Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF om den generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 77/452/EØF, 77/453/EØF, 78/686/EØF, 78/687/EØF, 78/1026/EØF, 78/1027/EØF, 80/154/EØF, 80/155/EØF, 85/384/EØF, 85/432/EØF, 85/433/EØF og 93/16/EØF om følgende erhverv: sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæger, dyrlæger, jordemødre, arkitekter, farmaceuter og læger« () (98/C 235/11)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 16. december 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Anne-Marie Sigmund til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. maj 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 355. plenarforsamling af 27. og 28. maj 1998, mødet den 27. maj 1998, med 115 stemmer for og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

Med SLIM-initiativet (Simpler Legislation for the Internal Market - Enklere lovgivning om det indre marked) har Kommissionen indledt en proces, hvorunder små arbejdsgrupper af sagkyndige udarbejder forslag til forenkling af lovgivningen om det indre marked i videste forstand. Som led i pilotprojektet i 1996 blev der nedsat fire arbejdsgrupper, hvoraf den ene har beskæftiget sig med lovgivningen om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser. I oktober 1996 forelagde denne arbejdsgruppe sin beretning, hvis hovedindhold er følgende:

- sektordirektiverne skal bevares,

- de rådgivende udvalg skal bevares, men udpegelsesproceduren skal forenkles, udvalgenes medlemstal reduceres og deres arbejdsmetoder forbedres,

- de juridiske og administrative formaliteter, der i nogle medlemsstater er forbundet med anerkendelsen, bør gennemgås og om nødvendigt forenkles eller gøres mere overskuelige,

- proceduren i forbindelse med ajourføring af fortegnelserne over eksamensbeviser, der anerkendes automatisk, bør forenkles,

- bestemmelserne i sektordirektiverne om såvel almen uddannelse som erhvervsuddannelse bør være mere kompetence- og resultatorienterede, og ikke stille så strenge krav til uddannelsernes indhold.

Med det foreliggende direktivforslag gennemfører Kommissionen en række af SLIM-ekspertgruppens forslag. I direktivforslagets almindelige betragtninger oplyser Kommissionen, at den i 1998 vil træffe beslutninger, der skal gennemføre forslagene om at rationalisere de rådgivende udvalg.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU gratulerer Kommissionen med direktivforslaget, der efter dets opfattelse kan bidrage til at gøre Unionens arbejde mere transparent og effektivt, uden at borgernes legitime interesser bringes i fare.

ØSU betragter også forslaget som et vigtigt bidrag til tillidspagten for beskæftigelsen.

2.2. I forslagets almindelige betragtninger beskæftiger Kommissionen sig indgående med reformen af de rådgivende udvalg vedrørende uddannelser inden for sundhedssektoren.

Følgende punkter berøres:

- forenkling af udpegelsesproceduren,

- reduktion af medlemsantallet,

- forlængelse af mandatperioden,

- udvidelse af kompetencen.

2.3. Den normative del af direktivforslaget indeholder i hovedsagen følgende:

- begrebet »lovreguleret uddannelse«, der allerede optræder i det såkaldte »2. anerkendelsesdirektiv« (92/51/EØF), indføres i »1. anerkendelsesdirektiv« (89/48/EØF) (artikel 1),

- koordinatorgruppen tillægges beføjelse til at afgive udtalelser (artikel 2),

- »Lægedirektivets« forenklede procedure i forbindelse med ajourføring af fortegnelserne over eksamensbeviser, der anerkendes automatisk, indføres i alle sektordirektiver, bortset fra »arkitektdirektivet«, der har sin særlige procedure, som har vist sig velegnet (artikel 3),

- migranter, der er statsborgere i en medlemsstat, men har taget deres uddannelse uden for EU, skal have afklaret deres situation (artikel 5),

- medlemsstaternes afgørelser vedrørende ansøgninger om anerkendelse skal kunne indbringes for domstolene (artikel 6).

3. Særlige bemærkninger

ØSU stilles i det foreliggende dokument over for informationer af juridisk set forskellig art. Hvad der står om reformen af de rådgivende udvalg er kun af informativ karakter, da beslutningerne herom endnu ikke er truffet; derimod er indholdet i direktivforslaget konkrete forslag til en juridisk bindende tekst.

3.1. Reform af de rådgivende udvalg

Forud for behandlingen af Kommissionens konkrete forslag forekommer det ØSU rimeligt at skildre, hvordan de udvalg, der virker på sektordirektivernes områder, er sammensat, og hvordan de arbejder.

Medlemmerne af de rådgivende udvalg er eksperter med rådgivende funktion. Da de blev nedsat, havde de rådgivende udvalg primært til opgave at fremme og sikre udveksling af information om uddannelsernes opbygning og indhold. Naturligt nok er dette informationsbehov nu i ret høj grad dækket. Derfor har den kompetente SLIM-gruppe anbefalet, at man for fremtiden vælger en mere resultatorienteret og erhvervsspecifik fremgangsmåde.

SLIM-gruppens reformforslag berører derimod ikke udvalgene af højtstående embedsmænd, der adskiller sig fra de rådgivende udvalg med hensyn til arbejdsmåde. Udvalgene af højtstående embedsmænd har således besluttende myndighed og er også involveret i komitologiproceduren.

3.1.1. Forenkling af udpegningsproceduren

For tiden er det sådan, at hver medlemsstat sender sin liste over sagkyndige til Rådet, der så foretager den formelle udnævnelse. Det har vist sig, at dette er en uhyre tidrøvende procedure, der i værste fald først er afsluttet, kort før det pågældende udvalgs mandatperiode udløber, eftersom Rådet først træffer sin beslutning, når den sidste melding foreligger. Således har der i visse tilfælde lige fra begyndelsen af formelle grunde kunnet sættes spørgsmålstegn ved et udvalgs virksomhed.

ØSU støtter derfor Kommissionens forslag om at forenkle proceduren, sådan at medlemsstaterne direkte meddeler Kommissionen navnene på deres repræsentanter.

3.1.2. Reduktion af antallet af medlemmer

For tiden sender hver medlemsstat tre ordinære medlemmer (en repræsentant for erhvervet, en for læreanstalterne og en for de kompetente myndigheder) og tre suppleanter, så hvert udvalg har 90 medlemmer.

ØSU er enig med SLIM-eksperterne og Kommissionen i, at udvalgenes størrelse bør begrænses for at øge deres effektivitet. Også omkostningerne spiller en rolle i den forbindelse. Udvides Unionen, vokser udvalgene ellers med 6 personer for hver ny medlemsstat!

Kommissionens forslag om at reducere udvalgenes deltagerkreds til et ordinært medlem og en suppleant (henholdsvis en sagkyndig fra erhvervet og en fra læreanstalterne) pr. medlemsstat forekommer velovervejet og hensigtsmæssigt set i forhold til udvalgenes opgaver.

Den ændring af de rådgivende udvalgs opgaver, der allerede er omtalt, og Kommissionens reaktion herpå, nemlig at ændre og udvide udvalgenes mandat i retning af det mere praksisorienterede, har som logisk konsekvens, at medlemsstaterne bør vælge repræsentanter for erhvervet til ordinære medlemmer af de rådgivende udvalg. Det forekommer ikke særlig hensigtsmæssigt, endsige overensstemmende med Kommissionens ønske om at lægge større vægt på det praktiske element, at overlade det til medlemsstaterne, om de vælger sagkyndige fra erhvervet eller fra læreanstalterne som ordinære medlemmer.

Det må derfor pointeres, at Kommissionen, da den overtog SLIM-forslagene, fundamentalt ændrede de rådgivende udvalgs mandat (der hidtil navnlig har gået ud på at koordinere indholdet i uddannelserne) og udvidede det med opgaver, der bedst kan varetages af repræsentanter for erhvervet.

ØSU opfordrer Kommissionen til også på dette punkt at præcisere sin klare linje og henstille til medlemsstaterne, at de i første række vælger repræsentanter for erhvervet til ordinære medlemmer.

Da de sagkyndige fra de kompetente myndigheder allerede er repræsenteret i udvalgene af højtstående embedsmænd, som kontaktes af de rådgivende udvalg, indebærer reduktionen af antallet af medlemmer i de rådgivende udvalg ikke, at man mister det korrektiv fra myndighedernes side, som mange medlemsstater ønsker.

Imidlertid bør der efter ØSU's opfattelse træffes organisatoriske foranstaltninger til et nærmere og mere kontinuerligt samarbejde mellem de to udvalgstyper. F.eks. burde der holdes mindst et fællesmøde pr. år.

3.1.3. Forlængelsen af de rådgivende udvalgs mandatperiode fra 3 til 6 år er efter ØSU's opfattelse en nødvendig konsekvens af deres omstrukturering, da det reducerer indkøringsvanskelighederne ved nybeskikkelse.

3.1.4. Udvidelsen af de rådgivende udvalgs kompetence til at omfatte alle udtalelser, som Kommissionen anmoder om vedrørende fri bevægelighed for de forskellige erhverv, der er omfattet af sektordirektiverne, er en rimelig foranstaltning. Når det kommer til stykket, må alle foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af eller som følge af SLIM, betragtes som en del af Kommissionens store indre markeds-koncept.

3.2. Lovreguleret uddannelse (artikel 1)

Optagelsen af begrebet »lovreguleret uddannelse« i det såkaldte »1. anerkendelsesdirektiv« må principielt hilses velkommen ud fra et ønske om at harmonisere terminologien, da dette begreb allerede forekommer i det - yngre - såkaldte »2. anerkendelsesdirektiv«.

Indholdsmæssigt stemmer optagelsen af begrebet i direktiv 89/48/EØF også med ønsket om en mere resultatorienteret (erhvervsorienteret) fremgangsmåde i forbindelse med bestemmelserne om anerkendelse. På den måde lettes den frie bevægelighed for mange unge migrationsvillige borgere.

3.3. Udtalelser fra koordinationsgruppen (artikel 1 og 2)

ØSU hilser dette pragmatiske initiativ fra Kommissionen velkommen. Det forekommer fornuftigt at udnytte de organers erfaringer, der i praksis anvender direktivet, og således fremskynde en mere ensartet anvendelse og fortolkning.

ØSU støtter dette skridt i retning af at gøre koordinationsgruppen til en slags konsultativt organ for Kommissionen.

3.4. Ajourføring af fortegnelserne over eksamensbeviser (artikel 3 og 4)

Ifølge forslaget giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om alle nationale bestemmelser vedrørende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser; Kommissionen offentliggør de benævnelser, medlemsstaterne vedtager, i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Da denne fremgangsmåde allerede har stået sin prøve inden for almen medicin, finder ØSU det hensigtsmæssigt og rigtigt, at den overføres til de øvrige sektordirektiver inden for sundhedsområdet.

3.5. Behandling af eksamensbeviser erhvervet i tredjelande af statsborgere i en medlemsstat (artikel 5)

Med rette fastslår Kommissionen i betragtningerne vedrørende artikel 5, at det står enhver medlemsstat frit for at anerkende uddannelser, der er gennemført uden for EU, men at en sådan anerkendelse ikke er bindende for en anden medlemsstat.

Kommissionen følger dermed EF-Domstolen, der udtrykkeligt har fastslået, at medlemsstaterne ikke er bundet af en anden medlemsstats anerkendelse af et eksamensbevis, der er erhvervet i et tredjeland, men derimod forpligtede til at tage hensyn til erhvervserfaring, der er opnået i tilknytning til en sådan anerkendelse (). Endnu tydeligere har Europa-Domstolen udtrykt sig i Tawil-Albertini-sagen (), hvor den fastslår, »at en medlemsstats anerkendelse af kvalifikationsbeviser, der er udstedt i et tredjeland, ikke forpligter de øvrige medlemsstater, selv om de er blevet anerkendt som ligestillet i en eller flere medlemsstater«.

ØSU anbefaler, at formuleringen i artikel 5 præciseres, eftersom det ikke tilstrækkelig klart fremgår, at en anden medlemsstats anerkendelse af et eksamensbevis hidrørende fra et tredjeland ikke automatisk binder værtsstaten.

Det udtryk, der anvendes i artikel 5, levner ganske vist plads til fortolkning, da det »at tage i betragtning« efter almindelig retsopfattelse kun er en del af en beslutningsproces.

Men for at skabe større klarhed foreslår ØSU, at der foretages den angivne tilføjelse i første punktum i artikel 5:

»Medlemsstaterne tager som led i deres ækvivalensundersøgelse de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser ... i betragtning ...«

3.6. Klageadgang (artikel 6)

ØSU glæder sig over, at det bliver muligt at indbringe medlemsstaternes beslutninger, såvel som deres manglende beslutninger, for domstolene. Denne demokratiske borgerret er i overensstemmelse med fællesskabsrettens almindelige grundprincipper.

3.7. Artikel 7-21

Disse specifikke ændringer i sektordirektiverne lader ØSU fuldt bevidst ligge. Det finder det vigtigst i så koncentreret form som muligt at tage stilling til Kommissionens grundlæggende ændringsforslag og mener derfor at kunne undlade at behandle disse stort set ukontroversielle ajourføringer.

4. Afsluttende bemærkninger

ØSU støtter i princippet Kommissionens forslag, som er et vigtigt instrument til forenkling af lovgivningen og tilvejebringelse af større overskuelighed.

De foreslåede foranstaltninger til forenkling af arbejdet vil sikre et bedre forhold mellem omkostninger og udbytte samt fremskynde arbejdsprocesserne og dermed styrke borgernes tiltro til Europa.

Bruxelles, den 27. maj 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 28 af 26.1.1998, s. 1.

() Domstolens dom af 9. februar 1994. Salome Haim mod Kassenzahnärztliche Vereinigung Nordrhein. Sag C-319/92.

() Domstolens dom af 9. februar 1994. Abdullah Tawil-Albertini mod Ministre des Affaires Sociales. Sag C-154/93, citeret efter Haim-Dommens, pkt. 21.