ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM ( 83) 722 
 
 
 
Vol. 1983/02 59 
  
 
Disclaimer  
Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlement. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openi ng to the public of the historical archives of the European Economic 
Community and the European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this f ile is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1. 
Februar 198 3 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. September 2003  
(ABI. L 243 vom 27 .9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(83) 722 endelig udg.
»
Bruxelles, den 29. november 1983
DEN ØKONOMISKE OG SOCIALE SITUATION  
I FÆLLESSKABET
o(Meddelelse fra Kommissionen til Radet,  
Athen, den 5.-6. december 1983)
K0M(83) 722 endelig udg.

DEN ØKONOMISKE OG SOCIALE SITUATION I FÆLLESSKABET
(Meddelelse fra Kommissionen til mødet i Det europæiske  
Rad den 5.-6. december 1983)
INDHOLD
I EF-landenes økonomiske resultater for 1983 og udsigter for 1984
II Usikkerhedsmomenterne
A. Manglende international stabilitet
B. Øgede investeringer
C. Styrkelse af EF's økonomiske strukturer
III Økonomisk-politiske retningslinjer
A. Medlemsstaternes økonomiske politik
B. Fællesskabets rolle
IV Særlige bemærkninger vedrørende arbejdsløshedsproblemet

Denne meddelelse om den økonomiske og sociale situation har til formal 
at besvare de spørgsmål, som blev rejst på mødet i  Det europæiske Råd 
i  Stuttgart vedrørende omfanget af det økonomiske opsving og forudsæt­
ningerne for en varig bedring af EF-landenes økonomi, beskæftigelses­
niveauet og erhvervsinvesteringerne.
Den skal ses i  forlængelse af bl.a. den økonomiske årsberetning for 
1983-1984, som indeholder en detaljeret analyse af den økonomiske si­
tuation og de øjeblikkelige udsigter, de strukturvanskeligheder, Fæl­
lesskabet fortsat står over for, samt forudsætningerne for et vedvarende 
økonomisk opsving.
Desuden har Det europæiske Rad fået forelagt en række meddelelser om  
udvikling af nye politikker på EF-plan.
I første del af denne meddelelse om den økonomiske og sociale situa­
tion analyseres de økonomiske resultater for 1983 og udsigterne for 
1984. I anden del gennemgås de usikkerhedsmomenter, et varigt opsving 
er behæftet med, medens tredje del indeholder forslag til, hvordan 
man kan skabe de bedste rammer om opsvinget.
I. EF-landenes økonomiske resultater for 1983 og udsigter for 1984
A. Der er et vist opsving i  gang i  EF, som ventes at blive kraf­
tigere i  1984. Den reelle vækstrate, som var negativ i  1981 
(-0,4%), ventes at ligge på +0,5% i  1983 og +1,5% i  1984. Tre 
faktorer er karakteristiske for dette opsving:
- der er tale om et langsomt opsving, som er betydeligt 
svagere end f.eks. i  USA (+3,5% i  1983, +4^>% i  1984) og 
Japan (+2,8% i  1983, +3,6% i  1984),
- det er ulige fordelt mellem medlemsstaterne. Gennemsnits­
tallet for EF skyldes i  vid udstrækning resultaterne for 
Tyskland (+0,7% i  1983 og +2,1% i  1984) og Det forenede Konge­
rige (+2,8% i  1983 og +2,2% i  1984), idet vækstraten i  fem 
andre medlemsstater bliver negativ i  1983 og ventes at blive 
lav i  1984,

- opsvinget er skrøbeligt, i  det omfang det hovedsagelig skyldes en  
hurtig stigning i  privatforbruget, en genopbygning af lagrene og
en stigning i  boligbyggeriet. Meget tyder på, at investeringerne og  
eksportefterspørgslen i  1983 kun har ydet et ringe bidrag til konjunk­
turforbedringen. I 1984 ventes verdensimporten derimod at stige med ca.  
3,5% i  faste priser (+0,1% i  1983), hvilket vil bidrage til at styrke  
opsvinget.
I 1983 begyndte arbejdsløsheden at stige langsommere, og i  første halvår  
sås endog tegn på en stabilisering. Dette må imidlertid ses i  lyset af  
to forhold:
- den stabilisering af arbejdsløshedsprocenten, der begyndte at tage  
form i  sidste del af første halvår af 1983, må fortolkes med for­
sigtighed, og det er vanskeligt at afgøre, om tendenserne virkelig  
har vendt sig i  EF efter tre år med konstant stigende arbejdsløshed.
Der er fortsat usikkerhed omkring den adfærd, der påvirker udviklingen
i  erhvervsfrekvensen og mere generelt i  udbudet af arbejdskraft samt om,  
hvilke konsekvenser det begyndende økonomiske opsving og de konkrete  
beskæftigelsespolitiske foranstaltninger vil få for efterspørgslen efter  
arbejdskraft,
- både arbejdsløshedsprocenten i  1983 (10,4% af arbejdsstyrken) og udsig­
terne for 1984 (  10,9%) bekræfter, at arbejdsløshedsproblemet stadig
er alvorligt, selv om der er tegn på et opsving, og at et af hovedmålene  
i den økonomiske politik derfor fortsat må være at få vendt tendensen og  
derefter nedbragt arbejdsløsheden,
Der konstateres en langt større konvergens i  de økonomiske resultater:
1) inflationen er faldet hurtigt: efter en årrække med kraftige stig­
ninger i  forbrugspriserne (+11,2% i  1980, +10,1% i  1981, +8,7% i  1982),  
ventes inflationen at blive bragt ned på 6,3% i  1983 og 5,6% i  1984.

- 3 -
Disse gennemsnitstal for EF dækker over en bedre konvergens mellem 
medlemsstaternes inflationsrater. Divergensen mellem inflationsra­
terne, der i  1980 svingede fra 5,5% (BRD) til over 20% (Italien og 
Grækenland), vil i  1983 blive indsnævret til mellem 3% (Nederlandene) 
og ca. 15% (Italien og Grækenland) og i  1984 til mellem 3,5% (BRD) 
og ca. 11,5% (Italien), når man ser bort fra Grækenland, hvor infla­
tionen fortsat vil ligge på 18,5%.
2) Der er gradvis ved at blive skabt ligevægt på de løbende poster på  
betalingsbalancen i  EF. Efter underskuddene på 1,3% af BNP i  1980  
og 0,6% i  1981 og 1982 ventes ligevægten nået i  1984 (-0,3% i  1983).
Også på dette område ventes de store forskelle mellem medlemsstaterne  
i  1981 og 1982 at blive indsnævret, blandt andet som følge af en  
klar bedring af Belgiens, Danmarks, Frankrigs og Italiens betalings-  
belancer.
3) Med hensyn til det offentliges gennemsnitlige finansieringsbehov,  
som ganske vist fortsat vil ligge på et højt niveau, nemlig på om­
kring 5,4% af BNP i  1983, ses der endelig tegn til en stabilisering,  
og det ventes endog at kunne blive bragt ned på ca. 4,7% af BNP i  
1984. Renter og afdrag på statsgælden udgør en betydelig del af dette  
underskud: hvis man så bort fra nettorentebetalingerne, ville undei—  
skuddet faktisk kun udgøre 0,6% af BNP i  1984.
II. Usi kkerhedsmomenterne
Udsigterne til et varigt og tilstrækkeligt stabilt opsving påvirkes af 
tre faktorer, nemlig den internationale monetære og finansielle situa­
tion, øgede investeringer og styrkelse af EF's økonomiske strukturer.
A. Manglende_internati_onal_stabili_tet
1) Renteniveauet, navnlig realrenten, vil fortsat ligge alt
for højt, og dette skyldes i  vid udstrækning USA's budgetpolitik. 
Bortset fra, at det ikke er normalt med en så høj rente på et tids-

punkt, hvor aktivitetsniveauet igen er stigende, er de alt for høje real­
rentesatser en stor belastning for udviklingslandenes økonomi. Udlands­
gælden lægger fortsat en alt for stor dæmper pi disse landes udvikling.  
Der er ligeledes risiko for, at den kan påvirke opsvinget i  industrilan­
dene, hvor der er behov for en lavere rente for at øge investeringerne,  
hvilket i  sig selv er nøglen til vedvarende vækst.
2) Desuden er valutakurserne stadig stærkt svingende, og kursniveauet stir  
ikke i  noget rimeligt forhold til de fundamentale økonomiske resultater.  
Denne situation kan kun opmuntre til ren spekulation, som sluger en alt  
for stor del af opsparingen. Den kan ligeledes tilskynde til protektio­
nistiske reaktioner; den udgør derfor en usikkerhedsfaktor, som hæmmer  
et investeringsopsving i  eksportsektorerne.
Den kraftige opskrivning af dollaren i  de seneste måneder har forbedret  
Europas konkurrenceevne over for USA, men da den japanske yen og de  
øvrige østasiatiske landes valutaer fortsat er svage, har Fællesskabet  
reelt kun vundet lidt.
3) Endelig er der stadigvæk problemer med den internationale gældsætning.
En af de vigtigste forudsætninger for at finde en varig løsning på dette  
problem er, at der opnås en stabilisering af den finansielle situation,  
som må følges op med en hensigtsmæssig tilpasningspolitik, en forøgelse  
af de finansielle midler og en styrkelse af de internationale institutio­
ners overvågningsfunktioner, og i  særdeleshed, at opsvinget i  industri­
landene varer ved.
®9Éde_2Qvesteringer
Kun et opsving i  investeringerne, navnlig i  erhvervsinvesteringerne, vil  
kunne sikre et varigt økonomisk opsving og gradvis forbedre den potentielle  
økonomiske vækstrate i  EF (1), der er faldet fra 4,7% om året i  perioden  
1969-1973 til ca. 2% i  perioden 1975-1983. Samtidig faldt investeringernes  
andel af BNP fra 21% om året i  perioden 1971-1980 til under 19% i  1983.
(1) Ved den potentielle vækstrate forstås den vækstrate, som kan opnås  
ved en maksimal udnyttelse af produktionskapaciteten.

- 5 -
C- StorkeLst_af EF^s_økonomi^ke_strykturer
I de seneste 10 år er EF's økonomi blevet udsat for en lang række vold­
somme chck: oliepriserne er blevet seksdoblet på 6 år, arbejdsstyrken  
er steget med gennemsnitligt 0,8% om året, det internationale valuta­
system er brudt sammen netop på et tidspunkt, hvor der begyndte at op­
stå et stort internationalt kapitalmarked, som fremmede massive kapital­
bevægelser, og konkurrencen fra nye industrilande er blevet betydeligt  
hårdere.
På en række områder har EF reageret effektivt over for de sammenbrud,  
der er sket i  verdensøkonomien. For eksempel på energiområdet er det  
lykkedes EF at skabe en betydelig afkobling mellem det nødvendige  
energiforbrug og væksten i  BNP, idet energiforbrugets elasticitet i  
forhold til BNP-væksten er faldet fra 1 i  1973 til 0,65 i  1981.
Men EF er sakket agterud i  forhold til de vigtigste konkurrenter (navn­
lig USA og Japan) på andre områder, der som følge af deres teknologi­
indhold vil være afgørende for EF's fremtidige muligheder for at bevare 
sine markedsandele og erhverve nye. En forbedring af konkurrenceevnen 
på disse områder vil imidlertid både direkte og indirekte kunne styrke 
den europæiske økonomis produktionsbasis og skabe nye, sikre arbejds­
pladser.
For eksempel steg EF's eksport af investeringsgoder i  perioden 1978- 
1981 kun med 5,2% om året i  faste priser, medens USA's eksport i  samme 
periode steg med 8,7% om året og Japans med 11,5% om året. Samme situa­
tion kendetegner udbredelsen af ny teknologi. For eksempel anvendte man 
ved udgangen af 1982 3 000 robotter i  Tyskland, 1 000 i  Det forenede 
Kongerige, 750 i  Frankrig og 600 i  Italien, medens Japan anvendte tæt 
ved 13 000 robotter.
EF-landene har påbegyndt en række strukturtilpasninger, som klart viser 
den europæiske økonomis tilpasningsevne, men EF må fortsat leve op til 
kravene om teknologisk udvikling og konkurrenceevne, som i  vid udstræk­
ning er afgørende for, om det lykkes at løse beskæftigelsesproblemerne. 
Det er derfor fortsat af allerstørste betydning, at tilpasningen af pro­
duktionsstrukturerne til de nye efterspørgselsvilkår og de internatio­
nale konkurrencevilkår videreføres og endog styrkes på visse områder. 
Denne indsats på mellemlang sigt kan ikke adskskilles fra den, der tager 
sigte på at genskabe den fundamentale ligevægt (priser og betalingsba­
lance). Der må være sammenhæng mellem konjunkturpolitikken og strukturpo­
litikken, for de er indbyrdes afhængige.

-  6 -
III. ØKONOMISK-POLITISKE RETNINGSLINJER
Den økonomiske udvikling i  1983 og prognoserne for 1984 bekræfter, at der  
er et konjunkturopsving pi vej, omend det er beskedent, modsætningsfyldt  
og stadig tøvende.
En konsolidering af dette opsving - som er det første siden 1979 - må derfor  
betragtes som en afgørende fase i  udviklingen henimod en varig og stabil  
vækst. Men den enkelte medlemsstats dispositionsfrihed er begrænset og  
usikkerheden med hensyn til udefra kommende begivenheder betydelig:  
Indførelsen af strukturer, der kan bane vejen for et varigt opsving, mi  
derfor være genstand for lige så stor opmærksomhed som de første tegn på  
en måske forbigående konjunkturforbedring.
Virkeliggørelsen af dette mål er betinget af, at medlemsstaterne fortsat 
koordinerer deres økonomiske politik og udnytter de muligheder, som  
Fællesskabet indebærer, fuldt ud.
A. Medlemsstaternes_økonomi_ske_politi_k
Medlemsstaternes økonomiske politik i 1984 bør:
- fastholde inflationsafdæmpningen som det vigtigste mål;
- skabe de nødvendige forudsætninger for et gradvist, men varigt og  
stabilt økonomisk opsving, bl.a. ved iværksættelse af politiske foran­
staltninger, der tager sigte på at øge investeringerne og dermed styrke  
de økonomiske beslutningstageres tillid;
- være troværidg, dvs. præget af beslutsomhed; dette indebærer bl.a.  
fastsættelse af realistiske mål og spredning af terminerne, hvilket  
dog ikke bør hindre anvendelsen af fleksible metoder;
- tilgodese nødvendigheden af en indkomstudvikling, som er forenelig  
med den tilstræbte genoprettelse af de fundamentale ligevægte og  
hensynet til erhvervslivets konkurrenceevne.

- 7 -
1) På budgetområdet var medlemsstaterne allerede inden det begyndende  
opsving gået i  gang med at løse de meget vanskelige problemer; dette  
arbejde bør fortsætte. På et tidspunkt, hvor de første resultater  
begynder at vise sig, bør en videreførelse af afviklingen af under­
skuddene såvel som en gradvis reduktion af de offentlige udgifters andel  
i  produktionen nemlig fortsat betragtes som de vigtigste mål. En
sådan udvikling er nødvendig såvel under hensyntagen til de økonomiske  
virkninger - f.eks. på investeringerne - af alt for store underskud  
som på grund af størrelsen af den offentlige gæld i  de fleste af  
medlemsstaterne. Denne budgetpolitik bør dog ikke gennemføres uden  
hensyntagen til de konsekvenser, den kunne få på udbud og efter­
spørgsel; den klart tilstræbte afvikling af underskuddene bør således  
afstemmes efter konjunkturudviklingen, f.eks. bør de lande, som  
allerede har gennemført en stor del af deres tilpasningsproces  
(inflation, udenrigsøkonomisk ligevægt), og som har offentlige under­
skud af beskedne dimensioner, undgå at reducere deres offentlige  
underskud i  et alt for hastigt tempo. Under alle omstændigheder  
vil det være hensigtsmæssigt i  tilfælde af et nyt økonomisk tilbage­
slag at lade de automatiske stabilisatorer udfolde sig frit.
2) På det pengepolitiske område spiller udefra kommende begivenheder  
fortsat en afgørende rolle. Dog har det vist sig, at en politik,  
der lægger hovedvægten på en lempelse af realrentesatserne - selv  
om dette måtte indebære en forøgelse af afstanden til rentesat­
serne på de internationale markeder - er praktisk gennemførlig;  
under forudsætning af, at inflationsafdæmpningen befæstes, bør
en sådan politik opretholdes i  betragtning af, at en rentesænkning  
er af afgørende betydning for konsolideringen af det økonomiske  
opsving. Denne målsætning indebærer, at de monetære aggregater  
styres i  overensstemmelse hermed, dog uden at dette medfører  
voldsomme pengepolitiske ændringer.

Fællesskabets rolle
1) Som erfaringerne fra de senere år har vist, fører en snæver samordning  
på fællesskabsplan af medlemsstaternes økonomiske politik, hvad enten  
det drejer sig om den samlede økonomiske politik eller en politik,  
der skal føres på et bestemt område, som f.eks. de offentlige finan­
ser eller investeringerne, til øget effektivitet og voksende tiltid.
I denne henseende er EMS blevet et væsentligt fælles grundlag for  
den økonomisk-politi ske styring på fællesskabsniveau. EMS bidrager  
til at udforme analyser, stille diagnoser og fastsætte prioriteter  
i  fællesskab, idet den er et væsentligt instrument i  bestræbelserne  
for at skabe konvergens og sammenhæng mellem EF-landenes økonomiske  
politik. Via den øgede overensstemmelse mellem EF-landenes økonomiske  
politik kan EMS desuden bidrage til at gøre den enkelte medlemsstats  
økonomiske politik mere effektiv. Derfor ville en styrkelse af EMS  
fremme valutastabiliteten, øge den økonomiske disciplin og gøre  
medlemsstaternes økonomiske politik mere effektiv.
På det internationale plan indebærer usikkerheden med hensyn til  
valutakurserne, renteniveauet samt konsekvenserne heraf for den  
finansielle situation i  stærkt gældbundne lande fortsat en alvorlig  
risiko for den økonomiske situation. De internationale monetære og  
finansielle relationer må derfor stabiliseres. Forskellige foreteelser,  
som har fundet sted for nylig, såsom det af De forenede Stater og  
Japan afgivne løfte vedrørende yen-kursen, bekræfter, således som  
Fællesskabet har understreget adskillige gange, at det enkelte lands  
økonomi ikke kan tåle urealistiske valutakurser i  en alt for lang  
periode. Medlemsstaterne må, særlig i  forbindelse med de drøftelser,  
der er indledt efter topmødet i  Williamsburg, udforme en nøje samstemt  
udtalelse om nødvendigheden af en organiseret valutarisk samordning  
på internationalt plan. Det er meget vigtigt, at Fællesskabet har  
besluttet at indtage en fælles holdning og om muligt at fremsætte  
fælles forslag i  de kommende drøftelser om IMF's rolle, skabelsen og  
fordelingen af likviditeten samt valutakurserne.

- 9 -
1) Fællesskabet udgør endvidere en økonomisk helhed, som - forudsat at  
det udnyttes systematisk - kan bidrage direkte til løsningen af de  
nuværende økonomiske vanskeligheder ved at danne rammen om fælles  
initiativer med henblik på at øge investeringerne, fremskynde til­
pasningen af medlemsstaternes økonomi og styrke konkurrencestruk­
turerne. Kommissionen har forelagt Rådet en række forslag, som  
tager sigte på en mere aktiv udnyttelse af de fordele, Fællesskabet  
frembyder, og som er baseret på følgende principper:
- en udbygning af enhedsmarkedet i  bred forstand (dvs. inkl.  
tekniske standarder), således at virksomhederne får bedre udvik­
lingsmuligheder og dermed et højere produktivitetsniveau;
- udformningen af en fælles politik med hensyn til løsningen af
de problemer, der er knyttet til en fremtid med avanceret tekno­
logi, og en bedre samordning af de af medlemsstaterne anvendte  
midler skulle gøre tilpasningen af produktionsstrukturerne mere  
effektiv;
- endelig skulle iværksættelsen af foranstaltninger, der fører til  
oprettelse af et integreret kapitalmarked svarende til den  
samlede opsparing i  Fællesskabet, åbne mulighed for en mindre  
omkostningskrævende og mere effektiv frigørelse af de øgede  
finansielle midler til gavn for investeringerne, særlig inden  
for industrien.
IV. Særlige bemærkninger vedrørende arbejdsløshedsproblemet
Arbejdsløsheden er fortsat Fællesskabets største problem. End ikke  
udsigten til et beskedent økonomisk opsving i  1984 giver håb om en  
mindskelse af arbejdsløshedsprocenten. I en sådan situation er  
specifikke beskæftigelsesforanstaltninger fortsat nødvendige. De bør  
have hurtige og direkte virkninger på arbejdsløsheden i  takt med det  
økonomiske opsving.

ErhvervsuddanneIsesprogrammerne åbner bl.a. mulighed for at påvirke den struk­
turelle arbejdsløshed ved at tilpasse udbuddet af arbejdskraft til den tek­
nologiske udvikling. Sådanne programmer er særdeles vigtige, især for de  
unge arbejdsløse, og de bør fortsat have højeste prioritet.
Udarbejdelsen af programmer for lokale initiativer vil kunne fremme opret­
telsen af lokale, selvstændige arbejdspladser eller arbejdsplader i  meget  
små service- og industrivirksomheder. Disse programmer fortjener at blive  
støttet, bl.a. via rådgivning i  organisatoriske, skattemæssige og lovgivning­
mæssige spørgsmål.
Spørgsmålet om en reduktion og en omlægning af arbejdstiden er fortsat i  
centrum for drøftelserne vedrørende beskæftigelsespolitiske foranstaltninger,  
samtidig med at der sker en mangedobling af initiativer, der på forskellig  
vis indvirker på arbejdstiden. Om disse aktioner fører til oprettelse af  
varige arbejdspladser, afhænger i  høj grad af vilkårene for deres gennemførelse,  
f.eks. i hvilket omfang de ledsages af en øget fleksibilitet i  anvendelsen  
af produktionsudstyret, og i  hvor høj grad hensynet til virksomhedernes  
konkurrenceevne tilgodeses.
Af de forskellige midler til nedsættelse af arbejdstiden åbner førtidspen­
sioneringen mulighed for en direkte påvirkning af antallet af arbejdsløse.
Dog bør der ved iværksættelsen af foranstaltninger af denne art tages hensyn  
til såvel de mulige konsekvenser for socialsikringsbudgettet som udsigterne  
med hensyn til den demografiske udvikling.

d e vitiTitisTE  itmrATt'Ren  f o r d e t  e u p o °iiskc
HLLlSSKAH <’>
I  Tabel 1: bruttonationalprodukt (proctntvii indring 1  fatte  
I  priitr i  forhold til det foregående år, EF 1970-8AJ
I
!
I1 9 7 0
1 9 7 91 9 7 9 1 9 8 0 1 9 8 1 1 9 8 2 1 9 8 3 1 9 8 4
I f l 3.2 2.4 3.0 -1.8 1.0 -.9 .6
I DK 2.6 3.7 -1.1 .1 3.4 2.2 1.2
ID 2.9 4.1 1.9 .2 -1.0 .7 2.1
\C R 4.8 3.7 1.6 -.7 .0 .0 1.5\r 3.6 3.2 1.3 .2 1.8 -. 3 .  4
11 H L 4.4 2. S 2.8 1.1 1.2 .5 1 .8
U 3.2 4.9 3.9 -.2 -.3 -.8 1.5
li 3.1 4.0 1.7 -1.8 -1.1 -2.4 -1.0
\N L 3.6 2 .1 .9 -1.2 -1.6 .3 .0
I UK 2.2 1.6 -2.0 -2.0 1.5 2.8 2.2
i  E G 3 .1 3.3 1.3 -.4 .4 .5 1.5I.......... ............. .......... .
I  
T ib»l 2: Aflededt pr 1  vat forbrugspr i  »*r (procentvis indringt  
I  forhold til det foregående 3r, EF 1970-81)
I.................................................................................................................
I I 1 9 7 0
1
1 1 9 7 91 9 7 9 1 9 8 0 1 9 8 1 1 9 8 2 1 9 8 3 1 ) 8 4
I S 6.7 3.8 7.0 8.9 7.4 7.8 S . i
I S* 9.8 10.2 11.2 11.8 9.8 6.6 S.  * 8
1 0 5 .1 4.2 5 .4 5.6 5.3 3.0 3 .2
1 GR 11.  5 17.5 22.  2 24.4 2 1 . 1 20.5 18.5
1F 8.6 10.6 13.3 12.9 1 0 .9 9.0 7 .1
\ I R L 12.  8 14.2 17.6 19.  5 1 7 .1 11.0 8.8
\ I 1 3 .1 15.0 20.3 19.  0 1 6.7 15.0 1 1 .1
li 6.3 5 .8 7.7 7.7 10.0 8 .4 7.7
\N L 7.5 4.0 6.7 6.2 5 .7 2.8 3.6
\U K 12.  3 13.2 16.4 11.0 8.0 5 .7 5.8
i  SO 9.1 8.9 11.2 1 0 .1 8.7 6.3 5.6
Tabel j: ArbeJ fslushedstsi let 1  procent af arbejdutyrken  
(Cf 1970-34)
1 9 7 0
1 9 7 91 9 7 9 1 9 8 0 1 9 8 1 1 9 8 2 1 9 8 3 1 9 8 4
S 5.0 8.7 9.4 11.6 12.6 14.4 15.3
DK 3.3 5.3 6.1 8.3 9.7 10.7 U1.8
O 2.5 3.4 3.4 4.7 6.8 8.6 i 8.7
GR - (2.2) (2.8) (1.2) (6.1) (7.8) (8.7)r 3.3 6.0 6.4 7.8 8.7 8.9 9.7
1R L 7.1 7.4 8.3 10.2 11.7 m.6 16.6
I 5.6 7.5 8.0 8.8 8.7 9.0 9.4
i .2 .7 .7 1.0 1.2 1.8 2.4
N L 3.0 4.  1 4.7 7.  1 12.7 15.6 17.6
UK 4.0 5.0 6.4 9.6 11.1 11.7 11.9
S C 3.8 5.3 5 .9 7.8 9.5 10.4 10.9j  Tabel 4: betalingsbalancens ladende poster  
|  (i procent af BNP, Cf 1970-84)
1
1
11 9 7 0
1 9 7 91 9 7 9 1 9 8 0 1 9 8 1 1 9 8 2 1 9 8 3 1 9 8 4
|- - - - - - - - - -
\B .
4 -2.7 -4.7 -4.  2 -3.6 -2.4 -1.5
1 D K -2.9 -4.7 -3.7 -3.  1 -4.2 -2.2 -1.3
1D .9 -.8 -1.9 -1.0 .5 .9 .9
\C R -2.8 -2.9 -.9 -.2 -3.8 -5.0 -5.5
1 f -.3 .0 ■ i .4 -1.4 -2.9 -1.8 -1 .2
U R L -4.2 -11.2 -10.  0 -13.  1 -8.3 -2.6 -.6
U -.2 1.7 -2.4 -2.3 -1.6 -. 4 -.2
1 5 22.5 28.3 22.6 31.  1 3 8 .8 37.2 3 6 .3
1 M L 1.3 -1.1 -1.5 2.2 2.7 3.3 4 .4
1 UK -.9 .0 1.6 2.4 1 .5 .  2 -.2
i  sc -.1 *. H -1.3 - .b -.6 -.2 .0
Tabel 3: Det offentliges samlede, lOnglvning eller lånoptagelse  
(-> (i arocent af BNP, EF 1970-84) I
1 9 7 0
1 9 7 91 9 7 9 1 9 8 0 1 9 8 1 1 9 8 2 1 9 8 3 1 9 8 4
S -4.2 -6.9 -9.4 -12.6 -11.9 -12.2 -11.1
i DK .0 -3.1 -5.9 -7.0 -9.1 -8.8 -7.8
,  D -1.5 -3.0 -3.5 -3.9 -3.5 -3.3 -2.1
\G R -4.4 -4.8 -5.4 -10.  1 -6.4 -6.3 -6.3
I P -.6 -.8 .5 -1.8 -2.7 -3.1 -3.3
U R L -8.5 -11.9 -12.8 -15.8 -16.2 -13.4 -11.8
U -8.6 -9.5 -8.4 -11.7 -11.9 -11.9 -10.0
li 2.3 .1 -1.8 -2.3 -2.0 -2.9 -1.5
1 N L -1.3 -2.0 -3.4 -5.  2 -6.9 -6.7 -7.1
IU K -3.2 -3.3 -3.5 -2.9 -2.1 -2.2 -2.1
1S C -2.9 -3.6 -3.5 -5.2 -5.  2 -5.4 -4.7|  Tabel 6: Pengemangde H2/H3 (procentvis undring ved »rets  
|  udgang i  forhold til 12 m.ineder t  idl igere, Ef 1770-34!
I................................... i-
I 
I 1970 !
I I - 1 9 7 9  1 9 8 0  1 9 8 1  1 9 8 2  1 9 8 3  1 9 8 4  .
1 9 7 9
1. . . . . . . . . . . . .
I S 1
0.9 6.0 2.7 6 .6 5.7 5.0J
b . l i
IS* 11.0 9.9 10.9 9.6 11.7 12.5 7 .5 |
IS 1 0 .1 6.0 6.2 5.0 7.1 7.5 5.5 ‘
I GR 23.3 1 8.4 24.7 34.3 29.  1 22.6 20.2  |
1P 15.4 1 4.4 9.7 11.4 10.8 8 .8 6.5
1I R L 18.2 19.0 16.9 1 7 .4 12.9 14.4 14.4  >
11 19.6 20.3 12.0 16.0 17.2 16.0 11.0  ,
li - - - - - -
1 * 5 11.6 7.6 3.6 5.2 7.6 5.5 6.0  |
1 UK 13.6 1 2.7 18.6 14.6 9.3 10.6 8 .6
i EG 13.9 1 1.9 10.  5 1 0.8 10.7 10.1 7 .8
(1) oplysningerne i  tabellerne stammer fra prognoser udarbejdet i  oktober,  
vaksten i  USA bliver i  1984 muligvis stprre end antaget. Udsigterne  
vedrørende betatingsbalance (og i  mindre omfang vakst) kan for Felles-  
stabet som helhed derfor vise sig gunstigere end gengivet i  tabellerne  
ovenfor.