31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 344/25 
Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om Kommissionens økonomiske årsberetning 
1985—1986 
(85/C 344/12) 
I henhold til Rådets beslutning af 18. februar 1974 om gennemførelse af høj grad af overensstemmelse 
inden for den økonomiske politik i Det europæiske økonomiske Fællesskabs medlemsstater {*), som 
ændret ved beslutning nr. 787/75/EØF (2), særlig artikel 4, besluttede Rådet for De europæiske 
Fællesskaber den 25. oktober 1985 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
Kommissionens økonomiske årsberetning 1985—1986 (dok. KOM(85) 570 endel.). 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for økonomiske og finansielle anliggender, 
som udpegede L.N. Goris til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 19. november 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 231. plenarforsamling, den 28. november 1985, med 
84 stemmer for, 2 imod og 5 hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
1. Indledning 
1.1. Det økonomiske og sociale Udvalg konstaterer med 
tilfredshed, at den økonomiske årsberetning 1985—1986 i 
de store træk ligger op ad de synspunkter, ØSU fremsatte i sin 
udtalelse og beretning om den økonomiske situation medio 
1985. Dette kommer navnlig til udtryk i den vægt, Kommi­
sionen lægger på en vækst af mere arbejdspladsskabende 
karakter og en politik, som ikke kun sigter på økonomiens 
udbudsside, men også — differentieret efter medlemsstat -
på efterspørgselssiden. Af stor vigtighed er endvidere erken­
delsen af, at en heldig gennemførelse af den foreslåede 
strategi på mellemlang sigt i vidt omfang er betinget af, at der 
er dialog og konsensus mellem arbejdsmarkedets parter og 
regeringerne på nationalt niveau og via institutionerne på 
europæisk niveau. I denne sammenhæng må den etapevise 
fremgangsmåde — en vurdering af strategien i alle dens 
enkeltheder — anses for realistisk. 
1.2. Med hensyn til en række punkter i Kommissionens 
årsberetning 1985—1986 vil Udvalget gerne sammenholde 
disse med dets egen opfattelse af, hvilken økonomisk politik 
der bør føres, og udtale sig nærmere herom. 
1.3. Udvalget begrænser sig i denne udtalelse til hoved­
punkterne. Selv om der — i kraft af forudgående samråd med 
arbejdsmarkedets parter — er introduceret visse forbedringer 
i proceduren for behandlingen af Kommissionens økonomi­
ske årsberetning, mener Udvalget, at der stadig er afsat for 
kort tid til afgivelsen af dens udtalelse. Dette er specielt 
tilfældet i forbindelse med nærværende udtalelse, hvor de 
synspunkter, der kommer til udtryk fra arbejdsmarkedets 
parters side, spiller så vigtig en rolle. Udvalget anser i øvrigt 
en permanent rådføring med arbejdsmarkedets parter (her­
under ØSU) for ønskelig. 
1.4. Det er Udvalgets opfattelse, at resultatet af den 
foreslåede samarbejdsvækststrategi også er et spørgsmål 
(!) EFT nr. L 68 af 5. 3. 1974, s. 16. 
(2) EFT nr. L 330 af 24. 12. 1975, s. 52. om passende reklameindsats, opbakning fra befolkningen og 
medlemsstaternes demokratiske institutioner — og fra Fæl­
lesskabet. 
2. Almindelige bemærkninger 
Udvalget finder det nødvendigt med en ganske kort gennem­
gang af konjunkturudviklingen i verden og i Fællesskabet, 
inden den giver sig i kast med visse specifikke problemstil­
linger. 
2.1. Tendenser i verdenskonjunkturudviklingen 
Konjunkturforløbet i verden er i afgørende grad bestemt af 
udviklingen i den økonomiske situation i USA, verdenshan­
delen, råstofpriserne, renten på de vigtigste kapitalmarkeder 
og valutakurserne. 
2.1.1. Den amerikanske økonomi er karakteriseret ved et 
betydeligt budgetunderskud i 1985. Endvidere konstateres 
en forværring i eksporten, som har lagt en dæmper på 
ekspansionen og fremkaldt en afsvækkelse, som er lidt mere 
udtalt end forudset. 
I denne periode er underskuddet på betalingsbalancens 
løbende poster blevet forværret, og dollarkursen har været 
kendetegnet ved kraftige fluktuationer. 
Imidlertid konstateres det, at der fortsat er en livlig inden­
landsk efterspørgsel, at inflationen er behersket, rentenive­
auet faldende, og at produktionskapaciteten endnu ikke er 
fuldt udnyttet. 
Den reale BNP-vækst i USA vil derfor i år ligge lidt under det 
oprindelige prognosetal og skønsmæssigt andrage omkring 
2,3%. 
2.1.2. Verdenshandelen, der var præget af en usædvanlig 
høj vækst i 1984, vil i år være kendetegnet ved et langsom­
mere væksttempo på omkring 5% mod 9,3% sidste år. 
Nr. C 344/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
Beklageligvis må det i øvrigt konstateres, at den langsomme­
re vækst i verdenshandelen ledsages af en tilbøjelighed til 
protektionisme, som bremser liberaliseringen af verdenshan­
delen betydeligt. 
2.1.3.Det langsommere væksttempo i den amerikanske 
økonomi har påvirket oliepriserne og priserne på metaller, 
som er faldet mere end forventet. 
Priserne på landbrugsprodukter har fulgt samme udvikling 
på grund af forventningerne om et usædvanligt godt høstre­
sultat for 1985 og store lagre. 
2.1.4. Den politik, som USA's Federal Reserve har ført, 
har fremkaldt et betydeligt (nominelt) rentefald i USA. I de 
andre finansielle centre i verden er rentefaldet i USA blevet 
fulgt, endog undertiden foregrebet, og vedrører såvel den 
korte som den lange rente. 
2.1.5. Hovedvalutaerne har fluktueret og fjernet sig fra, 
hvad man kunne betragte som deres ligevægtsværdi. Dolla­
ren fulgte således i første halvår af 1985 en apprecieringsbe-
vægelse, medens den i andet halvår var inde i et kraftigt 
deprecieringsforløb. Dette har forårsaget betydelige bevæ­
gelser i den internationale samhandel samt store kapitalbe­
vægelser. 
2.2. Den økonomiske situation i Fællesskabet og frem­
tidsudsigterne 
I den internationale kontekst, beskrevet i det foregående, er 
den europæiske økonomi for tredje år i træk inde i en 
opsvingsfase. Opsvinget er imidlertid behersket og skrøbeligt 
og frem for alt behæftet med stor usikkerhed for så vidt angår 
den fremtidige udvikling. 
2.2.1. Ifølge Kommissionens prognoser forventes i 1985 
en vækst i Fællesskabets samlede BNP på 2,3 % mod 2,2% 
sidste år. 
Det private forbrug skulle stige ganske lidt (1,7 % mod 1 % i 
1984), og inflationstakten skulle blive reduceret med 
omkring 1 %. 
De faste bruttoinvesteringer er i klar fremgang i 1985 
(7,9%), og da renteniveauet er faldende, kunne denne 
tendens blive yderligere udtalt eller i hvert fald opretholdt. 
2.2.2. Beskæftigelsen i Fælleskabet vil i 1985 være i 
langsom bedring med skabelsen af 375 000 nye arbejdsplad­
ser. Denne lille forbedring vil imidlertid ikke være tilstræk­
kelig til at opveje stigningen i den erhvervsaktive befolkning i 
løbet af året. På denne baggrund forventes på ny en forværring i arbejds­
løsheden, idet arbejdsløshedstallet vil nå op på 11,1 % mod 
10,9% i 1984. 
2.2.3. Fællesskabets eksport vil være præget af en lille 
tilbagegang i forhold til sidste år; dette skyldes den afdæm­
pede vækst i verdenshandelen og deprecieringen af dolla­
ren. 
2.2.4. Ifølge Kommissionen levner udsigterne for 1986 
alt i alt ikke megen plads til optimisme, bortset fra i visse 
lande og erhverv. Væksten i BNP i faste priser vil formentlig 
være stort set den samme som året før. 
Selv om beskæftigelsen vil være præget af en lille stigning i 
1986, vil dette ikke være nok til at nedbringe antallet af 
arbejdsledige, og arbejdsløsheden vil formentlig stabilisere 
sig på 1985-niveauet. 
Med et fortsat dollarfald vil råstofpriserne vige en smule, 
hvilket givetvis vil medføre en øget import, og inflationen 
forventes at ligge under 4 % til næste år. 
Derimod vil der ske en afdæmpning i Fællesskabets eksport­
fremgang, dersom det langsommere tempo i verdenshandels-
væksten og faldet i dollarkursen varer ved. 
Investeringerne i maskiner og udstyr vil blive afdæmpet en 
smule, hvilket imidlertid kan tænkes opvejet af en stigning i 
bygge- og anlægsinvesteringerne. 
3. Særlige bemærkninger 
Med hensyn til de særlige bemærkninger vil Udvalget nøjes 
med at sammenholde visse synspunkter, som er fremsat i dets 
udtalelse om den økonomiske situation medio 1985, med de 
forslag, der er lagt frem i Kommissionens økonomiske 
årsberetning 1985—1986. 
3.1. En samarbejds-vækststrategi 
3.1.1. I den økonomiske årsberetning 1985—1986 teg­
ner Kommissionen konturerne af en politik, der både er rettet 
mod økonomiens udbudsside og efterspørgselsside. 
Kommissionen konstaterer, at der er mangel på arbejdsplad­
ser i Fællesskabet. For at kunne fjerne dette økonomiske og 
sociale onde er det nødvendigt, nu hvor man begynder at 
nærme sig kapacitetsgrænserne, at produktionskapaciteten 
udvides. Der må med andre ord investeres kraftigt. Kommis­
sionen er klar over, at denne produktionskapacitetsudvidelse 
må have mindre arbejdsbesparende karakter, end tilfældet 
har været i den seneste tid i EF's medlemsstater. For at 
realisere dette mener Kommissionen, at det er nødvendigt, at 
prisrelationen mellem produktionsfaktorerne arbejde og 
kapital må ændres, således at forstå, at faktoren arbejde 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 344/27 
bliver billigere i forhold til faktoren kapital. Dette betyder en 
behersket lønudvikling, som må vare ved i nogle år og 
komme til udtryk i, at de reale lønomkostninger udvikler sig i 
et langsommere tempo end arbejdsproduktiviteten. For at 
matche efterspørgslen og udbuddet af arbejde uden unødige 
gnidninger slår Kommissionen til lyd for en øget fleksibilitet 
på arbejdsmarkedet, hvor der er plads til mere løndifferen­
tiering, herunder også præstationspræmier og overskudsde­
ling. Hensigten er ikke at nedbryde erhvervede, sociale 
rettigheder, men at skabe flere arbejdspladser. Løntilbage­
holdenhed vil ikke i sig selv uden videre afstedkomme de 
ønskede virkninger på beskæftigelsesområdet. Efterspørg-
selsstimulering alene rummer en fare for inflation og/eller 
for, at man mister kontrollen over underskuddet på de 
offentlige finanser, uden at man får den ønskede beskæfti­
gelseseffekt. Derfor er en kombination af begge dele nød­
vendig. 
Kommissionen nøjes ikke med at skitsere ovennævnte mere 
overordnede retningslinjer. Den har samtidig udstukket en 
strategi, som den mener, er den eneste chance for at komme 
igennem med denne politik. Strategien bygger på et trinvist 
trepartssamarbejde mellem arbejdsmarkedets parter, de 
nationale myndigheder og Fællesskabet. 
3.1.2. I sin udtalelse om »Den økonomiske situation 
medio 1985« (1) konstaterer Det økonomiske og sociale 
Udvalg, at den forventede økonomiske vækst på 2,3% af 
BNP i 1985 stadig er for utilstrækkelig til, at der kan 
tilvejebringes ligevægt i de økonomiske relationer. Med et 
sådant væksttal vil det bl.a. være umuligt at reducere 
arbejdsløsheden i noget væsentligt omfang. På den baggrund 
pegede Udvalget på det nødvendige i, at vækstraten sættes 
effektivt i vejret; dette kræver en række foranstaltninger til 
forbedring af udbudsbetingelserne på samtlige markeder. 
Foranstaltningerne må desuden suppleres med en politik, der 
understøtter økonomiens efterspørgselsside. 
3.1.3. Til Kommissionens analyse, således som den kort 
er gengivet i pkt. 3.1.1, knytter Udvalget et par bemærk­
ninger. For det første påpeges det, at der er en vis spænding 
mellem den ønskede større smidighed på arbejdsmarkedet og 
de erhvervede sociale rettigheder. Videre finder man, at 
udsagnet om, at kapacitetsgrænserne skulle være nået (og at 
kapaciteten derfor må udvides), er for generelt. Samtidig bør 
det tilføjes, at der for en sådan større produktion også må 
være et tilstrækkeligt stort marked. I øvrigt synes antagelsen 
om, at en ændring i prisrelationen mellem kapital og arbejde 
vil føre til øget beskæftigelse og mere omfattende investe­
ringer, navnlig i bredden, ikke at være tilstrækkelig under­
bygget. Man kan i øvrigt ikke forvente, at fagforeningerne 
afstemmer deres lønpolitik efter renteudviklingen. 
3.1.4. Udvalget slutter op om Kommissionens dob­
beltstrategi, hvor vægtfordelingen kan være forskellig i de 
enkelte medlemsstater. På den ene side en politik, som via 
omkostningsdæmpning tilvejebringer forudsætningerne for 
(») EFT nr. C 218 af 29. 8. 1985, s. 18. en mere arbejdspladsskabende udvidelse af produktionska­
paciteten. Sideløbende hermed en efterspørgselsunderstøt-
tende politik, som skal dæmme op for et fald i den samlede 
købekraft og faren for deflation. Sidstnævnte politik kan gå 
ud på en overordnet understøtning både af de private og 
offentlige investeringer og af forbrugsefterspørgslen. 
3.1.5. Denne tostrengede politik bør efter Udvalgets 
mening betragtes som et hele. Vægtfordelingen i denne 
politik må være ligelig. En afdæmpet omkostningsudvikling 
og en understøtning af efterspørgslen, såvel forbrugs- som 
investeringsefterspørgslen, bør gå hånd i hånd. 
3.1.6. Til gennemførelse af denne politik kan Udvalget 
også tilslutte sig en strategi, der bygger på en konstruktiv 
dialog mellem arbejdsmarkedets parter, med på den ene side 
de nationale myndigheder og på EF-plan Ministerrådet. Det 
var netop en sådan dialog, Udvalget selv efterlyste i sin 
udtalelse om »Den økonomiske situation medio 1985«. 
3.1.7. Alle Kommissionens forslag til en kraftigere ind­
sats på specifikke, punkter bør efter Udvalgets mening 
behandles under denne dialog. Dette gælder frem for alt 
punkter som arbejdstidsforkortelse og -tilpasning, større 
fleksibilitet på arbejdsmarkedet, i lyset af de sociale rettig­
heder medindflydelse i forbindelse med indførelse af ny 
teknologi, løndifferentiering inden for rammerne af de 
kollektive overenskomstforhandlinger, videreførelse af en 
passende lønudvikling og en mere beskæftigelsesskabende 
forøgelse af de private og offentlige investeringer. Disse 
forskellige punkter og deres konsekvenser for vækst og 
arbejdsløshedsbekæmpelse bør drøftes på alle niveauer. 
Drøftelserne bør munde ud i konklusioner, som fører til 
opfyldelse af de mål, der skal nås i 1990. 
3.1.8. Udvalget er af den opfattelse, at kvantificerede 
scenarier er et nyttigt middel til illustration af konsekven­
serne for den økonomiske vækst og beskæftigelsen. Præsen­
tationen af forskellige scenarier øger muligheden for at holde 
forskellige politik-alternativer op over for hinanden. Det 
slutfacit, som man kommer til i scenarierne, bør imidlertid 
hverken fortolkes som et obligatorisk mål eller som et givet 
resultat af den ønskede sociale dialog. 
3.1.9. Yderligere henleder Udvalget opmærksomheden 
på, at Kommissionen i forbindelse med samarbejdsvækst-
strategien stort set stiller følgende krav til deltagerne i den 
ovennævnte konstruktive dialog: Fagforeningerne anmodes 
om at medvirke til en moderat og fleksibel lønudvikling. 
Arbejdsgiverne anmodes om at føre investerings- og beskæf­
tigelsesprojekter ud i livet. De nationale myndigheder anmo­
des om at holde et vågent øje med protektionisme, afvikle 
erhvervsstøtteforanstaltninger og udbygge den offentlige 
infrastruktur samt, om nødvendigt, understøtte den nomi­
nelle efterspørgsel via penge- og finanspolitikken. Fællesska­
bet anmodes om at understøtte økonomiens udbudsside, 
f.eks. ved at fuldende det interne marked, iværksætte et 
Nr. C 344/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
europæisk infrastruktur- og miljøinvesteringsprogram, og 
opbygge et EF-teknologifællesskab. Hertil kommer de nye 
forhandlinger, som formentlig vil blive indledt i nærmeste 
fremtid i GATT-regie. 
3.1.10. Kommissionen erkender, at denne strategi er 
behæftet med risici, fordi der kan optræde forsinkelser i de 
virkninger, som søges fremkaldt gennem vækststrategien. 
Det er netop disse risici, Udvalget vil advare om. Man kan 
ikke forvente en vedvarende løntilbageholdenhed og løn­
differentiering, hvis den jobskabende produktionskapaci-
tetsudvidelse lader vente for længe på sig, eller hvis der p.g.a. 
budgetbegrænsninger tilbydes en utilstrækkelig efterspørg-
selsafstivende økonomisk politik. Med en strategi på mel­
lemlang sigt, som er bygget op i etaper, og hvor man under 
forløbet kan korrigere kursen, forsøges der dæmmet op for 
denne fare. Afgørende vil det imidlertid være, i hvilket 
omfang løntilbageholdenhed, produktionskapacitetsud-
videlse og beskæftigelsesfremgang kan sammenkobles. 
3.2. Arbejdsmarkedspolitik 
3.2.1. Udvalget er enigt, når det i Kommissionens årsbe­
retning konstateres, at tilpasningen af det europæiske ar­
bejdsmarked er en langsigtet opgave. De undersøgelser af 
denne problemstilling, der nævnes i årsberetningen, imøde­
ses med interesse. I mellemtiden træffer medlemsstaterne 
divergerende foranstaltninger for at forbedre fleksibiliteten 
og tilpasningsevnen på arbejdsmarkedet. Det kunne være 
interessant at få noget at vide om, hvilke indvirkninger dette 
har på beskæftigelsen; dette kunne Kommissionen undersøge 
nærmere. Det fremgår klart, at Kommissionen deler ØSU's 
opfattelse, nemlig at ansvaret for spørgsmål som lønover­
enskomstforhandlinger, arbejdsmarked og arbejdsorganise­
ring i princippet ligger hos arbejdsmarkedets parter. 
3.2.2. Med hensyn til specifikke tiltag på kort sigt 
henvises der i årsberetningen blot til tidligere udsendte 
meddelelser, ligesom der gives en kort oversigt over foran­
staltninger truffet i et antal medlemsstater. Kommissionen 
konstaterer, at disse foranstaltninger hidtil har været af 
relativt ringe betydning for bekæmpelsen af arbejdsløsheden. 
Alligevel anbefaler Udvalget en videreførelse af disse foran­
staltninger. Udvalget ville sætte pris på, om Kommissionen 
på grundlag af en oversigt over de erfaringer, man har i 
medlemsstaterne, ville komme med nogle henstillinger på 
EF-plan, fulgt op med midler fra Den europæiske Social­
fond. 
3.2.3. Med hensyn til Udvalgets opfattelse af, at det er 
nødvendigt at koble erhvervsuddannelserne sammen med 
udviklingen af ny teknologi, konstaterer man med tilfreds­
hed, at Kommissionen i forbindelse med udstikningen af de 
nye retningslinjer for Socialfonden har givet høj prioritet til 
uddannelsesprogrammer, hvor hovedvægten ligger på intro­duktionen af ny teknologi. Udvalget anser det for ønskeligt, 
at der opstilles programmer med direkte sigte på en basal 
indføring i de nye teknologier. 
3.3. Investeringer 
3.3.1. I sin udtalelse om »Den økonomiske situation 
medio 1985« slår Udvalget kraftigt til lyd for, at der snarest 
gennemføres et investeringsprogram. Under alle omstændig­
heder må det dreje sig om investeringer i byggeri og i boliger, 
i infrastruktur og i miljøbeskyttelse, social service og sund­
hedsvæsen. På denne måde kunne man samtidig fremme en 
vækststruktur, som er beskæftigelsesfremmende i Kommis­
sionens forstand. 
3.3.2. I den økonomiske årsberetning 1985—1986 skit­
serer Kommissionen et infrastrukturinvesteringsprogram, 
der er af et sådant omfang, at det skulle give en vækstfrem­
mende effekt på 0,5—0,1 % af BNP på årsbasis. Kommis­
sionen søger dette program finansieret på en ny måde, hvor 
den fornødne kapital kommer fra forskellige kilder. 
3.3.3. Udvalget bifalder det arbejde Kommissionen har 
lagt i udviklingen af et investeringsprogram. Finansieringen 
af et investeringsprogram som det, Kommissionen lægger 
frem, kan ske via en række forskellige finansieringsinstru­
menter. I sin udtalelse af 4. juli 1985 har Udvalget gjort sig til 
talsmand for det synspunkt, at Fællesskabet har tilstrække­
lige lånemuligheder til at kunne gennemføre finansieringen af 
infrastrukturprojekter. Dette ændrer dog intet ved den 
kendsgerning, at det nuværende sæt af finansieringsmidler 
ikke er tilfredsstillende i alle tilfælde. Udvalget erkender 
derfor, at det kunne virke yderst impulsgivende, hvis Fælles­
skabet finder frem til en ny finansieringsmåde, hvorved det 
gøres muligt at finde tilstrækkelige finansieringsmidler til — i 
øvrigt meget lovende — projekter, uanset om disse måtte 
være meget omfattende og/eller risikobetonede, specielt i 
startfasen. Det henstilles til medlemsstaterne via skattepoli­
tikken at stimulere fremskaffelsen af risikovillig kapital. 
3.3.4. Hvor vigtige infrastrukturinvesteringer end måtte 
være, så er det dog investeringerne i den private sektor, der 
spiller den afgørende rolle, frem for alt investeringer i nye 
virksomheder og i udvidelsen af eksisterende virksomheder. 
Disse investeringer er af allerstørste betydning for fastholdel­
sen og styrkelsen af det europæiske erhvervslivs konkurren­
ceevne. Kommissionen og medlemsstaterne bør — også af 
hensyn til skabelsen af nye arbejdspladser — fortsat søge at 
tilvejebringe de rette forudsætninger for, at investeringsakti­
viteten kan sættes i vejret. En vigtig delforudsætning er det i 
denne forbindelse, at disse investeringers rentabilitet er 
tilstrækkelig. Udvalget slutter op om Kommissionens hen­
stilling til arbejdsgiverne om i højere grad at have opmærk­
somheden henledt på opstilling og gennemførelse af inve­
sterings- og beskæftigelsesprojekter. 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 344/29 
3.4. Finanspolitik 
3.4.1. Det kan konstateres, at udviklingen med stadig 
stigende offentlige udgifter og skatter regnet i procent af BNP 
nu er blevet vendt i en række medlemsstater. Ikke desto 
mindre er de offentlige udgifters og skatters relative niveau i 
mange tilfælde stadig for højt, hvorfor der bør udfoldes 
fortsatte bestræbelser på at vende tendensen. Den politik, der 
sigter på at få den offentlige sektors vækst under kontrol, bør 
fortsættes. Også budgetunderskuddene, som gennem stigen­
de rentebyrder og statslig gældsætning truer med at skabe 
urede i den offfentliges sektors finansiering, bør reduceres. 
3.4.2. Situationen på dette punkt er stadig forskellig fra 
det ene land til det andet, hvorfor finanspolitikken må lægges 
strammere i det ene land end i det andet. 
3.4.3. De offentlige udgifter bør nøje vurderes ud fra det 
bidrag, de yder til en mere ønskelig allokering af produk­
tionsfaktorerne, således at vækst og beskæftigelse kan 
fremmes mest mulig. Navnlig bør det undersøges, om 
tilskudsordninger såvel i forbrugs- som i investeringsfæren, 
som tiden måtte være løbet fra i mellemtiden, ikke kan 
afvikles på længere sigt. De midler, der måtte blive frisat i 
denne forbindelse, skulle da kunne anvendes til en mere 
overordnet efterspørgselsunderstøttende politik. Et sådant 
tiltag vil ikke gå ud over den samlede efterspørgsel, snarere 
tværtimod, thi hvis der er et mere direkte bånd mellem 
beslutning, betaling og forbrug, vil efterspørgslen efter varer 
og tjenester forløbe mere effektivt. Samtidig formindskes 
forskellen mellem den tjente brutto- og nettoløn. Dette kan 
virke fremmende på arbejdskraftens mobilitet. 
Et sådant program for afvikling af en lang række forældede 
tilskudsordninger bør opstilles med den fornødne forsigtig­
hed og omhu, således at der dæmmes op for uønskede 
indkomstfordelingsvirkninger. 
3.4.4. Spørgsmålet om hvorvidt den økonomiske gen­
opretning i Fællesskabet, udover stimuleringen på udbudssi­
den, også bør stimuleres på efterspørgselssiden gennem en 
koordinering af nationale incitamenter, beskæftiger Kom­
missionen sig indgående med. At Kommissionens analyse 
viser, at den samlede efterspørgsel snarere følger end trækker 
vækstprocessen, kan ikke undre i denne forbindelse. Når 
investeringerne, trods vedholdende moderat lønudvikling, 
ikke giver en tilstrækkelig trækeffekt, er det efter Kommis­
sionens mening ønskeligt at understøtte den nominelle 
efterspørgsel for at undgå et efterspørgselsfald. Efterspørg-
selsstimuleringen virker da som et sikkerhedsnet. Uagtet 
hvad der foreslås med hensyn til sanering og effektivisering af 
det offentlige finansvæsen, mener Udvalget, at det må 
undersøges, om situationen for så vidt angår de offentlige 
finanser, betalingsbalancen og prisudviklingen i en række 
EF-lande, ikke efterhånden er bragt så meget i orden, at man 
kan forestille sig muligheden af, at landene i højere grad på eget initiativ indbyrdes koordinerer deres bestræbelser på at 
understøtte den økonomiske genopretning med efterspørg-
selsstimulerende foranstaltninger. 
3.5. Valutapolitik 
3.5.1. Internationalt set må der føres en valutapolitik, der 
kan få rettet rimeligt op på den forstyrrende valutakursrela­
tion mellem dollar og yen og få skabt ligevægt på betalings­
balancen mellem USA og Japan. Valutapolitikken må her 
understøttes af den øvrige makro-økonomiske politik. For 
Europa er det her af allerstørste betydning, at man ved egen 
indsats kommer op på et højere vækstniveau, så at man så vid 
muligt kan kompensere for den vækstdæmpende effekt, som 
et dollarfald og en nedbringelse af budget- og betalingsba­
lanceunderskuddet i USA vil føre med sig. 
3.5.2. Udvalget konstaterer, at der inden for det euro­
pæiske valutasamarbejde er opnået positive resultater. 
Navnlig skal der peges på, at ECU'en har udviklet sig i 
retningen af en europæisk valuta, og at antallet af valuta­
kursjusteringer har været faldende. En fortsat styrkelse og 
udbygning af EMS er ønskelig. Herudover henvises til ØSU's 
udtalelse om den økonomiske situation medio 1985 (*) samt 
til en informationsberetning om Det europæiske monetære 
System, som blev udarbejdet sidste år. 
3.5.3. En nedsættelse af renten, som Europa som en 
relativ stabil valutazone selv kan udvirke, og som der vil være 
endnu større mulighed for at få gennemført, når en interna­
tionalt koordineret politik bereder vejen mod ligevægtige 
valutapolitiske relationer, kan fremhjælpe den økonomiske 
genopretning i Europa. 
4. Slutbemærkninger 
I forbindelse med det ønskelige i en forbedring af de eksterne 
forbindelser og for at sikre redelige valuta- og handelspoli­
tiske forbindelser i verden, anser Udvalget en ny GATT-run-
de samt en international valutakonference for ønskelig. 
Af vigtighed for en heldig gennemført EF-vækststrategi er 
efter Udvalgets mening også en effektiv konkurrencepolitik. 
Dette gælder såvel politikken med hensyn til aftaler mellem 
virksomheder som med hensyn til konkurrencefordrejende 
offentlige foranstaltninger (subsidier, erhvervsstøtte etc). 
Der henvises til den nyligt afgivne udtalelse om konkurren­
cepolitikken (2). I denne forbindelse skal der samtidig mindes 
om ØSU's seneste udtalelse 0) om protektionisme, såvel i 
Europa som i den øvrige verden. 
(») EFT nr. C 218 af 29. 8. 1985, s. 18. 
(2) EFT nr. C 330 af 20. 12. 1985. 
Nr. C 344/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
Endelig tillægger Udvalget gennemførelsen af planen ning. ØSU vil afgive en særlig udtalelse om dette spørgs-
om fuldendelse af det interne marked afgørende betyd- mål. 
Bruxelles, den 28. november 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastede ændringsforslag: 
Følgende ændringsforslag (som var indgivet i overensstemmelse med forretningsordenen) blev forkastet af 
Udvalget under Udvalgets debat: 
Pkt. 1.1., 3. punktum 
Dette punktum affattes således: 
»En heldig gennemførelse af den foreslåede strategi på mellemlang sigt er først og fremmest betinget af, om 
indholdet er realisabelt. Strategiens indhold skal på EF-niveau gøres til genstand for samråd med de europæiske 
institutioner og en dialog mellem arbejdsmarkedets parter og den udøvende magt i EF.« 
Begrundelse 
Om en strategi lykkes afhænger ikke af en konensus eller et kompromis. I vore demokratiske samfundssystemer 
gennemføres adskillige vigtige ting ved flertalsbeslutninger og med kraftig opposition. 
Afstemningsresultat 
For: 9, imod: 61, hverken for eller imod: 16. 
Pkt. 1.3. 
De to sidste punktummer udgår til fordel for følgende: 
»Udvalget anser det derfor for ønskeligt, at der i rimelig tid indføres en passende procedure for samråd med ØSU og 
arbejdsmarkedets parter om udviklingen og eventuelle ændringer i Fællesskabets økonomiske og sociale 
strategi.« 
Begrundelse 
Der bør ikke indføres permanente samråd med dem, som kun skal høres lejlighedsvis og som, under vort 
demokratiske system, ikke har beslutningstagende beføjelser. 
Afstemningsresultat 
For: 41, imod: 43, hverken for eller imod: 9.