14. støtter fuldt ud OSCE-kommissæren for mindretals løbende aktiviteter og glæder sig over hans man-
dats udvidelse;
15. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og OSCE’s generalsekre-
tær og FN’s generalsekretær.
25. Klimaændringer
B5-0314/1999
Beslutning om klimaændringer: opfølgning af den femte konference mellem parterne i FN’s ram-
mekonvention om klimaændringer (UNFCCC) (Bonn, 25. oktober /dash 5. november 1999)
Europa-Parlamentet,
jdash der henviser til sin beslutning om Kyoto-protokollen til FN’s rammekonvention om klimaændringer
(UNFCCC) fra december 1997(1),
jdash der henviser til sine tidligere beslutninger om klimaændringer, jf. præamblen til beslutningen af
17. september 1998 om klimaændringer i fasen forud for Buenos Aires ( november 1998)(2), og til
sin beslutning af 7. oktober 1999 om klimaændringer: forberedelser til gennemførelse af Kyoto-proto-kollen(
3),
jdash der henviser til konklusionerne fra samlingerne i Rådet (miljø) den 24.-25. juni 1999 og den 12. okto-
ber 1999,
jdash der henviser til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet »Forberedelser til gennem-
førelsen af Kyoto-protokollen« (KOM(1999) 230),
jdash der henviser til den femte konference mellem parterne i FN’s rammekonvention om klimaændringer
(COP5), der afholdtes den 25. oktober jdash 5. november 1999 i Bonn,
jdash der henviser til Rådets og Kommissionens redegørelser til Parlamentet den 6. oktober og 15. december
1999,
A. der henviser til, at der i henhold til klimamodellerne fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændrin-
gers (IPPC) kan forventes yderligere temperaturstigninger påomkring 2 °C i 2010 i forhold til 1990-niveauerne, og til, at de industrialiserede lande, såfremt yderligere temperaturstigninger skal begrænsestil 1,5 °C i 2100 og til 0,1 °C pr. tiår og middelvandstanden ikke skal stige med mere end 2 cm pr.tiår, skal nedskære drivhusgasemissionerne med mindst 35% i perioden 1990-2010(
4),
B. der henviser til, at menneskets sårbarhed over for klimaændringer ofte understreges på tragisk vis,
således som det senest er set ved den ødelæggende cyklon i Indien og oversvømmelserne i dele afFrankrig i november 1999; der henviser til, at de nedbrydende ændringer, der ses i mange dele afverden, svarer til mange af de forventede virkninger af klimaændringer, herunder bl.a. vedvarendeændring af regionale vejrforhold, hyppige tropeuvejr, en mere udbredt forekomst af sygdomme, deroverføres af myg, som f.eks. malaria, ørkendannelse, nedsat produktivitet inden for fiskeri og landbrug,udbredt kysterosion og oversvømmelse af lavtliggende land, som meget vel kan føre til omfattendefolkevandringer;
(1) FCCC/CP/1997/L-7/Add1.
(2) EFT C 313 af 12.10.1998, s. 169.
(3) Vedtagne tekster af denne dato.
(4) Rapport fra Det Europæiske Miljøagentur om miljøet i Den Europæiske Union ved århundredskiftet.C 296/128 DA 18.10.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 15. december 1999
C. der henviser til, at den tredje partskonference (COP3) i Kyoto, som anført i Parlamentets beslutning af
9. februar 1999 om resultaterne af den fjerde konference (COP4) mellem parterne i De ForenedeNationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCC) i Buenos Aires den 2.-13. november1998(
1), blev betragtet som et afgørende, om end kun et første, skridt i den globale debat om kli-
maændring, som vil blive afgørende for verdens evne til at vende de menneskeskabte klimaændringeri det næste århundrede,
D. der henviser til, at bestemmelserne i protokollen var utilfredsstillende påen række konkrete punkter
og ligeledes indeholdt et antal huller og uklarheder, samt at der var en generel fornemmelse af, atKyoto-protokollen ikke såmeget var et konkret instrument som et udgangspunkt for kommende for-handlinger om indholdet af en mekanisme til at reducere de globale emissioner pålang sigt til etniveau, der vil være sikkert for klimaet,
E. der henviser til, at COP5, der afholdtes i Bonn, tydeligt nok ikke havde til formål at bevirke et stort
gennembrud, men skulle være et teknisk springbræt for de endelige forhandlinger inden for COP6; derhenviser til, at der imidlertid blev udarbejdet en pakke af indbyrdes forbundne foranstaltninger somgrundlag for disse forhandlinger, herunder krav fra G77/Kina vedrørende kapacitetsopbygning, tekno-logioverførsel, finansiering af tilpasningsforanstaltninger og af knowhow osv.; der henviser til, at deforhandlinger, der afholdes fra nu af og indtil COP6, vil være afgørende for udfaldet af COP6;
1. glæder sig over, at EU har udtrykt ønske om, at protokollen ikke træder i kraft senere end 2002;
erkender, at det for at opnådette er absolut nødvendigt, at EU gå r i spidsen og ratificerer protokollenallerede ved afslutningen af COP6, når der skal træffes afgørelse om protokollens detaljer, navnlig, menikke udelukkende, om Kyoto-mekanismerne og overholdelse;
2. understreger nødvendigheden af, at alle parter fra nu af og indtil COP6, der skal afholdes i Haag
i november 2000, arbejder sammen om at omsætte ord og gode hensigter i handling, og anmoder om,at EU-medlemsstaterne og Kommissionen træffer alle mulige foranstaltninger for at bevirke dette;
3. påpeger, imidlertid, at der er gået over syv år, siden parterne i UNFCCC på Rio-topmødet satte sig
som mål inden år 2000 at stabilisere koncentrationerne af drivhusgas i atmosfæren på 1990-niveauet, menat koncentrationerne af drivhusgas hurtigt øges i både industri- og udviklingslande;
4. beklager, at troværdigheden af EU’s holdning til trods for dens bestræbelser undergraves internatio-
nale forhandlinger, fordi de fleste medlemsstater endnu ikke har gjort en tilstrækkelige indsats for atopfylde deres forpligtelser i henhold til Kyoto;
5. understreger, at industrilandene bør prioritere interne foranstaltninger, og fremhæver, at EU konse-
kvent bør ståfast pådette punkt under de forestå ende forhandlinger;
6. gentager, at atomenergi ikke er en vedvarende energikilde, og at den derfor ikke bør medregnes
under Kyoto’s fleksible mekanismer, som f.eks. mekanismen for bæredygtig udvikling (CDM);
7. beklager, at USA endnu ikke har truffet nogen bindende afgørelse om de foranstaltninger, der er en
forudsætning for en ratificering af Kyoto-protokollen, og henleder opmærksomheden på, hvor meget Parla-mentet presser Den Europæiske Union for at gøre fremskridt, i modsætning til sendrægtigheden i denamerikanske Kongres jdash som skal give sin tilslutning til ratificering, hvilket under de forhåndenværende
omstændigheder sandsynligvis ikke vil ske; anmoder i betragtning af USA’s holdning om, at EU alvorligt
overvejer muligheden af at ratificere protokollen i samarbejde med såmange andre parter som muligt;
8. gentager alle punkterne i sin ovennævnte beslutning af 7. oktober 1999, eftersom disse fortsat gæl-
der;
9. understreger, at EU bør træffe hurtigt virkende og effektive foranstaltninger med henblik påat opnå
større energieffektivitet og fremme indførelsen af alternativ energi i energisystemet i Europa ved hjælp afgunstige bestemmelser om adgang til EU-nettet;
(1) EFT C 150 af 28.5.1999, s. 59.18.10.2000 DA C 296/129 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 15. december 1999
10. understreger, at udvikling og anvendelse af miljøteknologi med henblik påat kontrollere klimaæn-
dringer har medført, og fortsat vil medføre, betydelige økonomiske jdash såvel som miljømæssige jdash fordele,og skabe mange nye arbejdspladser;
11. mener i den forbindelse, at etableringen af et omfattende EU-investeringsprogram til fordel for den
kombinerede transport, udviklingen af huckepack-transporten og anvendelsen af jernbanetransportenkunne bidrage effektivt til at reducere disse emissioner;
12. påpeger, at man, på baggrund af nye undersøgelser, der viser, at de samlede transportrelaterede
emissioner måske overstiger 40% af EU’s CO
2-emissioner, måvære meget opmærksom påat nedsætte
CO2-emissionerne fra transportsektoren, herunder luftfartssektoren, hvor emissionerne hurtigt øges;
13. påpeger, at det er altafgørende, at udviklingslandene inddrages i hele Kyoto-processen; ønsker i
denne forbindelse at understrege, at mekanismen for bæredygtig udvikling åbner mange muligheder, hvisman prioriterer investering i effektive foranstaltninger og fornyelige energikilder og reglerne er klare oggennemskuelige; understreger påden anden side, at det er EU’s opfattelse, at mekanismen for bæredygtigudvikling ikke kan være en erstatning for interne foranstaltniner i industrilande; understreger desuden, atpengene til mekanismen for bæredygtig udvikling ikke bør tages af udviklingsstøtten, men af supplerendemidler; mener påden anden side, at ogsåden normale udviklingsstøtte fra industrilande bør anvendes tilklimabeskyttelse, og at følgerne af klimaændringerne bør indgåi alle udviklingsprogrammer;
14. understreger, at det er stærkt imod eventuelle nedskæringer i EU’s og nationale støttemidler til
udviklingslande, og beklager og er stærkt imod holdningen i en række medlemsstater, der ikke har opfyldtde forpligtelser, de indgik i Rio vedrørende udviklingsbistand; understreger, at industrilandes forhandlings-position over for udviklingslande som følge heraf gøres meget vanskeligere;
15. opfordrer EU til atter at gåi spidsen, som det tidligere har gjort, og forelægge en samordnet strategi,
der bl.a. består af nedenstående foranstaltninger:
jdash en 15% nedsættelse inden 2010 af de interne emissioner af drivhusgas
jdash gennemførelse af nationale planer for reducering af emissioner, herunder ogsåsektoropdelte må l for
transport, energi, landbrug, industri og husholdninger
jdash hurtig vedtagelse af en CO
2-energiafgift pågrundlag af Amsterdam-traktatens fleksibilitetsklausul, som
allerede anført i Parlamentets ovennævnte beslutning af 7. oktober 1999
jdash snarlig ratificering af Kyoto-protokollen
jdash fortsat dialog med Japan for hurtigt at nåfrem til en aftale om normer og standarder for økonomiske
redskaber til nedsættelse af emissionerne
jdash udvidet dialog med udviklingslandene og med USA påalle niveauer, hvor Parlamentet har en vigtig
rolle at spille
jdash en europæisk kampagne vedrørende klimaændringer med henblik påat oplyse offentligheden påen
klar, forståelig og let tilgængelig måde om disse spørgsmål og afgørelser;
16. understreger, at det er af altafgørende betydning, at der inden for rammerne af WTO-forhandlin-
gerne tages højde for overvejelser vedrørende klimabeskyttelse, og i denne forbindelse at foranstaltninger,
der træffes med henblik påat modvirke klimaændringer, under ingen omstændigheder betragtes som enhandelshindring;
17. gentager, at ratificering af protokollen helt nøjagtigt er omfattet af bestemmelserne i EF-traktatens
artikel 300, stk. 3, og opfordrer derfor endnu engang Kommissionen til at forelægge ratificeringsdokumen-tet i overensstemmelse med proceduren med samstemmende udtalelse;
18. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes rege-
ringer og parlamenter og til sekretariatet for FN’s rammekonvention om klimaændringer med anmodningom, at den omdeles til alle kontraherende parter, der ikke er medlem af EU.C 296/130 DA 18.10.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 15. december 1999