EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 17.11.2021 COM(2021) 706 final 2021/0366(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om tilgængeliggørelse på EU-markedet og eksport fra Unionen af visse råvarer og produkter, der er forbundet med skovrydning og skovforringelse, og om ophævelse af forordning (EU) nr. 995/2010 (EØS-relevant tekst) {SEC(2021) 395 final} - {SEC(2021) 396 final} - {SWD(2021) 325 final} - {SWD(2021) 326 final} - {SWD(2021) 327 final} - {SWD(2021) 328 final} - {SWD(2021) 329 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Skovrydning og skovforringelse sker med alarmerende hast og forværrer både klimaændringerne og tabet af biodiversitet. Den vigtigste årsag til skovrydning og skovforringelse er udvidelsen af landbrugsarealer for at producere råvarer som f.eks. kvæg, træ, palmeolie, soja, kakao eller kaffe. Den voksende verdensbefolkning og den stigende efterspørgsel efter landbrugsprodukter, især produkter af animalsk oprindelse, forventes at øge efterspørgslen efter landbrugsarealer og lægge yderligere pres på skovene, samtidig med at de ændrede klimamønstre vil påvirke fødevareproduktionen og kræve en omstilling til en bæredygtig produktion, som ikke fører til yderligere skovrydning og skovforringelse. Den Europæiske Union er en relevant forbruger af råvarer, der er forbundet med skovrydning og skovforringelse, og den mangler specifikke og effektive regler til at mindske dens bidrag til denne udvikling. Formålet med dette initiativ er derfor at begrænse skovrydning og skovforringelse, som sker som følge af EU's forbrug og produktion. Dette forventes til gengæld at reducere drivhusgasemissionerne og det globale tab af biodiversitet. Initiativet har til formål at minimere forbruget af produkter fra forsyningskæder, der er forbundet med skovrydning eller skovforringelse, og øge efterspørgslen efter og handelen med lovlige og "skovrydningsfrie" råvarer og produkter i EU. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Forslaget blev bebudet første gang i Kommissionens meddelelse fra 2019 "Intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove" (i det følgende benævnt "meddelelsen fra 2019"), hvor Kommissionen forpligtede sig til at "vurdere yderligere lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige tiltag på efterspørgselssiden for at sikre lige vilkår og en fælles forståelse af skovrydningsfrie forsyningskæder med henblik på at øge gennemsigtigheden i forsyningskæderne og mindske risikoen for skovrydning og skovforringelse som følge af EU's import af råvarer". Denne forpligtelse blev efterfølgende bekræftet i den europæiske grønne pagt samt i EU's biodiversitetsstrategi for 2030 og jord til bord-strategien, hvor et tilsvarende lovgivningsforslag ifølge de to sidstnævnte vil blive fremsat i 2021. Forslaget er en integreret del af og i overensstemmelse med de overordnede mål for den europæiske grønne pagt og alle de initiativer, der er udviklet i henhold hertil. Det supplerer navnlig de øvrige foranstaltninger, der foreslås i meddelelsen fra 2019, dvs.: 1) samarbejde med producentlandene for at tackle de grundlæggende årsager til skovrydning og for at fremme bæredygtig skovforvaltning og 2) internationalt samarbejde med de største forbrugerlande for at minimere lækager og fremme vedtagelsen af lignende for at undgå, at produkter fra forsyningskæder forbundet med skovrydning og skovforringelse bringes i omsætning. Kommissionen vil derfor fortsat samarbejde med producentlande og tilbyde nye former for støtte og incitamenter med hensyn til at beskytte skovene, forbedre forvaltningen og reglerne for jordbesiddelse, øge retshåndhævelsen og støtte bæredygtig skovforvaltning, klimarobust landbrug, bæredygtig intensivering og diversificering, agroøkologi og skovlandbrug. EU's eksisterende retlige ramme omhandler kun delvist skovrydning. EU's handlingsplan for retshåndhævelse, god forvaltningspraksis og handel på skovbrugsområdet (FLEGT) fra 2003 repræsenterer EU's centrale politik mod ulovlig skovhugst og den dertil knyttede handel. FLEGT-handlingsplanen omhandler ulovlig skovhugst og den dertil knyttede handel, men omhandler ikke skovrydning som sådan. Et centralt element i FLEGT-handlingsplanen er en frivillig ordning, der skal sikre, at kun lovligt fældet træ importeres til EU fra lande, der accepterer at deltage i denne ordning. Den interne retlige ramme for denne ordning i EU er forordningen om retshåndhævelse, god forvaltningspraksis og handel på skovbrugsområdet (FLEGT-forordningen), som fastlægger en licensordning, der danner grundlag for frivillige FLEGT-partnerskabsaftaler. Et andet centralt element i FLEGT-handlingsplanen er EU's tømmerforordning (EUTR), som forbyder markedsføring af ulovligt fældet træ og træprodukter fremstillet heraf på EU-markedet, og som fastsætter krav til virksomheder, der bringer træ i omsætning for første gang. Både FLEGT-forordningen og EU's tømmerforordning har været omfattet af en kvalitetskontrol, og de løsningsmodeller, der præsenteres i denne forordning, bygger også på resultaterne af denne kvalitetskontrol. På grundlag af de erfaringer, der er gjort i forbindelse med FLEGT-handlingsplanen og -forordningen, vil Kommissionen etablere skovpartnerskaber med relevante partnerlande, hvor det er hensigtsmæssigt. Det primære formål med skovpartnerskaberne er at beskytte, genoprette og/eller en bæredygtig udnyttelse af skovene på en omfattende og integreret måde for at opfylde prioriteterne i den europæiske grønne pagt og EU's mål for udviklingssamarbejdet som f.eks. fattigdomsbekæmpelse, god regeringsførelse og menneskerettighederne. De vil fremme skovforvaltning og politiske reformer med henblik på at opnå bæredygtig skovforvaltning og bidrage til at standse skovrydning og skovforringelse. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder I meddelelsen fra 2019 fastsættes det overordnede mål om at beskytte og forbedre de eksisterende skove, herunder navnlig primærskovene, samt sikre en markant øgning af et bæredygtigt og biologisk mangfoldigt skovdække overalt i verden. I forbindelse med den europæiske grønne pagt udpeger både EU's biodiversitetsstrategi 2030 og jord til bord-strategien dette lovgivningsforslag og andre foranstaltninger, der har til formål at undgå eller minimere markedsføringen af produkter, der er forbundet med skovrydning eller skovforringelse, på EU-markedet, som vigtige for opfyldelsen af deres mål. Andre relevante initiativer omfatter f.eks. meddelelsen "En langsigtet vision for EU's landdistrikter". I EU's nye skovstrategi bekræftes det, at de foranstaltninger, der allerede er beskrevet i meddelelsen fra 2019, udgør den grundlæggende ramme for EU's globale indsats, herunder dette lovgivningsinitiativ, og vil blive taget behørigt og konsekvent i betragtning, når de hjemlige politikker udformes. Denne forordning vil supplere lovgivningsinitiativet om bæredygtig virksomhedsledelse, som har til formål at forbedre EU's lovgivningsrammer for selskabsret og virksomhedsledelse. Initiativet vedrørende bæredygtig virksomhedsledelse er baseret på en horisontal tilgang til de negative indvirkninger på menneskerettigheder og miljøet, der er knyttet til virksomhedernes adfærd i deres egne aktiviteter og i deres værdikæder. Mens ordningen for bæredygtig virksomhedsledelse omhandler virksomhedsaktiviteter og værdikæder generelt, fokuserer skovrydningsinitiativet på specifikke produkter og produktforsyningskæder. De overordnede mål for de to initiativer er derfor muligvis de samme og kan støtte hinanden gensidigt, men de specifikke mål er forskellige. Kravet om due diligence under initiativet vedrørende bæredygtig virksomhedsledelse skal efter planen finde anvendelse på en række store virksomheder i EU på tværs af sektorer (med en mere målrettet ordning for visse mellemstore virksomheder), og tredjelandsvirksomheder forventes også at blive omfattet. Lovgivningsinitiativet om skovrydning har et meget specifikt mål om at begrænse markedsføringen af produkter, der er forbundet med skovrydning, på EU-markedet, og dets krav vil på nogle områder være mere specifikke sammenlignet med de generelle forpligtelser under initiativet vedrørende bæredygtig virksomhedsledelse. Det omfatter også et forbud, som vil gælde for alle virksomheder, der bringer relevante produkter i omsætning, herunder virksomheder i og uden for EU, uanset deres retlige form og størrelse. Hvis kravene i initiativet vedrørende bæredygtig virksomhedsledelse går videre end kravene i forordningen om skovrydning, gælder de samtidig. Dette initiativ er ikke specifikt målrettet mod den finansielle sektor og investeringer. Eksisterende initiativer inden for bæredygtig finansiering, f.eks. EU-klassificeringsforordningen og det kommende direktiv om virksomheders bæredygtighedsrapportering (det nuværende direktiv om ikkefinansiel rapportering), er egnede til at imødegå virkningerne af skovrydning på finansierings- og investeringssektorerne, og de supplerer og støtter dermed dette lovgivningsinitiativ vedrørende skovrydning. Ved direktivet om virksomheders bæredygtighedsrapportering pålægges også ikkefinansielle virksomheder oplysningsforpligtelser, og det fastsættes, at sektorspecifikke rapporteringsstandarder skal vedtages senest i oktober 2023. I henhold til EU's klassificeringsforordning er der allerede fastsat tekniske kriterier under den delegerede retsakt vedrørende modvirkning af og tilpasning til klimaændringer for skovbrug, mens offentliggørelsen af kriterier for landbrug er blevet forsinket. Begge økonomiske aktiviteter kan være omfattet af de delegerede retsakter for de fire andre miljømål. Dette forordningsforslag forventes også at blive anvendt sammen med direktivet om vedvarende energi for så vidt angår visse råvarer, der anvendes som biobrændstoffer eller til produktion af biobrændstoffer, f.eks. træpiller eller produkter udledt af soja og palmeolie. Målene for de to sæt EU-regler supplerer hinanden, da de begge omhandler de overordnede mål om at bekæmpe klimaændringer og tab af biodiversitet. I dette lovgivningsinitiativ fastsættes der krav til råvarer og produkter, der er forbundet med skovrydning og skovforringelse, som skal bringes i omsætning på EU-markedet, med det formål at begrænse EU-drevet skovrydning. I direktivet om vedvarende energi fastsættes der bl.a. bæredygtighedskriterier, som biobrændstoffer, flydende biobrændsler og biomasse skal opfylde for at blive anset for bæredygtige, og der fastsættes mål, som skal opfyldes, hvis EU skal kunne nå sit mål om en andel af vedvarende energi på mindst 32 % inden 2030. Med hensyn til deres praktiske samspil vil råvarer og produkter, der er omfattet af anvendelsesområdet for begge retsakter, være underlagt krav om generel markedsadgang og krav om at blive opgjort som vedvarende energi. Disse krav er forenelige og gensidigt forstærkende. Specifikt i forbindelse med systemer til certificering af lave indirekte ændringer i arealanvendelsen i henhold til Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/807 om supplerende regler til direktiv (EU) 2018/2001 "for så vidt angår fastsættelse af råprodukter med høj risiko for indirekte ændringer i arealanvendelsen, for hvilke der er konstateret en betydelig udvidelse af produktionsarealet ind på arealer med stort kulstoflager, og certificering af biobrændstoffer, flydende biobrændsler og biomassebrændsler med lav risiko for indirekte ændringer i arealanvendelsen" kan disse certificeringssystemer også anvendes af virksomheder og forhandlere i deres due diligence-ordninger til at indhente oplysninger, som er påkrævet i henhold til denne forordning for at opfylde nogle af sporbarheds- og oplysningskravene i denne forordnings artikel 9. Som det er tilfældet med alle andre certificeringsordninger, berører deres anvendelse ikke virksomheders og forhandleres retlige ansvar for og pligt til at udvise due diligence i henhold til denne forordning.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag EU's kompetence til at handle på området for skovrydning og skovforringelse følger af de artikler i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), der vedrører miljøbeskyttelse. I henhold til artikel 191, stk. 1, i TEUF skal Unionens politik på miljøområdet bidrage til forfølgelse af følgende mål: "bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, beskyttelse af menneskers sundhed, en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne, fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer, og navnlig bekæmpelse af klimaændringer". Vedtagelsen på EU-plan af foranstaltninger til bekæmpelse af skovrydning og skovforringelse vil bidrage til at reducere drivhusgasemissionerne, øge modstandsdygtigheden over for klimaændringer og mindske menneskets påvirkning af biodiversiteten og vil derfor yde et væsentligt bidrag til hvert af de miljøpolitiske mål. Artikel 192 i TEUF bør derfor anvendes som retsgrundlag for forslaget. Som mange miljøspørgsmål kan konsekvenserne af skovrydning i ét område have globale virkninger. Både indenlandske produkter og produkter, der overgår til fri omsætning eller eksporteres, bør derfor være omfattet af forslaget i henhold til det foreslåede retsgrundlag. Dette vil gøre det muligt at overholde artikel 191, stk. 2, i TEUF, som kræver, at Unionens politik på miljøområdet tager sigte på et højt beskyttelsesniveau, og artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), hvor fremme af et højt niveau for beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten udpeges som et af Unionens mål. I artikel 192, stk. 1, i TEUF anføres det, at "Europa-Parlamentet og Rådet træffer efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget afgørelse om de aktioner, der skal iværksættes af Unionen med henblik på at gennemføre de mål, der er anført i artikel 191". •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) De vigtigste årsager til skovrydning og skovforringelse hænger sammen med handel på EU's marked og den internationale handel. Det er nødvendigt med tiltag på EU-plan for at behandle spørgsmål vedrørende EU's forbrugsaftryk og den internationale handel på en koordineret og harmoniseret måde og samtidig skabe den retssikkerhed og klarhed, der er nødvendig for, at EU's marked kan fungere korrekt. Hvis der ikke indføres en harmoniseret tilgang, vil flere medlemsstater træffe foranstaltninger, der begrænser den interne handel og dermed forstyrrer det indre markeds funktion. Dette vil få alvorlige konsekvenser for EU-markedets funktion og bringe de europæiske virksomheders muligheder for at indkøbe produkter/råvarer inden for denne forordnings anvendelsesområde i fare, ligesom det vil undergrave troværdigheden af EU's foranstaltninger. Andre medlemsstater vil måske ikke indføre nogen foranstaltninger, hvilket vil begrænse den potentielle indvirkning af de skovrydningsforanstaltninger, som andre træffer. Forsyningskæderne for de produkter, der er omfattet af initiativet, er internationale og meget ofte globale. EU's erfaringer med at håndtere komplekse spørgsmål vedrørende forsyningskæder (f.eks. fra lovgivningen om ulovlig skovhugst) viser, at det er afgørende, at der sikres lige konkurrencevilkår for virksomhederne med hensyn til de krav, der skal opfyldes, inden produkter (råvarer og afledte produkter) bringes i omsætning på EU-markedet for første gang. Hvis der ikke findes gældende regler på europæisk plan, stilles ansvarlige virksomheder, som er parate til at rydde op i deres forsyningskæder, konkurrencemæssigt dårligere, og ikkebæredygtig adfærd belønnes. Miljø er en delt kompetence mellem EU og medlemsstaterne, men der er følgelig behov for EU-dækkende foranstaltninger for at sikre en fælles forståelse af skovrydnings- og skovforringelsesfrie forsyningskæder, øge gennemsigtigheden af sådanne forsyningskæder og sikre en betydelig indvirkning på skovrydning gennem tiltagets omfang. For så vidt som dette initiativ dækker både varer, der overgår til fri omsætning, og varer, der eksporteres fra EU-markedet, vil en indsats på EU-plan være mere effektiv end en indsats på nationalt plan, da den vil forhindre eventuelle negative virkninger på det indre markeds funktion og på handelsmæssige aspekter. EU-tiltag kan derfor supplere og styrke medlemsstaternes nationale indsats. Hvis EU ikke handler, vil problemet med skovrydning og skovforringelse forbundet med EU's forbrug bestå og vil blive yderligere forværret. Dette kan have en negativ indvirkning på EU's indsats på området for global beskyttelse af biodiversitet og klimaændringer. •Proportionalitetsprincippet Med dette lovgivningsinitiativ optrapper EU indsatsen mod skovrydning og skovforringelse ved at indføre en lovgivningsramme, som sigter mod at være ambitiøs og gennemførlig, og som tilskynder til en omstilling til bæredygtige forsyningskæder i alle producentlande i og uden for EU. Dette vil gøre EU til en troværdig global udvikler af standarder. De pengemæssige minimumsfordele udligner klart omkostningerne. Initiativet er også i overensstemmelse med alvoren og den hastende karakter af det problem, det har til formål at løse, og med prioriteterne i den europæiske grønne pagt. Dette lovgivningsinitiativ har til formål at minimere EU's bidrag til skovrydning og skovforringelse. Dette mål vil blive nået ved at indføre en trinvis obligatorisk due diligence-ordning, som er baseret på en EU-definition af skovrydningsfri, kombineret med et benchmarkingsystem. Som analyseret i "konsekvensanalysen vedrørende minimering af risikoen for skovrydning og skovforringelse i forbindelse med produkter, der markedsføres i EU" (i det følgende benævnt "konsekvensanalysen") forventes det, at disse foranstaltninger vil være de mest effektive til at dæmme op for EU-drevet skovrydning og de mest effektive af de foranstaltninger, der er blevet undersøgt som led i forberedelsen af dette initiativ. Resultaterne af konsekvensanalysen viser, at retligt bindende løsninger (som f.eks. kravet om skovrydningsfrie produkter, obligatorisk due diligence osv.) vil være mere effektive end frivillige foranstaltninger (som f.eks. frivillig due diligence, frivillig mærkning eller frivillig privat certificering)). Disse resultater blev bekræftet af resultatet af den åbne offentlige høring, hvor langt de fleste interessenter — erhvervssammenslutninger og NGO'er — støttede en obligatorisk due diligence-ordning. •Valg af retsakt Den foreslåede retsakt er en "forordning", da en forordning er nødvendig for at sikre størst mulig harmonisering og undgå forskellige normer i medlemsstaterne, hvilket ville underminere det grundlæggende princip om fri bevægelighed for varer. Med en forordning fastsættes der direkte krav for alle virksomheder, hvilket skaber den nødvendige retssikkerhed og mulighed for håndhævelse af et fuldt integreret marked på tværs af EU. En forordning sikrer også, at forpligtelserne gennemføres samtidigt og på samme måde i alle 27 medlemsstater. Forordningen vil også mindske den usikkerhed med hensyn til tidsfrister i løbet af gennemførelsesprocessen, der typisk er forbundet med et direktiv på et område, hvor tid og retssikkerhed er afgørende på grund af den forventede forøgelse af markedet og mere generelle ændringer i markedsdynamikken. Retsakten er også udformet som en fremtidssikret ordning, som kan tilpasses markedsudviklingen og nye data og videnskabelig dokumentation. Til dette formål tillægges Kommissionen en række beføjelser, som vil gøre det muligt at udvikle gennemførelsesforanstaltninger med henblik på bl.a. at offentliggøre resultatet af benchmarkingen af lande og revidere de råvarer, der er omfattet af forordningen. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Dette initiativ bygger på resultaterne af kvalitetskontrollen af EU's tømmerforordning og FLEGT-forordningen, som blev udført samtidig med konsekvensanalysen af denne forordning. Med hensyn til EU's tømmerforordning viste kvalitetskontrollen, at den har ført til en forbedret situation i tredjelande, herunder i lande, som har valgt ikke at deltage i processer med frivillige samarbejdsaftaler. EU's vigtigste handelspartnere har taget skridt til at styrke deres skovforvaltningssystemer og reducere ulovlig skovhugst for at opfylde kravene i EU's tømmerforordning. EU's tømmerforordning har — selv om den hæmmes af en række svagheder i sin udformning og problemer med håndhævelsen — ført til visse positive resultater med hensyn til både effektivitet og virkningsfuldhed. Forordningens globale dækning har givet EU et grundlag for at arbejde tæt sammen med andre forbrugerlande. Andre forbrugerlande og handelspartnere i verden har vedtaget lovgivningsmæssige tilgange svarende til EU's tømmerforordning. I forbindelse med skovrydning i bredere forstand er dette særligt vigtigt, da det viser, at EU kan have en virkning og føre an globalt, selv om EU's markedsandel er faldende.

På trods af udfordringerne i forbindelse med gennemførelsen af EU's tømmerforordning viser resultaterne af kvalitetskontrollen af denne forordning, at den tilgang, der blev valgt i forordningen — due diligence — sikrer fleksibilitet til at reagere på nye udfordringer i forbindelse med ulovlig skovhugst og ulovlige ændringer i arealanvendelsen. Det generelle krav (due diligence), der stilles til alle EU-baserede virksomheder, giver også mulighed for at gøre forordningen fleksibel over for ændringer i handelsmønstre og ændringer i landerisikoprofiler. Den foreslåede løsning vil integrere og forbedre den ramme, der blev etableret med EU's tømmerforordning, som derfor vil blive ophævet. Den due diligence-procedure, der er etableret under EU's tømmerforordning, vil blive tilpasset og forbedret i denne forordning ved indførelsen af nye elementer som f.eks. due diligence-erklæringen (artikel 4), kravet om geografiske oplysninger eller geolokalisering, som kæder råvarerne og produkterne samme med den jordlod, hvor de er produceret (artikel 9), øget samarbejde med toldmyndighederne (artikel 14 og 24), mindsteantallet af kontroller (artikel 14) og benchmarkingen af lande (artikel 25-26). Med hensyn til FLEGT-forordningen har kvalitetskontrollen bekræftet resultaterne af de frivillige FLEGT-partnerskabsaftaler for så vidt angår øget inddragelse af interessenter og forbedrede rammer for skovforvaltning i partnerlande, men har samtidig fremhævet en række mangler. Kvalitetskontrollen har også vist, at der er begrænset dokumentation for, at de frivillige partnerskabsaftaler generelt har bidraget til at reducere ulovlig skovhugst. Mens det EU-system, der er indført i henhold til forordningen, er et effektivt redskab til at reducere overholdelsesomkostningerne for virksomheder i EU, har det vigtigste instrument til dens indførelse, dvs. de frivillige partnerskabsaftaler, ikke leveret de forventede resultater. Et af de største problemer i forbindelse med FLEGT-forordningen er det forhold, at EU's vigtigste handelspartnere ikke har vist interesse i at deltage i processer med frivillige partnerskabsaftaler, og det har betydet, at kun 3 % af træimporten til EU er omfattet af frivillige partnerskabsaftaler. Mere end 15 år efter, at grundlaget for disse processer blev fastlagt i FLEGT-handlingsplanen i 2003, har kun ét land ud af de 15 lande, med hvilke EU har indledt en proces om frivillige partnerskabsaftaler, indført en FLEGT-licensordning, der fungerer, og kun ét land ud af EU's ti største træhandelspartnere deltager i en proces om frivillige partnerskabsaftaler. For at overholde de bilaterale forpligtelser, som Den Europæiske Union har indgået, og for at opretholde det fremskridt, der er gjort med partnerlande, som har indført en ordning, der fungerer (FLEGT-licensfasen), indeholder denne forordning en bestemmelse om, at træ, der er omfattet af en FLEGT-licens, opfylder kravet om lovlighed. Nogle komponenter fra de frivillige partnerskabsaftaler kan integreres, hvis det er muligt, og godkendes af partnerne i specifikke samarbejdsprogrammer, f.eks. skovpartnerskaber eller lignende, for yderligere at støtte skovforvaltning. •Høringer af interesserede parter Den åbne offentlige høring, som Kommissionen gennemførte i 2020, modtog næsten 1,2 mio. svar. De fleste interessenter var enige om, at der er behov for en indsats på EU-plan for at mindske EU's bidrag til global skovrydning og skovforringelse. De fleste interessenter var også enige om at fastlægge en EU-definition af skovrydningsfri som et krav i forbindelse med den politiske intervention. Med hensyn til politiske foranstaltninger viste den åbne offentlige høring, at der var stærk støtte til retligt bindende løsninger (krav om skovrydningsfrie produkter, obligatorisk due diligence, obligatorisk offentlig certificering osv.), mens bløde frivillige foranstaltninger som f.eks. frivillig due diligence, frivillig mærkning eller frivillig privat certificering blev anset for mindre effektive. Langt de fleste interessenter — erhvervssammenslutninger og NGO'er — støttede en obligatorisk due diligence-ordning, selv om de foretrukne detaljer i en sådan ordning varierer fra organisation til organisation. De detaljerede konklusioner fra høringerne af interesserede parter, herunder feedback om den indledende konsekvensanalyse, resultaterne af den åbne offentlige høring og resultaterne af den målrettede høring af interessenter, kan findes i bilag 2 til konsekvensanalysen. I overensstemmelse med meddelelsen fra 2019, den europæiske grønne pagt, EU's biodiversitetsstrategi for 2030 og jord til bord-strategien fokuserer dette initiativ på skove. Europa-Parlamentet og NGO'er har ønsket at medtage andre økosystemer. På grundlag af erfaringerne med eksisterende lovgivning blev det vurderet, at tiden ikke er inde til en sådan udvidelse af anvendelsesområdet, da manglen på praktiske erfaringer ville være til skade for effektiviteten og håndhævelsen af de politiske tiltag, der vurderes her. Behovet og mulighederne for at udvide anvendelsesområdet til også at omfatte andre økosystemer vil imidlertid blive evalueret som led i en tidlig revision. •Indhentning og brug af ekspertbistand Til støtte for analysen af de forskellige løsninger tildelte Kommissionen en støttekontrakt til eksterne eksperter, som fik til opgave at udføre to undersøgelser: "konsekvensanalyse på efterspørgselssiden for at imødegå skovrydning" og "undersøgelse til støtte for kvalitetskontrol af EU's tømmerforordning og FLEGT-forordningen". Disse undersøgelser tilvejebragte en del af den analyse og de data, der ligger til grund for de løsningsmodeller, der præsenteres i konsekvensanalysen, og dermed for denne forordning. Dette initiativ bygger også på resultaterne af en tredje undersøgelse med fokus på "certificerings- og verifikationsordninger i skovbrugssektoren og træbaserede produkter", som blev udført samtidig med konsekvensanalysen. Kommissionen benyttede også input fra møderne i Kommissionens ekspertgruppe/multistakeholderplatform om beskyttelse og genopretning af verdens skove, herunder EU's tømmerforordning og FLEGT-forordningen. Siden lanceringen af køreplanen for dette lovgivningsinitiativ i februar 2020 har gruppen holdt ni møder i forskellige sammensætninger og har afholdt fire specifikke workshops for at indsamle input om de løsningsmodeller, der præsenteres i konsekvensanalysen. Parallelt med ovennævnte støtteundersøgelser, ekspertgruppemøder og høring af interesserede parter lagde Kommissionen også stor vægt på Europa-Parlamentets beslutning af 22. oktober 2020 med henstillinger til Kommissionen om en EU-retlig ramme for at standse og vende den EU-anførte globale skovrydning (2020/2006 (INL)) og Rådets holdninger, navnlig Rådets konklusioner vedrørende meddelelsen fra 2019. •Konsekvensanalyse Der blev overvejet i alt 17 politiske foranstaltninger i den indledende screening af levedygtighed, der blev udført som forberedelse til konsekvensanalysen. Denne første liste over potentielle foranstaltninger omfattede en bred vifte af mulige interventioner, både lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige tiltag. I levedygtighedsscreeningen blev hver politisk foranstaltning vurderet i forhold til en række kriterier, f.eks. den retlige, tekniske og politiske gennemførlighed og proportionalitet, deres potentielle effektivitet og virkningsfuldhed samt feedback fra interessenter, medlemsstater og tredjelande. På grundlag af screeningen af levedygtighed blev fem løsningsmodeller valgt og undersøgt nærmere: 1) en forbedret obligatorisk due diligence-procedure, 2) et benchmarkingsystem og en liste over virksomheder, der har overtrådt reglerne, kombineret med en trinvist forbedret obligatorisk due diligence-ordning, 3) en obligatorisk offentlig certificeringsordning kombineret med et skærpet krav om due diligence, 4) obligatorisk mærkning kombineret med et skærpet krav om due diligence og 5) et krav om, at produkter skal være skovrydningsfrie, for at de kan blive bragt i omsætning i EU, understøttet af benchmarking og country card-systemer. Alle de overvejede løsningsmodeller er baseret på fælles elementer: 1) en definition af skovrydningsfri, som er baseret på FAO-definitionen, som produkter skal overholde, og et yderligere krav om, at produkter skal være lovlige i henhold til lovgivningen i produktionslandet, 2) en varedækning, som regelmæssigt revideres og opdateres, med fokus på de råvarer med den største skovrydning på grund af EU (oksekød, palmeolie, soja, træ, kakao og kaffe) og relaterede produkter, og 3) et forbud mod markedsføring af råvarer og produkter på EU-markedet, som er forbundet med skovrydning og skovforringelse, og som ikke er produceret i overensstemmelse med gældende og relevant lovgivning i producentlandene. Løsning 2-4 kombineres med et obligatorisk krav om due diligence som foreslået under løsning 1. Løsning 2 var den foretrukne løsning. Den kombinerer kravet om due diligence med benchmarkingsystem, hvor landene kategoriseres under hensyntagen til skovrydning og skovforringelse forbundet med de relevante råvarer sammen med kriterier vedrørende landenes deltagelse i bekæmpelse af skovrydning og skovforringelse. Der vil være tre kategorier af lande — lande med lav, standard og høj risiko. Forpligtelserne for virksomhederne og for medlemsstaternes myndigheder vil variere efter produktionslandets risikoniveau, idet der vil være lempede due diligence-forpligtelser for produkter fra lavrisikolande og skærpet kontrol af produkter fra højrisikolande. Det forventes, at den foretrukne løsning vil forhindre skovrydning drevet af EU's forbrug og produktion af de seks omfattede råvarer, idet fordelene forventes at ligge et godt stykke over 71 920 ha skov, der hvert år berøres mindre af EU-drevet skovrydning og skovforringelse frem til 2030. Det vil også betyde en reduktion på mindst 31,9 mio. ton CO2-emissioner til atmosfæren hvert år som følge af EU's forbrug og produktion af de relevante råvarer, hvilket kan omsættes til økonomiske besparelser på mindst 3,2 mia. EUR om året. Denne løsning forventes desuden at bidrage afgørende til beskyttelsen af biodiversiteten, som i høj grad også hænger sammen med forebyggelse af klimaændringer. Denne løsning bør også bidrage til at nå de specifikke målsætninger for EU-interventionen, nemlig at skabe lige vilkår for virksomheder, der opererer på EU-markedet, minimere forbruget af produkter fra forsyningskæder, der er forbundet med skovrydning eller skovforringelse, og øge efterspørgslen efter og handelen med lovlige og "skovrydningsfrie" råvarer og produkter i EU. Smålandbrugere, der producerer de relevante råvarer, kan stå over for tilpasningsudfordringer. Alle disse faktorer forventes at blive afbødet af den foreslåede skæringsdato i 2020, da de fleste produkter, der i øjeblikket handles, vil komme fra arealer, der blev sat i produktion før 2020. •Målrettet regulering og forenkling

Denne forordning forventes at skabe lige vilkår for virksomheder, der opererer på EU-markedet. Producenter, der anvender mere bæredygtige produktionsmetoder og gennemsigtige forsyningskæder, forventes at vinde markedsandele på EU-markedet og opnå bedre konkurrenceevne sammenlignet med producenter, der forårsager skovrydning, uanset deres størrelse. Den vigtigste årsag til omkostningerne ved due diligence-forpligtelser er forsyningskædernes kompleksitet og de risici, der er forbundet med leverandørlandet, ikke virksomhedernes størrelse. Mens gennemførelsen af due diligence-procedurer (og skift af forsyningskæder, hvis det er nødvendigt) kan være en større udfordring for SMV'er, vil due diligence-kravet kombineret med benchmarking gøre det muligt for SMV'er og forhandlere at drage fordel af de lavere omkostninger, der er forbundet med den lempede due diligence-ordning, fordi de kan vælge produkter fra lavrisikoforsyningskæder. Forslaget indeholder et "informations- og kommunikationssystem" (artikel 29), der vil muliggøre elektronisk behandling af oplysninger mellem både kompetente myndigheder og mellem disse og virksomhederne. Dette system vil lette og strømline de økonomiske aktørers pligter og de kompetente myndigheders håndhævelse. •Grundlæggende rettigheder Den foreslåede løsningsmodel kræver, at produkter skal være produceret i overensstemmelse med definitionen af skovrydningsfri og med lovgivningen i produktionslandet. Dette betyder, at love (både nationale og internationale) om arbejdstagerrettigheder, miljø og menneskerettigheder, der finder anvendelse i produktionslandet, skal tages i betragtning, når det vurderes, om produkterne er i overensstemmelse med dette initiativ. Dette omfatter oprindelige folks rettigheder, hvilket forventes at bidrage til at beskytte sårbare lokalsamfunds rettigheder. På EU-plan overholder forslaget EU's charter om grundlæggende rettigheder, navnlig charterets artikel 2 (ret til livet), artikel 8 (beskyttelse af personoplysninger), artikel 16 (frihed til at oprette og drive egen virksomhed), artikel 17 (ejendomsret) og artikel 37 (miljøbeskyttelse). I henhold til chartres artikel 52, stk. 1, er enhver begrænsning i udøvelsen af de rettigheder og friheder, der anerkendes ved chartret, fastlagt i lovgivningen og respekterer disse rettigheders og friheders væsentligste indhold. Under iagttagelse af proportionalitetsprincippet indføres der kun begrænsninger, såfremt disse er nødvendige og faktisk svarer til mål af almen interesse, der er anerkendt af Unionen, eller et behov for beskyttelse af andres rettigheder og friheder. Sikring af et højt niveau for beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten er navnlig et mål af almen interesse, som i henhold til chartret kan lægges til grund for begrænsninger af andre grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET I finansieringsoversigten, der vedlægges dette forslag, gøres der rede for virkningerne for budget-, personale- og administrationsressourcer. Der er afsat et samlet budget på 16 519 000 EUR til forberedelse og gennemførelse af forordningen i de første fem anvendelsesår (foreløbigt fra 2023 til 2027.) Dette omfatter et budget på 6 650 000 EUR under udgiftsområde 7 i den flerårige finansielle ramme (FFR) til menneskelige ressourcer (yderligere fem ansatte i GD ENV til gennemførelse af forordningen og internationalt samarbejde, to yderligere ansatte i GD INTPA til det tilhørende samarbejde og udvikling og en medarbejder i GD TAXUD til gennemførelse af toldforpligtelser) og andre administrative udgifter. Det omfatter også et budget på 9 869 000 EUR under udgiftsområde 3 i FFR. Sidstnævnte er knyttet til støtte til forskellige gennemførelsesopgaver i forbindelse med de lovgivningsmæssige bestemmelser, som Kommissionens tjenestegrene skal udføre i perioden 2022-2027, herunder indkøb og potentielle administrative arrangementer. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Medlemsstaternes myndigheder (navnlig kompetente myndigheder som beskrevet i kapitel 3) er ansvarlige for håndhævelsen af denne forordning. Med henblik herpå udarbejder de kontrolplaner ud fra en risikobaseret tilgang, hvor der tages hensyn til det risikoniveau, der er tildelt gennem et system til benchmarking af lande. Den rapporteringsramme, der er fastlagt i artikel 20, bygger på erfaringerne fra EU's tømmerforordning og har til formål at styrke kontrollen af medlemsstaternes overvågningsaktiviteter, indholdet og kvaliteten af kontroller samt opfølgningen heraf. Systemet bør revideres efter tre års fuld drift og derefter hvert femte år for at identificere eventuelle problemer og potentielle forbedringer. I artikel 32 fastsættes det specifikt, at den første revision skal omfatte en vurdering af behovet for og gennemførligheden af en udvidelse af forordningens anvendelsesområde til at omfatte andre økosystemer. Senest to år efter forordningens ikrafttræden vil Kommissionen foretage en første revision af bilag I på grundlag af videnskabelig dokumentation. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget · Artikel 1: Emne og anvendelsesområde I artikel 1, stk. 1, fastlægges forordningens materielle anvendelsesområde med definitioner af "relevante råvarer " (dvs. kvæg, kakao, kaffe, palmeolie, soja og træ) og "relevante produkter" (dvs. produkter opført i bilag I, som indeholder, er blevet fodret med eller er blevet fremstillet ved brug af relevante råvarer), som denne forordning finder anvendelse på. Det præciseres også, at forordningen vil finde anvendelse på både markedsføring og tilgængeliggørelse på EU-markedet samt på eksport fra Unionen. I stk. 2 præciseres forordningens tidsmæssige anvendelsesområde, idet det fastslås, at den ikke finder anvendelse på relevante råvarer og produkter, der er bragt i omsætning på EU-markedet eller eksporteret herfra, som blev produceret før ikrafttrædelsesdatoen, jf. artikel 36. ·Artikel 2: Definitioner Artikel 2 indeholder de definitioner, der anvendes i resten af forordningens dispositive del. De omfatter definitioner [stk. 1-8], der kræves for at gennemføre retsaktens centrale mål, f.eks. skovrydning, skov, plantager, skovrydningsfri og produceret. Definitionerne bygger så vidt muligt på begreber, der er udviklet på internationalt plan, navnlig inden for De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisation (FAO).

Indførelsen af en definition af skovrydningsfri er en af de vigtigste nyskabelser i den foreslåede forordning i forhold til EU's tømmerforordning. Resultaterne af konsekvensanalysen viser, at fastsættelse af et fælles krav til produkter og råvarer, uanset produktionsland, sandsynligvis vil kunne øge effektiviteten af den politiske intervention ved at forebygge smuthuller i forbindelse med lovlig skovrydning og ved at lette gennemførelsen via fjernovervågning. Definitionen af skovrydningsfri forventes desuden at forhindre, at der skabes uhensigtsmæssige incitamenter for partnerlande, som ellers kunne blive fristet til at sænke miljøstandarderne for at lette adgangen for deres produkter til EU, hvis der kun blev indført lovlighedskontrol i forslaget. I definitionen af skovrydningsfri fastsættes skæringsdatoen til den 31. december 2020. Dette betyder, at råvarer og produkter, der er omfattet af forordningens anvendelsesområde, ikke tillades at komme ind på eller forlade EU-markedet, hvis de er produceret på arealer, der er udsat for skovrydning eller skovforringelse efter denne dato. Med den foreslåede dato minimeres afbrydelser af forsyningskæderne og potentielle negative virkninger i partnerlandene. Det svarer til internationale forpligtelser til at standse skovrydning, som er fastsat i f.eks. målene for bæredygtig udvikling (mål 15.2.) De øvrige definitioner [stk. 9-30] omhandler de ansvarlige og de aktiviteter, der reguleres, f.eks. virksomhed, forhandler, bringe i omsætning, tilgængeliggørelse på markedet osv. De er så vidt muligt baseret på begreber, der allerede findes i EU-retten i relevant lovgivning om det indre marked og på toldområdet, og de omhandler også specifikke spørgsmål, der er opstået i forbindelse med gennemførelsen af EU's tømmerforordning. Definitionerne er blevet ændret en smule med hensyn til konsekvensanalysen med henblik på at øge deres juridiske præcision og tage højde for den nye udvikling i den relaterede EU-ret. ·Artikel 3: Forbud Artikel 3 udgør en hjørnesten i forordningen ved klart at beskrive forbuddet mod markedsføring eller tilgængeliggørelse på EU-markedet af de relevante råvarer og produkter, der er omfattet af anvendelsesområdet, som ikke overholder denne forordning, ledsaget af en præcisering af, at der altid kræves en due diligence-erklæring, når sådanne kommercielle aktiviteter udføres. Henvisningen til skovrydning i litra a) og lovlighed i litra b) er nødvendig for at sikre, at alle forordningens primære mål er tilstrækkeligt omhandlet. Forbuddet i litra c) supplerer de øvrige ved at indføre en generel forpligtelse til at indgive due diligence-erklæringer, når relevante råvarer og produkter bringes i omsætning. Dette forbud sikrer, at virksomhederne bliver opmærksomme på deres pligt til at udvise due diligence og afskrækkes fra at udelade due diligence-procedurer. Baseret på erfaringerne fra EU's tømmerforordning vil dette krav lette håndhævelsen og om nødvendigt retlige skridt til at afhjælpe eller sanktionere sådanne overtrædelser. ·Artikel 4: Virksomhedernes forpligtelser I artikel 4 fastsættes virksomhedernes forpligtelser i henhold til forordningen. Den beskriver due diligence-proceduren og udgør således den generelle regel om virksomhedernes forpligtelser. Ved stk. 1 pålægges virksomhederne en forpligtelse til at udvise due diligence i forbindelse med alle relevante råvarer og produkter for at sikre, at de overholder forbuddet i artikel 3, litra a) og b), og til at indgive en due diligence-erklæring, inden de bringes i omsætning på EU-markedet eller eksporteres derfra. De nødvendige oplysninger, der kræves i due diligence-erklæringen, er anført i bilag II. I stk. 2 beskrives den særlige procedure, der gælder for indgivelse af due diligence-erklæringer. Efter at have konkluderet, at den relevante råvare eller det relevante produkt er i overensstemmelse med forordningen, skal virksomheden indgive en due diligence-erklæring i informationssystemet (se artikel 31), inden råvaren eller produktet bringes i omsætning. For relevante råvarer og produkter, som henføres under overgang til fri omsætning eller eksport, skal der i toldangivelsen henvises til due diligence-erklæringen, som vil muliggøre det nødvendige tætte samarbejde mellem toldmyndighederne og de kompetente myndigheder. I henhold til stk. 3 påtager virksomhederne sig ansvaret for produkternes overensstemmelse ved at udarbejde en due diligence-erklæring. I stk. 4 kræves det udtrykkeligt, at virksomhederne undlader at bringe råvarer eller produkter i omsætning eller at eksportere råvarer eller produkter uden forudgående indgivelse af en due diligence-erklæring. I stk. 5 fastsættes den samme forpligtelse, 1) hvis de relevante produkter eller råvarer ikke opfylder kravet om "skovrydningsfri" eller "lovlighed", 2) hvis det ved due diligence-proceduren er blevet konkluderet, at risikoen for manglende overholdelse ikke er ubetydelig, eller 3) hvis due diligence-proceduren ikke er blevet udført. Ved stk. 6 forpligtes virksomhederne til at gribe ind og underrette de kompetente myndigheder, hvis der fremkommer nye oplysninger, efter at due diligence-proceduren er afsluttet, og erklæringen er indgivet. ·Artikel 6: Forhandlernes forpligtelser I denne forordning forstås ved en forhandler, ligesom i EU's tømmerforordning, "enhver fysisk eller juridisk person, der som led i erhvervsvirksomhed sælger eller køber træ eller træprodukter, der allerede er bragt i omsætning, på det indre marked" [artikel 2, litra j)]. Generelt er forhandlere underlagt mindre strenge forpligtelser end virksomheder, fordi de relevante råvarer eller produkter allerede er blevet bragt i omsætning på det tidspunkt, hvor en forhandler kan disponere over disse. Forhandlere, navnlig store forhandlere, har imidlertid betydelig indflydelse på forsyningskæderne og spiller en vigtig rolle med hensyn til at sikre, at de relevante råvarer og produkter er skovrydningsfrie. Derfor skelnes der i denne artikel mellem forpligtelser, der gælder for store forhandlere, som ikke er små og mellemstore virksomheder (SMV'er), og forpligtelser, der gælder for forhandlere, der er SMV'er. I henhold til stk. 2 og 3 skal forhandlere, som er SMV'er, indsamle en fortegnelse over deres leverandører og kunder, opbevare disse oplysninger i mindst fem år og efter anmodning stille sådanne oplysninger til rådighed for de kompetente myndigheder. Dette krav skønnes kun at medføre ubetydelige omkostninger, da sådanne oplysninger forventes at indgå i normal forretningsdrift. Forhandlere, som er SMV'er, forventes også at gribe ind og underrette de kompetente myndigheder, hvis der fremkommer nye oplysninger om, at deres råvarer og produkter ikke er i overensstemmelse med forordningen (stk. 4) Store forhandlere, som ikke er SMV'er, er derimod underlagt de samme forpligtelser som virksomheder (stk. 5). Store forhandlere skal indgive en due diligence-erklæring i henhold til artikel 4, hvorved de bliver ansvarlige for, at den relevante råvare eller det relevante produkt overholder denne forordning. De er desuden underlagt den samme due diligence-procedure som virksomhederne: Ud over at indsamle oplysninger skal de udføre en risikovurdering i henhold til artikel 10 og om nødvendigt risikobegrænsning i henhold til artikel 10. Forhandlere, der er SMV'er, fritages for disse forpligtelser. Store forhandlere er ligeledes underlagt de samme tilsyn som virksomheder som omhandlet i artikel 15, mens forhandlere, der er SMV'er, er underlagt tilsyn som omhandlet i artikel 16. ·Artikel 8: Due diligence I artikel 8 beskrives due diligence-proceduren, som udgør forpligtelsen for virksomheder i henhold til artikel 4, stk. 1, og forhandlere, som ikke er SMV'er i henhold til artikel 6, stk. 5. En due diligence-procedure bør sikre, at risikoen for, at relevante råvarer eller produkter, der ikke overholder gældende regler, bringes i omsætning på EU-markedet eller eksporteres fra EU-markedet, er ubetydelig. Med henblik herpå skal virksomheder og forhandlere, der ikke er SMV'er, indsamle alle relevante oplysninger (som anført i artikel 9) — trin 1 i due diligence-proceduren. På grundlag af disse oplysninger identificerer og vurderer de risikoen for, at relevante råvarer og produkter ikke overholder denne forordning [artikel 10, stk. 1-4, og artikel 10, stk. 6] — trin 2 i due diligence-proceduren. Om nødvendigt skal de på passende vis begrænse sådanne risici til et ubetydeligt niveau [artikel 10, stk. 5] — trin 3 i due diligence-proceduren. Due diligence skal udføres, inden relevante råvarer og produkter bringes i omsætning på EU-markedet eller eksporteres fra EU-markedet. Hvis konklusionen af risikovurderingen er, at risikoen for, at råvarer eller produkter, der ikke overholder gældende regler, bringes i omsætning på EU-markedet eller eksporteres fra EU-markedet, ikke er ubetydelig, skal virksomheden træffe risikobegrænsende foranstaltninger, som er hensigtsmæssige med henblik på at reducere risikoen til et ubetydeligt niveau. Hvis der ikke er adgang til gældende lovgivning eller andre relevante oplysninger, kan risikoen ikke vurderes fuldt og dermed ikke begrænses til et ubetydeligt niveau. Hvis risikoen ikke kan begrænses til et ubetydeligt niveau, må virksomheden ikke bringe de relevante råvarer eller produkter i omsætning på EU-markedet [artikel 10, stk. 1]. ·Artikel 9: Oplysningskrav En vigtig nyskabelse i forhold til EU's tømmerforordning er forpligtelsen vedrørende geografisk information i artikel 9, som kræver, at virksomhederne indsamler geografiske koordinater (eller geolokalisering via bredde- og længdegrad) for alle de jordlodder, hvor de relevante råvarer og produkter er produceret. Da skovrydning er forbundet med ændringer i arealanvendelsen, kræver overvågning af skovrydning en præcis forbindelse mellem den råvare eller det produkt, der bringes i omsætning på EU-markedet eller eksporteres fra EU-markedet, og den jordlod, hvor råvaren eller produktet blev dyrket eller er opdrættet. Krav om, at den jordlod eller bedrift, hvor råvaren er produceret, skal oplyses, gør det muligt at anvende satellitbilleder og -positionsbestemmelse — alment tilgængelige digitale værktøjer, der frit kan anvendes — til at kontrollere, om et produkt eller en råvare er i overensstemmelse med forordningen eller ej. Geografiske oplysninger om jordlodden og satellitovervågning er en velafprøvet kombination, som tidligere har vist sig at kunne begrænse skovrydning i et bestemt område, og som forventes at øge effektiviteten af den politiske intervention, samtidig med at svig i forsyningskæder bliver mere kompliceret og lettere at opdage. Unionen har udviklet sin egen satellitbaserede teknologi til positionsbestemmelse, navigation og tidsbestemmelse (PNT) (EGNOS/Galileo) og sit eget jordobservations- og jordovervågningssystem (Copernicus). Både EGNOS/Galileo og Copernicus yder avancerede tjenester, der giver store økonomiske fordele for offentlige og private brugere. Satellitbilleder og positionsbestemmelse, der hidrører fra anvendelsen af EGNOS/Galileo og Copernicus, kan derfor være en del af de oplysninger, der anvendes til overensstemmelseskontrol. Geografiske oplysninger, der kæder produkter sammen med jordlodden, anvendes allerede af industrien og certificeringsorganisationerne og i relevant EU-lovgivning. I henhold til direktiv (EU) 2018/2001 skal der fremlægges oplysninger om "kildeområdet" for problematiske lande. En række EU-regler sikrer sporbarheden af oksekød "fra vugge til grav", herunder ved hjælp af f.eks. øremærker, dyrepas og en elektronisk database.

·Artikel 10: Risikovurdering og -begrænsning I artikel 10 beskrives de foranstaltninger, der skal gennemføres for at vurdere og begrænse risikoen for, at relevante råvarer og produkter, der er forbundet med skovrydning og skovforringelse, bringes i omsætning. Denne artikel indeholder således en detaljeret beskrivelse af kriterierne for og de nærmere bestemmelser om gennemførelsen af risikovurdering og risikobegrænsning — henholdsvis trin 2 og trin 3 i due diligence-proceduren, jf. artikel 8. I artikel 10, stk. 1, præciseres formålet med risikovurderingen, som er at udpege relevante råvarer og produkter, som ikke overholder denne forordning, og den centrale forpligtelse for virksomheder til ikke at bringe den relevante råvare eller det relevante produkt i omsætning, medmindre de ikke kan påvise, at risikoen for manglende overholdelse er ubetydelig, fastsættes. Begrebet ubetydelig risiko defineres i artikel 2, nr. 18), som, når en fuldstændig vurdering af både de produktspecifikke og de generelle oplysninger om relevante råvarers og produkters overholdelse af artikel 3, litra a) og b), ikke giver anledning til bekymring. Stk. 2 bygger på de risikovurderingskriterier, der er fastsat i EU's tømmerforordning, men kvalificerer dem yderligere og giver virksomhederne yderligere oplysninger om de elementer, der skal tages i betragtning, hvilket afspejler det forhold, at der i denne forordning fokuseres på både lovlighed og bæredygtighed (dvs. skovrydningsfri). Ud over det risikoniveau, der er tildelt gennem systemet til benchmarking af lande, indeholder listen oplysninger om produktionslandet/produktionsområdet, kendetegnene ved den relevante råvare, det relevante produkt og forsyningskæden samt andre relevante supplerende oplysninger, f.eks. certificerings- eller andre tredjepartsverifikationsværktøjer, såfremt de opfylder oplysningskravene i artikel 9. ·Artikel 12: Lempet due diligence I artikel 12 beskrives de forpligtelser, der følger af at indkøbe relevante råvarer og produkter fra et land eller dele heraf, som er vurderet til at indebære lav risiko ifølge landebenchmarkingen, jf. kapitel 4. Når produktionslandet eller dele heraf anses for at indebære lav risiko i følge benchmarkingen, er virksomhederne stadig underlagt forpligtelsen i artikel 9 — trin 1 i due diligence-proceduren, dvs. til at indsamle oplysninger, dokumenter og data, der påviser, at relevante råvarer og produkter er i overensstemmelse med denne forordnings artikel 3. De er imidlertid fritaget for forpligtelsen til at udføre det andet og tredje trin i due diligence-proceduren, dvs. risikovurdering og risikobegrænsning, jf. artikel 10. I dette tilfælde er virksomheder derfor i princippet ikke forpligtet til at påvise, at risikoen for manglende overholdelse er ubetydelig. Hvis virksomheden imidlertid f.eks. gennem indsamling af oplysninger gøres bekendt med oplysninger om specifik risiko for manglende overholdelse, skal alle forpligtelserne i artikel 8 — og dermed alle de tre trin i due diligence-proceduren opfyldes [artikel 12, stk. 2]. ·Artikel 14: Forpligtelser til at føre tilsyn I artikel 14 fastsættes de kompetente myndigheders generelle forpligtelser i henhold til forordningen. I nævnte artikels stk. 1 og 2, fastsættes de kompetente myndigheders centrale forpligtelse til at føre tilsyn med virksomheder og forhandlere med henblik på at vurdere deres overholdelse af due diligence-kravene og også med henblik på at fastslå, om de relevante råvarer og produkter, der bringes i omsætning eller gøres tilgængelige på EU-markedet eller eksporteres derfra, er i overensstemmelse med forordningen. Stk. 3 omhandler den risikobaserede plan, et centralt redskab, der bruges som retningslinje for de tilsyn, der foretages af den kompetente myndighed. Kontrolplanerne bør omfatte risikokriterier til brug ved risikoanalysen af due diligence-erklæringerne. Planerne bør revideres regelmæssigt i lyset af resultaterne af deres gennemførelse. De virksomheder og forhandlere, hvis resultater konsekvent er i overensstemmelse med kravene, bør underkastes mindre hyppige tilsyn. I henhold til stk. 4 skal de kompetente myndigheder udføre risikoanalysen af due diligence-erklæringerne ved hjælp af elektronisk databehandling, der er integreret i det informationssystem, som er oprettet i henhold til artikel 31. I stk. 5 fastsættes det, at risikoanalysen bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at identificere de virksomheder eller forhandlere eller de relevante råvarer og produkter, der skal kontrolleres. I henhold til stk. 6 skal de kompetente myndigheder straks træffe foranstaltninger, hvis risikoanalysen viser, at visse råvarer eller produkter udgør en høj risiko for manglende overholdelse. Sådanne foranstaltninger kan indebære midlertidige foranstaltninger, hvor markedsføringen eller tilgængeliggørelsen af råvarerne eller produkterne suspenderes. Hvis der er tale om varer, der indføres på eller forlader EU-markedet, og når den elektroniske grænseflade, jf. artikel 26, stk. 1, er indført, kan de kompetente myndigheder anmode toldmyndighederne om at suspendere overgangen til fri omsætning eller eksporten af højrisikovarer. Ved hjælp af midlertidige suspensioner af råvarer eller produkter med høj risiko bør de kompetente myndigheder få mulighed for at udføre nødvendige kontrol af råvarernes og produkternes overensstemmelse med forordningen. Ved stk. 7 fastsættes en indledende suspensionsperiode på tre arbejdsdage, som kan forlænges, hvis de kompetente myndigheder har brug for mere tid. I henhold til stk. 8 skal de kompetente myndigheder udveksle oplysninger og koordinere udviklingen af de risikokriterier, der indgår i kontrolplanerne. Dette bør fremme en ensartet anvendelse af forordningen og forbedre dens effektivitet. Ved stk. 9 pålægges medlemsstaterne en vigtig forpligtelse til at sikre effektiv kontrol gennem deres kompetente myndigheder. De to anvendte parametre sikrer, at et vist antal virksomheder og forhandlere kontrolleres, og at en vis procentdel af markedet inden for hver kategori af råvarer og produkter kontrolleres. Endimensionelle tilgange, f.eks. kontrol af få virksomheder og forhandlere med en stor markedsandel eller kontrol af flere små virksomheder og forhandlere med en ubetydelig markedsandel, ville ikke sikre den nødvendige effektivitet af denne forordning, og udelukkes derfor i stk. 5. Dækningsprocenterne er nødvendige for at muliggøre en omfattende kontrol med markedet, som er afskrækkende i forhold til potentielle overtrædelser. Stk. 10 omhandler systemet til benchmarking af lande og nødvendigheden af skærpet kontrol (artikel 20), som skal udføres af de kompetente myndigheder i forbindelse med råvarer og produkter, der er produceret i højrisikolande eller dele heraf. Derved kædes de kompetente myndigheders opgaver sammen med det tredelte benchmarkingsystem (som beskrevet i artikel 27). Uanset betydningen af kontroller udført ifølge deres risikobaserede plan, præciseres det i stk. 11, at kompetente myndigheder også skal foretage kontrol uden for rammerne af sådanne planer, hvis de forelægges dokumentation eller andre relevante oplysninger vedrørende potentiel manglende overholdelse af denne forordning. ·Artikel 15: Tilsyn med virksomheder Ved denne artikel fastsættes de kompetente myndigheders forpligtelse til at føre tilsyn med virksomheder. Den bygger på artikel 10, stk. 3, i EU's tømmerforordning, men den sikrer yderligere klarhed og vejledning vedrørende specifikke kriterier for den kompetente myndigheds tilsyn, så den bedre kan analysere relevant dokumentation for den anvendte due diligence-ordning og bedre kan vurdere risikoen for manglende overholdelse. Klare standarder for de kompetente myndigheders overensstemmelseskontrol er afgørende for at kunne sikre en effektiv og ensartet anvendelse af denne forordning i hele Unionen. I stk. 2 sondres der mellem obligatoriske og fakultative foranstaltninger. De obligatoriske foranstaltninger omhandlet i litra a)-d) omfatter kontrol af due diligence-dokumentation og -procedurer, som ikke kræver, at de kompetente myndigheder udfører tekniske analyser af produkter eller andre aktiviteter på stedet. De fakultative foranstaltninger i litra e)-h) omfatter inspektion på stedet samt teknisk og videnskabelig kontrol, der er tilstrækkelig til at fastslå det præcise sted, hvor den relevante råvare eller det relevante produkt blev produceret, og hvorvidt det er sket skovrydningsfrit. ·Artikel 19: Rapportering

Artikel 19 omhandler medlemsstaternes forpligtelser til at rapportere om gennemførelsen af den foreslåede forordning. Denne artikel bygger på artikel 20 i EU's tømmerforordning (Rapportering) som efterfølgende ændret ved forordning 2019/1010, hvor rapporteringsforpligtelserne blev tilpasset miljølovgivningen. I artikel 19 bekræftes det derfor, at medlemsstaterne skal forelægge en årlig rapport om anvendelsen af denne forordning (stk. 1), og at Kommissionens tjenestegrene årligt skal offentliggøre en EU-dækkende oversigt på grundlag af de data, medlemsstaterne har indgivet (stk. 3). Stk. 2 indeholder en yderligere præcisering af de oplysninger, som medlemsstaterne skal indgive, for at styrke rapporteringsforpligtelserne og gøre det muligt for Kommissionen at foretage en mere præcis analyse af kvaliteten af medlemsstaternes overvågningsaktiviteter. Dette er i overensstemmelse med konklusionerne i Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 21/2021, som fremhævede manglerne ved rapporteringssystemet i EU's tømmerforordning, og vil sætte Kommissionen i stand til effektivt at imødekomme Revisionsrettens anbefaling om at styrke sin kontrol af medlemsstaternes tilsyn. ·Artikel 20: Skærpet kontrol Når relevante råvarer og produkter stammer fra et land eller dele heraf, som er vurderet til at indebære høj risiko ifølge landebenchmarkingen, jf. kapitel 5, er de omfattet af skærpet kontrol fra de relevante kompetente myndigheders side. I modsætning til artikel 12 omfatter artikel 20 ikke særskilte due diligence-forpligtelser for virksomheder og forhandlere. De kompetente myndigheder skal sikre, at deres årlige tilsyn mindst omfatter 15 % af virksomhederne og 15 % af den mængde relevante råvarer og produkter, der er produceret i højrisikolande eller dele heraf. Det bør fremhæves, at alle lande i henhold til artikel 27 tildeles risikoniveauet standard ved forordningens ikrafttræden. Ovennævnte forpligtelser vil derfor gøre sig gældende for de kompetente myndigheder, så snart et højrisikoland eller dele heraf optræder på den liste, som Kommissionen offentliggør i henhold til artikel 27, stk. 1, og så længe de relevante råvarer og produkter, der er produceret i et højrisikoland eller dele heraf, er tilgængelige på deres marked. ·Artikel 22: Markedsovervågningsforanstaltninger Ved artikel 22 fastsættes der en forpligtelse for de kompetente myndigheder til straks at handle, hvis de konstaterer, at en relevant råvare eller et relevant produkt ikke overholder denne forordning. I dette tilfælde skal de kompetente myndigheder kræve, at de pågældende virksomhed eller forhandler træffer hensigtsmæssige og korrigerende foranstaltninger, der står i rimeligt forhold til målet, for at bringe den manglende overholdelse til ophør. I stk. 2 skitseres de mulige korrigerende foranstaltninger, som virksomheden eller forhandleren kan pålægges at træffe. Denne bestemmelse bygger specifikt på artikel 16 i forordningen om markedsovervågning. I henhold til nævnte forordnings artikel 3 forstås ved "tilbagekaldelse "enhver foranstaltning, der har til formål at opnå, at et produkt, der allerede er gjort tilgængeligt for slutbrugeren, returneres, mens der ved "tilbagetrækning" forstås "enhver foranstaltning, der har til formål at forhindre, at et produkt i forsyningskæden gøres tilgængeligt på markedet". ·Artikel 23: Sanktioner Ved artikel 23 fastsættes medlemsstaternes forpligtelse til at fastlægge regler om sanktioner for overtrædelse af denne forordning. Eksistensen og anvendelsen af sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, i de nationale systemer er et afgørende element for en effektiv og ensartet gennemførelse af denne forordning i hele Unionen. Stk. 2 indeholder derfor en liste over sanktioner, der skal fastsættes i de nationale retssystemer. Listen omfatter bøder, konfiskation af de relevante råvarer og produkter samt konfiskation af indtægter, suspension af eller forbud mod relevante økonomiske aktiviteter og udelukkelse fra offentlige udbudsprocedurer for de virksomheder og forhandlere, der overtræder forordningen. I medlemsstaternes lovgivning skal der fastsættes bøder af variabel størrelse afhængigt af den årlig omsætning for den virksomhed eller forhandler, der overtræder forordningen. Dette er navnlig relevant som et incitament for store virksomheder og forhandlere, som er SMV'er, til ikke at overtræde forordningen. Det opfylder dermed målet om at fastsætte sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning. ·Artikel 24: Kontrol Artikel 24 indeholder regler for kontrol med relevante råvarer og produkter, der er henført under toldproceduren "overgang til fri omsætning" eller "eksport". I henhold til stk. 2 er de kompetente myndigheder ansvarlige for at kontrollere, at denne forordning overholdes, herunder for råvarer eller produkter, der indføres på eller forlader EU-markedet. Forbindelsen mellem bestemmelserne i forordning (EU) nr. 952/2013 og forordning (EU) 2019/1020 præciseres også. I stk. 3 udpeges toldmyndighedernes centrale rolle, som består i at kontrollere den korrekte angivelse af relevante råvarer og produkter, der indføres på eller forlader EU-markedet. Due diligence-erklæringen vedrørende en relevant råvare eller et relevant produkt, der indføres på eller forlader EU-markedet, registreres i det informationssystem, der er omhandlet i artikel 31. I henhold til stk. 4 tildeler nævnte informationssystem et referencenummer til due diligence-erklæringen, som skal stilles til rådighed for toldmyndighederne, når de indgiver toldangivelsen om overgang til fri omsætning eller eksport af den relevante råvare eller det relevante produkt, medmindre due diligence-erklæringen indgives i henhold til artikel 26, stk. 2. Når der indgives en toldangivelse om overgang til fri omsætning eller eksport af en relevant råvare eller et relevant produkt, der indføres på eller forlader EU-markedet, skal toldmyndighederne i henhold til stk. 5 kontrollere status for due diligence-erklæringen vedrørende den relevante råvare eller det relevante produkt ved hjælp af den elektroniske grænseflade, der er omhandlet i artikel 26, stk. 1. Hvis det ved den risikoanalyse, som de kompetente myndigheder udfører i overensstemmelse med artikel 14, stk. 4, fastslås, at den relevante råvare eller det relevante produkt indebærer en høj risiko for manglende overholdelse af kravene i denne forordning, skal status for due diligence-erklæringen vedrørende den relevante råvare eller det relevante produkt i henhold til stk. 6 ændres i overensstemmelse hermed. Under sådanne omstændigheder bør toldmyndighederne suspendere overgangen til fri omsætning eller eksporten af den relevante råvare eller det relevante produkt. I stk. 7 angives de betingelser, hvorunder toldmyndighederne bør tillade, at en relevant råvare eller et relevant produkt overgår til fri omsætning eller eksporteres. I stk. 8 fastlægges fremgangsmåden i tilfælde af, at de kompetente myndigheder konkluderer, at en relevant råvare eller et relevant produkt, der indføres på eller forlader EU-markedet, ikke overholder denne forordning. I dette tilfælde bør de kompetente myndigheder ændre status for den tilsvarende due diligence-erklæring i overensstemmelse hermed i informationssystemet, og de kan også i informationssystemet angive, at de gør indsigelse mod henførsel af den relevante råvare eller det relevante produkt under andre toldprocedurer.

Når toldmyndighederne har fået meddelelse om denne status, bør de ikke tillade overgang til fri omsætning eller eksport af den relevante råvare eller det relevante produkt, og de bør indsætte en påtegnelse i toldmyndighedernes databehandlingssystem, og, hvis det er muligt, i de følgedokumenter, der ledsager den relevante råvare eller det relevante produkt. Hvis den relevante råvare eller det relevante produkt efterfølgende angives til andre toldprocedurer, og såfremt de kompetente myndigheder ikke gjorde indsigelse mod en sådan henførsel, indsættes påtegnelsen i toldangivelsen af virksomhederne og registreres på samme vilkår i toldmyndighedernes databehandlingssystem, og, hvis det er muligt, i de følgedokumenter, der anvendes i forbindelse med sådanne procedurer. I henhold til stk. 10 kan toldmyndighederne destruere eller på anden vis ubrugeliggøre en relevant råvare eller et relevant produkt, der ikke overholder gældende regler, efter anmodning fra de kompetente myndigheder, eller hvis de anser det for nødvendigt og for at stå i et rimeligt forhold til målet. Omkostningerne i forbindelse med en sådan foranstaltning påhviler ihændehaveren af den relevante råvare eller det relevante produkt. ·Artikel 25: Udveksling af oplysninger og samarbejde mellem myndigheder I denne artikel fastsættes der en forpligtelse for de kompetente myndigheder, toldmyndighederne og Kommissionen til at samarbejde om gennemførelsen af forordningen (stk. 1). I stk. 2 og 3 fastsættes der en forbindelse til ordningerne for samarbejde og udveksling af oplysninger i forordning (EU) nr. 952/2013. ·Artikel 26: Elektroniske grænseflader I henhold til stk. 1 skal Kommissionen oprette en elektronisk grænseflade mellem EU's kvikskrankemiljø og informationssystemet oprettet i henhold til artikel 31. Stk. 2 omhandler denne grænseflades grundlæggende funktionalitet, og stk. 3 giver Kommissionen beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at definere de nærmere bestemmelser om og funktioner i grænsefladen. ·Artikel 27: Vurdering af lande Artikel 27 omhandler det system til benchmarking af lande, der er et centralt element i denne forordning. Formålet med benchmarkingen er at tilskynde landene til at sikre bedre skovbeskyttelse og -forvaltning, lette handelen og opnå en bedre kalibrering af håndhævelsesindsatsen ved at hjælpe de kompetente myndigheder med at målrette ressourcerne mod de steder, hvor der er mest brug for dem, og reducere virksomhedernes overholdelsesomkostninger. Ved hjælp af benchmarkingsystemet vil Kommissionen vurdere risikoen for, at lande eller dele heraf producerer relevante råvarer og produkter, som ikke er skovrydningsfrie. Med benchmarkingsystemet tildeles hvert land eller dele heraf et af tre mulige risikoniveauer: lav, standard eller høj risiko. Alle lande tildeles risikoniveauet standard ved forordningens ikrafttræden. Vurderingen vil blive baseret på de kriterier, der er skitseret i stk. 2. I stk. 3 skitseres den procedure, som Kommissionen skal benytte, inden en eksisterende risikokategori ændres for et land eller dele heraf. Dette omfatter en opfordring til landet om at svare inden for en rimelig frist og til at give oplysninger, der anses for nyttige, herunder om de foranstaltninger, landet har truffet for at rette op på situationen. Kommissionen vil offentliggøre kategoriseringen af landerisiko ved at vedtage gennemførelsesretsakter og vil om nødvendigt ajourføre listen, når ny videnskabelig dokumentation kræver det. De forpligtelser, der pålægges virksomheder og medlemsstaternes kompetente myndigheder, differentieres efter risikoniveauet i produktionslandet eller dele heraf, hvor virksomheder, der indkøber råvarer og produkter fra lavrisikolande eller dele heraf, pålægges lempede due diligence-forpligtelser (artikel 12), og kompetente myndigheder skal udføre skærpet kontrol af relevante råvarer og produkter, der er produceret i højrisikolande eller dele heraf (artikel 20). ·Artikel 29: Fysiske eller juridiske personers begrundede mistanke I henhold til artikel 15 og 16 kan en kompetent myndighed foretage tilsyn med virksomheder og forhandlere, hvis den er i besiddelse af relevante oplysninger, herunder om tredjemands grundlag for begrundet mistanke. I henhold til artikel 2. nr. 21), forstås ved "begrundet mistanke" "velbegrundet påstand baseret på objektive og verificerbare oplysninger vedrørende manglende overholdelse af denne forordning, som kan kræve intervention fra de kompetente myndigheders side". Begrundet mistanke kan vedrøre specifikke forsendelser, leverandører, virksomheder eller forhandlere eller enhver situation i specifikke produktionslande, som skaber risici i forbindelse med en relevant råvare eller et relevant produkt, der bringes i omsætning, og som følgelig kan kræve intervention fra de kompetente myndigheders side. Begrundet mistanke var også en del af det system, der blev indført ved EU's tømmerforordning [(artikel 10, stk. 2)]. Artikel 29 bygger på disse erfaringer og præciserer den kompetente myndigheds forpligtelser til at vurdere begrundet mistanke og træffe de operationelle skridt, der kan være nødvendige for at afsløre overtrædelser og forhindre yderligere markedsføring på det indre marked. Begrundet mistanke er også relevant for virksomheder og forhandlere. I henhold til forordningens artikel 4, stk. 6, er en virksomhed, som gennem en begrundet mistanke er blevet gjort opmærksom på, at den relevante råvare eller det relevante produkt ikke er i overensstemmelse med forordningen, forpligtet til straks at underrette den relevante kompetente myndighed i det land, hvor produktet er blevet bragt i omsætning eller eksporteret fra. Den samme forpligtelse gælder for forhandlere, uanset deres størrelse [artikel 6, stk. 4 og 5]. I henhold til artikel 10, stk. 2, litra i), skal eksistensen af en begrundet mistanke også tages i betragtning som et risikovurderingskriterium. ·Artikel 31: Informationssystemet "Register" I henhold til artikel 31 skal Kommissionen oprette et informationssystem, hvorigennem de due diligence-erklæringer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2, skal gøres tilgængelige for de kompetente myndigheder. I stk. 2 fastsættes de funktioner, der som minimum kræves i systemet, herunder bl.a. dets forbindelse til toldmyndighederne via EU's kvikskrankemiljø på toldområdet. Ved stk. 3 får Kommissionen til opgave at fastlægge reglerne for systemets funktion ved hjælp af en gennemførelsesretsakt.

Stk. 4 og 5 omhandler adgangen til informationssystemet. Da der er tale om en central database til gennemførelse af forordningen, skal virksomheder og forhandlere samt kompetente myndigheder have adgang til den. De nærmer bestemmelser herom afhænger af deres forpligtelser. En bredere offentlighed skal også have adgang til dataene på en anonymiseret måde. ·Artikel 32: Revision I artikel 32 fastsættes reglerne for revision af forordningen. Stk. 1 omhandler den første revision, der foretages senest to år efter forordningens ikrafttræden, og som munder ud i en rapport og eventuelle lovgivningsforslag om ændring af forordningen. Ved denne første fokuseres der på behovet for og gennemførligheden af en udvidelse af forordningens anvendelsesområde til at omfatte andre økosystemer end skove og andre råvarer. Den generelle revision, der er omhandlet i stk. 2, finder sted fem år efter den dato, der er fastsat i artikel 32, stk. 2, dvs. 12 måneder efter forordningens ikrafttræden. Denne bestemmelse omhandler også indholdet af denne første generelle revision, som vil omfatte en vurdering af muligheden for at indføre yderligere handelsfremmende værktøjer og de indvirkningen af de første fem års anvendelse af denne forordning på landbrugerne. Endelig fokuseres der i stk. 3 på revisionen af de relevante produkter, der er opført i bilag 1. Denne revision finder sted to år efter forordningens ikrafttræden og derefter med regelmæssige mellemrum, hvilket giver mulighed for en progressiv varedækning. Ændringen af listen over produkter i bilag 1 vil ske via delegerede retsakter (stk. 4). ·Artikel 36: Ikrafttræden og anvendelsesdato Denne forordning finder anvendelse fra datoen for dens ikrafttræden. I henhold til stk. 2 finder artikel 3-12, artikel 14-22 samt artikel 24, 29 og 30 anvendelse 12 måneder efter denne forordnings ikrafttræden. I henhold til stk. 3 finder disse artikler imidlertid anvendelse 24 måneder efter forordningens ikrafttræden for virksomheder, der er mikrovirksomheder, som er etableret senest den 31. december 2020, undtagen for produkter, der er omfattet af bilaget til forordning (EU) nr. 995/2010 (EU's tømmerforordning). Disse forsinkelser i anvendelsen skaber en overgangsperiode, hvor forpligtelserne for virksomheder og forhandlere samt de kompetente myndigheders forpligtelse til at føre tilsyn ikke finder anvendelse. En sådan overgangsperiode, som er længere for mikrovirksomheder, vil give virksomheder og forhandlere tilstrækkelig tid til at tilpasse sig deres forpligtelser i henhold til forordningen. 2021/0366 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om tilgængeliggørelse på EU-markedet og eksport fra Unionen af visse råvarer og produkter, der er forbundet med skovrydning og skovforringelse, og om ophævelse af forordning (EU) nr. 995/2010 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger: (1)Skove byder på en bred vifte af miljømæssige, økonomiske og samfundsmæssige goder, herunder træ, andre skovprodukter og miljøtjenester, der har afgørende betydning for menneskeheden, da de er hjemsted for størstedelen af jordens terrestriske biodiversitet. De bevarer økosystemfunktioner, hjælper med at beskytte klimasystemet, sikrer ren luft og spiller en afgørende rolle for rensningen af vand og jord samt for vandbindingen. Skovene er desuden eksistens- og indtægtsgrundlag for omkring en tredjedel af verdens befolkning, og ødelæggelsen af dem har alvorlige konsekvenser for levevilkårene for de mest sårbare befolkningsgrupper, herunder oprindelige folk og lokalsamfund, som er dybt afhængige af skovøkosystemer. Skovrydning og skovforringelse mindsker vigtige kulstofdræn og øger risikoen for, at nye sygdomme spredes fra dyr til mennesker. (2)Skovrydning og skovforringelse sker med alarmerende hastighed. FN's Fødevare- og Landbrugsorganisation (FAO) anslår, at 420 mio. ha skov — ca. 10 % af verdens tilbageværende skove og et område, der er større end Den Europæiske Union — er gået tabt på verdensplan mellem 1990 og 2020. Skovrydning og skovforringelse er også vigtige drivkræfter bag den globale opvarmning og tabet af biodiversitet — de to vigtigste miljømæssige udfordringer i vor tid. Alligevel mister verden fortsat 10 mio. ha skov hvert år. (3)Skovrydning og skovforringelse bidrager til den globale klimakrise på flere måder. Vigtigst af alt medvirker skovrydning og skovforringelse til at øge drivhusgasemissionerne gennem dermed forbundne skovbrande, permanent fjernelse af kulstofdræn, mindskelse af det berørte områdes modstandsdygtighed over for klimaændringer og en væsentlig reduktion af dets biodiversitet. Skovrydning alene tegner sig for 11 % af drivhusgasemissionerne. (4)Eftersom klimasammenbrud medfør tab af biodiversitet i hele verden, og tab af biodiversitet forværrer klimaændringerne, er de indbyrdes forbundne, som nylige undersøgelser har bekræftet. Biodiversitet hjælper med at afbøde klimaændringer. Insekter, fugle og pattedyr fungerer som bestøvere, frøspredere, og kan direkte eller indirekte bidrage til at lagre kulstof mere effektivt. Skovene sikrer også en løbende genopfyldning af vandressourcerne og forebyggelse af tørke og deres skadelige virkninger for lokalsamfundene, herunder oprindelige folk. En drastisk reduktion af skovrydning og skovforringelse og systemisk genopretning af skove og andre økosystemer er den eneste og største naturbaserede mulighed for at modvirke klimaændringer. (5)Biodiversitet er afgørende for økosystemernes og deres tjenesters modstandsdygtighed på både lokalt og globalt plan. Mere end halvdelen af det globale bruttonationalprodukt afhænger af naturen og de tjenester, den tilvejebringer. Tre vigtige økonomiske sektorer — byggeri og anlæg, landbruget samt nærings-og nydelsesmidler — er alle stærkt afhængige af naturen. Tab af biodiversitet truer bæredygtige vandcyklusser og vores fødevaresystemer, og det bringer vores fødevaresikkerhed og ernæring i fare. Mere end 75 % af de globale fødevareafgrødetyper er afhængige af dyrs bestøvning. Flere industrisektorer er endvidere afhængige af genetisk diversitet og økosystemtjenester som kritisk produktionsinput, f.eks. til lægemidler. (6)Klimaændringer, tab af biodiversitet og skovrydning er bekymringer af største globale betydning, som påvirker menneskehedens overlevelse og bæredygtige levevilkår på jorden. Fremskyndelsen af klimaændringerne har sammen med tab af biodiversitet og miljøforringelse kombineret med håndgribelige eksempler på deres ødelæggende virkninger for naturen, menneskers levevilkår og lokale økonomier ført til anerkendelse af den grønne omstilling som det afgørende mål for vores tid og et spørgsmål om lighed mellem generationerne. (7)Unionens forbrug er en betydelig drivkraft for skovrydning og skovforringelse på globalt plan. I initiativets konsekvensanalyse blev det anslået, at EU's forbrug og produktion af de seks råvarer, der er omfattet af anvendelsesområdet (træ, kvæg, soja, palmeolie, kakao og kaffe), vil stige til ca. 248 000 ha skovrydning om året frem til 2030, hvis der ikke iværksættes passende lovgivningsmæssige indgreb. (8)Med hensyn til situationen for skovene i Unionen anføres det i tilstandsrapporten for Europas skove 2020, at skovarealet i Europa mellem 1990 og 2020 er vokset med 9 %, at kulstofmængden i biomassen er vokset med 50 %, og at træforsyningen er steget med 40 %. Under 5 % af Europas skovarealer betragtes imidlertid som uforstyrrede eller naturlige ifølge Det Europæiske Miljøagenturs rapport om miljøets tilstand 2020. (9)I 2019 vedtog Kommissionen en række initiativer til håndtering af de globale miljøkriser, herunder specifikke foranstaltninger vedrørende skovrydning. I sin meddelelse "Intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove" udpegede Kommissionen indsatsen for at reducere EU-forbrugets jordfodaftryk samt fremme forbruget af produkter fra skovrydningsfrie forsyningskæder i Unionen som en prioritet. I sin meddelelse af 11. december 2019 med titlen "Den europæiske grønne pagt" fastlagde Kommissionen en ny vækststrategi, der sigter mod at omstille Unionen til et retfærdigt og velstående samfund med en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi, hvor der i 2050 ikke længere er nogen nettoemissioner af drivhusgasser, hvor den økonomiske vækst er afkoblet fra ressourceanvendelsen, og hvor ingen person og ingen områder lades i stikken. Den har til formål at beskytte, bevare og øge Unionens naturkapital og beskytte borgernes og de kommende generationers sundhed og trivsel mod miljørelaterede trusler og konsekvenser. Den europæiske grønne pagt har desuden til formål at sikre borgerne og de kommende generationer frisk, rent vand, sund jord og biodiversitet. Med henblik herpå fremhæves betydningen af foranstaltninger vedrørende skovbeskyttelse og modstandsdygtighed yderligere i EU's biodiversitetsstrategi 2030, jord til bord-strategien, EU's skovstrategi, EU's handlingsplan for nulforurening og andre relevante strategier, der er udviklet under den europæiske grønne pagt. Navnlig EU's biodiversitetsstrategi har til formål at beskytte naturen og vende nedbrydningen af økosystemerne. Endelig øger EU's bioøkonomistrategi beskyttelsen af miljøet og økosystemerne og imødegår samtidig den stigende efterspørgsel efter fødevarer, foder, energi, materialer og produkter ved at finde nye måder at producere og forbruge på. (10)Medlemsstaterne har gentagne gange givet udtryk for deres bekymring over den vedvarende skovrydning. De har understreget, at der — eftersom de nuværende politikker og tiltag på globalt plan vedrørende bevarelse, genopretning og bæredygtig forvaltning af skove ikke er tilstrækkelige til at standse skovrydning og skovforringelse er behov for en øget indsats fra Unionens side med henblik på at bidrage mere effektivt til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling under FN's dagsorden for 2030 for bæredygtig udvikling, som blev vedtaget af alle FN's medlemslande i 2015. Rådet støttede specifikt Kommissionens planer i meddelelsen "Intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove" om, at den vil vurdere yderligere lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige tiltag, og at den vil fremsætte forslag herom. (11)Europa-Parlamentet har fremhævet, at den fortsatte ødelæggelse af verdens skove i vid udstrækning hænger sammen med udvidelsen af landbrugsproduktionen — navnlig ved at omlægge skove til landbrugsjord, som anvendes til produktion af en række produkter og råvarer med høj efterspørgsel. Parlamentet vedtog den 22. oktober 2020 en beslutning i overensstemmelse med artikel 225 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvor det i henhold til artikel 192, stk. 1, i TEUF anmodede Kommissionen om at fremsætte et forslag til en "EU-retlig ramme for at standse og vende den EU-anførte globale skovrydning". (12)Bekæmpelse af skovrydning og skovforringelse er en vigtig del af den pakke af foranstaltninger, der er nødvendig for at reducere drivhusgasemissionerne, opfylde Unionens forpligtelser i henhold til den europæiske grønne pagt og Parisaftalen fra 2015 om klimaændringer og nå det retligt bindende mål om klimaneutralitet inden 2050 og reducere drivhusgasemissionerne med mindst 55 % i forhold til 1990-niveauet inden 2030. (13)Udvidelsen af landbrugsarealet tegner sig for næsten 90 % af den globale skovrydning, hvor næsten halvdelen af skovtabet skyldes omlægning af skov til dyrkede arealer, mens husdyrgræsning tegner sig for næsten 40 % af skovtabet. (14)Unionen importerede og brugte en tredjedel af de landbrugsprodukter, der blev handlet på globalt plan, der var forbundet med skovrydning i perioden 1990-2008. I denne periode tegnede EU-forbruget sig for 10 % af den globale skovrydning, der var forbundet med produktion af varer eller tjenesteydelser. Selv om den relative andel af EU's forbrug er faldende, er EU's forbrug en uforholdsmæssig stor drivkraft for skovrydning. Unionen bør derfor træffe foranstaltninger for at minimere den globale skovrydning og skovforringelse, der forårsages af dens forbrug af visse råvarer og produkter, og dermed søge at reducere dens bidrag til drivhusgasemissioner og globale tab af biodiversitet samt fremme bæredygtige produktions- og forbrugsmønstre i Unionen og globalt. For at opnå den størst mulige virkning bør Unionens politik sigte mod at påvirke det globale marked, ikke kun forsyningskæderne til Unionen. Partnerskaber og effektivt internationalt samarbejde med producent- og forbrugerlande er afgørende i denne henseende. (15)Standsning af skovrydning og skovforringelse er en væsentlig del af målene for bæredygtig udvikling. Denne forordning bør navnlig bidrage til at opfylde målene vedrørende livet på land (mål nr. 15), klimaindsatsen (mål nr. 13), ansvarligt forbrug og ansvarlig produktion (mål nr. 12), stop sult (mål nr. 2) og sundhed og trivsel (mål nr. 3). Det relevante mål 15.2 om at standse skovrydning inden 2020 er ikke blevet nået, hvilket understreger, hvor meget det haster med ambitiøse og effektive foranstaltninger. (16)Denne forordning bør reagere på New York-erklæringen om skove, en ikkeretligt bindende politisk erklæring med en global tidsplan for at halvere det naturlige skovtab inden 2020 og standse det inden 2030. Erklæringen blev godkendt af snesevis af regeringer, mange af verdens største virksomheder og indflydelsesrige civilsamfundsorganisationer og sammenslutninger af oprindelige folk. I erklæringen blev den private sektor opfordret til at nå målet om at eliminere skovrydning fra produktionen af landbrugsråvarer som f.eks. palmeolie, soja, papir og oksekødsprodukter inden 2020, et mål, der ikke blev nået. Forordningen bør desuden bidrage til FN's strategiske plan for skove 2017-2030, hvis globale skovmål nr. 1 er at vende tabet af skovdække på verdensplan gennem bæredygtig skovforvaltning, herunder beskyttelse, genopretning, skovrejsning og genplantning af skov, og øge indsatsen for at forebygge skovforringelse og forbedre skovenes bidrag til klimaændringerne. (17)Denne forordning bør også reagere på erklæringen om skove og arealanvendelse fra Glasgowtopmødet 2021, hvor det anerkendes, at "der — for at opfylde vores mål for arealanvendelse, klimaet, biodiversitet og bæredygtig udvikling — er behov, både globalt og nationalt, for yderligere forandringsfremmende foranstaltninger på de indbyrdes forbundne områder bæredygtig produktion og bæredygtigt forbrug, udvikling af infrastruktur, handel, finansiering og investeringer samt støtte til smålandbrugere, oprindelige folk og lokalsamfund". I denne erklæring understregede underskriverne også, at de vil styrke deres fælles bestræbelser på at lette handels- og udviklingspolitikker, internationalt og nationalt, som fremmer bæredygtig udvikling, bæredygtig produktion og bæredygtigt forbrug af råvarer, som vil være til landenes gensidige gavn, og som ikke forårsager skovrydning og jordforringelse. (18)Som medlem af Verdenshandelsorganisationen (WTO) er Unionen forpligtet til at fremme et universelt, regelbaseret, åbent, gennemsigtigt, forudsigeligt, inklusivt, ikkediskriminerende og retfærdigt multilateralt handelssystem inden for rammerne af WTO samt en åben, bæredygtig og determineret handelspolitik. Denne forordnings anvendelsesområde vil derfor omfatte både råvarer og produkter, der produceres i Unionen, og råvarer og produkter, der importeres til Unionen. (19)Denne forordning er også på linje med Kommissionens meddelelse om en åben, bæredygtig og determineret handelspolitik, hvor Kommissionen anførte, at Unionen i en situation med nye interne og eksterne udfordringer og mere specifikt en ny og mere bæredygtig vækstmodel som defineret i den europæiske grønne pagt og den europæiske digitale strategi har brug for en ny handelspolitisk strategi — en strategi, der vil støtte opfyldelsen af dens interne og eksterne politiske mål og fremme større bæredygtighed i overensstemmelse med dens forpligtelse til fuldt ud at gennemføre FN's verdensmål for bæredygtig udvikling. Handelspolitikken skal spille sin fulde rolle i genopretningen efter covid-19-pandemien og i den grønne og digitale omstilling af økonomien for at opbygge et mere modstandsdygtigt Europa i verden.

(20)Denne forordning bør supplere andre foranstaltninger, der foreslås i Kommissionens meddelelse "Intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove", herunder navnlig: 1) samarbejde med producentlandene for at hjælpe dem med at tackle de grundlæggende årsager til skovrydning, f.eks. svag forvaltning, manglende håndhævelse og korruption, og 2) styrket internationalt samarbejde med de største forbrugerlande for at fremme vedtagelsen af lignende for at undgå, at produkter fra forsyningskæder forbundet med skovrydning og skovforringelse bringes i omsætning. (21)Kommissionen bør fortsat arbejde i partnerskab med producentlandene og mere generelt i samarbejde med internationale organisationer og organer og bør styrke sin støtte og sine incitamenter med hensyn til at beskytte skovene og sikre omstilling til skovrydningsfri produktion, anerkende de oprindelige folks rolle, forbedre forvaltningen og reglerne for jordbesiddelse, øge retshåndhævelsen og støtte bæredygtig skovforvaltning, klimarobust landbrug, bæredygtig intensivering og diversificering, agroøkologi og skovlandbrug. I denne forbindelse bør den rolle, som oprindelige folk spiller med hensyn til at beskytte skovene, anerkendes. På grundlag af de erfaringer, der er gjort i forbindelse med de allerede eksisterende initiativer, bør Unionen og medlemsstaterne arbejde i partnerskab med producentlandene efter deres anmodning for at udnytte skovenes mange forskellige funktioner, støtte dem i omstillingen til bæredygtig skovforvaltning og imødegå globale udfordringer, samtidig med at de lokale behov opfyldes, og opmærksomheden rettes mod smålandbrugernes udfordringer, jf. meddelelsen om intensivering af EU's indsats for at beskytte og genoprette verdens skove. Partnerskabstilgangen bør hjælpe producentlandene med at beskytte, genoprette og anvende skove på en bæredygtig måde og bør dermed bidrage til denne forordnings mål om at reducere skovrydning og skovforringelse. (22)En anden vigtig foranstaltning, der bebudes i meddelelsen, er oprettelsen af et EU-observatorium for skovrydning, skovforringelse, ændringer i verdens skovdække og de bagvedliggende årsager ("EU-observatoriet"), som Kommissionen har iværksat for bedre at kunne overvåge ændringer i verdens skovdække og de bagvedliggende årsager. På grundlag af allerede eksisterende overvågningsværktøjer, herunder Copernicusprodukter, vil EU-observatoriet give offentlige enheder, forbrugere og virksomheder lettere adgang til oplysninger om forsyningskæder, herunder letforståelige data og oplysninger, der kæder skovrydning, skovforringelse og ændringer i verdens skovdække sammen med EU's efterspørgsel efter/handel med råvarer og produkter. EU-observatoriet vil således direkte støtte gennemførelsen af denne forordning ved at tilvejebringe videnskabelig dokumentation om den globale skovrydning og skovforringelse og den dertil knyttede handel. EU-observatoriet vil arbejde tæt sammen med relevante internationale organisationer, forskningsinstitutter og tredjelande. (23)EU's eksisterende retlige ramme fokuserer på bekæmpelse af ulovlig skovhugst og dertil knyttet handel og omhandler ikke skovrydning direkte. Den retlige ramme omfatter Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EU) nr. 995/2010 om fastsættelse af krav til virksomheder, der bringer træ og træprodukter i omsætning, og Rådets forordning (EF) nr. 2173/2005 af 20. december 2005 om indførelse af en licensordning for retshåndhævelse, god forvaltningspraksis og handel på skovbrugsområdet for import af træ til Det Europæiske Fællesskab. Begge forordninger er blevet evalueret i forbindelse med en kvalitetskontrol, hvor det blev fastslået, at målene i de to forordninger, nemlig at dæmme op for ulovlig skovhugst og den dermed forbundne handel og at reducere forbruget af ulovligt fældet træ i Unionen, ikke er blevet opfyldt, selv om lovgivningen har haft en positiv indvirkning på skovforvaltningen, og det blev konkluderet, at de fastsatte mål ikke kan nås alene ved udelukkende at fokusere på lovligheden af træ. (24)I de foreliggende rapporter bekræftes det, at en betydelig del af den igangværende skovrydning er lovlig i henhold til lovgivningen i produktionslandet. I en nylig rapport anslås det, at ca. 30 % af skovrydningen bestemt til kommercielt landbrug i tropiske lande i perioden 2013-2019 var lovlig. De tilgængelige data fokuserer ofte på lande med svag forvaltning — den globale andel af skovrydning, som er ulovlig, kan være lavere, men det fremgår allerede klart, at effektiviteten af de politiske foranstaltninger undergraves, hvis skovrydning, som er lovlig i produktionslandet, udelades. (25)Det fremgår klart af konsekvensanalysen af mulige politiske foranstaltninger til bekæmpelse af EU-drevet skovrydning og skovforringelse, Rådets konklusioner og Europa-Parlamentets beslutning fra 2020, at skovrydning og skovforringelse skal være de retningsgivende kriterier for fremtidige EU-foranstaltninger. Den nye EU-retlige ramme bør derfor omhandle både lovlighed og spørgsmålet om, hvorvidt produktionen af relevante råvarer og produkter er skovrydningsfri. (26)Definitionen af "skovrydningsfri" bør være tilstrækkelig bred til at omfatte både skovrydning og skovforringelse, den bør skabe juridisk klarhed, og den bør kunne måles på grundlag af kvantitative, objektive og internationalt anerkendte data. (27)Forordningen bør omfatte de råvarer, hvor EU's forbrug er mest relevant med hensyn til at forårsage global skovrydning og skovforringelse, og hvor en EU-politisk intervention kan skabe størst fordele i forhold til værdien af hver handelsenhed. En omfattende gennemgang af den videnskabelige litteratur, navnlig af primære kilder med vurderinger af virkningen af EU's forbrug på den globale skovrydning, hvor dette fodaftryk kædes sammen med specifikke råvarer, blev foretaget som led i den undersøgelse, der ligger til grund for konsekvensanalysen, og blev krydstjekket gennem omfattende høring af interessenter. Denne proces udmøntede sig i en indledende liste på otte råvarer. Træ var direkte omfattet af anvendelsesområdet, da det allerede var omfattet af EU's tømmerforordning. Listen over råvarer blev derefter yderligere reduceret på grundlag af en effektivitetsanalyse i konsekvensanalysen. Denne effektivitetsanalyse omfattede en sammenligning af skovrydningen i ha forbundet med EU's forbrug, jf. en nylig forskningsrapport, for hver af disse råvarer med deres gennemsnitlige værdi af EU's import. Ifølge den forskningsrapport, der blev anvendt til effektivitetsanalysen, tegner seks råvarer sig for den største andel af den EU-drevne skovrydning blandt de otte råvarer, der analyseres i den pågældende rapport: palmeolie (33,95 %), soja (32,83 %), træ (8,62 %), kakao (7,54 %), kaffe (7,01 %) og oksekød (5,01 %). (28)I betragtning af, at brugen af genanvendte relevante råvarer og produkter bør fremmes, og at det ville pålægge virksomhederne en urimelig byrde, hvis denne forordnings anvendelsesområde udvides til at omfatte sådanne råvarer og produkter, bør brugte råvarer og produkter, som har afsluttet deres livscyklus, og som ellers ville være blevet deponeret som affald, udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde. (29)Forpligtelser vedrørende relevante råvarer og produkter bør fastlægges ved denne forordning med henblik på effektivt at bekæmpe skovrydning og skovforringelse og fremme skovrydningsfrie forsyningskæder. (30)Mange internationale organisationer og organer (f.eks. FN's Fødevare- og Landbrugsorganisation (FAO), Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC), FN's Miljøprogram, Parisaftalen, Den Internationale Naturværnsunion og konventionen om den biologiske mangfoldighed) har arbejdet med skovrydning og skovforringelse, og definitionerne i denne forordning bygger på dette arbejde. (31)Der bør fastsættes en skæringsdato som grundlag for vurderingen af, hvorvidt et areal har været udsat for skovrydning eller skovforringelse, dvs. at ingen råvarer og produkter, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, bør tillades at blive indført på EU-markedet eller at blive eksporteret, hvis de er produceret på arealer, der har været udsat for skovrydning eller skovforringelse efter denne dato. Dette bør give mulighed for passende verifikation og overvågning i overensstemmelse med eksisterende internationale forpligtelser, f.eks. målene for bæredygtig udvikling og New York-erklæringen om skove, således at pludselige forstyrrelser af forsyningskæderne minimeres, samtidig med at det fjerner incitamenter til at fremskynde aktiviteter, der fører til skovrydning og skovforringelse, som følge af denne forordnings ikrafttræden. (32)For at styrke Unionens bidrag til at standse skovrydning og skovforringelse og for at sikre, at råvarer og produkter fra forsyningskæder, der er forbundet med skovrydning og skovforringelse, ikke bringes i omsætning på EU-markedet, bør relevante råvarer og produkter ikke bringes i omsætning eller gøres tilgængelige på EU-markedet eller eksporteres fra EU-markedet, medmindre de er skovrydningsfrie og er produceret i overensstemmelse med den relevante lovgivning i produktionslandet. For at bekræfte, at dette er tilfældet, bør de altid ledsages af en due diligence-erklæring. (33)På grundlag af en systemisk tilgang bør virksomhederne træffe passende foranstaltninger for at sikre, at de relevante råvarer og produkter, som de agter at bringe i omsætning på EU-markedet, opfylder forordningens krav om at være skovrydningsfrie og lovlige. Med henblik herpå bør virksomhederne indføre og gennemføre due diligence-procedurer. Den due diligence-procedure, der kræves i henhold til denne forordning, bør omfatte tre elementer: oplysningskrav, risikovurdering og risikobegrænsning. Due diligence-procedurerne bør udformes således, at de giver adgang til oplysninger om kilderne til og leverandørerne af de råvarer og produkter, der bringes i omsætning på EU-markedet, herunder oplysninger, der dokumenterer, at kravene om fravær af skovrydning og skovforringelse og lovlighed er opfyldt, bl.a. ved at angive produktionsland og -område, herunder geolokaliseringskoordinaterne for de relevante forskellige jordlodder. Disse geolokaliseringskoordinater, som er afhængige af tidsbestemmelse, positionsbestemmelse og/eller jordobservation, kan indhentes ved brug af rumdata og -tjenester, der leveres under Unionens rumprogram (EGNOS/Galileo og Copernicus). Virksomhederne bør på grundlag af disse oplysninger foretage en risikovurdering. Hvis en risiko er blevet identificeret, bør virksomhederne begrænse denne risiko med henblik på at opnå ingen eller ubetydelig risiko. Først når de krævede trin i due diligence-proceduren er udført, og det er konkluderet, at der ikke forekommer nogen eller kun ubetydelig risiko for, at den relevante råvare eller det relevante produkt ikke overholder denne forordning, bør virksomheden tillades at bringe den relevante råvare eller det relev