Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »bæredygtige forsyningskæder og ordentligt arbejde inden for international handel«

(sonderende udtalelse)

(2020/C 429/25)

Ordfører: Tanja BUZEK (DE-II)

Anmodning om udtalelse Det tyske rådsformandskab, 18.2.2020 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 32, stk. 1 Sonderende udtalelse Kompetence Sektionen for Eksterne Forbindelser Vedtaget i sektionen 24.7.2020 Vedtaget på plenarforsamlingen 18.9.2020 Plenarforsamling nr. 554 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 216/2/3

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Globale forsyningskæder er afgørende for den økonomiske aktivitet i hele verden og i forbindelse med den globale handel med virksomheder, der i stigende grad opererer på tværs af grænserne. Multinationale virksomheder er forsyningskædernes vigtigste drivkraft, og små og mellemstore virksomheder (SMV'er) udgør en vigtig del af dem. De er »komplekse, diversificerede og fragmenterede« med alle de muligheder og risici, der følger heraf. Økonomisk vækst, jobskabelse og iværksætteri udfordres også af de beviste negative konsekvenser for arbejdsvilkårene samt for bæredygtigheden i nogle forsyningskæder ( 1 )

1.2. Covid-19-krisen har afsløret en bekymrende skrøbelighed og betydelige risici i forbindelse med meget fragmenterede og ikkediversificerede forsyningskæder. Krisen blotlagde arbejdstagernes sårbarhed og fremhævede overtrædelser af menneskerettighederne samt de negative sociale og arbejdsmiljømæssige konsekvenser af virksomhedsdriften i nutidens forsyningskæder over hele verden.

1.3. Covid-19-pandemien har vist os, at de globale forsyningskæder skal være mere modstandsdygtige, diversificerede og ansvarlige. Handel skal spille en afgørende rolle ved at fremme en bæredygtig økonomisk genopretning og give virksomhederne mulighed for at genetablere sig og omorganisere deres afbrudte værdikæder. Men stærkere instrumenter skal sættes på en socialt og miljømæssigt ansvarlig forretnings-, handels- og investeringsdagsorden.

1.4. EØSU opfordrer EU til at indsamle flere data om sårbare forsyningskæder, især om risiciene for forstyrrelse af de økonomiske aktiviteter og for at afdække overtrædelser af menneskerettighederne. Det understreger også, at der på verdensplan er et akut behov for at analysere, hvordan de internationale arbejdsstander tager fat på dårlige arbejdsforhold i de globale forsyningskæder, og for at afhjælpe konstaterede mangler i ledelsen.

1.5. En anden lære er »politik« og »reelle« investeringer i bæredygtighed. Ambitiøse foranstaltninger skal sikre, at globale forsyningskæder bidrager til en mere retfærdig økonomisk og social model baseret på bæredygtighed og ordentligt arbejde. Foranstaltningerne skal stemme overens med internationale og europæiske principper, navnlig i Parisaftalen, verdensmålene for bæredygtig udvikling (SDG), Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) grundlæggende konventioner, den europæiske grønne pagt og den europæiske søjle for sociale rettigheder. De skal udgøre centrale elementer i den globale, europæiske og nationale reaktion på covid-19-krisen.

1.6. FN's 2030-dagsorden anerkender handel som både en drivkraft for inklusiv økonomisk vækst og fattigdomsbekæmpelse og som medvirkende til at fremme bæredygtig udvikling. Begrænsningerne for den globale handel og investeringer i de globale forsyningskæder på grund af covid-19-krisen samt det allerede nedsatte tempo i fattigdomsbekæmpelsen inden krisen har imidlertid medført et akut behov for at skærpe reformindsatsen, øge investeringerne og fremme den bæredygtige handel og de globale forsyningskæder samt at integrere udviklingslandene yderligere i en åben global økonomi med henblik på inklusiv og bæredygtig vækst.

1.7. Menneskerettigheder, bæredygtighed og virksomhedernes sociale ansvar (CSR) er i stigende grad vigtigt for erhvervslivet. Mange virksomheder gennemfører aktivt FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder og andre relevante statsstøttede instrumenter, navnlig retningslinjerne for multinationale virksomheder fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) og ILO's erklæring om multinationale virksomheder. Disse frivillige foranstaltninger har ført til visse positive adfærdsændringer i forbindelse med virksomhedernes forretningsaktiviteter, hvad angår menneskerettigheder, men der er brug for forbedring.

1.8. Det er afgørende for EU og medlemsstaterne, at de handler konsekvent på nationalt, europæisk og internationalt plan og koordinerer initiativer samt lukker konstaterede huller. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) opfordrer Kommissionen til at udarbejde en handlingsplan for menneskerettigheder, ordentligt arbejde og bæredygtighed i globale forsyningskæder på grundlag af en aftale med Europa-Parlamentet (EP) og Rådet og med udgangspunkt i den sociale dialog og en tilgang med flere interessenter.

1.9. Handlingsplanen skal være ambitiøs, omfattende og tværgående for at reagere effektivt på den reelle situation for globale forsyningskæder. Dens vigtigste mål bør være at fremme ansvarlig forretningsskik, sikre respekt for menneskerettighederne og EU's sociale og miljømæssige mål i forbindelse med forretningsaktiviteter og deres forsyningskæder, støtte virksomheder og SMV'er i at vedtage en ansvarlig forretningsmæssig tilgang og sikre lige vilkår for virksomhederne.

1.10. Som en generel ramme for både politiske og lovgivningsmæssige initiativer bør den anerkende de vigtige, forskellige og supplerende roller, som de forskellige aktører spiller på dette område, navnlig de europæiske institutioner, medlemsstaterne, internationale organer, virksomheder, arbejdsmarkedets parter og interessenter.

1.11. Målene bør gennemføres i nationale handlingsplaner, som skal opfylde minimumsgennemførelsesstandarderne i FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder.

1.12. Opnåelse af multilaterale fremskridt starter undertiden med ambitiøse unilaterale foranstaltninger. EØSU mener, at EU har en helt unik mulighed for at tage teten med hensyn til due diligence, navnlig i betragtning af de europæiske virksomheders globale lederskab. EØSU opfordrer EU og medlemsstaterne til at sikre mere effektive og bindende internationale instrumenter og bekræfter sin støtte til en bindende FN-traktat om erhvervslivet og menneskerettigheder ( 2 ) samt opfordrer til en ILO-konvention om ordentligt arbejde i forsyningskæderne ( 3 )

1.13. EØSU roser EU for at følge udvalgets opfordring til at lade EU-lovgivning om due diligence ( 4 ) komme i første række i handlingsplanen. For at sikre lige vilkår for europæiske virksomheder bør et bindende tværsektorielt lovgivningsinitiativ om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik omfatte alle de virksomheder, som er etableret eller er aktive i EU, samt den offentlige sektor og tage hensyn til SMV'ernes særlige behov og begrænsninger.

1.14. Det er vigtigt at kræve, at virksomhederne indfører effektive due diligence-mekanismer som en forebyggende tilgang, men også at sikre effektive retsmidler og klagemuligheder samt effektiv håndhævelse, blandet andet gennem offentlig overvågning, kontrol og sanktioner. De specifikke funktioner, herunder virksomhedernes ansvar, følges op af en udtalelse fra EØSU ( 5 )

1.15. Arbejdstagere og fagforeninger skal være en del af løsningen. Due diligence skal udtrykkeligt omfatte fagforeninger og arbejdstagernes rettigheder, navnlig retten til kollektive forhandlinger og kollektive foranstaltninger, retfærdige arbejdsvilkår og aflønning, information og høring samt arbejdsmiljø. Disse centrale menneskerettigheder har stor betydning for ordentligt arbejde.

1.16. Den europæiske tværsektorielle og sektorielle sociale dialog og den nationale dialog bør bidrage til gennemførelsen, herunder fælles initiativer og projekter, retningslinjer, kapacitetsopbygning, aftaler, støtte til virksomheder med hensyn til opfyldelse af due diligence-forpligtelser og til fagforeninger med henblik på at deltage i drøftelser og forhandlinger med ledelsen.

1.17. For at leve op til den omfattende og sammenhængende tilgang bør handlingsplanen også omfatte en ambitiøs revision af direktivet om ikkefinansiel rapportering, så det omfatter alle virksomheder, og der dermed tages hensyn til SMV'ernes særlige behov og begrænsninger samt særlige centrale præstationsindikatorer og mål. Lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende bestyrelsernes forpligtelser på EU-plan til at handle til gavn for alle interessenter samt virksomhedernes aktiviteter bidrager til at opnå sociale og miljømæssige målsætninger.

1.18. Inden for rammerne af det nye genopretningsinstrument Next Generation EU og anden EU-finansiering foreslår EØSU specifikke betingelser og incitamenter i forbindelse med respekt for menneskerettighederne, ordentligt arbejde og målsætninger for bæredygtighed i virksomhedernes aktiviteter og forsyningskæder.

1.19. Medlemsstaterne bør sikre en fuldstændig gennemførelse og håndhævelse af den sociale klausul i direktiverne om offentlige udbud. Nye forslag fra Kommissionen bør sikre, at offentlige udbudsprocedurer effektivt støtter og fremmer due diligence, hvad angår menneskerettigheder, og ansvarlig forretningsskik i virksomhedernes aktiviteter og deres forsyningskæder, herunder ordentligt arbejde.

1.20. Handlingsplanen bør også omfatte ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, herunder initiativer til at øge opmærksomheden hos forbrugere, investorer og andre interessenter samt incitamenter til ansvarlige virksomheder, som rækker ud over retlige forpligtelser og specifik støtte til SMV'er til indførelse af due diligence-politikker.

1.21. Handelselementerne i handlingsplanens mål bør afspejles i gennemgangen af den nye EU-handelsstrategi. Handel og internationale investeringsaftaler kan fremme og sikre en mere ensartet gennemførelse af standarder hos både investorer og regeringer. Udenlandske investorer bør være forpligtede til at overholde due diligence, inden de kan drage fordel af en international investeringsaftale. Frihandelsaftaler skal fremme bedste praksis med hensyn til at indarbejde miljømæssige og sociale kriterier i offentlige udbud og må på ingen måde begrænse deres anvendelse.

1.22. Den nye øverste ansvarlige for håndhævelse af handelsaftaler skal have stærkere instrumenter til at håndhæve forpligtelserne i forbindelse med handel og bæredygtig udvikling. Et nyt ekspertpanel bør kunne udløse en mellemstatslig traktatbaseret konfliktløsningsmekanisme med mulighed for økonomiske eller andre sanktioner og erstatning til skadelidte ( 6 ) . Et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme bør supplere håndhævelsen af kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling ( 7 ) . Anbefalinger fra interne rådgivende grupper om undersøgelse af overtrædelser af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling skal have betydeligt større gennemslagskraft. En frisk tilgang til arbejdskonflikter bør indebære retsmidler over for virksomheder, som ikke overholder kravene, og et system inspireret af EU's antidumpingforanstaltninger for at dække social dumping.

1.23. Der er fortsat størst chance for at sikre ILO-ratificeringer under aftaleforhandlingerne og inden de afsluttes, og dette bør derfor udmønte sig i en underskrevet aftale. Klausulen om væsentlige elementer bør udvides til at omfatte ILO's grundlæggende og ajourførte konventioner, som er ratificeret af alle EU's medlemsstater, og ILO bør inddrages i at overvåge gennemførelsen af frihandelsaftalernes konventioner ( 8 ) . EØSU foreslår at forbinde toldnedsættelser med en effektiv gennemførelse af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling.

2. Baggrund

2.1. I denne sonderende udtalelse anmodede det tyske EU-formandskab EØSU om at fremsætte en række initiativer for at forbedre bæredygtigheden og sikre overholdelse af menneskerettighederne og ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder. Formandskabet fremlagde en detaljeret liste over spørgsmål på baggrund af følgende: — Hvordan udformer og gennemfører man en europæisk handlingsplan, så den lever op til en omfattende og ambitiøs strategi for ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder, navnlig ved at udforske og støtte den sociale dialogs og civilsamfundets rolle? — Hvad bør være de centrale elementer i europæiske due diligence-regler, og hvordan styrker man adgangen til effektive retsmidler mod menneskerettighedskrænkelser i de globale forsyningskæder? — Hvordan skaber man lige vilkår for europæiske virksomheder under hensyntagen til deres udfordringer og fordele, og hvordan bidrager man til de globale forsyningskæders modstandsdygtighed over for kriser såsom covid-19-pandemien? — Hvordan bidrager man til den fælles gennemførelse af verdensmålene for bæredygtig udvikling og FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder, herunder gennem minimumsstandarder i medlemsstaternes nationale handlingsplaner? — Hvordan styrker man fremme af ordentligt arbejde i bæredygtige forsyningskæder inden for handelspolitikken, især med bedre håndhævelse af bæredygtighedskapitlerne i frihandelsaftaler?

2.2. EØSU har allerede ydet flere relevante bidrag. I 2016 opfordrede udvalget Kommissionen til at vedtage »en omfattende og ambitiøs strategi for med alle sine interne (adgang til EU-udbud, mærkning osv.) og eksterne politikker (handel, udvikling, naboskabspolitik mv.) at befordre ordentligt arbejde« i de globale forsyningskæder. Det anbefalede at omfatte »både lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, bedste praksis, finansielle incitamenter samt adgang til videreuddannelse og kapacitetsopbygning for den sociale dialog og fagforeningerne« ( 9 )

2.3. I 2018 opfordrede EØSU indtrængende Kommissionen »til at være mere ambitiøs i sin tilgang, navnlig med hensyn til at styrke en effektiv håndhævelse af forpligtelserne i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling« ( 10 ) og understregede, at det var vigtigt hurtigt at ratificere ILO's konventioner inden indgåelsen af en handelsaftale. Med hensyn til at styrke de arbejdsretlige bestemmelser anbefalede EØSU især, at der ses på etableringen af et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme.

2.4. I 2019 opfordrede EØSU de europæiske institutioner til at støtte FN's proces med en bindende traktat og deltage i forhandlingerne for at aftale det nødvendige indhold af en bindende traktat ( 11 )

2.5. virksomhedernes due diligence og ansvar Europa-Parlamentets Retsudvalg har for nylig anmodet EØSU om en udtalelse om ( 12 ) . Europa-Parlamentet har i flere beslutninger opfordret til bindende lovgivning om due diligence og andre incitamenter for at sikre respekt for menneskerettighederne i forretningsaktiviteter og i de globale forsyningskæder.

2.6. Rådet har understreget betydningen af en effektiv adgang til domstolene for ofre for menneskerettighedskrænkelser i forbindelse med gennemførelse af due diligence i erkendelse af, at virksomhedernes overholdelse af menneskerettighederne er »en forudsætning for bæredygtig udvikling og for at opfylde målene for bæredygtig udvikling« ( 13 ) . Det konkluderede, at »det (…) i sidste ende kan skabe en konkurrencefordel at drive virksomhed på en ansvarlig måde« ( 14 )

2.7. Efter at Generaldirektoratet for Retlige Anliggender og Forbrugere (GD JUST) havde fremlagt undersøgelsen i april 2020, forpligtede kommissær Didier Reynders sig til at fremsætte et bindende tværsektorielt lovgivningsinitiativ om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik, der dækker virksomhedernes forsyningskæder, herunder ansvar og sanktioner, baseret på en omfattende definition af menneskerettigheder, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder ( 15 )

3. Globale forsyningskæder: status quo og indvirkningen af covid-19-krisen

3.1. Driften af de globale forsyningskæder spiller en central rolle i de økonomiske aktiviteter i hele verden og i den globale handel. Multinationale virksomheder og deres forsyningskæder beskæftiger flere hundrede millioner arbejdstagere, og deres netværk udgør 80 % af den globale handel ( 16 ) . Ifølge ILO-data fra 2013 var 453 mio. eller mere end en femtedel af alle arbejdspladser knyttet til globale forsyningskæder, en stigning på 53 % i det foregående årti ( 17 ) . Digital teknologi, miljømæssig og social styring samt bæredygtighedstendenser vil have mangesidede virkninger i det »årti med forandring«, der kommer til at præge den internationale produktion ( 18 )

3.2. International handel er en drivkraft for inklusiv økonomisk vækst og fattigdomsbekæmpelse og medvirker til at fremme bæredygtig udvikling ( 19 ) . I betragtning af at den globale handel og de globale investeringer i de globale forsyningskæder er blevet indskrænket som følge af covidkrisen, og at tempoet i fattigdomsbekæmpelsen allerede var faldende inden krisen, er der et presserende behov for at optrappe reformerne, øge investeringerne og fremme bæredygtig handel og bæredygtige globale forsyningskæder. Internationale organisationer og agenturer har fremlagt yderligere dokumentation for de centrale roller i bekæmpelsen af fattigdom. Udviklingsbankerne fremhævede handelens kritiske rolle og understregede, at yderligere integration af udviklingslandene i en åben global økonomi bliver afgørende for at nå målet om at få udryddet ekstrem fattigdom senest i 2030. Udvikling af landbrugsmarkeder og deres rimelige integration i de globale markeder kan f.eks. få stadig større betydning som indtægtskilde for fattige i landdistrikterne. Yderligere dokumentation viser, at anstændige og produktive beskæftigelsesmuligheder, bæredygtige virksomheder og økonomisk omstilling spiller en vigtig rolle i bekæmpelsen af fattigdom.

3.3. Globale forsyningskæder er »komplekse, diversificerede og fragmenterede«, og nogle multinationale virksomheder har mere end 100 000 direkte leverandører. De indebærer både muligheder og risici. De har bidraget til økonomisk vækst, jobskabelse og iværksætterkultur og kan bidrage til en omstilling fra den uformelle til den formelle økonomi ( 20 ) , hvilket er gunstigt for udviklingslandene. Med den stigende mængde af global handel og investeringer, der sker gennem de globale forsyningskæder, samt outsourcing og grænseoverskridende koordinering af den globale produktion i førende virksomheder får virksomhedernes drift stadig flere sociale konsekvenser ( 21 )

3.4. Længden af forsyningskæderne og varigheden af forholdet til leverandørerne er mangefacetterede forretningsvalg baseret på de mest interessante forretningsforbindelser, nærhed til forbrugermarkeder, logistik, færdigheder mv. Men systematisk udlicitering er også et biprodukt af konkurrencen og de økonomiske drivkræfter i en forretningsmodel, hvor globale forsyningskæder alt for ofte organiserer sig omkring den laveste pris. Endvidere omsættes denne søgen efter arbejdskraftomkostningseffektivitet fra virksomhedernes side ikke nødvendigvis til fordele for økonomier, arbejdstagere, interessenter og samfundet som helhed.

3.5. Den nuværende ramme for forretningsaktiviteter og menneskerettigheder består primært af ikkebindende instrumenter. Krænkelser af menneskerettighederne, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, forekommer fortsat i virksomhedernes drift, herunder i multinationale virksomheder, deres forsyninger og underleverandørkæder. Det er desuden vanskeligt at spore deres negative virkninger. EU-retten indeholder allerede specifikke rammer for ansvar i underleverandørkæder, som er blevet indført i f.eks. lovgivning om offentlige udbud, udstationering af arbejdstagere og migration.

3.6. Covid-19-krisen har afsløret en bekymrende skrøbelighed og betydelige risici i forbindelse med meget fragmenterede og ikkediversificerede forsyningskæder og har blotlagt sårbarheden hos de arbejdstagere, som holder dem i gang. Omfattende forstyrrelser har vist nødvendigheden af at styrke de globale forsyningskæders pålidelighed og modstandsdygtighed, navnlig i centrale regioner og sektorer, både på EU's indre marked og med tredjelandes regeringer.

3.7. EØSU foreslår at indsamle eller behandle flere data om sårbare forsyningskæder, både med hensyn til risikoen for forstyrrelser af økonomiske aktiviteter og opdagelse af menneskerettighedskrænkelser. Den årlige gennemførelsesrapport om frihandelsaftaler kan tjene som platform for løbende oplysninger.

3.8. FN's Generalsekretær António Guterres henviste til covid-19-pandemien som en folkesundhedskrise, der blev til en økonomisk og social krise og »en humanitær krise, der hurtigt er ved at blive en menneskerettighedskrise« ( 22 ) . »Civilsamfundet har fremført, at mange regeringer er ude af stand til at beskytte deres borgere, og at mange virksomheder ikke respekterer menneskerettighederne i overensstemmelse med FN's vejledende principper. Arbejdstagere tvinges rutinemæssigt til at arbejde uden tilstrækkeligt udstyr til at beskytte dem mod at pådrage sig sygdommen, og de nægtes betalt sygefravær, når de bliver syge eller skal gå i isolation, og fyres uden varsel eller kompensation« ( 23 ) . Bl.a. er risikoen med hensyn til forekomsten af tvangsarbejde i virksomheder, som er aktive i forsyningskæderne til produktion af handsker og andre personlige værnemidler, der købes i Europa og USA, blevet fremhævet ( 24 )

3.9. FN's arbejdsgruppe vedrørende erhvervsliv og menneskerettigheder har i en vigtig udtalelse anerkendt behovet for at følge en »bæredygtig, menneskecentreret vej« i bekæmpelsen af covid-19. Det »må ikke føre til lavere standarder — eller endda bruges som et påskud af regeringer og erhvervslivets aktører til at omgå internationale menneskerettighedsforpligtelser«. Reelle fremskridt med hensyn til gennemførelsen af FN's vejledende principper vil »forberede os bedre på den næste krise, ikke mindst når vi vender vores kollektive opmærksomhed mod klimakrisen og andre udfordringer på menneskerettighedsområdet som følge af uretfærdigheder og voksende ulighed« ( 25 )

3.10. EØSU har opfordret til, at en genopretning af handelsstrømmene skal være baseret på stærke forpligtelser til at overholde sociale og arbejdsmæssige standarder og håndhæve dem effektivt. Forstyrrelser i forsynings- og produktionsprocesser har vist, hvor vigtigt det er, at der er træffes arbejdsmiljøforanstaltninger, og at de håndhæves effektivt for at beskytte de ansattes sundhed og sikkerhed, så de kan forsyne verden med varer og tjenesteydelser. Ratificeringen, gennemførelsen og håndhævelsen af ILO's centrale konventioner om foreningsfrihed og retten til kollektive forhandlinger danner sammen med alle ILO's grundlæggende og opdaterede konventioner ( 26 ) grundlaget for at skabe sikre og ordentlige arbejdsvilkår.

4. Udgangspunkt: De vigtigste eksisterende internationale instrumenter og definitioner

4.1. Flere internationale instrumenter omhandler tværnationale forsyningskæder. De indeholder definitioner af ansvarlig forretningsskik, due diligence-mekanismer og virksomhedernes forpligtelser over for deres forsyningskæder samt landenes roller, forpligtelser og tilsagn om at sikre respekt for menneskerettighederne, herunder effektiv forebyggelse, kontrol, retsmidler og sanktioner.

4.2. De 17 verdensmål for bæredygtig udvikling udgør kernen i FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling. Organiseringen af globale forsyningskæder og den private sektors rolle er afgørende for at nå målene, herunder »bæredygtig økonomisk vækst og produktiv beskæftigelse (mål nr. 8), fremme inklusiv og bæredygtig industrialisering (mål nr. 9), reducere ulighed (mål nr. 10), sikre bæredygtigt forbrug og produktionsmetoder (mål nr. 12) og styrke partnerskaber for bæredygtig udvikling (mål nr. 17)«. Mål nr. 9 og 12 fokuserer navnlig på forsyningskæder og nr. 17 på virksomhedernes adfærd.

4.3. FN's vejledende principper fra 2011 fremhæves »staternes pligt til at beskytte mod krænkelser af menneskerettighederne inden for deres område og/eller jurisdiktion« og til at »gøre det klart, at alle virksomheder med hjemsted inden for deres område og/eller jurisdiktion forventes at respektere menneskerettighederne fuldt ud«. Virksomhedernes ansvar for at respektere menneskerettighederne kræver, at de »undgår at forårsage eller bidrage til negative bivirkninger for menneskerettighederne gennem deres egne aktiviteter«, og »at de søger at forhindre eller modvirke negative bivirkninger for menneskerettighederne, som kan direkte henføres til deres virksomhed, produkter eller tjenester via deres forretningsforbindelser, uanset at virksomhederne ikke har bidraget til disse bivirkninger«. »Virksomheder bør have politikker og procedurer«, herunder »en due diligence-proces for menneskerettigheder, for at afdække, forebygge, mindske og redegøre for, hvordan de håndterer deres indvirkning på menneskerettighederne« og for at »rette op på alle negative bivirkninger for menneskerettighederne, som de forårsager eller bidrager til«. Ifølge bemærkningerne til FN's vejledende principper vedrørende indtrufne negative bivirkninger, som virksomheden ikke har forårsaget eller bidraget til, men som kan henføres direkte til dens virksomhed, produkter eller tjenester via forretningsforbindelser, indebærer ansvaret for at overholde menneskerettighederne ikke, at virksomheden selv sørger for afhjælpning, men det kan påtage sig en rolle heri fra 2011 fremhæves »staternes pligt til at beskytte mod krænkelser af menneskerettighederne inden for deres område og/eller jurisdiktion« og til at »gøre det klart, at alle virksomheder med hjemsted inden for deres område og/eller jurisdiktion forventes at respektere menneskerettighederne fuldt ud«. Virksomhedernes ansvar for at respektere menneskerettighederne kræver, at de »undgår at forårsage eller bidrage til negative bivirkninger for menneskerettighederne gennem deres egne aktiviteter«, og »at de søger at forhindre eller modvirke negative bivirkninger for menneskerettighederne, som kan direkte henføres til deres virksomhed, produkter eller tjenester via deres forretningsforbindelser, uanset at virksomhederne ikke har bidraget til disse bivirkninger«. »Virksomheder bør have politikker og procedurer«, herunder »en due diligence-proces for menneskerettigheder, for at afdække, forebygge, mindske og redegøre for, hvordan de håndterer deres indvirkning på menneskerettighederne« og for at »rette op på alle negative bivirkninger for menneskerettighederne, som de forårsager eller bidrager til«. Ifølge bemærkningerne til FN's vejledende principper vedrørende indtrufne negative bivirkninger, som virksomheden ikke har forårsaget eller bidraget til, men som kan henføres direkte til dens virksomhed, produkter eller tjenester via forretningsforbindelser, indebærer ansvaret for at overholde menneskerettighederne ikke, at virksomheden selv sørger for afhjælpning, men det kan påtage sig en rolle heri ( 27 ) . Derudover står der i kommentarerne til FN's vejledende principper, at virksomheder, som udviser due diligence, »ikke bør antage, at dette i sig selv automatisk og fuldt ud fritager dem fra ansvar for at forårsage eller bidrage til menneskerettighedskrænkelser« ( 28 ) . FN's vejledende principper understreger den rolle, som offentlige udbud spiller med hensyn til at fremme respekt for menneskerettighederne og muligheden for ansvarlig tilbagetrækning som centrale elementer i styring af forsyningskæder.

4.4. Flere ILO-instrumenter og -initiativer omhandler forsyningskæder og anstændigt arbejde, herunder medlemsstaternes og virksomhedernes ansvar. ILO's begreb ordentligt arbejde dækker fire strategiske mål: — at fremme jobskabelse, kompetenceudvikling og bæredygtige livsvilkår — at garantere rettigheder på arbejdspladsen, især for dårligt stillede og fattige arbejdstagere — at udvide den sociale beskyttelse for mænd og kvinder med henblik på at give tilstrækkelig kompensation ved tabt eller nedsat indkomst og adgang til tilstrækkelig sundhedspleje — at fremme den sociale dialog ved at inddrage stærke og uafhængige arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer.

4.5. ILO's resolution fra 2016 om ordentlig arbejde i globale forsyningskæder berører den rolle, som regeringer spiller, når de stiller krav til virksomhederne om at gennemføre due diligence-processer i deres forsyningskæder, sikre respekt for menneskerettighederne og fremme ansvarlig forretningsskik, herunder gennem politikker for offentlige udbud.

4.6. Baseret på FN's vejledende principper og dets due diligence-proces præciseres det i trepartserklæringen om principper for multinationale virksomheder og socialpolitik , at »denne proces bør tage hensyn til den centrale rolle, som foreningsfrihed og kollektive forhandlinger samt arbejdsmarkedsforhold og social dialog spiller, som en løbende proces«.

4.7. OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder er obligatoriske for medlemsstaterne og indeholder detaljerede retningslinjer for ansvarlig forretningsskik, anbefaler risikobaseret due diligence og stiller krav om, at staterne skal etablere nationale kontaktpunkter med det formål at fremme overholdelse af retningslinjerne, herunder bevidstgørelse, og modtage klager i tilfælde af overtrædelse. EØSU havde tidligere opfordret medlemsstaterne til at sikre, at de nationale kontaktpunkter er »uafhængige og sammensat med henblik på at inddrage arbejdsmarkedets parter som medlemmer i kontaktpunkterne eller i de nationale kontaktpunkters overvågningsudvalg. Kontaktpunkterne bør have det nødvendige personale med den nødvendige uddannelse og modtage de nødvendige midler« er obligatoriske for medlemsstaterne og indeholder detaljerede retningslinjer for ansvarlig forretningsskik, anbefaler risikobaseret due diligence og stiller krav om, at staterne skal etablere nationale kontaktpunkter med det formål at fremme overholdelse af retningslinjerne, herunder bevidstgørelse, og modtage klager i tilfælde af overtrædelse. EØSU havde tidligere opfordret medlemsstaterne til at sikre, at de nationale kontaktpunkter er »uafhængige og sammensat med henblik på at inddrage arbejdsmarkedets parter som medlemmer i kontaktpunkterne eller i de nationale kontaktpunkters overvågningsudvalg. Kontaktpunkterne bør have det nødvendige personale med den nødvendige uddannelse og modtage de nødvendige midler« ( 29 ) . I forhold til forsyningskæder bør virksomheder »søge at forhindre eller modvirke en negativ bivirkning, uanset at de ikke har bidraget til den bivirkning, når bivirkningen ikke desto mindre kan direkte henføres til deres virksomhed, produkter eller tjenester via forretningsforbindelser. Hensigten er ikke at flytte ansvaret fra den virksomhed, der forårsager den negative bivirkning, til den virksomhed, som den har forretningsforbindelser med« ( 30 ) . »Hvis en virksomhed i sin forsyningskæde identificerer en risiko, der forårsager en negativ bivirkning, bør den træffe de nødvendige skridt til at få bragt bivirkningen til ophør eller forhindre den. Hvis en virksomhed identificerer en risiko for at bidrage til en negativ bivirkning, bør den træffe de nødvendige skridt til, at dette bringes til ophør eller forhindres, og benytte sin indflydelse til af modvirke alle resterende bivirkninger i videst muligt omfang« ( 31 ) . Under alle omstændigheder berører dette ikke det ansvar, virksomheder er pålagt af EU eller stater i forhold til krænkelser af menneskerettighederne og andre negative bivirkninger forbundet med deres aktiviteter og forsynings- og underleverandørkæder, herunder for overtrædelse af due diligence-forpligtelser.

5. Lige vilkår for europæiske virksomheder

5.1. 3 og Bettercoal. Europæiske virksomheder har et godt ry uden for Europa med hensyn til deres forpligtelser og bidrag til bæredygtig udvikling gennem deres lokale tilstedeværelse. Disse frivillige foranstaltninger har imidlertid ikke medført den nødvendige fuldstændige adfærdsændring Mange virksomheder er forpligtet til og involveret i individuelle initiativer, som har ført til adfærdsændringer, der sikrer respekt for menneskerettighederne i deres egne forretningsaktiviteter. Sektorinitiativer omfatter amfori, Together for Sustainability, Chemieog Bettercoal. Europæiske virksomheder har et godt ry uden for Europa med hensyn til deres forpligtelser og bidrag til bæredygtig udvikling gennem deres lokale tilstedeværelse. Disse frivillige foranstaltninger har imidlertid ikke medført den nødvendige fuldstændige adfærdsændring ( 32 )

5.2. status quo, hvor »kun lige over en tredjedel af virksomhedsrespondenterne« angav due diligence-tiltag vedrørende menneskerettigheder og miljøpåvirkninger, hvoraf størstedelen kun er for direkte leverandører. Dette understreger behovet for en europæisk tværsektoriel bindende lovgivning om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik. Den nuværende krise har endda forøget støtten til handling. En nylig undersøgelse ( 33 ) fra GD JUST indeholder en effektiv og omfattende analyse afhvor »kun lige over en tredjedel af virksomhedsrespondenterne« angav due diligence-tiltag vedrørende menneskerettigheder og miljøpåvirkninger, hvoraf størstedelen kun er for direkte leverandører. Dette understreger behovet for en europæisk tværsektoriel bindende lovgivning om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik. Den nuværende krise har endda forøget støtten til handling.

5.3. I betragtning af deres vigtige erfaringer med at gennemføre effektive og ambitiøse due diligence-politikker, ofte på grundlag af aftaler indgået med fagforeninger, vil europæiske virksomheder helt sikkert få gavn af mere lige vilkår og fair konkurrence baseret på fælles minimumsstandarder, som også gælder for virksomheder, der er etableret i tredjelande og aktive i EU. EU's »forretningsbrand« har et godt ry, som også er baseret på dets lovgivningsmæssige rammer med høje standarder.

5.4. 2017/821 Forskellig EU-lovgivning er relevant for forvaltningen af forsyningskæder og respekt for menneskerettigheder og ordentligt arbejde, navnlig direktivet om ikkefinansiel rapportering, Europa-Parlamentets og Rådets 2014/95/EU ( 34 ) , om store virksomheder af interesse for offentligheden og deres rapportering om deres aktiviteters påvirkninger og risici samt deres eventuelle politikker til at mindske disse, herunder due diligence-processer. Med hensyn til specifikke sektorer indeholder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 995/2010 ( 35 ) om træ og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) ( 36 ) om mineraler fra konfliktområder due diligence-krav til virksomhedernes forsyningskæder.

5.5. Forskellige nationale love har også for nylig indført due diligence, især den franske lov om virksomheders pligt til årvågenhed ( 37 ) . Den fastlægger ambitiøse nationale rammebestemmelser med krav om, at store virksomheder skal definere, offentliggøre og gennemføre en årvågenhedsplan med henblik på at afdække og forhindre menneskerettighedskrænkelser og negative miljøpåvirkninger i deres aktiviteter, i aktiviteterne i de virksomheder, de direkte eller indirekte kontrollerer, og i aktiviteter i underleverandører og leverandører, som de har en »etableret forretningsforbindelse« med. Den omfatter en ansvarsmæssig ramme, som drager virksomhederne til ansvar, når brud på deres due diligence-forpligtelser medfører skade eller krænkelse af menneskerettighederne.

5.6. Disse eksisterende, fragmenterede rammebestemmelser påvirker virksomhederne negativt, idet de skal overholde forskellige regelsæt. De lider under unfair konkurrence, retsusikkerhed og administrative omkostninger, som bør undgås. Et stigende antal virksomheder og investorer efterlyser således obligatoriske due diligence-instrumenter ( 38 )

5.7. Desuden belønner status quo ikke ansvarlige virksomheder på grund af manglen på fælles minimumskrav, på sammenlignelige processer og på tilstrækkelige incitamenter fra offentlige myndigheder, på effektiv håndhævelse af de eksisterende regler og på opmærksomhed blandt investorer, interessenter og forbrugere.

6. En europæisk handlingsplan om menneskerettigheder og ordentligt arbejde i globale forsyningskæder

6.1. Fastlæggelse af effektive rammebestemmelser

6.1.1. Anstændigt arbejde, respekt for menneskerettighederne og bæredygtighed i globale værdi- og forsyningskæder står højt på den politiske dagsorden i globale, europæiske og nationale institutioner og bliver stadig vigtigere for erhvervslivet. Der er dog brug for hurtigt at gennemføre mere effektive og konsekvente rammebestemmelser for nå disse mål og fremme sociale og miljømæssige målsætninger både globalt og i EU, fair konkurrence mellem økonomiske aktører og støtte til europæiske økonomiske aktiviteter.

6.1.2. Med udgangspunkt i initiativer, der allerede er gennemført af mange europæiske virksomheder, som bekræfter deres globale lederskab på dette område, er det altafgørende at udvikle en ambitiøs, omfattende og tværgående strategi, der effektivt forbinder initiativer og lukker konstaterede huller. »Frivillige og bindende foranstaltninger udelukker ikke hinanden, men skal supplere hinanden« ( 39 )

6.1.3. En europæisk handlingsplan bør udformes som en generel ramme for lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige initiativer vedrørende menneskerettigheder, ordentligt arbejde og bæredygtighed i virksomhedernes aktiviteter og forsyningskæder. Den bør anerkende de vigtige forskellige og supplerende roller, som de forskellige aktører spiller på dette område, navnlig de europæiske institutioner, medlemsstaterne, internationale organer, virksomheder, arbejdsmarkedets parter og interessenter. For at sikre at den bliver en succes, skal alle aktører deltage fuldt ud med henblik på at nå målene i handlingsplanen, som bør udvikles på grundlag af social dialog og en tilgang med flere interessenter.

6.1.4. Dens vigtigste mål bør være at fremme ansvarlig forretningsskik, sikre respekt for menneskerettighederne og EU's sociale og miljømæssige mål inden for forretningsaktiviteter og forsyningskæder, støtte virksomheder og SMV'er i at vedtage en ansvarlig forretningsmæssig tilgang og sikre lige vilkår for virksomhederne. En forebyggende tilgang med obligatorisk due diligence bør medføre færre menneskerettighedskrænkelser. Når alle virksomheder skal følge det samme grundlæggende regelsæt, giver dette også forbrugerne mulighed for at foretage sammenligninger.

6.1.5. bred definition bør dække menneskerettigheder , herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, og bygge på en række internationale instrumenter En, herunder arbejdstager- og fagforeningsrettigheder, og ( 40 ) , navnlig ILO-konventioner. Rettigheder omfatter bl.a. foreningsfrihed og retten til kollektive forhandlinger og kollektive tiltag, oplysnings-, hørings- og medbestemmelsesret, ordentlige arbejdsforhold, arbejdsmiljø, rimelige lønninger og social sikring. I forbindelse med bekæmpelse af børnearbejde og tvangsarbejde skal Kommissionens »nultolerance over for børnearbejde« følges op af effektive og ambitiøse tiltag. Handlingsplanen bør yderligere dække bredere ansvarlig forretningsskik, navnlig sociale og miljømæssige påvirkninger, virksomhedsledelse, bekæmpelse af korruption, en retfærdig skattepolitik og skattemæssig gennemsigtighed. For at tage konkrete skridt i retning af bæredygtige forsyningskæder er det vigtigt at gennemføre konkrete foranstaltninger på lokalt plan, hvor virksomhederne skal evaluere lokal lovgivning og aftaler, når de deltager uden for EU. Ved at anerkende betydningen af regeringens håndhævelse af arbejdsmarkedsreglerne, navnlig gennem inspektioner, skal regeringer på nationalt og lokalt plan spille deres rolle fuldt ud ( 41 )

6.1.6. Nationale handlingsplaner, som skal udvikles i samarbejde med nationale arbejdsmarkedsparter og civilsamfundet , bør være tæt forbundet med de nationale handlingsplaner for gennemførelsen af FN's vejledende principper og anerkende den rolle, som OECD's retningslinjer og nationale kontaktpunkter spiller, idet de bør være »uafhængige og sammensat med henblik på at inddrage arbejdsmarkedets parter som medlemmer i kontaktpunkterne eller i de nationale kontaktpunkters overvågningsudvalg. Kontaktpunkterne bør have det nødvendige personale med den nødvendige uddannelse og modtage de nødvendige midler« Koordinering mellem EU og nationalt plan er afgørende., bør være tæt forbundet med de nationale handlingsplaner for gennemførelsen af FN's vejledende principper og anerkende den rolle, som OECD's retningslinjer og nationale kontaktpunkter spiller, idet de bør være »uafhængige og sammensat med henblik på at inddrage arbejdsmarkedets parter som medlemmer i kontaktpunkterne eller i de nationale kontaktpunkters overvågningsudvalg. Kontaktpunkterne bør have det nødvendige personale med den nødvendige uddannelse og modtage de nødvendige midler« ( 42 ) . Den europæiske handlingsplan kunne også omfatte minimumsstandarder på forskellige områder for at sikre en fuldstændig og effektiv gennemførelse af de relevante internationale instrumenter. I Kommissionen er der behov for konsekvens og koordinering mellem de forskellige politikområder og generaldirektorater, navnlig Retlige Anliggender og Forbrugere, Økonomiske og Finansielle Anliggender, Handel eller Beskæftigelse, og EØSU.

6.2. Rammerne for bindende EU-ret om due diligence

6.2.1. et bindende tværsektorielt lovgivningsinitiativ om due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik under hensyntagen til resultaterne af den undersøgelse, som GD JUST har iværksat, og i overensstemmelse med kommissær Reynders forpligtelse. EØSU glæder sig over, at Kommissionen følger dets anbefaling ( 43 ) om at foreslå EU-lovgivning på dette område, og opfordrer til, at en europæisk handlingsplan først og fremmest skal omfatteunder hensyntagen til resultaterne af den undersøgelse, som GD JUST har iværksat, og i overensstemmelse med kommissær Reynders forpligtelse.

6.2.2. For at undgå unfair konkurrence og ulige vilkår bør den dække alle virksomheder, som er etableret eller aktive i EU, og deres aktiviteter, herunder deres hele forsynings- og underleverandørkæder, samt den offentlige sektor, og tage hensyn til SMV'ernes særlige behov og begrænsninger. Dette følger tilgangen i FN's vejledende principper om at dække »alle virksomheder uanset størrelse, sektor, driftsmæssig kontekst, ejerskab og struktur« ( 44 ) . Virksomheder bør overholde høje standarder for ansvarlig forretningsskik, som dækker menneskerettigheder, miljømæssige og sociale påvirkninger, virksomhedsledelse, bekæmpelse af korruption og en retfærdig skattepolitik.

6.2.3. Baseret på det vigtigste trin i de due diligence-processer , som er påvist i de relevante FN-, ILO- og OECD-instrumenter, bør virksomhederne være forpligtet til at kortlægge og vurdere faktiske og potentielle negative virkninger, handle på resultaterne (ophøre med drift, som forårsager skadelige virkninger), udvikle og gennemføre en due diligence-plan for at forhindre potentielle risici og realisering af negative virkninger, oprette en tidlig varslingsmekanisme, effektivt og på en gennemsigtig måde kontrollere og overvåge gennemførelsen af due diligence-planerne og rapportere om gennemførelsen deraf. Due diligence-processen, som de benytter til at opfylde deres ansvar, bør stå i forhold til alvoren af de potentielle virkninger og deres driftsmæssige kontekst.

6.2.4. effektive retsmidler og klagemuligheder for ofre og deres repræsentanter, herunder fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere. Offentlig overvågning af virksomhedernes forpligtelser og juridiske konsekvenser, hvis de ikke overholdes, er afgørende. De specifikke funktioner, herunder virksomhedernes ansvar, følges op af en udtalelse fra EØSU Det retlige instrument bør baseres på en forebyggende tilgang, men samtidig sikrefor ofre og deres repræsentanter, herunder fagforeninger og menneskerettighedsforkæmpere. Offentlig overvågning af virksomhedernes forpligtelser og juridiske konsekvenser, hvis de ikke overholdes, er afgørende. De specifikke funktioner, herunder virksomhedernes ansvar, følges op af en udtalelse fra EØSU ( 45 ) . Men et EU-initiativ på dette område bør dog ikke forhindre eller begrænse mekanismer for solidarisk ansvar eller andre ansvarsmæssige rammer på internationalt, europæisk eller nationalt plan.

6.3. Arbejdsmarkedets parters og civilsamfundets centrale rolle

6.3.1. Den sociale dialog bør spille en central rolle i forbindelse med due diligence og ansvarlig forretningsskik og sikre respekt for menneskerettighederne i virksomhedernes aktiviteter og forsynings- og underleverandørkæder. Enhver handlingsplan og ethvert lovgivningsinitiativ bør baseres på værdien deraf og på kollektive forhandlinger og sikre respekt for arbejdstagernes oplysnings- og høringsrettigheder. Disse elementer er desværre ikke behandlet i GD JUST's undersøgelse.

6.3.2. Virksomheder og fagforeninger kan på det relevante niveau forhandle aftaler for at fastlægge den konkrete anvendelse af de forpligtelser, der indgår i direktivet. Dette understreger den gode praksis og det positive bidrag i flere eksisterende aftaler om due diligence-processer. Derudover bør arbejdstagernes repræsentanter informeres og høres med henblik på fastlæggelsen af due diligence-planen og dens gennemførelse.

6.3.3. En europæisk tværsektoriel og sektoriel social dialog bør bidrage til at skabe forbedringer på disse områder gennem fælles initiativer og projekter, retningslinjer, kapacitetsopbygning og aftaler.

6.3.4. Tidligere erfaringer har vist, hvordan initiativer baseret på social dialog kan medføre vigtige skridt fremad med hensyn til ordentligt arbejde i globale forsyningskæder. Aftalen om brand- og bygningssikkerhed i Bangladesh blev undertegnet i maj 2013 som en retligt bindende aftale mellem over 200 primært europæiske tøjmærker og detailhandlere og to globale fagforeninger, nemlig IndustriALL og Uni Global Union, samt flere lokale fagforeninger og vidneunderskrivere.

6.3.5. Handlingsplanen bør også omfatte foranstaltninger, som skal øge bevidstheden blandt forbrugere og investorer om betydningen af virksomheders sociale og miljømæssige virkninger, fremme instrumenter, som gør det muligt at sammenligne virksomhedernes resultater og lettere pege på dem, som benytter en effektiv og ansvarlig strategi for forretningsskik. Alle initiativer bør baseres på inddragelse af interessenter, herunder arbejdsmarkedets parter og NGO'er, som kan fungere som formidlere af oplysninger og bidrage til at øge bevidstheden om positiv og negativ adfærd.

6.4. Supplerende foranstaltninger til en europæisk handlingsplan

6.4.1. Revision af direktivet om ikkefinansiel rapportering. Støtte til en ambitiøs revision, så den omfatter alle virksomheder inden for det personelle anvendelsesområde, som også er lydhør over for SMV'ers særlige behov og begrænsninger. Det materielle anvendelsesområde bør defineres bedre, for at den ikkefinansielle rapportering kan være fyldestgørende, sammenlignelig og effektiv. I betragtning af at rapporteringen er et centralt element i due diligence-mekanismer, bør den stemme overens med det respektive lovgivningsmæssige initiativ og omfatte særlige centrale præstationsindikatorer og mål (f.eks. på grundlag af Parisaftalen og verdensmålene for bæredygtig udvikling), ligesom den bør baseres på FN's vejledende principper og andre relevante internationale instrumenter.

6.4.2. Bestyrelsens opgaver, bæredygtig virksomhedsledelse og selskabsret. Støtte til lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende bestyrelsernes forpligtelser på EU-plan til at handle til gavn for alle virksomheders interessenter, og så virksomhedernes aktiviteter bidrager til at nå sociale og miljømæssige målsætninger. Endvidere afdækning af andre lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger til fremme af mere bæredygtig, fremadrettet og langsigtet virksomhedsledelse og selskabsret.

6.4.3. Offentlig finansiering og offentlig støtte. Forslag til specifikke betingelser og positive incitamenter i forbindelse med respekt for menneskerettighederne, ordentligt arbejde og bæredygtighedsmål i virksomheders aktiviteter og forsyningskæder med hensyn til adgang til offentlig finansiering og støtte og EU-finansiering og -støtte, især i forbindelse med EU's og de nationale økonomiske covid-19-genopretningsplaner.

6.4.4. Offentlige udbud. Sikring af fuld gennemførelse og håndhævelse i medlemsstaterne af den sociale klausul i direktiverne om offentlige udbud og fremlæggelse af forslag til offentlige udbudsprocedurer, der effektivt støtter og fremmer due diligence i forbindelse med menneskerettigheder og ansvarlig forretningsskik i virksomhedernes drift og deres forsyningskæder, herunder ordentligt arbejde. Dette kunne bl.a. opnås gennem en revision af direktiverne om offentlige udbud, kapacitetsopbygning for ordregivende myndigheder og udveksling af bedste praksis, herunder fremme gennem frihandelsaftaler.

6.4.5. Incitamenter. Forslag til initiativer, der støtter virksomheder, der går videre end de retlige forpligtelser med hensyn til ansvarlig forretningsskik og positive miljømæssige og sociale påvirkninger. Disse kunne f.eks. omfatte støtte til udvikling af specifikke politikker og instrumenter, fremme af netværk af bæredygtige virksomheder, kapacitetsopbygning til arbejdsmarkedets parters initiativer.

6.4.6. Synergi med den internationale dagsorden for handel og investeringer. Udenlandske investorer bør være forpligtede til at overholde due diligence, inden de kan drage fordel af en international investeringsaftale. Ligeledes bør parterne i en frihandelsaftale garantere, at virksomheder på deres område overholder due diligence-kravene. Canada har f.eks. styrket sin strategi for virksomhedernes sociale ansvar ved at fokusere på canadiske virksomheders adfærd i udlandet og har oprettet et rådgivende organ med flere forskellige interessenter. I april 2019 blev den første canadiske ombudsmand for ansvarlige virksomheder udpeget med mandat til at gennemgå og offentliggøre påståede menneskerettighedskrænkelser som følge af canadiske virksomheders aktiviteter i mine-, olie og gas- samt beklædningssektoren i udlandet, herunder anbefalinger til handelsforanstaltninger for virksomheder Udenlandske investorer bør være forpligtede til at overholde due diligence, inden de kan drage fordel af en international investeringsaftale. Ligeledes bør parterne i en frihandelsaftale garantere, at virksomheder på deres område overholder due diligence-kravene. Canada har f.eks. styrket sin strategi for virksomhedernes sociale ansvar ved at fokusere på canadiske virksomheders adfærd i udlandet og har oprettet et rådgivende organ med flere forskellige interessenter. I april 2019 blev den første canadiske ombudsmand for ansvarlige virksomheder udpeget med mandat til at gennemgå og offentliggøre påståede menneskerettighedskrænkelser som følge af canadiske virksomheders aktiviteter i mine-, olie og gas- samt beklædningssektoren i udlandet, herunder anbefalinger til handelsforanstaltninger for virksomheder ( 46 )

6.4.7. Handlingsplanen bør omfatte en længere række elementer, især skattemæssig gennemsigtighed, herunder individuel landerapportering og rimelig skattemæssig adfærd, samt bæredygtig finansiering og forpligtelser for investorerne. Forordningen om mineraler fra konfliktområder og forordningen om træ kunne vurderes med henblik på behovet for at revidere og forstærke dem.

7. Handel, der opfylder kravene om ordentligt arbejde og effektiv håndhævelse

7.1. Handel er et vigtigt tværgående element i gennemførelsen af målene i en europæisk handlingsplan, som knytter den til tredjelande med en multilateral vinkel. Det er vigtigt, at gennemgangen af EU's nye handelsstrategi afspejler dette. EU har verdens største handelsnetværk, hvilket giver bilaterale handelsaftaler en særlig stor betydning, som skal anvendes effektivt, inden de indgås og i forbindelse med deres gennemførelse og håndhævelse.

7.2. Forhandlingerne mellem EU og Vietnam viste, hvor stor fremgang EU kan opnå med hensyn til at forbedre arbejdsforholdene i forholdet til et partnerland. Flere år efter indgåelsen af frihandelsaftaler ser vi imidlertid stadig manglende fremskridt i overholdelsen af forpligtelserne vedrørende handel og bæredygtig udvikling i visse partnerlande, mest udtalt i den årelange tvist om arbejdstagerrettigheder mellem EU og Korea på grund af den manglende ratificering af grundlæggende og ajourførte ILO-konventioner. Dette viser, at der stadig er størst chance for at sikre centrale ILO-ratificeringer under forhandlingerne og inden de afsluttes, og dette bør derfor udmønte sig i den underskrevne aftale.

7.3. Handel er ikke den primære drivkraft inden for klimapolitikken, men kan blive en vigtig katalysator. Det er et vigtigt skridt at gøre Parisaftalen til et »vigtigt element« i alle fremtidige omfattende handelsaftaler, hvilket betyder, at de suspenderes i tilfælde af manglende overholdelse, og dette skridt bør udvides til at omfatte grundlæggende og ajourførte ILO-konventioner, som er ratificeret af alle EU's medlemsstater. Som det anerkendte organ på internationalt plan bør ILO medvirke i overvågningen af gennemførelsen af ILO-konventioner i frihandelsaftaler ( 47 )

7.4. EØSU har tidligere anbefalet både en særlig klausul, der fremmer verdensmålene for bæredygtig udvikling i alle fremtidige mandater til kapitler om handel og bæredygtig udvikling, og en reform af Verdenshandelsorganisationen (WTO) for at fastlægge regler, der sikrer, at landene respekterer og gennemfører verdensmålene. I denne forbindelse bør EU og medlemsstaterne anvende deres indflydelse og støtte i WTO's forskellige udvalg, navnlig dem, der dækker områder som f.eks. handel og ordentligt arbejde.

7.5. Kapitler om handel og bæredygtig udvikling udgør en stadig vigtigere del af EU's nye generation af frihandelsaftaler, men effektiv håndhævelse skal nu være afgørende for at realisere disse forpligtelser og ikke mindst sikre lige vilkår for EU-virksomheder i udlandet. Anbefalinger fra interne rådgivende grupper om undersøgelse af overtrædelser af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling skal have betydeligt større gennemslagskraft.

7.6. EØSU opfordrer endvidere EU til at se på nye tilgange til bilæggelse af arbejdsmarkedstvister, der kan give et internationalt ad hoc-tvistbilæggelsespanel mulighed for at pålægge en enhed, der ikke overholder kravene, retsmidler. Der anvendes allerede en hasteprocedure for EU's antidumpingforanstaltninger, som kan udvides til social dumping. I overensstemmelse med det franske og nederlandske non-paper ( 48 ) foreslår EØSU generelt, at en effektiv gennemførelse af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling knyttes til en trinvis gennemførelse af toldnedsættelse.

7.7. EØSU opfordrer til en omkalfatring af den nuværende ekspertpanelmekanisme for handel og bæredygtig udvikling, hvor handelsadvokater, men også eksperter i arbejdsmarkedsforhold, klima eller menneskerettigheder kan behandle klager vedrørende kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling. Hvis disse paneler konstaterer overtrædelser, bør det udløse en mellemstatslig traktatbaseret konfliktløsningsmekanisme med mulighed for økonomiske eller andre sanktioner og erstatning til skadelidte ( 49 ) . I denne henseende har EØSU også foreslået et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme ( 50 )

7.8. Den nye øverste ansvarlige for håndhævelse af handelsaftaler skal føre an på vejen til håndhævelse af forpligtelserne, »navnlig dem, der vedrører kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling og de sociale og miljømæssige problemer, der opstår i forbindelse med andre kapitler i handels- og investeringsaftalerne« og skal indlede »rettidige, effektive undersøgelser understøttet af tilstrækkelige ressourcer og en klar rolle for anerkendte interessenter, både i forbindelse med indgivelse af klager og med deltagelse i eventuelle efterfølgende offentlige høringer« ( 51 )

7.9. Virksomhederne spiller en vigtig rolle ved at sikre overensstemmelse med arbejdstagerrettigheder og sociale rettigheder, ved at støtte og gennemføre lovgivning, som beskytter arbejdstagernes rettigheder og gennem ordentlige standarder aftalt med fagforeningerne, både i deres direkte drift og gennem deres forsyningskæder. EØSU opfordrer Kommissionen til at udvikle CSR-klausuler med solide forpligtelser og i overensstemmelse med FN's og OECD's instrumenter ( 52 ) . Dette vil sikre handelsaftaler, som støtter god forretningsskik og forhindrer social dumping og underminering af sociale standarder.

7.10. Handel og internationale investeringsaftaler spiller en betydelig rolle med hensyn til at sikre en ensartet gennemførelse af disse standarder hos både investorer og regeringer. En nylig rapport fra OECD ( 53 ) indeholder en fortegnelse over eksisterende eller kommende initiativer på nationalt og regionalt plan. Disse forskellige regler er en udfordring, da nogle tilgange er horisontale, mens andre er emnespecifikke. De påvirker virksomhederne forskelligt på grund af forskellige tærskler og anvendelsesområder. Selv OECD-lande har forskellige rapporteringsstandarder. Der er et klart behov for lige vilkår: En opadgående konvergens mellem de gældende standarder vil garantere retssikkerhed og fair konkurrence for alle.

8. Bro over forvaltningskløfter: betydningen af globalt EU-lederskab

8.1. En europæisk due diligence-standard er et nødvendigt skridt for at sikre overholdelse og håndhævelse af menneskerettighederne og ordentligt arbejde i forsyningskæderne. Den ville bidrage til gennemførelsen af FN's vejledende principper, ILO's trepartserklæring og OECD's retningslinjer. Den ville også supplere nationale initiativer, som er truffet med henblik på at opfylde verdensmålene for bæredygtig udvikling, især med hensyn til udryddelse af børnearbejde og tvangsarbejde.

8.2. Derudover ville den bidrage til at etablere mere pålidelige, bæredygtige og velforvaltede forsyningskæder og dermed øge modstandsdygtigheden og den ledelsesmæssige effektivitet i krisetider. Dette ville være særligt vigtigt, f.eks. med hensyn til arbejdsmiljø.

8.3. De europæiske tiltag kræver supplerende forbedringer af de internationale normative rammer for at kunne skabe en global politisk sammenhæng. Opnåelse af multilaterale fremskridt starter undertiden med ambitiøse unilaterale foranstaltninger. EØSU mener, at EU har en helt unik mulighed for at tage teten med hensyn til due diligence, navnlig i betragtning af de europæiske virksomheders globale lederskab.

8.4. bindende FN-traktat om erhvervslivet og menneskerettigheder ILO-konvention om ordentligt arbejde i forsyningskæder EØSU opfordrer EU og dets medlemsstater til at levere reelle fremskridt i retning af mere effektive og bindende instrumenter på internationalt plan ledsaget af fornyede initiativer til at fremme den effektive gennemførelse af de eksisterende instrumenter og rammer. Disse skal omfatte støtte til en ( 54 ) og opfordringer til at etablere en ( 55 ) i overensstemmelse med drøftelserne i 2016 på Den Internationale Arbejdskonference og skal baseres på ILO's centrale og ajourførte konventioner og ILO's erklæring om principper og rettigheder på arbejdspladsen. EØSU har konstateret et presserende behov for via en global undersøgelse at analysere, hvordan internationale arbejdsstandarder tager fat på manglerne i forbindelse med ordentligt arbejde og lukker alle konstaterede huller.

Bruxelles, den 18. september 2020. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) ILO, Decent Work in Global Supply Chains, Report IV, 2016.

(2) EUT C 97 af 24.3.2020, s. 9.

(3) EUT C 303 af 19.8.2016, s. 17.

(4) EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38.

(5) EØSU's udtalelse om Obligatorisk due diligence (sonderende udtalelse Rådet/EP) (INT/911, september 2020) (se side 136 i denne EUT).

(6) Jf. fodnote 3.

(7) EUT C 227 af 28.6.2018, s. 27.

(8) EØSU's udtalelse om Gennemførelse af frihandelsaftaler 1. januar 2018-31. december 2018 (REX/525, juli 2020) (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 160).

(9) Jf. fodnote 3.

(10) Jf. fodnote 7.

(11) Jf. fodnote 2.

(12) Jf. fodnote 5.

(13) Rådets konklusioner (10254/16) af 20. juni 2016 om erhvervslivet og menneskerettigheder.

(14) Rådets konklusioner (8833/16) af 12. maj 2016 om EU og ansvarlige globale værdikæder.

(15) Tale af kommissær Didier Reynders i webinaret om due diligence arrangeret af Europa-Parlamentets arbejdsgruppe vedrørende ansvarlig forretningsskik den 29. april 2020.

(16) UNCTAD, World Investment Report (2013).

(17) ILO, World Employment and Social Outlook (WESO) report, 2015.

(18) UNCTAD, World Investment Report (2020).

(19) 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, punkt 68.

(20) Jf. fodnote 1.

(21) Jf. fodnote 3.

(22) António Guterres, COVID-19 and Human Rights We are all in this together, april 2020.

(23) What are the avenues for corporate liability for COVID-19-related human rights abuses?, Business & Human Rights Resource Centre, 16.6.2020.

(24) Malaysia medical glove manufacturers see surge in orders due to covid-19 amid forced labour concerns, Business & Human Rights Resource Centre, 29.6.2020.

(25) Udtalelse fra FN's arbejdsgruppe vedrørende erhvervsliv og menneskerettigheder, Ensuring that business respects human rights during the COVID-19 crisis and beyond: The relevance of the UN Guiding Principles on Business and Human Rights.

(26) Jf. fodnote 8.

(27) FN's vejledende princip 22, bemærkninger.

(28) FN's vejledende princip 17, bemærkninger.

(29) Jf. fodnote 7.

(30) OECD's retningslinjer, del II, afsnit A.12.

(31) OECD 's retningslinjer, del II, bemærkning 18 og 19.

(32) Jf. fodnote 15.

(33) Study on due diligence requirements through the supply chain, 2020.

(34) EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1.

(35) EUT L 295 af 12.11.2010, s. 23.

(36) EUT L 130 af 19.5.2017, s. 1.

(37) Fransk lov 2017-399 af 27. marts 2017om due diligence i moderselskaber og kontraherende virksomheder.

(38) Call of investors representing USD 1,3 trillion og List of public business statements & endorsements, begge fra Business & Human Rights Resource Centre, 2019.

(39) Jf. fodnote 4.

(40) Herunder internationale grundlæggende menneskerettighedsinstrumenter (International Bill of Human Rights) samt den europæiske menneskerettighedskonvention og den europæiske socialpagt. Den bør også bygge på EU's traktater og EU's charter om grundlæggende rettigheder samt nationale instrumenter og lovgivning på menneskerettighedsområdet.

(41) Jf. fodnote 7.

(42) Jf. fodnote 7.

(43) Jf. fodnote 4.

(44) FN's vejledende principper, punkt 14.

(45) Jf. fodnote 5.

(46) Jf. fodnote 4.

(47) Jf. fodnote 8.

(48) Non-paper fra Nederlandene og Frankrig om handel, socialøkonomiske virkninger og bæredygtig udvikling, maj 2020.

(49) EØSU's udtalelse om Akut behov efter covid-19: Udformning af en ny multilateral matrix (initiativudtalelse) (REX/529, juli 2020) (EUT C 364 af 28.10.2020, s. 53).

(50) Jf. fodnote 7.

(51) Jf. fodnote 7.

(52) Jf. fodnote 7.

(53) OECD's rapport, 2020.

(54) Jf. fodnote 2.

(55) Jf. fodnote 3.