BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og mål

Etableringen af det europæiske uddannelsesområde inden 2025 betyder, at der skal skabes et europæisk rum for læring til gavn for alle lærende, akademikere og andet uddannelsespersonale, som kan bevæge sig frit for at studere og arbejde i hele EU. Med henblik herpå har vi brug for europæiske videregående uddannelsesinstitutioner for at kunne samarbejde tættere og dybere. Yderligere gennemførelse af et europæisk forskningsrum indebærer en styrkelse af forskernes mobilitet og videnstrømmen, tilskyndelse til investeringer i forskning og innovation og styrkelse af det tværnationale samarbejde mellem videregående uddannelsesinstitutioner samt med virksomheder og andre forsknings- og innovationsaktører i deres økosystemer. Tværnationalt samarbejde styrker de europæiske videregående uddannelsers rummelighed, ekspertise, mangfoldighed, tiltrækningskraft og globale konkurrenceevne. Det bidrager til ligestilling og ikkeforskelsbehandling, til at løse Europas udfordringer med hensyn til klimaændringer, den digitale omstilling og den aldrende befolkning, til at udstyre de lærende med relevante færdigheder og viden samt til at opbygge modstandsdygtighed og bidrage til genopretningen. Det vil styrke de videregående uddannelsesinstitutioners rolle på den globale scene og gøre Europa til et foregangsland, når det gælder om at løse globale udfordringer effektivt og virkningsfuldt, en verdensomspændende kilde til inspiration og et attraktivt rejsemål for studerende, akademikere og forskere. Det nuværende initiativ bygger på tidligere arbejde på EU-plan. Som opfølgning på Det Europæiske Råds konklusioner fra 2017, der opfordrede medlemsstaterne, Rådet og Europa-Kommissionen til at arbejde videre med at styrke strategiske partnerskaber mellem videregående uddannelsesinstitutioner i hele EU, iværksatte Kommissionen i 2019 pilotforsøg med 41 alliancer mellem Europauniversiteter under Erasmus+-programmet, suppleret af Horisont 2020-programmet om forsknings- og innovationsdimensionen. Målet var at afprøve et langsigtet strukturelt, systemisk og bæredygtigt samarbejde mellem mere end 280 forskellige videregående uddannelsesinstitutioner fra alle dele af Europa, der blev udvalgt under de to første indkaldelser af forslag. De første erfaringer fra dette pilotprojekt viser fordele og fremhæver samtidig en række udfordringer, f.eks. vanskeligheder i forbindelse med gennemførelsen af fælles tværnationale uddannelsesaktiviteter og -programmer på alle niveauer, herunder uforenelige krav, der forhindrer tildeling af fælles grader, heriblandt en fælles europæisk grad, eller manglen på en retlig statut for alliancer af højere uddannelsesinstitutioner, der forhindrer dem i effektivt at samle ressourcer, dele infrastruktur eller overføre teknologi. Denne henstilling fra Rådet om brobygning med henblik på et effektivt europæisk samarbejde om videregående uddannelse er et første skridt i retning af at tackle sådanne udfordringer med det formål, at alle videregående uddannelsesinstitutioner i Europa, deres lærende, personale og forskere kan drage fordel af et forenklet tværnationalt samarbejde. Denne henstilling fra Rådet er en del af "pakken om videregående uddannelse", der blev bebudet i Kommissionens arbejdsprogram for 2022 under den overordnede ambition "Fremme af vores europæiske levevis" sammen med en meddelelse fra Kommissionen om en europæisk strategi for universiteter. Selv om strategien opstiller en vision for omstillingen af sektoren for videregående uddannelse i hele Europa, er henstillingen det første skridt i en trinvis tilgang til et dybere, mere bæredygtigt og mere effektivt tværnationalt samarbejde. Strategien og henstillingen udvider mulighederne for innovativt tværnationalt samarbejde i sektoren for videregående uddannelse, da et tættere samarbejde er afgørende for, at EU kan konsolidere sin rolle som global aktør. Der er derfor behov for at samle kræfterne gennem et tættere samarbejde.

1)Strukturelle og operationelle spørgsmål, der skal behandles i den foreslåede henstilling fra Rådet med henblik på at muliggøre et dybere tværnationalt samarbejde

En retlig statut for alliancer af videregående uddannelsesinstitutioner vil gøre det lettere at få adgang til, dele og samle fælles ressourcer — såsom finansielle, menneskelige, digitale og fysiske ressourcer og tjenester. Manglen på en sådan statut gør det vanskeligere for de videregående uddannelsesinstitutioner at nå et dybere samarbejdsniveau og begrænser deres konkurrenceevne.

Tildelingen af fælles grader hæmmes af uforenelige krav i forbindelse med gennemførelsen af fælles tværnationale uddannelsesaktiviteter og -programmer, f.eks. forskelle i karakter- og merittildelinger, selv når de følger det europæiske meritoverførsels- og meritakkumuleringssystem (ECTS), læseplaner med forskellige minimale eller maksimale ECTS-meritpoint pr. kursus og forskellige former for institutionel autonomi. Det er nødvendigt at overvinde sådanne juridiske og administrative udfordringer for at støtte et ambitiøst og dybere tværnationalt samarbejde. Det vil være et springbræt i en progressiv tilgang til etablering af en fælles europæisk grad, der dækker alle niveauer (bachelor, master, ph.d. og muligheder for livslang læring).

Flere mobilitetsmuligheder for lærende i tværnationale fælles programmer hæmmes af manglen på vejledning, digitalisering og forenkling af processerne. Initiativet om det europæiske studiekort gør det lettere for studerende at studere og uddanne sig på flere institutioner. Akademikeres, forskeres og faglige medarbejderes mobilitet vægtes ikke tilstrækkeligt i deres karriereudvikling.

Manglen på bæredygtig langsigtet finansiering med henblik på institutionaliseret tværnationalt samarbejde hæmmer deres udvikling og gennemgribende omstilling på tværs af deres missioner. Et mere langsigtet perspektiv vil give bedre muligheder for at opbygge kapacitet og bæredygtige alliancer med henblik på at nå det fastsatte ambitionsniveau. Dette kan fremmes ved at oprette en retlig statut, der gør det muligt for alliancerne at samle ressourcer og skabe synergier mellem regionale, nationale og europæiske finansieringsinstrumenter og -muligheder.

I lande, hvor ekstern kvalitetssikring og akkreditering primært er programbaseret, gennemføres den europæiske tilgang til kvalitetssikring af fælles programmer stadig ikke i tilstrækkelig grad i medlemsstaterne, hvilket hæmmer oprettelsen og akkrediteringen af fælles uddannelsesprogrammer på korte uddannelser og på bachelor-, master- og ph.d.-niveau. Der anvendes derfor forskellige eksterne kvalitetssikringsprocedurer for fælles programmer, eventuelt i hvert af de involverede lande, med forskellige nationale regler, der skaber en administrativ byrde og hæmmer gennemførelsen af innovativ tværfaglig pædagogik på tværs af forskellige lande. Samtidig kan lande med ekstern kvalitetssikring på institutionsplan lettere etablere tværnationale fælles programmer.

Fremkomsten af europæiske (virtuelle) interuniversitære campusser og platforme til fælles digitale eller blandede aktiviteter hæmmes af den manglende interoperabilitet mellem de videregående uddannelsesinstitutioners digitale infrastrukturer i hele EU. De grundlæggende årsager til problemet er ujævnhed i de enkelte videregående uddannelsesinstitutioners kapacitet og tilgængelige ressourcer til at udvikle og få adgang til en sådan digital infrastruktur, hvilket begrænser potentialet for samarbejdsbaseret læring og undervisning online. Løsningen vil være at arbejde hen imod fælles interoperabel digital infrastruktur og løsninger med bistand fra institutioner, der giver gensidig adgang til infrastruktur, tjenester og uddannelse, som er tilgængelige for alle.

Nationale lovgivningsmæssige rammer for vurdering af enkelte disciplinære områder hæmmer udviklingen af tværfaglige moduler, navnlig i forbindelse med udformningen af tværnationale fælles grader. Da et vigtigt mål for alliancerne mellem Europauniversiteterne er at arbejde ved hjælp af udfordringsbaserede tilgange med henblik på at tackle samfundsmæssige udfordringer gennem tværfaglige tilgange, hindrer de nationale rammer ofte alliancer i at gå videre på denne måde.

Forvaltningsordninger, der inddrager studerende og personale i beslutninger, der påvirker deres lærings- og arbejdsmiljø, muliggør et dybtgående og ambitiøst tværnationalt samarbejde og fremmer et meningsfuldt bidrag fra videregående uddannelser til deres økosystemers udvikling og bæredygtighed. Institutionelle forvaltningsstrukturer og forvaltningspraksisser til gennemførelse af tværnationale alliancer kunne drage fordel af en mere aktiv inddragelse af lærende, akademikere, forskere og professionelle medarbejdere for bedst muligt at imødekomme deres behov og give mulighed for, at innovativ praksis udviklet gennem tværnationalt samarbejde kan udbredes inden for institutionen. I øjeblikket afspejler sådanne strukturer ofte ikke samfundets struktur og mangfoldigheden af erfaringer og idéer.

Fælles værdier i vores europæiske levevis udgør et uundværligt fundament for tværnationalt samarbejde som grundlag for udvikling af læring, undervisning og forskning af høj kvalitet. Tværnationalt samarbejde styrker den akademiske kultur og bidrager til at styrke demokratiske samfund. Omvendt svækkes læring, undervisning og forskning, når de grundlæggende værdier ikke respekteres, hvilket undergraver det dybe tværnationale samarbejde. Utilstrækkelig autonomi begrænser de videregående uddannelsesinstitutioners muligheder for at indgå tværnationale aftaler, yde et rimeligt bidrag sammen med andre partnere og sikre medfinansiering og passende personale til gennemførelsen af disse aftaler. Autonomi med hensyn til forvaltning og administration er derfor en afgørende forudsætning for et effektivt tværnationalt samarbejde.

2)Mål, der forfølges med forslaget til Rådets henstilling

I en udfordrende og yderst konkurrencepræget global kontekst vil en fælles indsats gøre den europæiske videregående uddannelsessektor stærkere og konsolidere dens globale tiltrækningskraft og konkurrenceevne. For at Europa kan tackle fælles udfordringer, navnlig den dobbelte digitale og grønne omstilling, bidrager mere tværnationalt samarbejde til at udnytte potentialet i alle tilgængelige ressourcer ved at inddrage forskellige typer videregående uddannelsesinstitutioner med supplerende uddannelses- og forskningskapaciteter og styrker. Opbygning af robuste løsninger til håndtering af komplekse, flerdimensionelle udfordringer kræver tid og indsats på alle niveauer. Denne henstilling fra Rådet er et første skridt i retning af at løse strukturelle og operationelle problemer, der hæmmer et dybere og mere ambitiøst europæisk institutionelt tværnationalt samarbejde og muliggør en uhindret gennemførelse af foreningsfriheden. En retlig statut for alliancer af videregående uddannelsesinstitutioner vil gøre det muligt for dem at samle deres ressourcer, kapaciteter og styrker, en fælles europæisk grad vil anerkende værdien af tværnationale erfaringer med de kvalifikationer fra videregående uddannelser, som de studerende opnår, og mindske bureaukratiet i forbindelse med gennemførelsen af fælles programmer, og den generelle anvendelse af initiativet om det europæiske studiekort, der stilles til rådighed for alle mobile studerende inden midten af 2024 på alle videregående uddannelsesinstitutioner i Europa, vil lette mobiliteten på alle niveauer. Sådanne innovative instrumenter vil fungere i synergi og forventes at forme en europæisk identitet, bringe det tværnationale samarbejde op på et højere niveau og fremme en stærk følelse af europæisk tilhørsforhold. At bygge bro til et mere systemisk, strukturelt og bæredygtigt tværnationalt samarbejde på institutionelt plan er afgørende for at fremskynde de videregående uddannelsesinstitutioners omstilling på tværs af alle deres opgaver inden for uddannelse, forskning, innovation og samfundstjeneste, og det kan bidrage til at tackle europæiske og globale udfordringer.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område