. BOP-transaktioner i 2010 3

2.3. Makrofinansiel bistandsfacilitet (MFA) 4

2.3.1. De vigtigste karakteristika ved makrofinansiel bistand (MFA) 4

2.3.2. MFA-transaktioner i 2010 5

2.4. Euratom-facilitet 5

2.4.1. Hovedkarakteristika 5

2.4.2. Euratom-transaktioner i 2010 6

2.5. EU's reaktion på statsgældskrisen i euroområdet 6

2.5.1. Vedtagne foranstaltninger for Grækenland 6

2.5.2. Den Europæiske Finansielle Stabiliseringsmekanisme (EFSM) 7

2.5.3. Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet (EFSF) 8

2.5.4. Transaktioner med deltagelse af EFSM 8

3. EU's låntagningsaktiviteter 9

3.1. Beskrivelse 9

3.2. BOP 9

3.3. Makrofinansiel bistand (MFA) 10

3.4. Euratom 10

4. Den Europæiske Investeringsbank 10

4.1. EIB's långivningsaktiviteter 10

4.2. EIB's låntagningsaktiviteter 11

INDLEDNING

I Rådets afgørelser om Den Europæiske Unions forskellige låneinstrumenter fastsættes det, at Kommissionen hvert år skal informere Europa-Parlamentet og Rådet om brugen af disse instrumenter.

For at opfylde disse informationsforpligtelser indeholder denne beretning en beskrivelse af lånetransaktionerne (afsnit 2) for hvert geografisk område og af de respektive låntagningstransaktioner (afsnit 3). Den omfatter betalingsbalancestøtte til medlemsstater, der ikke deltager i euroområdet (BOP)[1], EU's makrofinansielle bistand til tredjelande (MFA), Euratom-aktiviteterne og de finansielle foranstaltninger, der træffes som en reaktion på statsgældskrisen i euroområdet.

For at give et komplet billede af EU's aktiviteter indeholder sidste afsnit en kortfattet oversigt over Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) långivnings- og låntagningsaktiviteter i 2010.

DEN EUROPÆISKE UNIONS LÅNGIVNINGSAKTIVITETER

Den finansielle støtte til tredjelande og medlemsstater ydes af Kommissionen i henhold til forskelligt retsgrundlag alt efter, hvilket geografisk område der er tale om, og hvilke målsætninger der forfølges.

Oversigt

Finansielle transaktioner, som forvaltes af Kommissionen i henhold til forskellige rådsafgørelser, er generelt i form af bilaterale lån. Disse finansieres via kapitalmarkederne med garanti via EU-budgettet.

Betalingsbalancemekanisme (BOP)

BOP-støtte ydes i form af mellemfristede lån, som stilles til rådighed af EU, normalt sammen med finansiering fra Den Internationale Valutafond (IMF) og andre multilaterale långivere, såsom EIB, EBRD eller Verdensbanken, eller bilateral bistand fra medlemsstaterne.

De vigtigste karakteristika ved BOP-faciliteten

Faciliteten er af ekstraordinær karakter og mobiliseres fra sag til sag ved en rådsafgørelse. Potentielle modtagere er de medlemsstater uden for euroområdet, der oplever alvorlige betalingsbalancevanskeligheder. Bistanden er af makroøkonomisk art (dvs. ikke knyttet til en specifik anvendelse af midlerne som i tilfælde af projektbistand). Den frigives på den betingelse, at de økonomisk-politiske betingelser opfyldes, og tager sigte på at mindske modtagerstaternes globale eksterne finansieringsvanskeligheder og genskabe holdbarheden i betalingsbalancen. Sådanne politiske betingelser aftales mellem Kommissionen (efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg) og medlemsstaten i en overenskomst, som indgås forud for gennemførelsen af låneaftalerne. Bistanden understøtter tilpasningsforanstaltninger, der skulle afhjælpe disse vanskeligheder. Det er en forudsætning for udbetalingen af yderligere rater under disse lån, at der foretages kontrol af, at de pågældende foranstaltninger bliver gennemført.

Efter facilitetens indførelse i 1975[2] gennemførte Fællesskabet i løbet af de følgende tyve år flere transaktioner med det formål at støtte betalingsbalancen i medlemsstater, som var udsat for særlige finansielle trusler eller vanskeligheder. Disse transaktioner bestod af lån finansieret gennem Fællesskabets låntagninger.

Intensiteten i den internationale finanskrise (som begyndte i 2007/2008) gjorde det nødvendigt igen at aktivere BOP-mekanismen. Det større antal støtteberettigede medlemsstater efter udvidelsen og den forværrede økonomiske situation i adskillige af disse medlemsstater har desuden medført, at man har måttet sætte EU's låneloft op for at kunne reagere på de potentielle behov. Loftet blev således hævet fra 12 mia. EUR til 25 mia. EUR i 2008[3], mens det i maj 2009[4] blev besluttet at hæve det til 50 mia. EUR for at kunne reagere hurtigt på yderligere behov for BOP-bistand. Som en del af dette loft blev der den 31. december 2010 tildelt 14,6 mia. EUR til Ungarn[5], Letland[6] og Rumænien[7].

Tabel 1: Status for BOP d. 31.12.2010 (i millioner EUR)

Land | Vedtaget beløb | Udbetalt beløb |

Ungarn | 6 500 | 5 500 |

Letland | 3 100 | 2 900 |

Rumænien[8] | 5 000 | 3 650 |

I alt | 14 600 | 12 050 |

BOP-transaktioner i 2010

I 2010 blev der udbetalt i alt 2,85 mia. EUR i flere rater.

Tabel 2: Liste over lånetransaktioner, der blev udbetalt under BOP-faciliteten i 2010

Land | Beslutning | Rate | Dato | Beløb i mio. EUR |

Letland | 2009/290/EF | 3. | 11/3/2010 | 500 |

4. | 20/10/2010 | 200 |

Rumænien | 2009/459/EF | 2. | 11/3/2010 | 1 000 |

3. | 22/9/2010 | 1 150 |

I alt | 2 850 |

For så vidt angår gennemførelsen af igangværende BOP-transaktioner er situationen følgende:

- Rådighedsperioden for den finansielle bistand til Ungarn udløb i november 2010. Derfor vil den sidste rate på 1 mia. EUR ikke blive udbetalt. Hvad angår Letland er der stadig 200 mio. EUR til rådighed indtil 2012, men medlemsstaten har ingen intentioner om at bede om dem. Det betyder, at et samlet beløb på 1,2 mia. EUR ikke vil blive udbetalt inden for rammerne af de aktuelle BOP-transaktioner.

- Den fjerde rate til Rumænien på 1,2 mia. EUR blev desuden udbetalt i marts 2011, og den femte og sidste rate blev udbetalt i juni 2011.

Makrofinansiel bistandsfacilitet (MFA)

I Kommissionens årlige rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelse af makrofinansiel bistand til tredjelande findes der detaljerede oplysninger om makrofinansielle bistandstransaktioner[9].

De vigtigste karakteristika ved makrofinansiel bistand (MFA)

Formålet med MFA-instrumentet er at hjælpe kandidatlande, potentielle kandidatlande og nabolande med at løse kortsigtede betalingsbalanceproblemer og stabilisere de offentlige finanser samt at tilskynde til gennemførelsen af strukturreformer. Makrofinansiel bistand er af ekstraordinær og midlertidig karakter og omfattes af strenge betingelser. Den ydes under forudsætning af, at der gennemføres tilpasnings- og reformforanstaltninger, der kan gøre økonomierne i modtagerlandene bæredygtige og mere modstandsdygtige over for fremtidige makroøkonomiske chok. MFA-transaktionerne supplerer IMF-tilpasningsprogrammerne. MFA kan ydes i form af en gavebistand og/eller lån.

Hvad angår fremgangsmåden for at træffe beslutning om, hvorvidt bistanden i de individuelle MFA-transaktioner skal ydes i form af lån eller gavebistand, sendte Kommissionen i januar 2011 en detaljeret beskrivelse af de anvendte kriterier til Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, som godkendte dem. Denne fremgangsmåde vil også blive præsenteret i årsrapporten for MFA for 2010. De vedtagne kriterier falder inden for to hovedkategorier: modtagerlandets økonomiske og sociale udviklingsniveau[10] og landets gældsbæredygtighed og tilbagebetalingskapacitet. Der tages også hensyn til Verdensbankens og IMF's kriterier for ydelse af finansiel bistand.

De makrofinansielle bistandslån udbetales normalt i flere rater, hvis og når de makroøkonomiske betingelser er opfyldt. Hver udbetaling er genstand for en låntagningstransaktion fra Kommissionens side. Skulle der ske misligholdelse, fordi modtagerlandet ikke kan opfylde sine betalingsforpligtelser, kan Kommissionen aktivere garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande[11], således at tilbagebetalingen af Kommissionens tilsvarende låntagning sikres[12].

MFA-transaktioner i 2010

De vigtigste makrofinansielle aktiviteter i 2010 vedrører forslag til nye transaktioner og dertil knyttede forhandlinger med de relevante myndigheder. Der var fokus på følgende:

- Europa-Parlamentet og Rådet vedtog i juli 2010 en afgørelse om at yde Ukraine[13] et lån på 500 mio. EUR. Sammen med et lån på 110 mio. EUR, som Rådet traf afgørelse om i 2002, har Ukraine nu adgang til i alt 610 mio. EUR.

- Der blev i oktober 2010 vedtaget en afgørelse om at yde en gavebistand på op til 90 mio. EUR til Republikken Moldova.

Der var ingen udbetalinger under MFA- lånefaciliteten i 2010[14].

Euratom-facilitet

Hovedkarakteristika

Euratoms lånefacilitet kan anvendes til at finansiere projekter i medlemsstaterne (Rådets afgørelse 77/270/Euratom) eller i visse tredjelande (Ukraine, Rusland eller Armenien) (Rådets afgørelse 94/179/Euratom).

Disse lån er ikke-budgetmæssige transaktioner, som Kommissionen finansierer ”back-to-back” ved at optage lån på det finansielle marked. Som det også er tilfældet med MFA kan Kommissionen aktivere garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande i tilfælde af betalingsmisligholdelse.

I 1990 fastsatte Rådet en lånegrænse på 4 mia. EUR, hvoraf ca. 3,4 mia. EUR er vedtaget og udbetalt. I 2002 foreslog Kommissionen at hæve lånegrænsen fra 4 mia. EUR til 6 mia. EUR, hvilket der endnu ikke er opnået enighed om i Rådet.

Euratom-transaktioner i 2010

I 2010 blev der hverken truffet lånebeslutninger eller foretaget udbetalinger.

EU's reaktion på statsgældskrisen i euroområdet

En kombination af den i afsnit 2.2 nævnte betalingsbalancekrise, den globale finanskrise og den økonomiske afmatning medførte forringede låntagningsbetingelser for flere medlemsstater i euroområdet. For at afhjælpe problemer, der skyldes finanskrisen, har regeringerne og centralbankerne i disse medlemsstater truffet hidtil usete finanspolitiske og monetære foranstaltninger. De kortsigtede og langsigtede finansieringsvilkår var imidlertid fortsat ugunstige.

Rådet og medlemsstaterne vedtog derfor i maj 2010 en pakke af foranstaltninger til sikring af den finansielle stabilitet i euroområdet og i Europa som helhed.

Vedtagne foranstaltninger for Grækenland

Efter en anmodning fra de græske myndigheder vedtog ministrene i euroområdet den 2. maj 2010 enstemmigt at aktivere stabilitetsbistand til Grækenland via bilaterale lån fra de andre medlemsstater i euroområdet, som skulle samles centralt af Kommissionen i henhold til betingelserne i erklæringen af 11. april 2010.

Bistanden blev givet inden for rammerne af et fælles treårigt program med IMF, som omfatter en finansiel pakke på 110 mia. EUR, der skal hjælpe Grækenland med at få opfyldt sine finansieringsbehov. Programmet ledsages af strenge politiske betingelser[15], som Kommissionen og IMF har forhandlet med de græske myndigheder i samarbejde med Den Europæiske Centralbank.

Medlemsstaterne i euroområdet bidrog med 80 mia. EUR[16]. IMF har desuden også indgået en aftale med de græske myndigheder om at støtte dette program med et ”standby-arrangement” på ca. 30 mia. EUR.[17].

Kommissionens rolle

Under den græske lånefacilitet skal Kommissionen hverken fungere som långiver eller låntager. Repræsentanterne for EU's medlemsstater besluttede den 5. maj 2010, at Kommissionen skal varetage opgaverne i forbindelse med samordning og forvaltning af de samlede bilaterale lån i henhold til retningslinjerne i en indbyrdes aftale mellem kreditorerne, som blev indgået den 8. maj 2010 af de medlemsstater i euroområdet, som yder bistanden.[18] Denne rolle medfører ikke en forøgelse af Kommissionens udgifter eller andre udgifter under nogen poster på EU-budgettet[19].

Den Europæiske Finansielle Stabiliseringsmekanisme (EFSM)

Ved Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 oprettedes Den Europæiske Finansielle Stabiliseringsmekanisme (EFSM), som bygger på artikel 122, stk. 2,[20] i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) med fuld støtte fra EU-budgettet. Det maksimalt tilgængelige beløb inden for rammerne af denne mekanisme er 60 mia. EUR.

Finansiel bistand fra EU inden for rammerne af EFSM tager form af et lån eller en kreditlinje. Kommissionen har fået beføjelse til at indgå låneaftaler på kapitalmarkederne eller med finansielle institutioner på EU's vegne.

Aktiveringen af mekanismen er i forbindelse med et fælles EU/IMF-bistandsprogram underlagt strenge betingelser.

Således bliver EU's finansielle bistand tildelt ved, at Rådet på forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal vedtager en afgørelse, som skal indeholde a) vilkårene for lånet/kreditlinjen b) de generelle økonomisk-politiske betingelser for den finansielle bistand og c) det tilpasningsprogram, som modtagermedlemsstaten har udarbejdet for at opfylde de økonomiske betingelser, der er knyttet til bistanden.

Kommissionen og modtagermedlemsstaten indgår et aftalememorandum med nærmere bestemmelser for de generelle økonomisk-politiske betingelser, som er fastlagt af Rådet. Derefter sender Kommissionen aftalememorandummet til Europa-Parlamentet og til Rådet. De økonomisk-politiske betingelser revideres jævnligt og kan tilpasses, hvis det er nødvendigt[21].

Kommissionen skal jævnligt rapportere til Det Økonomiske og Finansielle Udvalg og Rådet om gennemførelsen af EFSM-forordningen og om, hvorvidt de ekstraordinære omstændigheder, som berettigede vedtagelsen af forordningen, fortsat er til stede[22]. Den første rapport blev offentliggjort den 30. november 2010, og heri fastslås det, at de ekstraordinære begivenheder og omstændigheder stadig er gældende, og at EFSM derfor bør bevares.[23]

Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet (EFSF)

I medfør af de beslutninger, der blev truffet af Økofinrådet den 9. maj 2010, oprettede medlemsstaterne i euroområdet den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet (EFSF) som en virksomhed, der er registreret i Luxembourg og ejes af dem.

EFSF kan udstede obligationer, der garanteres af medlemsstaterne i euroområdet, på op til 440 mia. EUR for genudlån til medlemsstater i euroområdet, der er i vanskeligheder. Lånebetingelserne forhandles med Kommissionen i samarbejde med Den Europæiske Centralbank og IMF og skal godkendes af Eurogruppen. EFSF-lån er ikke omfattet af EU-budgetgaranti.

Kommissionen rådgiver og støtter EFSF. Den er repræsenteret i bestyrelsen og samordner sine egne långivningsaktiviter med EFSF's, når der finansieres programmer, hvor begge er involveret, med henblik på tidsmæssigt at optimere deres aktiviteter på kapitalmarkedet.

Transaktioner med deltagelse af EFSM

- Vedtagne transaktioner i 2010: Irland[24]

Som svar på de irske myndigheders anmodning af 21. november 2010 blev det besluttet, at EU og IMF vil stille fælles finansiel bistand til rådighed over tre år. Det samlede program for Irland beløber sig til 85 mia. EUR, som udbetales i flere rater. 17,5 mia. EUR vil blive finansieret ved hjælp af et irsk bidrag fra statskassens kontantreserver og investeringer foretaget af den nationale pensionsreservefond. Den resterende del af den samlede pakke finansieres af:

- EFSM med op til 22,5 mia. EUR[25]

- EFSF med et beløb på op til 17,7 mia. EUR

- IMF med et beløb på op til 22,5 mia. EUR

- bilaterale lån fra Det Forenede Kongerige (3,8 mia. EUR), Sverige (0,6 mia. EUR) og Danmark (0,4 mia. EUR).

- Vedtagne transaktioner efter udgangen af 2010: Portugal[26]

Efter de portugisiske myndigheders formelle anmodning om finansiel bistand af 7. april 2011 vedtog Eurogruppen og Rådet den 17. maj 2011 betingelserne og vilkårene for en treårig finansiel bistandspakke. Den finansielle pakke skal dække Portugals finansieringsbehov med op til 78 mia. EUR, som vil blive ligeligt fordelt mellem:

- EFSM med et beløb på op til 26 mia. EUR[27]

- EFSF med et beløb på op til 26 mia. EUR

- IMF med et beløb på op til 26 mia. EUR.

EU'S LÅNTAGNINGSAKTIVITETER

Beskrivelse

For at kunne finansiere de långivningsaktiviteter, som Rådet har vedtaget, er Kommissionen bemyndiget til at optage lån på kapitalmarkederne på vegne af både EU og Euratom. For hvert instrument (BOP-, MFA- og Euratom-lån) er låntagnings- og långivningsmekanismen fastsat i det respektive retsgrundlag. Der er en ”back-to-back”-forbindelse mellem en låntagningstransaktion og den tilhørende långivningstransaktion, hvilket sikrer, at EU-budgettet er fri for en eventuel rente- eller valutarisiko. Udestående låntagninger modsvares af udestående udlån.

Tabel 3: EU's samlede låntagning – udestående kapitalbeløb ved udgangen af hvert år i perioden 2002-2010(1) (mio. EUR)

EKSF u.l.(1) (2) | Euratom (1) | BOP | Makrofinansiel bistand (MFA) | I alt EU |

2002 | 713 | 80 | 1 379 | 2 172 |

2003 | 431 | 105 | 1 372 | 1 908 |

2004 | 423 | 170 | 1 214 | 1 807 |

2005 | 440 | 385 | 1 080 | 1 905 |

2006 | 436 | 436 | 969 | 1 841 |

2007 | 400 | 474 | 786 | 1 660 |

2008 | 266 | 484 | 2 000 | 654 | 3 404 |

2009 | 214 | 481 | 9 200 | 584 | 10 479 |

2010 | 219 | 466 | 12 050 | 500 | 13 235 |

(1) Omregningskurserne er kurserne pr. 31. december hvert år. (2) Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab er under likvidation siden 2002. Den sidste obligation, der blev udstedt af EKSF forfalder i 2019. |

BOP

Med obligationsudstedelser lykkedes det at bekræfte EU som en vigtig udsteder på markedet for toneangivende euroobligationer. Obligationerne blev rigtig godt modtaget på markedet. Eftersom investorinteressen fortsat var meget stor, blev obligationerne altid hurtigt overtegnet. Alle betydningsfulde investorklasser var repræsenteret ved den endelige fordeling, herunder centralbanker, investeringsfonde, bankers finansafdelinger og forsikringsselskaber[28]. Obligationspriserne lå tæt på de bedste i referencegruppen, Sovereign Supranational Agency Sector (SSA), på linje med sådanne udstedere som Den Europæiske Investeringsbank (EIB), "Kreditanstalt für Wiederaufbau" (KFW) og "société de financement de l'économie française" (SFEF).

Resultaterne på det sekundære marked var også meget tilfredsstillende og bekræftede EU's stærke position som udsteder af førsteklasses toneangivende obligationer.

Tabel 4: EU-obligationer udstedt i 2010[29]

Land | Beskrivelse | Udstedelsesdag | Forfaldsdag | Størrelse (EUR) | Kupon |

Letland og Rumænien | EU 3,375/2019 | 11/3/2010 | 10/5/2019 | 1,5 mia. | 3,375 % |

Rumænien | EU 2,375/2017 | 22/9/2010 | 22/9/2017 | 1,15 mia. | 2,375 % |

I alt | 2,65 mia. |

En lånetransaktion blev aktiveret på "back-to-back"-basis med henblik på finansiering af den fjerde rate på 200 mio. EUR til Letland:

Tabel 5: Privat placering i EU i 2010

Land | Beskrivelse | Udstedelsesdag | Forfaldsdag | Størrelse (EUR) | Kupon |

Letland | EU 2,875/2025 | 20/10/2010 | 20/10/2025 | 0,2 mia. | 2,875 % |

Makrofinansiel bistand (MFA)

I 2010 var der ingen låntagningstransaktioner inden for rammerne af den makrofinansielle bistand.

Euratom

I 2010 var der ingen låntagningstransaktioner inden for rammerne af Euratom.

DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK

EIB's långivningsaktiviteter

Lån ydet af EIB finansierer enten individuelle projekter direkte eller små og mellemstore virksomheder og mindre lokale projekter gennem pengeinstitutter .

I 2010 nåede den samlede værdi af EIB-undertegnede transaktioner 72 mia. EUR, hvilket er en nedgang på 9 % set i forhold til rekordniveauet i 2009, hvilket er tegn på en gradvis tilbagevenden til forholdene før krisen.

Den geografiske fordeling af långivningen og omfanget af EU-budgetgarantien er følgende:

- I EU : I EU-medlemsstaterne blev der undertegnet et beløb på 63 mia. EUR. Dette beløb omfattes ikke af EU-garantien.

- Uden for EU: Uden for EU blev der undertegnet et beløb på 9 mia. Heraf stiller EU garanti for 5 mia. EUR.

EIB's långivningsaktiviteter påvirker EU's budget, når lånene er ledsaget af EU-garantier, rentegodtgørelser eller andre bestemmelser vedrørende risikodelingen mellem EU og EIB. Der gælder især følgende:

Hovedparten af EIB-lån uden for EU drager fordel af en EU-budgetgaranti, som dækker statsrisikoen eller den politiske risiko, mens EIB løber den kommercielle risiko. I løbet af andet halvår 2011 vil Kommissionen udfærdige en særskilt rapport om EIB's eksterne långivningsaktiviteter for 2010.

Samtidig forvalter EIB faciliteter med risikodeling, hvor EU-budgettet benyttes til at støtte politikker inden for EU (f.eks. finansieringsfaciliteten med risikodeling for forsknings- og udviklingsprojekter og lånegarantien for TEN-transportprojekter)[30].

EIB's låntagningsaktiviteter

Høj usikkerhed på markedet gennem hele året har gjort det problematisk at foretage udstedelser, navnlig større transaktioner med lange løbetider.

Etableringen af EFSF og de gennemførte økonomiske reformer har bidraget til en styrket markedstillid til EU-udstedere, selvom markedet stadig er sårbart over for tilbagevendende overordnede risici. EIB var i stand til at navigere på disse volatile markeder ved at vælge det rette tidspunkt for toneangivende udstedelse og foretage en mere målrettet udstedelse, når volatiliteten var højere. Dette var muligt takket være EIB’s fortsatte stærke position på markedet.

Derfor kunne EIB opnå sine målsætninger under finansieringsprogrammet for 2010 ved at tilvejebringe et beløb på 67 mia. EUR på fordelagtige vilkår.

[1] Ved Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 blev der oprettet en lignende mekanisme med fuld støtte fra EU's budget, Den Europæiske Finansielle Stabiliseringsmekanisme, som skal støtte medlemsstaterne i euroområdet.

[2] Rådets forordning (EØF) nr. 397/75 af 17. februar 1975 om indførelse af en ny mekanisme med betegnelsen Fællesskabets lånemekanisme, som skulle hjælpe visse EF-lande med at klare uholdbare ubalancer på de løbende poster som følge af det første olieprischok.

[3] Rådets forordning (EF) nr. 1360/2008 af 2. december 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 332/2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne.

[4] Rådets forordning (EF) nr. 431/2009 af 18. maj 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 332/2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne.

[5] Rådets beslutning 2009/102/EF af 4. november 2008.

[6] Rådets beslutning 2009/290/EF af 20. januar 2009.

[7] Rådets beslutning 2009/459/EF af 6. maj 2009.

[8] Den 3. rate på 1,2 milliarder til Rumænien blev udbetalt den 24.3.2011.

[9] Endnu ikke offentliggjort for 2010. Se KOM/2010/513, SEK/2010/1117 for 2009.

[10] Det foreslås, at bruttonationalindkomsten pr. indbygger anvendes som den primære indikator.

[11] Se Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009. Der er endnu ikke fastlagt nogen standard for MFA-lån.

[12] Skønt tilbagebetalingen af lånet i sidste ende er dækket af EU-budgetgarantien, fungerer garantifonden som en likviditetsbuffer, der beskytter EU-budgettet mod krav på grund af betalingsmisligholdelser. Se KOM(2010) 418 og det ledsagende arbejdsdokument (SEK(2010) 968) for at få en omfattende beretning om fondens virke.

[13] Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 388/2010/EU af 7. juli 2010 om makrofinansiel bistand til Ukraine (EUT L 179 af 14.7.2010, s. 1.).

[14] For så vidt angår gennemførelsen af igangværende gavebistand blev der udbetalt 7,7 mio. EUR og 23 mio. EUR til Georgien i januar og august. Desuden blev der udbetalt 30 mio. EUR til Kosovo i september, og i december 2010 blev den første rate på 40 mio. EUR udbetalt til Republikken Moldova.

[15] De vigtigste elementer i de politiske betingelser fremgår af Rådets afgørelse af 8. juni 2010 rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (2010/320/EU). Betingelserne blev yderligere præciseret i det aftalememorandum, der blev indgået mellem de græske myndigheder og Kommissionen på vegne af medlemsstaterne i euroområdet.

[16] Hvoraf de 38 mia. EUR blev udbetalt inden marts 2011.

[17] Hvoraf de 14,6 mia. EUR blev udbetalt inden marts 2011.

[18] Disse opgaver består bl.a. i at forhandle og underskrive en lånefacilitetsaftale på vegne af og i henhold til instruktioner fra de medlemsstater i euroområdet, der yder bistanden, at åbne en konto hos Den Europæiske Centralbank i långivernes navn og at bruge denne konto til alle betalinger på vegne af långiverne og fra låntageren, at samordne udbetalingsprocedurerne, at foretage visse beregninger, at fordele betalinger mellem långiverne og at underrette långiverne i tilfælde af misligholdelse af lånefacilitetsaftalen eller om anmodninger om dispensationer eller ændringer af aftalen.

[19] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/genaff/114338.pdf.

[20] Artikel 122, stk. 2, i TEUF omhandler finansiel støtte til en medlemsstat, der er i vanskeligheder som følge af usædvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over.

[21] Revisionen gennemføres af Kommissionen i samarbejde med Den Europæiske Centralbank mindst hver sjette måned. Eventuelle nødvendige ændringer af dette tilpasningsprogram drøftes med modtagermedlemsstaten. Rådet træffer med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen afgørelse om eventuelle tilpasninger af de oprindelige generelle økonomisk-politiske betingelser og godkender det reviderede tilpasningsprogram, som den støttemodtagende medlemsstat har udarbejdet.

[22] Denne rapport skal indsendes inden for seks måneder efter ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 og, i påkommende tilfælde, hver sjette måneder derefter (forordningens artikel 9).

[23] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0713:FIN:EN:PDF.

[24] Rådets gennemførelsesafgørelse nr. 77/2011/EU af 7. december 2010 om tildeling af finansiel støtte fra Unionen til Irland (EUT L 30 af 4.2.2011, s. 34.).

[25] Den første rate på 5 mia. EUR blev udbetalt til Irland den 12. januar 2011. I juni 2011 var der blevet udbetalt 11,4 mia. EUR.

[26] Rådets gennemførelsesafgørelse nr. 344/2011/EU af 30. maj 2011 om tildeling af finansiel støtte fra Unionen til Portugal (EUT L 159 af 30.5.2011, s. 88.).

[27] Den første rate på 1,75 mia. EUR blev udbetalt til Portugal den 31. maj 2011. I juni 2011 var der blevet udbetalt 6,5 mia. EUR.

[28] I investorpræsentationen findes der yderligere oplysninger om EU's låneaktiviteter: http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/documents/eu_investor_presentation_18_may_2011_rev.pdf.

[29] http://ec.europa.eu/economy_finance/financial_operations/market/borrowing/benchmark_issues_2015-16_en.htm.

[30] Kommissionen aflægger rapport til Rådet og Parlamentet om gennemførelsen af nye finansielle instrumenter finansieret over EU's budget inden for rammerne af det årlige budget, i overensstemmelse med punkt 49 i den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet.