1. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/43 
— at indføre  en »integreret«  interventionsordning, 
hvorved  EF kan  anvende  flere  instrumenter  samtidigt 
for at klare  situationer,  hvor  et enkelt  EF-instrument 
ikke ville  være  tilstrækkelig, 
— for  de forskellige  regioner,  at fastlægge  forskellige 
støttesatser,  der  er afpasset  efter  regionernes  ud-
viklingsniveau, 
— udelukkende  at afpasse  finansieringsinstrumenternes 
bidrag  efter  udgifterne  til det planlagte  projekt. 
Denne  »globale  plan  for  udvidelsen«  bør  udformes  si-
deløbende  med  forhandlingerne  med  ansøgerlandene  og 
iværksættes  efterhånden  som  Grækenland,  Portugal  og 
Spanien  tiltræder. 
I stedet  for den  særlige  »udvidelsesfond«,  som  Udvalget 
ikke kan  gå ind for,  kunne  EF råde  over  et tilsvarende  in-
strument,  som  ville  være  tilstrækkelig  fleksibel,  men  også 
effektiv  til at løse  de tilpasningsproblemer  der på grund 
af udvidelsen  opstår  i regioner  og sektorer  inden  for såvel 
De Ni som  ansøgerlandene. En logisk  følge  af EF's  globale  aktionsplan  bør  være  en 
forøgelse  af EF-finansieringsinstrumenternes  midler  til 
imødegåelse  af de nye  forhold.  Det  økonomiske  og so-
ciale  Udvalg  anser  det i denne  sammenhæng  for meget 
vigtigt,  at der gennemføres  detaljerede  beregninger  over 
de nødvendige  ressourceoverførsler,  så at offentligheden 
i de Tolv  bliver  bekendt  med,  hvilken  pris  der må betales 
af det udvidede  Fællesskab  for at opnå  de politiske  og 
økonomiske  fordele  ved udvidelsen. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  er klar  over,  at en 
mere  vidtgående  opgørelse  over  udvidelsens  følgevirk-
ning  især  for  beskæftigelsen,  produktionen  samt  om-
fanget  og fordelingen  af EF's  budget  er problematisk  og 
kan under  alle  omstændigheder  kun  været  tilnærmelses-
vis. Udvalget  så dog  gerne,  at Kommissionen  forsøgte  at 
vurdere  følgevirkningernes  omtrentlige  omfang  så snart 
tiltrædelsesbetingelserne  er fastlagt  i detaljer  og fore-
kommer  overskuelige.  Dette  kunne  danne  grundlag  for 
såvel  eventuelle  tilpasningsforanstaltninger,  f. eks.  inden 
for landbruget,  som  retningslinjerne  for politikken  på 
mellemlang  sigt. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  28. juni  1979. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Raffaele  VANNI 
Udtalelse  om Udviklingen  på det sociale  område  i Fællesskaberne  i 1978 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Euro-
pæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Kommissionen  besluttede  den  27. april  1979  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om det 
nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 169.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles,  den 
27. og 28. juni  1979  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
Nr. C 247/44 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  -
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  198, 
under  henvisning  til anmodning  af 27.  april  1979  fra 
Kommissionen  for De europæiske  Fællesskaber  om Ud-
valgets  udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af dets  præsidium 
den 28.  november  1978  om  at pålægge  Afdelingen  for 
sociale  anliggender  at udarbejde  udtalelse  og beretning, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Afdelingen  for sociale 
anliggender  afgivet  den  7. juni  1979, 
under  henvisning  til beretning  forelagt  af ordføreren, 
Vincenzo  Piga, 
under  henvisning  til drøftelserne  den  28.  juni  1979  på 
den 169.  plenarforsamling  holdt  den  27.  og 28.  juni 
1979  og, 
ud fra følgende  betragtninger: 
Der har ikke  vist  sig det mindste  tegn  på en forbedring  af 
beskæftigelsessituationen  i Fællesskabet  som  helhed; 
tværtimod  er situationen  i visse  tilfælde  blevet  yderligere 
forværret  i forhold  til 1977,  og udsigterne  på både  kort 
og mellemlang  sigt  er fortsat  foruroligende; 
den samordningspolitik,  hvis  betydning  er blevet  påpeget 
ved flere  lejligheder,  er endnu  ikke  gennemført  i noget 
mærkbart  omfang,  hvilket  senest  har  vist  sig i resulta-
terne  af trepartskonferencen  i efteråret  1978,  og det 
samme  gav  Det  stående  Udvalg  for Beskæftigelse  udtryk 
for i maj  1979, 
efter  at det europæiske  monetære  system  er trådt  i kraft, 
er en virkelig  samordning  af medlemsstaternes  økono-
miske  politik  og en passende  udvikling  af den  fælles  so-
cialpolitik  blevet  mere  nødvendig  end  nogensinde  — 
med 62 sterhmer  for,  7 imod,  mens  14 undlod  at stemme, 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
énstemmigt: 
KAPITEL  I 
Udviklingen  på det sociale  område  i 1978 
1.1. Forbedringen  i beskæftigelsessituationen,  som 
EF-institutionerne  har  betegnet  som  EF's  »vigtigste 
målsætning«,  har  ikke  fundet  sted.  Det  fremgår  af 
følgende  kendsgerninger: — den  samlede  ledighed  steg  fra  6 043  000  ved  ud-
gangen  af 1977  til 6 143  000  ved  udgangen  af 1978 
og 5 938  000  pr. 30.  april  1979  (5 771  000  pr. 30. 
april  1978).  Den  faldt  i Danmark,  Storbritannien, 
Irland,  Luxembourg  og Vesttyskland,  men  steg  i de 
øvrige  fire  lande; 
— der  skete  en fortsat  nedlæggelse  af arbejdspladser  i de 
kriseramte  sektorer  (jern-  og stålindustri,  tekstilindu-
stri, skibsbyggeri  og basiskemi); 
— ungdomsledigheden  blev  en smule  forøget  i næsten 
alle medlemslandene,  men  ledighedsprocenten  for 
unge  under  25 år var  ved  udgangen  af 1978  9,4%, 
hvilket  skal  sammenholdes  med  den  samlede  ar-
bejdsløshedsprocent  på 5,5; 
— ledigheden  blandt  kvinder  er steget  mere  end  den 
samlede  ledighed,  dels  fordi  krisen  rammer  hårdt  i 
sektorer,  hvor  der  er særlig  mange  kvindelige 
arbejdstagere,  dels  fordi  kvindelig  arbejdskraft  af 
forskellige  årsager  lettere  påvirkes  af konjunktur-
svingninger  og dels  på grund  af det  stigende  antal 
kvinder  på arbejdsmarkedet; 
— ledigheden  har  også  ramt  personer  i ledende  stil-
linger. 
Ifølge  Kommissionen  »dækker  den  høje  gennemsnitlige 
arbejdsløshedsprocent  i Fællesskabet  (. . .) over  meget 
forskellige  situationer  alt efter  regioner  og personkatego-
rier«. 
1.1.1.  Som  Kommissionen  har  påpeget,  er skævhe-
derne  mellem  de typer  arbejdspladser,  der tilbydes,  og de 
arbejdssøgendes  kvalifikationer  samtidig  øget.  Således  er 
der navnlig  konstateret  mangel  på arbejdskraft  i visse 
små og  mellemstore  virksomheder  og  i visse  hånd-
værksvirksomheder  samt  i forbindelse  med  visse  former 
for manuelt  arbejde  samt  arbejde,  der kræver  en høj grad 
af specialisering.  Kommissionen  har  anslået,  at 15%  af 
de ledige  stillinger  ikke  bliver  besat  (1). 
Ved udgangen  af december  1978  var  der 222  300  ledige 
stillinger  i Vesttyskland,  5 100  i Belgien,  1 500  i Dan-
mark,  71 200  i Frankrig,  60 400  i Holland  og 220  500  i 
Storbritannien  (2). 
1.2. Udvalget  konstaterer,  at den  sociale  situation  i 
tidsrummet  januar  1978  til marts  1979  forbedrede  sig 
for enkelt  socialgrupper  og regioner  i EF, mens  den  blev 
forværret  for andre,  hvilket  har  øget  skævhederne  mel-
lem de forskellige  områder  og erhvervsgrene. 
1.2.1.  Som  helhed  er der ikke  sket  nogen  ændring  i de 
erhvervsaktives  arbejds-  og levevilkår.  Navnlig  har  der  i 
medlemslandene  ikke  været  den  samme  reallønstigning, 
som man  kunne  iagttage  de foregående  år. Forbedringen 
af den  sociale  sikring  er i visse  tilfælde  blevet  hæmmet  af 
(J) Kommissionens  meddelelse  til Det  stående  Udvalg  for 
Beskæftigelsen  af 22. maj  1979. 
(2) Kilde:  Eurostat,  Statistisk  telegram  over  den  månedlige  ar-
bejdsløshedssituation,  december  1978. 
1. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/45 
de finansielle  vanskeligheder  inden  for denne  sektor,  der 
for tiden  findes  i alle  medlemslande.  Ifølge  Kommissio-
nen »er  der også  sket  en opbremsning  i lønomkostnings-
udviklingen;  stigningen  beløb  sig således  sidste  år til ca. 
7% mod  8,5%  i 1977  og 17,5%  i 1975«  ('). 
1.3. I  1978  påvirkedes  udviklingen  på det sociale  om-
råde  af følgende  faktorer: 
a) produktionen  udviklede  sig  mindre  dynamisk  end 
ventet  (navnlig  hvad  angår  den  industrielle  aktivitet); 
produktiviteten  var stort  set uændret,  men  højere  end 
udviklingstakten;  desuden  var  verdenshandelen  fal-
dende; 
b) det  overordnede  mål  for den  nationale  finanspolitik  i 
medlemslandene  var indtil  efteråret  at få bremset  in-
flationen;  denne  faldt  som  helhed  fra 9%  i 1977  til 
7% sidste  år; 
c) i de fleste  medlemslande  blev  der foretaget  lovindgreb 
eller  fremsat  henstillinger  med  henblik  på at regulere 
indkomststigningstakten; 
d) de høje  omkostninger  og den  ringe  investeringsaktivi-
tet i de produktive  sektorer,  navnlig  i arbejdskraftin-
tensive  industrier; 
e) den  stadig  hurtigere  omlægning  af  industrien, 
nødvendiggjort  af den  øgede  konkurrence  på det in-
ternationale  marked.  Konsekvensen  heraf  har  været 
en mindskelse  af arbejdsstyrken,  som  kun  delvis  er 
blevet  fulgt  op af omlægninger. 
f) de  store  fødsel  årgange  fra  tiden  umiddelbart  efter 
krigen  står  nu til rådighed  for arbejdsmarkedet. 
1.3.1.  Der  blev  ikke  på EF-niveau  truffet  tilstrække-
lige modforanstaltninger  mod  disse  faktorers  indflydelse, 
hverken  med  hensyn  til sammenlægning  af de nationale 
arbejdsmarkeder  eller  tilpasning  af erhvervsuddannel-
serne  til de nye  krav  fra  virksomhedernes  side,  særlig 
ikke  hvad  angår  de unge  eller  kvindelige  arbejdstagere. 
KAPITEL  II 
Retningslinjer  for en samlet  strategi 
2.1. Ifølge  Kommissionen  er »en  forbedring  af ar-
bejdsløshedssituationen  også  i 1979  det vigtigste  mål  for 
(') Meddelelse  fra Kommissionen  til den  4. Trepartskonference 
af 10.  oktober  1978. Fællesskabets  virke«.  (Kommissionens  program  for 
1979,  pkt.  38) 
Det europæiske  Råd  i Paris  erklærede  blandt  andet  at: 
»En grundfaktor  for at øge  beskæftigelsen  er fortsat 
aktivt  at tilstræbe  en forbedring  af de økonomiske 
strukturer.  Diesse  bestræbelser  bør  suppleres  med 
specielle  foranstaltninger,  der sigter  på at nedbringe 
arbejdsløsheden«; 
i øvrigt  understregede  Rådet 
»betydningen  af et samordnet  bidrag  fra EFs  forskel-
lige finansieringsinstrumenter  til styrkelse  af kampen 
mod  arbejdsløsheden«. 
2.2. Udvalget  tilslutter  sig disse  erklæringer  i deres 
helhed,  da det  finder  omfanget  af den  nuværende  ar-
bejdsløshed  uacceptabelt,  så meget  desto  mere  som  den  i 
vid udtrækning  er strukturel.  Det  er enigt  med  Kommis-
sionen,  når  denne  hævder,  at »et samfund,  der ikke  kan 
tilfredsstille  ønskerne  om arbejde  for en betydelig  del af 
den erhvervsaktive  befolkning,  bl.a.  unge  og kvinder, 
sætter  (...)  sin  sociale  og økonomiske  ligevægt  på spil 
for alvor«.  Det  er derfor  foruroligende,  når man  i OECD 
regner  med,  at antallet  af ledige  i de 24 tilsluttede  lande 
vil komme  op på over  19 millioner  i 1979  i forhold  til 
cirka  18 millioner  i 1978. 
2.3. Udvalget  noterer,  at EF-institutionerne  i de sidste 
måneder  af 1978  har  inddraget  kampen  mod  ar-
bejdsløsheden  i en samlet  strategi,  der er blevet  detaljeret 
beskrevet  i »Meddelelse  fra  Kommissionen  til den  4. 
Trepartskonference«.  Strategien  har  en  tredobbelt 
målsætning:  vækst,  stabilitet  og beskæftigelse. 
2.4. Udvalget  mener,  at denne  samlede  strategi  kan 
vise sig effektiv  forudsat: 
— det  erkendes,  at de tre  mål:  vækst,  stabilitet  og 
beskæftigelse  er indbyrdes  afhængige.  Det  betyder,  at 
intet  af disse  mål  kan  gives  større  eller  mindre  betyd-
ning  end  de andre; 
— der  tages  hensyn  til ikke  blot  vækstens  kvantitative, 
men også  til dens  kvalitative  aspekter,  hvad  enten  det 
drejer  sig om  at afhjælpe  regionale  og sektorielle 
skævheder,  oprette  nye  arbejdspladser  samt  øge  livs-
kvaliteten; 
— valutakursstabiliteten  og  den  deraf  følgende 
dæmpning  af inflationen  bør  anvendes  til at øge 
samhandelen  og investeringerne  samt  bevare  ind-
komsternes  købekraft; 
Nr. C 247/46 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
— oprettelse  af nye  arbejdspladser  (under  hensyntagen 
til produktivitetskravene)  bør  være  hovedmidlet  til 
snarlig  genskabelse  af fuld  beskæftigelse. 
2.5. Udvalget  må  konstatere,  at der  i EF er opnået 
ikke ubetydelige  resultater  med  hensyn  til inflations-
bekæmpelse,  men  begrænsede  resultater  hvad  angår 
væksten,  og ingen  resultater  for så vidt  angår  bekæm-
pelse  af ledighed  til trods  for,  at man  har anlagt  en samlet 
strategi. stemme  udbud  og efterspørgsel  efter  varer,  beskæftigelse 
og kapital. 
2.6.2.  For  at gøre  de nødvendige  foranstaltninger  til 
forbedring  af markedsfunktionen  effektive  og acceptable 
for vore  pluralistiske  samfund,  er det efter  Udvalgets  op-
fattelse  nødvendigt,  at de samordnes  af de nationale  of-
fentlige  myndigheder,  EF-myndighederne  og arbejdsma-
kedets  parter,  og at de underkastes  en helhedsstrategi. 
2.5.1.  For  at mindske  forskellene  mellem  disse  for-
skellige  udviklinger  er det  efter  Udvalgets  mening 
nødvendigt  at: 
— gennemføre  en større  samordning  mellem  medlems-
staternes  politik  på det økonomiske  og også  på det 
sociale  område; 
— i de kompetente  organer  igangsætte  en mere  kon-
struktiv  dialog  mellem  arbejdsmarkedets  parter  på 
EF-niveau  om de økonomiske  og sociale  problemer, 
såvel  af faglig  som  af sektoriel  art, 
— lade  alle  EFs  politikker  være  afstemt  efter  målene  i 
den samlede  strategi,  og herunder  særlig  udforme 
retningslinjer  for forvaltningen  af EFs  finansielle  in-
strumenter,  så en mere  effektiv  samordning  og en 
mere  ligelig  fordeling  af de fælles  ressourcer  sikres. 
2.6. Udvalget  er  opmærksomt  på,  at  mar-
kedskræfterne  uden  passende  indgreb  i visse  tilfælde  kan 
forværre  beskæftigelsessituationen  i EF, i det mindste  på 
kort og mellemlang  sigt.  Det  skyldes: 
— den  nye  internationale  arbejdsdeling,  der er pæget  af 
udvikling  af forarbejdningsindustrier  i de nye  inr 
dustrilande,  i de lande  som  er afhængige  af deres  rå-
vareeksport  og  generelt  også  i lande  med  lave 
lønomkostninger; 
— den  tekniske  udvikling,  der  i elle  erhvervssektorer 
kan fremme  en mindskelse  af arbejdsandelen  pr. 
produktionsenhed  eller  pr. præsteret  ydelse; 
— større  kapitalafkast  i visse  tredjelande. KAPITAL  III 
EF's  socialpolitik 
3.1. Gennemførelsen  af EMS  og EF-landenes  rege-
ringers  forpligtelse  til at udvirke  en stadig  større  konver-
gens  mellem  medlemsstaternes  økonomiske  politik  in-
debærer,  at de fælles  mål og strategier  i stigende  grad  bør 
påvirke  den  økonomiske  udvikling  i medlemslandene. 
Som følge  af den  voksende  indbyrdes  sammenhæng  mel-
lem de økonomiske  og sociale  forhold  vil også  udvik-
lingen  på det sociale  område  i stigende  grad  afhænge  af 
såvel  EF's  politik,  som  i hvor  stort  omfang  det lykkes 
medlemslandene  at samordne  deres  økonomiske  politik. 
3.1.1.  Således  er Udvalget  opmærksom  på, at trakta-
tens målsætning  for det sociale  område  — udjævning  af 
arbejdernes  leve-  og arbejdsvilkår  på et stadigt  stigende 
niveau  — kun  kan  opfyldes  gennem  en udbygning  af EF's 
socialpolitik,  der skal  bestå  i samordning  af og udarbej-
delse  af fælles  retningslinjer  for socialpolitikken  i den en-
kelte  lande.  I modsat  fald  er der fare  for,  at traktatens 
målsætning  kompromitteres,  og at der sættes  spøgsmål-
stegn  ved  arbejdstagernes  enighed  om iværksættelsen  af 
den økonomiske  og monetære  union,  som  er målet  for 
EMS  og for den  økonomiske  konvergens. 
3.1.2.  Med  mindre  EF's  socialpolitik  udbygges  til-
strækkeligt,  kan  de forpligtelser,  som  EMS  pålægger 
medlemslandene  inden  for  offentlig  udgiftspolitik, 
lønomkostningsudvikling  og handelsbalance  være  van-
skelige  at acceptere,  da de kan  hindre  en forbedring  af 
arbejds-  og levevilkårene  til det højere  niveau,  man  kan 
konstatere  i andre  medlemslande. 
2.6.1.  Udvalget  mener  derfor,  at markedet,  selv  om 
det fortsat  skal  bevare  sin rolle  som  det økonomiske  livs 
hovedregulator  ikke  bør  være  det eneste  kriterium,  om 
ikke for andet  så fordi  markedet  i stigende  grad  påvirkes 
af erhvervs-  og samfundsgrupper  og af beslutninger  truf-
fet af de offentlige  myndigheder,  som  medvirker  til at be-3.1.3.  Selv  om  indførelsen  af en fælles  socialpolitik 
ikke er udtrykkeligt  nedfældet,  må man  dog  ikke  so bort 
fra, at artikel  235,  ud over  traktatens  afsnit  III, hjemler 
ret til supplerende  foranstaltninger  til opnåelse  af 
målsætningerne  i traktatens  art.  2 og 117. 
1. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/47 
3.2. Efter  Udvalges  opfattelse  bør  programmet  for 
den fælles  socialpolitik  udarbejdes  efter  samråd  mellem 
arbejdsmarkedets  parter  og  EF-institutionerne.  Med 
henblik  herpå  bør  der anmodes  om bistand  fra: 
— Europa-Parlamentet,  der i kraft  af at være  valgt  di-
rekte  i højere  grad  vil kunne  fungere  som  talerør  for 
befolkningen  i EF med  hensyn  til de generelle  krav  på 
det politiske,  sociale  og regionale  område; 
— Det  økonomiske  og sociale  Udvalg,  der som  institu-
tionelt  organ  afbalanceret  repræsenterer  de økono-
miske  og sociale  kræfter  i EF-landene  som  helhed  og 
derfor  er i stand  til gyldigt  at give  udtryk  for de legi-
time  forhåbninger  hos  grupper  og sektorer  i EF og 
deraf  udlede  de vigtigste  træk,  som  afvejes  med  EF's 
almindelige  interesser; 
— fra  Det  stående  Udvalg  for Beskæftigelsen,  hvorigen-
nem der  åbnes  mulighed  for  regelmæssige,  direkte 
udvekslinger  af synspunkter  med  EF-institutionerne 
og for at foretage  en samordning; 
— trepartskonferencerne,  ud fra den  overbevisning,  at 
Rådet  vil træffe  de nødvendige  dispositioner  med 
henblik  på en forbedring  af arbejdsmetoderne  i over-
ensstemmelse  med  de ønsker,  der  blev  givet  udtryk 
for på Det  europæiske  Råds  møde  i Paris. 
3.2.1.  Gennem  samråd  på alle  niveauer  mellem  ar-
bejdsmarkedets  parter  i de forskellige  lande  kan  de soci-
alprogrammer,  der vedtages  på EF-niveau  få et konkret 
indhold. 
3.3.2.  Udvalget  finder  det ønskeligt,  at sådan  sam-
ordning  også  kan  finde  sted  og videreføres  på EF-niveau. 
Det europæiske  Råd  i Paris  opfordrede  arbejdsmarkedets 
parter  »til  at tag  initiativer,  der  kunne  fremme  udvik-
lingen  af dialogen  på EF-plan,  evt.  efter  erhvervsgrene«. 
'Udvalget  håber,  at denne  opfordring  følges  ivrigt  op af 
dem,  den  var  rettet  til. Afdelingen  er overbevist  om,  at 
den forståelse  mellem  arbejdsmarkedets  parter,  der op-
nås gennem  frie  forhandlinger,  er en nødvendig  be-
tingelse  for at få iværksat  et samråd  og få udbygget  den 
fælles  socialpolitik. 
3.2.3.  Udvalget  skal  under  behøring  hensyntagen  til 
arbejdsmarkedsparternes  selvbestemmelsesret  og til trak-
tatens  bestemmelser  især  fremhæve  det nyttige  ved pari-
tetiske  samråd  efter  erhvervsgrene.  Der  skal  her peges  på, 
at de paritetiske  samråd  kun  har  mening,  hvis  de tilret-
telægges  med  samtykke  fra begge  arbejdsmarkedet  parter 
og hvis  der drøftes  bestemte  problemer  i den pågældende 
sektor.  På sådanne  møder  kunne  man  i første  omgang 
undersøge  de  økonomiske  og  produktionsmæssige 
vilkår,  sociale  perspektiver,  beskæftigelsen  i de forskel-lige erhvervsgrene  og fastsætte  de nødvendige  forholds-
regler.  Disse  sektorielle  aktiviteter  må  imidlertid  ikke 
stride  mod  EF's  samlede  strategi. 
3.2.4.  Kommissionen  bør  affatte  sin socialberetning 
og sit årsprogram  på en sådan  måde,  at de kan  danne 
grundlag  for drøftelser  under  samråd  og forhandlinger 
på EF-plan.  Kommissionen  burde  tydeliggøre  deres  ind-
hold  ved  at lade  dokumentation,  analyser  og forslag  tage 
sigte  på en gradvis  og harmonisk  iværksættelse  af den 
samlede  strategi.  Navnlig  skal  Udvalget  gentage  sin op-
fordring  til Kommissionen  om  at udarbejde  en grundi-
gere oversigt  over  rapporterne  om  situationen  i de en-
kelte  medlemslande,  så der  kan  gives  en mere  sam-
menhængende  og  systematisk  beretning  om  de 
grundlæggende  træk  ved  udviklingen  på det sociale  om-
råde  i hele  Fællesskabet.  På det grundlag  vil det da blive 
muligt  at foretage  dyberegående  undersøgelser  af grund-
liggende  årsager  og derigennem  opnå  værdifuld  indsigt  i 
mulige  udviklingstendenser. 
KAPITEL  IV 
Den europæiske  Socialfond  og finanspolitikken 
4.1. Det  europæiske  Råd  i Paris  opfordrede  Kommis-
sionen  til at fortsætte  sine  bestræbbelser  på »at sikre  for-
anstaltningerne  under  den  europæiske  socialfond  større 
effektivitet  ved en mere  selektiv  udvælgelse  af interven-
tionsmålene  for bedre  af afhjælpe  de nuværende  ledig-
hedsproblemer«.  Desuden  understregede  Rådet  »betyd-
ningen  af en samordning  af EF's  forskellige  finansiering-
sinstrumenter  som  bidrag  til at styrke  arbejdsløsheds-
bekæmpelsen«. 
4.1.1.  Udvalget  er enig  med  Rådet  i, at det er vigtigt, 
at der sker  en selektiv  udvælgelse  af målene  for interven-
tionerne  fra Socialfonden,  og at EF's  forskellige  finansi-
eringsinstrumenter  samordnes.  Derfor  håber  den  på en 
hurtig  reaktion  fra Kommissionens  og socialministrenes 
side på Det  europæliske  Råds  anmodninger.  De retnings-
linjer,  Kommissionen  har offentliggjort  for forvaltningen 
af ESF  for  1980—1982,  forekommer  Udvalget  util-
strækkelige,  hvis  de skal  være  effektive  og selektive. 
4.1.2.  Udvalget  skal  desuden  understrege,  at adskil-
lige særdeles  interessante  projekter  ifølge  oplysninger  fra 
Kommissionen  i 1978,  ikke  kunne  få støtte  fra Social-
fonden  på grund  af manglende  midler.  Således  »oversteg 
anmodningerne  om bistand  fra Socialfonden  i 1978  fon-
dens  midler  med  næsten  100%«.  Det  er da også  rigtigt, 
at ydelserne  fra Socialfonden  fortsat  kun  udgjorde  om-
kring  5 % af EF's  budget. 
Nr. C 247/48 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
4.2. Effektiviteten  af EF's  finansieringsinstrumenter 
og deres  muligheder  for at påvirke  samordningen  af med-
lemsstaternes  politik  vil være  begrænset,  hvis  der  ikke 
foretages  strukturelle  ændringer  i EF's  budget.  Tilsam-
men udgør  disse  finansieringsinstrumenter  (Socialfon-
den, fonden  for regionaludvikling  og EUGFL's  udvik-
lingssektion)  kun  12%  af EF's  budget  for 1978  og knap 
11%  på budgetoverslaget  for 1979. 
4.2.1.  Derfor  skal  Udvalget  genfremsætte  de to an-
modninger,  det  rettede  til EF-institutionerne  for  to år 
siden: 
1) Der  bør  ske en forøgelse  af de finansielle  ydelser  fra 
Socialfonden,  så fonden  kan  spille  en endnu  større 
rolle  i beskæftigelsesfremmende  øjemed; 
2) arbejdsmarkedsparterne  bør opfordres  til at foretage 
en helhedsvurdering  af EF's  finanspolitik  med  hen-
blik på i højere  grad  at stemme  denne  efter,  hvad 
der er nødvendig  på det sociale  område  (4). 
Udvalget  følger  sig overbevist  om,  at budgetmyndighe-
derne  er gunstigt  stemt  over  for disse  to forslag. 
4.2.2.  Efter  Kommissionen  opfattelse  skal  »Den  eu-
ropæiske  Socialfonds  virkefelt  udvides  betydeligt,  navn-
lig med  hensyn  til direkte  indgreb  med  henblik  på opret-
telse  af arbejdspladser,  især  for  unge«.  Kommissionen 
giver  i samme  dokument  udtryk  for,  at »en  vis om-
lægning  af budgetmålene  i retning  af større  prioritering 
af omfordelingsmålet  er ønskelig  og mulig«.  Udvalget  til-
slutter  sig disse  retningslinjer  og forventer,  at de vedtages 
af budgetmyndigheden,  idet  Socialfonden  bør  spille  en 
mere  fremtrædende  rolle  ved  skabelsen  af et socio-øko-
nomisk  klima,  som  er gunstiger  både  for produktive  in-
vesteringer  og for udviklingen  af en mere  positiv  hold-
ning  til det arbejde,  som  tilbydes,  især  hos  ungdommen. 
KAPITEL  V 
Kollektive  overenskomster  og social  sikringspolitik 
5.1. Udvalget  skal  igen  påpege,  at det er dets  overbe-
visning,  at det kun  er gennem  drøftelser  mellem  arbejds-
markedets  parter,  at arbejdstagernes  lønordninger  og 
lønniveau  kan  fastlægges.  Men  Udvalget  er ligeså  over-
bevist  om,  at den  del af nationalindkomsten,  der anven-
des til lønninger  og den  del,  der anvendes  til finansiering 
af den  sociale  sikring  i lighed  med  de andre  økonomiske 
størrelser,  der påvirker  udviklingen  og bestemmer  dens 
retningslinjer,  i vort  samfund  ikke  kan  være  uafhængige 
(4) EFT  nr. C 283  af 27.  11.  1978,  s. 16,  pkt.  2.3.5. variable  størrelser.  Fordelingen  af nationalindkomsten 
må i så hensende  ske i overensstemmelse  med  vækst-  og 
stabilitetskrav. 
5.1.1.  I  betragtning  af den  nye  kurs,  der  er lagt  for 
EF's økonomiske  og valutariske  politik,  må denne  over-
ensstemmelse  ikke  begrænses  til kun  at gøre  sig gældende 
inden  for det enkelte  medlemsland;  den  må også  søges 
opnået  på EF-plan. 
5.1.2.  Udvalget  erindrer  om,  at Rådet  og Kommissio-
nen i nogle  år har fremsat  vurderinger  og udtalelser  om 
lønudviklingen  og om de sociale  udgifter  i de forskellige 
lande.  Det  ønsker  at fremhæve  det ønskelige  i, at disse 
vurderinger  og forslag  bringes  i overensstemmelse  med 
de økonomiske  og sociale  krav,  og at de gennemdebatte-
res i systematiske  drøftelser  med  arbejdsmarkedets  par-
ter, så disse  samtykke  kan  opnås. 
5.1.3.  Det  ville  næppe  være  realistisk  og antageligt 
heller  ikke  ønskeligt  at overveje  lønforhandlinger  eller 
kollektive  overenskomster  på fællesskabsplan. 
5.1.4.  Udvalget  finder  det iøvrigt  hensigtsmæssigt,  at 
der indledes  drøftelser  mellem  arbejdsmarkedets  parter 
på EF-plan  med  særligt  henblik  på at: 
— fjerne  de sidste  rester  af diskrimination  mellem 
mænd  og kvinder  på samme  måde  som  mellem 
indenlandske  og udenlandske  arbejdstagere; 
— bidrage  til at fremme  beskæftigelsen  for unge  og for 
kvinder; 
— foretage  en faglig  opvurdering  af håndens  arbejde 
under  hensyntagen  til, at mangelen  på arbejdskraft 
på dette  område  er åbenlys; 
— at sikre  også  de mindst  beskyttede  arbejdstagere  en 
række  minimumskrav  med  hensyn  til leve-  og 
arbejdsvilkår  for at bidrage  til at fjerne  de fattig-
domslommer,  der  stadig  findes  i visse  regioner  i 
Fællesskabet; 
— at udarbejde  rammeaftaler  om arbejdstidens  længde, 
såvel  generelt  som  i de enkelte  erhvervsgrene. 
5.2. Udvalget  afventer  med  stor  interesse  de initiati-
ver, som  Kommissionen  har  bebudet,  og som  skal  mu-
liggøre  »tilbundsgående  overvejelser  på EF-plan  over  de 
økonomiske  og sociale  virkninger  af finansieringen  af 
den sociale  sikring«  (stk.  208  i SB).  Det  mener,  at Kom-
missionen  burde  foranstalte  en omfattende  frøftelse  mel-
lem regeringerne  og arbejdsmarkedets  parter,  så meget 
desto  mere  som  der  ikke  på EF-plan  findes  noget 
høringsorgan  med  hensyn  til social  sikring;  debatten  bør 
ikke begrænses  til kun  at dreje  sig om migrantarbejdere. 
1. 10. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/49 
5.2.1.  Udvalget  giver  hermed  tilsagn  om at ville  del-
tage i en sådan  drøftelse,  hvis  iværksættelse  efter  Udval-
gets opfattelse  haster;  dette  blev  iøvrigt  erkendt  af soci-
alministrene  på en konference  under  Det  europæiske 
Rådsmøde  i Strasbourg  den  6. og 7. marts  1979. 
KAPITEL  VI 
Beskæftigelsesfremmende  foranstaltninger 
6.1. En  lang  række  elementer  peger  i retning  af, at det 
haster  med  at få gennemført  en aktiv  beskæftigelses-
fremmende  politik  på EF-plan;  her tænkes  på de allerede 
igangværende  bestræbelser  på at skabe  en større  overens-
stemmelse  mellem  den  økonomiske  politik  i medlems-
landene,  ikrafttrædelse  af EMS,  gennemførelse  af fælles 
industripolitikker  i bestemte  erhvervsgrene  samt 
arbejdskraftens  frie  bevægelighed.  Udvalget  bemærker, 
at Kommissionen  finder  »mere  målrettede  foranstalt-
ninger  fra Fællesskabet  side«  til fremme  af beskæftigel-
sen nødvendige. 
6.1.1.  Denne  politik  bør  omfatte: 
a) faktisk  oprettelse  af et fælles  arbejdsmarked  med 
iværksættelse  af alle  dertil  hørende  foranstaltninger: 
— koordinering  af medlemslandenes  arbejdsmarke-
der; 
— samordning  af erhvervsuddannelsespolitikkerne; 
— gensidig  anerkendelse  af diplomer  og erhvervs-
kvalifikationer; 
— mere  effektive  foranstaltninger  til udligning  af 
udbud  og efterspørgsel  af arbejde  på EF-niveau; 
— en mere  betydningsfuld  rolle  for de EF-organer, 
der er kompetente  på beskæftigelsesområdet; 
disse  bør i stadig  stigende  grad  gøres  repræsenta-
tive for hele  erhvervs-  og samfundslivet,  herunder 
også  den  tertiære  sektor; 
b) gennemførelse  på EF-plan  af strukturelle  og konjunk-
turmæssige  foranstaltninger  for  at nedbringe  ar-
bejdsløsheden,  særligt  for unge,  kvinder,  migrantar-
bejdere  og handicappede. 
6.2. Med  hensyn  til de strukturelle  forholdsregler  skal 
Udvalget  minde  om,  hvad  den  sagde  forgangne  år, og 
som lå på linje  med  erklæringer  fra Det europæiske  Råd  i 
København,  nemlig  at »den  mest  effektive  måde  at gribe 
arbejdsløsheden  an på er at oprette  nye  arbejdspladser, 
og det vil sige  at føre  en effektiv  erhvervs-,  beskæftigel-
ses- og investeringspolitik«. 6.2.1.  Efter  Udvalgets  opfattelse  indebærer  dette: 
a) at det  er en vækstpolitik,  der  skal  igangsættes  og 
støttes;  denne  politik  skal  sikre  oprettelse  af nye  sta-
bile arbejdspladser,  særlig  i de områder,  der har den 
højeste  arbejdsløshedsprocent  ved  bedst  muligt  at 
anvende  de disponible  ressourcer  i form  af arbejds-
kraft  og kapital; 
b) der  skal  ske en identificering  samt  en bedre  udnyttelse 
af de beskæftigelsesmuligheder,  der ligger  i landbru-
get og i tertiærsektoren  i betragtning  af, at det under 
de nuværende  internationale  konkurrenceforhold 
ikke er realistisk  at forestille  sig en samlet  forøgelse  af 
beskæftigelsen  i industrien; 
c) i forbindelse  med  en passende  EF-politik  skal  der ud-
vikles  højtteknologiske  industrier  (elektronik,  rum-
fart)  samt  industrier  for alternative  energikilder; 
d) der  skal  foretages  konkrete  foranstaltninger  til fordel 
for de små  og  mellemstore  virksomheder  samt 
håndværksvirksomheden,  hvor  to tredjedele  af den 
erhvervsaktive  befolkning  i EF er beskæftiget;  finan-
sieringsproblemerne  har første  prioritet; 
e) øgede  offentlige  og private  investeringer  til bekæm-
pelse  af forurening  og spild  samt  forbedring  af livs-
kvaliteten,  især  gennem  udbygning  af socialsektoren 
og gennem  uddannelse  af den  nødvendige  arbejds-
kraft,  der især  bør  rekrutteres  blandt  unge  og kvin-
der. 
6.3. Med  hensyn  til de konkunkturbestemte  foran-
staltninger  skal  Udvalget  kraftigt  støtte  følgende,  der al-
lerede  er nævnt  af Kommissionen  (program  1979,  stk. 
39-41—43): 
a) »fremme  af en bedre  fordeling  af det disponible  ar-
bejde  i overensstemmelse  med  produktivitets-  og 
konkurrencekravene«;  selv  om Udvalget  forbeholder 
sig ret til at kommentere  Kommissionens  forslag,  de-
ler den  dog  Kommissionens  syn  på dette  spørgsmål, 
nemlig  at »en  samordnet  indsats  på fællesskabsplan 
er af største  vigtighed  med  henblik  på at mildne  disse 
foranstaltningers  uheldige  følger  for konkurrenceev-
nen og de indbyrdes  økonoiske  tilnærmelse«; 
b) »sociale  aktioner  i tilknytning  til en industriel  om-
lægning«  ; med  hensyn  til dette  ønsker  Udvalget  mere 
effektive  EF-foranstaltninger  for først  og fremmest  at 
sikre  alternative  beskæftigelsesmuligheder,  hvor  ned-
læggelsen  af arbejdspladser  viser  sig uundgåelig,  samt 
forberede  nye former  for erhverv; 
c) samordning  af medlemslandenes  politik  med  hensyn 
til indvandring  fra tredjelande. 
Nr. C 247/50 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 1. 10. 79 
Desuden  anmoder  Udvalget  Kommissionen  om at forbe-
rede foranstaltninger  til bekæmpelse  af »måneskinsar-
bejde«  og anmoder  Rådet  om hurtigt  at vedtage  direktiv-
forslaget  om illegal  invandring. 
Udvalget  skal  endelig  pege  på nødvendigheden  af, at po-
litikken  for den faglige  uddannelse  såvel  kvantitativt  som 
kvalitativt  tilpasses  de nuværende  krav  og muligheder  på 
arbejdsmarkedet. 
6.4. Foruden  problemerne  i forbindelse  med  opret-
telse  af nye  arbejdspladser  og en bedre  fordeling  af det 
disponible  arbejde  foreligger  der et behov  for at under-
søge  situationen  og beskæftigelsesudsigterne  i de enkelte 
virksomheder,  og særligt  de arbejdskraftintensive  virk-
somheder  og virksomheder  med  muligheder  for at skabe 
ny beskæftigelse.  Dette  behov  er blevet  stadig  mere  akut 
som følge  af de omlægninger  i produktionsapparatet,  der 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  28. juni  1979. i stigende  omfang  er igang  eller  planlagt  for mange  virk-
somheders  vedkommende. 
6.4.1.  Udvalget  erkender,  at en sådan  undersøgelse 
ikke blot  vedkommer  arbejdsgiverne,  men  også  de 
berørte  arbejdstagere.  Arbejdstagernes  krav  om relevante 
informationer  om beskæftigelsessituationen  i de pågæl-
dende  virksomheder  er derfor  fuldt  forståelig. 
6.4.2.  Efter  Udvalgets  opfattelse  bør  sådan  informa-
tionsvirksomhed  ikke  sætte  spørgsmålstegn  ved  arbejds-
givernes  ledelsesansvar  eller  medføre  skadelige  virk-
ninger  for virksomhederne.  Desuden  mener  Udvalget  at 
den bør  gennemføres  under  hensyntagen  til situationen 
og traditionen  i de enkelte  virksomheder  eller  lande.  Ud-
valget  finder  de i de enkelte  lande  indhentede  oplysninger 
værdifulde  og afventer  med  interesse  Kommissionens 
forslag  om information  af de enkelte  selskabsgrupper. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Raffaele  VANNI 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
I. Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  drøftelserne 
Pkt. 2.5.1.  - 2. led 
Sidste  komma:  »såvel  af faglig  som  af sektoriel  art«,  udgår. 
Afstemningsresultat: 
19 stemte  for,  42 stemte  imod,  og 1 undlod  at stemme. 
Pkt 5.1.3. 
Pkt. 5.1.3.  udgår 
Begrundelse 
For øjeblikket  følger  de kollektive  overenskomstforhandlinger,  navnlig  lønforhandlingere,  i al væsentlig-
hed den  enkelte  medlemsstats  særlige  praksis,  men  man  kan  ikke  udelukke,  at der på EF-plan  sker  en vis 
udvikling  i debatten  og aftalerne  om arbejdstidens  længde. 
Afstemningsresultat: 
36 stemte  for,  47 stemte  imod,  og 4 undlod  at stemme. 
II. Følgende  steder  i afdelingens  udtalelse  blev  ændret  som  følge  af ændringsforslag  vedtaget  under 
drøftelserne: 
1. 10.  79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 247/51 
Pkt. 2.5.1-2.  led 
»— i de kompetente  organer  igangsætte  en mere  konstruktiv  dialog  mellem  arbejdsmarkedets  parter 
på EF-niveau  om de økonomiske  og sociale  problemer,  såvel  af faglig  som  af sektoriel  art«. 
Pkt. 3.1 
»3.1.  HF's  forpligtelse  til at udvirke  en stadig  større  konvergens  mellem  medlemsstaternes  økono-
miske  politik  og gennemførelsen  af EMS  medfører,  at EFs  politik  i stigende  grad  påvirker  den  økono-
miske  udvikling  i medlemslandene.  Også  på det sociale  område  har EF-politikken  stigende  indflydelse 
som følge  af den  voksende  indbyrdes  sammenhæng  mellem  de økonomiske  og de sociale  forhold«. 
Pkt. 3.2 
Der tilføjes  et 3. led. 
Pkt. 3.2.1 
»3.2.1.  Kun  gennem  frie  forhandlinger  på alle  niveauer  mellem  arbejdsmarkedets  parter  kan  de 
store  linjer  i de social-programmer,  der bestemmes  under  samråd  på EF-niveau,  komme  til at danne 
rammen  om konkrete  foranstaltninger«. 
Pkt. 3.2.2 
»3.2.2.  Afdelingen  finder  det ønskeligt,  at sådanne  forhandlinger  . . .«. 
Pkt. 3.2.3 
Efter  »erhvervsgrene«  i 3. linje  tilføjes  et punktum. 
Pkt. 5.1.4 
»5.1.4.  Afdelingen  finder  det »iøvrigt.  . .«. 
Pkt. 5.1.4 
I slutningen  af afsnittet  tilføjes  et sidste  led. 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  afgørelse  om  udarbejdelse  af det  andet  fælles  program  til 
fremme  af udvekslingen  af unge  arbejdstagere  inden  for  Fællesskabet 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende  nr.  C 81 af 28.  marts  1979,  s. 16. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  21.  marts  1979  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg  om  det 
nævnte  emne.