EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 17.11.2021 COM(2021) 709 final 2021/0367(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om overførsel af affald og om ændring af forordning (EU) nr. 1257/2013 og (EU) 2020/1056 (EØS-relevant tekst) {SEC(2021) 402 final} - {SWD(2021) 330 final} - {SWD(2021) 331 final} - {SWD(2021) 332 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål I 2018 nåede den globale handel med affald op på 182 mio. ton til en værdi af ca. 80,5 mia. EUR. Denne handel er steget betydeligt i de seneste årtier med et toppunkt på næsten 250 mio. ton i 2011. Unionen er en vigtig aktør i den globale handel med affald, og betydelige mængder affald overføres mellem medlemsstaterne. I 2020 eksporterede Unionen ca. 32,7 mio. ton affald til lande uden for Unionen, hvilket er en stigning på 75 % i forhold til 2004 til en værdi af 13 mia. EUR. Jernholdigt og ikkejernholdigt metalskrot, papiraffald, plastaffald, tekstilaffald og glasaffald udgør størstedelen af det affald, der eksporteres fra EU. Unionen importerede også ca. 16 mio. ton til en værdi af 13,5 mia. EUR. Desuden overføres ca. 67 mio. ton affald om året mellem medlemsstaterne (overførsler af affald inden for EU). Affald, der overføres på tværs af landegrænserne, kan skabe risici for menneskers sundhed og miljøet, især når det ikke kontrolleres korrekt. Samtidig har dette affald ofte en positiv økonomisk værdi, navnlig som sekundære råmaterialer, der kan erstatte og mindske afhængigheden af primære materialer og dermed bidrage til en mere cirkulær økonomi. Unionen har siden 1984 iværksat foranstaltninger vedrørende overvågning af og kontrol med overførsel af affald. I 1989 blev Baselkonventionen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af farligt affald og bortskaffelse heraf (Baselkonventionen) vedtaget for at løse alvorlige problemer i forbindelse med depoter i visse udviklingslande af giftigt affald, der er importeret fra andre lande. I 1992 vedtog OECD en juridisk bindende beslutning om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald bestemt til nyttiggørelse (OECD-beslutningen). Ved forordning (EF) nr. 1013/2006 (forordningen om overførsel af affald) gennemføres Baselkonventionens og OECD-beslutningens bestemmelser i EU-retten. I visse henseender er kontrolforanstaltningerne i forordningen om overførsel af affald strengere end i Baselkonventionen. I forordningen om overførsel af affald pålægges medlemsstaterne at sikre, at overførsel af affald og behandlingen heraf håndteres på en måde, der beskytter miljøet og menneskers sundhed mod de negative virkninger, der måtte opstå i forbindelse med dette affald. I forordningen om overførsel af affald fastsættes endvidere kontrolmekanismer for eksport og import af affald mellem Unionen og tredjelande samt for overførsler mellem EU-medlemsstaterne. De forskellige former for kontrol i forordningen om overførsel af affald afhænger af affaldets egenskaber (f.eks. farligt, ikkefarligt), dets bestemmelsessted og dets behandling som en del af nyttiggørelsen (f.eks. genanvendelse) eller bortskaffelse (f.eks. deponering). Forordningen om overførsel af affald fastsætter også eksportforbud for visse kategorier af affald og visse bestemmelsessteder: Det vigtigste eksempel er forbuddet mod at eksportere farligt affald fra Unionen til ikke-OECD-lande. Det overordnede formål med revisionen af forordningen om overførsel af affald er at øge beskyttelsen af miljøet og menneskers sundhed mod virkningerne af uforsvarlige grænseoverskridende overførsler af affald. Med revisionen tages der fat på de problemer, der blev påpeget i evalueringen af forordningen om overførsel af affald, som Kommissionen offentliggjorde i januar 2020 (yderligere oplysninger herom findes i punkt 3 nedenfor). Med revisionen af forordningen om overførsel af affald imødekommes ligeledes opfordringen ifølge den europæiske grønne pagt og handlingsplanen for den cirkulære økonomi om at revidere forordningen om overførsel af affald med henblik på at: ·lette overførsler af affald med henblik på genbrug og genanvendelse i Unionen ·sikre, at Unionen ikke eksporterer sine affaldsproblemer til tredjelande, og · imødegå ulovlige overførsler af affald. Desuden blev det i den europæiske grønne pagt og industristrategien, herunder ajourføringen heraf, anerkendt, at adgang til råmaterialer er af strategisk betydning og en forudsætning for, at Europa kan virkeliggøre sin grønne og digitale omstilling. I handlingsplanen for kritiske råstoffer blev det understreget, at betydelige mængder ressourcer forlader Europa i form af affald i stedet for at blive genanvendt til sekundære råmaterialer og derigennem bidrage til diversificeringen af forsyningskilderne til Unionens industrielle økosystemer. Europa-Parlamentet og Rådet har også opfordret Kommissionen til at forelægge en ambitiøs revision af forordningen om overførsel af affald. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Der er synergier mellem forordningen om overførsel af affald og andre dele af Unionens affaldslovgivning, navnlig affaldsrammedirektivet og direktiverne om specifikke affaldsstrømme. Direktivet om udrangerede køretøjer, batteridirektivet, direktivet om emballage og emballageaffald og WEEE-direktivet indeholder specifikke bestemmelser om grænseoverskridende overførsel af nærmere bestemte affaldsstrømme, hvori der henvises til forordningen om overførsel af affald. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Der findes også synergier mellem forordningen om overførsel af affald og EU-lovgivning på andre områder, der er relevant for overførsel af affald, navnlig direktivet om miljøkriminalitet. Dette direktiv omfatter sanktioner for kriminel overførsel af affald og supplerer håndhævelsesbestemmelserne i forordningen om overførsel af affald. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Det eksisterende retsgrundlag for forordningen om overførsel af affald er artikel 192 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvori det fastsættes, hvordan traktatens artikel 191 bør gennemføres. Artikel 191 omhandler EU's miljøpolitik, som skal bidrage til at forfølge følgende mål: ·bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten ·beskyttelse af menneskers sundhed ·en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne og ·fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer, og navnlig bekæmpelse af klimaændringer. •Nærhedsprincippet Med forordningen om overførsel af affald sikres det, at Unionens omfattende affaldslovgivning ikke omgås, ved at affald overføres til tredjelande, hvor affaldshåndteringsstandarder og -præstationer afviger meget fra normen i Unionen. Det er vigtigt, at der på EU-niveau fastsættes fælles regler for kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald for at undgå en situation, hvor operatører ulovligt vælger at overføre deres affald via medlemsstater, hvis nationale regler er mere lempelige end andres, med henblik på at eksportere dette affald fra Unionen ("port-hopping"). EU-reglerne er også relevante for overførsel af affald inden for Unionen, fordi Unionens affaldsindustri er stærkt integreret, og ligebehandling og juridisk klarhed må sikres for alle økonomiske aktører i denne sektor. •Proportionalitetsprincippet Med forordningen om overførsel af affald sikres konsekvens i de enkelte medlemsstaters gennemførelse af Baselkonventionen og OECD-beslutningen, og dermed undgås hindringer for overførsel af affald inden for Unionen eller hindringer for et velfungerende indre marked i Unionen. Desuden er Unionens tilgang til overførsel af affald strengere end Baselkonventionens, når det drejer sig om eksport af affald, idet den forbyder eksport af affald bestemt til bortskaffelse uden for EFTA-landene og eksport af visse former for ikkefarligt affald til lande uden for OECD. Unionens tilgang har en klar miljømæssig merværdi sammenlignet med en situation, hvor hver enkelt medlemsstat har Baselkonventionen som grundlag. Unionen er faktisk en af de eneste parter i Baselkonventionen, der anvender sådanne strenge regler. •Valg af retsakt Rådets direktiv 84/631/EØF af 6. december 1984, hvorved der er indført EU‑dækkende foranstaltninger vedrørende overvågning af og kontrol med overførsler af affald, blev vedtaget i 1984. Direktivet omfattede overførsler af farligt affald. Det indeholdt krav om en procedure med forudgående informeret samtykke fra de berørte lande, hvilket gav dem mulighed for at gøre indsigelse mod en given overførsel. Direktiv 84/631/EØF blev ændret ved Rådets direktiv 86/279/EØF af 12. juni 1986, og med dette indførtes yderligere bestemmelser for at forbedre overvågningen af affald, som eksporteres fra Fællesskabet. Som følge af den internationale udvikling inden for rammerne af Baselkonventionen og OECD blev den første forordning om overførsel af affald (Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 om ophævelse af direktiv 84/631/EØF) vedtaget i 1993. Det er vigtigt at bemærke, at en forordning — og ikke et direktiv — på daværende tidspunkt blev anset for nødvendig for at sikre en umiddelbar og harmoniseret anvendelse i alle medlemsstaterne. Valget af en forordning er fortsat berettiget, da den fastsætter direkte krav til alle operatører og dermed skaber den nødvendige retssikkerhed og håndhævelsesmulighed for et fuldt integreret marked i hele Unionen. Med en forordning sikres det også, at forpligtelserne gennemføres samtidig og på samme måde i alle 27 medlemsstater. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Forordningen om overførsel af affald er blevet evalueret ud fra fem kriterier, nemlig dens virkningsfuldhed, effektivitet, relevans, sammenhæng og EU-merværdi. Kommissionens forordning (EF) nr. 1418/2007, der blev vedtaget i henhold til artikel 37, stk. 1, i forordningen om overførsel af affald, blev også taget i betragtning. Evalueringen mundede ud i følgende hovedresultater.

·Med forordningen om overførsel af affald er der etableret en solid retlig ramme, som medlemsstaterne har gennemført. Forordningen om overførsel af affald har overordnet set været effektiv med hensyn til at opfylde de to hovedmål: miljøet og menneskers sundhed beskyttes mod skadelige virkninger af overførsel af affald, og Unionens internationale forpligtelser på dette område gennemføres. Det har ført til bedre kontrol med overførsler af affald og bidraget til en miljømæssigt forsvarlig håndtering af overført affald på nationalt niveau og EU-niveau. ·Samtidig har forskellige niveauer og måder at anvende og håndhæve forordningen om overførsel af affald på, ofte kombineret med forskellige fortolkninger af dens bestemmelser og forskellige inspektionsordninger, hæmmet dens optimale gennemførelse i hele Unionen. Disse faktorer begrænser eller hindrer lovlige overførsler, som er vigtige af hensyn til omstillingen til en cirkulær økonomi i Unionen, af affaldsmaterialer af god kvalitet til genanvendelsesanlæg. ·Når det gælder eksport af affald, navnlig ikkefarligt affald, fra Unionen, er en væsentlig mangel den utilstrækkelige overvågning af, på hvilke betingelser dette affald håndteres i bestemmelseslandene, navnlig i udviklingslandene. Som følge heraf har eksporten af visse typer affald fra Unionen skabt miljø- og folkesundhedsmæssige udfordringer i bestemmelseslandene. Denne eksport udgør også et ressourcetab for Unionens genanvendelsesindustrier. ·Ulovlige overførsler af affald inden for samt fra og til Unionen er også fortsat et stort problem på grund af den generelle karakter af bestemmelserne i forordningen om overførsel af affald. Dette vedrører navnlig de elementer, som de kompetente myndigheder skal kontrollere, f.eks. vedrørende miljømæssigt forsvarlig håndtering af affald og håndhævelse. Det skyldes dog også mangler i gennemførelsen og håndhævelsen af forordningen om overførsel af affald. Disse forhold har afgørende betydning i forbindelse med fastlæggelsen af de målsætninger, der søges opfyldt med revisionen af forordningen om overførsel af affald. •Høringer af interesserede parter De interesserede parter blev hørt under hele evaluerings- og konsekvensanalyseproceduren, hvormed revisionen af forordningen er forberedt. Der blev afholdt en åben offentlig høring og en workshop i 2018 som forberedelse til evalueringen. Den 11. marts 2020 blev en indledende konsekvensanalyse offentliggjort med henblik på offentlig feedback, og den blev efterfulgt af en åben offentlig høring indtil den 30. juli 2020 og en workshop den 23.-24. september 2020. Desuden blev der som led i konsekvensanalyseproceduren gennemført flere målrettede høringer med et stort antal interesserede parter. Yderligere oplysninger om denne høringsprocedure findes i bilag 2 og 3 til konsekvensanalysen. De interesserede parter og medlemsstaterne var generelt enige i hovedresultaterne af evalueringen af forordningen om overførsel af affald og i behovet for at revidere forordningen om overførsel af affald for at tage højde for disse resultater. Med hensyn til overførsel af affald inden for Unionen gjorde de økonomiske operatører sig i høj grad til fortalere for at modernisere procedurerne for overførsel af affald og vedtage EU-foranstaltninger for at undgå en fragmentering af Unionens indre marked. De opfordrede navnlig til at digitalisere anmeldelsesproceduren, forbedre fast-track-procedurernes virkemåde, fastsætte fælles regler for klassificering af affald og forbedre standardiseringen af beregningen af den finansielle sikkerhed. Civilsamfundet understregede behovet for bedre at tilpasse forordningen om overførsel af affald til nærhedsprincippet og affaldshierarkiet. På den anden side anførte nogle økonomiske operatører, at forordningen om overførsel af affald ikke bør indeholde materielle bestemmelser (som er fastsat i anden lovgivning), men begrænses til procedurekrav vedrørende overførsel af affald. Med hensyn til eksport af affald fra Unionen anerkendte de interesserede parter generelt, at forordningen om overførsel af affald bør ændres for at undgå situationer, hvor affald, der eksporteres fra Unionen, ikke håndteres korrekt i bestemmelseslandene. Forskellige synspunkter kom til udtryk med hensyn til de mulige løsninger på dette problem. Nogle af de interesserede parter gav udtryk for deres betænkelighed ved foranstaltninger, der kan føre til forstyrrelser i den globale handel med affald af høj kvalitet, og disse foranstaltningers indvirkning på den EU‑sektor, der i øjeblikket beskæftiger sig med indsamling, sortering og genanvendelse af affald. De fremhævede navnlig, at Unionen muligvis ikke råder over tilstrækkelig kapacitet til at håndtere det affald, som i øjeblikket eksporteres fra Unionen. Denne opfattelse deles ikke af visse andre økonomiske operatører, som anførte, at en sådan kapacitet vil være til rådighed. Civilsamfundet insisterede på behovet for, at Unionen indfører meget restriktive foranstaltninger over for eksport af plastaffald fra Unionen. De interesserede parter bakkede generelt op om at skærpe bestemmelserne til imødegåelse af ulovlig overførsel af affald. I Kommissionens forslag tages der hensyn til de holdninger, der er kommet til udtryk, og der anlægges en forholdsmæssig tilgang til at håndtere de påviste problemer i evalueringen. Dette gælder især foranstaltningerne vedrørende eksport af affald, som ikke udgør et generelt eksportforbud, og som først vil finde anvendelse 3 år efter ikrafttrædelsen af den foreslåede forordning. Alle interesserede parter og tredjelande vil derfor have tilstrækkelig tid til at forberede sig på gennemførelsen af de nye regler. •Indhentning og brug af ekspertbistand Konsekvensanalysen med henblik på revisionen af forordningen om overførsel af affald blev underbygget af en undersøgelse foretaget af eksterne eksperter. Disse eksperter arbejdede tæt sammen med Kommissionen i undersøgelsens forskellige faser. Kommissionen anvendte også en lang række andre informationskilder som grundlag for at udarbejde dette forslag. •Konsekvensanalyse Forslaget er baseret på en konsekvensanalyse. Efter at der blev taget højde for bemærkningerne fra Udvalget for Forskriftskontrol i dets negative udtalelse af 9. april 2021 opnåede den reviderede konsekvensanalyse en positiv udtalelse den 4. juni 2021. Udvalget bad i sin endelige udtalelse om yderligere oplysninger, hovedsagelig om sammenligningen af de løsningsmodeller, der er behandlet i konsekvensanalysen. I forbindelse med denne konsekvensanalyse blev fire politiske løsningsmodeller vurderet: Løsningsmodel 1 er referencescenariet. Heri antages det, at Baselkonventionen og OECD-beslutningen i det store og hele vil forblive uændret i hvert fald indtil 2030. Desuden vil den gældende forordning om overførsel af affald, herunder den tilhørende delegerede forordning, fortsat finde anvendelse. Den nuværende gennemførelse fortsætter, og harmoniseringen på tværs af medlemsstaterne vil blive videreført med de eksisterende bestræbelser, navnlig opstilling af retningslinjer og ad hoc-udvekslinger mellem medlemsstaterne, hovedsagelig via kontaktorganerne vedrørende overførsel af affald. Unionen vil også fortsat fremme globale foranstaltninger med henblik på at forbedre kontrollen med grænseoverskridende overførsler af affald og affaldshåndtering i internationale organisationer, navnlig Baselkonventionen og OECD. Nedenstående tabel giver en oversigt over løsningsmodel 2, 3 og 4, som er alternativer til model 1 (referencescenariet), og kombinationen af foranstaltninger i disse modeller.

Foranstaltninger Løsningsmodel 2 (målrettede ændringer) Løsningsmodel 3 (strukturelle ændringer) Løsningsmodel 4 (vidtrækkende ændringer) Målsætning 1: lette overførsler inden for Unionen, navnlig for at bringe forordningen om overførsel af affald i overensstemmelse med målsætningerne for den cirkulære økonomi 1a) forbedre ordningen for "forhåndsgodkendte" anlæg x x 1b) strømline anmeldelsesproceduren x x 1c) præcisere anvendelsesområdet for forordningen om overførsel af affald x x 1d) indføre obligatorisk elektronisk dataudveksling (EDI) i hele Unionen x x 1e) strømline systemet med den finansielle sikkerhed ved at harmonisere beregningen af det beløb, der kræves inden for rammerne af den stillede sikkerhed x x 1f) sikre gensidig anerkendelse på EU-plan af transportører af farligt affald, der er registreret i en medlemsstat x 1g) tilpasse bestemmelserne i forordningen om overførsel af affald til affaldshierarkiet x x 1h) udstede retningslinjer angående aktuelle problemområder x 1i) sikre overensstemmelse med affaldsrammedirektivets bestemmelser om henholdsvis affaldsfasens ophør og biprodukter x x 1j) pålægge Kommissionen med delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter at fastsætte tærskelværdier for kontaminering af affald for at afgøre, hvorvidt det skal være omfattet af anmeldelsesproceduren x x 1k) indføre gensidig anerkendelse af nationale kriterier for affaldsfasens ophør med henblik på overførsel af affald x 1l) indføre gensidig anerkendelse af nationale afgørelser om, hvorvidt affald er farligt, med henblik på overførsel af affald x Målsætning 2: garantere, at affald, der eksporteres fra Unionen, håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde 2a) fastsætte forpligtelser for eksportører og offentlige myndigheder for at sikre og verificere, at affald, der eksporteres til tredjelande, håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde x x 2b) pålægge Kommissionen at opstille kriterier for at skelne mellem brugte varer og affald for specifikke affaldsstrømme, for hvilke eksport til tredjelande giver anledning til særlige udfordringer x x 2c) indføre en ny ramme, inden for hvilken ikke-OECD-lande skal underrette Unionen om deres vilje til at importere grønlistet affald og påvise deres evne til at behandle det bæredygtigt i henhold til fastsatte kriterier x x 2d) kræve, at eksport af grønlistet affald fra OECD er omfattet af anmeldelsesproceduren x 2e) indføre en særlig procedure for at overvåge eksport af affald til OECD-lande og afhjælpe miljøproblemer, der kan opstå som følge af en sådan eksport x x Målsætning 3: bedre bekæmpelse af ulovlige overførsler af affald inden for samt fra og til Unionen 3a) forbedre bestemmelserne om inspektioner og håndhævelse samt opfølgningen x x 3b) udstede vejledning om effektiv inspektions- og håndhævelsespraksis x 3c) tillægge Kommissionen (gennem OLAF) beføjelse til at gennemføre tværnationale undersøgelses- og koordineringsforanstaltninger mod ulovlig handel med affald i Unionen x x 3d) skærpe de eksisterende bestemmelser om overtrædelser og sanktioner x x 3e) forbedre sporbarheden af overførsler af grønlistet affald x x 3f) lette samarbejdet mellem håndhævelsesmyndighederne på nationalt niveau x x 3g) oprette en særlig gruppe på EU-niveau med det formål at lette og forbedre samarbejdet om håndhævelsen af forordningen om overførsel af affald x x

Løsningsmodel 2 (målrettede ændringer) omfatter en pakke af foranstaltninger, der virkningsfuldt og i et vist omfang også effektivt kan løse nogle af de problemer, som gør det vanskeligt at få forordningen om overførsel af affald til at fungere efter hensigten. Sammenlignet med referencescenariet tilvejebringer de målrettede ændringer en effektiv og konsekvent indsats i bestræbelserne på at nå specifikke mål, navnlig for at mindske den administrative byrde og øge overførslen af affald med henblik på behandling højere i affaldshierarkiet. De påtænkte foranstaltninger vil imidlertid ikke i sig selv være tilstrækkelige til at skabe flest mulige fordele — primært på grund af den lavere effektivitet og lavere interne sammenhæng. Sammenlignet med de strukturelle ændringer (løsningsmodel 3) vil denne løsning kun delvist tage fat på udfordringerne ved eksport af affald (målsætning 2). Foranstaltningerne er kun målrettet visse problemområder, f.eks. ved at der fastsættes kriterier for at skelne mellem brugte varer og affald (2b) eller ved at eksportørernes forpligtelser præciseres (2a). De største fordele ved denne løsning udpeges for foranstaltning 3a, 3d og 3f, der har til formål bedre at bekæmpe ulovlige overførsler af affald inden for samt fra og til Unionen (målsætning 3). I forbindelse med løsningsmodel 3 (strukturelle ændringer) tages der under foranstaltning 1d, 1e og 1f direkte hensyn til de interesserede parters betænkeligheder ved de omkostninger, der er forbundet med forsinkelserne af overførsler inden for Unionen, og de vil i væsentlig grad mindske den administrative byrde for offentlige myndigheder og økonomiske operatører (målsætning 1). Indførelsen af foranstaltning 2c, 2d og 2e vil skabe en proceduremæssig ramme på EU-plan for at sikre, at affald, der eksporteres fra Unionen, håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde. Dette anses for at være en forholdsmæssigt afpasset og systemorienteret reaktion på målsætning 2. Visse ændringer vil ikke være tilstrækkelige og sammenhængende nok til at opnå den nødvendige virkning på medlemsstatsniveau. Dette gælder navnlig for de foreslåede foranstaltninger 3e og 3g med henblik på bedre at bekæmpe ulovlige overførsler af affald (målsætning 3). Det fremgår af konsekvensanalysen, at de foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af løsningsmodel 2 eller 3, ikke vil gøre det muligt at opfylde alle målsætningerne i revisionen på den mest virkningsfulde, effektive og forholdsmæssige måde. Sammenlignet med disse løsninger vil løsningsmodel 4, der kombinerer foranstaltninger i en blanding af vidtrækkende ændringer, resultere i større virkningsfuldhed på en effektiv og forholdsmæssig måde. Den foretrukne løsning er derfor løsningsmodel 4. En blanding af de valgte målrettede og strukturelle ændringer vil resultere i en afbalanceret tilgang med hensyn til virkningsfuldhed (opfyldelse af målsætningerne) og effektivitet (omkostningseffektivitet). Den har til formål at sikre, at denne forordning kan lette overførsler inden for Unionen i overensstemmelse med målsætningerne for den cirkulære økonomi, støtte Unionens mål om at standse eksporten af dets affaldsproblemer til tredjelande og bidrage til bedre at bekæmpe ulovlige overførsler af affald uden at risikere uforholdsmæssigt store omkostninger eller forstyrrelser. Den imødekommer både i) behovet for nye og virkningsfulde foranstaltninger for at nå de tre målsætninger og ii) den betydning, der tillægges af, at de kan gennemføres uden at skabe for store byrder eller uønskede virkninger. Løsningsmodel 4 står også i rimeligt forhold til de mål, som denne revision søger at nå. ·Med hensyn til målsætning 1 om overførsel af affald inden for Unionen er alle foranstaltninger inden for rammerne af løsningsmodel 4 nødvendige for at opnå en bedre integration af Unionens indre marked for affald og styre disse overførsler i retning af genanvendelse. De vil udgøre vigtige ændringer i de procedurer, der i øjeblikket finder anvendelse på overførsler, hvilket vil få konsekvenser både for de økonomiske operatører og for de offentlige forvaltninger. Disse foranstaltninger vil skabe store gevinster for begge parter gennem mindskede administrative byrder, færre forsinkelser og en mere effektiv informationsbehandling. De vil ligeledes bidrage til at støtte overgangen til en cirkulær økonomi i Unionen og dermed gavne miljøbeskyttelsen. Disse gevinster vil i vidt omfang opveje omkostningerne ved indførelsen af de nye foranstaltninger, navnlig ordningen for elektronisk dataudveksling (foranstaltning 1d). Forpligtelsen til at digitalisere anmeldelsesproceduren for overførsler af affald inden for Unionen via det elektroniske dataudvekslingssystem vil først træde i kraft 24 måneder efter ikrafttrædelsen af den reviderede forordning om overførsel af affald, og det forberedende samarbejde med medlemsstaterne og de interesserede parter for at blive klar til denne nye ordning er allerede i gang. ·Med hensyn til den anden målsætning vil løsningsmodel 4 føre til vigtige ændringer i Unionens tilgange og de lovgivningsmæssige rammer for eksport af affald fra Unionen. Dette er nødvendigt, fordi den gældende forordning om overførsel af affald ikke evner at opfylde målsætningen om at sikre en miljømæssigt forsvarlig håndtering af affald, der eksporteres fra Unionen, navnlig til udviklingslande. Et vigtigt træk ved løsningsmodel 4 er, at den vil pålægge både økonomiske operatører og offentlige myndigheder at træffe konkrete foranstaltninger for at kontrollere, at affald, der eksporteres fra Unionen, behandles på en bæredygtig måde i bestemmelseslandene. Dette vil sikre, at der stilles sikkerhed både på landeniveau (foranstaltning 2c og 2e) og på anlægsniveau (foranstaltning 2a) for, at affald sikres en bæredygtig behandling i bestemmelseslandene. Disse foranstaltninger forventes at skabe betydelige miljøfordele. De vil også få økonomiske virkninger. For nogle operatører, navnlig dem, der forarbejder affald til sekundære materialer i Unionen, vil dette potentielt føre til et udbud af større mængder råprodukter til en lavere pris, så dette vil samlet set have en gunstig virkning. For de operatører, der beskæftiger sig med overførsel af affald fra Unionen, vil virkningen afhænge af, om der foreligger dokumentation for, at det eksporterede affald i bestemmelseslandene behandles på en miljømæssigt forsvarlig måde. Eksporten til nogle lande vil som følge heraf sandsynligvis vanskeliggøres, hvilket kan have en ugunstig virkning for de virksomheder, der eksporterer affald til disse lande. De omkostninger, der opstår som følge af denne situation, er imidlertid begrænsede, og foranstaltningernes samlede miljøfordele vejer tungere. Endelig er det vigtigt at bemærke, at proportionaliteten sikres ved, at der med foranstaltningerne i løsningsmodel 4: –anvendes en anden ordning mellem bestemmelseslande med mere kontrol set i forhold til lande, hvor affaldshåndteringspraksis anses for at være mindre bæredygtig end i Unionen (ikke-OECD-lande) –indføres en ordning, som ikke udgør et generelt forbud, men hvor importlandene har mulighed for at importere affald fra Unionen, hvis de kan påvise, at de er i stand til at håndtere affaldet på en bæredygtig måde og –ikke sker en ikrafttrædelse før 3 år efter, at ændringerne i forordningen får virkning, hvilket giver alle medvirkende parter en overgangsperiode til at forberede sig på de nye regler. ·Med hensyn til den tredje målsætning indeholder løsningsmodel 4 en række foranstaltninger til at forbedre håndhævelsen af forordningen om overførsel af affald. De er nødvendige for at øge medlemsstaternes og Kommissionens kapacitet til at nedbringe ulovlige overførsler af affald. Disse foranstaltninger indebærer ikke grundlæggende nye opgaver eller yderligere omkostninger for operatørerne og medlemsstaterne. En mere effektiv håndhævelsesordning vil bidrage til at forebygge eller nedbringe omfanget af ulovlige overførsler og til at skabe betydelige omkostningsbesparelser i forbindelse med oprydning og hjemtagelse og indirekte omkostningsbesparelser for de medlemsstater, hvor affald passerer igennem. Bedre håndhævelse bør også føre til, at tabet af skatteindtægter mindskes. Foruden de foreslåede foranstaltninger vil Kommissionen desuden anvende en række instrumenter for fortsat at støtte medlemsstaternes bestræbelser på bedre at gennemføre og håndhæve forordningen om overførsel af affald. Der er allerede taget mange initiativer på EU-plan for at bekæmpe ulovlig handel med affald, hvilket er en af prioriteterne i Unionens overordnede politik vedrørende organiseret kriminalitet. Unionen yder også finansiel støtte til operationelle projekter rettet mod ulovlig handel med affald. Desuden bistår Kommissionen medlemsstaterne på dette område gennem Forummet for Overholdelse af Miljøbestemmelser og Forvaltning af Miljøet, TAIEX-EIR PEER 2 PEER-programmet og uddannelsespakken om Unionens miljølovgivning. Figur 1 nedenfor indeholder en skematisk oversigt over den foretrukne løsningsmodel og de foranstaltninger, den indeholder. Bilag 14 til konsekvensanalysen indeholder en mere udførlig beskrivelse af, hvordan den foretrukne løsningsmodel opfylder målsætningerne for revisionen af forordningen om overførsel af affald. Med hensyn til de samlede økonomiske virkninger bør denne foretrukne løsningsmodel udmønte sig i betydelige besparelser for operatører, der overfører affald, såvel som for myndigheder, der beskæftiger sig med procedurerne for godkendelse og overvågning af disse overførsler, navnlig takket være oprettelsen af det elektroniske dataudvekslingssystem. Dette forventes at give besparelser på omkring 1,4 mio. EUR om året. Andre foranstaltninger til modernisering og forenkling af forordningen vil medføre yderligere besparelser. De øvrige vigtige økonomiske virkninger vil komme fra foranstaltningerne i forbindelse med eksport af affald, som forventes at udgøre en samlet økonomisk gevinst for Unionens økonomi baseret på data fra 2019, der spænder fra 200-500 mio. EUR om året afhængigt af den mængde affald, der tilbageholdes i Unionen. For økonomiske operatører med hjemsted i Unionen vil virkningerne af disse foranstaltninger variere betydeligt afhængigt af, hvor disse befinder sig i værdikæden, og af de pågældende affaldstyper. Nogle af dem, der beskæftiger sig med eksport af dette affald, må sandsynligvis imødese stigende omkostninger ved eksport af sådant affald, eller de vil finde andre købere i Unionen, hvor priserne på deres affald kan være lavere. Virksomheder, der eksporterer affald, vil også skulle oprette (eller købe) auditordninger for at kontrollere, at anlæg i tredjelande udfører affaldshåndteringsaktiviteterne på en bæredygtig måde. Dette vil medføre nye, men dog moderate omkostninger. På den anden side vil økonomiske operatører, der genanvender eller forarbejder affald i Unionen, kunne anvende mere affald som råprodukter, som de forventes at kunne købe til en lavere pris, end det er tilfældet i referencescenariet. Foranstaltningerne vedrørende ulovlige overførsler forventes at komme operatører, der overholder reglerne, til gode, da de vil bidrage til at bekæmpe ulovlige aktiviteter, der ligger i direkte konkurrence med de lovlydige operatørers forretningsaktiviteter. For virksomheder i tredjelande, der transporterer og forarbejder affald importeret fra Unionen, vil virkningen være gunstig for dem, der udfører deres aktiviteter på en miljømæssigt forsvarlig måde, idet auditten vil konsolidere deres aktiviteter og konkurrenceevne, selv om der på kort sigt også kan påløbe visse omkostninger til at opgradere deres infrastruktur og standarder. For de virksomheder, som ikke er i stand til at opfylde de kriterier for miljømæssigt forsvarlig håndtering af affald, der er fastsat i auditordningerne, vil virkningen vil være ugunstig, da de vil miste kunder fra Unionen. SMV'erne vil få stor gavn af de foranstaltninger, der er udformet med henblik på at lette overførsel af affald inden for Unionen. De hindringer og byrder, der hænger sammen med manglerne ved de nuværende procedurer, udgør en relativt større byrde for dem end for større virksomheder. Foranstaltningerne vedrørende eksport af affald vil påvirke SMV'er, der er involveret i eksportrelaterede erhvervsaktiviteter. De vil pådrage sig nye omkostninger i forbindelse med auditten af de anlæg, som de overfører deres affald til. Disse omkostninger vil dog fortsat være begrænsede og kan deles med andre SMV'er, navnlig gennem producentansvarsorganisationer. Endelig vil udsigten til, at mere affald vil forblive i Unionen, tillige med nye mål og EU-retlige forpligtelser til at sikre, at det genanvendes, også give SMV'er mulighed for at udvikle innovative projekter og teknikker til at genanvende affald, for hvilket behandlingen indebærer særlige udfordringer, såsom plast- og tekstilaffald. Denne foretrukne løsningsmodel forventes at resultere i en overordnet set betydelig gunstig miljøpåvirkning. De foranstaltninger, der skal lette overførslen af affald til genbrug og genanvendelse inden for Unionen, vil føre til, at en større mængde affald behandles under bedre miljøforhold. De vil også føre til, at større mængder sekundære materialer er til rådighed i Unionen, der vil erstatte nye materialer som råprodukter i en række industrier med base i Unionen. De foreslåede foranstaltninger vedrørende eksport af affald vil have gunstige miljøpåvirkninger, fordi de vil skabe større garanti for, at overførsler af affald til tredjelande håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde. De kan også potentielt føre til, at Unionen hvert år beholder mellem 2,4 og 6 mio. ton affald, som vil blive behandlet i overensstemmelse med Unionens standarder og forarbejdet til sekundære materialer. Det er ikke er muligt at beregne en kapitaliseret virkning af alle disse miljøgevinster, men fordelene ved at forbedre behandlingen af restaffald i Unionen og undgå at overføre dette affald til tredjelande vil beløbe sig til 266‑666 mio. EUR om året. De samlede gevinster vil sandsynligvis være endnu større. Ved at bidrage til at forbedre håndhævelsesordningens overordnede virkningsfuldhed og effektivitet vil foranstaltningerne vedrørende ulovlige overførsler bidrage til at forebygge og mindske de alvorlige miljøpåvirkninger fra ulovlige overførsler af affald og dermed skabe generelle miljøfordele.

Hvad angår de samlede sociale virkninger forventes de foranstaltninger, der er knyttet til eksport af affald og foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig overførsel af affald, at mindske de ugunstige virkninger for menneskers sundhed (f.eks. luftvejsproblemer og andre sundhedsskader) og arbejdsvilkårene (f.eks. ingen sociale ydelser og lave lønninger), som følger af den ikkebæredygtige affaldshåndtering, hvilket samlet set vil gavne samfundet både i tredjelande og i Unionen. Behandlingen i Unionen af affald, der tidligere blev eksporteret, forventes at føre til, at der skabes 9 000‑23 000 arbejdspladser i Unionens genanvendelses- og genbrugssektorer. Sandsynligvis vil der blive skabt yderligere arbejdspladser på disse områder i kraft af de foranstaltninger, der skal sikre, at forordningen om overførsel af affald i Unionen bestemt til genanvendelse og genbrug fungerer bedre. Tredjelande kan miste arbejdspladser i den formelle eller uformelle affaldsbehandlingssektor, hvis mængden af eksporteret affald til de pågældende lande mindskes. •Målrettet regulering og forenkling I dette forslag udnyttes digitaliseringens potentiale til at reducere de administrative omkostninger maksimalt. Dette gælder især forslaget om at indføre et obligatorisk EU-dækkende system til elektronisk udstedelse og udveksling af data og oplysninger i forbindelse med overførsel af affald. Udviklingen af et sådant system, der kombinerer eksisterende nationale platforme og/eller platforme såsom det miljø, der er etableret i henhold til forordning (EU) 2020/1056 om elektronisk godstransportinformation, med et system på EU-plan, forventes ikke at medføre meget høje omkostninger for Kommissionen, medlemsstaterne eller virksomhederne. Det vil imidlertid give medlemsstaternes myndigheder og Kommissionen et effektivt overvågnings- og håndhævelsesredskab samt et effektivt redskab, hvormed virksomhederne kan opfylde forpligtelserne i den foreslåede forordning. •Grundlæggende rettigheder Forslaget har ingen konsekvenser for beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget indebærer anvendelse af menneskelige ressourcer og udgifter for at sikre en korrekt gennemførelse af visse af dets bestemmelser. Nogle af behovene for menneskelige ressourcer forventes at blive dækket af Kommissionens eksisterende bevillinger. De nødvendige menneskelige ressourcer i Kommissionen vil være personale i GD for Miljø, der allerede er afsat til forvaltning af foranstaltningen. Omfordeling inden for generaldirektoratet eller fra andre generaldirektorater, der er i stand til at frigøre ressourcer fra de nuværende opgaver i forbindelse med gennemførelsen af den gældende forordning, kan også bidrage til forvaltningen af foranstaltningen. Der vil skulle tildeles en yderligere bevilling til det forvaltende generaldirektorat og til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) inden for rammerne af den årlige tildelingsprocedure og med forbehold af budgetmæssige begrænsninger. Forslaget rummer flere artikler, der indeholder nærmere bestemmelser om yderligere arbejdsområder, der skal varetages for at gennemføre forordningen, og som vil skulle vedtages via gennemførelsesretsakter eller delegerede retsakter i årene efter ikrafttrædelsen. Disse vil omfatte udvikling af harmoniserede regler for klassificering af affald, beregning af finansiel sikkerhed, vurdering af tredjelandes anmeldelser om modtagelse af EU-eksport af affald og koordineringsarbejde med hensyn til håndhævelsen af forordningen. En detaljeret liste over de planlagte aktioner gives nedenfor: ·fastlæggelse af en harmoniseret metode til at beregne den finansielle sikkerhed eller tilsvarende forsikring ·undersøgelse og fastlæggelse af harmoniserede tærskelværdier for kontaminering med henblik på at bestemme, hvorvidt visse typer affald klassificeres som grønlistet ·undersøgelse og fastlæggelse af kriterier for sondring mellem brugte varer og affald, hvad angår nærmere bestemte genstande eller stoffer ·etablering og opretholdelse af en ny ramme for eksport af grønlistet affald fra Unionen til et ikke-OECD-land, navnlig udarbejdelse og ajourføring af en liste over lande, hvortil eksport af sådant affald er tilladt ·overvågning af eksport af affald til OECD-lande og afhjælpning af miljøproblemer, der kan opstå som følge af en sådan eksport ·tilrettelæggelse og understøtning af arbejdet i en særlig gruppe på EU-niveau, som har til opgave at lette og forbedre samarbejdet om håndhævelsen af forordningen om overførsel af affald ("Håndhævelsesgruppen for Overførsel af Affald"). Kommissionen vil gennem OLAF spille en særlig rolle med hensyn til at supplere medlemsstaternes arbejde med at håndhæve denne forordnings bestemmelser i komplekse grænseoverskridende sager og vil engagere sig i: ·inspektion af økonomiske operatørers bedrifter/fartøjer/overførsler ·indsamling af oplysninger/efterretninger fra en lang række kilder

·analysearbejde (anvendelse af tolddatabaser, specialiserede databaser og særlige redskaber) ·indhentning af kriminaltekniske oplysninger ·koordinering med retshåndhævende myndigheder, markedsovervågningsmyndigheder og retlige myndigheder ·samarbejde med tredjelande (gennem aftaler om gensidig bistand eller administrative samarbejdsaftaler) og ·samarbejde med andre EU-agenturer (EPPO, Europol, Eurojust og Frontex m.fl.). Med henblik på at udvikle det centrale system for elektronisk udveksling af oplysninger om overførsel af affald er der udført et arbejde internt i GD for Miljø, men dette vil skulle udvides i forbindelse med udviklingen og vedligeholdelsen af et centralt system til udveksling af data med henblik på overførsel af affald. Den eksisterende IMSOC-platform vil blive anvendt som grundlag. Kommissionen vil få ansvaret for den overordnede gennemførelse af denne forordning og vedtagelsen af alle de gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter, der er omhandlet i forordningen. Til dette formål tages de almindelige beslutningsprocesser i anvendelse, herunder høringer af de interesserede parter og udvalgsprocedurer. De nuværende finansielle overslag er baseret på: ·For GD for Miljø: 1 ekstra AD-stilling i fuldtidsækvivalenter, der støttes af 1,5 fuldtidsækvivalenter, samt driftsomkostninger (f.eks. undersøgelse, ekstern konsulentbistand, møder osv.), der påtænkes i forbindelse med den generelle gennemførelse af forordningen og det nødvendige forberedende arbejde og udarbejdelse af sekundær lovgivning i overensstemmelse med de frister, der foreslås i forordningen om overførsel af affald. Dette beløber sig til i alt 4 137 000 EUR for perioden 2024-2027 baseret på den seneste ajourføring af udgifterne til Kommissionens personale som indberettet på GD BUDG's websted: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . ·For OLAF: 1 ekstra AD‑stilling i fuldtidsækvivalenter, der er planlagt med henblik på at gennemføre de relevante håndhævelsesrelaterede bestemmelser i forordningen. Dette beløber sig til i alt 456 000 EUR for perioden 2024-2026 baseret på den seneste ajourføring af udgifterne til Kommissionens personale som indberettet på GD BUDG's websted: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Budgettet for forslaget er opstillet i løbende priser. I finansieringsoversigten, der vedlægges dette forslag, gøres der rede for virkningerne for personale- og administrationsressourcer. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Den nye forordning forventes at føre til en stigning i mængden af genbrugte og genanvendte affaldsmaterialer i Unionen, en forbedring af standarder og praksis for affaldshåndtering i de lande, der importerer affald fra Unionen, og en reduktion af ulovlige overførsler af affald både inden for Unionen og mellem tredjelande og Unionen. Den forventes også at bidrage til at opbygge robuste og dynamiske markeder for sekundære materialer og øge omstillingen til en cirkulær økonomi i Unionen og tredjelande. Med hensyn til overvågning vil eventuelle problemer med overholdelse og håndhævelse blive overvåget gennem medlemsstaternes regelmæssige gennemførelsesrapporter og statusrapporter udarbejdet af Kommissionen på grundlag af disse medlemsstaters rapporter. I den forbindelse bemærkes det, at en vigtig foranstaltning til at forbedre effektiviteten af gennemførelsen af denne forordning er oprettelsen af et EU-dækkende system til elektronisk udveksling af dokumenter og oplysninger (elektronisk dataudveksling eller "EDI"). Dette bør give alle medvirkende aktører bedre adgang til mange data af relevans for gennemførelsen af forordningen. Navnlig vil de kompetente myndigheder råde over et langt mere omfattende og sammenhængende datasæt til overvågning af affaldsstrømme, både inden for samt til og fra Unionen, og overvågningen af affaldsstrømme inden for samt til og fra Unionen vil blive forbedret. EDI-systemet bør sikre, at data udveksles i struktureret form, så medlemsstaternes kompetente myndigheder og Kommissionen kan foretage udtræk på en ensartet måde. Dette bør forbedre kvaliteten af rapporteringen betydeligt og dermed gøre det muligt bedre at overvåge, i hvilken grad gennemførelsen af forordningen er vellykket. Desuden vil den nye bestemmelse om Kommissionens gennemgang af medlemsstaternes inspektionsplaner også være en vigtig informationskilde i forbindelse med overvågningen af forordningens gennemførelse og håndhævelse. Dertil kommer, at overholdelses- og håndhævelsesproblemer vil blive overvåget og drøftet inden for rammerne af den nye håndhævelsesgruppe for overførsel af affald, som også vil kunne udpege yderligere tiltag og foranstaltninger, der skal træffes på EU-niveau for at øge forordningens virkningsfuldhed i fremtiden. Endelig vil forordningen blive gennemgået senest 10 år efter dens ikrafttræden for at sikre, at dens målsætninger opfyldes, og at dens bestemmelser fortsat er berettigede.

•Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Afsnit I indeholder generelle bestemmelser om denne forordnings formål, anvendelsesområde og definitioner. Artikel 1 fastlægger forordningens genstand, som er at fastsætte foranstaltninger til beskyttelse af miljøet og menneskers sundhed ved at forebygge eller mindske de skadelige virkninger, som overførsel af affald kan medføre. Artikel 2 skitserer denne forordnings anvendelsesområde. Artikel 3 indeholder definitioner. Afsnit II indeholder bestemmelser om overførsler inden for Unionen med eller uden transit gennem tredjelande. Artikel 4 skitserer den overordnede proceduremæssige ramme for overførsel af affald inden for Unionen. Kapitel 1 i dette afsnit indeholder nærmere bestemmelser for proceduren for forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke. Artikel 5 fastsætter en anmelders pligt til at indgive en anmeldelse, når vedkommende planlægger at overføre affald i henhold til artikel 4, stk. 1, og 2. Artikel 6 fastsætter kravene vedrørende den kontrakt, der skal indgå i anmeldelsen. Artikel 7 fastsætter kravet til den finansielle sikkerhed, der skal stilles for anmeldte overførsler af affald. Artikel 8 skitserer de proceduremæssige skridt og frister for anmodning om og indgivelse af yderligere oplysninger til fuldførelse af en anmeldelse. Artikel 9 skitserer de proceduremæssige skridt og frister, som gælder for de kompetente myndigheders afgørelse om, hvorvidt de vil godkende eller gøre indsigelse mod planlagte overførsler som beskrevet i anmeldelsen. Ifølge artikel 10 kan de berørte kompetente myndigheder fastsætte betingelser for en overførsel, hvortil der er givet samtykke. Ifølge artikel 11 er overførsel af affald bestemt til bortskaffelse forbudt, medmindre visse betingelser er opfyldt; i så fald kan overførslen af affald godkendes. Artikel 12 fastsætter grundlaget for, at en kompetent myndighed kan gøre indsigelse mod en overførsel af affald bestemt til nyttiggørelse. Artikel 13 giver mulighed for at udstede samlede anmeldelser, hvis det drejer sig om flere overførsler af samme type affald til samme behandlingsanlæg. Artikel 14 indeholder bestemmelser om betingelserne for at forhåndsgodkende affaldsnyttiggørelsesanlæg i medlemsstaterne, om medlemsstaternes gensidige anerkendelse af sådanne anlæg og om den særlige "fast-track"-procedure for overførsel af visse typer affald til sådanne anlæg. Artikel 15 indeholder supplerende bestemmelser vedrørende overførsler med henblik på midlertidige affaldsbehandlingsoperationer. Artikel 16 indeholder krav, der skal opfyldes, efter at der er givet samtykke til en overførsel.

Artikel 17 indeholder bestemmelser vedrørende ændringer i overførslen, efter at der er givet samtykke. Kapitel 2 i dette afsnit består af artikel 18, som fastsætter de generelle oplysningskrav angående overførsel af grønlistet affald. Kapitel 3 i dette afsnit indeholder generelle krav. Artikel 19 forbyder blanding af affald i forbindelse med overførslen. Artikel 20 indeholder bestemmelser om opbevaring af dokumenter og oplysninger Artikel 21 indeholder bestemmelser om offentlig adgang til anmeldelser. Kapitel 4 i dette afsnit indeholder tilbagetagelsesforpligtelser og består af artikel 22-25, hvori der fastsættes bestemmelser om tilbagetagelse af overførsler og afholdelse af omkostninger i forbindelse med sådanne tilbagetagelser. Kapitel 5 i dette afsnit indeholder generelle administrative bestemmelser. Ifølge artikel 26 skal udstedelsen og udvekslingen af de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til denne forordning, ske elektronisk, og det fastsættes, på hvilke betingelser systemerne vil skulle fungere for at sikre en sådan udveksling. Artikel 27 fastsætter, på hvilke sprog dokumenter og meddelelser skal udstedes inden for rammerne af denne forordning. Artikel 28 fastsætter de gældende procedurekrav, der skal følges i tilfælde af uenighed om klassificeringen af affald eller et materiale, der overføres. Den tillægger endvidere Kommissionen beføjelse til at vedtage gennemførelsesforanstaltninger for at præcisere klassificeringen af visse typer affald og sondringen mellem brugte varer og affald for nærmere bestemte varer. Artikel 29 fastsætter de omkostninger, der kan pålægges anmelderne. Artikel 30 åbner mulighed for grænseområdeaftaler i undtagelsestilfælde. Kapitel 6 i dette afsnit indeholder bestemmelser om overførsler inden for Unionen med transit gennem tredjelande. Artikel 31 fastsætter specifikke frister for, hvornår den kompetente myndighed i de berørte tredjelande skal give sit skriftlige samtykke til overførsler bestemt til bortskaffelse inden for Unionen med transit gennem disse tredjelande. Artikel 32 fastsætter specifikke frister for, hvornår den kompetente myndighed i de berørte tredjelande skal give sit skriftlige samtykke til overførsler bestemt til nyttiggørelse inden for Unionen med transit gennem disse tredjelande. Afsnit III består af én artikel (artikel 33) og omhandler behovet for, at medlemsstaterne har nationale ordninger for overførsel af affald inden for én medlemsstat for at sikre sammenhængen med EU-systemet. Afsnit IV indeholder bestemmelser om eksport fra Unionen til tredjelande. Kapitel 1 i dette afsnit indeholder bestemmelser om eksport fra Unionen af affald bestemt til bortskaffelse. Artikel 34 fastsætter et eksportforbud undtagen til EFTA-lande.

Artikel 35 fastsætter procedurekrav i forbindelse med eksport til EFTA-lande. Denne artikel henviser med de fornødne ændringer til afsnit II og indeholder bestemmelser om relevante tilpasninger og tilføjelser til bestemmelserne deri. Procedurebestemmelserne i kapitel 2 i dette afsnit IV henviser til denne artikel. Kapitel 2 i dette afsnit indeholder bestemmelser om eksport fra Unionen af affald bestemt til nyttiggørelse. Afsnit 1 indeholder bestemmelser om eksport af farligt affald og andet affald til ikke-OECD-lande, og artikel 36 indeholder et forbud mod eksport fra Unionen af farligt affald og andet affald til ikke-OECD-lande. Afsnit 2 indeholder bestemmelser om eksport af ikkefarligt affald til ikke-OECD-lande, hvor artikel 37-40 indeholder bestemmelser om et forbud mod eksport af ikkefarligt affald til ikke-OECD-lande, undtagen hvis et ikke-OECD-land meddeler, at det er villigt til at importere og dokumenterer sin evne til at håndtere visse typer affald på en miljømæssigt forsvarlig måde. Disse artikler indeholder endvidere proceduren for, hvordan tredjelande kan meddele deres vilje og evne til at modtage og håndtere affald, og Kommissionens beføjelse til at vurdere disse meddelelser og offentliggøre en liste over lande, der er berettiget til at modtage eksport af visse former for grønlistet affald fra Unionen. Afsnit 3 indeholder bestemmelser om eksport til OECD-lande. Artikel 41 indeholder procedurekravene for eksport bestemt til nyttiggørelse til OECD-lande uden for Unionen. Denne artikel henviser med de fornødne ændringer til afsnit II og til artikel 35, og den indeholder bestemmelser om relevante tilpasninger og tilføjelser til bestemmelserne deri. Artikel 42 indeholder bestemmelser om overvågning af eksport til OECD-lande og en beskyttelsesprocedure, hvis eksporten af affald til sådanne lande fører til en situation, hvor sådant affald ikke håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde. Denne artikel tillægger Kommissionen beføjelse til om nødvendigt at træffe forholdsregler i tilfælde af, at affaldet ikke håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde. Kapitel 3 i dette afsnit indeholder yderligere forpligtelser vedrørende eksport af affald. Artikel 43 indeholder forpligtelser for eksportører til at sikre, at det affald, de eksporterer, håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde på bestemmelsesstedet. Artikel 44 indeholder forpligter for de eksporterende medlemsstater til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i dette afsnit gennemføres korrekt. Kapitel 4 i dette afsnit indeholder generelle bestemmelser. Artikel 45 forbyder eksport af affald til Antarktis. Artikel 46 fastsætter, at eksport til oversøiske lande eller territorier bestemt til bortskaffelse og af farligt affald bestemt til nyttiggørelse er forbudt, og at afsnit II finder tilsvarende anvendelse på anden eksport bestemt til nyttiggørelse. Afsnit V indeholder bestemmelser om import til Unionen fra tredjelande. Kapitel 1 i dette afsnit indeholder bestemmelser om import af affald bestemt til bortskaffelse uden for Unionen. Artikel 47 indeholder et forbud mod import, undtagen fra lande, der er parter i Baselkonventionen, eller som har indgået en aftale, eller fra andre områder i tilfælde af krise eller krig. Artikel 48 indeholder procedurekrav i forbindelse med import fra lande, der er parter i Baselkonventionen eller fra andre områder i tilfælde af krise eller krig. Denne artikel henviser med de fornødne ændringer til afsnit II og indeholder bestemmelser om relevante tilpasninger og tilføjelser til bestemmelserne deri. Procedurebestemmelserne i kapitel 2 i dette afsnit IV henviser til denne artikel. Kapitel 2 i dette afsnit indeholder bestemmelser om import af affald bestemt til nyttiggørelse uden for Unionen. Artikel 49 indeholder et forbud mod eksport, undtagen fra lande, der er omfattet af OECD-beslutningen, er parter i Baselkonventionen, eller som har indgået en aftale, eller fra andre områder i tilfælde af krise eller krig. Artikel 50 indeholder procedurekrav ved import fra lande, der er omfattet af OECD-beslutningen, eller fra andre områder i tilfælde af krise eller krig. Denne artikel henviser med de fornødne ændringer til afsnit II og til artikel 45, og den indeholder bestemmelser om relevante tilpasninger og tilføjelser til bestemmelserne deri.

Artikel 51 indeholder procedurekrav i forbindelse med import fra lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, men er parter i Baselkonventionen eller fra andre områder i tilfælde af krise eller krig. Denne artikel henviser med de fornødne ændringer til artikel 45. Kapitel 3 i dette afsnit indeholder yderligere forpligtelser. Artikel 52 indeholder forpligtelser for importmedlemsstaterne til at sikre en forsvarlig håndtering af importeret affald og forbyde enhver sådan import, hvis der er grund til at antage, at affaldet ikke vil blive håndteret korrekt. Kapitel 4 i dette afsnit indeholder generelle bestemmelser. Artikel 53 fastsætter, at afsnit II finder tilsvarende anvendelse på import fra oversøiske lande eller territorier. Afsnit VI indeholder bestemmelser om transit gennem Unionen fra og til tredjelande. Artikel 54 indeholder bestemmelser om transit med henblik på bortskaffelse. Artikel 55 indeholder bestemmelser om transit med henblik på nyttiggørelse. Afsnit VII indeholder bestemmelser om håndhævelse af denne forordning. Kapitel 1 i dette afsnit består af én artikel (artikel 56) og fastsætter de generelle forpligtelser for alle, der er involveret i overførsler af affald, til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at affald, som de overfører, håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde i hele overførselsperioden og i forbindelse med nyttiggørelsen og bortskaffelsen af affaldet. Kapitel 2 i dette afsnit indeholder bestemmelser om håndhævelsen af denne forordning. Afsnit 1 omhandler medlemsstaternes håndhævelsesforanstaltninger. Artikel 57 indeholder bestemmelser om inspektioner. Artikel 58 indeholder bestemmelser om dokumentation. Artikel 59 indeholder bestemmelser om medlemsstaternes inspektionsplaner. Artikel 60 indeholder bestemmelser om sanktioner. Artikel 61 indeholder bestemmelser om håndhævelsessamarbejde på nationalt plan. Artikel 62 indeholder bestemmelser om samarbejde mellem medlemsstaterne om håndhævelsen. Artikel 63 indeholder bestemmelser om Håndhævelsesgruppen for Overførsel af Affald. Afsnit 2 omhandler Kommissionens håndhævelsesforanstaltninger i forbindelse med denne forordning.

Afsnit VIII indeholder afsluttende bestemmelser. Artikel 69 indeholder bestemmelser om medlemsstaternes rapporteringsforpligtelser. Artikel 70 indeholder bestemmelser om internationalt samarbejde. Artikel 71 indeholder bestemmelser om udpegelse af kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Artikel 72 indeholder bestemmelser om udpegning af kontaktorganer. Artikel 73 indeholder bestemmelser om udpegning af Unionens indgangs- og udgangstoldsteder Artikel 74 indeholder bestemmelser om underretning om og oplysninger vedrørende udpegninger. Artikel 75 indeholder bestemmelser om ændring af bilag I-X til denne forordning. Artikel 76 og 77 fastsætter betingelserne for Kommissionens vedtagelse af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Artikel 78 ændrer forordning (EU) nr. 1257/2013 for at bringe den og nærværende forordning i overensstemmelse med Unionens og medlemsstaternes gældende internationale forpligtelser for så vidt angår udtjente fartøjer. Artikel 79 ændrer forordning (EU) 2020/1056 for at ajourføre henvisningerne i nævnte forordning til transportdokumenter for affald. Artikel 80 indeholder bestemmelser om en gennemgang af nærværende forordning i 2034. Artikel 81 indeholder bestemmelser om ophævelse og overgangsbestemmelser. Artikel 82 indeholder bestemmelser om denne forordnings ikrafttræden og anvendelse. 2021/0367 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om overførsel af affald og om ændring af forordning (EU) nr. 1257/2013 og (EU) 2020/1056 (EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Der bør fastsættes regler på EU-niveau for at beskytte miljøet og menneskers sundhed mod de skadelige virkninger, som overførsel af affald kan medføre. Disse regler bør også bidrage til at lette en miljømæssigt forsvarlig håndtering af affald i overensstemmelse med affaldshierarkiet, der er fastsat ved artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF, mindske de samlede virkninger af ressourceanvendelse og forbedre effektiviteten af en sådan anvendelse, hvilket er afgørende for omstillingen til en cirkulær økonomi. (2)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 har i de seneste femten år medført vigtige forbedringer med hensyn til at beskytte miljøet og menneskers sundhed mod de skadelige virkninger, som overførsel af affald kan medføre. Kommissionens evaluering af forordningen har imidlertid også afdækket en række udfordringer og mangler, som må afhjælpes gennem nye lovbestemmelser. (3)Den europæiske grønne pagt indeholder en ambitiøs køreplan med sigte på at omdanne Unionen til en bæredygtig, ressourceeffektiv og klimaneutral økonomi. Heri opfordres Kommissionen til at revidere de EU-regler om overførsel af affald, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 1013/2006. I den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi, der blev vedtaget i marts 2020, understreges endvidere behovet for en indsats for at sikre, at overførsel af affald bestemt til genbrug og genanvendelse i Unionen fremmes, at Unionen ikke eksporterer sine affaldsproblemer til tredjelande, og at ulovlige overførsler af affald bekæmpes bedre. Ud over de miljømæssige og sociale fordele kan dette også medvirke til, at Unionen mindsker sin strategiske afhængighed af råmaterialer. Både Rådet og Europa-Parlamentet har ligeledes opfordret til at revidere de nugældende EU-regler om overførsel af affald, som er fastsat ved forordning (EF) nr. 1013/2006. (4)Forordning (EF) nr. 1013/2006 er allerede blevet ændret flere gange, og der kræves yderligere væsentlige ændringer for at sikre opfyldelsen af de politiske målsætninger i den europæiske grønne pagt og den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi. Forordning (EF) nr. 1013/2006 bør derfor afløses af en ny forordning. (5)Nærværende forordning supplerer den overordnede EU-lovgivning om affaldshåndtering, herunder direktiv 2008/98/EF. I forordningen henvises der til nævnte direktivs definitioner, herunder definitionerne af affald og de generelle affaldshåndteringsoperationer. Den indeholder også en række yderligere definitioner for at fremme en ensartet anvendelse af denne forordning. (6)Ved nærværende forordning gennemføres Baselkonventionen af 22. marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende overførsel af farligt affald og bortskaffelse heraf (Baselkonventionen) i Unionen. Baselkonventionen har til formål at beskytte menneskers sundhed og miljøet mod de skadelige virkninger forårsaget af produktion, grænseoverskridende transport og håndtering af farligt affald og andre typer affald. Unionen har været part i Baselkonventionen siden 1994. (7)Denne forordning gennemfører også en ændring af Baselkonventionen (Baselforbuddet), som blev vedtaget i 1995 og trådte i kraft på internationalt plan den 5. december 2019, i Unionen. Ved Baselforbuddet indføres et generelt forbud mod al eksport af farligt affald, der er bestemt til endelig bortskaffelse, genbrug, genanvendelse og nyttiggørelse fra lande, der er opført i bilag VII til Baselkonventionen, til alle andre lande. Unionen har ratificeret Baselforbuddet og gennemført dette siden 1997. (8)Unionen indgav i oktober 2020 en anmeldelse vedrørende overførsel af affald inden for Unionen til Baselkonventionens sekretariat i henhold til konventionens artikel 11. I overensstemmelse med denne artikel kan Unionen derfor fastsætte specifikke bestemmelser for overførsler af affald inden for Unionen, som ikke er mindre miljømæssigt forsvarlige end dem, der er fastsat i Baselkonventionen. (9)I lyset af Unionens godkendelse af OECD-Rådets beslutning af 30. marts 1992 om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald bestemt til nyttiggørelse ("OECD-beslutningen") er det nødvendigt at indarbejde indholdet af nævnte beslutning, herunder ændringer heraf, i EU-lovgivningen. (10)Det er vigtigt at tilrettelægge og regulere overvågningen af og kontrollen med overførsler af affald på en sådan måde, at der tages hensyn til behovet for at bevare, beskytte og forbedre miljøkvaliteten og menneskers sundhed, og der sikres en ensartet anvendelse af reglerne om overførsel af affald i hele Unionen. (11)Det er nødvendigt at undgå overlapning med gældende EU-lovgivning om transport af visse materialer, der kan klassificeres som affald i henhold til denne forordning. (12)Overførsel af affald fra væbnede styrker eller hjælpeorganisationer bør udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde, når det importeres til Unionen i visse situationer (herunder transit inden for Unionen, når affaldet er ankommet til Unionen). Krav i henhold til folkeretten og internationale aftaler bør overholdes i forbindelse med sådanne overførsler. I sådanne tilfælde bør enhver kompetent transitmyndighed og den kompetente bestemmelsesmyndighed i Unionen på forhånd underrettes om overførslen og dens bestemmelsessted.

(13)Det er nødvendigt at undgå overlapning med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009, der allerede indeholder bestemmelser, der generelt dækker sendingen, kanaliseringen og overførslen (indsamling, transport, håndtering, forarbejdning, anvendelse, nyttiggørelse eller bortskaffelse, registre, ledsagedokumenter og sporbarhed) af animalske biprodukter i, til og ud af Unionen. (14)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 finder anvendelse på store handelsskibe, som fører en EU-medlemsstats flag, og som ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1013/2006. Efter at Baselforbuddet for nylig er trådt i kraft på internationalt niveau, er det imidlertid nødvendigt at sikre, at de skibe, som er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EU) nr. 1257/2013, og som bliver til affald i Unionen, underlægges de relevante EU-regler for overførsel af affald, der gennemfører Baselforbuddet, således at Unionens retlige ordning er i nøje overensstemmelse med de internationale forpligtelser. Samtidig er det også nødvendigt at ændre forordning (EU) nr. 1257/2013 for at præcisere, at skibe, som er omfattet af nævnte forordnings anvendelsesområde, og som bliver til affald i Unionen, kun må ophugges på de anlæg, som er opført på den europæiske liste over skibsophugningsanlæg, der er oprettet i henhold til nævnte forordning, og som befinder sig i de lande, der er opført i bilag VII til Baselkonventionen. (15)Selv om overvågning af og kontrol med affaldsoverførsler i en medlemsstat henhører under den pågældende medlemsstats ansvarsområde, bør de nationale ordninger for overførsel af affald tilgodese behovet for overensstemmelse med EU-ordningen for at sikre et højt beskyttelsesniveau for miljøet og menneskers sundhed. (16)Hvad angår overførsel af affald, der ikke er opført i bilag III, IIIA eller IIIB til denne forordning, og af affald bestemt til nyttiggørelsesoperationer, bør der sikres optimal overvågning og kontrol ved at kræve forudgående skriftligt samtykke til sådanne overførsler. En sådan fremgangsmåde bør forudsætte forudgående anmeldelse, hvorved de kompetente myndigheder bliver behørigt informeret, således at de kan træffe alle nødvendige foranstaltninger til at beskytte menneskers sundhed og miljøet. Disse myndigheder bør ligeledes kunne gøre begrundede indsigelser mod sådanne overførsler. (17)For at støtte gennemførelsen af bestemmelserne i direktiv 2008/98/EF, der har til formål at øge den særskilte indsamling af affald og reducere produktionen af blandet kommunalt affald, bør overførsel af blandet kommunalt affald til en anden medlemsstat gøres til genstand for en nærmere undersøgelse. For at støtte opfyldelsen af de mål, der er fastsat i direktiv 2008/98/EF og Rådets direktiv 1999/31/EF, om at øge genanvendelsen og nedbringe bortskaffelsen af affald, bør overførsel af affald til bortskaffelse i en anden medlemsstat desuden generelt forbydes. Overførsel af affald bestemt til bortskaffelse bør kun tillades i undtagelsestilfælde. I disse tilfælde bør medlemsstaterne tage hensyn til principperne om nærhed og tilstrækkelig egenkapacitet på EU-plan og nationalt plan i overensstemmelse med direktiv 2008/98/EF, særlig artikel 16 i nævnte direktiv, samt prioriteringen af nyttiggørelse. Medlemsstaterne bør ligeledes kunne sikre, at affaldsbehandlingsanlæg, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU, anvender den bedste tilgængelige teknik som defineret i direktivet i overensstemmelse med anlæggets godkendelse, og at affaldet behandles under overholdelse af krav vedrørende menneskers sundhed og miljøbeskyttelse i forbindelse med bortskaffelsesoperationer som fastlagt i EU-lovgivningen. (18)For overførsler af affald, der er opført i bilag III, IIIA eller IIIB til denne forordning og bestemt til nyttiggørelsesoperationer, bør der sikres et minimum af overvågning og kontrol, ved at det kræves, at sådanne overførsler ledsages af visse oplysninger om de personer og lande, der er involveret i overførslerne, samt en beskrivelse og mængden af det pågældende affald, den type nyttiggørelsesoperation, som er formålet med overførslen af affaldet, og nærmere oplysninger om de anlæg, hvor affaldet skal nyttiggøres. (19)Det er nødvendigt at fastsætte, med hvilke begrundelser medlemsstaterne kan gøre indsigelse mod overførsler af affald bestemt til nyttiggørelse. I tilfælde af sådanne overførsler bør medlemsstaterne kunne sikre, at affaldsbehandlingsanlæg, der er omfattet af direktiv 2010/75/EU, anvender den bedste tilgængelige teknik som fastsat i direktivet i overensstemmelse med anlæggets godkendelse. Medlemsstaterne bør ligeledes kunne sikre, at affaldet behandles under overholdelse af krav vedrørende menneskers sundhed og miljøbeskyttelse i forbindelse med nyttiggørelsesoperationer som fastlagt i EU-lovgivningen, og at affaldet, under hensyntagen til artikel 16 i direktiv 2008/98/EF, behandles i overensstemmelse med de affaldshåndteringsplaner, der er udarbejdet i medfør af sidstnævnte direktiv med det formål at sikre gennemførelse af retligt bindende nyttiggørelses- og genanvendelsesforpligtelser som fastlagt i EU-lovgivningen. (20)Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre en ensartet anvendelse af denne forordning og et velfungerende indre marked er det nødvendigt at fastsætte, hvilke proceduremæssige skridt og forholdsregler der skal overholdes, når en anmelder ønsker at overføre affald, der er omfattet af proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke. Det er også nødvendigt i overensstemmelse med Baselkonventionens artikel 6, stk. 11, at sikre, at omkostningerne som opstår i situationer, hvor overførsel af affald, der er underlagt forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke, ikke kan fuldføres eller er ulovlig, afholdes af de relevante operatører. Til dette formål bør anmelderen stille en finansiel sikkerhed eller en tilsvarende forsikring for hver overførsel af sådant affald. (21)For at mindske den administrative byrde for både offentlige og private operatører, der er involveret i overførsler til anlæg, der er anerkendt som "forhåndsgodkendte", er det nødvendigt at fastsætte betingelserne for, at status som "forhåndsgodkendt" kan tildeles, således at alle medlemsstater gensidigt anerkender dem, og harmonisere kravene vedrørende overførsel af affald til disse anlæg. (22)For at nedbringe forsinkelserne i forbindelse med behandlingen af anmeldelser af overførsel af affald og lette udvekslingen af oplysninger mellem de relevante myndigheder er det nødvendigt, at udstedelsen og udvekslingen af oplysninger og data vedrørende individuelle overførsler af affald inden for Unionen sker elektronisk. Det er også nødvendigt at tillægge Kommissionen beføjelse til at fastlægge de proceduremæssige og operationelle krav til den praktiske gennemførelse af de systemer, der skal sikre denne elektroniske indsendelse og udveksling af oplysninger (f.eks. sammenkobling, arkitektur og sikkerhed). Det er også nødvendigt at give de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og de økonomiske operatører tilstrækkelig tid til at forberede overgangen fra en papirbaseret tilgang som fastsat i forordning (EF) nr. 1013/2006 til en tilgang baseret på elektronisk udveksling af oplysninger og dokumenter. Denne nye forpligtelse bør derfor finde anvendelse 24 måneder efter datoen for denne forordnings anvendelse. (23)De økonomiske operatører, der beskæftiger sig med overførsel af affald, bør have tilladelse til at anvende det digitale miljø, der er etableret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/1056, til udveksling af de oplysninger, der kræves i henhold til nærværende forordning, i forbindelse med overførsel af affaldet, og der bør sikres interoperabilitet mellem de systemer, der er omhandlet i denne forordning, og miljøet til udveksling af elektronisk godstransportinformation. (24)For at lette toldmyndighedernes arbejde i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning er det nødvendigt, at det centrale system, der drives af Kommissionen og giver mulighed for elektronisk indgivelse og udveksling af oplysninger og dokumenter, bliver interoperabelt med Den Europæiske Unions kvikskrankemiljø på toldområdet, som i øjeblikket er under udvikling på EU-plan, når det tekniske arbejde, der er nødvendigt for at sikre denne operabilitet, er fuldført. (25)Kompetente myndigheder i tredjelande bør kunne udstede og udveksle oplysninger og dokumenter med henblik på de proceduremæssige krav i denne forordning via det system, der drives på EU-plan, hvis de ønsker det, og hvis de opfylder kravene vedrørende udveksling af oplysninger via dette system. (26)For at sikre sporbarheden af overførsler af affald og for ikke at modvirke en miljømæssigt forsvarlig håndtering af affald, der overføres på tværs af landegrænserne, bør det forbydes at blande affald med andet affald, fra overførslen påbegyndes, til affaldet modtages med henblik på nyttiggørelses- eller bortskaffelsesoperationen. (27)For at lette håndhævelsen af de forpligtelser, der er fastsat i denne forordning, er det vigtigt, at de økonomiske operatører og de kompetente myndigheder opbevarer de dokumenter og oplysninger, der kræves i forbindelse med overførsel af affald, i en periode på mindst fem år fra den dato, hvor en given overførsel påbegyndes. (28)Det bør pålægges medlemsstaterne at sikre, at de pågældende kompetente myndigheder i overensstemmelse med De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europas (UNECE's) konvention om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet af 25. juni 1998 (Århus-konventionen) på passende måde gør oplysninger tilgængelige om anmeldelser af overførsler, som de har givet samtykke til, samt om overførsel af affald, der er omfattet af denne forordnings generelle oplysningskrav, medmindre sådanne oplysninger er fortrolige ifølge national lovgivning eller EU-lovgivning. (29)For at gennemføre kravene i artikel 9, stk. 2, 3 og 4, i Baselkonventionen bør der indføres et krav om, at affald fra en overførsel, der ikke kan fuldendes som planlagt, returneres til afsendelseslandet, nyttiggøres eller bortskaffes på en alternativ måde. Der bør ligeledes være pligt til, at den person, hvis handling forårsager en ulovlig overførsel, tager det pågældende affald tilbage eller træffer alternative foranstaltninger til nyttiggørelse eller bortskaffelse heraf og afholder omkostningerne i forbindelse med tilbagetagelsesoperationerne. Er dette ikke muligt, bør de kompetente afsendelses- eller bestemmelsesmyndigheder, alt efter hvad der er relevant, samarbejde om at sikre en miljømæssigt forsvarlig håndtering af det pågældende affald. (30)For at sikre, at de kompetente myndigheder er i stand til på korrekt vis at behandle de dokumenter, de får forelagt, vedrørende overførsel af affald, er det nødvendigt at pålægge anmelderen en pligt til at forelægge en autoriseret oversættelse af disse dokumenter på et for disse myndigheder acceptabelt sprog, hvis de anmoder herom. (31)For at undgå afbrydelser i overførsler af affald eller varer som følge af uenighed mellem de kompetente myndigheder om affalds eller varers status er det nødvendigt at fastlægge en procedure for bilæggelse af sådanne tvister. Det er i den forbindelse vigtigt, at de kompetente myndigheder baserer deres afgørelser på bestemmelserne vedrørende status som biprodukter og om affaldsfasens ophør i direktiv 2008/98/EF. Det er også nødvendigt at fastlægge en procedure for bilæggelse af tvister mellem kompetente myndigheder om, hvorvidt affald bør være omfattet af anmeldelsesproceduren. For at sikre en bedre harmonisering i hele Unionen af betingelserne for, hvornår affald bør være omfattet af anmeldelsesproceduren, bør Kommissionen også tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter, der fastsætter kriterier for klassificering af specifikt affald i de relevante bilag til denne forordning, og dette vil afgøre, om det er omfattet af anmeldelsesproceduren. For at undgå, at affald fejlagtigt angives som brugte varer, og for at skabe juridisk klarhed bør Kommissionen desuden tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter, hvori der fastsættes kriterier for at skelne mellem brugte varer og affald for specifikke varer, for hvilke en sådan sondring er vigtig, navnlig i forbindelse med eksport heraf fra Unionen. (32)For at gøre det muligt for myndighederne at begrænse de offentlige udgifter i forbindelse med håndteringen af procedurer for overførsel af affald og håndhævelsen af denne forordning er det nødvendigt at åbne mulighed for, at anmelderen pålægges passende og forholdsmæssige administrationsomkostninger i forbindelse med disse procedurer samt tilsyn, analyser og inspektioner.

(33)For at mindske de administrative byrder og under ekstraordinære omstændigheder i forbindelse med specifikke geografiske eller demografiske situationer kan medlemsstaterne indgå bilaterale aftaler om at lempe anmeldelsesproceduren ved overførsel af specifikke affaldsstrømme for så vidt angår grænseoverskridende overførsel til det nærmeste, egnede anlæg i grænseområdet mellem de to berørte medlemsstater. En medlemsstat bør også kunne indgå sådanne aftaler med et land, der er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, også i en situation, hvor affald overføres fra og behandles i afsendelseslandet, men passerer gennem en anden medlemsstat. (34)For at beskytte miljøet i de pågældende lande er det nødvendigt at tydeliggøre omfanget af det forbud mod eksport, der er fastsat i overensstemmelse med Baselkonventionen, fra Unionen af affald bestemt til bortskaffelse i et tredjeland, der ikke er et EFTA-land (Den Europæiske Frihandelssammenslutning). (35)Lande, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, kan indføre de kontrolprocedurer, der gælder for overførsler inden for Unionen. I sådanne tilfælde bør overførsler mellem Unionen og disse lande være underlagt de samme regler som overførsler inden for Unionen. (36)For at beskytte miljøet i de pågældende lande er det nødvendigt at præcisere omfanget af forbuddet mod eksport af farligt affald bestemt til nyttiggørelse i et land, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, i overensstemmelse med Baselkonventionen. Det er især nødvendigt at præcisere listen over det affald, som forbuddet omfatter, og sikre, at det ligeledes omfatter affald fra bilag II til Baselkonventionen, dvs. indsamlet husholdningsaffald, rester fra forbrænding af husholdningsaffald og svært genanvendeligt plastaffald. (37)Det er nødvendigt at fastsætte strenge regler for eksport bestemt til nyttiggørelse af ikkefarligt affald til tredjelande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, for at sikre, at dette affald ikke skader miljøet og folkesundheden i disse lande. Ifølge disse regler bør eksport fra Unionen kun tillades til lande, der er opført på en liste udarbejdet og ajourført af Kommissionen, når disse lande har indgivet en anmodning til Kommissionen, hvori de erklærer sig villige til at modtage visse former for ikkefarligt affald fra Unionen og dokumenterer deres evne til at håndtere sådant affald på en miljømæssigt forsvarlig måde på grundlag af de kriterier, der er fastsat i denne forordning. Eksport til andre lande end dem, der er opført på listen, bør forbydes. For at sikre tilstrækkelig tid til overgangen til denne nye ordning bør der fastsættes en overgangsperiode på tre år efter denne forordnings generelle anvendelsesdato. (38)Lande, der er omfattet af OECD-beslutningen, er underlagt OECD's regler og henstillinger angående overførsel og håndtering af affald og har generelt højere standarder for affaldshåndtering end lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen. Det er imidlertid vigtigt, at eksport fra Unionen af ikkefarligt affald bestemt til nyttiggørelse ikke forårsager skade på miljøet og folkesundheden i lande, der er omfattet af OECD-beslutningen. Det er derfor nødvendigt at indføre en ordning med henblik på at overvåge overførsler af ikkefarligt affald til sådanne lande. I tilfælde, hvor eksporten af ikkefarligt affald fra Unionen til det pågældende land er steget betydeligt inden for et kort tidsrum, og der ikke er oplysninger til rådighed til at dokumentere, at det pågældende land evner at nyttiggøre dette affald på en miljømæssigt forsvarlig måde, bør Kommissionen indlede en dialog med det pågældende land og, hvis oplysningerne ikke er tilstrækkelige til at bevise, at affaldet nyttiggøres på en miljømæssigt forsvarlig måde, have beføjelse til at suspendere en sådan eksport. (39)De nødvendige foranstaltninger bør træffes, således at det i overensstemmelse med direktiv 2008/98/EF og anden EU-lovgivning vedrørende affald sikres, at affald, der overføres inden for Unionen, og affald, der importeres til Unionen, i hele overførselsperioden, herunder i forbindelse med nyttiggørelsen eller bortskaffelsen i bestemmelseslandet, håndteres uden at bringe menneskers sundhed i fare og uden at anvende processer og metoder, der kan skade miljøet. Det er også nødvendigt at sikre, at affald, der eksporteres fra Unionen, håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde i hele overførselsperioden, herunder i forbindelse med nyttiggørelsen eller bortskaffelsen i bestemmelsestredjelandet. Der bør til dette formål indføres en forpligtelse for eksportører af affald til at sikre, at det anlæg, der modtager affaldet i bestemmelsestredjelandet, underkastes en uafhængig tredjepartsaudit, før affaldet eksporteres til det pågældende anlæg. Denne audit har til formål at verificere, at det pågældende anlæg opfylder de specifikke kriterier, som er fastsat ved denne forordning, der er udformet med henblik på at sikre, at affaldet håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde. Hvis det ved en sådan audit konkluderes, at det pågældende anlæg ikke opfylder kriterierne i denne forordning, bør eksportøren ikke være berettiget til at eksportere affald til dette anlæg. Denne forpligtelse bør gælde for anlæg beliggende i alle tredjelande, også dem, der er medlem af OECD. I OECD-beslutningen fastsættes det, at affald, der eksporteres til et andet OECD-land, skal være bestemt til nyttiggørelsesoperationer i et nyttiggørelsesanlæg, der nyttiggør affaldet på en miljømæssigt forsvarlig måde i overensstemmelse med nationale love, forskrifter og praksis, som anlægget er underlagt. OECD-beslutningen indeholder ingen elementer eller kriterier, der præciserer, hvordan dette krav skal gennemføres for så vidt angår "miljømæssigt forsvarlig håndtering" af affald. I mangel af fælles kriterier for, på hvilke betingelser affald skal nyttiggøres i de relevante anlæg, er det nødvendigt at imødegå risikoen for, at affald, der eksporteres fra Unionen til OECD-lande, ikke håndteres korrekt i specifikke anlæg, og derfor bør anlæg beliggende i disse lande være underlagt de krav om audit, der er fastsat ved denne forordning. (40)I betragtning af, at hver part i Baselkonventionen i henhold til artikel 4, stk. 1, har ret til at forbyde import af farligt affald eller affald, der er opført i bilag II til den nævnte konvention, bør import til Unionen af affald bestemt til bortskaffelse tillades, hvis eksportlandet er part i denne konvention. Import til Unionen af affald bestemt til nyttiggørelse bør være tilladt, hvis eksportlandet er et land, der er omfattet af OECD-beslutningen eller er part i Baselkonventionen. I andre tilfælde bør import kun være tilladt, hvis eksportlandet er omfattet af en bilateral eller multilateral aftale eller ordning, der er forenelig med EU-lovgivningen og i overensstemmelse med artikel 11 i Baselkonventionen, undtagen i tilfælde, hvor dette ikke er muligt på grund af krisesituationer, fredsskabende eller fredsbevarende operationer eller krig. (41)Denne forordning bør afspejle de regler for eksport og import af affald til og fra de oversøiske lande og territorier, der er fastsat ved Rådets afgørelse 2013/755/EU. (42)I de særlige tilfælde, hvor overførsler finder sted inden for Unionen med transit via tredjelande, bør særlige bestemmelser vedrørende tredjelandes godkendelsesprocedure finde anvendelse. Det er også nødvendigt at vedtage særlige bestemmelser vedrørende de procedurer, der gælder for transit af affald gennem Unionen fra og til tredjelande. (43)Af miljømæssige årsager og i betragtning af Antarktis' særlige status bør denne forordning udtrykkeligt forbyde eksport af affald til dette område. (44)For at sikre en harmoniseret gennemførelse og håndhævelse af denne forordning er det nødvendigt at pålægge medlemsstaterne at foretage inspektioner af overførslerne af affald. Det er ligeledes nødvendigt med hensigtsmæssig planlægning af inspektioner af overførsel af affald, hvis der skal etableres den fornødne kapacitet til inspektioner, og hvis ulovlige overførsler skal forhindres effektivt. I henhold til forordning (EF) nr. 1013/2006 skulle medlemsstaterne sikre, at inspektionsplanerne for overførsel af affald blev udarbejdet senest den 1. januar 2017. For at fremme en mere konsekvent anvendelse af bestemmelserne vedrørende inspektionsplaner og sikre en harmoniseret tilgang til inspektioner i hele Unionen bør medlemsstaterne meddele deres inspektionsplaner til Kommissionen, som bør have til opgave at revidere disse planer og om fornødent fremsætte henstillinger om forbedringer. (45)Medlemsstaterne har uensartede regler for, i hvilket omfang de myndigheder, der er involveret i inspektioner i medlemsstaterne, har beføjelse til og mulighed for at kræve dokumentation med henblik på at fastslå, om overførslerne er lovlige. Dokumentationen kan bl.a. vedrøre, om stoffet eller genstanden er affald, om affaldet er blevet korrekt klassificeret, og om affaldet vil blive overført til anlæg, der håndterer affald på en miljømæssigt forsvarlig måde i overensstemmelse med denne forordning. I denne forordning bør der derfor gives mulighed for, at de myndigheder, der er involveret i inspektioner i medlemsstaterne, kan kræve en sådan dokumentation. Denne dokumentation kan kræves på grundlag af generelle bestemmelser eller fra sag til sag. Hvis en sådan dokumentation ikke forelægges eller anses for at være utilstrækkelig, bør transporten af det pågældende stof eller den pågældende genstand eller overførslen af det pågældende affald anses for at være en ulovlig overførsel, og den bør behandles i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i denne forordning. (46)Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om administrative sanktioner for overtrædelse af denne forordning og sikre, at de håndhæves. Sanktionerne bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Evalueringen af forordning (EF) nr. 1013/2006 afdækkede som en af manglerne, at de nationale regler om sanktioner er vidt forskellige i Unionen. For at fremme en mere konsekvent anvendelse af sanktioner bør der derfor fastsættes fælles ikkeudtømmende kriterier for fastsættelse af typer og niveauer af sanktioner, der skal pålægges i tilfælde af overtrædelser af denne forordning. Disse kriterier bør bl.a. omfatte overtrædelsens art og grovhed samt de økonomiske fordele og de miljøskader, overtrædelsen har medført, for så vidt disse kan fastslås. Ud over de administrative sanktioner, der stilles krav om i henhold til denne forordning, bør medlemsstaterne desuden sikre, at ulovlig overførsel af affald i alvorlige tilfælde udgør en strafbar handling i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/99/EF af 19. november 2008. (47)Erfaringerne med anvendelsen af forordning (EF) nr. 1013/2006 har vist, at den omstændighed, at flere aktører på nationalt plan er involveret, skaber udfordringer for koordineringen og samarbejdet i forbindelse med håndhævelse. Medlemsstaterne bør derfor sikre, at alle relevante myndigheder, der er involveret i håndhævelsen af denne forordning, råder over effektive mekanismer, der sætter dem i stand til på nationalt plan at samarbejde om og koordinere udformningen og gennemførelsen af håndhævelsespolitikker og -aktiviteter for at bekæmpe ulovlig overførsel af affald, herunder opstille og gennemføre inspektionsplaner. (48)Medlemsstaterne har behov for at samarbejde bilateralt og multilateralt for at fremme forebyggelse og opdagelse af ulovlige overførsler af affald. For yderligere at forbedre koordineringen og samarbejdet i hele Unionen bør der nedsættes en særlig håndhævelsesgruppe med deltagelse af udpegede repræsentanter for medlemsstaterne og Kommissionen samt repræsentanter for andre relevante institutioner, organer, kontorer, agenturer eller netværk. Denne håndhævelsesgruppe bør træde sammen regelmæssigt. Den bør bl.a. være et forum for udveksling af oplysninger og efterretninger om tendenser inden for ulovlige overførsler og for udveksling af synspunkter om håndhævelsesaktiviteter, herunder bedste praksis. (49)For at støtte og supplere medlemsstaternes håndhævelsesaktiviteter bør Kommissionen have beføjelse til at foretage efterforsknings- og koordineringsforanstaltninger vedrørende ulovlige overførsler, som kan have alvorlige negative virkninger for menneskers sundhed eller miljøet. Ved udførelsen af disse aktiviteter bør Kommissionen handle i fuld overensstemmelse med de proceduremæssige garantier. Kommissionen kan som led i sin interne organisation overveje at overdrage visse håndhævelsesforanstaltninger i henhold til denne forordning til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), som har relevant ekspertise på dette område. (50)Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om gennemførelsen af denne forordning, både ved hjælp af de rapporter, der sendes til Baselkonventionens sekretariat, og ved hjælp af et særskilt spørgeskema. Kommissionen bør hvert fjerde år udarbejde en rapport om gennemførelsen af denne forordning på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne og andre oplysninger, som Kommissionen og Det Europæiske Miljøagentur navnlig indsamler gennem ad hoc-rapporter om overførsler af plastaffald og andre specifikke affaldsstrømme, der giver anledning til betænkeligheder. (51)Effektivt internationalt samarbejde om kontrol med overførsel af affald er et middel til at sikre, at overførsler af affald kontrolleres og overvåges på et passende niveau. Informationsudveksling, fælles ansvar og samarbejde mellem Unionen og dets medlemsstater og tredjelande bør fremmes med henblik på at sikre forsvarlig affaldshåndtering. (52)For at lette udvekslingen af oplysninger og samarbejdet med henblik på gennemførelsen af denne forordning bør medlemsstaterne udpege kompetente myndigheder og kontaktorganer og meddele disse til Kommissionen, som bør gøre disse oplysninger offentligt tilgængelige.

(53)Medlemsstaterne bør med henblik på at sikre kontrollen med overførsler af affald have ret til at udpege specifikke ind- og udgangstoldsteder for overførsler af affald, der ankommer til og forlader Unionen, og meddele disse til Kommissionen, som bør gøre disse oplysninger offentligt tilgængelige. (54)For at supplere eller ændre denne forordning bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår artikel 37, stk. 13, artikel 40, stk. 8, og artikel 72 i denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (55)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage foranstaltninger vedrørende en harmoniseret metode til at beregne den finansielle sikkerhed eller en tilsvarende forsikring, til at præcisere klassificeringen af affald i henhold til denne forordning (herunder fastsættelse af tærskelværdier for forureningsniveauet for visse typer af affald) og til at præcisere sondringen mellem brugte varer og affald ved grænseoverskridende overførsel for visse typer varer. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (56)Ved forordning (EU) 2020/1056 fastsættes en juridisk ramme for elektronisk formidling af lovgivningsmæssige oplysninger mellem de berørte økonomiske operatører og kompetente myndigheder vedrørende godstransport på Unionens område, og forordningens bestemmelser dækker dele af nærværende forordning. For at sikre sammenhæng mellem instrumenterne er det nødvendigt at ændre forordning (EU) 2020/1056. (57)Det er nødvendigt at sikre, at de økonomiske operatører får tilstrækkelig tid til at opfylde deres nye forpligtelser i henhold til denne forordning, og at medlemsstaterne og Kommissionen får tilstrækkelig tid til at etablere den administrative infrastruktur, der er nødvendig for dens anvendelse. Anvendelsen af flere af denne forordnings bestemmelser bør derfor udskydes, indtil det med rimelighed kan forventes, at disse forberedelser er afsluttet. De fleste bestemmelser i denne forordning finder anvendelse to måneder efter dens ikrafttræden, men bestemmelserne i artikel 26 om forpligtelsen vedrørende elektronisk udstedelse og udveksling af dokumenter finder anvendelse to år efter denne dato, og nogle bestemmelser vedrørende eksport af affald vil finde anvendelse tre år efter denne dato. For at undgå huller i lovgivningen er det nødvendigt at sikre, at nogle bestemmelser i forordning (EF) nr. 1013/2006 forbliver i kraft indtil den dato, hvorfra bestemmelserne i denne forordning med udskudt anvendelse finder anvendelse. (58)Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af behovet for harmonisering bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål — VEDTAGET DENNE FORORDNING:



Afsnit I

Generelle bestemmelser Artikel 1

Genstand Ved denne forordning fastsættes foranstaltninger, der har til formål at beskytte miljøet og menneskers sundhed ved at forebygge eller mindske de skadelige virkninger, som overførsel af affald kan medføre. Ved forordningen indføres procedurer og kontrolordninger for overførsel af affald, der afhænger af overførslens oprindelse, bestemmelsessted og rute, affaldstypen og den behandling, affaldet skal gennemgå ved bestemmelsesstedet. Artikel 2

Anvendelsesområde 1.Denne forordning finder anvendelse på: (a)overførsel af affald mellem medlemsstater med eller uden transit gennem tredjelande (b)overførsel af affald, der importeres til Unionen fra tredjelande (c)overførsel af affald, der eksporteres fra Unionen til tredjelande (d)overførsel af affald i transit gennem Unionen på vej til eller fra tredjelande. 2.Denne forordning finder ikke anvendelse på: (a)losning på land af affald opstået ved skibes og offshore-platformes normale drift, herunder spildevand og reststoffer, for så vidt affaldet er omfattet af kravene i den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe eller andre bindende internationale retsakter (b)affald, der opstår om bord på køretøjer, tog, flyvemaskiner og skibe indtil første stop, station, lufthavn eller havn i Unionen, hvor køretøjet, toget, flyvemaskinen eller skibet opholder sig i en periode af tilstrækkelig varighed til, at affaldet kan losses med henblik på nyttiggørelse eller bortskaffelse

(c)overførsel af radioaktivt affald som defineret i artikel 5 i Rådets direktiv 2006/117/Euratom (d)overførsel af animalske biprodukter og afledte produkter som defineret i henholdsvis artikel 3, nr. 1) og 2), i forordning (EF) nr. 1069/2009 undtagen animalske biprodukter eller afledte produkter, der er blandet eller forurenet med affald, der er angivet som farligt i bilaget til Kommissionens beslutning 2000/532/EF (e)overførsel af affald som nævnt i artikel 2, stk. 1, litra e), og artikel 2, stk. 2, litra a), d) og e), i direktiv 2008/98/EF, hvis sådanne overførsler allerede er omfattet af anden EU-lovgivning (f)overførsel af affald fra Antarktis til Unionen, som sker i overensstemmelse med kravene i protokollen om miljøbeskyttelse til Antarktistraktaten (g)overførsel af CO2 med henblik på geologisk lagring i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/31/EF (h)skibe, der fører en medlemsstats flag og er omfattet af forordning (EU) nr. 1257/2013, med undtagelse af skibe, som bliver til affald i et område under en medlemsstats nationale jurisdiktion og dermed falder under anvendelsesområdet for artikel 36, afsnit VII og afsnit VIII. 3.For import af affald fra væbnede styrker eller hjælpeorganisationer i forbindelse med krisesituationer og fredsskabende eller fredsbevarende operationer, hvor affaldet overføres direkte eller indirekte til bestemmelseslandet af eller på vegne af de pågældende væbnede styrker eller hjælpeorganisationer, anvendes udelukkende artikel 48, stk. 6. 4.Overførsel af affald fra Antarktis til tredjelande i transit gennem Unionen er omfattet af bestemmelserne i artikel 36 og 56. 5.For overførsel af affald, der udelukkende finder sted inden for en medlemsstat, anvendes udelukkende artikel 33. Artikel 3

Definitioner I denne forordning forstås ved: (1)"blandet affald": affald, der opstår ved forsætlig eller uforsætlig sammenblanding af to eller flere forskellige affaldstyper, som er opført i forskellige indgange i bilag III, IIIB og IV, eller, hvor det er relevant, i forskellige led eller underled i disse indgange. En enkelt overførsel af affald, der består af to eller flere indbyrdes adskilte affaldstyper, er ikke blandet affald (2)"midlertidig bortskaffelse": enhver af de bortskaffelsesoperationer, der er omhandlet i D 13-D 15 i bilag I til direktiv 2008/98/EF (3)"midlertidig nyttiggørelse": enhver af de nyttiggørelsesoperationer, der er omhandlet i R 12 og R 13 i bilag II til direktiv 2008/98/EF (4)"miljømæssigt forsvarlig håndtering": alle praktisk mulige foranstaltninger er truffet til at sikre, at affald håndteres på en sådan måde, at menneskers sundhed og miljøet beskyttes mod de negative virkninger, der måtte opstå i forbindelse med sådant affald (5)"modtager": den person eller virksomhed under bestemmelseslandets nationale jurisdiktion, hvortil affaldet overføres med henblik på nyttiggørelse eller bortskaffelse (6)"anmelder": (a)ved overførsel fra en medlemsstat enhver fysisk eller juridisk person, som henhører under den pågældende medlemsstats nationale jurisdiktion, som påtænker eller foretager en overførsel af affald, som er pålagt anmeldelsespligt, og som er anført nedenfor: i) den oprindelige affaldsproducent ii) den nye affaldsproducent, der udfører operationer inden overførsel

iii) en indsamler, som har indsamlet små mængder af samme type affald fra forskellige kilder til en samlet overførsel, der skal påbegyndes fra en enkelt anmeldt lokalitet iv) en forhandler eller en mægler, der handler på ve