Figur 1: Oversigt over de primære kilder til de stoffer, der er omfattet af bestemmelser om reduktion af udslip (bilag III), baseret på UNECE-data for 2013-2015 (emissioner til luften)

Figur 2: EMEP's overvågningskort for Europa. Diagram "a" viser luftkoncentrationerne i 1990, og diagram "b" viser luftkoncentrationerne i 2014

Figur 3: EMEP's overvågningskort for Europa. Diagram "a" viser luftkoncentrationerne i 1990, og diagram "b" viser luftkoncentrationerne i 2014





1.1. Indledning

Persistente organiske miljøgifte (POP'er) er kemikalier, der giver anledning til global bekymring på grund af deres persistente, bioakkumulerende og toksiske egenskaber (PBT) og deres potentiale for at blive transporteret over store afstande, hvilket fører til, at de deponeres og ophobes langt fra produktions- og anvendelsesstedet. To internationale traktater omhandler POP'er og har til formål at beskytte menneskers sundhed og miljøet mod deres skadelige virkninger ved at eliminere eller reducere deres produktion, anvendelse og udslip i miljøet. Aarhusprotokollen om persistente organiske miljøgifte blev vedtaget i 1998 som en del af UNECE-konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande (CLRTAP), og Stockholmkonventionen om persistente organiske miljøgifte ("konventionen) blev vedtaget i 2001 og trådte i kraft i 2004.

Den Europæiske Union ("Unionen") er part i Aarhusprotokollen og konventionen og vedtog Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 850/2004 af 29. april 2004 om persistente organiske miljøgifte og om ændring af direktiv 79/117/EØF (POP-forordningen) med henblik på gennemførelse af konventionen. Forordning (EF) nr. 850/2004 er blevet ophævet og erstattet af forordning (EU) 2019/1021 om persistente organiske miljøgifte den 15. juli 2019 (ikrafttrædelse af forordning (EU) 2019/1021).

Det skal bemærkes, at forordning (EF) nr. 850/2004 indeholder en særlig indberetningspligt for Kommissionen i henhold til artikel 12, stk. 6, som ikke længere findes, da der ikke findes nogen tilsvarende bestemmelse i forordning (EU) 2019/1021. Kommissionen finder det imidlertid hensigtsmæssigt at vedtage en rapport for perioden 2013-2015 baseret på medlemsstaternes rapportering i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 850/2004, da en sådan rapport tjener målene i forordning (EU) 2019/1021 for så vidt angår overvågning af de fremskridt, der er gjort med hensyn til at afskaffe anvendelsen og frigivelsen af POP'er.

POP-forordningen blev ajourført regelmæssigt for at gennemføre ændringer af konventionen og protokollen (i vid udstrækning tilføjelse af nye stoffer til de respektive bilag) i EU-retten og pålægger operatører i alle EU-medlemsstater specifikke forpligtelser. Disse forpligtelser omfatter nærmere oplysninger om fremstilling, markedsføring og anvendelse af de POP'er, der er opført på listen, og som er omfattet af tre bilag (bilag I — forbudt, bilag II — begrænset, bilag III — utilsigtet frigivet). Den omfatter også håndteringen af disse stoffer i lagre, miljøudslip og overvågning af miljøkoncentrationer samt bestemmelser om affaldshåndtering. Som en del af POP-forordningen er det også et krav, at medlemsstaterne udarbejder nationale gennemførelsesplaner og handlingsplaner med henblik på at identificere og forvalte POP-kilder på deres eget område.

Rapporteringskravene for medlemsstaterne og Europa-Kommissionen i henhold til forordning (EF) nr. 850/2004 er beskrevet i artikel 12. Medlemsstaterne skulle hvert år rapportere statistiske data om produktion og markedsføring af stofferne i bilag I og II. Medlemsstaterne skulle også hvert tredje år rapportere til Kommissionen om gennemførelsen af POP-forordningens bestemmelser. Kommissionen havde pligt til hvert tredje år at udfærdige en rapport med en sammenfatning af de oplysninger, som medlemsstaterne havde indsendt, samt understøttende oplysninger fra det europæiske register over udledning og overførsel af forurenende stoffer (E-PRTR) og CORINAIR's emissionsopgørelser under EMEP (samarbejdsprogram for overvågning og vurdering af transport af luftforurenende stoffer over store afstande i Europa). Kommissionen skulle også fremsende et resumé af denne sammenfatning til Europa-Parlamentet og Rådet.

Til dato er der offentliggjort tre sammenfattende rapporter om Unionens og medlemsstaternes aktiviteter i henhold til forordning (EF) nr. 850/2004. Den første sammenfattende rapport dækker perioden fra POP-forordningens ikrafttræden i 2004 til 2006 og blev offentliggjort i 2009. Den anden sammenfattende rapport, der blev offentliggjort i 2011, dækker perioden 2007-2009. Den tredje sammenfattende rapport blev offentliggjort i 2021 og dækker perioden 2010-2013. EU's fjerde sammenfattende rapport dækker perioden 2013-2015, og formålet med dette resumé er at give en forkortet udgave af hovedrapporten med de vigtigste resultater. Den fulde rapport bør konsulteres med henblik på en yderligere detaljeret analyse af de fremlagte resultater.

2.2. Forvaltnings- og kontrolforanstaltninger

2.12.1 Overblik

Forvaltningen af POP'er omfatter flere elementer i et stofs livscyklus, bl.a. fremstilling, markedsføring og anvendelse af kemikalier samt lagre af forældede varer, affaldshåndteringsspørgsmål og håndhævelse af selve forordningen.

2.22.2 Fremstilling, markedsføring, anvendelse og håndhævelse

På grundlag af oplysningerne fra medlemsstaterne om fremstilling og markedsføring af stoffer, der er opført i bilag I og II, blev der i perioden 2013-2015 kun fremstillet ét POP-stof, nemlig perfluoroktansulfonsyre (PFOS), idet det blev bemærket, at der var en række undtagelser for PFOS (den vigtigste anvendelse var som dughindrende middel til forkromning). Derudover blev to bilag I og II-stoffer importeret (i overensstemmelse med undtagelserne), nemlig hexabromcyclododecan (HBCDD) og korte chlorparaffiner (SCCP'er).

På grundlag af de fremlagte oplysninger kan følgende detaljer registreres:

·Importen af HBCDD blev indberettet af to medlemsstater (DK og FI). Danmark indberettede kun import i en mængde på 1,4 ton for 2014. Finland bemærkede, at der havde været en import, men at den var faldende.

·Importen af SCCP'er blev indberettet af Danmark (15 ton i 2013 og 5 ton i 2014) og Sverige (2,8 ton årligt).

·Produktionen af PFOS i Unionen fandt kun sted i én medlemsstat, Tyskland. Produktionen faldt fra ni ton pr. år i 2013 til 2,4 ton i 2015. Ca. 50 % af det fremstillede PFOS blev eksporteret eller sendt til EU-medlemsstater (hovedsagelig BE, DK, NL, AT, FI, SE). Den resterende mængde PFOS, der blev fremstillet, blev brugt i Tyskland, primært som et dughindrende middel til forkromede metalbelægninger.