BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik fastsætter en undtagelse for medlemsstaternes 12-sømilezone (territorialfarvande) fra den generelle regel, at EU-fiskerfartøjer skal have lige adgang til alle EU-farvande og -ressourcer som fastsat i forordningens artikel 5, stk. 1. Undtagelsen giver medlemsstaterne ret til at begrænse fiskeriet i 12-sømilezonen til visse fartøjer. De begrænsninger, der er indført på grundlag af undtagelsen, har reduceret fiskeritrykket i de biologisk mest følsomme områder og har bidraget til økonomisk stabilitet for ikke-industrielle kystnært fiskeri.

I artikel 5, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes en tilsvarende undtagelse for farvandene indtil 100 sømil fra basislinjerne for Unionens yderste periferi, jf. traktatens artikel 349, stk. 1. Undtagelsen giver de berørte medlemsstater ret til at begrænse fiskeriet til fartøjer, der er registreret i havne i disse territorier.

Undtagelserne gælder indtil den 31. december 2022, og forslaget har til formål at undgå en afbrydelse af den særlige adgangsordning, der er fastsat i forordningens artikel 5, stk. 2 og 3. Det foreslås at ændre de pågældende bestemmelser for at forlænge den periode, hvori medlemsstaterne kan begrænse adgangen til deres farvande i henhold til disse bestemmelser.

Målsætningerne for den særlige ordning er stadig lige så relevante, som de har været i de foregående årtier. Dette skyldes mange bestandes nuværende bevaringstilstand, kystfarvandenes fortsatte følsomhed i bevaringsmæssig henseende samt de fortsatte vanskeligheder i kystområder, der i høj grad er afhængige af fiskeri og efter al sandsynlighed ikke vil kunne udnytte andre økonomiske udviklingstendenser. En ændring af de nuværende ordninger er forbundet med en stor risiko for at forstyrre den balance, der har udviklet sig siden indførelsen af denne særlige ordning.

Forslaget har derfor til formål at forlænge de nuværende undtagelser med yderligere ti år.

Derudover foreslås en ændring af bilag I til forordning (EU) nr. 1380/2013. I bilag I fastsættes for hver medlemsstat, hvilke geografiske områder i andre medlemsstaters kystfarvande der må fiskes i, og hvilke arter der må fiskes efter. Denne ændring afspejler Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union samt en fælles meddelelse fra Italien og Grækenland til Kommissionen af 9. juni 2020 vedrørende italienske fiskerfartøjers adgang til græske territorialfarvande, som afspejlet i den bilaterale aftale mellem de pågældende medlemsstater. Endelig — som følge af dommen i sag C-457/18 — bør fodnoterne med henvisning til voldgiftsaftalen mellem Slovenien og Kroatien, undertegnet i Stockholm den 4. november 2009, fjernes fra bilag I på grund af manglende EU-kompetence i grænseanliggender.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 43, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

I henhold til artikel 3, stk. 1, litra d), i TEUF har EU enekompetence med hensyn til bevarelse af havets biologiske ressourcer inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik. Forslaget henhører under denne enekompetence, og derfor finder nærhedsprincippet ikke anvendelse.Da forslaget primært vedrører en tidsbegrænset forlængelse af en foranstaltning, som allerede findes i forordning (EU) nr. 1380/2013, er der ingen betænkeligheder med hensyn til proportionalitetsprincippet.

3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

•Indhentning og brug af ekspertbistand

I andet halvår af 2020 blev medlemsstaterne opfordret til at give oplysninger om de restriktioner, de anvender i henhold til artikel 5, stk. 2 og 3, i forordning (EU) nr. 1380/2013. Der blev modtaget bidrag fra 16 medlemsstater, hvilket bekræftede behovet for at fortsætte den nuværende undtagelsesordning uden ændringer. Dog har Italien og Grækenland anmodet om, at bilag I til forordning (EU) nr. 1380/2013 ændres for at afspejle adgangen til de græske territorialfarvande i Det Ægæiske Hav, Det Joniske Hav og Det Libyske Hav.

I december 2020 fremlagde Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) en rapport om den sociale dimension af den fælles fiskeripolitik. Rapporten drøftede blandt andet, hvorvidt de restriktioner, der er fastsat af medlemsstaterne i henhold til forordningens artikel 5, stk. 2, kan have bidraget til at bevare kystflådernes traditionelle fiskeriaktiviteter og dermed bevare den sociale og økonomiske infrastruktur i disse områder.

STECF bemærkede, at det ikke var muligt at vurdere bidraget fra disse restriktioner, da yderligere analyser var nødvendige, og mange andre medvirkende faktorer skulle tages i betragtning. Eksperterne konkluderede dog, at ingen medlemsstater rapporterede om uoverensstemmelser vedrørende artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013. STECF observerede, at denne regel, som har været gældende siden begyndelsen af 1970'erne, og som var inkluderet i den første grundforordning for den fælles fiskeripolitik i 1982 og i alle revisioner af den fælles fiskeripolitiks grundforordning lige siden (1992, 2002, 2013), er bredt accepteret og hindrer konflikter mellem medlemsstaterne.