MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

Status over Innovation i EU 2012 – hurtigere forandring

(EØS-relevant tekst)

1. Indledning

Europa 2020‑strategien og dens flagskibsinitiativer fokuserer på investeringer i uddannelse, forskning og innovation som vejen frem til at opnå intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. På den baggrund sigter flagskibsinitiativet Innovation i EU sammen med flagskibsinitiativerne om den digitale dagsorden, industripolitik og et ressourceeffektivt Europa samt akten for det indre marked mod at skabe de bedst mulige vilkår for innovation for europæiske forskere og iværksættere.

Særligt flagskibsinitiativet Innovation i EU handler om at skabe en dynamisk, innovationsbaseret økonomi drevet af idéer og kreativitet, som kan forbindes i globale værdikæder, og som udnytter muligheder, erobrer nye markeder og skaber beskæftigelse af høj kvalitet. Generelt har fremskridtene med at skabe de politiske rammer for Innovation i EU været meget positive, idet over 80 % af initiativerne forløber planmæssigt. Stats- og regeringschefernes opfordring til at udvikle det europæiske forskningsrum bliver udmøntet i konkrete foranstaltninger. Kommissionens Horisont 2020-forslag til et kommende europæisk forsknings‑ og innovationsprogram er et klart opgør med fortiden, idet det omfatter hele værdiskabelseskæden i ét program. Princippet om "intelligent konsolidering" – dvs. at man beskytter eller om muligt øger vækstfremmende udgifter, såsom F&U‑udgifter – er nu bredt accepteret og indgår i det europæiske semester. Erhvervsmiljøet i Europa vil blive mere innovationsfremmende takket være en række foranstaltninger på det indre marked, f.eks. enhedspatentbeskyttelse, hurtigere standardisering, moderniserede EU‑regler om offentlige indkøb og et EU‑pas til venturekapitalfonde. Europæiske innovationspartnerskaber samler ressourcerne og koncentrerer foranstaltninger på både efterspørgsels‑ og udbudssiden om vigtige samfundsmæssige udfordringer. Om end disse foranstaltninger skal gennemføres, inden de kan skabe resultater, er de et udtryk for et grundlæggende skift i den rigtige retning.

Europa står stadig relativt stærkt globalt. EU er en af de aktører i verden, der klarer sig bedst, når det gælder om at producere videnskabelige og innovative produkter af høj kvalitet. EU har stadig den største og en stabil andel (28 %) af den indkomst, der genereres i globale værdikæder, mens USA's og Japans andel er svundet ind. Siden 2008 har EU forbedret sine resultater inden for innovation og har næsten vundet halvvejs ind på USA og Japan, for så vidt angår innovation[1]. EU ligger stadig langt foran Brasilien, Indien, Rusland og Kina med hensyn til innovation, selv om navnlig Kina haler ind på EU. Derudover har Sydkorea siden 2008 næsten tredoblet sit forspring frem for EU og ligger sammen med USA i spidsen med hensyn til innovation.

Dertil kommer, at mens de offentlige udgifter til forskning og udvikling i EU er steget under krisen i takt med, at regeringerne har søgt at opretholde deres investeringer i forskning og udvikling for dermed at give virksomhederne et incitament til at gøre det samme, peger nye data på, at denne tendens måske er ved at vende. I 2011 er det samlede offentlige F&U‑budget i de 27 medlemsstater faldet en smule for første gang, siden krisen ramte.

Den aktuelle økonomiske krise har også afsløret strukturelle svagheder i EU's innovationsindsats. Resultattavlen for Innovation i EU for 2013 viser, at udviklingen hen imod en konvergens i medlemsstaternes resultater inden for innovation er standset. Siden resultattavlen blev indført i 2001, havde der tegnet sig et dominerende billede af konvergens, og dette er derfor et signal om, at der er en klar risiko for en stadigt større innovationskløft[2]. Efterhånden som krisen trækker ud og bliver mere alvorlig, og vækstforskellene mellem visse europæiske regioner øges, er der et endnu større behov for at gennemføre Innovation i EU hurtigt og udvikle initiativet inden for områder, der er afgørende for innovation, f.eks. videregående uddannelse, innovationsbaseret iværksætteri og foranstaltninger på efterspørgselssiden. Fremdriften inden for områder såsom social innovation vil også skulle opretholdes.

Europa har derfor brug for fornyet dynamik i sin økonomi. Eksisterende, traditionelle industrier, hvor Europa er førende, skal udvikle nye applikationer og nye forretningsmodeller for at sikre vækst og opretholde deres konkurrencefordel. Derudover har Europa brug for virksomheder med stor vækst inden for dynamiske områder, såsom ikt-baserede virksomheder, og i nye sektorer. Det kræver en innovationsdrevet strukturændring, men på nuværende tidspunkt går Europa glip af de mere radikale innovationer, som driver og styrer en sådan strukturændring. Det, Europa har mest brug for i det kommende årti, er derfor at tiltrække de bedste talenter og belønne innovative iværksættere og give dem langt bedre muligheder for at starte nye virksomheder og sikre deres vækst.

På den baggrund vil denne meddelelse:

· opsummere fremskridtene i medlemsstaterne og på EU-plan med hensyn til i 2012 at nå målene i Innovation i EU

· konkludere med at beskrive områder, hvor Innovation i EU kan udvikles, herunder ved at trække på den stresstest, som blev gennemført af the European Research and Innovation Area Board[3].

2. Status for de nationale forsknings‑ og innovationssystemer

2.1. Investering i fremtiden

EU har brug for mere og bedre investering i forskning og innovation for at støtte den europæiske industris konkurrenceevne og opgradere EU's forsknings‑ og innovationssystem. Offentlig og privat F&U‑investering er afgørende for, at Europa kan udnytte eventuelle økonomiske opsving. Genopretningen i 2010 var betydeligt stærkere i lande, der tidligere havde investeret mest i F&U og innovation (f.eks. Tyskland, Finland og Sverige)[4].

Offentlig og privat investering i forskning og udvikling var stigende i tiden indtil den økonomiske krise. Da krisen brød ud, opretholdt eller øgede størstedelen af medlemsstaterne, trods finanspolitiske begrænsninger, deres F&U‑investeringer, og generelt steg F&U‑udgifterne som andel af BNP fra 1,85 % i 2007 til 2,03 % i 2011. I 11 medlemsstater[5] er den offentlige F&U‑investering imidlertid steget mindre end BNP, siden krisen begyndte (figur 1).

Figur 1: Beskyttelse af offentlige F&U‑udgifter

Generelt øgede virksomhederne i EU også deres udgifter til F&U udtrykt som andel af BNP fra 2007 (1,18 %) til 2011 (1,27 %). Det skyldes dels de fortsatte F&U‑investeringer, der er foretaget af europæiske virksomheder, som forventer, at deres verdensomspændende F&U‑investeringer vil stige yderligere med gennemsnitligt 4 % om året i perioden 2012‑2014[6]. For udenlandske virksomheder er Europa også et attraktivt sted at investere i F&U, og det har de også gjort massivt. Amerikanske virksomheder tegner sig for to tredjedele af internationalt mobile F&U‑investeringer, og deres årlige F&U‑udgifter i Europa er ti gange højere end deres årlige investeringer i Kina og Indien tilsammen[7].

Der er imidlertid store forskelle mellem medlemsstaterne og de industrielle sektorer og aktører. Visse lande ser et fald i F&U‑investering i erhvervssektoren, særligt fra små og mellemstore virksomheders side. Det skyldes hovedsagelig erhvervslivets manglende tillid til fremtidsudsigterne for den europæiske økonomi og gælder, selv om kontantreserver hober sig op på mange virksomheders balancer[8]. Ud fra et sektorsynspunkt har mange lande oplevet øget F&U‑intensitet i de mere traditionelle mellemteknologiske industrier (f.eks. metal, gummi og plastic, fødevarer) og på markeder, der er i vækst på grund af samfundsmæssige udfordringer som affaldsbehandling, ren energi og vand. Generelt er EU fortsat specialiseret i sektorer med mellemhøj F&U‑intensitet, som tegner sig for halvdelen af de europæiske virksomheders F&U‑investeringer. Modsat er over to tredjedele af de amerikanske virksomheders F&U‑investeringer samlet i sektorer med høj F&U‑intensitet (f.eks. sundhed og ikt)[9].

Figur 2: Amerikanske og europæiske virksomheders F&U‑investeringer fordelt på sektorgruppe

Kilde: Resultattavle 2012 for EU's virksomheders investeringer i F&U

Derudover bidrog regeringernes strategi for at beskytte F&U‑udgifterne i de medlemsstater, hvor erhvervssektoren er videnintensiv og internationalt konkurrencedygtig, til at opretholde niveauet for private investeringer[10]. Dette viste sig imidlertid mere vanskeligt for lande i statsgældskrise. I disse lande undergravede likviditetsproblemer kombineret med et utilstrækkeligt innovationsfremmende miljø og virksomhedernes lavere efterspørgsel efter viden virkningen af den konjunkturudjævnende indsats for at stimulere erhvervslivets investeringer. Det viser, at investering i viden skal gå hånd i hånd med reformer i forsknings‑ og innovationssystemet, herunder innovationsfremmende rammebetingelser for innovative virksomheder.

De fleste medlemsstater har anvendt en politik med intelligent finanspolitisk konsolidering i forbindelse med deres offentlige investeringer i F&U og innovation, men der er nu en risiko for, at den aktuelle krises ekstraordinære varighed og omfang begynder at underminere den politiske enighed om, at sådanne investeringer skal beskyttes. I 2011 faldt de offentlige F&U‑budgetter[11] for første gang siden krisens begyndelse, om end der delvis kompenseres herfor i form af en stigning i reducerede skatteindtægter som følge af skattemæssige incitamenter[12]. Når man sammenligner medlemsstaternes offentlige F&U‑budgetter i 2011 og 2012, fremgår det også, at antallet af lande, der har opretholdt eller øget deres offentlige udgifter, falder. Det indebærer en klar risiko for, at Europas innovationsindsats bliver udhulet, hvilket vil skade den fremtidige konkurrenceevne.

Når man ser på hele videntrekanten (forskning, uddannelse og innovation), ser man et lignende mønster. I 2009 opretholdt eller øgede alle medlemsstaterne, undtagen to, deres offentlige udgifter til uddannelse[13]. Siden da har det fortsatte pres på de offentlige finanser fået mange regeringer til at skære ned på deres investeringer i uddannelse[14].

2.2. Reformer for at øge effektiviteten

I en situation med finanspolitiske begrænsninger er det endnu mere vigtigt at gennemføre reformer, så man kan få mest muligt ud af de investerede midler. Der er stadig store forskelle mellem medlemsstaterne, når det gælder effektiviteten af forsknings‑ og innovationsaktiviteterne. For et givent beløb i offentlige investeringer opnår visse lande en langt højere standard inden for videnskab og teknologi end andre (figur 3).

Det er derfor klart, at selv om specifikke nationale forhold kræver specifikke løsninger, ville det europæiske forskningsrum udløse betydelige effektivitetsgevinster inden for viden‑ og teknologikapaciteten, hvis det blev gennemført fuldt ud. Det er lykkedes for de medlemsstater, der har størst succes, at øge den videnskabelige kvalitet og den økonomiske virkning af deres videnskabelige grundlag, mens andre stadig står over for effektivitetsproblemer eller ikke får nogen særlige resultater ud af deres offentlige investeringer.

Figur 3. Investeringer og topforskning[15]

Mange EU‑medlemsstater har iværksat ambitiøse politiske reformer for at gøre deres forsknings‑ og innovationssystem mere effektivt i tråd med målene for det europæiske forskningsrum[16]. Flere af disse reformer blev indledt inden krisen, men de er siden blevet forlænget eller udviklet. Den økonomiske krise har endvidere ført til stærkere integration af forskning og innovation i de mere generelle nationale industrielle og makroøkonomiske politikker. Ny innovationslovgivning og nationale strategier for forskning og innovation forberedes eller gennemføres i flere lande, og mange regeringer forbinder innovation med bredere reformpakker om iværksætteri, erhvervsmiljø og arbejdsmarked med stærk fokus på bedre markedsføring af forskningsresultater.

Medlemsstater og associerede lande har indberettet en række nationale handlingsplaner, programmer, strategier og retsakter, som skal sikre, at der uddannes nok forskere til at nå landenes nationale F&U‑mål[17]. I mange tilfælde er det for tidligt at måle den direkte eller indirekte virkning af de pågældende foranstaltninger. På nuværende tidspunkt er der imidlertid en tendens til emnebaserede politikker og handlingsplaner, der ikke nødvendigvis udgør en sammenhængende helhed. Et afgørende skridt vil være at bevæge sig hen imod en fælles integreret strategi for løsning af problemer angående de menneskelige ressourcer i forskningserhvervet.

De fleste medlemsstater har også udformet eller gennemført lovgivningsændringer, som skal øge universiteternes uafhængighed. Nogle har indført nye ansættelsesvilkår for forskere i den offentlige sektor, som gør det muligt for dem at samarbejde med den private sektor og markedsføre deres videnskabelige resultater og teknologiske opfindelser.

Der indføres foranstaltninger til at støtte internationaliseringen af offentlige og private forskningsaktører, navnlig deres integration i europæiske netværk for videnstrømme. Medlemsstaterne overvejer i stigende omfang fordelene ved at integrere deres nationale forsknings‑ og innovationssystemer i internationale og europæiske systemer for at udnytte globale værdikæder og håndtere innovationsefterspørgslen fra nye internationale markeder. I denne henseende er det nødvendigt at åbne programmer, der sigter mod at fremme forskning og udvikling, for internationale partnere og grænseoverskridende samarbejde, som vil styrke værdikædernes komplementaritet landene imellem. Offentlig‑private samarbejdsprojekter og internationaliseringen af virksomheder er centrum i de stærke klyngepolitikker, der har udviklet sig i mange medlemsstater i de senere år.

Mobiliteten på tværs af grænserne er stadig relativt begrænset. Forskere, der flytter, har tendens til at gøre det fra den offentlige til den private sektor, mens strømmen i den anden retning er marginal, og det samme er strømmen frem og tilbage. Trods fremskridt i de studerendes mobilitet er der for få universiteter og offentlige forskningsorganisationer, der ansætter udenlandske professorer og anerkender vigtigheden af, at deres personale opnår international erfaring[18]. Der er begrænsede forfremmelsesmuligheder for innovative forskere, der samarbejder med erhvervslivet, og effektiv vidensoverførsel er kun synlig i de mest dynamiske medlemsstater. Finansiering fra de fleste nationale og regionale forskningsprogrammer er stadig i vid udstrækning udelukket for deltagere fra andre medlemsstater, og Europa mister derved muligheder for at opnå toppræstationer og grænseoverskridende videnstrømme.

Hvis man skal have mest muligt ud af offentlige forskningsmidler kræver det et sundt konkurrenceniveau. Dette kan opnås gennem projektfinansiering (åbne indkaldelser af forslag) og resultatorienteret institutionel finansiering, som er forbundet med videnskabelig topkvalitet, internationalisering og samarbejde med erhvervslivet. Flere medlemsstater skal imidlertid bevæge sig hen imod mere konkurrencedygtig finansiering; foreløbig er det kun en håndfuld lande, som har indført en effektiv finansieringsmekanisme, som fremmer toppræstationer. For ofte tildeles institutionel finansiering til universiteter og offentlige forskningsorganisationer uden resultatorienterede kriterier eller reel dokumenteret overvågning. Når bevillinger ikke er betinget af resultater, har de enkelte forskere og institutioner kun få incitamenter til at indgå i europæiske netværk eller europæisk konkurrence, efterstræbe toppræstationer eller samarbejde med den private sektor.

Medlemsstaterne fokuserer i stadig stigende grad på at skabe et innovationsfremmende erhvervsmiljø. De mest anvendte foranstaltninger er skattemæssige incitamenter til F&U‑investeringer eller innovationsvouchere for virksomheder, der ønsker at købe ydelser fra F&U‑udbydere og udbydere af teknologi- og innovationsydelser. Visse medlemsstater nedsætter også skatteprocenterne på udbytte af patenter og andre typer intellektuelle ejendomsrettigheder. Der er stærk støtte til at give lettere adgang til risikovillig kapital for virksomheder i den indledende fase, opstarten og de tidlige vækstfaser såvel som for innovative projekter.

I den nationale politiksammensætning er der imidlertid stadig ubalancer mellem styrkelse af udbuddet og stimulering af efterspørgslen. Instrumenterne på udbudssiden, herunder tilskud, subventionerede lån og skattemæssige incitamenter, udgør over 90 % af de anvendte foranstaltninger[19]. Kun få lande anvender aktivt foranstaltninger på efterspørgselssiden (f.eks. gennem offentlige indkøb, standarder eller lovgivning) til at støtte udviklingen af markeder for innovative løsninger. Ikke desto mindre er mange andre medlemsstater begyndt at diskutere sådanne foranstaltninger eller skabe pilotprojekter for dem og forventes at begynde at gennemføre dem snart. Udviklingen af nye markeder støttes mest inden for bæredygtighed, energieffektivitet og e‑forvaltningsapplikationer.

2.3. Mod mere innovation i Europa

Krisen og den øgede globalisering har ændret spillets regler. Strategier baseret på investering i viden og på at få mest muligt ud af de eksisterende nationale forsknings‑ og innovationssystemer er meget vigtige, men ikke nok. Den europæiske økonomi har brug for en drastisk ændring af virksomheders dynamik hen imod globale videnintensive markeder i stor vækst og med potentiale til at skabe flere og bedre job. Denne vurdering har støtte i de data, der er illustreret i figur 4, idet de viser, at de økonomier, hvor den økonomiske effekt af innovation er størst, har en højere beskæftigelsesfrekvens.

Figur 4: Den økonomiske effekt af innovation har en positiv sammenhæng med beskæftigelsen

Det er almindeligt anerkendt, at Europa har behov for, at dets økonomiske struktur fornyes og bliver rettet mod sektorer, der udgør fremtidens markeder, hvor det kan skabe varige konkurrencefordele på grundlag af dets højt uddannede arbejdsstyrke. Denne strukturelle forandring sker endnu ikke hurtigt nok. For at fremskynde fornyelsen af Europas økonomiske struktur er det påtrængende nødvendigt, at Europas beslutningstagere koncentrerer deres politiske bestræbelser om en af de vigtigste kilder til fornyelsen, nemlig væksten i innovative virksomheder. Derved vil de gøre op med en af de væsentligste flaskehalse for Europas økonomiske resultater.

Undersøgelser har da også vist, at selv om der er færre innovative virksomheder i høj vækst i Europa end i USA, afhænger væksten i den samlede beskæftigelse i afgørende grad af dem: Antallet af virksomheder i stor vækst er måske lille og deres andel ligeså, men antallet af de arbejdspladser, de direkte eller indirekte skaber, er uforholdsmæssigt stort, og det gælder også deres andel. Derudover er innovative virksomheder i høj vækst af afgørende betydning for vækst i produktiviteten, idet den vigtigste kilde til væksten er en reallokering af arbejdspladser fra virksomheder med lav produktivitet til mere produktive virksomheder: Det anslås, at forskelle i dynamikken i virksomheders vækst i USA og i EU er årsagen til over to tredjedele af EU's dårligere resultater end USA's med hensyn til vækst i produktiviteten de seneste årtier.

Nationale politiske beslutningstagere ville have gavn af at revidere alle aspekter af deres "nationale iværksætteri- og innovationssystem", der kunne udgøre flaskehalse for vækst i innovative virksomheder. På grundlag af eksisterende empirisk dokumentation bør politiske tiltag, særligt fokusere på følgende nøgleaspekter:

· Flere aspekter af reguleringen er meget vigtige for dynamikken i virksomhedernes vækst: Medlemsstaterne må takle eventuelle incitamenter i deres regulering, der virker hæmmende på væksten. Dette kan for eksempel vedrøre en moderniseret standardisering og et velfungerende arbejdsmarked. Også konkursordninger, der rammer konkursramte iværksættere hårdt, har vist sig at virke afskrækkende på iværksætteri, der kunne give høj vækst. Flere virksomheder i høj vækst kan også betyde flere tilfælde af konkurs. Ud over lovgivningen er der behov for en ændring i samfundets holdninger til iværksættere, der er gået konkurs.

· Adgang til låne- og kapitalfinansiering er selvfølgelig afgørende for at kunne skabe iværksætteri med høj vækst. Selv om mange medlemsstater allerede har udviklet politiske tiltag til at takle dette spørgsmål, kan det stadig være en betydelig flaskehals, navnlig i medlemsstater med mindre udviklede finansielle markeder. I den forbindelse er EU's forordning om europæiske venturekapitalfonde, der blev vedtaget i 2012, et væsentligt skridt fremad, da det vil blive nemmere for ventureudbydere at skaffe kapital overalt i Europa til fordel for nystartede virksomheder og små og mellemstore virksomheder[20].

· Det særlige mål at fremme udvikling af nye innovative virksomheder bør fuldt ud integreres i udformningen af de politiske tiltag til forskning og innovation. Selv om mange medlemsstater har udviklet skatteincitamenter til at støtte F&U-aktiviteter i alle slags virksomheder, er der behov for at tilbyde en særlig, gunstigere skattemæssig behandling af nye innovative virksomheder.

· Der er en nær forbindelse mellem vækst, innovation og internationalisering. Eksport og innovation er gensidigt støttende strategier, der fører til højere eksportandele, omsætning og vækst i beskæftigelsen på virksomhedsplan. Politiske tiltag, der støtter innovation og internationalisering, bør hænge sammen. I den forbindelse kan klyngepolitik udgøre et kritisk redskab, ikke mindst til at støtte internationaliseringen af nye innovative virksomheder.

· Unge radikale innovatører har også problemer med at få deres intellektuelle ejendomsret beskyttet. Målrettede eller mere generelle politiske tiltag, der både øger udbuddet af (offentlig) kapital og adgang til kapitalen, og politiske tiltag, der både forbedrer ordningen for intellektuelle ejendomsrettigheder og gør det mindre kostbart, vil være gavnlige for alle virksomheder, der er i vækst og gerne vil innovere, men især for innovative virksomheder i høj vækst. Hvis adgangen til porteføljer af intellektuelle ejendomsrettigheder kan deles og gøres professionel, f.eks. ved hjælp af patentpuljer inden for grupper, kan det også tjene som middel til at udvikle innovationen i et større omfang i Europa.

· Det er af stor betydning for oprettelsen af teknologibaserede innovative virksomheder og for deres vækst, at F&U-systemer bliver gearet til overførsel af viden, og særligt at forbindelsesleddene mellem den videnskabelige verden og forretningsverdenen forbedres. Mange medlemsstater har allerede udviklet politiske tiltag til at øge den kommercielle udnyttelse af F&U. Disse politiske tiltag bør gennemføres yderligere, forbedres, vurderes og på grundlag heraf fornyes.

· Det er yderst vigtigt særligt at fremme udviklingen af en innovations- og iværksætterkultur og -ånd, ikke mindst gennem uddannelsessystemet. I politiske tiltag til at fremme virksomhedernes vækst er der lagt mindre vægt på at stimulere vækstambitioner i nye og eksisterende innovative virksomheder og at støtte uddannelse, videreuddannelse og kvalificeret coaching i nye og små virksomheder, f.eks. i forbindelse med styring af innovation og hurtig vækst[21].

Disse betragtninger er af central betydning for, at Europa 2020-målsætningerne kan nås, og der kan fokuseres på de horisontale politiske tiltag, der skal gøde jorden for nye innovative virksomheder med høj vækst.

Ud over indsatsen på regionalt og nationalt niveau bør disse prioriteter støttes af en samordnet indsats på EU‑niveau med henblik på at skabe et innovationsfremmende erhvervsklima i hele Europa. Der redegøres for foranstaltninger af denne art i afsnit 4.

3. Fremskridt i opbygningen af Innovation i EU

I 2012 blev der gjort gode fremskridt med at gennemføre Innovation i EU. Over 80 % af forpligtelserne skrider planmæssigt frem med de igangværende initiativer. På nogle få områder er der behov for at øge indsatsen. De omfatter mere strategisk brug af offentlige indkøb inden for innovation, vedtagelse af forslagene i akten for det indre marked I og udfoldelse af initiativerne til bedre udnyttelse af intellektuel ejendomsret. Dette afsnit fokuserer på de vigtigste foranstaltninger til opnåelse af målsætningen i 2012. Der gives et kort overblik over situationen for alle 34 forpligtelser inden for Innovation af EU i bilaget.

3.1. Styrkelse af vidensbasen og mindskelse af fragmenteringen

Stræben efter topkvalitet inden for uddannelse og udvikling af kvalifikationer

Den aktuelle situation, hvor der ikke er overensstemmelse mellem de udbudte og de efterspurgte kompetencer, og der mangler videnskabsmænd og ingeniører, udgør en trussel mod Europas innovationskapacitet, og det netop på et tidspunkt, hvor der er et stadigt stigende teknologisk behov. I 2012 fremlagde Kommissionen sin meddelelse om Nytænkning på uddannelsesområdet[22]. Den fokuserer på behovet for at udvikle tværfaglige kvalifikationer, såsom evnen til at tænke kritisk, problemløsning, samarbejde og iværksætterkvalifikationer, og for at fremme partnerskaber mellem universitetsmiljøerne og forretningsverdenen.

De første vidensallianceprojekter er undervejs. Formålet med dem er at etablere partnerskaber på tværs af sektorer mellem arbejdsgivere og uddannelsesinstitutioner med henblik på at håndtere misforholdet mellem udbud og efterspørgsel af kvalifikationer, f.eks. i den audiovisuelle sektor (CIAKL‑projektet), inden for fremstillingssektoren ved at integrere fabriks‑ og uddannelsesmiljøer (KNOW-FACT‑projektet) og ved at fremme iværksætterånd hos studerende og personale (EUEN‑projektet). Yderligere projekter følger i 2013, og fra og med 2014 vil vidensalliancer være en del af det nye "Erasmus for alle"‑program.

Derudover er man i 2012 begyndt at gennemføre en flerdimensional og international indplacering af højere læreanstalter på en rangorden på grundlag af konklusionerne af en forundersøgelse.

Realisering af det europæiske forskningsrum

Betingelserne er endnu ikke til stede for at gennemføre det europæiske forskningsrum (ERA) inden 2014. ERA er et samlet forskningsområde, som bygger på det indre marked. ERA indgår i Innovation i EU, og Horisont 2020 støtter gennemførelsen af det på mange måder. Det er en af de vigtigste strukturreformer med henblik på at sikre vækst i Europa – og den anerkendes i stigende grad som sådan. Hidtil er der kun sket langsomme fremskridt, men Kommissionen har stillet forslag om "Det europæiske forskningsrum: et styrket partnerskab om videnskabelig topkvalitet og vækst"[23]. Det styrkede partnerskabs fokus og en række klare tiltag blev godkendt af Rådet (konkurrenceevne) på mødet den 11. december 2012. Inden for det styrkede partnerskab vil medlemsstaterne, interesseorganisationer og Kommissionen samarbejde om at øge effektiviteten i det europæiske offentlige forskningssystem. Det vil de gøre ved at tilskynde til større åbenhed og konkurrence, større mobilitet for forskere, mere samarbejde over grænserne og optimal bevægelighed for viden. Fremskridtene hen imod at opnå det europæiske forskningsrum, vil skulle overvåges i tæt forbindelse med det europæiske semester. Det vil også kræve topstyring af Rådet på grundlag af information fra en løbende dialog med alle interessenter. Kommissionen vil udvikle en driftssikker overvågningsmekanisme for forskningsrummet i nært samarbejde med medlemsstaterne.

Den samlede virkning af, at EU når målet om, at 3 % af BNP skal gå til forskning, Horisont 2020, og en øget andel af tværnational finansiering (aktuelt en andel på 0,8 %) som følge af opnåelsen af ERA kan generere op til 445 mia. EUR i øget BNP og yderligere 7,2 mio. job inden 2030[24].

Kommissionens forslag til Horisont 2020 bidrager til etableringen og driften af ERA, f.eks. ved at gøre åben adgang til videnskabelige publikationer et generelt princip i Horisont 2020. Kommissionen har desuden anbefalet, at medlemsstaterne anvender en lignende tilgang til forskningsresultater finansieret under deres egne nationale programmer[25].

Topforskning finder ikke sted i et tomrum. Det kræver de bedste forskningsinfrastrukturer som platforme for samarbejde med henblik på at behandle forskningsemner, der ikke kan behandles af den enkelte medlemsstat eller regionerne alene. Kommissionen og medlemsstaterne gør i fællesskab fremskridt i opbygningen af de 48 prioriterede europæiske forskningsinfrastrukturer, som blev identificeret i 2010 af Det Europæiske Strategiske Forum om Forskningsinfrastruktur (ESFRI). Omkring 27 af dem forventes at være under gennemførelse i løbet af 2013.

Extreme Light Infrastructure (ELI) er en distribueret infrastruktur med Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien som værter. Den udgør en paneuropæisk laserfacilitet, der forventes at involvere verdens mest intense lasere. Det involverer næsten 40 forskningsinstitutioner og akademiske institutioner fra 13 EU‑medlemsstater. De tre lokaliteter skulle være operationelle i 2015. ELI vil være den første infrastruktur, ESFRI har identificeret, som befinder sig i nye medlemsstater. Den samfinansieres overvejende med EU-strukturfondene. Projektet er et udmærket eksempel på, hvordan forskningsinfrastrukturer kan opfylde målsætningerne ikke alene om videnskabelig topkvalitet, men også om regionaludvikling og europæisk samhørighed.

EU‑finansiering koncentreret om prioriteter inden for Innovation i EU

Horisont 2020 – det nye EU‑instrument for finansiering af forskning og innovation fra 2014 – vil samle al EU‑støtte til forskning og innovation under ét. I tråd med den ambition, der er fastlagt i Innovation i EU, er Horisont 2020 et vigtigt opgør med fortiden, idet finansiering i højere grad skal ske på grundlag af udfordringerne, og der skal være enklere regler for deltagerne og mere effektiv levering af resultater.

Et vigtigt træk i Horisont 2020's nye tilgang er den opmærksomhed, der rettes mod innovation. Konkret betyder det øget finansiering til f.eks. afprøvning, udvikling af prototyper, demonstration og pilotprojekter, erhvervsdrevet F&U, fremme af iværksætteri og risikovilje, formning af efterspørgslen efter innovative produkter og tjenesteydelser gennem standardisering og offentlige indkøb og fremme af innovation inden for ikketeknologiske områder som design, tjenesteydelsesinnovation og kreativitet, nye forretningsmodeller og social innovation, hvilket afspejler en bred tilgang til innovation. Der vil også være en revideret tilgang til små og mellemstore virksomheder, som omfatter et særligt instrument til at støtte virksomheder, der udviser en stærk ambition om udvikling, vækst og internationalisering[26]. Også inden for Horisont 2020 vil Marie Skłodowska-Curie-aktioner bidrage til at nå det mål om en million flere forskere, der er opstillet i Innovation i EU.

Det nugældende syvende rammeprogram for forskning (RP7) har taget hensyn til den vægt, som Horisont 2020 nu tillægger innovation. RP7‑arbejdsprogrammerne for 2013 omfatter en langt større del af innovationscyklen end nogensinde før og de mest omfattende indkaldelser af forslag nogensinde for i alt 8,1 mia. EUR. Målet er at sikre, at forskningsresultaterne kan udnyttes bedre, og bidrage til markedsføring af nye varer og tjenesteydelser.

Fremme af talent og nye virksomheder: Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi

Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (EIT) omsætter begrebet "videntrekanten" (uddannelse, forskning og innovation), i praksis gennem nye typer partnerskaber – Viden‑ og Innovationssamfund (VIS'er). Der er på nuværende tidspunkt tre VIS'er – om klimaændringer, vedvarende energi og fremtidens informations‑ og kommunikationssamfund. Uddannelsesprogrammer under VIS'er i EIT's regi fokuserer på iværksætteri og innovationsevner for at give studerende og virksomhedsinnovatorer den viden og de holdninger, de har brug for til at omdanne idéer til forretningsmuligheder. EIT har defineret kriterierne for at EIT‑mærke kandidatkurser og ph.d.‑programmer.

Europa står over for en betydelig mangel på ingeniører og ikt‑medarbejdere med den rette kombination af kvalifikationer. EIT's ICT Labs Master School er et af de største fælles europæiske tiltag inden for videregående uddannelse, som skal afhjælpe dette problem. Det omfatter 21 VIS‑universiteter og ‑handelshøjskoler. De involverede institutioner tilbyder syv tekniske kandidatuddannelser og en fuldt ud standardiseret bacheloruddannelse i innovation og iværksætteri. Studerende vil også kunne nyde godt af en mentorordning og et praktikophold hos en af virksomhedspartnerne. Omkring 200 studerende blev optaget på 2012‑programmet.

Iværksætterundervisning kombineres med en række virksomhedsstøttetjenester og flere innovationsordninger, som skal fremskynde leveringen af innovation til markedet. Det gælder f.eks. InnoEnergy Highway eller Climate-KIC Market Accelerator. Virkningen ses allerede, og forskningsresultater og nye idéer kommer hurtigere på markedet og tiltrækker de første kunder.

Takket været finansiering fra EIT's Climate-KIC har Naked Energy, som er en design‑ og innovationsopstartsvirksomhed, været i stand til at levere et reelt pilotprojekt med et relevant omfang vedrørende deres solteknologi. Den nye teknologi vakte interesse og førte til en aftale med den store supermarkedskæde Sainsbury's.

"Climate-KICs rolle har været at afdække muligheder, at etablere kontakter og åbne døre for os. Det fungerer som "beskyttet innovation". Vores forhold til Climate-KIC gør det ganske enkelt muligt for os at sidde med ved de store spilleres bord." Christophe Williams, administrerende direktør, Naked Energy.

"Vi kender Det Forenede Kongerige. Men der må være geniale idéer derude, som vi ikke kender til, og Climate-KIC kan sørge for, at vi får kendskab til dem. Vi ønsker at blive inddraget fra det allertidligste stadie for at bidrage til at forme teknologien på en måde, der giver mening ud fra et kommercielt synspunkt." David Penfold, Sainsbury’s Supermarkets Ltd.

Forslagene til EIT's "strategiske innovationsdagsorden" skitserer konsolideringen og den yderligere udvikling af de tre eksisterende VIS'er og etableringen af seks nye: innovation vedrørende sund levevis og aktiv aldring, Food4future, råstoffer, produktion med høj værditilvækst, intelligente sikre samfund og mobilitet i byerne. EIT vil i høj grad bidrage til målsætningerne i Horisont 2020.

3.2. Markedsføring af gode idéer

Innovation i EU sigter imod at fjerne hindringer for, at innovatorer kan omsætte idéer til nye varer og tjenesteydelser, der kan sælges på verdensmarkedet. Europa er nødt til at frigive sit innovationspotentiale ved hurtigere standardisering, billigere opnåelse af patentbeskyttelse, mere intelligente offentlige indkøb af innovative varer og tjenesteydelser og bedre adgang til finansiering for innovatorer og små og mellemstore virksomheder. Forslagene om disse fire drivkræfter for innovation blev behandlet hurtigt gennem akten for det indre marked I (2011). De bør begynde at sætte fornyet skub i den europæiske innovation fra og med 2013, da to forslag blev vedtaget i 2012, og de to andre forventes at blive vedtaget i 2013.

Finansiering af innovation

Europa mangler ikke innovative idéer, der venter på at blive konverteret til vellykkede forretningsmodeller. Den første hindring er ofte manglende adgang til finansiering – et problem, der er blevet større som følge af den aktuelle krise. EU har oplevet et fald på 45 % i rejsningen af risikovillig kapital som følge af krisen. Derudover er business angel‑investeringer på nuværende tidspunkt omkring fem gange så omfattende i USA som i Europa[27].

I sin rapport fra 2012 har ekspertgruppen vedrørende kontakt mellem innovative virksomheder og egnede investorer på tværs af grænserne bl.a. anbefalet at yde støtte til venturekapitalfonde med reelt potentiale, professionalisere business angel‑grupperne, overvåge og fremme crowdfunding og etablere undervisning i investeringsparathed for innovative iværksættere. I 2013 vil Kommissionen også fremlægge en grønbog om langsigtet finansiering af den europæiske økonomi.

For at fjerne hindringer for grænseoverskridende investeringer blev der opnået enighed om to forslag til retsakter om "sociale iværksætterfonde" og "venturekapitalfonde"[28], og de forventes formelt at blive vedtaget i begyndelsen af 2013. Derudover afsluttede Kommissionen undersøgelsen af eventuelle skattemæssige hindringer for grænseoverskridende investeringer af risikovillig kapital. Den vil på grundlag heraf overveje, hvilke skridt der skal tages for at fremlægge løsningsforslag i 2013.

Sammen vil programmet for virksomheders konkurrenceevne og SMV'er (COSME) og Horisont 2020 støtte et egenkapital‑ og et lånefinansieringsinstrument fra og med 2014. På egenkapitalsiden vil programmerne i fællesskab foretage investeringer i den indledende fase, opstarten og vækstfasen til støtte for en gnidningsløs EU‑ordning for risikovillig kapital. Horisont 2020 vil fokusere på den tidlige fase, mens COSME vil fokusere på vækstfasen. På gældssiden vil begge programmer yde lån samt stille garantier og regarantier.

Med henblik på at øge långivningen til SMV'er beskæftiget med forskning og innovation blev risikodelingsinstrumentet i begyndelsen af 2012 iværksat som led i finansieringsfaciliteten med risikodeling i form af en garantiordning, der skulle tilskynde bankerne til at yde flere lån til innovative SMV'er og små selskaber med mellemstor markedsværdi.

I 2012 satte finansieringsfaciliteten med risikodeling (RSFF) flere ressourcer af til forskningsinfrastrukturer med et betydeligt lån på op imod 300 mio. EUR til ESO (Det Europæiske Sydlige Observatorium) som støtte til opførelsen af European Extremely Large Telescope (E-ELT). Dette revolutionerende jordbaserede teleskop med et hovedspejl på 39 meter bliver det største optiske/nær-infrarøde teleskop i verden: "Verdens største øje mod himlen".

I 2013 vil Den Europæiske Investeringsbank begynde at kanalisere yderligere 10‑15 mia. EUR imod innovation og kvalifikationer gennem en ny facilitet for vækst og beskæftigelse, hvilket vil generere yderligere investeringer for op til 65 mia. EUR.

Formning af efterspørgslen efter innovative produkter og tjenesteydelser

Innovative virksomheder kan kun opnå succes, hvis der er et marked for deres varer og tjenesteydelser og forbrugere, som er villige til at købe dem. Den nye standardiseringspakke, som træder i kraft den 1. januar 2013, og forslaget til modernisering af EU‑lovgivningen om offentlige indkøb er afgørende milepæle på vejen hen mod at få innovative varer og tjenesteydelser på markedet hurtigere. Som et resultat af standardiseringspakken skulle en europæisk standard blive udviklet dobbelt så hurtigt fra 2020, og moderniseringsforslaget vil gøre det muligt for offentlige indkøbere at anvende en særlig procedure til indkøb af innovative varer og tjenesteydelser, som købes i fællesskab med indkøbere fra andre medlemsstater for at dele risici og omkostninger, og medtage en vares eller tjenesteydelses innovative karakter i tildelingskriterierne. Forslagene vedrørende offentlige indkøb mangler dog stadig at blive vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet.

Offentlige indkøb af innovation[29] begynder langsomt at finde fodfæste i Europa. I 2012 tildelte Italien mere end 300 mio. EUR[30] til prækommercielle indkøb[31]. Prækommercielle indkøb vil blive anvendt i det sydlige Italien med støtte fra strukturfondene, som det også er blevet gjort i andre italienske regioner. Desuden kan den højere risiko, der er forbundet med disse indkøb, dækkes af en særlig finansieringsfacilitet med risikodeling, som er oprettet i samarbejde med Den Europæiske Investeringsbank. Det grænseoverskridende samarbejde udvikler sig også. De nordiske industriministre har iværksat et "fyrtårnsprojekt" inden for sundhedssystemet, som skal styrke samarbejdet mellem Norge, Finland, Sverige, Danmark og Island om offentlige indkøb af innovation.

Tværnationalt samarbejde om offentlige indkøb af innovation støttes på nuværende tidspunkt på nogle få områder med EU‑finansiering af forskning og innovation. I 2012 blev der iværksat 16 projekter til fremme af offentlige indkøb af innovation, som omfattede indkøbere fra størstedelen af medlemsstaterne. Disse projekter vil tilskynde de offentlige indkøbere til at anvende flere innovative løsninger inden for belysningssystemer, energieffektive bygninger, supercomputerteknologi, bedre ældrepleje, intelligente transportsystemer, intelligent sikkerhedskontrol ved grænserne og intelligente tekstiler til brandvæsenet. I 2013 vil EU‑støtten til den type projekter sandsynligvis blive mere end fordoblet og nærme sig 100 mio. EUR.

Som led i RP7‑projektet SILVER vil offentlige indkøbere fra fem lande – Det Forenede Kongerige, Danmark, Sverige, Finland og Nederlandene – sammen iværksætte den første grænseoverskridende udbudsprocedure for prækommercielle indkøb i begyndelsen af 2013. Denne udbudsprocedure vil sigte mod udviklingen af nye robotteknologiske løsninger til at hjælpe ældre med fysiske handicap. Ved at anvende en udbudsprocedure for prækommercielle indkøb forventer konsortiet at få adgang til nye teknologiske løsninger, der, når de gennemføres inden for ældreplejen, vil gøre det muligt i 2020 at pleje 10 % flere ældre med samme antal plejepersonale.

Bedre integration af standardiseringsspørgsmål på et tidligt stadie i forsknings‑ og innovationsprojekter er afgørende for udbredelse af viden, interoperabilitet mellem varer og tjenesteydelser og i sidste ende åbning af nye markeder. Standardiseringspublikationer udvikles som led i RP7‑projekter. Nye projekter blev lanceret i 2012 for at fremskynde publikationen af standarder inspireret af RP-finansierede forskningsresultater, f.eks. biobaserede produkter, 3D‑printløsninger, intelligente tekstiler og anvendelse af træ til byggeri. Der forventes yderligere anvendelse heraf i 2013 med omkring 75 indkaldelser af forslag, der nævner standarder.

Hver enkelt virksomhed skal styre mange forskellige dynamiske forhold i flere netværk. Opsætning af bilateral elektronisk udveksling af data med hver enkelt forretningspartner er meget besværlig, særlig for ikkehierarkiske fremstillingsnetværk, og der kan let forekomme forsinkelser og fejl. Det overordnede mål med inTime‑projektet er at forbedre leveringen af og pålideligheden i kunde/leverandør‑forhold og dermed afbalancere produktionen i det overordnede netværk. Baseret på projektresultaterne blev der offentliggjort en standardiseringspublikation i september 2012. Den multilaterale kommunikationsplatform, der beskrives i publikationen, gør det muligt for de deltagende virksomheder, særlig SMV'er, at forenkle og effektivisere deres forretningsrelationer, eftersom der kun er brug for én kanal til etablering af kommunikation med alle partnere i platformen.

Innovative produkter og tjenesteydelser står også i centrum for handlingsplanen for miljøinnovation, der blev vedtaget i december 2011[32]. Handlingsplanen har til formål at skabe vækst og arbejdspladser ved hjælp af varer, tjenesteydelser og erhvervsløsninger, der har en positiv miljøpåvirkning. Den omfatter syv foranstaltninger: 1) revision af miljøpolitik og –lovgivning, 2) demonstrations- og markedsintroduktionsprojekter, 3) standarder og effektivitetsmål, 4) finansielle instrumenter og støttetjenester for små og mellemstore virksomheder, 5) nye kvalifikationer og job, 6) internationalt samarbejde, 7) europæiske innovationspartnerskaber[33].

Markedsintroduktionsprojekter inden for miljøinnovation, der ledes af Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation, går ud på at får grønne varer og tjenesteydelser, der kan markedsføres, ud af innovationerne. Blandt succeshistorierne kan nævnes GLASSPLUS og SATURN[34]. GLASSPLUS giver mulighed for at genbruge glas fra gamle tv-apparater. 60 00 apparater har allerede fået et nyt liv som fliser. SATURN indvinder andre metaller end jern fra kommunalt affald med hidtil usete resultater med hensyn til udskillelse og renhed, med procentsatser på over henholdsvis 98 og 90 %.

Udnyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og kreativitet

Hvilke regler der gælder for rettighederne, har en afgørende betydning for, hvordan viden og nyskabelser ejes, deles og bruges. Reglerne udgør derfor et centralt element af rammebetingelserne for forskning og innovation.

Den historiske aftale om fælles patentbeskyttelse blev indgået i december 2012[35]. Den skal gøre det muligt at meddele og registrere det første europæiske patent med ensartet retsvirkning i foråret 2014. Medlemsstaterne bliver imidlertid nødt til hurtigt at ratificere aftalen om en fælles patentdomstol, hvis fristen i Innovation i EU (2014) skal overholdes.

Patent Translate, som er en maskinoversættelsestjeneste, blev sat i drift i marts 2012[36]. Redskabet udvikles af Den Europæiske Patentmyndighed i samarbejde med Google. Det tilbyder allerede oversættelse mellem engelsk og 14 andre sprog og vil gradvist blive udvidet til at omfatte 32 sprog i 2014. Patent Translate, der yder en gratis service, vil gøre indholdet i patenter og patentrelaterede dokumenter, som offentliggøres overalt i verden, let tilgængeligt for alle.

I 2012 fremlagde Kommissionen en analyse af de vigtigste hindringer, som europæiske virksomheder, især SMV'er, møder, når de skal udnytte eksisterende patenter. Den skitserede også, hvilke skridt der kunne tages for at puste nyt liv i negligerede intellektuelle ejendomsrettigheder[37]. Kommissionen fremlagde også en strategi til fremme af de kulturelle og kreative sektorer med fokus på deres potentiale til innovation[38].

Alliancen for de europæiske kreative industrier indledte en politisk dialog og otte konkrete tiltag om innovationsvouchere, bedre adgang til finansiering og klynger i topklasse og samarbejde om yderligere udvikling af kreative industrier og bedre anvendelse af alle former for viden og kreativitet i andre industrier. Det europæiske designfremmeråd fremsatte 21 anbefalinger, der vil danne udgangspunkt for Kommissionens gennemførelse af en handlingsplan for fremme af anvendelse og forståelse af designs rolle i innovationspolitikken.

3.3. Europæiske innovationspartnerskaber

Det europæiske innovationspartnerskabs tilgang til at fremskynde udviklingen og anvendelsen af innovative løsninger på samfundsmæssige udfordringer gik i 2012 ind i en ny fase med pilotprojektet inden for "aktiv og sund aldring" (AHA), som bevægede sig fra planlægningsfasen til gennemførelsesfasen, og med den tilgang, der blev foreslået for fire yderligere områder.

I februar godkendte Kommissionen den strategiske gennemførelsesplan, som blev forelagt af AHA‑styregruppen, og iværksatte EU‑tiltag til støtte herfor. Det omfattede en opfordring til, at interessenter skriftligt skulle forpligte sig til konkrete foranstaltninger og/eller til at blive et referencested, og etablering af et marked for innovative idéer, som skal hjælpe interessenter med at finde partnere, udveksle nye initiativer og udbrede dokumentation.

Reaktionen var opmuntrende med 261 forpligtelser til specifikke foranstaltninger indgivet af interessentgrupper, der samlede offentlige myndigheder, teknologiske virksomheder, udbydere af sundhedstjenester, industrien og ikkestatslige organisationer. Derudover har 54 regioner vist interesse for at blive et referencested, hvor de kunne virke som illustration på god praksis, og involvere sig i at bruge innovative løsninger i en større målestok end tidligere og introducere dem på markedet. Knap 500 partnere har valgt at deltage i det webbaserede marked[39].

Forpligtelserne kommer fra alle EU‑medlemsstater, og over 1 000 regioner og kommuner i EU og fra andre lande har mobiliseret sig. Tilsammen viser bidragene, at over 4 mio. europæiske borgere kunne få direkte udbytte af partnerskabet, som skal have den kritiske masse, der er nødvendig for at sikre reelle forandringer i, hvordan vi får og yderpleje i Europa. De seks grupper af interessenter offentliggjorde i november 2012 deres handlingsplaner, hvori de kortlagde deres konkrete mål og forventede resultater for de næste 2-3 år.

"Innovationspartnerskabet om aktiv og sund aldring er et godt eksempel på, hvordan samarbejde kan anvendes i praksis, ikke blot mellem virksomheder, men mellem interessenter i hele værdikæden. I AHA's tilfælde ligger risikoen ikke i teknologien, eftersom de fleste teknologier allerede findes. Det handler om at samle teknologierne (datakommunikation, databehandling, sensornetværk…) i virkeligheden, og derfor handler det langt mere om social innovation: nye måder at gøre tingene og nye forretningsmodeller. Når folk begynder at gøre tingene på en ny måde, opstår der investeringsmuligheder. Dem kaster vi os ud i. Vi investerer i innovation for aktiv og sund aldring, fordi Kommissionen har forpligtet sig til at reducere investeringsrisikoen ved at skabe bevidsthed og et modtageligt samfund, og naturligvis fordi der opstår et enormt marked for aldringsrelaterede tjenesteydelser, som det er yderst attraktivt at bevæge sig ind på." Dr. Jos B. Peeters, Capricorn Venture Capital

Efter godkendelsen af den strategiske gennemførelsesplan for AHA stillede Kommissionen forslag til nye europæiske innovationspartnerskaber med udgangspunkt i erfaringerne fra pilotprojektet, såsom behovet for let forvaltning og præcisering af, at europæiske innovationspartnerskaber ikke erstatter de formelle beslutningsprocedurer for finansieringsprogrammer eller ‑lovgivning.

I februar foreslog Kommissionen europæiske innovationspartnerskaber om "landbrugets produktivitet og bæredygtighed" og om "råstoffer". I maj tilføjede den et forslag til et europæisk innovationspartnerskab om "vand", og i juli foreslog den et europæisk innovationspartnerskab om "intelligente byer og lokalsamfund".

Efter Rådets godkendelse har det europæiske innovationspartnerskab om "vand" i december 2012 fremlagt sin strategiske gennemførelsesplan, og det forventes, at der vil blive udarbejdet strategiske gennemførelsesplaner for "landbrug", "råstoffer" og "intelligente byer og lokalsamfund" i løbet af 2013, således at gennemførelsen kan igangsættes hurtigst muligt.

Der er planlagt en evaluering af fremskridtene inden for AHA og en bredere uafhængig ekspertevaluering af EIP‑tilgangen i 2013 med henblik på at vurdere, om der er behov for yderligere foranstaltninger eller ændringer for at forbedre virkningen af de nuværende innovationspartnerskaber og skabe vilkår for etablering af yderligere innovationspartnerskaber.

3.4. Maksimering af den sociale og territoriale samhørighed

Bygge bro over innovationskløften

Analysen af landenes resultater[40] og den regionale resultattavle for innovation 2012[41] (figur 4) viser, at der fortsat er regionale innovationsforskelle, og at risikoen vokser med krisen. Stærke og innovative regioner er drivkraft for resultaterne i de mest innovative lande, og drivkræfterne er mindre udbredte i andre medlemsstater. Mens den regionale innovationsindsats forblev relativt stabil i perioden 2007‑2011, viste analysen en langt højere grad af variation end i indsatsen på nationalt plan. Disse regionale forskelle kræver bedre tilpasning af innovationspolitikkerne til de enkelte regioners respektive styrker. Der vil blive tilskyndet hertil i forbindelse med den kommende samhørighedspolitik (2014‑2020)[42]. Medlemsstaterne vil skulle udvikle forsknings‑ og innovationsstrategier for intelligent specialisering, der fokuserer på et begrænset antal prioriteter. Platformen for intelligent specialisering[43] udgør en hjælp for de offentlige myndigheder ved udformningen af sådanne strategier gennem peer review, retningslinjer og workshopper i hele Europa. På nuværende tidspunkt er tre EU-medlemsstater og 103 regioner fra 19 andre EU‑medlemsstater registreret i platformen. For at hjælpe regionerne frem på "vejen mod topkvalitet", vil synergier mellem Horisont 2020 og finansiering fra Samhørighedsfonden blive maksimeret, der vil blive ydet støtte til partnerskaber mellem eksisterende og nye ekspertisecentre, faciliteter til indlæring af politik vil blive etableret, og der vil blive etableret professorater i det europæiske forskningsrum.

Figur 5: Innovationsindsats fordelt på regioner

Kilde: Den regionale resultattavle for innovation 2012

|| || Innovationsførende || || || Innovationsmoderat ||

|| || Innovationsfølgende || || || Innovationssvag ||

Støtte til social innovation

Social innovation tager fart i Europa. Social Innovation Europe[44], som er et virtuelt knudepunkt for opbygning og effektivisering af social innovation, tiltrak næsten 50 000 personer i sine første 18 måneder. Arbejdsløsheden stiger kraftigt, og i oktober 2012 iværksatte Kommissionen en konkurrence om nye idéer, der skulle hjælpe folk med at bevæge sig imod arbejde eller ind i andre typer arbejde. Samtidig behandler initiativet for socialt iværksætteri[45] som opfølgning på akten for det indre marked I hindringerne for udviklingen af sektoren for socialt iværksætteri, f.eks. lovgivning, finansiering og synligheden og anerkendelsen af den sociale merværdi ved denne sektor.

Social innovation og socialpolitiske forsøg inden for beskæftigelse og socialpolitik er fortsat blevet støttet i 2012 gennem Progress[46] og Den Europæiske Socialfond. Den kommende programmeringsperiode (2014-2020) for Den Europæiske Socialfond, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og det nye Program for Social Udvikling og Innovation vil forstærke denne støtte.

Siden 2011 har EU over RP7 støttet forskningsprojekter om social innovation for omkring 30 mio. EUR, og EU finansierer to netværk af væksthuse, som skal fremdyrke og opskalere vellykkede sociale innovationer. Social innovation vil modtage yderligere støtte under Horisont 2020. dette vil få støtte fra Kommissionens forpligtelser i henhold til akten for det indre marked II[47] til at udvikle metoder til at måle de socioøkonomiske fordele, der skabes af socialøkonomiske virksomheder.

Som led i den "sociale investeringspakke", som er blevet fremlagt i februar 2013, skal der findes innovative måder at finansiere social innovation og støtte moderniseringen af politikken for social beskyttelse. Den fokuserer på at øge budget‑ og socialpolitikkernes bæredygtighed og tilstrækkelighed: aktivere socialpolitikker og ‑ydelser, investere i børn og unge og effektivisere EU's forvaltningspraksis for socialpolitikker, overvågning og kommunikation med borgerne.

Erfaringen viser, at borgerne er vigtige nøgleaktører i social innovation, og at der er behov for brede partnerskaber til at fremme innovation i socialpolitiske mekaniser, herunder almennyttige organisationer og civilsamfundets organisationer i den tredje sektor. Innovation i forbindelse med virksomhedernes sociale medansvar bidrager til en holistisk, fremtidsorienteret tilgang til partnerskaber mellem det offentlige og det private, når sociale problemer skal behandles.

Mobilisering af innovation i den offentlige sektor

I betragtning af sektorens vægt og den aktuelle finansielle og politiske situation skal Europa mobilisere innovation i sin offentlige sektor, hvis EU skal opnå topkvalitet og forblive internationalt konkurrencedygtig. Derudover er modernisering af den offentlige forvaltning en af de fem prioriteter, der er fastlagt i Kommissionens årlige vækstundersøgelse for 2013. Resultattavlen for innovation inden for den offentlige sektor[48] er det første EU‑forsøg på bedre at forstå og analysere innovation i den offentlige sektor. Analysen viser tydeligt, at forbedrede offentlige tjenester gør det langt mere sandsynligt, at virksomheder kaster sig ud i innovation og oplever øget salg. Lande, der klarer sig godt, når det gælder kvaliteten af offentlige tjenester, har endvidere en tendens til at klare sig bedre med hensyn til innovation (figur 6). Innovative offentlige myndigheder af høj kvalitet er derfor afgørende for at fremme Europas innovationsindsats.

Figur 6. De offentlige myndigheders effektivitet og den økonomiske effekt af innovation

3.5. Styrkelse af vores politikker udadtil

Europa bør maksimere sin videnskabelige ekspertise og fremme innovative virksomheders vækst gennem aktivt internationalt samarbejde og indførelse af de rette betingelser for at tiltrække toptalenter. Kommissionen har derfor fastlagt en ny strategi for udvikling af internationalt samarbejde inden for forskning og innovation[49]. Strategien skærper fokus på EU's strategiske prioriteringer, alt imens traditionen for åbenhed over for tredjelandes deltagelse i EU-forskning bevares. Det omfatter at imødegå globale udfordringer, men også at gøre Europa mere attraktivt for forskning og innovation. Samtidig er det af afgørende betydning, at det i den dialog om innovation, der føres med tredjelande, tages med i betragtning, at det er nødvendigt at fremme lige konkurrencevilkår for de europæiske aktører, der er aktive på deres territorium, og at give investorerne en højere grad af retssikkerhed, navnlig med hensyn til intellektuelle ejendomsrettigheder. Dette er særlig relevant i forbindelse med de kommende forhandlinger om investeringsaftaler med tredjelande såsom Kina.

Den nye strategi vil overvejende blive gennemført gennem Horisont 2020 og gennem fælles initiativer med EU‑medlemsstaterne. Et centralt element er udviklingen af flerårige køreplaner med udvalgte tredjelande med henblik på at forbedre og målrette det internationale samarbejde. Disse køreplaner vil blive forbundet med arbejdet i Strategisk Forum for Internationalt Videnskabeligt og Teknologisk Samarbejde (SFIC) med henblik på at sikre konsekvens og komplementaritet mellem EU's og medlemsstaternes tiltag. På nuværende tidspunkt beskæftiger SFIC sig med tre målrettede initiativer med Indien, USA og Kina, og i oktober 2012 indvilgede SFIC i at iværksætte et initiativ om Brasilien.

Gruppen af Højtstående Embedsmænd[50] fremsatte anbefalinger til rammer for internationalt samarbejde om globale forskningsinfrastrukturer. Rapporten er generelt blevet godkendt af videnskabsministrene i Carnegie‑gruppen[51].

Næsten alle medlemsstaterne har taget visse skridt for at tiltrække flere oversøiske talenter[52], men det er for tidligt at vurdere, om disse foranstaltninger har været en succes. Kommissionen agter at stille et nyt forslag til et enkelt direktiv i 2013 med henblik på at gøre EU's migrationsregler enklere for visse grupper, herunder forskere, så det sikres, at indrejseordninger og ‑rettigheder er ensartede og gennemskuelige i hele EU.

4. KONKLUSIONER OG DE NÆSTE SKRIDT

Den økonomiske situation i Europa er stadig skrøbelig. Udsigterne på kort sigt er stadig usikre. Ikke desto mindre er der allerede synlige positive tendenser, og nylige omfattende reformer bør bære frugt på mellemlang til lang sigt.

Europas svar på den usikkerhed, som krisen har givet anledning til, må være omhyggeligt at følge den strategi for Innovation i EU, som blev fastlagt i 2010, og hurtigt gennemføre den. Der er allerede gjort store fremskridt på mange områder. Resultaterne heraf bør begynde at vise sig i realøkonomien. Innovation i EU vil medvirke til at skabe et klima, hvor virksomheder og borgere har tillid til EU. Det vil ske gennem fortsatte investeringer i forskning og innovation, yderligere omfattende reformer for at skabe et reelt europæisk forskningsrum, bedre rammebetingelser for innovative virksomheder og bedre balance mellem foranstaltninger på udbuds‑ og efterspørgselssiden.

Men Europa er nødt til at gøre mere for, at Innovation i EU kan blive en realitet. I lyset af den aktuelle krise, befolkningens faldende tillid og risikoen for en innovationskløft må EU og medlemsstaterne sætte fart i deres fælles indsats og uddybe Innovation i EU. Den umiddelbare udfordring er, i hvilket omfang Innovation i EU vil fremme udviklingen af reelt specialiserede regionale innovationsprofiler, som håndterer den stigende fragmentering af værdikæder og de stigende forskelle inden for de krævede videnfaktorer. Øget fokus på den regionale innovationspolitiks rolle er den eneste realistiske måde at kompensere for og muligvis udligne talent- og hjerneflugten fra Europas mindre gunstigt stillede regioner til Europas førende forskningscentre[53].

Med henblik på at bidrage til overvejelserne om nye vækstkilder vil Kommissionen ud over at fortsætte gennemførelsen af de vedtagne foranstaltninger som led i Innovation i EU forberede de kommende skridt til udviklingen af Innovation i EU. Disse bygger på nye tendenser, ekspertudtalelser og interessenternes synspunkter. De skal især dreje sig om at:

– fremskynde strukturændringer inden for eksisterende sektorer og sikre diversificering ved at gå ind i nye sektorer og støtte udviklingen af innovative virksomheder med stor vækst gennem EU‑politikker og yderligere samordnede initiativer

– bygge bro over innovationskløften mellem de europæiske regioner gennem intelligent specialisering og synergier mellem Horisont 2020 og strukturfondene

– arbejde på innovationsvenlige rammebetingelser for innovative virksomheder, herunder innovationsklynger

– identificere konkrete metoder til at fremme innovation i og gennem den offentlige sektor

– udvikle en sammenhængende politisk tilgang til åben innovation og vidensoverførsel

– gøre rede for værdien af intellektuelle ejendomsrettigheder, fremme udnyttelse af patenter og sikre fornuftig og effektiv beskyttelse af knowhow og fortrolige forretningsoplysninger med henblik på at fremme vidensoverførsel

– styrke innovation i detailsektoren som en nøgleaktion i den europæiske handlingsplan for detailsektoren, bidrage til at gøre vejen fra idé til marked nemmere for innovative varer og tjenesteydelser ved at udnytte potentialet i detailsektoren med dens økonomiske vægt (4,3 % af EU's BNP og 8,3 % af EU's beskæftigelse) og direkte kontakt med forbrugerne

– kombinere nye teknologier og tjenesteydelser med innovation i forretningsmodellerne.

For at sikre en reel forandring skal EU i endnu højere grad forpligte sig til at sikre innovationsbaseret vækst. Målene for Innovation i EU bør være drivkraften bag den fremtidige dagsorden for europæisk integration. Der er intet land, som alene kan skabe en innovativ EU‑økonomi. Det er på tide, at de europæiske institutioner, medlemsstaterne, regionerne og alle interessenter gør en indsats.

BILAG

Bilag: Fremskridt i 2012 inden for de 34 forpligtelser i flagskibsinitiativet Innovation i EU, COM(2010)546.

Grønt = forpligtelser, der forløber planmæssigt, hvor initiativer er i gang, og der gøres gode fremskridt.

Gult = forpligtelser, hvor foranstaltningerne er forsinkede eller delvis gennemført.

Rødt = forpligtelser, hvor der ikke er taget nogen initiativer.

Der findes flere oplysninger om de enkelte forpligtelser på: http://i3s.ec.europa.eu/home.html

|| Forpligtelse under Innovation i EU || Frist || Det videre forløb

1 || Udarbejde nationale strategier for uddannelse af tilstrækkeligt mange forskere || 2011 ||

2 || Afprøve mulighederne for en uafhængig rangordning af universiteter || 2011 ||

Oprette "vidensalliancer" mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet ||

3 || Foreslå en integreret ramme af e-færdigheder || 2011 ||

4 || Foreslå rammer for det europæiske forskningsrum og støtteforanstaltninger || 2012 ||

5 || Opbygge de prioriterede europæiske forskningsinfrastrukturer || 2015 – 60 % ||

6 || Forenkle og fokusere EU's fremtidige forsknings- og innovationsprogrammer på Innovation i EU || 2011 ||

7 || Sikre øget inddragelse af SMV i EU's fremtidige F&I-programmer || ||

8 || Styrke det videnskabelige grundlag for politiske beslutninger gennem FFC Oprette et forum for fremadrettede aktiviteter || ||

9 || Opstille en strategisk dagsorden for EIT || Midt i 2011 ||

10 || Indføre finansielle instrumenter på EU-niveau for at tiltrække privat finansiering || 2014 ||

11 || Sikre, at venturekapitalfonde kan operere på tværs af grænserne; beskatning || 2012 ||

12 || Styrke sammensætningen af innovative virksomheder og investorer på tværs af grænserne || ||

13 || Evaluere rammerne for statsstøtte til F&U&I || 2011 ||

14 || Indføre EU-patentet || 2014 ||

15 || Screene de lovgivningsmæssige rammer inden for centrale områder || I starten af 2011 ||

16 || Sætte fart i og modernisere fastsættelsen af standarder || I starten af 2011 ||

17 || Afsætte selvstændige nationale indkøbsbudgetter til innovation || I starten af 2011 ||

Oprette en vejledningsmekanisme på EU-niveau og lette fælles indkøb || ||

18 || Forelægge en handlingsplan for økoinnovation || I starten af 2011 ||

19 || Nedsætte et europæisk designfremmeråd || 2011 ||

Etablere en alliance for de europæiske kreative industrier || ||

20 || Fremme åben adgang; støtte intelligente forskningsinformationstjenester || ||

21 || Fremme samarbejdsforskning og vidensoverførsel || ||

22 || Udvikle et europæisk vidensmarked for patenter og licenser || 2011 ||

23 || Beskytte imod, at intellektuelle ejendomsrettigheder anvendes konkurrencebegrænsende || ||

24/ 25 || Forbedre brugen af strukturfondene til forskning og innovation || I starten af 2010 Platform i 2012 ||

26 || Iværksætte et pilotprojekt vedrørende europæisk innovation; fremme social innovation i den europæiske socialfond || ||

27 || Støtte et forskningsprogram vedrørende den offentlige sektor og social innovation || I starten af 2011 ||

Pilotprojekt for en europæisk resultattavle for innovation i den offentlige sektor

28 || Høre arbejdsmarkedets parter om samspillet mellem vidensøkonomien og arbejdsmarkedet || ||

29 || Styre og fremsætte forslag til europæiske innovationspartnerskaber || 2011 ||

30 || Indføre integrerede politikker for at tiltrække globale talenter || 2012 ||

31 || Foreslå fælles prioriteringer og metoder for videnskabeligt samarbejde med tredjelande for EU og medlemsstaterne || 2012 ||

32 || Etablere globale forskningsinfrastrukturer || 2012 ||

33 || Gennemføre selvevalueringer af nationale forsknings- og innovationssystemer og identificere udfordringer og reformer || ||

34 || Udvikle en primær indikator for innovation || ||

Overvåge fremskridt ved hjælp af resultattavlen for Innovation i EU ||

[1] Resultattavle for Innovation i EU 2013.

[2] Samme sted.

[3] 1. holdningsdokument fra udvalget vedrørende det europæiske rum for forskning og innovation: "Stress-test" of the Innovation Union, november 2012, vil blive offentliggjort her: http://ec.europa.eu/research/era/partnership/expert/eriab_en.htm.

[4] Status over Innovations‑EU 2011, COM(2011)849.

[5] For visse af disse medlemsstater kompenseres der delvis for forskellen ved reducerede skatteindtægter som følge af brugen af skattemæssige incitamenter til F&U-investering.

[6] EU‑undersøgelse af tendenser i erhvervslivets F&U‑investeringer, 2012, Kommissionen, 2012.

[7] "Internationalisation of business investments in R&D and analysis of their economic impact", Kommissionen, 2012: http://ec.europa.eu/research/innovation-union/index_en.cfm?pg=other-studies.

[8] "Dead money", The Economist, 3.11.2012.

[9] Resultattavle 2012 for EU's virksomheders investeringer i F&U, Europa-Kommissionen, 2012, http://iri.jrc.ec.europa.eu/research/scoreboard_2012.htm.

[10] Når de bliver spurgt om politikkers og eksterne faktorers indflydelse på deres innovationsaktiviteter, understreger de førende EU‑virksomheder de stærkt positive effekter af skattemæssige incitamenter, nationale tilskud, finansiel støtte fra EU og offentlig‑private partnerskaber på både nationalt og europæisk niveau (kilde: se fodnote 4).

[11] Offentlige budgetbevillinger eller bidrag til F&U (GBAORD).

[12] Science, Technology and Industry Scoreboard 2011, OECD.

[13] Arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene: "Education and Training Monitor 2012".

[14] Kommissionen, COM(2012)669, "Nytænkning på uddannelsesområdet: investering i kvalifikationer for bedre socioøkonomiske resultater".

[15] Den lineære interpolation viser korrelationen mellem de to variabler i figur 3 og 5. Boblens størrelse afspejler økonomiens størrelse (som andel af EU's BNP).

[16] "Country profiles: description of the performance and key features of Member States' research and innovation systems", arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, ledsagedokument til meddelelsen.

[17] "Researchers", rapport fra 2012, bestilt af GD Forskning og Innovation: http://ec.europa.eu/euraxess/pdf/research_policies/121003_The_Researchers_Report_2012_FINAL_REPORT.pdf.

[18] Jf. bilaget "Country profiles: description of the performance and key features of Member States' research and innovation systems". Der findes også oplysninger i konsekvensanalysen, der er bilagt Kommissionens meddelelse "Det europæiske forskningsrum: et styrket partnerskab om videnskabelig topkvalitet og vækst" af 17.7.2012 (COM(2012) 392 final).

[19] ERAC's udtalelse om Kommissionens årlige vækstundersøgelse, februar 2012.

[20] Derudover vil Kommissionen i de kommende uger offentliggøre en grønbog om finansiering af den europæiske økonomi på lang sigt, hvori tilskyndelserne til og hindringerne for finansiering på lang sigt samt ideer til foranstaltninger og eventuelle nye instrumenter eller initiativer vil blive præsenteret.

[21] Europa-Kommissionen (2011), Policies in support of high-growth innovative SMEs, INNO-Grips Policy Brief No 2.

[22] COM(2012) 669.

[23] COM(2012) 392.

[24] SWD(2012) 212, arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene – konsekvensanalyse, ledsagedokument til COM(2012) 392.

[25] COM(2012) 401 og COM(2012) 417.

[26] Denne nye ordning, som er inspireret af innovationsforskningsordningen for mindre virksomheder i USA, er også en reaktion på opfordringerne fra Det Europæiske Råds møde i 2011 til at undersøge, hvordan man bedst opfylder behovene i innovative virksomheder med stor vækst i en markedsbaseret tilgang.

[27] Rapport fra formanden for ekspertgruppen vedrørende kontakt mellem innovative virksomheder og egnede investorer på tværs af grænserne, Europa-Kommissionen 2012 (http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetailDoc&id=6008&no=1)

[28] COM(2011) 860 og COM(2011) 862.

[29] Offentlige indkøb af innovation omfatter prækommercielle indkøb og offentlige indkøb af innovative løsninger.

[30] 170 mio. EUR finansieret nationalt af Italien kombineret med yderligere midler fra EU-strukturfondene og støtte fra Den Europæiske Investeringsbank.

[31] Prækommercielle indkøb er en metode til indkøb af F&U‑tjenester med det formål at udvikle et nyt produkt eller en ny løsning.

[32] COM(2011) 899 final.

[33] http://ec.europa.eu/environment/ecoap/index_en.htm .

[34] http://www.glassplus.eu/home.aspx, http://www.saturn.rwth-aachen.de/.

[35] Vedtagelsen af de to forordninger om gennemførelse af et forstærket samarbejde om indførelse af enhedspatentbeskyttelse, http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/patent/index_en.htm.

[36] http://www.epo.org/searching/free/patent-translate.html.

[37] SWD (2012) 458 final.

[37] COM(2012) 537 final.

[38] COM(2012) 537 final.

[39] http://webgate.ec.europa.eu/eipaha.

[40] Se bilaget om medlemsstaternes resultater, der ledsager meddelelsen.

[41] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/innovation/files/ris-2012_en.pdf.

[42] Se http://ec.europa.eu/regional_policy/what/future/proposals_2014_2020_da.cfm.

[43] http://s3platform.jrc.ec.europa.eu.

[44] http://www.socialinnovationeurope.eu/.

[45] COM(2011) 682 final af 25.10.2011.

[46] Progressprogrammet er et af EU's finansielle instrumenter, http://ec.europa.eu/research/infrastructures/index_en.cfm?pg=success9.

[47] COM(2012) 573 final af 3.10.2012.

[48] Pilotprojektet vedrørende en europæisk resultattavle for innovation i den offentlige sektor 2013.

[49] COM(2012)497.

[50] Gruppen består af repræsentanter for Brasilien, Canada, Kina, Europa-Kommissionen, Frankrig, Tyskland, Indien, Italien, Japan, Mexico, Rusland, Sydafrika, Det Forenede Kongerige og USA. Australien har haft observatørstatus siden november 2011.

[51] Carnegie‑gruppen består af videnskabsministrene/rådgivere fra G8 + Europa-Kommissionen + Outreach 5 (Canada, Frankrig, Tyskland, Italien, Japan, Rusland, Det Forenede Kongerige, USA + Brasilien, Kina, Indien, Mexico, Sydafrika).

[52] Forskningsberetning 2012.

[53] 1. holdningsdokument fra European Research and Innovation Area Board (ERIAB): "Stresstest" af Innovation i EU, november 2012.