EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den14.6.2018 COM(2018) 465 final 2018/0247(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA III) {SEC(2018) 310 final}

{SWD(2018) 337 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Begrundelse og formål Dette forslag bør anses som en del af den flerårige finansielle ramme, som udstikkes i Kommissionens meddelelse "Et moderne budget for en Union, der beskytter, styrker og forsvarer – Den flerårige finansielle ramme for 2021-2027". I meddelelsen fastlægges de vigtigste prioriteter og den overordnede budgetramme for EU's programmer vedrørende foranstaltninger udadtil under udgiftsområdet "Naboområder og verden". Instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA III) er omfattet heraf. I nærværende forslag forudsættes IPA III anvendt fra den 1. januar 2021. Forslaget forelægges for en Europæisk Union med 27 medlemsstater. Dette er i overensstemmelse med meddelelsen fra Det Forenede Kongerige om dets beslutning om at udtræde af Den Europæiske Union og Euratom i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union. Meddelelsen blev modtaget af Det Europæiske Råd den 29. marts 2017. I henhold til artikel 49 i traktaten om Den Europæiske Union kan enhver europæisk stat, som respekterer værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer tilhørende mindretal, og som forpligter sig til at fremme disse værdier, ansøge om at blive medlem af Unionen. En europæisk stat, som har ansøgt om optagelse i Unionen, kan først blive medlem, når det er bekræftet, at den opfylder de kriterier for medlemskab, der blev fastlagt på Det Europæiske Råds møde i København i juni 1993 ("Københavnskriterierne"), og forudsat at Unionen har kapaciteten til at integrere det nye medlem. Københavnskriterierne vedrører ·institutionel stabilitet, som garanterer demokrati, retsstaten, menneskerettighederne og respekt for og beskyttelse af mindretal ·en fungerende markedsøkonomi og evne til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen og ·evnen til at påtage sig ikke alene rettigheder men også forpligtelser i henhold til traktaterne, herunder at tilslutte sig målene for en politisk, økonomisk og monetær union Udvidelsesprocessen bygger på fastlagte kriterier og fair og strenge betingelser. Hver kandidat eller potentiel kandidat vurderes ud fra sine egne forudsætninger. Vurderingen af de opnåede fremskridt og påvisningen af mangler har til formål at skabe incitamenter og udstikke retningslinjer for kandidaterne eller de potentielle kandidater, så de kan gennemføre de nødvendige vidtrækkende reformer. For at udvidelsesperspektivet kan blive en realitet, er det fortsat afgørende med et klart tilsagn om at anvende tilgangen "grundprincipperne først". Udvidelsesprocessen styrker freden, demokratiet og stabiliteten i Europa og sætter Unionen bedre i stand til at imødegå globale udfordringer. Udvidelsesprocessens forandrende kraft medfører vidtrækkende politiske og økonomiske reformer hos udvidelsespartnerne, som også gavner Unionen som helhed. Hvorvidt der gøres fremskridt hen imod tiltrædelse, afhænger af hver enkelt ansøgers respekt for Unionens værdier og evne til at gennemføre de nødvendige reformer for at tilpasse de politiske, institutionelle, retlige, administrative og økonomiske systemer til Unionens regler, standarder, politikker og praksis. I november 2015 fremlagde Europa-Kommissionen en strategi på for Unionens udvidelsespolitik, som fortsat er gældende i dag. Den nuværende udvidelsesdagsorden dækker partnerne på Vestbalkan og Tyrkiet. Der er indledt tiltrædelsesforhandlinger med kandidatlandene Tyrkiet (2005), Montenegro (2012) og Serbien (2014). Den tidligere jugoslaviske republik Makedonien har været kandidat siden 2005, og Albanien fik kandidatstatus i 2014. Bosnien-Hercegovina (som indgav sin ansøgning om tiltrædelse af EU i februar 2016) og Kosovo (med indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale, som trådte i kraft i april 2016) er potentielle kandidater. Den 17. april 2018 anbefalede Europa-Kommissionen Rådet at indlede tiltrædelsesforhandlinger med den tidligere jugoslaviske republik Makedonien og med Albanien i lyset af de opnåede fremskridt. Dette vil bidrage til at fastholde og øge det nuværende reformtempo. Europa-Kommissionen bekræftede den faste, meritbaserede udsigt til EU-medlemskab for Vestbalkan i sin nylige meddelelse "Et troværdigt udvidelsesperspektiv for landene på Vestbalkan og et øget engagement heri fra Den Europæiske Unions side". Dette er et stærkt opmuntrende signal til Vestbalkan og et tegn på Unionens engagement i dets europæiske fremtid. Kommissionen har opretholdt en åben og konstruktiv dialog med Tyrkiet og benytter enhver lejlighed til at understrege, at Tyrkiets erklærede vilje til at sikre tiltrædelse af EU skal følges op med modsvarende foranstaltninger og reformer. Kommissionen er også opsat på at fortsætte samarbejdet med Tyrkiet på en række centrale områder med fælles interesser. Dette gælder bl.a. inden for handel og økonomiske forbindelser, energi, transport, migration og asyl, udenrigspolitik, sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme. Tre centrale elementer har været retningsgivende for dette forordningsforslag: ·For perioden 2021-2027 bør IPA III udformes som en tydelig del af rammerne for den nye strategi for Vestbalkan, og instrumentet bør afspejle udviklingen i relationerne med Tyrkiet. IPA III afspejler målene for denne nye strategi for så vidt angår at: ·maksimere virkningerne af de flagskibsinitiativer, der er fastlagt i strategien ·bidrage til omstillingsprocessen på Vestbalkan i den næste periode, ·gennemføre solide økonomiske reformprogrammer og

·forny fokus på de reformer, som er nødvendige for et fremtidigt medlemskab af EU. ·I strategien for Vestbalkan angives en potentiel tiltrædelsesdato for nogle kandidater under den udtrykkelige forudsætning, at alle betingelser skal være opfyldt. Der skal være økonomiske midler til rådighed til støtte for de nødvendige forberedelser og investeringer i årene før tiltrædelsen. Dette indebærer en gradvis og smidig overgang fra førtiltrædelsesstatus til status som medlemsstat. Det kræver også, at partnerne udvikler den nødvendige kapacitet til at absorbere EU-midler, navnlig med henblik på at gennemføre landbrugspolitikken og samhørighedspolitikken. ·Gennemførelsen af IPA II stadig er i gang, og kontinuiteten bør bevares. IPA III vil blive udformet efter de centrale politiske prioriteter, der er fastlagt i de relevante politik- og strategidokumenter på udvidelsesområdet. Der er tale om følgende prioriteter: styrkelse af retsstatsprincippet, grundlæggende rettigheder og forvaltningen; socioøkonomisk udvikling; EU-politikker og EU-retten; mellemfolkelige kontakter, forsoning, gode naboforbindelser og regionalt samarbejde. Disse prioriteter var allerede en del af IPA II, men andre vigtige udfordringer som f.eks. migration, sikkerhed, beskyttelse af miljøet og klimaændringer medtages nu mere synligt i forslaget. •Sammenhæng med de gældende regler Kommissionen foreslår samtidig en omfattende strømlining af eksterne finansieringsinstrumenter. Målene for instrumentet til førtiltrædelsesbistand er imidlertid fortsat grundlæggende forskellige fra de generelle mål for Unionens optræden udadtil, idet IPA har til formål at forberede partnerne og støtte dem i tiltrædelsesprocessen. Det er derfor af afgørende betydning at bibeholde et særligt instrument til støtte for udvidelsespolitikken, samtidig med at det sikres, at instrumentet komplementerer de generelle mål for Unionens optræden udadtil, navnlig målene for instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde (NDICI). Med dette forslag vil Union fortsat kunne leve op til målene på førtiltrædelsesområdet. I lighed med de nuværende eksterne finansieringsinstrumenter bør IPA III fortsat være en bemyndigelsesforordning, hvori der opstilles mål for forberedelsen af tiltrædelsen, og den bør samtidig gøre det lettere at målrette bistanden efter den enkelte kandidats behov. Som det blev påpeget i midtvejsrevisionen af instrumenterne til foranstaltninger udadtil, har IPA tjent sit formål. Instrumentet blev betragtet som relevant. Derfor foreslås der kun minimale ændringer. Den vigtigste er, at der bør foretages en omstrukturering af målene i overensstemmelse med den overordnede målsætning om at måle performance. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Sammenhængen med andre relevante EU-politikker og -programmer skal sikres i forbindelse med anvendelsen af denne forordning. Med forslaget vil førtiltrædelsesprocessen fortsat udgøre en central del af politikken for Unionens optræden udadtil. IPA III vil fortsat være tæt knyttet til andre programmer for foranstaltninger udadtil. Med udvidelsesprocessen udvides EU's interne politikker til også at omfatte udvidelsespartnerne. Processen bidrager blandt andet til: ·udvidelsen af det indre marked, det europæiske område med retfærdighed og frihed og de transeuropæiske energi- og transportnet ·jobskabelse, kompetenceudvikling, uddannelse og social inklusion og fattigdomsbekæmpelse ·beskyttelse af miljøet og begrænsning af grænseoverskridende forurening ·tilpasning til den fælles landbrugspolitik og den fælles fiskeripolitik ·indsatsen for at diversificere energikilder og garantere energisikkerheden, herunder udvikling af vedvarende energi og fremme af energieffektivitet og overgangen til en cirkulær økonomi, forbedre modstandsdygtigheden over for katastrofer og risikoforebyggelse og katastrofehåndtering og ·bestræbelserne på at opnå en mere integreret og strategisk tilgang til havpolitikker, videnskabelig topkvalitet og den digitale dagsorden. Tilnærmelse til Unionens klimapolitik og -lovgivning bør desuden indebære betydelige fordele for udvidelsespartnerne i form af en udvikling, hvor kulstofudledningen er lav, og der skabes grønnere job i en region, som er yderst sårbar over for konsekvenserne af klimaændringer. I Kommissionens forslag til den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 blev der opstillet et mere ambitiøst mål for klimamainstreaming på tværs af alle EU-programmer med en målsætning om, at mindst 25 % af EU's udgifter skal bidrage til klimamålene. IPA III's bidrag til opfyldelsen af dette overordnede mål vil blive målt gennem et EU-klimamarkørsystem med et hensigtsmæssigt opdelingsniveau, herunder anvendelsen af mere præcise metoder, når disse er til rådighed. Kommissionen vil fortsætte med at fremlægge oplysningerne årligt for så vidt angår forpligtelsesbevillinger inden for rammerne af det årlige budgetforslag.

For at understøtte den fulde udnyttelse af programmets potentiale med hensyn til at bidrage til klimamålsætningerne vil Kommissionen søge at identificere relevante tiltag gennem hele programforløbet fra forberedelse og gennemførelse til revision og evaluering. I programmet tilstræbes der derfor komplementaritet med et bredt spektrum af EU-programmer. Disse omfatter bl.a.: ·de interne politiske programmer (synergier med politikker vedrørende sikkerhed, migration, forskning og innovation, miljø og klima, konnektivitet og energi) og ·instrumentet for naboskab, udvikling og internationalt samarbejde ved at bibeholde et fælles regelsæt for alle eksterne finansieringsinstrumenter, fastholde en fælles investeringskomponent og forenkle bidraget fra de eksterne finansieringsinstrumenter til støtte for den eksterne dimension af Erasmus. Modtagerne i bilag I bør fortsat kunne drage nytte af tematiske programmer under instrumentet for naboskab, udvikling og internationalt samarbejde, navnlig i forbindelse med menneskerettighedsstøtte. IPA bør også være en del af Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling Plus, som der fastsættes bestemmelser om i forordningen om instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde (NDICI-forordningen), og bidrage til at dække kapitaltilførselsbehovene for garantien for foranstaltninger udadtil for så vidt angår modtagerne i bilag I. Garantien for foranstaltninger udadtil, som finansieres ved denne forordning og NDICI-forordningen, skal også omfatte ydelsen af makrofinansiel bistand med henblik på håndtering af betalingsbalancekriser hos modtagerne i bilag I og andre relevante lande. Kapitaltilførslen til garantien for foranstaltninger udadtil bør for makrofinansiel bistand svare til de politiske udfordringer og den økonomiske ustabilitet, som disse lande står over for, idet den årlige lånekapacitet, der er blev fastlagt i forbindelse med midtvejsgennemgangen af den flerårige finansielle ramme 2014-2020, benyttes som referencepunkt. Denne ikkeprogrammerbare støtte bør være et supplement til andre bistandsmetoder, der er fastsat i denne forordning. Gennem stabiliserings- og associeringsaftaler og andre aftaler med kandidatlande og potentielle kandidater tilskynder Unionen aktivt udvidelsespartnerne til at indføre konkurrenceregler. Bestræbelserne for at gøre Europa til et sikrere sted står højt på Unionens dagsorden. Forbedringen af den strategiske målretning af den finansielle førtiltrædelsesbistand vil hjælpe udvidelsespartnerne med at forebygge og bekæmpe organiseret kriminalitet og korruption samt styrke deres evne til at sikre retshåndhævelse og deres migrationsstyringskapacitet, herunder grænseforvaltning. Udvidelser giver Unionen større pondus og styrker dens stemme i internationale fora. Tiltrædelsesprocessen for Vestbalkan og Tyrkiet bevirker, at Unionen får stadig større interesse og indflydelse i Middelhavsområdet og i området omkring Sortehavet og i Donaubækkenet. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Udvidelsespolitikken er baseret på artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union. Deraf fremgår det, at "Unionens optræden på den internationale scene bygger på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden: demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten". Retsgrundlaget for instrumentet til førtiltrædelsesbistand er artikel 212, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. •Nærhedsprincippet Instrumentet til førtiltrædelsesbistand er enestående i den forstand, at det sikrer opfyldelse af målet om at forberede kandidatlande og potentielle kandidater til medlemskab af Unionen. Dette mål kan kun nås på EU-plan. Merværdien af førtiltrædelsesbistand bygger også på rækkevidden af de dertil anvendte instrumenter. Gennem intensiv brug af både partnerskabs- og TAIEX-programmerne (TAIEX - teknisk bistand og informationsudveksling) samles ekspertise fra bestemte medlemsstater til fordel for IPA-støttemodtagerne med henblik på at tage hånd om deres særlige behov. Opbygning af langvarige relationer med lignende institutionelle modparter i en medlemsstat er et konkret resultat af partnerskabssamarbejdet. Instrumentet til førtiltrædelsesbistand fremmer aktivt territorialt samarbejde, f.eks. gennem grænseoverskridende programmer, transnationale og tværregionale samarbejdsprogrammer samt makroregionale strategier. Merværdien er indlysende: forsoning og tillidsskabende foranstaltninger på Vestbalkan, nedbrydning af geografiske og kulturelle barrierer og udvikling af gode naboskabsforbindelser. Alle disse aspekter er centrale elementer i udvidelsesprocessen, som udelukkende behandles i Unionens programmer og ikke af andre donorer. •Proportionalitetsprincippet I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går dette forslag til forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå målene deri. 3.RESULTATER AF RETROSPEKTIVE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

•Retrospektive evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Der blev foretaget en midtvejsrevision af instrumentet til førtiltrædelsesbistand II (IPA II) ved udgangen af 2016. Mens man endnu var på et tidligt stadie med gennemførelsen, blev det i den eksterne evaluering konkluderet, at IPA II har opfyldt sine mål med hensyn til Unionens prioriteter og støttemodtagernes behov. I evalueringsrapporten blev det fremhævet, at IPA II er blevet mere strategisk orienteret end det foregående instrument. Med hensyn til prioriter er fokus i højere grad på -fremme af centrale reformer, dvs. de tre grundprincipper i udvidelsesstrategien (retsstaten og grundlæggende rettigheder, styrkelse af demokratiske institutioner og reform af den offentlige forvaltning samt økonomisk styring), og -resultaterne af reformerne gennem indførelsen af en performanceramme. Det er også blevet bevist, at instrumentet har kapaciteten til at reagere fleksibelt på nye kriser og udfordringer (f.eks. oversvømmelser, migration og sikkerhedsspørgsmål). IPA II har øget fokusset på performance og resultater, men der er plads til forbedringer i: indikatorernes kvalitet, udviklingen af overvågnings- og evalueringsrammer på lokalt niveau og kvaliteten af dataindsamlingen hos støttemodtagerne. I rapporten blev det også understreget, at IPA II komplementerer andre instrumenters foranstaltninger godt, navnlig det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR) og instrumentet, der bidrager til stabilitet og fred (IcSP). Koordineringen i både planlægnings- og programmeringsfasen bør dog forbedres. For at tage hensyn til resultaterne af midtvejsrevisionen bør performance være i centrum under IPA III. Med en mere strategisk programmering forventes forslaget at kunne sikre større styring af den samlede tildeling af midler, således at denne afspejler støttemodtagernes engagement og fremskridt i reformprocessen. Instrumentet vil også give mulighed for mere fleksibilitet til at reagere på nye udfordringer. •Høringer af interesserede parter De interesserede parter er blevet hørt inden for rammerne af en bredere høring, der bidrog til midtvejsrevisionen af alle instrumenter til foranstaltninger udadtil. Tre typer høringer af interessenter fandt sted. Evalueringseksperterne foretog omkring 1 000 strukturerede eller delvis strukturerede samtaler med EU-tjenestemænd og repræsentanter fra EU-institutioner, medlemsstater og partnere. Der blev holdt adskillige tekniske workshopper for at præsentere og drøfte udkastet til evalueringerne med deltagere fra Europa-Parlamentet, Rådets arbejdsgrupper, medlemsstaternes udvalg og civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder. Der fandt en offentligt høring sted tidligt i 2017. Den havde til formål at høre de interesserede parters mening om resultaterne af evalueringen af instrumenterne og om instrumenterne til foranstaltninger udadtil efter 2020. De interesserede parters vigtigste synspunkter er følgende. ·Fleksibilitet: De interesserede parter var enige i, at de nye finansieringsinstrumenter bør kunne anvendes mere fleksibelt i tilfælde af uforudsete problemer og kriser. De understregede, at det især bør være lettere at omfordele midlerne mellem regioner og mellem bistandsprocedurer. Det blev dog samtidig understreget, at en større fleksibilitet ikke bør mindske forudsigeligheden, partnernes ejerskab eller fokus på at opfylde langsigtede udviklingsmål. Nogle respondenter slog til lyd for at have tilstrækkelige ikketildelte reserver med henblik på at sikre fleksibilitet og forudsigelighed. ·Sammenhæng: De interesserede parter mente, at det er nødvendigt at sikre større sammenhæng mellem Unionens interne og eksterne politikker og mellem de eksisterende eksterne instrumenter. De fleste anbefalede, at Unionen får en ledende rolle med hensyn til at øge komplementariteten mellem de forskellige interesserede parter både i og uden for Unionen. ·Forenkling: Unionen opfordredes kraftigt at til at foretage en yderligere forenkling af instrumenternes overordnede struktur. Unionen bør også fortsætte sine bestræbelser på at forenkle tunge administrative og finansielle procedurer. ·Løftestangseffekt: Blandt de interesserede parter var der enighed om, at innovative finansieringsinstrumenter kan spille en vigtig rolle for tilvejebringelsen af offentlige og private midler til Unionens eksterne bistand. Dette forslag til forordning om IPA III tager hensyn til de fleste af de betænkeligheder, som de interesserede parter har givet udtryk for i forbindelse med høringen. -Med forslaget indføres en større fleksibilitet ved at undlade at fastlægge tildelinger til partnerne fra begyndelsen. Programmeringsrammen for IPA bør være baseret på udviklingen i behov og sikre en balance mellem forudsigelighed og performancebaseret finansiering. -Den nye opbygning af instrumenterne til foranstaltninger udadtil vil gøre det lettere at skabe sammenhæng og synergi mellem IPA III og instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. Dette er især tilfældet for tematiske komponenter og komponenter til hurtig reaktion, som bør anvendes i forbindelse med initiativer, hvis mål ikke kan nås på en effektiv måde af de geografiske programmer. -IPA III bør også mobilisere løftestangspotentialet yderligere hos internationale finansielle institutioner og andre partnere, herunder den private sektor. Instrumentet overordnede performanceramme vil blive styrket og forenklet. •Ekstern ekspertbistand

Midtvejsrevisionsrapporten (offentliggjort i december 2017) og de tilhørende arbejdsdokumenter vedrørende instrumenterne til foranstaltninger udadtil byggede i vid udstrækning på en række uafhængige evalueringsrapporter, som var udarbejdet i 2016 og 2017 (der blev foretaget en evaluering for hvert instrument, herunder instrumentet til førtiltrædelsesbistand). Kommissionen bestilte samtidig en uafhængig rapport om de instrumenter til foranstaltninger udadtil, som er omfattet af rapporten om midtvejsrevisionen, hvori de vigtigste erfaringer og konklusioner fremhæves . •Konsekvensanalyse I 2018 gennemførte Kommissionen en konsekvensanalyse, hvori det blev analyseret, hvilke instrumenter til foranstaltninger udadtil der kunne strømlines til et bredt instrument. Konsekvensanalysen indeholdt en analyse af, hvad det ville betyde at strømline instrumentet til finansiering af udviklingsarbejde, Den Europæiske Udviklingsfond, det europæiske naboskabsinstrument, det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder, instrumentet, der bidrager til stabilitet og fred, instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område og partnerskabsinstrumentet. Konklusionen på analysen var, at instrumentet til førtiltrædelsesbistand bør forblive et selvstændigt instrument. Den 27. april 2018 afgav Udvalget for Forskriftskontrol en positiv udtalelse om konsekvensanalysen med forbehold. De væsentligste forbehold vedrørte forslaget om instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde og navnlig dets forvaltningsstruktur, motivationen for at slå flere instrumenter sammen til et, de politiske og finansieringsmæssige konsekvenser af at integrere EUF i EU's budget, det finansieringsmæssige udgangspunkt, prioritering og eventuel øremærkning samt rammerne for overvågning og evaluering. Konsekvensanalysen blev ændret i overensstemmelse med udvalgets bemærkninger. Det bør bemærkes, at ingen af udvalgets forbehold vedrørte forordningsforslaget om IPA III eller dets interaktion med det bredere instrument. •Forenkling Med dette forslag foretages der minimale ændringer af den nuværende forordning. Det bidrager til det overordnede mål om forenkling på følgende måde. ·Med forslaget sikres sammenhængen med instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. (Anvendelsen af tematiske programmer vil komplementere de geografiske programmer og vil trække på garantien for foranstaltninger udadtil, som er oprettet under det nævnte instrument). ·Med forslaget vil der fortsat blive anvendt et enkelt sæt regler for foranstaltninger udadtil, idet de finansielle bestemmelser, der er fastsat vedrørende instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde vil blive anvendt (tidligere opført i en særskilt forordning om fælles gennemførelsesregler for foranstaltninger udadtil). Når det er muligt, baseres forslaget på finansforordningen. ·I forbindelse med gennemførelsen vil ændringen i forbindelse med programmeringstilgangen betyde en reduktion af antallet af partnerbaserede programmer, som vedtages af Kommissionen. Dette vil ligeledes betyde en forenkling for modtagerne, som vil kunne svare på de fastlagte prioriteter med deres egne strategiske dokumenter, og et større ejerskab hos støttemodtagerne. •Grundlæggende rettigheder De politiske prioriteter i IPA III vil blive bygget op omkring de centrale prioriteter, der er fastlagt i de relevante politik- og strategidokumenter på udvidelsesområdet, og deres fokus vil især være respekten for retsstatsprincippet og grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Europa-Kommissionen foreslog i sin meddelelse af 2. maj 2018 at tildele 14 500 000 000 EUR (i løbende priser) til det nye instrument til førtiltrædelsesbistand for perioden 2021-2027. Et detaljeret overslag over forslagets finansielle virkninger gives i den finansieringsoversigt, der er vedlagt dette forslag. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Gennemførelsen vil navnlig i de første år skulle fremskyndes for at forhindre strukturelle efterslæb med hensyn til kontrakter og gennemførelse og for gradvist at rette op på de nuværende forsinkelser. Kommissionen vil rette særlig opmærksomhed mod indirekte forvaltning med modtagerne. Midtvejsevalueringen har vist, at øget ejerskab vurderes positivt, mens performance med hensyn til kontrakter har været ringe. Der har været store forsinkelser med hensyn til gennemførelsen, navnlig i Tyrkiet.

Der vil blive foretaget overvågning på grundlag af de indikatorer, der er fastsat i forslaget. De relevante performanceindikatorer vil blive fastlagt og inkluderet i IPA-programmeringsrammen og de forholdsmæssige rapporteringskrav, som pålægges modtagere af EU-midler. Udvidelsesrapporterne vil blive anvendt som referencepunkt i vurderingen af resultaterne af bistanden fra IPA III. Performancerapporteringssystemet bør sikre, at data til overvågning af gennemførelsen og resultaterne indsamles effektivt, virkningsfuldt og rettidigt. Kommissionen overvåger regelmæssigt sine foranstaltninger og evaluerer de fremskridt, der er gjort for at levere de forventede resultater. Kommissionen vil foretage en midtvejsevaluering og en endelig evaluering i overensstemmelse med punkt 22 og 23 i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016, hvori de tre institutioner bekræfter, at evalueringer af eksisterende lovgivning og politikker bør danne grundlag for konsekvensanalyser af muligheder for yderligere tiltag. Evalueringerne har til formål at vurdere instrumentets konkrete virkninger baseret på relevante indikatorer og mål og en detaljeret analyse af, i hvor høj grad instrumentet kan anses for relevant, effektivt og virkningsfuldt, og om det giver tilstrækkelig EU-merværdi og er i overensstemmelse med andre EU-politikker. Evalueringen vil omfatte erfaringer med henblik på at afdække eventuelle mangler/problemer eller en eventuel mulighed for at forbedre foranstaltningerne eller deres resultater yderligere og hjælpe med at sikre en maksimal udnyttelse/virkning. Konklusionerne på evalueringerne med bemærkninger vil blive meddelt Europa-Parlamentet og Rådet. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Dette forslag følger så vidt muligt en struktur svarende til de andre EU-programmers. I forslaget prioriteres desuden et enkelt sæt regler for eksterne foranstaltninger. Dette sikres i dag ved de fælles gennemførelsesregler for foranstaltninger udadtil, som er blevet integreret i instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. Med henblik på at fastholde forenklingsgevinsterne indføres der med forslaget i videst muligt omfang henvisninger til instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. I kapitel I fastlægges anvendelsesområdet for instrumentet og definitionerne, målene, budgettet og en række bestemmelser, der gælder på tværs af programmer. Definitionerne er i overensstemmelse med instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde, og der er taget de nødvendige hensyn for at undgå at overlapning med finansforordningen. Målene forbliver stort set de samme som under forgængeren IPA II, der er blot indført en mere sammenhængende struktur for at afspejle den generelle hensigt med performancebaseret budgetlægning, hvor specifikke mål er tilpasset budgettildelingerne (afsnit). Budgettet er anført som et samlet beløb, idet hensigten er at sikre den størst mulige fleksibilitet. En undtagelse fra denne regel er angivelsen af det maksimale beløb for udgifterne i grænseoverskridende programmer med henblik på at fastholde det nuværende omfang af udgifter. Bestemmelserne på tværs af programmer bidrager til det overordnede mål om forenkling ved klart at angive, hvilket sæt regler der skal anvendes, når IPA III bidrager til andre programmer. I kapitel II sikres sammenhæng med den overordnede politiske ramme. Deri fastlægges også forpligtelsen til at arbejde tæt sammen med medlemsstaterne for at sikre sammenhæng og generel donorkoordination. Kapitel III omhandler de forskellige trin i gennemførelsen fra fastlæggelsen af IPA III-programmeringsrammen til vedtagelsen af årlige og flerårige handlingsplaner og foranstaltninger. Med IPA III-programmeringsrammen ændres fokus fra tildelinger til partnere til performance med hensyn til at opnå målene. Bistanden vil fortsat målrettes og tilpasses modtagernes specifikke situation. Ud over at tage hensyn til et princip om "retfærdig fordeling" bør adgangen til midler imidlertid baseres på kriterier som projektets/programmets modenhed, den forventede virkning og fremskridtene med hensyn til retsstatsprincippet, grundlæggede rettigheder og forvaltning. Mekanismen til belønning af performance er derfor integreret i de samlede tildelinger. I forslaget fastholdes et enkelt sæt regler til vedtagelse af årlige og flerårige planer som fastlagt i instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. Der er ingen større ændringer af reglerne, som tidligere var en del af de fælles gennemførelsesregler for foranstaltninger udadtil. I kapitel IV introduceres regler om støtteberettigelse i forslaget. De var tidligere fastsat i de fælles gennemførelsesregler for foranstaltninger udadtil. I kapitel V fastsættes det, at den budgetgaranti, som er fastlagt under instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde, skal omfatte IPA III-støttemodtagere. Den styringsmodel, der er oprettet for finansielle instrumenter under IPA III, navnlig investeringsrammen for Vestbalkan, vil fortsat gælde for foranstaltninger, der er omfattet af garantien. I kapitel VI fastsættes foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering, som fortsat bør være omfattet af et sæt fælles regler, som er fastsat i [instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde]. I kapitel VII fastsættes de afsluttende bestemmelser og overgangsbestemmelserne. IPA II vil navnlig for at undgå forstyrrelser fortsat gælde for de foranstaltninger, der finansieres ved den forordning. 2018/0247 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (IPA III) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 212, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Forordning (EU) nr. 231/2014 udløber den 31. december 2020. For at opretholde effektiviteten i Unionens optræden udadtil bør en ramme for planlægning og ydelse af ekstern bistand opretholdes. (2)Målene for et instrument til førtiltrædelsesbistand er grundlæggende forskellige fra de generelle mål for Unionens optræden udadtil, eftersom dette instrument har til formål at forberede modtagerne i bilag I til et fremtidigt medlemskab af Unionen og støtte dem i tiltrædelsesprocessen. Det er derfor af afgørende betydning at have et særligt instrument til støtte for udvidelser og samtidig sikre dets komplementaritet med de generelle mål for Unionens optræden udadtil og navnlig med instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde (NDICI). (3)I henhold til artikel 49 i traktaten om Den Europæiske Union kan enhver europæisk stat, som respekterer værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer tilhørende mindretal, og som forpligter sig til at fremme disse værdier, ansøge om at blive medlem af Unionen. En europæisk stat, som har ansøgt om optagelse i Unionen, kan først blive medlem, når det er bekræftet, at den opfylder de kriterier for medlemskab, der blev fastlagt på Det Europæiske Råds møde i København i juni 1993 ("Københavnskriterierne"), og forudsat at Unionen har kapaciteten til at integrere det nye medlem. Københavnskriterierne vedrører institutionel stabilitet, som garanterer demokrati, retsstaten, menneskerettighederne og respekt for og beskyttelse af mindretal, en fungerende markedsøkonomi og evne til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i Unionen samt evnen til at påtage sig ikke alene rettigheder, men også forpligtelser i henhold til traktaterne, herunder at tilslutte sig målene for en politisk, økonomisk og monetær union. (4)Udvidelsesprocessen bygger på fastlagte kriterier og fair og strenge betingelser. Hver modtager vurderes ud fra sine egne forudsætninger. Vurderingen af de opnåede fremskridt og påvisningen af mangler har til formål at skabe incitamenter og udstikke retningslinjer for modtagerne i bilag I, så de kan gennemføre de nødvendige vidtrækkende reformer. For at udvidelsesperspektivet kan blive til realitet, er det fortsat afgørende, at der foreligger et klart tilsagn om at overholde princippet om "grundprincipperne først". Hvorvidt der gøres fremskridt hen imod tiltrædelse, afhænger af hver enkelt ansøgers respekt for Unionens værdier og ansøgerens evne til at gennemføre de nødvendige reformer for at tilpasse sine politiske, institutionelle, retlige, administrative og økonomiske systemer til Unionens regler, standarder, politikker og praksis. (5)Unionens udvidelsespolitik er en investering i fred, sikkerhed og stabilitet i Europa. Den giver større økonomiske muligheder og handelsmuligheder til gensidig fordel for Unionen og de måske kommende medlemsstater. Udsigten til EU-medlemskab har en meget kraftig forandrende virkning og forankrer positive demokratiske, politiske, økonomiske og samfundsmæssige forandringer. (6)Europa-Kommissionen bekræftede den faste, meritbaserede udsigt til EU-medlemskab for Vestbalkan i sin meddelelse "Et troværdigt udvidelsesperspektiv for landene på Vestbalkan og et øget engagement heri fra Den Europæiske Unions side". Det er et stærkt opmuntrende budskab til hele Vestbalkan og et tegn på EU's engagement i områdets europæiske fremtid. (7)Der bør også ydes bistand i overensstemmelse med de aftaler, som Unionen har indgået med modtagerne i bilag I. Bistanden bør hovedsageligt fokusere på at bistå modtagerne i bilag I i at styrke de demokratiske institutioner og retsstaten, reformere retsvæsenet og den offentlige forvaltning og fremme respekten for de grundlæggende rettigheder, ligestilling mellem kønnene, tolerance, social inddragelse og ikkediskrimination. Bistanden bør også understøtte de centrale principper og rettigheder, som er defineret i den europæiske søjle for sociale rettigheder. Bistanden bør fortsat støtte modtagernes bestræbelser på at fremme regionalt, makroregionalt og grænseoverskridende samarbejde samt territorial udvikling, herunder ved at gennemføre Unionens makroregionale strategier. Bistanden bør også styrke den økonomiske og sociale udvikling og den økonomiske styring hos disse modtagere og dermed understøtte en dagorden for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, bl.a. via gennemførelsen af politikker på områder som regional udvikling, landbrug og udvikling af landdistrikterne, social- og beskæftigelsesområdet og udvikling af den digitale økonomi og det digitale samfund, hvilket også er i overensstemmelse med flagskibsinitiativet om en digital dagsorden for Vestbalkan. (8)Unionen bør støtte overgangen hen imod tiltrædelse til gavn for modtagerne i bilag I på grundlag af medlemsstaternes erfaringer. Dette samarbejde bør navnlig fokusere på at dele de erfaringer, som medlemsstaterne har høstet under reformprocessen. (9)Øget strategisk og operationelt samarbejde om sikkerhed mellem Unionen og modtagerne i bilag I er afgørende for effektiv håndtering af sikkerheds- og terrortrusler. (10)Det er meget vigtigt at intensivere samarbejdet om migration, herunder grænseforvaltning, sikring af adgang til international beskyttelse, deling af relevante oplysninger, øgede udviklingsmæssige fordele ved migration, lettelse af lovlig migration og arbejdsmigration, styrkelse af grænsekontrollen og vores bestræbelser på at bekæmpe irregulær migration, menneskehandel og smugling af migranter. (11)Styrkelse af retsstatsprincippet, bl.a. gennem bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet samt via god regeringsførelse, herunder reform af den offentlige forvaltning, er stadig de vigtigste udfordringer for de fleste af modtagerne i bilag I og væsentlige faktorer for, at modtagere kan komme tættere på Unionen og senere fuldt ud kan påtage sig de forpligtelser, der følger af et EU-medlemsskab. I betragtning af den langsigtede karakter af reformerne på disse områder og behovet for at skabe resultater over tid bør den finansielle bistand i henhold til denne forordning så tidligt som muligt adressere de krav, der stilles til modtagerne i bilag I. (12)I overensstemmelse med princippet om deltagelsesdemokrati bør Kommissionen fremme den parlamentariske kontrol hos hver af modtagerne i bilag I. (13)Modtagerne i bilag I skal være bedre forberedt til at håndtere globale udfordringer som f.eks. bæredygtig udvikling og klimaændringer og tilpasse sig Unionens indsats for at håndtere disse spørgsmål. Henset til betydningen af at tage hånd om klimaændringerne i overensstemmelse med Unionens forpligtelser til at gennemføre Parisaftalen og målene for bæredygtig udvikling bør programmet bidrage til at integrere klimaindsatsen i Unionens politikker og til at nå det overordnede mål om, at 25 % af udgifterne i EU-budgettet skal understøtte klimamålsætninger. Tiltag under dette program forventes at bidrage med 16 % af programmets samlede finansieringsramme til klimamålsætningerne. Relevante tiltag identificeres under programmets udarbejdelse og gennemførelse, og programmets samlede bidrag bør indgå i de relevante evalueringer og gennemgange. (14)Tiltag under dette instrument bør støtte gennemførelsen af FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling som en universel dagsorden, som EU og medlemsstaterne støtter fuldt op om, og som alle modtagerne i bilag I har tilsluttet sig.

(15)Ved denne forordning fastsættes der en finansieringsramme for instrumentets anvendelsesperiode, som skal udgøre det primære referencebeløb, jf. [henvisning opdateres om nødvendigt i overensstemmelse med den nye interinstitutionelle aftale: punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning], for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure. (16)Kommissionen og medlemsstaterne bør sikre overensstemmelse, sammenhæng og komplementaritet i forbindelse med deres bistand, navnlig gennem regelmæssige konsultationer og hyppig udveksling af oplysninger i de forskellige faser af bistandsforløbet. Derudover bør de nødvendige skridt tages for at sikre bedre koordinering og komplementaritet, herunder gennem regelmæssige konsultationer med andre donorer. Civilsamfundets rolle bør styrkes både i de programmer, der gennemføres via offentlige organer, og i de programmer, som er direkte modtagere af Unionens bistand. (17)Prioriteterne for indsatsen med henblik på at nå målene inden for de relevante politikområder, der vil blive støttet i henhold til denne forordning, bør fastsættes i en programmeringsramme, der udarbejdes af Kommissionen i partnerskab med modtagerne i bilag I for den periode, som Unionens flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027 dækker, på grundlag af udvidelsesdagsorden og modtagernes særlige behov i overensstemmelse med de overordnede og specifikke mål, der er fastsat i denne forordning, og under behørig hensyntagen til de relevante nationale strategier. I programmeringsrammen bør det også fastlægges, hvilke områder der skal støttes, med angivelse af en vejledende tildeling pr. støtteområde, herunder et overslag over de klimarelaterede udgifter. (18)Det er i Unionens interesse at bistå modtagerne i bilag I i deres reformbestræbelser med henblik på medlemskab af Unionen. Bistanden bør forvaltes med kraftigt fokus på resultater og med incitamenter for dem, der viser, at de er engageret i reformer gennem effektiv gennemførelse af førtiltrædelsesbistanden og fremskridt hen imod at opfylde kriterierne for medlemskab. (19)Overgangen fra Kommissionens direkte forvaltning af førtiltrædelsesmidler til indirekte forvaltning foretaget af modtagerne i bilag I bør ske gradvis og under hensyntagen til den respektive kapacitet hos disse modtagere. Ved tildelingen af bistand bør der fortsat gøres brug af de strukturer og instrumenter, som har bevist deres værdi i forbindelse med førtiltrædelsesprocessen. (20)Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sine foranstaltninger udadtil. Dette bør ske ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet blandt Unionens eksterne finansieringsinstrumenter samt skabelse af synergier med andre EU-politikker og -programmer. Dette indebærer sammenhæng og overensstemmelse med makroøkonomisk bistand, når det er relevant. (21)For at opnå størst mulig virkning af kombinerede interventioner med henblik på at nå et fælles mål bør denne forordning bidrage til foranstaltninger under andre programmer, så længe bidragene ikke dækker de samme omkostninger. (22)Finansieringen inden for rammerne af denne forordning bør gives til tiltag under den internationale dimension af Erasmus, hvis gennemførelse bør finde sted i henhold til Erasmus-forordningen. (23)De horisontale finansielle regler, der er vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet på grundlag af artikel 322 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, bør anvendes på denne forordning. Disse regler er fastlagt i finansforordningen og fastsætter bl.a. proceduren for opstillingen og gennemførelsen af budgettet ved hjælp af tilskud, udbud, priser, indirekte gennemførelse, finansiel bistand, budgetstøtte, trustfonde, finansielle instrumenter og budgetgarantier og, at der skal foretages kontrol med de finansielle aktørers ansvar. Regler, der vedtages på grundlag af artikel 322 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, vedrører også beskyttelsen af Unionens budget i tilfælde af generelle mangler med hensyn til retsstatsprincippet i medlemsstater og tredjelande, da overholdelse af retsstatsprincippet er væsentligt for forsvarlig økonomisk forvaltning og effektiv EU-finansiering. (24)Finansieringsformerne og gennemførelsesmetoderne i henhold til denne forordning bør vælges ud fra den mulighed, som de giver for at nå de specifikke mål med foranstaltningerne og levere resultater, bl.a. under hensyn til kontrolomkostningerne, den administrative byrde og den forventede risiko for manglende overholdelse. Dette bør omfatte overvejelser om anvendelse af faste beløb, faste takster og enhedsomkostninger samt finansiering, der ikke er knyttet til omkostningerne, som omhandlet i finansforordningens artikel 125, stk. 1. (25)Unionen bør fortsætte med at anvende fælles regler for gennemførelsen af foranstaltninger udadtil. Der er fastsat regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. [NDICI]. Yderligere, mere detaljerede bestemmelser bør fastlægges med henblik på håndtering af de konkrete situationer, navnlig i forbindelse med grænseoverskridende samarbejde og politikområdet landbrug og udvikling af landdistrikter. (26)Foranstaltninger udadtil gennemføres ofte i et meget usikkert miljø, der kræver løbende og hurtig tilpasning til de nye behov, der opstår hos Unionens partnere, og til globale udfordringer som f.eks. menneskerettigheder, demokrati, god regeringsførelse, sikkerhed, stabilitet, klimaændringer, miljø og irregulær migration og de underliggende årsager hertil. Hvis princippet om forudsigelighed skal forenes med behovet for at kunne reagere hurtigt, er det derfor nødvendigt at tilpasse den finansielle gennemførelse af programmerne. For at øge Unionens evne til reagere på uforudsete behov og under overholdelse af princippet om, at Unionens budget fastlægges årligt, bør der i denne forordning være mulighed for at udnytte den fleksibilitet, som finansforordningen allerede giver i forbindelse med andre politikker i form af fremførsler og genforpligtelser af tildelte midler, således at der sikres en effektiv brug af Unionens midler både for Unionens borgere og modtagerne i bilag I, og EU-midlerne til Unionens foranstaltninger udadtil derved maksimeres. (27) Den nye Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling Plus (EFSD+) bør på grundlag af forgængeren udgøre en integreret finansiel pakke, som yder finansiering i form af tilskud, budgetgarantier og andre finansielle instrumenter på verdensplan, herunder til modtagerne i bilag I. Forvaltningen af de tiltag, der gennemføres inden for rammerne af denne forordning, bør fortsat sikres af investeringsrammen for Vestbalkan. (28)Garantien for foranstaltninger udadtil bør støtte operationer under EFSD+, og IPA III bør bidrage til at opfylde kapitaltilførselsbehovene i forbindelse med tiltag til fordel for modtagerne i bilag I, herunder kapitaltilførsler og forpligtelser i forbindelse med makrofinansiel bistand i form af lån. (29)Det er vigtigt at sikre, at programmer for grænseoverskridende samarbejde gennemføres på en måde, der hænger sammen med de rammer, der er fastlagt i programmerne for foranstaltninger udadtil og forordningen om territorialt samarbejde. Der bør fastsættes særlige bestemmelser om medfinansiering i denne forordning. (30)De årlige eller flerårige handlingsplaner og foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 8, udgør arbejdsprogrammer i henhold til finansforordningen. Årlige eller flerårige handlingsplaner består af en række foranstaltninger, der er grupperet i ét dokument. (31)Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af effektive og forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger, herunder ved forebyggelse, påvisning, korrektion og undersøgelse af uregelmæssigheder og svig, tilbagesøgning af tabte, uberettiget udbetalte eller ukorrekt anvendte midler og efter omstændighederne ved anvendelse af administrative sanktioner, jf. finansforordningen, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013, Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2988/95, Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 og Rådets forordning (EU) 2017/1939. Navnlig kan Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), jf. forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96, foretage administrative undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet for at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige forhold, der skader EU's finansielle interesser. Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO) kan, jf. forordning (EU) 2017/1939, efterforske og retsforfølge svig og andre strafbare handlinger, der skader Unionens finansielle interesser, som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/1371. I henhold til finansforordningen skal personer eller enheder, som modtager EU-midler, samarbejde fuldt ud om at beskytte Unionens finansielle interesser, give Kommissionen, OLAF, hvor det er relevant EPPO, og Den Europæiske Revisionsret de fornødne rettigheder og den fornødne adgang og sikre, at tredjeparter, der er involveret i gennemførelsen af EU-midler, giver tilsvarende rettigheder. Modtagerne i bilag I bør også indberette uregelmæssigheder, herunder svig, som har været genstand for en første administrativ eller retslig konstatering, til Kommissionen og holde Kommissionen underrettet om udviklingen i den administrative og retslige forfølgning. Med henblik på tilpasning til god praksis i medlemsstaterne bør indberetningen ske elektronisk ved brug af det system til indberetning af uregelmæssigheder, som Kommissionen har oprettet. (32)For at tage hensyn til ændringer i rammerne for udvidelsespolitikken eller betydelige ændringer med hensyn til modtagerne i bilag I bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår tilpasning og ajourføring af de tematiske prioriteringer for bistand i bilag II og III. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (33)Kommissionen bør tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne forordning, navnlig med hensyn til særlige betingelser og strukturer i forbindelse med indirekte forvaltning med modtagerne i bilag I og med hensyn til gennemførelsen af støtte til udvikling af landdistrikterne. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med [Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011]. Når der fastlægges ensartede betingelser for gennemførelse af denne forordning, bør der tages hensyn til de erfaringer, der tidligere er gjort med forvaltningen og gennemførelsen af førtiltrædelsesbistand. Disse ensartede betingelser bør ændres, hvis udviklingen kræver det. (34)Det udvalg, der nedsættes i henhold til denne forordning, bør have kompetence, når det gælder retsakter og forpligtelser i henhold til forordning (EF) nr. 1085/2006 og forordning (EU) nr. 231/2014 samt gennemførelsen af artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 389/2006.

(35)For at sikre en hurtig gennemførelse af foranstaltningerne i denne forordning bør forordningen træde i kraft på [mindre end tyvende]dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende — VEDTAGET DENNE FORORDNING: KAPITEL I GENERELLE BESTEMMELSER Artikel 1 Genstand Ved denne forordning fastlægges programmet "instrumentet til førtiltrædelsesbistand" (herefter "IPA III"). I forordningen fastsættes mål, et budget for perioden 2021-2027, former for EU-finansiering samt regler for ydelsen heraf. Artikel 2 Definitioner I denne forordning forstås ved: "grænseoverskridende samarbejde": samarbejde mellem Unionens medlemsstater og modtagerne i bilag I, mellem to eller flere modtagere i bilag I eller mellem modtagerne i bilag I og lande og områder i bilag I til [NDICI-forordningen], jf. artikel 3, stk. 1, litra b), i [ETS-forordningen]. Artikel 3 Mål med IPA III 1.IPA III har til formål at støtte de i bilag I anførte modtageres bestræbelser på at vedtage og gennemføre de politiske, institutionelle, retlige, administrative, sociale og økonomiske reformer, som disse modtagere skal gennemføre for at overholde Unionens værdier og gradvis tilpasse sig Unionens regler, standarder, politikker og praksis med henblik på EU-medlemskab, hvilket bidrager til deres stabilitet, sikkerhed og velstand. 2.IPA III har følgende specifikke mål: (a)at styrke retsstatsprincippet, demokrati, respekt for menneskerettigheder, grundlæggende rettigheder og folkeretten, civilsamfundet og sikkerhed samt forbedre migrationsstyringen, herunder grænseforvaltning (b)at styrke den offentlige forvaltnings effektivitet og støtte strukturelle reformer og god regeringsførelse på alle niveauer (c)at sørge for udformning af regler, standarder, politikker og praksis i overensstemmelse med Unionens hos modtagerne i bilag I og styrke forsoning, gode naboskabsforbindelser, mellemfolkelige kontakter og kommunikation

(d)at styrke den økonomiske og sociale udvikling, bl.a. gennem øget konnektivitet og regional udvikling, udvikling af landbrug og landdistrikter og sociale og beskæftigelsesmæssige politikker, styrke miljøbeskyttelsen, øge modstandsdygtigheden over for klimaændringer, fremskynde overgangen til en kulstoffattig økonomi og udvikle den digitale økonomi og det digitale samfund (e)at støtte det territoriale og grænseoverskridende samarbejde. 3.I overensstemmelse med de specifikke mål er der i bilag II fastlagt tematiske prioriteringer med hensyn til at yde bistand i overensstemmelse med behovene og kapaciteterne hos modtagerne i bilag I. I bilag III er der fastlagt tematiske prioriteringer for grænseoverskridende samarbejde mellem modtagerne i bilag I. Hver af disse tematiske prioriteringer kan bidrage til opfyldelsen af mere end et specifikt mål. Artikel 4 Budget 1.Finansieringsrammen for gennemførelsen af IPA III for perioden 2021-2027 er på 14 500 000 000 EUR i løbende priser. 2.Det beløb, der er omhandlet i stk. 1, kan anvendes til teknisk og administrativ bistand i forbindelse med programmets gennemførelse, eksempelvis forberedelses-, overvågnings-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, herunder institutionelle IT-systemer og andre aktiviteter vedrørende forberedelsen af det efterfølgende program for førtiltrædelsesbistand i overensstemmelse med artikel 20 i [NDICI-forordningen]. Artikel 5 Bestemmelser på tværs af programmer 1.Der skal i forbindelse med denne forordning sikres overensstemmelse, synergi og komplementaritet med andre områder af Unionens optræden udadtil og andre relevante EU-politikker og EU-programmer samt udviklingsvenlig politikkohærens. 2.[NDICI-forordningen] finder anvendelse på aktiviteter, der gennemføres i henhold til nærværende forordning, når der henvises dertil i nærværende forordning. 3.Denne forordning bidrager til de foranstaltninger, der gennemføres i henhold til forordning [(Erasmus]. [forordning (EU) Erasmus] gælder for anvendelsen af disse midler. Med henblik herpå skal bidraget fra IPA III medtages i det vejledende enhedsprogrammeringsdokument, der er omhandlet i artikel 11, stk. 7, i [NDICI-forordningen], og som er vedtaget i efter procedurerne i nævnte forordning. 4.Bistand under IPA III kan ydes til den type foranstaltninger, der er fastsat under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden, Den Europæiske Socialfond Plus og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne. 5.[EFRU] bidrager til programmer eller foranstaltninger, der er fastsat for grænseoverskridende samarbejde mellem modtagerne i bilag I og medlemsstaterne. Disse programmer og foranstaltninger vedtages af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 16. Bidraget fra IPA-CBC fastsættes i henhold til artikel 10, stk. 3, i [ETS-forordningen]. Grænseoverskridende IPA-programmer skal forvaltes i overensstemmelse med [ETS-forordningen]. 6.IPA III kan bidrage til transnationale og interregionale samarbejdsprogrammer eller foranstaltninger, der fastsættes og gennemføres i henhold til [ETS-forordningen], og som modtagerne i bilag I til nærværende forordning deltager i. 7.Hvis det er relevant, kan andre EU-programmer bidrage til foranstaltninger i henhold til denne forordning i overensstemmelse med artikel 8, forudsat at bidragene ikke dækker de samme omkostninger. Der kan også i henhold til denne forordning ydes bidrag til foranstaltninger, der er omfattet af andre EU-programmer, forudsat at bidragene ikke dækker de samme omkostninger. I sådanne tilfælde skal det fremgå af det arbejdsprogram, som omfatter de pågældende foranstaltninger, hvilket regelsæt der finder anvendelse. 8.I behørigt begrundede tilfælde og for at sikre sammenhæng og effektivitet i EU-finansieringen eller for at fremme regionalt samarbejde kan Kommissionen beslutte at udvide adgangen til handlingsprogrammer og foranstaltninger som omhandlet i artikel 8, stk. 1, til lande, territorier og regioner, som ikke opført i bilag I, såfremt det program eller den foranstaltning, der skal gennemføres, har global, regional eller grænseoverskridende karakter. KAPITEL II STRATEGISK PLANLÆGNING

Artikel 6 Politiske rammer og generelle principper 1.De rammer for udvidelsespolitikken, der er fastlagt af Det Europæiske Råd og Rådet, de retligt bindende aftaler med modtagerne i bilag I og de relevante beslutninger fra Europa-Parlamentet, Kommissionens meddelelser eller fælles meddelelser fra Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik udgør den overordnede politiske ramme for gennemførelsen af denne forordning. Kommissionen sikrer sammenhæng mellem bistanden og rammerne for udvidelsespolitikken. 2.Programmer og foranstaltninger i henhold til denne forordning skal integrere klimaændringer, miljøbeskyttelse og ligestilling mellem kønnene og, såfremt det er relevant, tage hensyn til forbindelser med målene for bæredygtig udvikling for at fremme integrerede foranstaltninger, der kan skabe sidegevinster og opfylde flere mål på en koordineret måde. 3.Kommissionen og medlemsstaterne samarbejder om at sikre sammenhæng og bestræber sig på at undgå overlapning mellem den bistand, der ydes i henhold til IPA III og anden bistand, der ydes af Unionen, medlemsstaterne og Den Europæiske Investeringsbank, i overensstemmelse med de fastlagte principper for styrkelse af den operationelle koordination inden for ekstern bistand og med henblik på harmonisering af politikker og procedurer, navnlig de internationale principper om bistandseffektivitet. Samordningen indebærer regelmæssige høringer, hyppig udveksling af information i de forskellige faser i bistandscyklussen og inklusive møder, der tager sigte på at koordinere bistanden, og den er et vigtigt led i Unionens og medlemsstaternes programmeringsproces. 4.Kommissionen tager i samarbejde med medlemsstaterne de nødvendige skridt til at garantere koordination og komplementaritet med multilaterale og regionale organisationer og enheder, f.eks. internationale organisationer og finansielle institutioner, agenturer og donorer uden for Unionen. KAPITEL III GENNEMFØRELSE Artikel 7 IPA-programmeringsrammen 1.Bistand, der ydes under IPA III, skal baseres på en IPA-programmeringsramme til opfyldelse af de specifikke mål, som er omhandlet i artikel 3. IPA-programmeringsrammen fastlægges af Kommissionen for den periode, som Unionens flerårige finansielle ramme dækker. 2.Der tages i IPA-programmeringsrammen behørigt hensyn til de relevante nationale strategier og sektorpolitikker. Bistanden målrettes og tilpasses til den specifikke situation hos modtagerne i bilag I under hensyntagen til den yderligere indsats, der er nødvendig for at opfylde kriterierne for medlemskab, samt disse modtageres kapacitet. Bistanden differentieres med hensyn til anvendelsesområde og intensitet afhængigt af behov, reformvilje og de fremskridt, der gøres med gennemførelsen af de pågældende reformer. 3.Uden at det berører stk. 4 vedtages IPA-programmeringsrammen af Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt. Gennemførelsesretsakten vedtages i overensstemmelse med den undersøgelsesprocedure, som anvendes af det udvalg, som omhandles i artikel 16. 4.Rammerne for grænseoverskridende samarbejde med medlemsstaterne vedtages af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, i [ETS-forordningen]. 5. IPA-programmeringsrammen omfatter indikatorer til evaluering af fremskridt med hensyn til at nå målene deri. Artikel 8 Gennemførelsesforanstaltninger og -metoder 1.Bistand, der ydes under IPA III, gennemføres ved direkte eller indirekte forvaltning i overensstemmelse med finansforordningen gennem årlige eller flerårige handlingsplaner og foranstaltninger som omhandlet i kapitel III i afsnit II i [NDICI-forordningen]. Kapitel III i afsnit II i [NDICI-forordningen] finder med undtagelse af artikel 24, stk. 1 [støtteberettigede personer og enheder] anvendelse på denne forordning.

2.Inden for rammerne af denne forordning kan der vedtages handlingsplaner for en periode på op til syv år. Artikel 9 Grænseoverskridende samarbejde 1.Op til 3 % af finansieringsrammen tildeles vejledende til programmer for samarbejde på tværs af grænserne mellem modtagerne i bilag I og medlemsstaterne i overensstemmelse med deres behov og prioriteter. 2.Unionens samfinansieringssats for hver prioritet må ikke være højere end 85 % af et grænseoverskridende samarbejdsprograms støtteberettigede udgifter. Ved teknisk bistand skal EU-samfinansieringssatsen være 100 %. 3.Niveauet af forfinansiering til grænseoverskridende samarbejde med medlemsstaterne fastlægges i arbejdsprogrammet efter behovene hos modtagerne i bilag I og kan overstige den sats, der er omhandlet i artikel 49 i ETS-forordningen. 4.Hvis grænseoverskridende samarbejdsprogrammer bringes til ophør i overensstemmelse med artikel 12 i [ETS-forordningen], kan støtte fra denne forordning til det ophørte program, der fortsat er til rådighed, anvendes til at finansiere andre foranstaltninger, der er støtteberettigede i henhold til denne forordning. KAPITEL IV STØTTEBERETTIGELSE OG ANDRE SÆRLIGE BESTEMMELSER Artikel 10 Støtteberettigelse under IPA III 1.Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra følgende lande er berettigede til finansiering under IPA III: (a)medlemsstater, modtagerne i bilag I til denne forordning, kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og de lande, der er omfattet af bilag I til [NDICI-forordningen], og (b)lande, for hvilke Kommissionen har truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand. Der kan indrømmes gensidig adgang i en begrænset periode på mindst ét år, når et land indrømmer enheder fra Unionen og fra lande, der er berettigede i henhold til denne forordning, ret til deltagelse på lige vilkår. Kommission træffer afgørelse om den gensidige adgang efter høring af modtagerlandene eller de berørte lande. KAPITEL V EFSD+ OG BUDGETGARANTIER Artikel 11 Finansielle instrumenter og finansiel garanti for foranstaltninger udadtil

1.Modtagerne i bilag I er berettigede med hensyn til Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling Plus (EFSD+) og garantien for foranstaltninger udadtil som fastsat i kapitel IV i afsnit II i [NDICI-forordningen]. Med henblik herpå bidrager IPA III til tilførslerne i forbindelse med garantien for foranstaltninger udadtil, som er omhandlet i artikel 26 i [NDICI-forordningen], og dette skal ske proportionelt med de investeringer, der er foretaget til fordel for modtagerne i bilag I. KAPITEL VI OVERVÅGNING OG EVALUERING Artikel 12 Overvågning, revision, evaluering og beskyttelse af Unionens finansielle interesser 1.Kapitel V, afsnit II, i [NDICI-forordningen] finder anvendelse i forbindelse med nærværende forordning for så vidt angår overvågning, rapportering og evaluering. 2.De indikatorer, som skal anvendes til at overvåge IPA III's gennemførelse og fremskridt hen imod opfyldelsen af de specifikke mål i artikel 3, er fastlagt i bilag IV til denne forordning. 3.I forbindelse med grænseoverskridende samarbejde med medlemsstater anvendes de indikatorer, der er omhandlet i artikel 33 i [ETS-forordningen]. 4.Ud over indikatorerne i bilag IV skal der i resultatrammen for IPA III-bistand tages hensyn til udvidelsesrapporterne. 5.Ud over at efterleve kravene i artikel 129 i finansforordningen vedrørende beskyttelse af Unionens finansielle interesser skal modtagerne i bilag I i forbindelse med indirekte forvaltning indberette uregelmæssigheder, herunder svig, som har været genstand for en første administrativ eller retslig konstatering, til Kommissionen og holde Kommissionen underrettet om udviklingen i den administrative og retslige forfølgning. Indberetningen skal foregå elektronisk ved brug af systemet til indberetning af uregelmæssigheder, som Kommissionen har oprettet. KAPITEL VII AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Artikel 13 Delegation af beføjelser Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 14 med henblik på at ændre bilag II, III og IV til denne forordning. Artikel 14 Udøvelse af de delegerede beføjelser 1.Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser. 2.Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 13, tillægges Kommissionen.

3.Den i artikel 13 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft. 4.Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom. 5.En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 13 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ. Artikel 15 Vedtagelse af yderligere gennemførelsesregler 1.Særlige regler til fastlæggelse af ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning, navnlig vedrørende de strukturer, der skal oprettes i forbindelse med forberedelsen af tiltrædelsen, og støtten til udvikling af landdistrikterne, vedtages i overensstemmelse med den undersøgelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 16. 2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011. Artikel 16 Udvalgsprocedure 1.Kommissionen bistås af et udvalg ("udvalget vedrørende instrumentet til førtiltrædelsesbistand"). Dette udvalg er et udvalg som defineret i [forordning (EU) nr. 182/2011]. 2.Når udvalgets udtalelse skal indhentes ved en skriftlig procedure, afsluttes denne procedure uden resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom, eller et simpelt flertal af udvalgets medlemmer anmoder herom inden for fristen for afgivelse af udtalelsen. 3.En observatør fra EIB deltager i udvalgets arbejde i spørgsmål, der vedrører EIB. 4.IPA III-udvalget bistår Kommissionen og har kompetence, når det gælder retsakter og forpligtelser i medfør af forordning (EF) nr. 1085/2006 og forordning (EU) nr. 231/2014 samt gennemførelsen af artikel 3 i forordning (EF) nr. 389/2006. 5.IPA III-udvalget har ikke kompetence med hensyn til bidraget til Erasmus+, jf. artikel 5, stk. 3. Artikel 17 Information, kommunikation og offentlig omtale 1.Artikel 36 og 37 i [NDICI-forordningen] finder anvendelse. Artikel 18

Overgangsbestemmelser 1.Denne forordning påvirker ikke videreførelsen eller eventuelle ændringer af de pågældende foranstaltninger frem til deres afslutning, jf. forordning (EU) nr. 231/2014 [IPA II] og forordning (EF) nr. 1085/2006 [IPA], som fortsat finder anvendelse på de pågældende foranstaltninger, indtil de afsluttes. Kapitel III i afsnit II i [NDICI-forordningen], som tidligere hørte under forordning (EU) nr. 236/2014, finder med undtagelse af artikel 24, stk. 1, anvendelse på disse foranstaltninger. 2.Finansieringsrammen for IPA III kan også omfatte udgifter til teknisk og administrativ bistand, som er nødvendige for at sikre overgangen mellem IPA III og de foranstaltninger, der blev vedtaget under det foregående instrument, IPA II. 3.Om nødvendigt kan der opføres bevillinger på budgettet ud over 2027 til dækning af udgifter i medfør af artikel 4, stk. 2, til forvaltning af foranstaltninger, som ikke er afsluttet. Artikel 19 Ikrafttræden Denne forordning træder i kraft på […] [tyvendedagen] efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den anvendes fra den 1. januar 2021. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den […]. På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne Formand Formand FINANSIERINGSOVERSIGT 1.1.FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME 1.1.Forslagets/initiativets betegnelse 1.2.Berørt(e) politikområde(r) (programklynge) 1.3.Forslagets/initiativets art 1.4.Forslagets/initiativets begrundelse 1.5.Varighed og finansielle virkninger 1.6.Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r)

2.FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1.Bestemmelser om kontrol og rapportering 2.2.Forvaltnings- og kontrolsystem 2.3.Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder 3.FORSLAGETS/INITIATIVETS ANSLÅEDE FINANSIELLE VIRKNINGER 3.1.Berørt(e) udgiftspost(er) på budgettet og udgiftsområde(r) i den flerårige finansielle ramme 3.2.Anslåede virkninger for udgifterne 3.2.1.Sammenfatning af de anslåede virkninger for udgifterne 3.2.2.Anslåede virkninger for administrationsbevillingerne 3.2.3.Tredjemands bidrag til finansieringen 3.3.Anslåede virkninger for indtægterne FINANSIERINGSOVERSIGT 1.FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME 1.1.Forslagets/initiativets betegnelse Instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA III) 1.2.Berørt(e) politikområde(r) (programklynge) Klyngen for førtiltrædelsesbistand 1.3.Forslaget/initiativet vedrører: ⌧ en ny foranstaltning ◻ en ny foranstaltning som opfølgning på et pilotprojekt/en forberedende foranstaltning

◻ en forlængelse af en eksisterende foranstaltning ◻ en sammenlægning eller en omlægning af en eller flere foranstaltninger til en anden/en ny foranstaltning 1.4.Forslagets/initiativets begrundelse 1.4.1.Behov, der skal opfyldes på kort eller lang sigt, herunder en detaljeret tidsplan for iværksættelsen af initiativet Instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA III) bidrager i vid udstrækning til at nå de overordnede europæiske mål om at sikre stabilitet, sikkerhed og velstand i Unionens umiddelbare naboskab. Derudover sikrer nærhed mellem medlemsstaterne og støttemodtagerne og det tilsvarende behov for koordinering, at støtte, der ydes til modtagerne, kan hjælpe EU med at nå sine egne mål med hensyn til bæredygtig økonomisk vækst, migration, sikkerhed, energiforsyning, transport, miljø og klimaændringer. Udvidelsesprocessen bygger på fastlagte kriterier og fair og strenge betingelser. Hver kandidat eller potentiel kandidat vurderes ud fra sine egne forudsætninger. Vurderingen af de opnåede fremskridt og påvisningen af mangler har til formål at skabe incitamenter og udstikke retningslinjer for kandidaterne eller de potentielle kandidater, så de kan gennemføre de nødvendige vidtrækkende reformer. For at udvidelsesperspektivet kan blive en realitet, er det fortsat afgørende, at der er et klart tilsagn om at overholde princippet om "grundprincipperne først". Udvidelsesprocessen styrker freden, demokratiet og stabiliteten i Europa og sætter Unionen bedre i stand til at imødegå globale udfordringer. Udvidelsesprocessens forandrende kraft medfører vidtrækkende politiske og økonomiske reformer hos udvidelsespartnerne, som også gavner Unionen som helhed. Hvorvidt der gøres fremskridt hen imod tiltrædelse, afhænger af hver enkelt ansøgers respekt for Unionens værdier og ansøgerens evne til at gennemføre de nødvendige reformer for at tilpasse sine politiske, institutionelle, retlige, administrative og økonomiske systemer til Unionens regler, standarder, politikker og praksis. I november 2015 fremlagde Europa-Kommissionen en strategi for EU's udvidelsespolitik på mellemlang sigt, som fortsat er gældende. Den nuværende udvidelsesdagsorden dækker partnerne på Vestbalkan og Tyrkiet. Der er indledt tiltrædelsesforhandlinger med kandidatlandene Tyrkiet (2005), Montenegro (2012) og Serbien (2014). Den tidligere jugoslaviske republik Makedonien har været kandidat siden 2005, og Albanien fik kandidatstatus i 2014. Bosnien-Hercegovina (som indgav sin ansøgning om tiltrædelse af EU i februar 2016) og Kosovo (med indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale, som trådte i kraft i april 2016) er potentielle kandidater. Den 17. april 2018 anbefalede Kommissionen Rådet, at der indledes tiltrædelsesforhandlinger med den tidligere jugoslaviske republik Makedonien og med Albanien i lyset af de opnåede fremskridt. Derved bidrages der til at fastholde og øge det nuværende reformtempo. Europa-Kommissionen bekræftede den klare, meritbaserede udsigt til EU-medlemskab for landene på Vestbalkan i sin nylige meddelelse "Et troværdigt udvidelsesperspektiv for landene på Vestbalkan og et øget engagement heri fra Den Europæiske Unions side". Det er et stærkt opmuntrende budskab til hele Vestbalkan og et tegn på EU's engagement i områdets europæiske fremtid. Kommissionen har opretholdt en åben og konstruktiv dialog med Tyrkiet og benytter enhver lejlighed til at understrege, at Tyrkiets erklærede vilje til at sikre tiltrædelse af EU skal følges op med modsvarende foranstaltninger og reformer. Den er også opsat på at fortsætte samarbejdet med Tyrkiet på en række centrale områder med fælles interesser, bl.a. inden for handel og økonomiske forbindelser, energi, transport, migration og asyl, udenrigspolitik, sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme. IPA III bør være tydeligt knyttet sammen med den nye strategi for Vestbalkan og afspejle udviklingen i forbindelserne med Tyrkiet. IPA III afspejler målene for den nye strategi for Vestbalkan med henblik på at: maksimere virkningerne af de flagskibsinitiativer, der er fastlagt i strategien, bidrage til omstillingsprocessen på Vestbalkan i den næste periode, gennemføre solide økonomiske reformprogrammer (ERP'er) og de respektive partnerspecifikke henstillinger og forny fokus på de reformer, som er nødvendige for et fremtidigt medlemskab af EU. I strategien for Vestbalkan angives en potentiel tiltrædelsesdato (2025) for nogle af kandidaterne, under forudsætning af at alle betingelserne overholdes. Der skal være økonomiske midler til rådighed til støtte for de nødvendige forberedelser og investeringer i årene før tiltrædelsen, bl.a. for at sikre en gradvis og smidig overgang fra førtiltrædelsesstatus til status som medlemsstat og den nødvendige kapacitet til at absorbere EU-midler, navnlig med henblik på at gennemføre landbrugspolitikken og samhørighedspolitikken. 1.4.2.Merværdien ved en indsats fra EU's side (f.eks. koordineringsfordele, retssikkerhed, større effektivitet eller komplementaritet). Ved "merværdien ved en indsats fra EU's side" forstås her merværdien af EU's intervention i forhold til den værdi, som medlemsstaterne ville have skabt enkeltvis. Støtte til udvidelsen af EU er i sagens natur en opgave, som bedst gennemføres på EU-niveau. Tildeling af førtiltrædelsesbistand med ét fælles instrument på grundlag af et fælles sæt af kriterier er mere effektivt end at yde bistand fra mange kilder – herunder medlemsstaternes nationale budgetter – efter forskellige procedurer og i henhold til forskellige prioriteter. Desuden gør EU's politiske indflydelse og vægt det muligt at engagere sig med nationale myndigheder med større autoritet og på et mere sikkert retligt grundlag, end det er tilfældet for de enkelte medlemsstater. Instrumentet supplerer Unionens udvidelsespolitik ved at støtte politiske og økonomiske reformer i kandidatlande og hos potentielle kandidater, og det bruges proaktivt til at fremskynde forhandlingerne med de støttemodtagende regeringer om opfyldelse af Københavnskriterierne og betingelserne i stabiliserings- og associeringsaftalerne. 1.4.3.Erfaringer fra lignende foranstaltninger I midtvejsrevisionen (december 2017) af ti instrumenter til ekstern finansiering – herunder instrumentet til førtiltrædelsesbistand II (IPA II) – blev det konkluderet, at instrumenterne til foranstaltninger udadtil var egnede til deres formål, og at udvikling var positiv i forhold til opfyldelsen af instrumenternes mål. Det vil kun være nødvendigt med meget små ændringer for at knytte instrumentet tydeligt sammen med den nye strategi for Vestbalkan og for at afspejle udviklingen i forbindelserne med Tyrkiet. Samtidig bør der gøres en større indsats for at sikre sammenhæng og synergier med det brede instrument, navnlig med hensyn til den tematiske og ikkeprogrammerbar komponent. Instrumentets komplementaritet med andre eksterne finansieringsinstrumenter, navnlig det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder og instrumentet, der bidrager til stabilitet og fred, har tidligere været god, men koordineringen i både planlægnings- og programmeringsfasen ikke har været tilstrækkelig. En tæt sammenhæng mellem programmeringscyklusserne for IPA og de programmerbare dele af det brede instrument vil gøre det lettere at opnå komplementaritet. IPA III vil blive bygget op omkring følgende centrale politiske prioriteter: retsstatsprincippet, grundlæggende rettigheder og forvaltning, socioøkonomisk udvikling, EU-politikker og EU-retten, forsoning, gode naboforbindelser og regionalt samarbejde. Mens disse prioriteter allerede blev fastlagt under IPA II, skal nye udfordringer såsom migration, sikkerhed og klimaændringer nu også tages i betragtning. IPA III bør tilpasses yderligere i forhold til den seneste udvikling inden for udvidelsespolitikken med henblik på at håndtere de nye prioriteter og integrere erfaringer. Dette kræver særlig tæt tilknytning til målene i den nye strategi for Vestbalkan med henblik på at maksimere virkningerne af de flagskibsinitiativer, der er fastlagt i strategien, bidrage til omstillingsprocessen på Vestbalkan i den næste periode, gennemføre solide økonomiske reformprogrammer (ERP'er) eller forny fokus på de reformer, som er nødvendige for et fremtidigt medlemskab af EU. Der skal sikres større fleksibilitet i tildelingen af midler for at tage højde for uventede/nye prioriteter og tage hensyn til de fremskridt, der er gjort i landene med hensyn til EU-relaterede reformer. Gennemførelsen vil navnlig i de første år skulle fremskyndes for at forhindre strukturelle efterslæb med hensyn til kontrakter og gennemførelse og for gradvist at rette op på de nuværende forsinkelser. I en situation med begrænsede budgetmidler vil der via IPA III skulle arbejdes for at mobilisere løftstangspotentialet yderligere hos internationale finansielle institutioner og andre partnere, herunder den private sektor, navnlig til støtte for konkurrenceevne og inklusiv vækst eller finansiering af store infrastrukturprojekter. Det er nødvendigt at styrke og forenkle den overordnede performanceramme. 1.4.4.Sammenhæng med andre relevante instrumenter og eventuel synergivirkning Med programmet søges der komplementaritet med et fuldt spektrum af EU-programmer, herunder de interne politiske programmer og instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. Der vil navnlig fortsat være synergi med Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Samhørighedsfonden og den fælles landbrugspolitik i bestræbelserne på at forberede modtagerpartnerne på at kunne absorbere og forvalte den fremtidige EU-finansiering.

Sammenhængen må bevares mellem InvestEU-fonden, det nye investeringsredskab for EU's interne politikker, og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA III), således at kandidater og potentielle kandidater til tiltrædelse af EU under den næste FFR får samme eller eventuelt øget adgang til den nye fond. 1.5.Varighed og finansielle virkninger ☑ Ubegrænset varighed –Iværksættelse med en indkøringsperiode fra 2021 1.6.Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r) ☑ Direkte forvaltning ved Kommissionen –☑ i dens tjenestegrene, herunder ved dens personale i EU's delegationer –☑ i gennemførelsesorganer ◻ Delt forvaltning i samarbejde med medlemsstaterne ☑ Indirekte forvaltning ved at overlade budgetgennemførelsesopgaver til: –☑ tredjelande eller organer, som tredjelande har udpeget –☑ internationale organisationer og deres organer (angives nærmere) –☑ Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond –☑ de organer, der er omhandlet i finansforordningens artikel 70 og 71 –☑ offentligretlige organer –☑ privatretlige organer, der har fået overdraget samfundsopgaver, forudsat at de stiller tilstrækkelige finansielle garantier –☑ privatretlige organer, undergivet lovgivningen i en medlemsstat, som har fået overdraget gennemførelsen af et offentlig-privat partnerskab, og som stiller tilstrækkelige finansielle garantier –☑ personer, der har fået overdraget gennemførelsen af specifikke aktioner i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i henhold til afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union, og som er udpeget i den relevante basisretsakt. –Hvis der angives flere forvaltningsmetoder, gives der en nærmere forklaring i afsnittet "Bemærkninger".

Bemærkninger Bistand, der ydes under IPA III, gennemføres ved direkte eller indirekte forvaltning i overensstemmelse med finansforordningen gennem årlige eller flerårige handlingsplaner og foranstaltninger. Partnerlandene er stadig ved at tilpasse sig ændringerne i IPA II, og gennemførelsen af IPA II befinder sig stadig på et tidligt stadie. Derfor bør der sikres størst mulig kontinuitet. Et udtalt resultatbaseret aspekt bør bevares, men forenkles for at lette overvågningen og rapporteringen og for at tilvejebringe et reelt incitament for modtagerne. IPA III vil fortsat kunne støtte sig til en række forskellige partnere, f.eks. nationale myndigheder, internationale organisationer, medlemsstaternes organer og organisationer, civilsamfundsorganisationer, internationale finansielle institutioner og internationale udviklingsorganisationer, såfremt disse tilfører en klar merværdi, og der vil i den sammenhæng kunne bygges på de indhøstede erfaringer. 2.FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1.Bestemmelser om kontrol og rapportering Angiv hyppighed og betingelser. Kommissionens kontrolsystem er et vigtigt element i den overordnede performanceramme, som er baseret på passende specifikke og relevante mål og dertilhørende indikatorer, og dets fokus vil i stigende grad blive rettet mod resultater. Både internt personale og eksterne eksperter bidrager dertil. Projektledere i EU-delegationerne og i hovedsædet kontrollerer løbende gennemførelsen af projekter og programmer, bl.a. via kontrolbesøg på stedet, når det er muligt. Kontrollen giver værdifulde oplysninger om udviklingen og hjælper projektlederne med at indkredse reelle og potentielle flaskehalse og træffe rettidige foranstaltninger for at afhjælpe situationen, når det er relevant. Desuden vurderes EU's eksterne foranstaltninger af eksterne, uafhængige eksperter via forskellige systemer, som supplerer hinanden. Disse vurderinger bidrager til ansvarlighed og til forbedring af den løbende indsats. De bygger på tidligere erfaringer med henblik på fremtidige strategier og foranstaltninger. De anvendte værktøjer er i tråd med internationalt anerkendte OECD-DAC-evalueringskriterier og Europa-Kommissionens strategi for bedre lovgivning. Kommissionen hjælper også modtagerlandene med at opbygge deres egen kontrolkapacitet. Hvis Kommissionen forvalter bistanden på vegne af modtageren, bevarer Kommissionen det primære ansvar for kontrollen. Hvis modtagerlandet derimod på eget ansvar forvalter bistanden (indirekte forvaltning), vil Kommissionen primært have en tilsynsrolle, og det primære ansvar vil ligge hos modtageren. Kontrolrapporter på projektniveau om, hvorvidt der sker fremskridt som planlagt, vedrører navnlig: i) tildeling af kontrakter/tilskud og ii) resultater. Projektledere kan også støtte sig til de resultatorienterede kontrolsystemer (ROM), som giver et overblik over kvaliteten af et udsnit af foranstaltningerne. Ved hjælp af en meget struktureret og standardiseret metode giver uafhængige ROM-eksperter en vurdering af projektets styrker og svagheder samt anbefalinger til, hvordan effektiviteten kan øges. På sektor- og programniveau skal overvågningsudvalg, som repræsentanter for modtagerne og Kommissionen i fællesskab varetager formandskabet for, udgøre forummet til vurdering af fremskridtene i forhold til planerne. Arbejdet i disse udvalg understøttes af resultaterne af både kontrolrapporter og evalueringer. De spiller en vigtig rolle med hensyn til at sikre, at gennemførelsen af den finansielle bistand bidrager behørigt til den politiske dialog, og at der følges systematisk op på udvalgenes konklusioner og anbefalinger. 2.2.Forvaltnings- og kontrolsystem(er) 2.2.1.Begrundelse for den/de påtænkte forvaltningsmetode(r), finansieringsmekanisme(r), betalingsvilkår og kontrolstrategi Bistand, der ydes under IPA III, gennemføres ved direkte eller indirekte forvaltning i overensstemmelse med finansforordningen gennem årlige eller flerårige handlingsplaner og foranstaltninger. Forvaltningsmetoderne vil blive valgt på grundlag af programtypen og partneren. Territorielt samarbejde med medlemsstaterne vil blive foretaget under delt forvaltning i overensstemmelse med ETS-forordningen. Denne forordning indeholder ikke bestemmelser om delt forvaltning. Der er ingen grundlæggende ændringer i forhold til instrumentet til førtiltrædelsesbistand II, eftersom gennemførelsen af IPA II-programmerne fortsat befinder sig på et tidligt stadie. Derfor bør der sikres størst mulig kontinuitet. EU vil fortsat kunne støtte sig til en række forskellige partnere, f.eks. nationale myndigheder, internationale organisationer, medlemsstaternes organer og organisationer, civilsamfundsorganisationer, internationale finansielle institutioner og internationale udviklingsorganisationer, såfremt disse tilfører en klar merværdi. EU vil i den sammenhæng kunne bygge på de indhøstede erfaringer. Der vil fortsat blive opmuntret til indirekte forvaltning med partnerlandene i programmer til forberedelse af modtagerne til forvaltning af strukturfondsmidler, især i forbindelse med udvikling af landbruget og landdistrikterne. Overgangen fra Kommissionens direkte forvaltning af førtiltrædelsesmidler til indirekte forvaltning foretaget af modtagerne bør ske gradvis og under hensyntagen til den respektive kapacitet hos disse modtagere. Ved tildelingen af bistand vil der fortsat blive gjort brug af de strukturer og instrumenter, som har bevist deres værdi i forbindelse med førtiltrædelsesprocessen. Hvad angår instrumenter og gennemførelsesmetoder vil alle former for finansiering i finansforordningen blive inddraget i IPA III (tilskud, indkøb, priser, bidrag til EU's trustfonde, sektorvis budgetstøtte, finansielle instrumenter og budgetgarantier). I overensstemmelse med artikel 125 i [den nye finansforordning] foreskriver IPA III i videst muligt omfang anvendelse af forenklede former for bidrag via faste beløb, enhedsomkostninger og faste takster til godtgørelse af støtteberettigede omkostninger samt bidrag til finansiering, der ikke er knyttet til omkostningerne, såfremt det er relevant.

GD NEAR har indført interne kontrolprocedurer, der har til formål at sikre tilfredsstillende styring af risiciene i forbindelse med de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed under hensyntagen til programmernes flerårige karakter samt de pågældende betalingers art. • Kategorisering af GD NEAR's overordnede kontrolmiljø. GD NEAR's operationelle miljø er et komplekst og risikofyldt miljø, som er kendetegnet ved: Et generelt set højt risikoniveau i partnerlandene (højere i nogle end andre), som skyldes det politiske, institutionelle, administrative og sociale miljø. Denne risikoanalyse skal nuanceres alt efter partneren. -Geografisk spredning af aktiviteterne, som dækker ca. 25 lande, hvor delegationer foretager forvaltning af midler for GD NEAR. -Et stort antal tiltag og dertil knyttede finansielle transaktioner. -Forvaltning af to centrale finansielle instrumenter (samt deres forgængere), som hver har deres retsgrundlag og gennemførelsesregler, og andre finansielle instrumenter (tematiske budgetposter) med tværgående delegation fra andre GD'er. -Mange forskellige partnere i gennemførelsen af dets aktiviteter (IPA-modtagere, private virksomheder, bemyndigede enheder, NGO'er) -Mange forskellige former for og metoder til finansiel gennemførelse (projektorienteret tilgang, budgetstøtte, sektorbaseret tilgang, indirekte forvaltning med IPA-modtagerpartnere eller en bemyndiget enhed, blandet finansiering, trustfonde, delt forvaltning under det grænseoverskridende samarbejde osv.). For nærmere oplysninger om kontrolstrategien, jf. punkt 2.2.2 nedenfor. 2.2.2.Oplysninger om de udpegede risici og det/de interne kontrolsystem(er), der etableres for at afbøde dem GD NEAR garanterer sikkerheden gennem en pyramide af kontroller, der giver mulighed for at finde fejl på forskellige niveauer med henblik på sikre, at restfejlprocenten ligger under den ønskede tærskel på 2 %. (1)Det første niveau af forudgående kontrol (inden godkendelse ved den anvisningsbemyndigede ved subdelegation) består af en stram overvågning og kontrol af alle operationelle og finansielle transaktioner baseret på de finansielle kredsløb i GD'et og ved hjælp af meget omfattende og detaljerede tjeklister. Dette er en meget vigtig kilde til forebyggelse, fejlfinding og fejlkorrektion. (2)Obligatorisk udgiftskontrol i forbindelse med betalingsanmodninger: kontrol kræves eksplicit i de kontrakter, som modtageren opretter: GD NEAR følger finansforordningen, som fastlægger, hvornår betalingsanmodninger skal ledsages af en kontrolrapport om udgifterne udarbejdet af en ekstern revisor. (3)Risikobaserede revisioner: GD NEAR udfører en robust risikovurdering på projektniveau i begyndelsen af hvert år, som udgør grundlaget for revisionsplanen. Målet er at få et ekstra lag af kontrol, som de anvisningsberettigede ved subdelegation kan anvende ved konstatering af specifikke risici. Her er der tale om finansiel revision, systemrevision og kombineret finansiel revision og systemrevision (fulde revisioner med revisionserklæringer) eller om internationale organisationers kontroller (aftalte procedurer, hvor kontrollen er nøje fastsat i aftaler (såsom FAFA), og revisorerne ikke udsteder "erklæringer", men derimod udarbejder "rapporter om resultater"). (4)Resultatorienteret overvågning (ROM) er et værktøj til at aflægge rapport om EU-finansierede projekters og programmers performance og resultater. Den er baseret på fire kriterier (relevans, effektivitet. virkningsfuldhed, bæredygtighed). Dette instrument kan tilvejebringe grundlæggende oplysninger, der kan anvendes som rettesnor for fremtidig overvågning/evaluering/revision og fremtidige forvaltningsmæssige foranstaltninger på projekt- eller programniveau. (5)Evalueringer er systematiske og objektive vurderinger af igangværende eller afsluttede projekter, programmer eller politikker og deres udformning, gennemførelse og resultater. Evalueringerne foretages normalt af uafhængige eksterne eksperter, som gennemgår en intervention i forhold til fastlagte kriterier som f.eks. relevans, effektivitet, virkningsfuldhed, bæredygtighed, sammenhæng og EU-merværdi (i overensstemmelse med OECD-DAC-evalueringskriterier og Europa-Kommissionens strategi for bedre regulering). (6)Kontrol på stedet: Denne form for kontrol supplerer overvågningen ved at sikre, at kontrakt-/projektresultaterne bliver tilstrækkeligt kontrolleret på stedet sammen med aspekter af lovlighed og formel rigtighed med henblik på at understøtte den operationelle påtegnelse "i overensstemmelse med de faktiske forhold" eller i tilfælde af indirekte forvaltning med modtagerlandet (IMBC) som ekstra sikkerhed for, at man kan forlade sig på de nationale myndigheders/bemyndigede enheders overvågning og kontrol i forbindelse med deres betalingspåtegnelser. Kontrol på stedet kan også omfatte en kontraktlig/finansiel dimension baseret på en risikovurdering, og i dette tilfælde kan dette også omfatte operativt personale og kontrakt- og finanspersonale. (7)Søjlevurdering af "indirekte forvaltning med bemyndigede enheder" (IMEE): GD NEAR kan overdrage aktiviteter til enheder, der er blevet søjlevurderet, enten af GD NEAR eller andre af Kommissionens tjenestegrene. Disse enheder skal opfylde kravene med hensyn til de i finansforordningen nævnte områder. (8) Indirekte forvaltning med modtagerlande (IMBC): De udføres enten af Kommissionens personale eller eksterne kontrahenter.

(9)Kommissionen indhenter dokumentation for, at kravene i rammeaftalen er opfyldt, navnlig gennem den øgede støtte til revisionsmyndighederne. Der fremsættes udtalelser om udformningen og pålideligheden af nationale systemer og undersystemer. I 2017 gennemførte GD NEAR IMBC-revisioner (og/ellert opfølgning) for alle fem modtagerlande, der nyder godt af IMBC-processen. Et eksternt revisionsfirma, som der blev indgået kontrakt med i 2016, færdiggjorde den begrænsede revision inden for informations- og kommunikationsteknologi (IKT) for alle fem lande. Disse revisioner blev fulgt op af udarbejdelsen af handlingsplaner. (10)Kontrolbesøg hos delegationerne: udgør et ledelsesværktøj på direktørniveau. De udgør en sikkerhed for de ved subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede og giver samtidig indsigt i delegationernes kapacitet til at forvalte EU's eksterne bistand og nå deres mål. Hver delegation besøges hvert 2-4 år. (11)Den Interne Revisionstjeneste og Revisionsretten: kontroller udføres også af eksterne revisionsorganer, Den Interne Revisionstjeneste (IAS) og Revisionsretten (ECA), og resultaterne heraf kan bidrage til at styrke GD'ets kontrolsystem. De revisioner, som udføres af Den Interne Revisionstjeneste og Revisionsretten – forvaltningsrevisioner og revisionserklæringer – er også nyttige værktøjer med henblik på sikkerhed. Inden for rammerne af revisionserklæringen vurderer Revisionsretten hvert år den mest sandsynlige fejlprocent, som er en klar indikator med hensyn kontrolsystemernes funktion. (12)Lokal systemvalidering: GD BUDG, som arbejder for Kommissionens regnskabsfører, gennemgår både funktionelle IT- og proceduremæssige aspekter af de lokale systemer i alle operationelle GD'er, herunder GD NEAR, for at sikre pålideligheden, at de oplysninger, der fremsendes af den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede. Disse undersøgelser gennemføres i henhold til artikel 68 i finansforordningen og artikel 56 i gennemførelsesbestemmelserne. Selv om disse test primært gennemføres som en sikkerhed for regnskabsføreren, giver en positiv valideringsrapport også GD NEAR's ledelse en grad af sikkerhed for, at de systemer, der er omfattet af rapporten, er tilstrækkelige med hensyn til udformning, og at de fungerer efter hensigten. I 2017 gennemgik GD BUDG GD NEAR's lokale systemer til vurdering og fastlæggelse af fordringer og tilbageførslerne fra finansielle instrumenter. (13)Gennemgang af regnskabsføringens kvalitet: GD NEAR foretager gennemgangen af den regnskabsmæssige kvalitet på årsbasis for at sikre, at årsregnskabet og bidraget til Europa-Kommissionens konsoliderede regnskab giver et sandfærdigt og rimeligt billede af de tilgrundliggende finansielle aktiviteter. (14)Vejledninger/retningslinjer og uddannelse af personalet: GD NEAR afholder regelmæssigt kurser for personalet i hovedkvarteret og i delegationerne, navnlig i forbindelse med samarbejdsdagene og på møderne mellem økonomicheferne og mellem de operative chefer samt i forbindelse med regionale seminarer. En ny procedurehåndbog blev færdiggjort og stillet til rådighed for personalet i begyndelsen af 2017. (15)Restfejlprocent: Restfejl er fejl, der er sluppet igennem alle den eksisterende kontrolrammes kontroller med henblik på at forebygge, opdage og korrigere fejl. Arbejde til støtte for målingen af restfejlprocenten har til formål at identificere fejl, som det interne kontrolsystem ikke har kunnet identificere, og drage konklusioner om systemets effektivitet. 2.2.3.Vurdering af og begrundelse for kontrolforanstaltningernes omkostningseffektivitet (forholdet mellem kontrolomkostningerne og værdien af de forvaltede midler) samt vurdering af den forventede risiko for fejl (ved betaling og ved afslutning) I. Cost/benefit-analyse af kontrollen i GD NEAR Den kontrolstruktur, der foreslås under det nye IPA-instrument, afviger ikke væsentligt fra den struktur, der finder anvendelse under det nuværende instrument. Omkostningsstrukturen vil således være tilsvarende. Udgifterne til kontrol i 2017 i 2017-priser forventes at blive fastholdt: Omkostningerne til kontrol i GD NEAR er blevet anslået til 89 mio. EUR for 2017. Overslaget er fremkommet ved vurdering af udgifterne til personale til intern kontrol samt udgifterne til evaluering og revision. Omkostningerne til personale er blevet vurderet til 74 mio. EUR og omfatter direkte og indirekte omkostninger og driftsomkostninger. Beregningen bygger på antallet af tjenestemænd og kontraktansatte i hovedkvarteret og tjenestemænd, kontraktansatte og lokalt ansatte i delegationerne ganget med de gennemsnitlige omkostninger, som er blevet oplyst af de centrale tjenester (GD BUDG), ved hjælp af fordelingsnøgler for hver enhed. Nøglen fastlægges efter den tid, som hver enkelt enhed har brugt på kontrolaktiviteter, i overensstemmelse med definitionen af kontrol i finansforordningens artikel 2: "kontrol": enhver foranstaltning, der træffes for at give en rimelig sikkerhed med hensyn til operationernes effektivitet, produktivitet og sparsommelighed, pålidelig rapportering, beskyttelse af aktiver og oplysninger, forebyggelse, afsløring og korrektion af svig og uregelmæssigheder og opfølgning herpå samt tilfredsstillende styring af risiciene i forbindelse med de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed under hensyntagen til programmernes flerårige karakter samt de pågældende betalingers art. Kontrol kan indebære forskellige tjek samt gennemførelse af politikker og procedurer med henblik på at nå de mål, der er beskrevet i første punktum. Beregningen af omkostningerne til kontrol vedrører kun Kommissionens omkostninger. Omkostningerne til kontrol som en andel af værdien af de berørte midler i 2017 er 2,9 %. Endvidere skal det absolutte beløb for omkostningerne til kontrol ses i lyset af fordelene ved kontrol (forsvarlig økonomisk forvaltning, hvilket bekræftes af den lave en restfejlprocent på under 2 %) og de kvantitative økonomiske fordele ved kontroller, der beløber sig til 189 mio. EUR. De omkostninger, som påløber i nationale systemer i lande, der gennemfører IPA ved indirekte forvaltning, er ikke medregnet. Det skal bemærkes, at en væsentlig del af investerings- og uddannelsesomk