Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

- »Forslag til Rådets afgørelse om regler for virksomheders, forskningscentres og universiteters deltagelse i forskning samt regler for formidling af forskningsresultater med henblik på gennemførelse af det femte rammeprogram for Det Europæiske Fællesskab (1998-2002)«, og - »Forslag til Rådets afgørelse om regler for virksomheders, forskningscentres og universiteters deltagelse i forskning med henblik på gennemførelse af det femte rammeprogram for Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) (1998-2002)« () (98/C 214/13)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 6. januar 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 og Euratomtraktatens artikel 170 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Henri Malosse til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. april 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 354. plenarforsamling af 29. og 30. april 1998, mødet den 29. april 1998, med 122 stemmer for og 1 imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I stedet for en punktvis gennemgang af Kommissionens dokument, som stort set er tilfredsstillende i formen, fremsætter ØSU en række generelle bemærkninger for at belyse nogle unøjagtigheder og evt. foreslå tilføjelser til indholdet.

Bemærkningerne omhandler følgende fire hovedkrav:

1.1.1. Det første vedrører det nødvendige i at anlægge en dynamisk indfaldsvinkel, da der er tale om regler for deltagelse og formidling. Thi sigtet med en administrativ ramme er jo at opstille grænser og at bane vej. Men der må ikke være tale om et forhindringsløb. Enhver form for administrativ ramme har betydelige følgevirkninger både med hensyn til de nærmere regler og selve indholdet. Flere definitioner bør nok præciseres nærmere og visse procedurepunkter kan medføre forsinkelser og hindringer.

1.1.2. Det andet punkt vedrører kravet om sammenhæng mellem den nye tilgang til det femte FTU-rammeprogram, bl.a. gennem nøgleaktioner, hvor der lægges op til en integreret fremgangsmåde, og EF-politikkens prioriterede retningslinjer, hvoraf de vigtigste er samhørighed, beskæftigelse og SMV'ernes inddragelse i udviklingspolitikkerne.

1.1.3. Det tredje krav vedrører den europæiske industris konkurrenceevne. EF's forskning skal primært føre til genopretning af de europæiske virksomheders stilling på verdensmarkederne. Deres konkurrenceevne er alt i alt blevet svækket igennem de sidste to årtier, bl.a. fordi forskningsindsatsen og innovationsevnen har været for ringe og for spredt.

1.1.4. Det fjerde krav vedrører det nødvendige i en radikal omlægning af procedurerne for tildeling af EF-støtte til forskningsprojekter. Trods en prisværdig indsats afskrækkes den videnskabelige verden og virksomhederne, herunder især SMV'erne, i stadig højere grad af de langsommelige og indviklede EU-procedurer, hvor mulighederne for positive resultater i sidste ende bliver stadig ringere.

1.2. Tankerne bag Kommissionens forslag præciseres i præamblen under formuleringen »innovation i kontinuiteten«. De initiativer, som opregnes i afsnittet »innovationer«, synes at være helt og holdent i overensstemmelse med overvejelserne på fællesskabsplan, særlig:

- de forenklinger, som indføres med muligheden for faste beløb til dækning af generalomkostningerne;

- gradueringen af vilkårene for udnyttelse af de indirekte aktioner (eneret, ophavsret) ud fra, hvor markedsnært projektet er;

- beskyttelsen af den knowhow, som deltagerne sidder inde med på forhånd;

- inddragelse af hensyntagen til projekternes etiske beskaffenhed i forbindelse med udvælgelseskriterierne;

- udvidelse af kriteriet »SMV« til at omfatte virksomheder med mellem 250-499 ansatte;

- den rolle, som det teknologiske iværksættelsesprogram spiller med hensyn til strukturering, kontrol og evaluering af resultaterne.

1.3. Disse innovationer er udtryk for vilje til at tage højde for kritikken af de tidligere FTU-rammeprogrammer som »for langsomme, for bureaukratiske og for langt fra markedet«, og ifølge de vigtigste anbefalinger i Davignon-rapporten bør FTU-rammeprogrammerne opfattes som en metode til at finansiere aktioner, der styrker konkurrenceevnen. ØSU ser positivt på Kommissionens retningslinjer, der er i overensstemmelse med de ønsker, som ØSU har givet udtryk for. For at sikre, at disse forslag er operationelle, og for at sikre sammenhængen med de fastlagte mål, har ØSU udarbejdet en række specifikke anbefalinger.

2. Bemærkninger til formen

2.1. Når man tager højde for det femte rammeprograms innovative karakter i forhold til det fjerde, bør man sikre, at de nye begreber og vilkår for gennemførelsen bliver fortolket rigtigt. I denne sammenhæng og for at supplere Kommissionens bestræbelser på at indarbejde fælles definitioner i de to forslag mener ØSU:

- at der for det første bør stilles forslag om et instrument til sammenligning af de to rammeprogrammer;

- at der for det andet bør udarbejdes et »vademecum« til brugerne, som opsummerer alle de nye regler og filosofien bag det femte FTU-rammeprogram.

2.1.1. Disse to nyskabelser, som bør stilles til rådighed for deltagerne, vil gøre det muligt at få overblik over reglerne for anvendelsen, skabe klarhed om tvivlsspørgsmål, og de vil samtidig være vidnesbyrd om, at der er vilje til afklaring og forenkling.

2.2. Når man tager højde for disse multidisciplinære nøgleaktioners innovative karakter, er det strengt nødvendigt at udarbejde fælles regler for deltagelsen i alle typer interventioner (forskning, nyttiggørelse osv.), selv om selve kontrakterne for indirekte aktioner kan variere alt efter projekttypen. De nye bestemmelser for deltagelsen bør tage højde for disse aspekter i stedet for at bevare forskellige regler, som det f.eks. er tilfældet for de aktioner, der specifikt retter sig mod SMV.

2.3. De foreslåede definitioner ville vinde ved at blive udvidet og præciseret. En række elementer, som spiller en afgørende rolle for forslagets indhold og konsekvenser, nævnes kun i forbifarten og uddybes ikke. ØSU har særlig været opmærksom på følgende formuleringer:

- faste beløb for generalomkostningerne: denne formulering bør udbygges med en række praktiske detaljer (f.eks. beregningstabeller, udregningsmetoder etc.);

- markedsnærhed: nævnes i præamblen, men gentages ikke i teksten, således at begrebet bliver operationelt, selv om det er et afgørende element i det nye rammeprogram;

- beskyttelse af knowhow: uddybes ikke tilstrækkeligt i teksten, særlig for så vidt angår foranstaltninger til fremme af intellektuel og industriel ophavsret, og der henvises heller ikke til den nødvendige problemstilling vedrørende patenter.

2.4. I forlængelse af disse bemærkninger bør det også understreges, at artikel 5, som omhandler »betingelser for deltagelse af retlige enheder i medlemsstater og i associerede stater«, ikke tydeliggør SMV's mulighed for at få adgang til FTU-rammeprogrammet pga. den manglende præcision med hensyn til kriteriet »stå i begreb med at gennemføre aktiviteter inden for forskning«, der i forbindelse med gennemførelsen af programmet kan give anledning til diskussion og protester.

2.5. Kravet i artikel 8 om potentielle ressourcer er i strid med principperne for kooperative forskningsprojekter (CRAFT-programmet), ifølge hvilket SMV kan betro forskningsarbejdet til en udenforstående.

3. SMV i Europa og deres særlige problemer

3.1. Man kan kun beklage, at reglerne for deltagelse i og udbredelse af FTU bygger på en uhensigtsmæssig definition, som for det første ikke muliggør en strategisk, operationaliserbar arbejdsmetode, og som for det andet udelukker et stort antal SMV fra at drage fordel af FTU-rammeprogrammet.

3.1.1. I kraft af deres antal, deres betydning for beskæftigelsen (66 % af beskæftigelsen i EU) og deres repræsentativitet i henseende til nettoaktiver (65 % i Den Europæiske Union) spiller SMV'erne en stadig mere betydningsfuld økonomisk rolle. De udgør dog ikke en homogen gruppe, og det er derfor nødvendigt at inddele dem i kategorier alt efter deres behov og formåen med hensyn til FTU. En ensartet definition på SMV'er ville ikke have nogen mening i denne forbindelse og ville ikke gøre det muligt at udlede brugbare konklusioner.

3.2. ØSU har allerede for nylig i en udtalelse om »Følgerne for SMV af det stadige, generelle fald i de midler, der afsættes til forskning og teknologisk udvikling i EU (på EU- og nationalt plan)« () foreslået, at man skal skelne mellem tre virksomhedskategorier på grundlag af inddelingskriterier, der i dag er alment accepterede:

3.2.1. De, der har en veletableret FTU-formåen, og som leverer eller anvender teknologier. De udgør et mindretal, og deres antal kan anslås til under 3 % af den samlede befolkning. En betydelig del af disse virksomheder deltager i EU-finansierede forskningsprojekter.

3.2.1.1. Deres bidrag til EU's forskning supplerer i de fleste tilfælde de store virksomheders forskning. Derfor sikrer man innovationen og kreativiteten ved at inddrage dem i størstedelen af nøgleaktionerne på linje med forskningsinstitutter og store virksomheder, og man sikrer, at disse virksomheder i højere grad inddrages i FTU-programmerne. ØSU mener, at denne strategi, der bygger på komplementaritet, er mere velegnet end den, som man indtil nu har anvendt for ofte, nemlig at iværksætte marginale projekter, specielt for SMV.

3.2.2. Man kan betegne de virksomheder som pionerer, som har formåen til at udvikle nye produkter med teknologisk indhold, uden at de dog besidder den første kategoris karakteristika. Der er som hovedregel tale om de teknologisk set mest udviklede SMV'er i deres sektorer, og deres antal kan anslås til under 10 %.

3.2.2.1. De er i stand til at identificere, definere og give udtryk for FTU-behov, men må ty til tredjemand, når det gælder udførelse af forskningsarbejde, idet de ikke besidder tilstrækkeligt med FTU-kapacitet.

3.2.2.2. Selv om disse virksomheder ofte er i stand til at finde løsninger (med passende hjælp fra det nationale eller regionale niveau), har de i stadig højere grad behov for teknologiske løsninger, som kun samarbejdspartnere, der er specialister i forskning, kan give dem.

3.2.3. For det tredje findes der virksomheder, som kun er brugere af de produkter, der kan henføres til teknologisk forskning. De udgør langt hovedparten af de europæiske SMV'er og er kun interesserede i de endelige FTU-produkter.

3.2.3.1. Der bør sættes ind på bevidstgørelse, forberedelse og opfølgning, så disse virksomheder får adgang til de muligheder, som bl.a. EU's FTU-programmer tilbyder.

3.3. Man kan desuden konstatere, at i hele forslaget er udtrykket SMV kun anvendt i artikel 5, stk. 1, litra c og d, henholdsvis i forbindelse med forundersøgelsespræmier og i forbindelse med »kooperative forskningsprojekter«, altså i forbindelse med forholdsvis marginale aspekter af FTU-rammeprogrammet. Der er ingen henvisninger til SMV i forslaget om Det Europæiske Atomenergifællesskab, selv om der er mange små virksomheder, som er aktive på dette område.

3.4. I denne sammenhæng understreger ØSU, at der findes en række specifikke spørgsmål i tilknytning til SMV.

3.4.1. SMV'er har vanskeligt ved at definere deres reelle behov på teknologiområdet. De fleste SMV'er mangler ikke blot kapacitet til at klare den ledelsesmæssige byrde, som FTU-rammeprogrammet pålægger dem - de kan ikke klare den samme ledelsesmæssige byrde som store europæiske FTU-konsortier - men på et tidligere tidspunkt i forløbet optræder også problemet om diagnose og strategiske valg.

3.4.2. Disse virksomheder har brug for supplerende foranstaltninger for at deltage i FTU-rammeprogrammet, og disse bør indgå i forslaget:

- i form af regler, det giver samarbejdspartnere mulighed for at deltage som »formidlere af teknologi« til virksomhederne for at hjælpe med at identificere og formulere SMV's egne behov inden for rammerne af arbejdsmetoder, der tager højde for produkter, markeder og teknologi;

- ved at give disse organer (sammenslutninger, handelskamre, tekniske centre etc.), hvis aktiviteter retter sig mod SMV og håndværkssektoren, mulighed for foreslå og lede FTU-projekter, som er udarbejdet specielt til virksomhederne;

- ved at styrke rådgivningen og støtten fra informationsnet i det konkrete arbejde for at hjælpe SMV med at identificere deres reelle interesse i at deltage i EU's FTU-aktioner.

3.5. Man bør også indføje et særligt afsnit om denne type virksomheder:

- for det første skal der differentieres mht. det teknologiske niveau;

- for det andet skal SMV'er, der ikke har et højt teknologisk niveau, på forhånd garanteres adgang til forskning. I dag er der ingen, der er i tvivl om, at teknologien er en afgørende faktor for at opnå konkurrencemæssige fordele, men det er som udgangspunkt nødvendigt at udvikle denne teknologi, og for SMV kan det vise sig at være vanskeligt at arbejde alene med FTU på et tilstrækkeligt højt niveau. Samarbejde med forskningscentre og store virksomheder, samt relevant deltagelse af samarbejdspartnere i form af »formidlere af teknologi« er en løsning på dette problem, for det gør det muligt at udnytte ressourcerne i fællesskab, og samarbejdspartnerne kan ofte bidrage til et projekt med færdigheder, der supplerer hinanden.

4. Samspil med hovedlinjerne i EU's politikker

4.1. I denne sammenhæng bør man sikre en række forhold i forbindelse med de administrative forvaltningsvilkår og de foreslåede regler for deltagelse og formidling:

- de må ikke stride mod retningslinjerne for EU's grundlæggende politikker, særlig mht. beskæftigelsen og samhørigheden i bestræbelserne på at mindske ulighederne og forskellene mellem regionerne;

- de skal derimod tilvejebringe metoder, der kan regulere og løse disse problemer.

4.2. FTU-programmet og beskæftigelsen

4.2.1. Ordet »beskæftigelse« forekommer kun én gang i teksten, nemlig i artikel 2 under redegørelsen for Fællesskabets interesser, selv om Kommissionens formuleringer under forberedelsen af det femte FTU-rammeprogram eksplicit henviste til nødvendigheden af at lade forskningen tjene borgernes interesse ved at udvikle den i retning af at tilgodese Europas økonomiske og sociale behov.

4.2.2. Beskæftigelsen er en vigtig faktor i debatten om perspektiverne for EU's fremtidige forskning. Det er også et meget vigtigt problem, og alle overvejelserne om den økonomiske og teknologiske udvikling i Europa inddrager dette aspekt. Et afgørende element i denne sammenhæng er, at forskningen skal omsættes i innovationer, produkter og nye tjenesteydelser.

4.2.3. Man kan beklage, at dette aspekt ikke inddrages eksplicit i forslaget om udvælgelseskriterierne for de projekter, som EU skal støtte.

4.2.4. På samme måde burde der i programmerne for teknologisk iværksættelse også udtrykkeligt henvises til virkningen på beskæftigelsen.

4.3. FTU-programmet og samhørigheden

4.3.1. En udjævning af de økonomiske og teknologiske forskelle har været et af de vigtigste mål for alle EU's politikker siden Maastricht-traktaten. FTU-politikken kan spille en fremtrædende rolle i denne proces, idet det videnskabelige grundlag jo er en nødvendig forudsætning for bæredygtig vækst.

4.3.2. Man må dog konstatere, at i mange tilfælde er de dårligst stillede lande og regioner fristet til at koncentrere deres indsats om sektorer, hvor teknologien kun spiller en lille rolle, men som derimod kræver megen arbejdskraft. Fremover skal disse regioner tilskyndes til at deltage i FTU-aktiviteterne for at de kan forbedre deres videnskabelige og teknologiske grundlag.

4.3.3. I denne proces spiller SMV'ere en afgørende rolle: i disse højt prioriterede lande og regioner har SMV'er behov for særlig hjælp til at få adgang til forskningsaktiviteter og teknologisk innovation og vil derfor være så meget desto mere lydhøre over for alle typer støtteforanstaltninger, der sigter mod at forbedre deres teknologiske kapacitet.

4.3.4. Som for beskæftigelsesproblemet bliver spørgsmålet kun nævnt kort i forslaget i artikel 2 om Fællesskabets interesser. Punktet burde behandles yderligere i artiklen om udvælgelseskriterierne. Man skal bemærke, at dette initiativ ifølge Kommissionen skal ses i sammenhæng med vigtigheden af at styrke innovationen i den nye definition af strukturfondene med henblik på at opnå synergi.

5. Sammenhængen mellem FTU-aktionerne i Europa

5.1. I betragtning af, at FTU på EU-niveau kun udgør ca. 4 % af forskningen og udviklingen i EU, er spørgsmålet om komplementaritet mellem EU's aktioner og de nationale, regionale eller private aktioner af afgørende betydning. For at nå dette mål anbefaler ØSU konkrete foranstaltninger som f.eks.:

- koordinering med EU's andre programmer, i første række inden for uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet, aktionerne i tilknytning til EU's »innovationsplan« og aktionerne for at fremme forskernes mobilitet;

- integration af informations- og rådgivningsnet for ansøgere til forskningsprogrammerne, således at de europæiske tilbud - EU's, mellemstatslige (EUREKA), nationale eller endog private - bliver præsenteret samlet på en gennemsigtig og effektiv måde;

- mere aktiv fremme af formidlingen af teknologierne og deres kommercielle udnyttelse gennem samarbejde og koordinering med andre mekanismer som f.eks. EUREKA.

6. FTU-programmet, konkurrenceevnen og den teknologiske iværksættelse

6.1. Der henvises kun til udtrykket international konkurrenceevne i artiklen »Fællesskabets interesser«. Det optræder slet ikke i redegørelsen for de to forslag. Alle overvejelser og forslag om den teknologiske udvikling bør i fuld udstrækning tage højde for denne afgørende faktor.

6.2. Man bør altså sikre sig, at det kommer tydeligere til udtryk, hvordan det skal gennemføres i praksis:

- ved at opregne principperne for koncentration af de forhåndenværende ressourcer i overensstemmelse med EF's prioriteringer på grundlag af den økonomiske, teknologiske og sociale relevans og den merværdi, der derved tilføres EU;

- ved at give meddelelse om hele udviklingen i reglerne for formidling, på baggrund af ændringerne i den juridiske ramme, som på nuværende tidspunkt styrer rammeprogrammerne i bestræbelserne på at øge fleksibiliteten og målrettetheden;

- ved systematisk at bestræbe sig på at fremhæve konkurrenceevnen som mål i alle henstillinger om nye fremgangsmåder i forbindelse med gennemførelsen af FTU-rammeprogrammet.

6.3. ØSU anmoder om, at Kommissionen udtrykkeligt - f.eks. i form af en fælles præsentationsmodel - sørger for, at programmerne for den teknologiske iværksættelse præciserer projekternes mål set i forhold til »Fællesskabets interesser«, særlig med hensyn til prognoserne for virkningen på beskæftigelsen på kort og langt sigt, på Europas konkurrenceevne, miljøet m.m.

6.4. I forbindelse med de teknologiske iværksættelsesprogrammer stilles der i stigende grad krav om, at forskningen skal have et industrielt mål, hvilket er udtryk for, at det femte rammeprogram faktisk udvikler sig i den rigtige retning. Det er dog vigtigt, at disse teknologiske iværksættelsesprogrammer ud over at udgøre en kontrollerende foranstaltning også bliver et styringsværktøj for operatørerne med henblik på at sikre nyttiggørelsen og gennemførelsen af forskningen. Disse programmer, der skal indeholde en godkendelsesprocedure, som eventuelt skal gennemføres af FFC, vil således være et bidrag til den industrielle udvikling af forskningsprojekterne, herunder også som støtte til institutioner og finansielle mekanismer, f.eks. af typen risikokapital og udviklingskapital. ØSU foreslår, at en del af EU's hjælp bruges til at finansiere disse støtteforanstaltninger, særlig når de overlades til specialiserede organer som f.eks. tekniske centre, firmaer med speciale i udvikling eller rådgivere i innovation for SMV. ØSU mener ikke, at disse programmer skal være for stive, idet de skal kunne tilpasses ændringer i udviklingsfasen. ØSU anbefaler at bruge programmerne som opfølgende mekanismer for at måle virkningen af det udførte arbejde og for at forbedre vilkårene for udnyttelsen på det teknologiske plan og tilvejebringelsen af finansielle midler til udvikling.

7. FTU-programmet og forenkling af procedurerne

7.1. Ud over en række velmente og prisværdige hensigtserklæringer indholder forslagene om procedurerne ikke noget nyt om udvælgelsen og muligheden for at få hjælp. ØSU beklager i høj grad denne situation.

7.2. ØSU går stærkt ind for, at man skal eksperimentere med forenklede procedurer, særlig i forbindelse med projekter for SMV. ØSU anbefaler især, at man undersøger følgende muligheder:

- decentralisering af forhåndsudvælgelsen - dog uden at nationalisere programmet - som det f.eks. er tilfældet med LEONARDO-programmet (nationale informationskontorer, forundersøgelse af forslagene osv.);

- en permanent mekanisme for alle, der muliggør interessetilkendegivelser med det sigte at præcisere forskningens prioriteringer; udbuddene bør være målrettede, så man optimerer mulighederne for et godt resultat for de virksomheder, der deltager i den anden fase;

- en ekspertordning, som skal formaliseres i reglerne for deltagelse, idet der skal tages højde for de fastlagte hovedretningslinjer: konkurrenceevnen, beskæftigelsen og samhørigheden.

7.3. ØSU understreger, at de indførte procedurer bør koordineres med de nationale foranstaltninger og EUREKA-programmet, således at hvert projekt kan ledes i retning af de mest velegnede programmer.

7.4. For at synliggøre procedurerne og styrke gennemsigtigheden skal brugerne have adgang til et omfattende netværk - bl.a. baseret på ny teknologi - med alle EU's og medlemsstaternes foranstaltninger, der skal sprede informationer og fremme udnyttelsen. ØSU er ved at forberede en initiativudtalelse om dette projekt.

Bruxelles, den 29. april 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 3 af 7.1.1998, s. 5-13; EFT C 40 af 7.2.1998, s. 14.

() EFT C 355 af 21.11.1997.