KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.12.1998 
KOM(1998) 789 endelig udg. 
98/0365 (CNB) 
98/0366 (CNB) 
98/0367 (CNB) 
Henstilling med henblik på 
RÅDETS BESLUTNING 
om Fællesskabets holdning til en aftale om 
de monetære relationer med Fyrstendømmet Monaco 
Henstilling med henblik på 
RÅDETS BESLUTNING 
om Fællesskabets holdning til en aftale om 
de monetære relationer med Republikken San Marino 
Henstilling med henblik på 
RÅDETS BESLUTNING 
om Fællesskabets holdning til en aftale om 
de monetære relationer med Vatikanstaten 
(forelagt af Kommissionen) 

Henstilling med henblik på rådets beslutning om Fællesskabets 
holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet 
Monaco 
BEGRUNDELSE 
Fra og med den 1. januar 1999 vil Fællesskabet få enekompetence i monetære spørgsmål 
og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen. Enhver aftale med 
tredjelande, der vedrører monetære spørgsmål eller valutakursspørgsmål, skal således 
afspejle denne kompetencefordeling. Fællesskabet skal derfor tage stilling til nugældende 
aftaler mellem de medlemsstater, der indfører euroen og tredjelande. 
Med henblik herpå forelægger Kommissionen et udkast til Rådets beslutning rettet til 
Frankrig, hvori den fastlægger Fællesskabets holdning i forbindelse med forhandlinger 
om en ny aftale mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco. 
I. Generelle betragtninger 
Frankrig og Fyrstendømmet Monaco har særlige monetære relationer baseret på 
forskellige retlige instrumenter, som sikrer, at sedler og mønter udstedt i Frankrig er 
lovlige betalingsmidler i Fyrstendømmet Monaco1. Mønter udstedt i Fyrstendømmet 
Monaco er imidlertid kun lovlige betalingsmidler i Monaco. Fyrstendømmet Monaco har 
hverken egen valuta eller centralbank. 
Pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco har adgang til Banque de Frances 
refinansieringsfaciliteter, som de aldrig har benyttet, og til nogle franske 
betalingssystemer på samme vilkår som franske banker. Til gengæld er de underlagt 
samme krav om mindstereserver og statistiske oplysninger som franske banker. Samtidig 
er de omfattet af de samme betingelser for udstedelse af banklicenser, og de kompetente 
franske myndigheder fører tilsyn med dem. 
Den 1. januar 1999 indfører Frankrig euroen som sin valuta. I overensstemmelse med 
traktaten vil Det Europæiske System af Centralbanker formulere og gennemføre 
Ordonnance monégasque fixant le cours légal et le cours forcé des monnaies et billets 
du 2 janvier 1925; Convention franco-monégasque relative au contrôle des changes, 14 avril 1945 ; 
Echange de lettres entre la France et Monaco du 18 mai 1963 relatif à la réglementation bancaire dans 
la Principauté, som ændret ved brevveksling af 27. november 1987. 
h 
Fællesskabets monetære politik. Der skal derfor indgås en ny aftale mellem Fællesskabet 
og Fyrstendømmet Monaco. - , 
Udkastet til Rådets beslutning fastlægger principperne for forhandlingerne med 
Fyrstendømmet Monaco. Kommissionen anbefaler, at Fællesskabet lader Fyrstendømmet 
Monaco bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det 
Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har 
indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Desuden kan pengeinstitutter i 
Fyrstendømmet Monaco få adgang til de betalingssystemer, som ESCB vil tilbyde på de 
vilkår, ECB fastsætter. 
Til gengæld forventes Fyrstendømmet Monaco at indvilge i ikke at udstede nogen form 
for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Fællesskabets godkendelse af 
betingelserne herfor. Endvidere forventes Fyrstendømmet Monaco at gøre Fællesskabets 
regler om eurosedler og -mønter gældende i Fyrstendømmet Monaco og at arbejde tæt 
sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. 
Udkastet til Rådets beslutning er baseret på traktatens artikel 109, stk. 3, som fastslår, at 
"såfremt Fællesskabet skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål 
vedrørende valutakursordninger med en eller flere stater eller internationale 
organisationer, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på 
grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB, uanset artikel 228 
arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler.'1 
På grund af de nære historiske forbindelser mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco 
anbefaler Kommissionen, at Frankrig forhandler og indgår den nye aftale på 
Fællesskabets vegne. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil 
Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Kommissionen anbefaler, at Den 
Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine 
kompetenceområder. Udkastet til aftale forelægges Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
til udtalelse. Udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske 
Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt. 
II. Bemærkninger til artiklerne 
Artikel 1 
Denne artikel er begrundet af, at aftalerne mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco i 
deres nuværende form ikke er forenelige med kompetencefordelingen i monetære 
spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten. Ordningerne herom skal derfor 
ændres eller erstattes hurtigst muligt. Frankrig anmodes om at meddele Fyrstendømmet 
Monaco, at aftalerne må ændres så hurtigt, som de nugældende aftaler tillader. 
Artikel 2 
Artikel 2 fastslår, at de principper, der er fastsat i artikel 3 til 6, skal danne grundlag for 
den holdning, Frankrig indtager på Fællesskabets vegne under forhandlingerne med 
Fyrstendømmet Monaco om en aftale om monetære spørgsmål. 
3 
Artikel 3 
Artikel 3 siger, at Fællesskabet kan lade Fyrstendømmet Monaco bruge euroen som sin 
officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker 
og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige 
betalingsmidler. Derved sikrer man, at Fyrstendømmet Monaco og Frankrig fortsat kan 
have fælles valuta, altså euroen, og at pengesedler og mønter, som er lovlige 
betalingsmidler i Frankrig, får samme status i Fyrstendømmet Monaco. 
Artikel 4 
I henhold til artikel 4 forventes Fyrstendømmet Monaco at indvilge i ikke at udstede 
nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater, medmindre aftalen 
udtrykkelig omhandler udstedelse. Dette gælder ikke kun pengesedler, mønter eller 
pengesurrogater benævnt i euro, men alle former for pengesedler, mønter og 
pengesurrogater uanset møntsorten. 
Artikel 5 
Formålet med stk. 1 er at sikre, at Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter, f.eks. i 
forbindelse med ophavsret, udveksling af beskadigede pengesedler og gengivelse af 
pengesedler og mønter, overholdes i Fyrstendømmet Monaco. 
Stk. 2 fastslår, at Fyrstendømmet Monaco forventes at arbejde tæt sammen med 
Fællesskabet om at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri. Det indebærer 
blandt andet udveksling af tekniske og statistiske oplysninger om forfalskede pengesedler 
og mønter og udveksling af praktiske og strategiske oplysninger mellem de kompetente 
myndigheder. Fyrstendømmet Monaco forventes at sørge for passende sanktioner mod 
forfalskning af eurosedler og -mønter. 
Artikel 6 
I henhold til artikel 6 kan Fællesskabet give pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco 
adgang til nogle eller alle franske nationale betalingssystemer på vilkår, som skal 
godkendes af Den Europæiske Centralbank. Denne bestemmelse er ikke tænkt som en 
forpligtelse for ESCB til at give adgang til ESCB's betalingssystemer. Der kan kun gives 
adgang med ECB's samtykke. 
Artikel 7 og 8 
I henhold til artikel 7 og 8 skal Frankrig forhandle med Fyrstendømmet Monaco og indgå 
aftalen på Fællesskabets vegne. Rådet benytter derved sin kompetence til at fastlægge 
passende arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål 
og spørgsmål vedrørende valutakursordninger. I overensstemmelse med traktatens 
artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. 
Da de fleste aspekter af denne aftale er relevante for Den Europæiske Centralbank, 
tilknyttes Den Europæiske Centralbank forhandlingerne fuldt ud inden for sine 
kompetenceområder. 
H 
Inden aftalen indgås, forelægger Frankrig udkastet til aftale for Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg til udtalelse. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, 
som er tilknyttet forhandlingerne fuldt ud, eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
finder, at aftalen skal forelægges Rådet, må indgåelsen af aftalen afvente Rådets 
afgørelse, jf. traktatens artikel 109, stk. 3. 
Artikel 9 
Artikel 9 er begrundet af kravet om, at enhver nugældende bilateral aftale mellem 
Frankrig og Fyrstendømmet Monaco skal være forenelig ikke blot med 
kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til 
traktaten, men også med den nye aftale mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco 
om monetære relationer. 
Artikel 10 
Denne artikel fastslår, at beslutningen er rettet til Frankrig. Den vil træde i kraft, så snart 
der er givet meddelelse om den til Frankrig. 
b 
Henstilling med henblik på rådets beslutning [ ] af... om Fællesskabets 
holdning til en aftale om de monetære relationer med Fyrstendømmet 
Monaco 
98/ 0365(CMB) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 109, stk. 3, 
under henvisning til henstilling fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og 
ud fra følgende betragtninger: 
(1) I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 19982 erstatter euroen fra 
og med den 1. januar 1999 valutaen i hver af de deltagende medlemsstater til 
omregningskursen; 
(2) Fællesskabet vil fra og med samme dato få overdraget kompetencen for monetære 
spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen; 
(3) det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler 
om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger; 
(4) Frankrig og Fyrstendømmet Monaco har særlige monetære relationer baseret på 
forskellige retlige instrumenter3; pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco har 
2 EFT L 139 af 11.5.1998, s. 1. 
<o 
mulighed for adgang til Banque de Frances refinansieringsfaciliteter, og de deltager i 
nogle franske betalingssystemer på samme vilkår som franske banker; 
(5) euroen erstatter den franske franc den 1. januar 1999; 
(6) i henhold til erklæring nr. 6, der er vedhæftet slutakten til traktaten om Den 
Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af 
nuværende ordninger med Fyrstendømmet Monaco, der kan blive nødvendige på 
grund af indførelsen af den fælles valuta; 
(7) de nugældende aftaler mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco skal ændres eller 
om nødvendigt erstattes hurtigst muligt under hensyn til, at traktaten overdrager 
Fællesskabet kompetencen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål; 
(8) på grund af de tætte økonomiske forbindelser mellem Fyrstendømmet Monaco og 
Fællesskabet bør en aftale om pengesedler og mønter, adgang til betalingssystemer 
og euroens retlige status i Fyrstendømmet Monaco indgås mellem Fællesskabet og 
Fyrstendømmet Monaco; på grund af de nære historiske forbindelser mellem 
Frankrig og Fyrstendømmet Monaco bør Frankrig forhandle og indgå den nye aftale 
på Fællesskabets vegne; 
(9) for at tillade Fyrstendømmet Monaco at bruge samme valuta som Frankrig, bør det 
vedtages, at Fyrstendømmet Monaco bruger euroen som sin officielle valuta og gør 
eurosedler og -mønter udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og de 
medlemsstater, der har indført euroen, til lovlige betalingsmidler; 
(10) det er vigtigt, at Fyrstendømmet Monaco sikrer, at Fællesskabets regler om 
pengesedler og mønter benævnt i euro gælder i Fyrstendømmet Monaco; eurosedler 
og -mønter skal beskyttes fyldestgørende mod efterligning; det er vigtigt, at 
Fyrstendømmet Monaco træffer alle de nødvendige forholdsregler for at bekæmpe 
falskmøntneri og samarbejde med Fællesskabet på dette område; 
(1 l)Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan foretage alle former 
for banktransaktioner med pengeinstitutter i tredjelande; Den Europæiske 
Centralbank og de nationale centralbanker kan på passende vilkår give 
pengeinstitutter i tredjelande adgang til deres betalingssystemer; aftalen mellem 
Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco pålægger ikke Den Europæiske 
Centralbank eller nogen af de nationale centralbanker nogen forpligtelse; 
Ordonnance monégasque fixant le cours légal et le cours forcé des monnaies et billets 
du 2 janvier 192S; Convention franco-monégasque relative au contrôle des changes, 14 avril 1945 ; 
Echange de lettres entre la France et Monaco du 18 mai 1963 relatif à la réglementation bancaire dans 
la Principauté, som ændret ved brevveksling af 27. november 1987. 
Ir-
(12) Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud, og Den Europæiske Centralbank 
tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder; Frankrig 
forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse; 
udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske 
Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt; 
(13)de nugældende aftaler mellem Frankrig og Fyrstendømmet Monaco ændres eller 
erstattes om nødvendigt for at undgå uoverensstemmelser mellem sådanne aftaler og 
aftalen mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco om monetære relationer -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Frankrig underretter hurtigst muligt Fyrstendømmet Monaco om behovet for at ændre 
nugældende ordninger for monetære spørgsmål mellem Frankrig og Fyrstendømmet 
Monaco og tilbyder forhandlinger om en ny aftale. 
Artikel 2 
Fællesskabets holdning i forhandlingerne med Fyrstendømmet Monaco om en aftale om 
nedennævnte spørgsmål skal baseres på artikel 3 til 6. 
Artikel 3 
( 1 ) Fyrstendømmet Monaco er berettiget til at bruge euroen som sin officielle valuta. 
(2) Fyrstendømmet Monaco er berettiget til at give eurosedler og -mønter status som 
lovlige betalingsmidler. 
Artikel 4 
Fyrstendømmet Monaco forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, 
mønter eller pengesurrogater uden Det Europæiske Fællesskabs godkendelse af 
betingelserne herfor. 
% 
Artikel 5 
(1) Fyrstendømmet Monaco forpligter sig til at gøre Fællesskabets regler om pengesedler 
og mønter benævnt i euro gældende i Fyrstendømmet Monaco; 
(2) Fyrstendømmet Monaco forpligter sig til at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om 
forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. 
Artikel 6 
Pengeinstitutter i Fyrstendømmet Monaco kan få adgang til nogle eller alle franske 
betalingssystemer på vilkår, der skal godkendes af Den Europæiske Centralbank. 
Artikel 7 
Frankrig fører forhandlingerne med Fyrstendømmet Monaco om ovennævnte forhold på 
Fællesskabets vegne. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud. Den Europæiske 
Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. 
Frankrig forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til 
udtalelse. 
Artikel 8 
Frankrig bemyndiges til at indgå aftalen på Fællesskabets vegne, medmindre 
Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
mener, at aftalen skal forelægges Rådet. 
Artikel 9 
Frankrig og Fyrstendømmet Monaco reviderer de nugældende ordninger for at gøre dem 
forenelige med aftalen mellem Fællesskabet og Fyrstendømmet Monaco om monetære 
relationer. 
3 
Artikel 10 
Denne beslutning er rettet til Frankrig. 
Udfærdiget i Bruxelles, 
På Rådets vegne 
Formand 
A O 
Henstilling med henblik på rådets beslutning om Fællesskabets 
holdning til en aftale om de monetære relationer med Republikken San 
Marino 
BEGRUNDELSE 
Fra og med den 1. januar 1999 vil Fællesskabet få enekompetence i monetære spørgsmål 
og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen. Enhver aftale med 
tredjelande, der vedrører monetære spørgsmål eller valutakursspørgsmål, skal således 
afspejle denne kompetencefordeling. Fællesskabet skal derfor tage stilling til nugældende 
aftaler mellem de medlemsstater, der indfører euroen og tredjelande. 
Med henblik herpå forelægger Kommissionen et udkast til Rådets beslutning rettet til 
Italien, hvori den fastlægger Fællesskabets holdning i forbindelse med forhandlinger om 
en ny aftale mellem Fællesskabet og Republikken San Marino. 
I. Generelle betragtninger 
Italien har indgået en række aftaler med Republikken San Marino, som sikrer, at sedler 
og mønter udstedt i Italien er lovlige betalingsmidler i Republikken San Marino. Mønter 
udstedt i Republikken San Marino i andre materialer end guld har samme form, 
dimensioner og sammensætning som mønter, der cirkulerer i Italien. De mængder, der 
kan udstedes af disse mønter, der er lovlige betalingsmidler i Republikken San Marino og 
i Italien, er fastsat i aftalerne. Republikken San Marino har forpligtet sig til ikke at 
udstede andre mønter, pengesedler eller pengesurrogater. Republikken San Marino har 
hverken egen valuta eller centralbank, Selv om Istituto di Credito Sammarinese varetager 
funktioner, der minder om en centralbanks. 
Pengeinstitutter i Republikken San Marino har ikke adgang til Banca d'Italias 
refinansieringsfaciliteter. Derimod har ét pengeinstitut i Republikken San Marino adgang 
til det italienske RTGS-system. Der er ingen formelle relationer mellem Banca d'Italia og 
Istituto di Credito Sammarinese. 
Convenzione di amicizia e di buon vicinato fra San Marino e L' Italia del 31 marzo 1939, som ændret, 
Convenzione monetaria tra la Repubblica I tal i an a e la Repubblica di San Marino, 21-XI I-1991; 
Convenzione in materia di rapporti finanziari e valutari tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di 
San Marino con atto aggiuntivo corredato da Processo Verbale finnato a Roma il 4 marzo 1994. 
A* 
Den 1. januar 1999 indfører Italien euroen som sin valuta. I overensstemmelse med 
traktaten vil Det Europæiske System af Centralbanker formulere og gennemføre 
Fællesskabets monetære politik. Der skal derfor indgås en ny aftale mellem Fællesskabet 
og Republikken San Marino. 
Udkastet til Rådets beslutning fastlægger principperne for forhandlingerne med 
Republikken San Marino. Kommissionen anbefaler, at Fællesskabet lader Republikken 
San Marino bruge euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det 
Europæiske System af Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har 
indført euroen, status som lovlige betalingsmidler. Desuden kan pengeinstitutter i 
Republikken San Marino få adgang til de betalingssystemer, som ESCB vil tilbyde på de 
vilkår, ECB fastsætter. 
Til gengæld forventes Republikken San Marino at indvilge i ikke at udstede nogen form 
for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Fællesskabets godkendelse af 
betingelserne herfor. Endvidere forventes Republikken San Marino at gøre Fællesskabets 
regler om eurosedler og -mønter gældende i Republikken San Marino og at arbejde tæt 
sammen med Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. 
Det bekræftes, at Italien kan vælge at udstede mønter med et særligt symbol for 
Republikken San Marino. 
Udkastet til Rådets beslutning er baseret på traktatens artikel 109, stk. 3, som fastslår, at 
"såfremt Fællesskabet skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål 
vedrørende valutakursordninger med en eller flere stater eller internationale 
organisationer, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på 
grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB, uanset artikel 228 
arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler." 
På grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Republikken San Marino 
anbefaler Kommissionen, at Italien forhandler og indgår den nye aftale på Fællesskabets 
vegne. I overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive 
tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. Kommissionen anbefaler, at Den Europæiske 
Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. 
Udkastet til aftale forelægges Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Udkastet 
til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt. 
II. Bemærkninger til artiklerne 
Artikel 1 
Denne artikel er begrundet af, at aftalerne mellem Italien og Republikken San Marino i 
deres nuværende form ikke er forenelige med kompetencefordelingen i monetære 
spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten. Ordningerne herom skal derfor 
ændres eller erstattes hurtigst muligt. Italien anmodes om at meddele Republikken San 
Marino, at aftalerne må ændres så hurtigt, som de nugældende aftaler tillader. 
fr 
Artikel 2 
Artikel 2 fastslår, at de principper, der er fastsat i artikel 3 til 6, skal danne grundlag for 
den holdning, Italien indtager på Fællesskabets vegne under forhandlingerne med 
Republikken San Marino om en aftale om monetære spørgsmål. 
Artikel 3 
Artikel 3 siger, at Fællesskabet kan lade Republikken San Marino bruge euroen som sin 
officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker 
og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige 
betalingsmidler. Derved sikrer man, at Republikken San Marino og Italien fortsat kan 
have fælles valuta, altså euroen, og at pengesedler og mønter, som er lovlige 
betalingsmidler i Italien, får samme status i Republikken San Marino. 
Artikel 4 
I henhold til artikel 4 forventes Republikken San Marino at indvilge i ikke at udstede 
nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater, medmindre aftalen 
udtrykkelig omhandler udstedelse. Dette gælder ikke kun pengesedler, mønter eller 
pengesurrogater benævnt i euro, men alle former for pengesedler, mønter og 
pengesurrogater uanset møntsorten. 
Artikel 5 
Formålet med stk. 1 er at sikre, at Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter, f.eks. i 
forbindelse med ophavsret, udveksling af beskadigede pengesedler og gengivelse af 
pengesedler og mønter, overholdes i Republikken San Marino. 
Stk. 2 fastslår, at Republikken San Marino forventes at arbejde tæt sammen med 
Fællesskabet om at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri. Det indebærer 
blandt andet udveksling af tekniske og statistiske oplysninger om forfalskede pengesedler 
og mønter og udveksling af praktiske og strategiske oplysninger mellem de kompetente 
myndigheder. Republikken San Marino forventes at sørge for passende sanktioner mod 
forfalskning af eurosedler og-mønter. 
Artikel 6 
I henhold til artikel 6 kan Fællesskabet give pengeinstitutter i Republikken San Marino 
adgang til det italienske nationale RTGS-system5 på vilkår, som fastsættes af Den 
Europæiske Centralbank. Denne bestemmelse er ikke tænkt som en forpligtelse for 
ESCB til at give adgang til ESCB's betalingssystemer. Denne adgang til det italienske 
nationale RTGS-system kan kun gives med ECB's samtykke og på vilkår fastsat af ECB. 
Artikel 7 og 8 
I henhold til artikel 7 og 8 skal Italien forhandle med Republikken San Marino og indgå 
aftalen på Fællesskabets vegne. Rådet benytter derved sin kompetence til at fastlægge 
passende arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål 
Real-Time Gross Settlement System. /D 
og spørgsmål vedrørende valutakursordninger. I overensstemmelse med traktatens 
artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. 
Da de fleste aspekter af denne aftale er relevante for Den Europæiske Centralbank, 
tilknyttes Den Europæiske Centralbank forhandlingerne fuldt ud inden for sine 
kompetenceområder. 
r 
Inden aftalen indgås, forelægger Italien udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg til udtalelse. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, som er 
tilknyttet forhandlingerne fuldt ud, eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder, at 
aftalen skal forelægges Rådet, må indgåelsen af aftalen afvente Rådets afgørelse, 
jf. traktatens artikel 109, stk. 3. 
Artikel 9 
Artikel 9 er begrundet af kravet om, at enhver nugældende bilateral aftale mellem Italien 
og Republikken San Marino skal være forenelig ikke blot med kompetencefordelingen i 
monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten, men også med den 
nye aftale mellem Fællesskabet og Republikken San Marino om monetære relationer. 
Artikel 10 
Denne artikel fastslår, at beslutningen er rettet til Italien. Den vil træde i kraft, så snart 
der er givet meddelelse om den til Italien. 
AV 
Henstilling med henblik på rådets beslutning [ ) af... om Fællesskabets 
holdning til en aftale om de monetære relationer med Republikken San 
Marino 
98/ 0366CCNB) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 109, stk. 3, 
under henvisning til henstilling fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og 
ud fra følgende betragtninger: 
(1) I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 19986 erstatter euroen fra 
og med den 1. januar 1999 valutaen i hver af de deltagende medlemsstater til 
omregningskursen; 
(2) Fællesskabet vil fra og med samme dato få overdraget kompetencen for monetære 
spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen; 
(3) det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler 
om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger; 
(4) Italien har indgået en række aftaler med Republikken San Marino, der blandt andet 
indeholder bestemmelser om monetære spørgsmål7 
6 EFTL 139 af 11.5.1998, s. 1. 
7 Convenzione di amicizia e di buon vicinato fra San Marino e L'Italia del 31 marzo 1939, som ændret, 
Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di San Marino, 21-XII-1991; 
Convenzione in materia di rapporti finanziari e valutari tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di 
San Marino con atto aggiuntivo corredato da Processo Verbale firmato a Roma il 4 marzo 1994. 
^ 
(5) euroen erstatter den italienske lire den 1. januar 1999; 
(6) i henhold til erklæring nr. 6, der er vedhæftet slutakten til traktaten om Den 
Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af 
nuværende ordninger med Republikken San Marino, der kan blive nødvendige på 
grund af indførelsen af den fælles valuta; 
(7) de nugældende aftaler mellem Italien og Republikken San Marino skal ændres eller 
om nødvendigt erstattes hurtigst muligt under hensyn til, at traktaten overdrager 
Fællesskabet kompetencen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål; 
(8) på grund af de tætte økonomiske forbindelser mellem Republikken San Marino og 
Fællesskabet bør en aftale om pengesedler og mønter, adgang til betalingssystemer 
og euroens retlige status i Republikken San Marino indgås mellem Fællesskabet og 
Republikken San Marino; på grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien 
og Republikken San Marino bør Italien forhandle og indgå den nye aftale på 
Fællesskabets vegne; 
(9) for at tillade Republikken San Marino at bruge samme valuta som Italien, bør det 
vedtages, at Republikken San Marino bruger euroen som sin officielle valuta og gør 
eurosedler og -mønter udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og de 
medlemsstater, der har indført euroen, til lovlige betalingsmidler; 
(10) det er vigtigt, at Republikken San Marino sikrer, at Fællesskabets regler om 
pengesedler og mønter benævnt i euro gælder i Republikken San Marino; eurosedler 
og -mønter skal beskyttes fyldestgørende mod efterligning; det er vigtigt, at 
Republikken San Marino træffer alle de nødvendige forholdsregler for at bekæmpe 
falskmøntneri og samarbejde med Fællesskabet på dette område; 
(1 l)Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan foretage alle former 
for banktransaktioner med pengeinstitutter i tredjelande; Den Europæiske 
Centralbank og de nationale centralbanker kan på passende vilkår give 
pengeinstitutter i tredjelande adgang til deres betalingssystemer; aftalen mellem 
Fællesskabet og Republikken San Marino pålægger ikke Den Europæiske 
Centralbank eller nogen af de nationale centralbanker nogen forpligtelse; 
(12) Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud, og Den Europæiske Centralbank 
tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder; Italien 
forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse; 
udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske 
Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt; 
ylG 
(13) de nugældende aftaler mellem Italien og Republikken San Marino ændres eller 
erstattes om nødvendigt for at undgå uoverensstemmelser mellem sådanne aftaler og 
aftalen mellem Fællesskabet og Republikken San Marino om monetære relationer -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Italien underretter hurtigst muligt Republikken San Marino om behovet for at ændre 
nugældende ordninger for monetære spørgsmål mellem Italien og Republikken San 
Marino og tilbyder forhandlinger om en ny aftale. 
Artikel 2 
Fællesskabets holdning i forhandlingerne med Republikken San Marino om en aftale om 
nedennævnte spørgsmål skal baseres på artikel 3 til 6. 
Artikel 3 
(1) Republikken San Marino er berettiget til at bruge euroen som sin officielle valuta. 
(2) Republikken San Marino er berettiget til at give eurosedler og -mønter status som 
lovlige betalingsmidler. 
Artikel 4 
Republikken San Marino forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, 
mønter eller pengesurrogater uden Det Europæiske Fællesskabs godkendelse af 
betingelserne herfor. 
Artikels 
(1) Republikken San Marino forpligter sig til at gøre Fællesskabets regler om pengesedler 
og mønter benævnt i euro gældende i Republikken San Marino; 
(2) Republikken San Marino forpligter sig til at arbejde tæt sammen med Fællesskabet 
om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. 
A 
Artikel 6 
Pengeinstitutter i Republikken San Marino kan få adgang til det italienske nationale 
RTGS-system på de vilkår, Den Europæiske Centralbank fastsætter. 
Artikel 7 
Italien fører forhandlingerne med Republikken San Marino om ovennævnte forhold på 
Fællesskabets vegne. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud. Den Europæiske 
Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. 
Italien forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. 
Artikel 8 
Italien bemyndiges til at indgå aftalen på Fællesskabets vegne, medmindre 
Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
mener, at aftalen skal forelægges Rådet. 
Artikel 9 
Italien og Republikken San Marino sikrer, at nugældende ordninger er forenelige med 
aftalen med mellem Fællesskabet og Republikken San Marino om monetære relationer. 
Artikel 10 
Denne beslutning er rettet til Italien. 
Udfærdiget i Bruxelles, 
På Rådets vegne 
Formand 
A% 
Henstilling med henblik på rådets beslutning om Fællesskabets 
holdning til en aftale de om monetære relationer med Vatikanstaten 
BEGRUNDELSE 
Fra og med den 1. januar 1999 vil Fællesskabet få enekompetence i monetære spørgsmål 
og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen. Enhver aftale med 
tredjelande, der vedrører monetære spørgsmål eller valutakursspørgsmål, skal således 
afspejle denne kompetencefordeling. Fællesskabet skal derfor tage stilling til nugældende 
aftaler mellem de medlemsstater, der indfører euroen og tredjelande. 
Med henblik herpå forelægger Kommissionen et udkast til Rådets beslutning rettet til 
Italien, hvori den fastlægger Fællesskabets holdning i forbindelse med forhandlinger om 
en ny aftale mellem Fællesskabet og Vatikanstaten. 
I. Generelle betragtninger 
Italien har særlige monetære relationer med Vatikanstaten baseret på en monetær 
konvention8, som sikrer, at sedler og mønter udstedt i Italien er lovlige betalingsmidler i 
Vatikanstaten. Pengesedler udstedt af Banca d'Italia har ikke status af lovlige 
betalingsmidler, men de cirkulerer de facto på Vatikanstatens område. Mønter udstedt i 
Vatikanstaten i andre materialer end guld har samme form, dimensioner og 
sammensætning som mønter, der cirkulerer i Italien. De mængder, der kan udstedes af 
disse mønter, der er lovlige betalingsmidler i Vatikanstaten og i Italien, er fastsat i den 
monetære konvention. Vatikanstaten har hverken egen valuta eller centralbank. 
Pengeinstitutter i Vatikanstaten har ikke adgang til hverken Banca d'Italias 
refinansieringsfaciliteter eller det italienske RTGS-system. De er ikke underlagt de 
italienske myndigheders tilsyn. 
Den 1. januar 1999 indfører Italien euroen som sin valuta. I overensstemmelse med 
traktaten vil Det Europæiske System af Centralbanker formulere og gennemføre 
Fællesskabets monetære politik. Der skal derfor indgås en ny aftale mellem Fællesskabet 
og Vatikanstaten. 
Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e lo Stato délia Città del Vaticano 
3dicerabre 1991. A 
Udkastet til Rådets beslutning fastlægger principperne for forhandlingerne med 
Vatikanstaten. Kommissionen anbefaler, at Fællesskabet lader Vatikanstaten bruge 
euroen som sin officielle valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af 
Centralbanker og euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status 
som lovlige betalingsmidler. Desuden kan pengeinstitutter i Vatikanstaten få adgang til 
de betalingssystemer, som ESCB vil tilbyde på de vilkår, ECB fastsætter. 
Til gengæld forventes Vatikanstaten at indvilge i ikke at udstede nogen form for 
pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Fællesskabets godkendelse af 
betingelserne herfor. Endvidere forventes Vatikanstaten at gøre Fællesskabets regler om 
eurosedler og -mønter gældende i Vatikanstaten og at arbejde tæt sammen med 
Fællesskabet om forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. Det 
bekræftes, at Italien kan vælge at udstede mønter med et særligt symbol for 
Vatikanstaten. 
Udkastet til Rådets beslutning er baseret på traktatens artikel 109, stk. 3, som fastslår, at 
"såfremt Fællesskabet skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål 
vedrørende valutakursordninger med en eller flere stater eller internationale 
organisationer, fastlægger Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på 
grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB, uanset artikel 228 
arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler." 
På grund af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Vatikanstaten anbefaler 
Kommissionen, at Italien forhandler og indgår den nye aftale på Fællesskabets vegne. I 
overensstemmelse med traktatens artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet 
forhandlingerne fuldt ud. Kommissionen anbefaler, at Den Europæiske Centralbank 
tilknyttes forhandlingerne inden for sine kompetenceområder. Udkastet til aftale 
forelægges Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. Udkastet til aftale 
forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt. 
II. Bemærkninger til artiklerne 
Artikel 1 
Denne artikel er begrundet af, at aftalerne mellem Italien og Vatikanstaten i deres 
nuværende form ikke er forenelige med kompetencefordelingen i monetære spørgsmål og 
valutakursspørgsmål i henhold til traktaten. Ordningerne herom skal derfor ændres eller 
erstattes hurtigst muligt. Italien anmodes om at meddele Vatikanstaten, at aftalerne må 
ændres så hurtigt, som de nugældende aftaler tillader. 
Artikel 2 
Artikel 2 fastslår, at de principper, der er fastsat i artikel 3 til 6, skal danne grundlag for 
den holdning, Italien indtager på Fællesskabets vegne under forhandlingerne med 
Vatikanstaten om en aftale om monetære spørgsmål. 
10 
Artikel 3 
Artikel 3 fastslår, at Fællesskabet kan lade Vatikanstaten bruge euroen som sin officielle 
valuta og give eurosedler udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og 
euromønter udstedt af de medlemsstater, der har indført euroen, status som lovlige 
betalingsmidler. Derved sikrer man, at Vatikanstaten og Italien fortsat kan have fælles 
valuta, altså euroen, og at pengesedler og mønter, som er lovlige betalingsmidler i Italien, 
får samme status i Vatikanstaten. 
Artikel 4 
I henhold til artikel 4 forventes Vatikanstaten at indvilge i ikke at udstede nogen form for 
pengesedler, mønter eller pengesurrogater, medmindre aftalen udtrykkelig omhandler 
udstedelse. Dette gælder ikke kun pengesedler, mønter eller pengesurrogater benævnt i 
euro, men alle former for pengesedler, mønter og pengesurrogater uanset møntsorten. 
Artikel 5 
Formålet med stk. 1 er at sikre, at Fællesskabets regler om eurosedler og -mønter, f.eks. i 
forbindelse med ophavsret, udveksling af beskadigede pengesedler og gengivelse af 
pengesedler og mønter, overholdes i Vatikanstaten. 
Stk. 2 fastslår, at Vatikanstaten forventes at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om at 
beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri. Det indebærer blandt andet 
udveksling af tekniske og statistiske oplysninger om forfalskede pengesedler og mønter 
og udveksling af praktiske og strategiske oplysninger mellem de kompetente 
myndigheder. Vatikanstaten forventes at sørge for passende sanktioner mod forfalskning 
af eurosedler og -mønter. 
Artikel 6 
I henhold til artikel 6 kan Fællesskabet give pengeinstitutter i Vatikanstaten adgang til 
det italienske nationale RTGS-system9 på vilkår, som fastsættes af Den Europæiske 
Centralbank. Denne bestemmelse er ikke tænkt som en forpligtelse for ESCB til at give 
adgang til ESCB's betalingssystemer. Denne adgang til det italienske nationale RTGS-
system kan kun gives med ECB's samtykke og på vilkår fastsat af ECB. 
Artikel 7 og 8 
I henhold til artikel 7 og 8 skal Italien forhandle med Vatikanstaten og indgå aftalen på 
Fællesskabets vegne. Rådet benytter derved sin kompetence til at fastlægge passende 
arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og 
spørgsmål vedrørende valutakursordninger. I overensstemmelse med traktatens 
artikel 109, stk. 3, vil Kommissionen blive tilknyttet forhandlingerne fuldt ud. 
Da de fleste aspekter af denne aftale er relevante for Den Europæiske Centralbank, 
tilknyttes Den Europæiske Centralbank forhandlingerne fuldt ud inden for sine 
kompetenceområder. 
Real-Time Gross Settlement System. u 
Inden aftalen indgås, forelægger Italien udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg til udtalelse. Hvis Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, som er 
tilknyttet forhandlingerne fuldt ud, eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder, at 
aftalen skal forelægges Rådet, må indgåelsen af aftalen afvente Rådets afgørelse, jf. 
traktatens artikel 109, stk. 3. 
Artikel 9 
Artikel 9 er begrundet af kravet om, at enhver nugældende bilateral aftale mellem Italien 
og Vatikanstaten skal være forenelig ikke blot med kompetencefordelingen i monetære 
spørgsmål og valutakursspørgsmål i henhold til traktaten, men også med den nye aftale 
mellem Fællesskabet og Vatikanstaten om monetære relationer. 
Artikel 10 
Denne artikel fastslår, at beslutningen er rettet til Italien. Den vil træde i kraft, så snart 
der er givet meddelelse om den til Italien. 
Il 
Henstilling med henblik på rådets beslutning [ ] af... om Fællesskabets 
holdning til en aftale om de monetære relationer med Vatikanstaten 
98/ .0367(CNB) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 109, stk. 3, 
under henvisning til henstilling fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og ud fra følgende 
betragtninger: 
(1) I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 199810 erstatter euroen fra 
og med den 1. januar 1999 valutaen i hver af de deltagende medlemsstater til 
omregningskursen; 
(2) Fællesskabet vil fra og med samme dato få overdraget kompetencen for monetære 
spørgsmål og valutakursspørgsmål i de medlemsstater, der indfører euroen; 
(3) det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler 
om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger; 
(4) Italien har indgået en aftale med Vatikanstaten, der blandt andet indeholder 
bestemmelser om monetære spørgsmål11 
(5) euroen erstatter den italienske lire den 1. januar 1999; 
10 EFT L 139 af 11.5.1998, s. 1. 
11 Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e lo Stato délia Città del Vaticano il 
3dicembre 1991. 
l± 
(6) i henhold til erklæring nr. 6, der er vedhæftet slutakten til traktaten om Den 
Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af 
nuværende ordninger med Vatikanstaten, der kan blive nødvendige på grund af 
indførelsen af den fælles valuta; 
(7) de nugældende aftaler mellem Italien og Vatikanstaten skal ændres eller om 
nødvendigt erstattes hurtigst muligt under hensyn til, at traktaten overdrager 
Fællesskabet kompetencen i monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål; denne 
aftale skal derfor ændres eller om nødvendigt erstattes hurtigst muligt; 
(8) på grund af de tætte økonomiske forbindelser mellem Vatikanstaten og Fællesskabet 
bør en aftale om pengesedler og mønter, adgang til betalingssystemer og euroens 
retlige status i Vatikanstaten indgås mellem Fællesskabet og Vatikanstaten; på grund 
af de nære historiske forbindelser mellem Italien og Vatikanstaten bør Italien 
forhandle og indgå den nye aftale på Fællesskabets vegne; 
(9) for at tillade Vatikanstaten at bruge samme valuta som Italien, bør det vedtages, at 
Vatikanstaten bruger euroen som sin officielle valuta og gør eurosedler og -mønter 
udstedt af Det Europæiske System af Centralbanker og de medlemsstater, der har 
indført euroen, til lovlige betalingsmidler; 
(10) det er vigtigt, at Vatikanstaten sikrer, at Fællesskabets regler om pengesedler og 
mønter benævnt i euro gælder i Vatikanstaten; eurosedler og -mønter skal beskyttes 
fyldestgørende mod efterligning; det er vigtigt, at Vatikanstaten træffer alle de 
nødvendige forholdsregler for at bekæmpe falskmøntneri og samarbejde med 
Fællesskabet på dette område; 
(11) Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan foretage alle former 
for banktransaktioner med pengeinstitutter i tredjelande; Den Europæiske 
Centralbank og de nationale centralbanker kan på passende vilkår give 
pengeinstitutter i tredjelande adgang til deres betalingssystemer; aftalen mellem 
Fællesskabet og Vatikanstaten pålægger ikke Den Europæiske Centralbank eller 
nogen af de nationale centralbanker nogen forpligtelse; 
(12) Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud, og Den Europæiske Centralbank 
tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder; Italien 
forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse; 
udkastet til aftale forelægges Rådet, hvis Kommissionen, Den Europæiske 
Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg finder det nødvendigt; 
l\ 
(13)den nugældende aftale mellem Italien og Vatikanstaten ændres eller erstattes om 
nødvendigt for at undgå uoverensstemmelser mellem sådanne aftaler og aftalen 
mellem Fællesskabet og Vatikanstaten om monetære relationer -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Italien underretter hurtigst muligt Vatikanstaten om behovet for at ændre den nugældende 
aftale mellem Italien og Vatikanstaten om monetære spørgsmål og tilbyder forhandlinger 
om en ny aftale. 
Artikel 2 
Fællesskabets holdning i forhandlingerne med Vatikanstaten om en aftale om 
nedennævnte spørgsmål skal baseres på artikel 3 til 6. 
Artikel 3 
(1 ) Vatikanstaten er berettiget til at bruge euroen som sin officielle valuta. 
(2) Vatikanstaten er berettiget til at give eurosedler og -mønter status som lovlige 
betalingsmidler. 
Artikel 4 
Vatikanstaten forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller 
pengesurrogater uden Det Europæiske Fællesskabs godkendelse af betingelserne herfor. 
Artikel 5 
(1) Vatikanstaten forpligter sig til at gøre Fællesskabets regler om pengesedler og mønter 
benævnt i euro gældende i Vatikanstaten; 
(2) Vatikanstaten forpligter sig til at arbejde tæt sammen med Fællesskabet om 
forholdsregler mod forfalskning af eurosedler og -mønter. 
i< 
Artikel 6 
Pengeinstitutter i Vatikanstaten kan få adgang til det italienske nationale RTGS-systcm 
på de vilkår, Den Europæiske Centralbank fastsætter. 
Artikel 7 
Italien fører forhandlingerne med Vatikanstaten om ovennævnte forhold på Fællesskabets 
vegne. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne fuldt ud. Den Europæiske Centralbank 
tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sine kompetenceområder. Italien forelægger 
udkastet til aftale for Det Økonomiske og Sociale Udvalg til udtalelse. 
Artikel 8 
Italien bemyndiges til at indgå aftalen på Fællesskabets vegne, medmindre 
Kommissionen, Den Europæiske Centralbank eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
mener, at aftalen skal forelægges Rådet. 
Artikel 9 
Italien og Vatikanstaten sikrer, at alle nugældende aftaler er forenelige med aftalen med 
mellem Fællesskabet og Vatikanstaten om monetære relationer. 
Artikel 10 
Denne beslutning er rettet til Italien. 
Udfærdiget i Bruxelles, 
På Rådets vegne 
Formand 
*6 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 789 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 10 11 06 
Katalognummer : CB-CO-98-789-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
Vr.