EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 7.12.2011 
SEK(2011) 1463 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA II) 
{KOM(2011) 838 endelig} 
{SEK(2011) 1462 endelig}  
 
DA 2   DA 1. PROBLEMAFGRÆNSNING  
I artikel 49 i traktaten om Den Europæiske Un ion fastsættes det, at enhver europæisk stat, 
som respekterer EU-værdierne i artikel 2 i tr aktaten og forpligter sig til at fremme dem, 
kan ansøge om at blive medlem af Un ionen. Begrundelsen for at fortsætte med 
udvidelsen af EU blev bekræftet i Rå dets konklusioner af 14. december 2010: 
"Udvidelsen styrker fred, demokrati og stab ilitet i Europa, tjener EU's strategiske 
interesser og bidrager til, at EU bedre kan nå sine politiske mål på vigtige områder, der 
er centrale for økonomisk genopretning og bæredygtig vækst" . 
EU forhandler i øjeblikket om eller ha r allerede associeringsaftaler med fem 
kandidatlande1 og fire potentielle kandidatlande2. Før 2014 bør mindst ét af 
kandidatlandene blive medlemsstat, og nogle af de potentielle kandidatlande kan blive 
kandidatlande. Med undtagelse  af Island ligger det socioøk onomiske udviklingsniveau i 
udvidelseslandene generelt langt under EU -gennemsnittet. Der er behov for store 
investeringer for, at deres l ovgivning og institutioner kan nå op på EU's standarder, at de 
kan modstå konkurrencepresset på det indre ma rked og påtage sig forpligtelserne ved 
medlemskab. Desuden skal den politiske stabilitet, demokratiet, respekten for 
menneskerettighederne og god forvaltningsprak sis – som alle er grundlæggende værdier i 
EU – fortsat styrkes. Svage offentlige institut ioner, begrænset administrativ kapacitet og 
forskelle i udviklingen af de menneskelige re ssourcer er til skade for den effektive og 
bæredygtige anvendelse af EU-bistanden. 
Udvidelseslandene kan ikke alene bære om kostningerne ved alle de reformer og 
investeringer, der er nødvendige for tiltræd else til EU. Det er samtidig i EU's egen 
interesse, at disse lande modtager effektiv støtte i deres forberedelser til et eventuelt medlemskab. Da de enkelte landes behov og deres vej mod tiltrædelse er meget 
forskellige, kan den samme strategi for leve ring af bistanden ikke anvendes for dem alle, 
som det er tilfældet med det nuværende førtiltr ædelsesinstrument, idet det ikke er den 
mest effektive løsning, der tager højde for hvert enkelt lands egne reformprioriteter. 
Desuden skal det strategiske og resultatorie nterede aspekt af EU 's bistand styrkes 
yderligere for at øge dens virkning. 
2. A
NALYSE AF NÆRHEDSPRINCIPPET  
Udvidelsespolitikken er en del af EU's optræden udadtil og bidrager til at opfylde de 
fælles mål med hensyn til globale udfordringer, global respons og globalt lederskab. 
De successive udvidelser af EU er i sagens natur en fælles opgave , som kun kan løses på 
EU-plan. Kun når medlemsstaterne samarbej der, kan de træffe beslutning om nye 
                                                 
1 Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Island, Montenegro og Tyrkiet. 
2 Albanien, Bosnien-Hercegovina, Serbien og Kosovo under FN's Sikkerhedsråds resolution 
1244/99. 
 
DA 3   DA kandidatlandes anmodninger om tiltrædelse. Førtiltrædelsesbistanden, som ydes over 
EU's budget, er beregnet til at hjælpe kandi datlandene og de potenti elle kandidatlande 
med forberedelserne til fremtidigt medlemskab: Instrumentet til førtiltrædelsesbistand er 
opbygget således, at det giver landene mulighe d for at "prøvekøre" forpligtelserne ved 
medlemskab før tiltrædelse. Intet andet multilatera lt eller bilateralt in strument indbefatter 
en så omfattende værktøjskasse, og kun EU kan definere, hvilken type bistand der skal 
bruges for at overtage fællesskabsretten. 
EU's medlemsstater har i de senere år reduceret deres bilaterale bistand til 
kandidatlandene og de potentielle  kandidatlande i erkendelse af , at en koordineret indsats 
på EU-plan er mere effektiv. Omkring halvde len af EU's samlede finansielle bistand til 
udvidelseslandene i de senere år er kommet fra EU-budgette t. Multilaterale 
donororganisationer har i stor udstrækning udfaset  deres støtte, og de resterende har nu 
rettet deres programmer ind efter EU's prioriteter. 
3. EU- INITIATIVETS MÅL  
Det nye instrument bør fortsat søge at opfylde det generelle mål om at støtte 
kandidatlandene og de potentiel le kandidatlande i deres forb eredelser til EU-medlemskab 
og bidrage til den gradvise tilpasning af de res nationale systemer/økonomier til Den 
Europæiske Unions standarder og politikke r i overensstemmelse med deres specifikke 
behov og tilpasset deres indivi duelle udvidelsesdagsordener.  
Hvad angår resultater og virkninger, der skal  opnås, bør det nye instrument have følgende 
specifikke politiske mål: 
– Støtte til de politiske refo rmer, der er nødvendige for at opfylde kriterierne for 
tiltrædelse 
– Støtte til økonomisk, soci al og territorial udvikling og reform med henblik på at 
skabe bæredygtig, intel ligent og inklusiv vækst  
– Styrkelse af modtagerlandenes evne til at  opfylde forpligtelserne ved medlemskab 
– Regional integration og territorialt samarbejde 
Med hensyn til, hvordan det nye instrument skal fungere for at opfylde de specifikke 
politiske mål, bør der desuden sigtes mod følgende metodologiske 
("reguleringsspecifikke") mål: 
– Yderligere styrkelse af forbindels en mellem finansiel bistand og den 
udvidelsespolitiske dagsorden, så ledes at bistanden bliver mere  strategisk  
– Yderligere styrkelse af effektiviteten og vi rkningen af bistan den og skabelse af mere 
håndgribelige og bæredygtige resultater og virkninger  
 
DA 4   DA – Indførelse af større fleksibilitet  i den måde, instrumentet fungerer og fordeler 
bistanden på, samtidig med at modtagerla ndenes ejerskab og ansvarlighed opretholdes 
for hvert enkelt politikområde. 
– Udnyttelse af flere midler fra andre donorer  eller den private sektor ved at bruge 
innovative finansieringsinstrumenter  
– Sikring af forenkling  og reduktion af den administrati ve byrde ved forvaltningen af 
den finansielle bistand. 
4. POLITISKE LØSNINGSMODELLER  
I lyset af det identificerede problem og fo r at opfylde de sp ecifikke politiske og 
metodologiske mål har Kommissionen overvej et følgende løsningsmodeller for det 
fremtidige instrument til førtiltrædelsesbistand: 
Model 1 – "Ingen ændring" : Opretholdelse af den nuvæ rende komponentstruktur og 
dens fokus. 
Model 2 – "Ændring af den eksisterende forordning"  med følgende alternativer: 
– Delmodel 2.1 – "Indskrænkning af anve ndelsesområdet og opretholdelse af 
gennemførelsesordningerne"  med fokus på de retlige og institutionelle ændringer, 
der er nødvendige for at opfylde tiltrædels eskriterierne uden at afsætte væsentlige 
midler til samfinansieringen af de offe ntlige investeringer til den socioøkonomiske 
udvikling. 
– Delmodel 2.2 – "Opretholdelse af ko mponentstrukturen og mere fokus på 
investeringer"  for at øge den socioøkonomiske vi rkning i modtagerlandene og 
fremskynde deres forberedelser til forvaltningen af strukturfondene, 
samhørighedsfondene og fondene til udvikling af landdistrikter. 
– Delmodel 2.3 – "Bevarelse af anve ndelsesområdet og tilpasning af 
gennemførelsesordningerne" omfattende både overholdelse af tiltrædelseskriterierne 
og støtte til den socioøkonomi ske udvikling. Desuden sk al visse aspekter af 
sammensætningen af og gennemførelsesbetingelserne for det aktuelle 
førtiltrædelsesinstrument justeres.  
Model 3 – "Udvikling af et nyt instrument". Denne løsningsmodel blev ikke analyseret 
nærmere.  
5. KONSEKVENSANALYSE  
De økonomiske konsekvenser af de  forskellige løsningsmodeller med hensyn til 
sandsynligheden for, at løsningsmodellerne vi l: i) forsinke eller fremskynde udvidelsen 
og dermed den positive økonomiske virkning  af udvidelsen af det indre marked, 
 
DA 5   DA ii) fastholde elle reducere omkostningerne for EU og medlemsstaterne med hensyn til 
sikkerhedsforanstaltninge r og risici, grænsekontro l og ulovlig indvandring, 
iii) indskrænke eller styrke mulighederne fo r bedre økonomisk integration, f.eks. gennem 
bedre integration med de transeuropæiske ne t, iv) påvirke tilliden hos donorerne og 
investorerne i modtagerlande ne positivt eller negativt. 
De sociale konsekvenser ved de forskellige løsningsmodeller blev vurderet i forhold til 
den sandsynlige virkning på fattigdommen og udstødelsen i udvidelseslandene knyttet til 
fremskridtet mod tiltrædelse og skabelse af betingelserne for bedre økonomiske resultater 
og politiske foranstaltninger, der kunne ta ge hånd om dette. De sandsynlige virkninger 
med hensyn til risiciene for krænkelse af rettighederne på området for retfærdighed og retsstaten i modtagerlandene som følge af fo rsinkelser i og risici ene ved gennemførelsen 
af tiltrædelsen blev også overvejet. 
De miljømæssige konsekvenser  af løsningsmodellerne blev vurderet med hensyn til 
sandsynligheden for, at de miljømæssige omko stninger vil stige, hvis udvidelsen bliver 
forsinket eller bragt i fare, som følge af anvendelsen af lavere miljømæssige standarder for at skabe en konkurrencefordel i modt agerlandene og/eller forsinkelser i 
gennemførelsen af de store i nvesteringer, der er nødvendige for at tilpasse sig EU's 
miljøregler. 
Indskrænkning af instrumentets anve ndelsesområde og opretholdelse af 
gennemførelsesordningerne ( model 2.1 ) blev vurderet at have flere negative 
konsekvenser end basisscenariet uden æ ndringer med hensyn til at reducere 
udviklingskløften mellem modtagerlandene og EU, hvilket forsinker udvidelsen og de 
dermed forbundne positive økonomiske fordele. På den anden side vil denne løsningsmodel være effektiv til at gennemf øre de politiske reformer, der er nødvendige 
for tiltrædelsen. Sammenlignet med denne løsningsmodel og basisscenariet uden 
ændringer forventes der mere positive konsekvens er af de to andre løsningsmodeller, dvs. 
enten bevarelse af komponentstrukturen  og mere fokus på investeringer ( model 2.2 ) eller 
bevarelse af anvendelsesområdet og tilp asning af gennemførelsesordningerne 
(model 2.3 ), selv om de får forskellige vurderinger  for de enkelte aspekter. De forbedrede 
betingelser for ydelse af bistanden i m odel 2.3, øget fokus, sammenhæng, effektivitet, 
udnyttelse og virkning af bistanden, og det styrke de fokus på en reform af den offentlige 
forvaltning, som støtter mere bæredygtige resultat er, blev vurderet alt i alt at ville få mere 
positiv konsekvenser end at øge investeringerne til den socialøkonomiske udvikling i model 2.2. 
 
DA 6   DA 6. SAMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLERNE  
I følgende tabeller sammenlignes løsningsmode llerne i forhold til dere s påvirkning af de 
underliggende årsager til det problem, som de vil løse: 
Negative eller meget negative 
konsekvenser - eller -- 
Neutrale konsekvenser 0 
Positive eller meget positive 
konsekvenser + eller ++ 
 
Virkning på den underliggende 
årsag til problemet  Model 1 
(ingen 
ændringer)  Model 2.1 
(indskrænket 
anvendelses-
område)  Model 2.2 
(fokus på 
investeringer)  Model 2.3 
(tilpasning af 
gennemførelses-
ordninger)  
Effektivitet  - - - ++ 
Virkning  0 + + ++ 
Sammenhæng  - - - ++ 
Mindre udviklingskløft  + - ++ + 
Styrkede institutioner  + ++ 0 ++ 
Mindre heterogenitet  0 0 + ++ 
Bistanden bliver mere:      
strategisk og resultatorienteret 0 + + + 
fleksibel og skræddersyet 0 0 0 + 
forenklet, effektiv og virkningsfuld 0 0 0 + 
Det kan konkluderes, at bevarelse af anvendelsesområdet og tilpasning af 
gennemførelsesordningerne ( model 2.3)  foretrækkes , idet den vil kombinere fordelene 
(og konsekvenserne) ved den nuværende førti ltrædelsesbistand (til trædelsesstyret med 
indvirkning på den socioøkonomisk e udvikling), samtidig med at 
gennemførelsesbetingelserne for instrumentet forbedres for at gøre det mere strategisk, 
resultatorienteret, fleksibe lt og skræddersyet til behovene. 
7. OVERVÅGNING OG EVALUERING  
Ved den valgte løsningsmodel vil overvågni ngs- og evalueringsordning erne blive styrket 
sammenlignet med den nuværende situation. De foreslåede ændringer vil styrke fokus på 
resultaterne og tilpasning til Europa 2020-strategien. De vil – som det blev krævet i forbindelse med gennemgangen af budgettet – gøre det muligt at fastsætte specifikke, 
målbare og opnåelige mål samt passende indika torer. De vigtigste makroindikatorer vil 
være: 
– Fremskridt med hensyn til at opfylde tiltrædelsesbenchmarks (åbnede/lukkede 
kapitler) eller gennemførelse af associeringsaftalerne , som det bl.a. fremgik af de 
positive statusrapporter, de undersøgelsesbas erede indeks udarbejdet af anerkendte 
 
DA 7   DA internationale organisationer på område r som forvaltningseffektivitet, politisk 
stabilitet og ingen vold, retsstatsprincippet. 
– Socioøkonomisk udvikling  i forhold til konsekvensindikatorer som UNDP's indeks 
for menneskelig udvikling som et gene relt mål for velstand, arbejdsløshed, 
udenlandske direkte investeringer, handel. 
– Regionalt samarbejde og regional integration  i forhold til undersøgelsesbaserede 
indeks, der afspejler opfattels erne vedrørende niveauet (tendensen) for sikkerhed og 
stabilitet, politisk, økonomisk og kulturelt samspil samt mål, der afspejler integrationen af transeuropæiske net.