P9_TA(2021)0260

Nye veje for lovlig arbejdskraftmigration

Europa-Parlamentets beslutning af 20. maj 2021 om nye veje for lovlig arbejdskraftmigration (2020/2010(INI))

(2022/C 15/21)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 3, stk. 2, og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 79,

— der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, navnlig artikel 2 i protokol 4,

— der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel 45,

— der henviser til verdenserklæringen om menneskerettighederne fra 1948, særlig artikel 13,

— der henviser til den europæiske søjle for sociale rettigheder, navnlig princip nr. 5, 6, 10, 12 og 16,

— der henviser til de internationale arbejdsstandarder om arbejdskraftmigration, der blev vedtaget af Den Internationale Arbejdsorganisations Internationale Arbejdskonference, og til den internationale konvention om beskyttelse af vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder, der blev vedtaget af FN's Generalforsamling den 18. december 1990,

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 13. maj 2015 med titlen »En europæisk dagsorden for migration« (COM(2015)0240),

— der henviser til Kommissionens meddelelser af 6. april 2016 med titlen »Om en reform af det fælles europæiske asylsystem og om fremme af lovlige migrationsveje til Europa« (COM(2016)0197) og af 12. september 2018 med titlen »Forbedringen af mulighederne for lovlig migration til Europa: en uomgængelig del af en afbalanceret og samlet migrationspolitik« (COM(2018)0635),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 23. september 2020 om en ny pagt om migration og asyl (COM(2020)0609),

— der henviser til handlingsplanen og den politiske erklæring, der blev vedtaget på topmødet mellem EU og Afrika om migration i Valletta den 11.-12. november 2015, særlig deres respektive dele om lovlig migration og mobilitet,

— der henviser til den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration af 10. december 2018,

— der henviser til EU's Nødtrustfond for Afrika,

— der henviser til sin beslutning af 12. april 2016 om situationen i Middelhavet og behovet for en holistisk EU-tilgang til migration (1),

— der henviser til sit arbejdsdokument af 15. januar 2016 om udvikling af hensigtsmæssige og lovlige kanaler for økonomisk migration (2),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 24. november 2020 med titlen »Handlingsplan om integration og inklusion 2021-2017« (COM(2020)0758),

— der henviser til sin beslutning af 19. juni 2020 om europæisk beskyttelse af grænsearbejdere og sæsonarbejdere i forbindelse med covid-19-krisen (3),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1149 af 20. juni 2019 om oprettelse af en europæisk arbejdsmarkedsmyndighed (4),

— der henviser til studierne foretaget af Temaafdelingen for Borgernes Rettigheder og Konstitutionelle Anliggender under Generaldirektoratet for Interne Politikker fra september 2015 med titlen »Exploring new avenues for legislation for labour migration to the European Union« og fra oktober 2015 med titlen »EU cooperation with third countries in the field of migration« og til EPRS' studie fra marts 2019 med titlen »The cost of non-Europe in the area of legal migration«,

— der henviser til Kommissionens kvalitetskontrol af EU's lovgivning om lovlig migration af 29. marts 2019 (»kvalitetskontrollen«),

— der henviser til Kommissionens Fælles Forskningscenters undersøgelse af 23. april 2020 med titlen »Immigrant Key Workers: Their Contribution to Europe's COVID-19 Response« og den tekniske rapport af 19. maj 2020 med titlen »A vulnerable workforce: Migrant workers in the COVID-19 pandemic«,

— der henviser til studierne fra Det Europæiske Migrationsnetværk,

— der henviser til studierne fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling,

— der henviser til FN's særlige rapportør om migranters menneskerettigheders arbejde og rapporter,

— der henviser til Europarådets arbejde, rapporter og beslutninger,

— der henviser til Den Internationale Organisation for Migrations arbejde og rapporter,

— der henviser til gældende EU-ret om arbejdskraftmigration, som blev udviklet mellem 2004 og 2016 og regulerer indrejse- og opholdsbetingelserne samt rettighederne for arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, og som omfatter:

— Rådets direktiv 2009/50/EF af 25. maj 2009 om indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på højt kvalificeret beskæftigelse (5) (direktivet om det blå EU-kort),

— Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/98/EU af 13. december 2011 om én enkelt ansøgningsprocedure for en kombineret tilladelse til tredjelandsstatsborgere til at opholde sig og arbejde på en medlemsstats område og om et sæt fælles rettigheder for arbejdstagere fra tredjelande, der har lovligt ophold i en medlemsstat (6) (direktivet om en kombineret tilladelse),

— Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/36/EU af 26. februar 2014 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på arbejde som sæsonarbejdere (7) (direktivet om sæsonarbejdere),

— Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/66/EU af 15. maj 2014 om indrejse- og opholdsbetingelser for virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere (8) (ICT-direktivet),

— Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/801 af 11. maj 2016 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på forskning, studier, praktik, volontørtjeneste, elevudvekslingsprogrammer eller uddannelsesprojekter, og au pair-ansættelse (9),

— der henviser til Kommissionens forslag af 7. juni 2016 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på beskæftigelse af højt kvalificerede arbejdstagere (COM(2016)0378) og de respektive holdninger, som Europa-Parlamentet og Rådet vedtog i 2017,

— der henviser til de direktiver, der regulerer betingelserne for indrejse og ophold og rettighederne for andre mere generelle kategorier af tredjelandsstatsborgere, såsom direktiverne om ret til familiesammenføring (10) og om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (11),

— der henviser til de direktiver, der regulerer betingelserne for indrejse og ophold for kategorier af tredjelandsstatsborgere, som ikke indrejser i EU for at arbejde, men som har tilladelse til det, såsom de direktiver, der giver personer, som er omfattet af international beskyttelse, ret til adgang til beskæftigelse og til at drive selvstændig virksomhed, efter at deres status er blevet anerkendt, eller som giver personer, der søger om international beskyttelse, adgang til arbejdsmarkedet senest ni måneder efter, at deres ansøgning er indgivet,

— der henviser til forretningsordenens artikel 54,

— der henviser til udtalelse fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (A9-0143/2021),

A. der henviser til, at den nuværende EU-lovramme om lovlig arbejdskraftmigration er fragmenteret og består af sektordirektiver, som fastsætter indrejse- og opholdsbetingelserne for specifikke kategorier af tredjelandsstatsborgere;

B. der henviser til, at et kludetæppe af regler på basis af 27 nationale tilgange gør Unionen og dens medlemsstater til en uattraktiv destination for lovlig migration;

C. der henviser til, at lovlig migration, på trods af den hensigt, der er redegjort for i den europæiske dagsorden for migration, om at efterstræbe en samlet tilgang, nærmest ikke har været afspejlet i udviklingen i EU-migrationspolitik siden 2015;

D. der henviser til, at den nye pagt om migration og asyl ikke indeholder nogen specifikke forslag om lovlig arbejdskraftmigration, selv om lovlig arbejdskraftmigration er et uundværligt element i en omfattende migrations- og asylpolitik;

E. der henviser til, at den nuværende lovgivningsmæssige ramme er rettet mod ansættelse ved enten multinationale selskaber (ICT-direktivet) eller i højkompetencesektorer eller sektorer med høje lønninger på Unionens arbejdsmarkeder (direktivet om det blå EU-kort), hvor kun ét direktiv er rettet mod lavtlønnet migration (direktivet om sæsonarbejdere);

F. der henviser til, at der er mangel på arbejdskraft i EU inden for specifikke kvalifikationsniveauer, sektorer og erhverv, herunder til job med beskedne kvalifikationskrav (12); der henviser til, at Kommissionens meddelelse fra 2018 om forbedringen af mulighederne for lovlig migration til Europa erkender manglen inden for »håndværksfagene« og »erhverv, hvor der kræves færre formelle kvalifikationer«;

G. der henviser til, at covid-19-pandemien har fremhævet vores stærke afhængighed af arbejdstagere i frontlinjen og den centrale rolle, som vandrende arbejdstagere spiller med hensyn til at levere tjenester i frontlinjen i EU, hvor der sker en hastig aldring af befolkningerne, og hvor i gennemsnit 13 % af de vigtigste arbejdstagere er indvandrere (13); der henviser til, at covid-19 i betydelig grad har påvirket migranter, deres familier, værtssamfund og hjemlande og også har forværret de eksisterende sårbarheder, som vandrende arbejdstagere og deres familier står over for i hele EU, hvilket hæmmer deres mobilitet, adgang til arbejdsmarkedet, ret til anstændige arbejdsforhold og adgang til social omsorg og sundhedspleje;

H. der henviser til, at den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration styrker samarbejdet om migration og anerkender alle medlemsstaters fælles ansvar for at imødekomme hinandens behov og bekymringer med hensyn til migration og den overordnede forpligtelse til at respektere, beskytte og overholde alle migranters menneskerettigheder, uanset deres migrationsstatus, samtidig med at alle samfunds sikkerhed og velstand sikres;

1. tager udgangspunkt i princippet om, at migration er normal, og at folk hele tiden er i bevægelse; anerkender det bidrag, som tredjelandsstatsborgere yder til vores samfund, økonomier og kulturer, og understreger, at migration skal håndteres på velordnet, sikker og formelt korrekt vis; mener, at EU for at etablere nye veje for lovlig arbejdskraftmigration skal sætte ambitiøse og fremtidssikrede mål, samtidig med at der gøres effektiv brug af de eksisterende retlige og politiske rammer, og at de forbedres;

EU's nuværende lovgivningsmæssige ramme

2. bemærker, at artikel 79 i TEUF indeholder bestemmelser om forvaltning af lovlig migration på EU-plan og forpligter medlemsstaterne til at udvikle en fælles indvandringspolitik, herunder fælles regler for indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere og definitioner af de rettigheder, de er omfattet af, når de opholder sig lovligt i Unionen, herunder betingelserne for retten til fri bevægelighed og ophold i andre medlemsstater; erkender, at artikel 79, stk. 5, i TEUF udtrykkeligt fastslår, at medlemsstaterne bevarer retten til at fastlægge antallet af tredjelandsstatsborgere, der kan indrejse fra tredjelande på deres område for at søge arbejde;

3. understreger de positive virkninger af EU-rammen for lovlig arbejdskraftmigration, som Kommissionen konstaterede i sin kvalitetskontrol; bemærker, at der er en grad af harmonisering for så vidt angår betingelser, procedurer og rettigheder og øget retssikkerhed for tredjelandsstatsborgere, arbejdsgivere og lokale, regionale og nationale forvaltninger; bemærker endvidere fordelene ved denne harmonisering for konkurrencen på EU's arbejdsmarkeder;

4. understreger, at en EU-tilgang til lovlig arbejdskraftmigration ikke automatisk udelukker behovet for nationale lovgivningsmæssige rammer; minder imidlertid om, at den eksisterende EU-ramme for lovlig migration til Unionen er fragmenteret, fokuserer på specifikke kategorier af arbejdstagere, primært arbejdstagere, der er beskæftiget i sektorer med høje lønninger, ikke behandler disse kategorier af arbejdstagere på samme måde, herunder ved at fastsætte forskellige niveauer af rettigheder, og giver mulighed for parallelle nationale lovgivningsmæssige rammer; understreger, at det nuværende asymmetriske kludetæppe af national lovgivning og EU-lovgivning, der ganske vist afspejler forskellene mellem de nationale arbejdsmarkeder, sætter disse nationale lovgivningsrammer i konkurrence med hinanden og EU-rammen, hvilket følgelig indebærer bureaukratiske procedurer for både potentielle arbejdstagere og arbejdsgivere;

5. mener, at en sådan tilgang kun tjener kortsigtede behov og ikke er i overensstemmelse med Unionens mål om en samlet tilgang til migrationspolitikken; er af den opfattelse, at lovlig arbejdskraftmigration, hvis den er veludformet og velforvaltet, kan være en kilde til velstand, innovation og vækst for både afsender- og modtagerlande;

6. fremhæver, at Kommissionen i forbindelse med sin kvalitetskontrol nåede frem til en lignende konklusion og påpegede behovet for at afhjælpe uoverensstemmelser, kløfter og mangler ved hjælp af en lang række foranstaltninger, herunder lovgivningsmæssige foranstaltninger; bemærker endvidere de gunstige virkninger af nye muligheder for lovlig arbejdskraftmigration med hensyn til at reducere irregulær migration, som er farlig for tredjelandsstatsborgere, der søger beskæftigelse i Unionen, og som kan have negative konsekvenser for medlemsstaternes arbejdsmarkeder;

7. er klar over, at den nuværende EU-ramme for lovlig migration til dels blev udviklet for at forhindre udnyttelse af arbejdskraft og for at beskytte rettighederne for arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande; bemærker imidlertid, at de eksisterende direktiver kun har haft begrænset virkning på forebyggelsen af udnyttelse af arbejdskraft, og at vandrende arbejdstagere fortsat oplever ulige behandling og udnyttelse af arbejdskraft; opfordrer Unionen til at træffe samordnede foranstaltninger for at imødegå en sådan ulige behandling og udnyttelse; mener, at anvendelsen af tilladelser af begrænset varighed i tilfælde af udnyttelse er en god praksis, som bør fremmes i hele Unionen; understreger behovet for foranstaltninger til at forbedre tilgængeligheden og effektiviteten af tilsyn på arbejdspladsen; understreger, at der bør indføres effektive klagemekanismer for at beskytte alle vandrende arbejdstagere mod udnyttelse, i overensstemmelse med direktivet fra 2009 om sanktioner over for arbejdsgivere ( 14 ) , som navnlig bør sikre effektiv adgang til domstolsprøvelse og klagemuligheder og dermed sikre lige vilkår;

Vedtagelse af en forenklet strategi

8. påpeger, at den nuværende retlige ramme og medlemsstaternes forskelligartede gennemførelse af de eksisterende direktiver har resulteret i mange uoverensstemmelser for tredjelandsstatsborgere med hensyn til betingelserne for ligebehandling, indrejse og genindrejse, arbejdstilladelse, opholdsstatus, mobilitet inden for EU, socialsikringsordninger, anerkendelse af kvalifikationer og familiesammenføring; bemærker, at disse uoverensstemmelser kan være til hinder for integration; understreger desuden, at disse uoverensstemmelser også skaber vanskeligheder for virksomheder, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere ( 15 ) , og for lokale myndigheder, som leverer integrationstjenester; opfordrer til, at der på nationalt plan formidles relevante oplysninger til virksomheder;

9. understreger merværdien af at have en omfattende EU-ramme for lovlig migration som led i en helhedsorienteret tilgang til migration, da den giver muligheder gennem lovlige og sikre adgangsveje for arbejdsrelateret migration, der forbedrer tredjelandsstatsborgeres adgang til Unionens arbejdsmarked, fremmer en mere velordnet migration, tiltrækker arbejdstagere, studerende og virksomheder, som EU's arbejdsmarked og de nationale arbejdsmarkeder har brug for, bidrager til at underminere smugleres og menneskehandleres kriminelle forretningsmodel og sikrer, at arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, behandles i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, forbedrer adgangen til ordentlige arbejdsbetingelser og fremmer integration på lige fod for mænd og kvinder; mener, at en sådan helhedsorienteret tilgang er til gavn for arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, og deres familier, værtssamfund og hjemlande;

10. gentager, at en bedre og mere konsekvent gennemførelse af den nuværende lovgivningsmæssige ramme, en bedre håndhævelse af de rettigheder, der er fastsat i de eksisterende direktiver, og en bedre formidling af information med henblik på at øge bevidstheden om ansøgningsprocedurerne er de første praktiske skridt, der skal tages;

11. anbefaler, at den lovgivningsmæssige ramme forenkles og harmoniseres ved at ensrette bestemmelserne i de eksisterende direktiver om lovlig migration om ansøgningsprocedurer, begrundelser for indrejse og afslag, proceduremæssige garantier, ligebehandling, adgang til beskæftigelse, herunder retten til at skifte arbejdsgiver, familiesammenføring i overensstemmelse med EU-Domstolens retspraksis og mobilitet inden for EU;

12. glæder sig over Kommissionens planlagte revision af direktivet om en kombineret tilladelse; foreslår, at direktivets anvendelsesområde og anvendelse udvides for at nå ud til en bredere kategori af arbejdstagere; glæder sig endvidere over Kommissionens planlagte revision af direktivet om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding, som giver mulighed for at styrke mobiliteten samt forenkle og harmonisere procedurerne; ser frem til Kommissionens kommende gennemførelsesrapport om direktivet om sæsonarbejdere, som grundigt bør undersøge bestemmelserne om opholdsstatus, ligebehandling og den maksimale opholdsperiode; opfordrer Kommissionen til at overveje en lovgivningsmæssig revision af ovennævnte direktiv efter evalueringen; opfordrer Kommissionen til at foreslå passende lovgivningsmæssige foranstaltninger til forbedring af de eksisterende direktiver ved at tilpasse dem til de mest gunstige bestemmelser;

Forbedring af mobiliteten inden for EU

13. fremhæver, at mobiliteten inden for EU for tredjelandsstatsborgere er et centralt element i EU's politik for lovlig migration, da den giver en klar merværdi, som ikke kan opnås på medlemsstatsplan; minder om, at arbejdskraftens frie bevægelighed bidrager til at matche efterspørgslen med udbuddet på EU's arbejdsmarkeder og i krisetider også kan bidrage til justeringer på arbejdsmarkedet og til den samlede økonomiske vækst;

14. opfordrer medlemsstaterne til at styrke koordineringen mellem de nationale myndigheder med hensyn til ordninger for tredjelandsstatsborgeres mobilitet inden for EU; understreger behovet for at lette indsamlingen af data, statistikker og dokumentation, styrke udvekslingen af oplysninger, koordineringen og samarbejdet mellem de nationale myndigheder for at forbedre effektiviteten og virkningsfuldheden af den gældende EU-ret og for at udnytte EU-merværdien fuldt ud;

15. understreger, at mere harmoniserede og fleksible regler, der fremmer mobiliteten inden for EU, ville være et incitament for tredjelandsstatsborgere, udgøre en positiv foranstaltning for arbejdsgivere og hjælpe medlemsstaterne med at udfylde hullerne på deres arbejdsmarkeder og sætte gang i deres økonomier; understreger endvidere, at mobilitet inden for EU ville give tredjelandsstatsborgere, der allerede befinder sig i EU, mulighed for at forbedre deres integrationsmuligheder;

16. bemærker, at de nyligt vedtagne direktiver om studerende, forskere og virksomhedsinternt udstationerede giver mere vidtrækkende mobilitetsrettigheder til tredjelandsstatsborgere end de direktiver om lovlig migration, der tidligere er vedtaget, såsom det oprindelige direktiv om det blå EU-kort og direktivet om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding;

17. anbefaler, at rettighederne til mobilitet inden for EU styrkes i de eksisterende direktiver om lovlig migration som et første skridt i retning af en forenkling; gentager, at Kommissionen bør foreslå passende lovgivningsmæssige foranstaltninger;

Oprettelse af en talentpulje

18. understreger, at der er behov for nye værktøjer til at hjælpe med at matche arbejdsgivere med potentielle ansatte, afhjælpe mangler på arbejdsmarkedet og lette anerkendelse af formelle kvalifikationer opnået i et tredjeland og færdigheder på EU-niveau; fremhæver, at der er behov for bedre information om lovlig migration til EU for arbejdsgivere og tredjelandsstatsborgere, og at en struktureret og meningsfuld dialog med relevante tredjelande om lovlig migration skal intensiveres;

19. anbefaler, at der udvikles en EU-talentpulje og -matchingplatform, der skal fungere som en kvikskranke for arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, arbejdsgivere i EU og nationale forvaltninger; noterer sig Kommissionens plan om at undersøge udviklingen af en sådan talentpulje; anbefaler, at dette bør omfatte alle beskæftigelsessektorer for lavtuddannede, mellem- og højtuddannede arbejdstagere samt lønnede og selvstændige arbejdstagere, herunder i små og mellemstore virksomheder og nystartede virksomheder; bemærker, at inddragelsen af offentlige arbejdsformidlinger, herunder på lokalt plan, i en sådan platform i både EU og oprindelseslandene kunne bidrage til at forbedre partnerskaber og opbygge tillid mellem medlemsstater og tredjelande, skabe et investeringsklima og reagere mere hensigtsmæssigt på beskæftigelsesbehov eller manglen på arbejdskraft; anbefaler, at det gøres lettere for tredjelande at deltage i en sådan talentpulje, f.eks. online eller via EU's og medlemsstaternes diplomatiske repræsentationer;

20. fremhæver, at en sådan EU-talentpulje kunne fungere som et vigtigt nyt redskab til at matche og forvalte udbuddet af færdigheder med de nationale arbejdsmarkeder, og at EU kunne spille en vigtig rolle med hensyn til at oprette, overvåge og føre tilsyn med et sådant redskab, herunder gennem finansiering og vidensdeling; anbefaler, at platformen bruges til at præcisere og bedre tilpasse kravene til uddannelse og erhvervsuddannelse for de deltagende medlemsstater og tredjelande; mener, at en harmoniseret ramme på EU-plan for ansøgninger, baseret på denne talentpulje, ville bidrage til at mindske bureaukratiet på medlemsstatsniveau; mener, at EU kan spille en vigtig rolle med at foretage en forudgående screening af kandidaternes kvalifikationer, sprogniveauer og færdigheder; understreger, hvor vigtig målrettet informationsformidling ville være for at gøre reklame for talentpuljen og matchingplatformen i tredjelande og i de deltagende medlemsstater;

21. anbefaler, at vurderingen, den gensidige anerkendelse og certificeringen af eksamensbeviser, certifikater og andre faglige kvalifikationer, herunder formel og ikkeformel erhvervelse af færdigheder i tredjelande, gøres lettere, hurtigere, mere fair og strømlinet på tværs af medlemsstaterne ved at gennemføre hasteprocedurer og lette adgangen til information; mener, at dette ville styrke mobiliteten inden for EU; fremhæver, at den europæiske referenceramme for kvalifikationer udgør et godt grundlag for at knytte tredjelandes kvalifikationssystemer til en fælles EU-referenceramme;

22. insisterer på, at medlemsstaterne straks indfører mekanismer og ordninger for validering af erhvervserfaring og ikkeformel og uformel læring i overensstemmelse med Rådets henstilling fra 2012 ( 16 ) ; understreger behovet for, at de nationale myndigheder udveksler bedste praksis; insisterer på vigtigheden af at inddrage relevante civilsamfundsorganisationer, arbejdsmarkedets parter og diasporanetværk og arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, samt lokale myndigheder og internationale organisationer (navnlig Den Internationale Organisation for Migration (IOM), Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) og Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD)) i drøftelserne om definitionen af færdigheder, som bør omfatte oplæring på arbejdspladsen, uformelle kvalifikationer og arbejdserfaring;

Styrkelse af forbindelserne med tredjelande og styrkelse af lovlige migrationsveje

23. understreger, at ordninger for arbejdskraftens mobilitet, i lyset af EU's aldrende befolkning og stadig mindre arbejdsstyrke, skal rumme potentiale til at styrke de europæiske arbejdsmarkeder og bidrage til økonomisk vækst;

24. støtter globalt og regionalt samarbejde om migration som én måde til at styrke tilgængeligheden og fleksibiliteten af veje til lovlig migration; er fortsat overbevist om, at en styrkelse af relevante lovlige migrationskanaler ville bidrage til at mindske ulovlig migration, undergrave menneskesmuglernes forretningsmodel, mindske menneskehandel og udnyttelse af arbejdskraft, øge lige muligheder for alle arbejdstagere og bane en lovlig vej for dem, der overvejer at migrere til Unionen; opfordrer i denne forbindelse Kommissionen til at regulere rekrutteringsbureauer, eventuelt gennem Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed;

25. mener, at en bredere dialog om migration, f.eks. gennem regelmæssige topmøder mellem EU og flere tredjelande, kunne gøre det lettere at opfylde behovene på EU's arbejdsmarkeder og udvikle afbalancerede partnerskaber, herunder på initiativ af virksomheder og civilsamfundet, som kan bidrage til at forberede integrationen af tredjelandsstatsborgere på arbejdsmarkedet i destinationslandet og fremme en holdbar overførsel af erhvervede færdigheder mellem oprindelses- og destinationslande; fremhæver, at der kunne findes inspiration i eksisterende kompetencebaserede aftaler om udvikling af talentpartnerskaber, der giver destinationslandet mulighed for at blive direkte involveret i udformningen af kvalifikationerne hos tredjelandsstatsborgere, der potentielt er interesserede i at migrere til EU, herunder ved at etablere uddannelsesfaciliteter og -programmer for tredjelande, og adressere behovet for gennemsigtighed i partnerskaber med tredjelande, bl.a. ved at inddrage arbejdsmarkedets parter;

26. understreger den vigtige rolle, som pengeoverførsler spiller, og de fordele, som sikker, lovlig og velordnet migration har for både afsender- og modtagerlande; støtter bestræbelserne på at løse problemerne med »hjerneflugt« og »hjernegevinst« ved yderligere at udvikle instrumenter, der giver mulighed for cirkulær migration; opfordrer i denne forbindelse Kommissionen til at analysere fordelene og ulemperne ved eksisterende modeller, der anvendes af andre lande, såsom et pointbaseret system og modeller, som bygger på interessetilkendegivelser; anbefaler med henblik på at lette cirkulær migration en indførelse af foretrukken mobilitet og adgang til fornybare tilladelser, ret til genindrejse og en forlængelse af den tilladte fraværsperiode for tredjelandsstatsborgere, således at de kan vende tilbage til deres hjemlande;

Udvikling af EU's lovgivningsmæssige ramme

27. minder om, at EU sakker bagud i den globale konkurrence om talenter; bemærker, at det eneste forslag vedrørende lovlig arbejdskraftmigration, som den tidligere Kommission fremsatte, var en revision af direktivet om det blå EU-kort; er fortsat fast besluttet på at få foretaget en meningsfuld og robust revision af direktivet om det blå EU-kort med henblik på at skabe merværdi i form af harmonisering, anerkendelse af færdigheder, en forenkling af procedurerne og øget mobilitet inden for EU;

28. understreger behovet for en struktureret dialog og høring af interessenter, herunder relevante civilsamfundsorganisationer, arbejdsmarkedets parter og diasporanetværk, arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande, og lokale myndigheder og internationale organisationer (navnlig IOM, ILO og OECD), i forbindelse med overvejelser om den fremtidige udvikling af EU's lovgivningsmæssige ramme;

29. mener, at EU-politikker og nationale politikker om lovlig migration bør fokusere på at håndtere manglen på arbejdskraft og kvalifikationer; opfordrer med henblik herpå Kommissionen til at analysere ineffektivitet i arbejdsmarkedstest og ordninger for arbejdskraftmigration, der ikke svarer til de reelle behov på arbejdsmarkedet; anbefaler, at Unionen udvikler sin lovgivningsmæssige ramme med henblik på i højere grad at dække tredjelandsstatsborgere, der søger arbejde inden for lavt kvalificeret eller mellemkvalificeret beskæftigelse ( 17 )

30. bemærker, at tredjelandsstatsborgere ofte er beskæftiget i husholdningssektoren og sektoren for pleje i hjemmet ( 18 ) ; bemærker, at dette er en sektor, hvor de fleste arbejdstagere er kvinder; opfordrer EU og dets medlemsstater til at ratificere ILO-konvention nr. 189 om husarbejdere og til at sikre fuld anvendelse af beskæftigelsesstandarderne; opfordrer endvidere Kommissionen til at overveje lovgivningstiltag på dette område;

31. opfordrer Kommissionen til at udvikle en EU-dækkende ordning for at tiltrække og lette selvstændiges, iværksætteres og nystartede virksomheders grænseoverskridende aktiviteter — med henblik på at fremme innovation — samt yngre tredjelandsstatsborgere uden formelle kvalifikationer, f.eks. gennem jobsøger- og uddannelsesvisa, under hensyntagen til Europass-platformen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2018/646 ( 19 )

32. erkender, at sektordirektiver hverken er en patentløsning på EU's arbejdsmarkedsbehov eller mere generelt på lovlig migration, og anerkender samtidig, at de fleste medlemsstater har nationale ordninger til at tiltrække arbejdsmigranter; mener, at EU på mellemlang sigt skal bevæge sig væk fra en sektorspecifik tilgang og vedtage en indvandringskodeks, som fastsætter brede regler for indrejse og ophold for alle tredjelandsstatsborgere, der søger beskæftigelse i Unionen, og som harmoniserer de rettigheder, som disse tredjelandsstatsborgere og deres familier nyder godt af;

33. påpeger, at et sådant overordnet retsinstrument ville tage hånd om problemet med det nuværende kludetæppe af procedurer, fjerne de forskellige krav, der er fastsat i medlemsstaterne, og tilvejebringe den nødvendige forenkling og harmonisering af reglerne uden forskelsbehandling af nogen beskæftigelsessektor eller arbejdstagertype; mener endvidere, at et sådant instrument ville lette samarbejdet mellem medlemsstaterne og mellem EU og tredjelande;

o

o o

34. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.

(1) EUT C 58 af 15.2.2018, s. 9.

(2) PE573.223v01-00.

(3) Vedtagne tekster, P9_TA(2020)0176.

(4) EUT L 186 af 11.7.2019, s. 21.

(5) EUT L 155 af 18.6.2009, s. 17.

(6) EUT L 343 af 23.12.2011, s. 1.

(7) EUT L 94 af 28.3.2014, s. 375.

(8) EUT L 157 af 27.5.2014, s. 1. Virksomhedsinternt udstationerede er udstationeret fra en virksomhed, der er etableret uden for EU, til en enhed, der tilhører samme koncern, der er etableret i EU.

(9) EUT L 132 af 21.5.2016, s. 21.

(10) Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251 af 3.10.2003, s. 12).

(11) Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT L 16 af 23.1.2004, s. 44).

(12) Temaafdeling C's undersøgelser af nye muligheder for lovgivning om arbejdskraftmigration til EU og om EU's samarbejde med tredjelande på migrationsområdet.

(13) Fasani, F. og Mazza, J., »Immigrant Key Workers: Their Contribution to Europe's COVID-19 Response«, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg, 2021.

(14) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF af 18. juni 2009 om minimumsstandarder for sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 168 af 30.6.2009, s. 24).

(15) Kvalitetskontrollen indkredsede følgende hovedområder, der havde flest problemer med intern sammenhæng: ansøgningsprocedurer, indrejse- og opholdsbetingelser (herunder begrundelser for afvisning og tilbagetrækning), betingelser for ligebehandling, mobilitet inden for EU og familiesammenføring.

(16) Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (EUT C 398 af 22.12.2012, s. 1).

(17) Det Europæiske Migrationsnetværk, »Determining labour shortages and the need for labour migration from third countries in the EU«, Europa-Kommissionen, Bruxelles, 2015.

(18) Se også: EPRS, »The cost of non-Europe in the area of legal migration«, Europa-Parlamentet, Bruxelles, 2019, s. 21-22.

(19) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2018/646 af 18. april 2018 om en fælles ramme for bedre tjenester vedrørende færdigheder og kvalifikationer (Europass) (EUT L 112 af 2.5.2018, s. 42).