EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 7.12.2011 
SEK(2011) 1470 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
SAMMENDRAG AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
 
om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde 
{KOM(2011) 840 endelig} 
{SEK(2011) 1469 endelig}  
 
DA 2   DA 1. PROBLEMAFGRÆNSNING  
Fattigdom vedbliver at være et st ort problem i udviklingslandene. Der er sket store fremskridt i 
fattigdomsbekæmpelsen, men de fleste af disse lande kommer ikke i nærheden af at opfylde 
millenniumudviklingsmålene, og de drager ikke fordel af bæredygtig udvikling. Desuden er der 
fortsat store globale udfordringer,  og udviklingslandene blev ramt hårdt af de nylige kriser, som 
skabte social og økonomisk ustabilitet, tvun gen migration, fødevare usikkerhed og større 
sårbarhed over for udefrakommende påvirkning er. Miljø- og naturre ssourcer anerkendes i 
stigende grad som værende afgørende for bæ redygtig økonomisk vækst og fattigdomslempelse. 
Endvidere forværrer klimaændringerne en allerede skrøbelig situation og ri sikerer at ødelægge de 
gode udviklingsmæssige resultater, hvis problemet i kke løses. EU tilstræber fortsat at hjælpe 
udviklingslandene med at reducere og i sidste ende udrydde fattigdommen. 
For at opfylde dette mål blev in strumentet til finansiering af udvi klingssamarbejde (DCI) indført 
for perioden 2007-2013 med det vigtigste og overordnede mål at udrydde fattigdom i 
partnerlandene og -regionerne. Det er et af de vigtigste EU-instrumenter, som yder 
udviklingsbistand til lande uden for Europa, sa mmen med Den Europæiske Udviklingsfond 
(EUF) og det europæiske naboskabs- og partnerska bsinstrument (ENPI). Det er inddelt i tre 
programkategorier: i) bilaterale  og regionale geografiske progra mmer, som omfatter samarbejde 
med Asien, Latinamerika, Centra lasien, Mellemøsten og Sydafrik a, ii) tematiske programmer, 
som sigter mod følgende: investering i me nnesker, miljø og bæredygtig forvaltning af 
naturressourcerne, ikke-s tatslige aktører og lokale myndighede r, fødevaresikkerhed og migration 
og asyl, og iii) ledsageforanst altninger for sukkersektoren. 
Nye udfordringer samt priorite terne i Europa 2020-st rategien har fået Kommissionen til at 
fremsætte forslag til revision og tilpasning af  EU's udviklingspolitik med den kommende 
meddelelse "Forbedring af virkningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden for forandring". 
De forskellige undersøgelser, der er gennemfør t, har også afdækket en række mangler i DCI, 
samtidig med at den generelle mervær di og bidraget til opfyldelsen af 
millenniumudviklingsmålene anerkendes. På gr undlag af ovenstående er der identificeret 
følgende problemer med de n gældende DCI-forordning: 
(1) Forordningen tager ikke fuldt ud højde for måle ne for de sidste nye tendenser for EU's 
udviklingspolitik. 
(2) Verden har forandret sig siden 2007, og en ræ kke af de aktuelle modtagere af DCI er 
siden blevet til nye verdensmagter og er selv blevet donorer. DCI sikrer ikke 
tilstrækkelig differentiering mellem modtag erlandene med hensyn til økonomiske og 
sociale forskelle blandt  og i partnerlandene. 
(3) DCI tager ikke i tilstrækkelig  grad højde for partnerlande nes fremskridt med hensyn til 
demokratisering og respekten for de  grundlæggende menneskerettigheder. 
(4) Det har vist sig at være vanske ligt at støtte initiativer, so m går på tværs af regioner eller 
dækker hele kontinentet, i ly set af de eksterne støtte instrumenters nuværende opbygning, 
navnlig med hensyn til gennemførelsen af den fælles strategi mellem Afrika og EU. 
 
DA 3   DA (5) Tematiske programmer er ikke fleksible nok og  er for fragmenterede til at imødegå de 
nylige globale kriser eller de internationale tilsa gn, der er afgivet på højeste politiske 
plan. 
(6) De specifikke behov i lande under og efter en krise samt lande med struktursvagheder 
afspejles ikke i tilstrækkelig grad i det gælde nde DCI, hvilket betyder, at EU ikke altid 
er i stand til at reagere hurtigt på en situation, der udvi kler sig hurtigt. 
(7) DCI lider generelt under en manglende fleksibil itet, idet det ikke giver mulighed for, at 
ikke-programmerede midler kan br uges i uforudsete  situationer. 
(8) Den nuværende programmeringsproces for DCI er for kompleks og ufleksibel. Den 
giver f.eks. ikke mulighed for tilpasning af  EU's programmeringscyklus og strategi til 
partnernes, ligesom den ikke i tilstrække ligt omfang fremmer fælles programmering med 
medlemsstaterne, hvilket er et krav for bistandseffektivitet. Den hjemler ikke i 
tilstrækkelig grad brugen af innovative fora nstaltninger til ydelse af bistand, såsom 
mekanismer til at kombinere lån- og tilskud sbaseret bistand eller offentlig-private 
partnerskaber. 
2. ANALYSE AF NÆRHEDSPRINCIPPET  
Som verdens største donor yder EU og medlemsst aterne mere end hal vdelen (56 %) af den 
globale bistand til udviklingslandene. EU yder bist and til verdens fattigste i flere end 150 lande 
og har forpligtet sig til at opfylde millenniumudvi klingsmålene inden for fristen ved udgangen af 
2015. Alene den officielle udviklin gsbistand, som Kommissi onen forvalter, repræsenter ca. 20 % 
af EU's samlede bistand indtil videre. EU står i en helt unik neutral og upartisk position til at 
træffe eksterne foranstaltninger på vegne af og sammen med medlemsstaterne, hvilket styrker 
troværdigheden i de lande, hvor EU arbejder. Med 27 medlemsstater med fælles politikker og 
strategier har EU en kritisk masse til at møde globale udfordringer og navnlig opfylde millenniumudviklingsmålene. 
3. EU-
INITIATIVETS MÅL  
De overordnede mål med efterfølgeren til DCI vil fortsat fokusere på i) at reducere og på lang 
sigt udrydde fattigdom i part nerlande og -regionerne samt ii) at fremme demokrati, 
retsstatsprincippet, mennesker ettighederne og god forvaltning sskik. I overensstemmelse med 
forslaget til en ny udviklingspolitik  for EU vil der også blive indf ørt et tredje overordnet mål, 
nemlig iii) at støtte inklusiv og bæ redygtig vækstorienteret udvikling. 
Efterfølgeren til DCI vil blive baseret på det eksi sterende instrument, som har vist sig at være 
relevant med hensyn til at bidrage til fattigdomslempelse og på lang sigt fattigdomsudryddelse, samtidig med at det har taget hånd om de problemer, der blev beskrevet i afsnit 1. 
 
DA 4   DA 4. POLITISKE LØSNINGSMODELLER  
Videreførelse af DCI uden ændringer er den fø rste løsningsmodel, der er blevet overvejet 
(løsning 1 = ingen ændring). 
Løsning 2 (ændring af DCI-forordningen) omfattede to  alternative scenarier, der blev overvejet i 
forhold til status quo: 
• tilpasning af målene for instrumentet til de nye tendenser i EU's udviklingspolitik, hvor 
der tages højde for styrkelsen af udviklings politikken i Lissabontrakt aten og de seneste 
tendenser i udviklingspolitikken 
• sikring af omfattende differentiering ved at  fokusere EU-samarbejdet på en begrænset 
række lande, differentiere på tildelte bel øb og ændring af bistandstypen i forhold til 
nogle fastlagte kriterier 
• styrkelse af fokus på god forvaltningsprak sis, demokrati, menneskerettigheder og 
retsstatsprincippet i mekanismen for tildeling af midler 
• etablering af et tværafrika nsk program inden for DCI 
• større fleksibilitet og mindre fragmentering af de tematiske programmer ved at skære i 
antallet 
• fremme af en mere fleksibel (om)progr ammeringsproces, skræddersyede ad hoc-
undersøgelser og specifikke gennemførelsespro cedurer for lande under og efter en krise 
samt lande med struktursvagheder 
• større fleksibilitet i tildelingen af midler inden for DCI med nye mekanismer som f.eks. 
en ikke-programmeret reserve 
• større fleksibilitet i og forenkling af pr ogrammeringsprocessen for at fremme fælles 
programmering og tilpasning til part nerlandenes programmeringscyklus. 
5. KONSEKVENSANALYSE  
Løsning 1, status quo, vil ikke løse de problemer , som erfaringen har vist , og som er beskrevet i 
afsnit 1. 
Løsning 2, videreudvikling af DCI, vil give mulighed for følgende: 
• tilpasning af målene for efterfølgeren til DCI til de nye tendenser i EU's 
udviklingspolitik 
• klar differentiering mellem partnerlandene fo r at bekæmpe fattigdommen mere effektivt 
og give EU mere indflydelse og  en større virkning i lande, hvor der er størst behov for 
bistanden 
 
DA 5   DA • større hensyntagen til god forvaltningsprak sis, demokrati, menneskerettigheder og 
retsstatsprincippet i EU's bist and for at sikre et mere effektivt samarbejde og en mere 
effektiv dialog med partnerlandene om disse værdier 
• fremme af en mere effektiv gennemførelse af den fælles strategi mellem Afrika og EU 
og dermed fremme opfyldelsen af EU's politiske mål på det afrikanske kontinent 
• strømlining af tematiske programmer for at give den fleksibilitet, der er nødvendig for, 
at EU kan reagere på globale udfordringer 
• indførelse af fleksible mekanismer til fremme af en mere effektiv EU-reaktion på en 
situation, der udvikler sig hurtigt, i lande under og efter en kr ise samt lande med 
struktursvagheder 
• styrkelse af fleksibiliteten i fo rdelingen af midler for at tage hånd om situationer på den 
internationale scene som følge af politiske omstændigheder, kriser eller nye udfordringer 
• styrkelse af effektiviteten i EU's bista nd ved at forenkle og gøre programmerings- og 
gennemførelsesprocedurerne mere fleksi ble for at give mulighed for fælles 
programmering og tilpasse sig til partnerlandenes programmeringscyklusser samt at fremme anvendelsen af innovative fora nstaltninger for ydelse af bistand. 
6. S
AMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLERNE  
Den første løsningsmodel vil ikke give EU muli ghed for at opfylde de mål, der er beskrevet i 
afsnit 3. I løsningsmodel 2 foretrækkes alternativ B for hvert enkelt mål i forhold til alternativ A, fordi de tager hånd om alle de identificerede probl emer og samtidig søger at opfylde de mål, der 
er defineret i afsnit 3, på en bedre måde. Dette vil give muli ghed for at indarbejde de nye 
tendenser i EU's udviklingspolitik i efterfølge ren til DCI og dermed øge effektiviteten og 
virkningen af EU's bistand til udviklingslandene. 
7. O
VERVÅGNING OG EVALUERING  
DCI er en bemyndigelsesforordning, der fastlægg er de vigtige elemente r og grundlaget for EU's 
indsats. De specifikke forans taltninger defineres ved fler årig programmering og årlige 
handlingsprogrammer, som beskrive r de aktiviteter, EU skal udfør e, herunder de mål, der søges 
opfyldt med de pågældende foranstaltninger, og de forventede resultater. Der fastsættes 
specifikke indikatorer på det tidspunkt i overen sstemmelse med de nærmere forhold omkring den 
pågældende foranstaltning. 
Internationalt aftalte mål og indikatorer vedrørende millenniumudviklingsmålene og 
klimaændringerne er allerede kendt. Indikatore rne for millenniumudviklingsmålene for mål 1 kan 
f.eks. anvendes for det overordnede mål for re duktion og på lang sigt udryddelse af fattigdom i 
partnerlandene og -regionerne. 
 
DA 6   DA Udgifter, der fremmer klimaforanstaltninger el ler energieffektivitet samt beskyttelse og 
bæredygtig forvaltning af biodi versitet og økosystemer, vil bliv e sporet på grundlag af den 
etablerede OECD-metode ("Rio-markører").