Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om mærkning af emballage og fastlæggelse af en procedure for vurdering af emballages overensstemmelse« () (97/C 287/02)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 27. januar 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgsmål, som udpegede Ann Davison til ordfører og Sergio Colombo og Paul Verhaeghe til medordførere. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. maj 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 346. plenarforsamling af 28. og 29. maj 1997, mødet den 28. maj 1997, med 73 stemmer for, 2 imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

Resumé

(i) ØSU bekræfter, at der er behov for et program, som minimerer emballages miljøpåvirkning, og som reducerer udbredelsen af individuelt indførte mærker for genbrugelighed og genvindelighed af emballage.

(ii) ØSU mener, at EF-mærkning for genbrugelighed og genvindelighed bør: a) bygge på eksisterende og bredt anerkendte mærker, og b) bør anerkendes internationalt.

(iii) ØSU erkender, at dette i nogen grad kan forsinke indførelsen af EF-mærkningen.

(iv) ØSU anser det imidlertid for mere presserende, at medlemsstaterne opretter tilstrækkelige genbrugs-, genvindings- og, under de rette omstændigheder, genanvendelsesfaciliteter samtidig med, at de sørger for den fornødne informering af forbrugerne.

(v) ØSU opfordrer Kommissionen til at fremskynde udarbejdelsen af EF-standarder for emballage, som skal understøtte EF-mærkningen.

(vi) ØSU anbefaler endvidere en strømlinet procedure for overensstemmelsesvurdering.

1. Indledning

1.1. Formålet med direktivet er at efterkomme forpligtelsen i artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald (), ifølge hvilken Rådet inden den 31. december 1996 skulle træffe afgørelse om mærkning af emballage.

1.2. Direktivforslaget beskriver også, hvordan overensstemmelse med de væsentlige krav i direktivet om emballage og emballageaffald, bilag II, skal vurderes. For al emballage, som er omfattet af det pågældende direktiv, foreslås en procedure for overensstemmelsesvurdering.

1.3. Mærkning af emballage

1.3.1. Ved at foreslå EF-symboler for emballagens genbrugelighed og genvindelighed giver direktivforslaget disse emballageformer høj prioritet. Dette er i overensstemmelse med direktivet om emballage og emballageaffald, der:

- anfører, at »indtil der er sket videnskabelige og tekniske fremskridt med hensyn til genanvendelsesprocesser, er genbrug og genvinding at foretrække med hensyn til miljøbelastning«;

- opstiller specifikke mål for genvinding.

1.3.2. Kommissionen foreslår en frivillig mærkning af genbrugelig og genvindelig emballage, som ikke indgår i en etableret retur-, indsamlings- eller forvaltningsordning, da det ikke altid er muligt at sikre, at sådanne systemer forefindes, hvor emballagen sælges.

1.3.3. Kommissionen foreslår to nye symboler, som er angivet i bilagene - ét for genbrugelighed og ét for genvindelighed. Dette er for at undgå problemer i forbindelse med ophavsret, og fordi allerede eksisterende symboler ofte bruges på meget forskellig måde af forskellige erhvervsfolk.

1.3.4. Kommissionen er klar over det arbejde, der foregår inden for ISO vedrørende miljømæssige udsagn og mærkning af emballages genvindelighed. Når der vedtages en international standard på emballageområdet, vil Kommissionen måske tage sit foreslåede mærke op til revision og anvende ISO-symbolerne for at undgå internationale handelshindringer.

1.3.5. Når det foreslåede direktiv træder i kraft, forbydes anden mærkning vedrørende emballages genbrugelighed og genvindelighed overalt i Den Europæiske Union.

1.4. Procedure for overensstemmelsesvurdering

1.4.1. Direktivforslaget indfører også en procedure for overensstemmelsesvurdering, som har til formål at sikre fabrikanternes ensartede anvendelse af direktivet om emballage og emballageaffald samt at give medlemsstaterne mulighed for at kontrollere, at emballage og emballagemærkning er i overensstemmelse med direktivet om emballage og emballageaffald. Kommissionen mener, at den bedst egnede procedure er intern fabrikationskontrol.

1.4.2. Kommissionen går ikke ind for overensstemmelsesmærkning i form af et EF-mærke med den begrundelse, at det ville være vanskeligt for forbrugerne at vide, om et EF-mærke gælder emballagen eller det emballerede produkt.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Mærkning af emballage

2.1.1. ØSU er enig i, at EF-mærkning af emballage, som fremmer genbrug og genvinding af emballage og forbyder al anden mærkning, kan reducere emballagens miljøskadelige virkninger og beskytte forbrugerne.

2.1.2. ØSU tvivler imidlertid på, at de foreslåede symboler vil være forståelige, og fraråder endvidere indførelsen af bekostelige nye symboler, nu hvor ISO har bevæget sig yderligere i retning af en slags Möbius-sløjfe (tre »ombukkede pile, som danner en trekant og angiver et kredsløb«). Man bør ikke undervurdere betydningen af et ensartet internationalt symbol for EU's eksportvarer, navnlig inden for rammerne af WTO.

2.1.3. ØSU mener, at Kommissionen bør deltage i ISO-drøftelserne for at fremskynde vedtagelsen af et internationalt passende EF-mærke. Den forvirring, der hersker blandt forbrugerne som følge af den nuværende udbredelse af forskellige mærker og af miljøvenlighedspåstande, kunne også afhjælpes ved at tage fat på miljøpåstandene.

2.1.4. ØSU respekterer det generelle forbrugersynspunkt, at materiale, som kaldes genvindeligt, også bør genvindes, men mener ikke, at den foreslåede mærkning vil sikre en effektiv genvinding. Genvindingen af emballage afhænger ikke kun af selve materialet, men også af de lokale indsamlingsfaciliteter og den nationale genvindingsindustri. Det bør sikres, at det reelt er økonomisk, økologisk og teknologisk muligt at genvinde den mærkede emballage. Selv om målene for genvinding i direktivet om emballage og emballageaffald opfyldes i år 2001, vil der måske være op til 75 % af emballagen tilbage, som ikke genvindes.

2.1.5. I direktivet fra 1994 om emballage og emballageaffald betragtes mærkningen af emballage som led i et handlingsprogram, hvori også indgår andre nøglekrav, bl.a. at medlemsstaterne indfører systemer til sikring af »tilbagetagelse og/eller indsamling af brugt emballage og/eller emballageaffald fra forbrugeren, fra enhver anden endelig bruger eller fra affaldsstrømmen med henblik på håndtering af den brugte emballage eller emballageaffaldet på den mest hensigtsmæssige måde« og »genbrug eller genanvendelse, herunder genvinding af indsamlet emballage og/eller emballageaffald«. ØSU gentager sin nylige opfordring til at »sikre en effektiv gennemførelse af de eksisterende regler« ().

2.1.6. Kommissionen og medlemsstaterne bør gøre en større indsats for at fremme genbrugs-, materialegenvindings- og energigenvindingssystemer, som bør ledsages af forbrugeroplysningskampagner.

2.1.7. For at træffe et fornuftigt valg mellem genbrug, materialegenvinding og energigenvinding må der gennemføres en effektiv analyse af produkternes livscyklus. Af særlig betydning er den energi, der bruges til transport, og den energi eller det vandforbrug, der kræves for at rengøre emballagen efter brug med henblik på genbrug eller genvinding.

2.1.8. I henhold til artikel 10 i direktivet om emballage og emballageaffald (standardisering) er Kommissionen ansvarlig for at fremme udarbejdelsen af europæiske standarder i forbindelse med de væsentlige krav for emballage, kriterier og metodologier for livscyklusanalyser af emballager, metoder til måling af indholdet af tungmetaller og andre farlige stoffer, kriterier for bestemmelse af indholdet af genbrugsmateriale i emballagen, kriterier for genvindingsmetoder, kriterier for mærkning osv. Alt dette er væsentligt.

2.1.9. ØSU er skuffet over, hvor langsomt det går med gennemførelsen af de aktioner, som er fastlagt i direktivet om emballage og emballageaffald.

2.1.10. ØSU er klar over, at det på grund af pladsmangel er vanskeligt at mærke små emballager, selv om fremstillingen af dem har været effektiv, og selv om de kan genvindes eller genbruges fuldt ud.

2.1.11. De foreslåede oplysningskampagner bør gøre det klart, at genvindelighed eller genbrugelighed ikke kun afhænger af emballagematerialets art, men også af genbrugens eller genvindingens miljømæssige og økonomiske omkostninger. Det ville for eksempel være beklageligt, hvis et stigende antal små husholdninger blot for at undgå små forurenende, ikke-genvindelige emballager følte sig nødsaget til at indkøbe fødevarer i store familiestørrelse-pakker og derved løb risikoen for at måtte opbevare fødevarerne for længe.

2.2. Proceduren for overensstemmelsesvurdering

2.2.1. ØSU er enig i, at emballagefabrikanten til enhver tid må kunne bevise, at hans emballage opfylder de væsentlige krav i direktivet om emballage og emballageaffald. Dette kan gøres ved at påvise overensstemmelse med CEN-standarderne (som Kommissionen har bemyndiget CEN til at udarbejde). I den forbindelse må fabrikanten stille de relevante tekniske papirer til rådighed for de nationale myndigheder med henblik på inspektion.

2.2.2. ØSU mener imidlertid, at det ville være for stor en byrde for virksomhederne i fire år at skulle kunne fremvise detaljeret dokumentation, herunder en overensstemmelseserklæring for hvert produkt.

3. Konklusion

3.1. Selv om direktivet om emballage og emballageaffald opfordrer Rådet til at træffe beslutning om mærkningen af emballage, tvinger dette ikke Rådet og Europa-Parlamentet til straks at vedtage et direktiv. I betragtning af, at affaldshåndteringssystemer stadig er under udvikling og i lyset af den aktuelle mangel på genvindings- og genbrugsfaciliteter, mener ØSU, at der snarere bør gøres en indsats på disse områder samtidig med, at man søger at reducere mængden af unødvendig emballage. Der kan derefter bruges lidt mere tid på at udvikle en forståelig og international kompatibel EU-mærkning.

Bruxelles, den 28. maj 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 382 af 18. 12. 1996, s. 10.

() EFT L 365 af 31. 12. 1994.

() ØSU's udtalelse om Kommissionens meddelelse om revisionen af Fællesskabets strategi for affaldshåndtering; EFT C 89 af 19. 3. 1997, s. 1.