Udtalelse om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Sydafrika (96/C 82/10)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 30. marts 1995 i henhold til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at fremsætte udtalelse om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Sydafrika.

Det forberedende arbejde henvistes til Sektionen for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Albert Schunk til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. november 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 331. plenarforsamling af 20. og 21. december 1995, mødet den 20. december 1995, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Det nuværende grundlag for samarbejdet mellem Den Europæiske Union og Den Sydafrikanske Republik er en interimsaftale indgået i oktober 1994. På det tidspunkt blev Sydafrika også omfattet af den reviderede generelle præferenceordning (GSP). Efter den officielle afskaffelse af apartheidsystemet i Sydafrika og ophævelsen af alle sanktioner besluttede Den Europæiske Union at videreudvikle forbindelserne med Sydafrika på basis af en helt ny traktatmæssig struktur. En sådan aftale skulle kunne bidrage til at integrere Sydafrika i resten af det sydlige Afrika, til at sikre freden og øge tilliden i området.

Det kan samtidig konstateres, at nogle medlemsstater siden det første almindelige og frie valg den 1. april 1994 har vist øget engagement i udviklingssamarbejdet. I betragtning af den vanskelige opgave, som den sydafrikanske regering står over for, er disse bidrag af afgørende betydning.

1.2. Med denne udtalelse opfordrer Det Økonomiske og Sociale Udvalg til, at man hurtigst muligt forhandler sig frem til en protokol til Lomé-konventionen og til en bilateral handels- og samarbejdsaftale.

Den Europæiske Union bør støtte Sydafrikas bestræbelser på at overvinde følgerne af årtiers diskriminering. ØSU anbefaler, at den sædvanlige klausul om demokrati og menneskerettigheder indgår i den fremtidige aftale, og anser det for vigtigt, at begrebet »god forvaltningspraksis« (good governance) føjes til bestemmelsen. Det demokratiske Sydafrika bør fra første færd sikre, at de institutionelle og lovgivningsmæssige forudsætninger for en gennemsigtig og kontrolleret finansforvaltning er til stede. EU vil kunne bidrage hertil. EU vil kunne øge sin troværdighed væsentligt ved at arbejde for afskaffelsen af regler og metoder i medlemsstaterne, som tolererer og fremmer korruption.

Blandt den sydafrikanske regerings mest påtrængende opgaver er en omfattende genopretning af konkurrenceevnen og en forbedring af konsensusmulighederne i et samfund, som er dybt splittet mellem »den første« og »den tredje« verden. I forbindelse hermed må der tages fat på alle grundlæggende spørgsmål om sameksistens og centrale spørgsmål om »det nye Sydafrikas« fremtidige politik.

1.3. ØSU vil søge at indlede en intensiv og omfattende dialog med sin modpart, NEDLAC (det nationale råd for økonomisk udvikling og beskæftigelse) med henblik på at støtte den sydafrikanske regerings bestræbelser på at opnå udvikling, sikkerhed og fred inden for landets grænser og i hele det sydlige Afrika.

Der findes mangfoldige historiske og kulturelle bånd mellem Europa og Sydafrika. Bekæmpelse af racisme og diskrimination mod kvinder og mindretal er et fælles anliggende. Europa kan med sin sociale og økologiske udviklingsmodel bidrage til udviklingen af et multikulturelt samfund baseret på en fælles identitet samt på demokrati og tolerance. Et fælles engagement til fordel for økologiske og sociale bestemmelser og disses vedtagelse vil være en modig tillidserklæring til Sydafrikas og det sydlige Afrikas fremtid og en afvisning af den demoraliserende tese om »det tabte kontinent«.

2. De hidtidige forbindelser mellem EU og Sydafrika (samt de bilaterale forbindelser mellem Sydafrika og de enkelte medlemslande)

2.1. Perioden frem til april 1994

I årtier førte EF en streng sanktionspolitik over for Sydafrika som protest mod apartheidstyret. Som reaktion på racediskriminationen indførte EF i 1977 en adfærdskodeks for de EF-virksomheder, der opererede i Sydafrika. Desuden støttede EF nabolandenes forsøg på at mindske deres afhængighed af Sydafrika. Dette førte til oprettelsen af Southern African Development Community (SADC) i 1980.

Da Sydafrika i 1985 erklærede undtagelsestilstand, reagerede EF's udenrigsministre med en politik, der bestod af både restriktive og positive foranstaltninger.

2.1.1. Den sydafrikanske regering kom under økonomisk, diplomatisk og moralsk pres: alt militært, kulturelt, sportsligt og økonomisk samarbejde blev indstillet. I 1986 blev der indført investeringsforbud, og det var ikke længere tilladt at importere jern- og stålprodukter samt guldmønter. Disse forholdsregler blev ophævet i foråret 1992 som følge af de politiske reformer.

2.1.2. Samtidig indgik EU i 1985 en aftale med Sydafrikas kirkelige ledere om et særligt program til fordel for apartheidsystemets ofre. Der blev ydet genopretningsstøtte i form af uddannelsestiltag, humanitær og social hjælp samt retshjælp.

Dette særlige program repræsenterede det største udviklingsinitiativ, som EF nogensinde havde vedtaget for et enkelt land. Det var især enestående derved, at samtlige støttemidler blev forvaltet via ikke-statslige organisationer. Mellem 1986 og oktober 1991 stillede EF 130,7 millioner ECU til rådighed for 402 projekter. Forvaltningsselskabet Kagiso, kirkerne og fagforeningerne samlede disse midler og kanaliserede dem videre.

Programmet blev tilpasset de politiske og økonomiske forandringer, der fandt sted. I februar 1991 åbnede Den Europæiske Union et koordinationskontor i Pretoria med henblik på at effektivisere samarbejdet med de traditionelle partnere og øge initiativerne.

2.2. Perioden efter april 1994

Med den officielle ophævelse af apartheidsystemet i Sydafrika var vejen banet for et traktatmæssigt grundlag for de fremtidige forbindelser med Sydafrika. Allerede i overgangsfasen fra 1990 til valgene i 1994 var der blevet ført sonderende drøftelser.

2.2.1. Den 19. april 1994 erklærede Den Europæiske Union sig rede til at indgå samarbejde med Sydafrika. Den første fælles konference mellem EU's og det sydlige Afrikas udenrigsministre den 6. og 7. september 1994 åbnede mulighed for en omfattende dialog og øget økonomisk samarbejde efter Sydafrikas indtræden i SADC, den regionale samarbejdsorganisation. Samtidig blev der nedsat en fælles arbejdsgruppe.

2.2.2. I oktober 1994 undertegnede de to parter en interimsaftale med den erklærede hensigt »at styrke de gensidige forbindelser med henblik på en i social og økonomisk henseende harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling«.

Indtil august 1994 fandt mestbegunstigelsesklausulen anvendelse på Sydafrikas handel med EU. Kun en meget beskeden del af den sydafrikanske eksport høstede imidlertid fordel heraf. Områder af særlig betydning for Sydafrika, f.eks. landbrugsprodukter, var selv efter ikrafttrædelsen af den nye generelle præferenceordning underlagt restriktioner eller importtold. Dette har fået Sydafrika til at klage over de facto »diskrimination« mod dets vigtigste eksportprodukter til fordel for produkter fra visse AVS-lande med et højere HDI (human development index).

Den 5. juli 1995 besluttede EU at indrømme Sydafrika adgang til visse præferencer på landbrugsområdet - den mest følsomme sektor i de kommende forhandlinger - (GSP for 66 % af de berørte landbrugsprodukter, men uden toldfri markedsadgang). Kun 25 % af alle landbrugsprodukter var imidlertid omfattet. Den 23. oktober 1995 besluttede Rådet at udvide dette til 59 %.

2.2.3. I oktober 1994 anbefalede Den Paritetiske AVS/EU-Forsamling på sin plenarforsamling utvetydigt at lade Sydafrika være omfattet af Lomé-konventionen og give landet adgang til Den Europæiske Unions markeder på gunstige vilkår.

2.2.4. I fremtiden vil EU koordinere planlægningen af regionale udviklingsprogrammer og -projekter i det sydlige Afrika. Inden- og udenlandske investeringer i områdets produktive sektorer, navnlig i forarbejdnings- og fremstillingsindustrien, bør fremmes, og der bør tilstræbes et langsigtet, tættere økonomisk samarbejde, især med små og mellemstore virksomheder.

Den støtte, der tidligere blev ydet til Sydafrikas ikke-statslige organisationer i forbindelse med EU's positive foranstaltninger, fortsættes og bringes ind under de bilaterale forbindelser med den sydafrikanske regering. EU vil styrke samarbejdet med ikke-statslige organisationer yderligere og inddrage disse i alle programmer, der finansieres via det europæiske genopbygnings- og udviklingsprogram. Principielt bør der også åbnes mulighed for at stille projektmidler direkte til rådighed for anerkendte NGO'er.

Med sit nye europæiske genopbygnings- og udviklingsprogram i Sydafrika agter Kommissionen at yde direkte hjælp. Via denne særlige fond skal der i perioden 1995-1999 ydes et årligt beløb på 125 millioner ECU. Hovedvægten vil blive lagt på uddannelse, sundhedsvæsen og fremme af demokratiske institutioner på lokalt plan. En stor del af projekterne for 1995 er allerede godkendt. Disse projekter er rettet mod akutte basale behov og mod fremme af SMV-sektoren.

2.2.5. Ud over den finansielle bistand, der ydes Sydafrika via Det Europæiske Genopbygnings- og Udviklingsprogram vedtog Rådet den 1. juni 1995 en toårig EF-garanti på 300 millioner ECU for lån ydet af Den Europæiske Investeringsbank (EIB).

3. Europa-Kommissionens mandat

Siden valget af Nelson Mandela til Sydafrikas præsident har EU kun ydet den nye enhedsregering fragmentarisk støtte (se punkt 2). I slutningen af marts 1995 forelagde Kommissionen et forslag til en fælles traktatmæssig ramme for medlemsstaterne med henblik på at give samarbejdet med Sydafrika et langsigtet perspektiv og grundlag. Ministerrådets mandat, under Frankrigs formandskab, blev givet den 19. juni 1995. Forhandlingerne indledtes officielt den 30. juni 1995, efter at den sydafrikanske vicepræsident, MBEKI, havde godkendt Kommissionens tostrengede strategi (den såkaldte »twin-track-approach«).

3.1. Generelle målsætninger

Kommissionens tostrengede strategi tager hensyn til den helt specielle udvikling, der har fundet sted i Sydafrika i den seneste tid. For det første vil der blive forhandlet om en eventuel betinget tiltrædelse af Lomé-konventionen.

Kommissionen bekræfter herved sine intentioner om at støtte Sydafrika i den nuværende overgangsperiode ved at fremme den økonomiske og sociale konsolidering. Fattigdomsbekæmpelsen og styrkelsen af demokratiseringsprocessen vil blive prioriteret højest. Grundlaget herfor er anerkendelse af demokratiske principper og respekt for menneskerettighederne i overensstemmelse med De Forenede Nationers menneskerettighedserklæring.

For det andet vil der blive forhandlet om en bilateral handels- og samarbejdsaftale med det formål at skabe en frihandelszone gennem en progressiv liberalisering af handelen. Kommissionen afviser en ikke-gensidig handel med Sydafrika (som den, der foregår med andre afrikanske stater).

EU agter bl.a. også at give egne produkter øget adgang til det sydafrikanske marked. Sydafrika er allerede en attraktiv handelspartner for europæiske producenter af industrivarer og forbrugsgoder (Sydafrikas bilaterale handelsbalanceunderskud for industriprodukter beløb sig i 1994 til ca. 3 milliarder ECU - Sydafrikas guldeksport ikke medregnet).

Samarbejdet med de forskellige stater i det sydlige Afrika skal udbygges samtidigt. Sydafrikas nye status skal fremme den økonomiske og sociale udvikling i dette område, som er præget af store spændinger.

3.2. Mandatets varighed og struktur

Ovennævnte tostrengede strategi har aldrig tidligere været fulgt i forbindelse med partnerskaber mellem EU og tredjelande. To andre muligheder blev overvejet og forkastet: gensidig mestbegunstigelsesstatus (»Most Favoured Nation« - MFN) ville ikke have ændret status quo i Sydafrika. Den generelle præferenceordning (GSP), som allerede finder anvendelse (skønt kun delvist) lever stadig ikke op til de to parters forventninger.

Protokollen (»first track«) ville udgøre en integrerende del af Lomé IV-konventionen og ville således være underlagt dennes gyldighedsperiode og vilkår.

Denne associeringsaftale med 70 stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-staterne) gælder i 10 år, fra den 1. marts 1990 til den 29. februar 2000. Den giver fri adgang til det europæiske marked for alle industriprodukter fra disse lande.

Den bilaterale aftale (»second track«) har en løbetid på fem år og kan genforhandles hvert år. EU har angivet at ville forpligte sig til en periode på 10-15 år.

De hidtidige forhandlingsdirektiver er struktureret på følgende måde:

3.2.1. Protokol til Lomé IV

Protokollen beskriver betingelserne for Sydafrikas adgang til Lomé IV. Forhandlingernes resultat afhænger navnlig af konsultationerne med AVS-staterne, dvs. af EU-AVS-Ministerrådets beslutning.

Der er mange lighedspunkter mellem Sydafrikas og AVS-landenes økonomi. Med henvisning til den sydafrikanske økonomis styrke og potentiale vil Kommissionens imidlertid udelukke visse kapitler og artikler i anden fase af den nuværende Lomé-konvention:

- Kapitlet om den almindelige samhandelsordning (artikel 167-185)

- Kapitlet om STABEX (artikel 186-212)

- Kapitlet om SYSMIN (artikel 214-219)

- Artiklerne om strukturtilpasningsstøtte (artikel 239-250)

- Protokol nr. 5 (bananer)

- Protokol nr. 6 (rom)

- Protokol nr. 7 (okse- og kalvekød)

- Protokol nr. 8 (sukker)

- Protokol nr. 9 (produkter, der henhører under Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab).

Med undtagelse af handelsbestemmelserne stemmer dette også overens med de forestillinger, man har gjort sig i Sydafrika. Herudover sikres det i de almindelige bestemmelser, at enhver finansiel bistand skal komme direkte fra EU-budgettet og ikke fra udviklingsfonden for AVS-lande. Den eneste undtagelse herfra er flygtningehjælp (artikel 255-257). Sydafrika havde udelukket muligheden for adgang til AVS-støttemidler og først og fremmest krævet at blive omfattet af handelsbestemmelserne.

En særskilt artikel om Sydafrikas betingede tiltrædelse af Lomé-konventionen er i mellemtiden (juni 1995) blevet indføjet. Hvis nye aftaler mellem EU og AVS-landene kommer på tale, skal der tages hensyn til Sydafrikas nye situation.

3.2.2. Bilateral handels- og samarbejdsaftale

3.2.2.1. Den bilaterale aftale regulerer de aspekter af forbindelserne mellem EU og Sydafrika, som ikke er dækket af protokollen. Kommissionen sigter mod en gensidig »asymmetrisk frihandelsaftale«: i den første fase skal Pretoria have lettere adgang til EU-markederne.

3.2.2.2. En regelmæssig dialog på ministerielt eller andet plan skal muliggøre en tilnærmelse mellem aftaleparterne. For at sikre varig stabilitet og fred i det sydlige Afrika, bør alle SADC-lande (»Southern African Development Community«) deltage i denne dialog, som tager sigte på:

- at støtte demokratiet og retstilstanden,

- at sørge for overholdelse af menneskerettighederne, at fremme den sociale retfærdighed,

- at skabe de nødvendige betingelser for at afskaffe fattigdom, racediskrimination samt politisk, religiøs og kulturel forskelsbehandling.

Forhandlingerne om handel og samarbejde skal først og fremmest dreje sig om:

- spørgsmål vedrørende det handelsmæssige og økonomiske samarbejde,

- samarbejde om industrielle aktiviteter og tjenesteydelser,

- investeringer (beskyttelse og fremme heraf),

- udviklingssamarbejde.

Et overvågningsudvalg kontrollerer, at aftalen gennemføres. Andre centrale aspekter er:

- videnskab og forskning,

- udbyggelse af kommunikations- og informationsstrukturer samt datanetværk (informationssamfundet),

- øget engagement på uddannelses- og sundhedsområdet,

- særlige miljøhensyn samt

- institutionelle aftaler.

I lighed med andre handelsaftaler mellem EU og tredjelande er følgende aktionsområder også opført, men er ikke specificeret nærmere:

Oprindelse, told, konkurrencepolitik, joint ventures, jobskabelse, virksomhedsrådgivning, regionaludvikling, samarbejde og integration, telekommunikation, energi, transport, turisme, landbrug, fiskeri, finansielle tjenesteydelser, intellektuel, industriel og kommerciel ejendomsret, videnskab og forskning, kulturelle kontakter, bekæmpelse af pengehvidvaskning og narkotikahandel.

Mandatet vil blive præciseret nærmere i særdirektiver, som vil blive vedtaget, efterhånden som forhandlingerne skrider frem.

3.2.2.3. Den 23. oktober vedtog Kommissionen udkastet til et supplerende direktiv om en handels- og samarbejdsaftale, som konkretiserer den af Rådet foreslåede gradvise og gensidige liberalisering af handelen. Dertil hører også forslag til bestemmelser vedrørende oprindelsesklausuler, handel med tjenesteydelser og frie kapitalbevægelser.

Fra EU's side lægges der vægt på WTO-bestemmelserne og på, at der tages hensyn til følsomme interesser og produkter.

Den sydafrikanske regering var i første omgang ikke indstillet på nogen frihandelsaftale, men ændrede mening efter de bilaterale forhandlinger i september. Den erklærede sig rede til straks at indlede forhandlinger om en frihandelsaftale under den forudsætning, at »intet er aftalt, før alt er aftalt«. Den venter også et forslag fra Kommissionen, som både tager hensyn til de netop påbegyndte foranstaltninger til handelsliberalisering og økonomisk omstrukturering og er foreneligt med den løbende omstrukturering i SACU-landene og med den regionale integration i det sydlige Afrika.

I henhold til WTO-bestemmelserne skal mindst 90 % af den samlede handel være omfattet efter en overgangsperiode på 10 år. Kun i særlige begrundede tilfælde kan overgangsprocessen forlænges til 12 år.

Efter 5 år skal situationen gennemgås på ny, navnlig hvad angår følsomme produkter, som ved aftalens begyndelse var undtaget fra bestemmelserne om afskaffelse af told.

Forløbet er asymmetrisk og giver pusterum til omstruktureringer på begge sider.

Hvad angår de enkelte stadier, vil der kun blive foretaget procentvise mængdeangivelser og ikke angivet produktspecifikationer. Bortset fra nogle såkaldte følsomme områder, hvor det i dag ikke skønnes muligt at fjerne tolden helt - heller ikke efter udløbet af overgangsperioden, vil der blive opereret med cirkastørrelser.

4. Regional kompatibilitet i det sydlige Afrika

4.1. For EU har Sydafrika en nøglestilling, ikke kun i det sydlige Afrika, men på hele kontinentet. Demokratiseringen af Sydafrika giver gode muligheder for vækst, stabilitet og sikkerhed i hele området, f.eks. også i Angola og Mozambique. Siden forhandlingerne blev indledt, har det været den sydafrikanske regerings erklærede mål at fremme den økonomiske integration i området og inddrage hele det sydlige Afrika i sin opbygningsfase.

4.1.1. Sydafrika blev i august 1994 medlem af »South African Development Community« (SADC), som nu tæller over 12 lande. Som besluttet på SADC-ministerrådsmødet i februar 1995 overtager Sydafrika ansvaret for koordineringen af SADC's finans- og investeringssektor. Sydafrika spiller en afgørende rolle i udformningen af en handels- og integrationsaftale.

4.1.2. Sydafrika gør også en indsats for den regionale industrielle udvikling i »South African Customs Union« (SACU) - Sydafrika, Namibia, Botswana, Lesotho og Swaziland. Ifølge den sydafrikanske regering er der allerede ved at blive oprettet netværk. Der bliver nu udviklet en fælles industripolitisk strategi, hvori også SADC på et senere tidspunkt vil blive inddraget.

EU er rede til at give handelsprodukterne fra dette regionale samarbejdsområde adgang til EU-markedet under særlig gunstige vilkår. Dette vil også imødegå SACU-toldunionens bekymringer om at egne handelsfordele ville blive tabt til Sydafrika, hvis der oprettes en frihandelszone.

4.2. Verdenshandelsorganisationen (WTO) har anerkendt AVS-landenes særstilling. Alle SACU- og SADC-stater har fordel af denne frie bevægelighed.

En hensigtsmæssig indplacering af Sydafrika i Lomé-konventionens struktur kræver, at der tages hensyn til bestemmelserne for WTO, som blev grundlagt den 1. januar 1995. For at sikre kompatibilitet mellem enkeltinteresser og af hensyn til aftalernes antagelighed bør disse ikke stride imod WTO-aftalerne. Sydafrika og EU presser som WTO-medlemmer selv på for at få Uruguay-rundens resultater omsat til virkelighed.

4.3. Lomé-konventionen omfatter bestemmelser, som sætter Sydafrika i stand til at stimulere den industrielle udvikling i det sydlige Afrika (f.eks. bestemmelser vedrørende kumulativ oprindelse). Hvis adgangen til EU-markedet for Sydafrikas industri- og landbrugseksport blev forbedret, skulle Sydafrika selv kunne tilbyde bedre præferencevilkår til produkter fra de øvrige lande i det sydlige Afrika.

4.4. De intensive forhandlinger, som den sydafrikanske regering fører med EU, har undertiden givet anledning til beskyldninger i Sydafrika om, at landet er »eurocentreret«. Ifølge disse kritiske røster bør Sydafrika i stedet fokusere på andre afrikanske lande og på den sydlige halvkugle. Sydafrika er nødt til at tilkæmpe sig en plads på verdensmarkedet, og står derfor tilsyneladende over for et afgørende valg: bør det indgå handelsaftaler, fortrinsvis langfristede, med den industrialiserede verden, eller i højere grad koncentrere sig om de hurtigtvoksende markeder i Asien og Latinamerika? De facto er Sydafrika allerede trængt ind på disse markeder.

5. ØSU's udtalelse

5.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg bifalder Rådets beslutning af 19. juni 1995 om at indlede forhandlinger om en langsigtet ramme for forbindelserne mellem EU og Sydafrika. Også Sydafrikas principielle tilslutning hertil hilses velkommen.

5.2. ØSU er klar over, at det har været nødvendigt at gøre forhandlingsmandatet både komplekst og relativt åbent for på en fleksibel måde at kunne tilgodese den politiske og økonomiske beslutningsproces i Sydafrika, EU's forskellige interesser over for SACU, SADC, AVS-landene og inden for WTO.

5.3. ØSU støtter ligeledes Sydafrikas ønsker ud fra følgende betragtninger:

- EU har givet løfte om fuld støtte til demokratiseringen, sikringen af menneskerettigheder, den økonomiske og sociale genopbygning og fattigdomsbekæmpelsen.

- Langt størstedelen af det tvedelte sydafrikanske samfund er offer for racediskrimination og lever under vilkår, som er karakteristiske for Den Tredje Verden.

- Med reformerne er der opstået store forventninger om demokratisering og en bedre forsyning med de vigtigste fornødenheder.

- Det socioøkonomiske grundlag for det »politiske mirakel« er endnu meget svagt.

- Sydafrika er på kort og mellemlang sigt afhængig af et hurtigt, vidtgående og konstruktivt engagement.

5.4. ØSU deler ikke den udbredte opfattelse, at en frihandelsaftale i betragtning af de forskellige udgangspunkter m.h.t. told og subventioner og på grund af Sydafrikas særlige forpligtelser i forbindelse med Uruguay-runden kun vil tjene EU's interesser. I overgangsperioden må man gennem en passende asymmetri sikre en interesseudligning. Endelig vil en frihandelsaftale gavne begge parter, selv om der aldrig kan sikres en fuldstændig udligning af chancer og fordele.

Det er imidlertid værd at bemærke, at de toldpligtige landbrugsprodukter, også efter at begge parter har opfyldt deres forpligtelser inden for rammerne af Uruguay-runden, tegner sig for en næsten lige så stor procentdel af den samlede import som de toldpligtige ikke-landbrugsprodukter (1999 uden frihandelsaftale: 83 % toldfri; 8 % toldpligtige landbrugsprodukter; 9 % toldpligtige ikke-landbrugsprodukter).

ØSU har tillid til, at Kommissionen vil arbejde for, at den seneste overgangsfase med nærmest fragmentarisk støtte afsluttes snarest muligt. Den historisk betingede handelspolitiske forfordeling af Sydafrika i forhold til sammenlignelige tredjelande må hurtigst muligt bringes til ende.

Det fremtidige samarbejde må dels opfylde de særlige moralske og politiske forpligtelser, som EU på kort og mellemlang sigt har over for Sydafrika, og dels fremme de interesser, som EU og Sydafrika på mellemlang og lang sigt deler som ligeberettigede parter.

5.5. ØSU hilser det velkommen, at der i anledning af midtvejsrevisionen af Lomé-konventionen og i overensstemmelse med mandatet blev indføjet en særlig bestemmelse i konventionen om Sydafrikas tiltrædelse for at undgå en tidkrævende ratificeringsproces. ØSU bifalder ligeledes, at Lomé-konventionens bestemmelser om kumulativ oprindelse foreløbig også finder anvendelse på Sydafrika, men kræver, at der hurtigst muligt gives afkald på dette ad hoc-forbehold. ØSU konstaterer med tilfredshed, at sydafrikanske virksomheder kan deltage i udbud på EU-finansierede projekter. AVS-virksomheder bør have samme rettigheder ved udbud i Sydafrika.

5.6. ØSU anmoder Kommissionen om at yde sit til, at forhandlingerne kan forløbe smidigt. (Sær-)direktiver, som endnu resterer, bør vedtages snarest muligt, og allerede opnåede indrømmelser i form af forbedret markedsadgang for sydafrikanske produkter bør realiseres inden ratificeringen af en rammeaftale.

5.7. Debatten om fuld handelspolitisk adgang for Sydafrika til Lomé IV bør nu afsluttes. Sydafrika må satse på sine muligheder for at skabe tillid blandt investorer.

5.8. Den sydafrikanske regering er på en overbevisende måde begyndt at vende tilbage til en verdensøkonomi i hastig forandring og præget af skarp konkurrence - og som ikke tager specielle hensyn p.g.a. særlige nationalhistoriske byrder. Sydafrika er dermed allerede gået ud over sine GATT-forpligtelser.

5.9. Et langsigtet samarbejde med EU kunne sikre, at Sydafrika slutter sig til verdensøkonomien med særlig social og økologisk omtanke. Det er tvingende nødvendigt at fremme den sydafrikanske eksport, og ØSU opfordrer til, at alle Sydafrikas landbrugsprodukter straks og i omfattende grad inddrages i den generelle præferenceordning (GSP) som et vigtigt skridt i denne retning, idet Sydafrikas eksport allerede delvis har adgang til GSP med uindskrænket adgang for industriprodukterne.

ØSU støtter planerne om at indgå en bilateral frihandelsaftale med den nødvendige asymmetri i overgangsfasen. Hvad angår landbrugsprodukter, må der tages hensyn til den fælles landbrugspolitik. Vanskelighederne i forbindelse med landbrugshandelen skulle blive mindsket, efterhånden som Uruguay-rundens reduktioner i landbrugsstøtten gennemføres. Man har forpligtet sig til at nedsætte støtten yderligere under den næste forhandlingsrunde.

5.10. Moderniseringen af den bestående økonomiske og udenrigsøkonomiske struktur i Sydafrika, specielt forarbejdningsindustriens indførelse af mere effektive og produktive metoder, vil inden for nogle sektorer kræve længere overgangsfaser, efterhånden som tolden afskaffes som et skridt på vejen mod en frihandelsaftale. En gradvis udvikling af den gensidige handel må derfor ledsages af asymmetriske EU-ydelser for at opfylde det fælles mål i interimsaftalen om at »fremme en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling«.

5.11. Sydafrikas behov, navnlig på kort- og mellemlang sigt, for import af kapitalgoder kan medføre uligevægt på betalingsbalancen, hvis det ikke udlignes af en tilsvarende stigning i eksporten, og på mellemlang sigt af en produktion af importerstatningsvarer. Den stærke afhængighed af eksporten af mineraler til EU må derfor gradvis afhjælpes gennem diversificering, så der i stigende grad eksporteres landbrugsprodukter og arbejdskraftintensive produkter. Under forudsætning af, at der tages hensyn til EU-medlemsstaternes interesser inden for sårbare sektorer, går ØSU ind for, at Sydafrika på kort sigt indrømmes forbedret markedsadgang bl.a. inden for følgende sektorer: landbrug, levnedsmiddelfremstilling, kødforarbejdning, træforarbejdning og beklædning.

5.12. ØSU anerkender de sydafrikanske undersøgelser og argumenter, som går ud på:

- at mange landbrugsprodukter ikke vil berøre EU-landenes interesser, da de ikke produceres i Europa,

- at antallet af produkter, som i nævneværdig grad konkurrerer med EU-produkter på det europæiske marked, er betydeligt lavere end hidtil antaget,

- at denne konkurrences følgevirkninger er langt mere ligeligt fordelt på de enkelte lande end ventet,

og opfordrer til, at disse resultater sammenholdes med omhyggelige EU-undersøgelser vedrørende produkter og lande - også ud fra dynamiske overvejelser (intraeuropæisk handelspotentiale).

5.13. I modsætning til de tomme myter, der er opstået, råder Sydafrika over et betydeligt udviklings- og vækstpotentiale. I globaliseringens tidsalder kan et sådant potentiale udnyttes gennem en forsigtig og konsekvent åbning af markederne, som giver de inden- og udenlandske investorer nye perspektiver. Direkte udenlandske investeringer kunne bidrage til at skabe den rigtige grobund for en bæredygtig vækst af en størrelsesorden, som kan bidrage til et væsentligt fald i arbejdsløsheden. Dette ville delvis kompensere for indskrænkningen af det indenlandske kapitalmarked (lav opsparingskvote). Rammen herfor må være tillidsskabende politiske og økonomiske foranstaltninger samt lokale bestemmelser, der fremmer og sikrer investeringerne.

ØSU er enig i, at indgåelsen af en langsigtet handels- og samarbejdsaftale med EU i form af en asymmetrisk frihandelsaftale vil bidrage yderligere til at skabe klarere retningslinjer for inden- og udenlandske investorer og for Sydafrikas handelspartnere over alt i verden samt til at øge deres tillid.

5.14. Sydafrikas usikkerhed med hensyn til landets egen geoøkonomiske orientering, og de sektorale følger og konkurrencemæssige muligheder, navnlig for forbrugsvarer af høj kvalitet, af en gradvis åbning af markedet i retning af fri handel, må tackles i fællesskab. ØSU anbefaler, at Kommissionen under forhandlingerne tilbyder at finansiere sektorale scenarier og analyser.

5.15. Der er indledt samarbejde mellem de ansvarlige institutioner om de administrative, finansielle og transportmæssige aspekter af handelen og investeringerne. Standardiserings- og certificeringssystemernes kompatibilitet er f.eks. genstand for samtaler. Herudover bør Sydafrikas regering anmodes om at præcisere, om, og i bekræftende fald hvordan den agter at videreudvikle de eksisterende garantier for leverandører, investorer og for den intellektuelle ejendomsret, samt hvordan og hvornår den allerede annoncerede liberalisering af kapitalbevægelserne tænkes gennemført. ØSU mener, at begge faktorer kan gøre det lettere for potentielle investorer at beregne deres risici.

5.16. Åbningen over for verdensmarkedet, som foregår i et hastigt tempo, og som fører til en forbedring af konkurrenceevnen på internationalt plan, samt den tillidsfremmende overholdelse af makroøkonomiske stabilitetsnormer (monetære og fiskale) for at pleje udenlandske långivere og investorer og det sydafrikanske politiske kompromis' særlige karakter (grænser for omfordeling) lægger på kort sigt begrænsninger på udviklingen af købekraften hos hovedparten af befolkningen og giver ringe spillerum for en hurtig stimulering af væksten og beskæftigelsen.

I forbindelse med EU's foranstaltninger til styrkelse af den sydafrikanske eksport og til finansiel fremme af projekter og investeringer i Sydafrika må der lægges vægt på beskæftigelsesvirkningerne. ØSU bifalder inddragelsen af et stort antal virksomheder i projekter, der gennemføres som led i genopbygningsprogrammet (RDP). Samarbejdet med de små og mellemstore virksomheder (herunder den uformelle sektor og nye virksomheder) åbner med regeringens støtte enkle og hurtige beskæftigelsesmuligheder. Det bidrager til oprettelse af en (sort) middelstand.

Der må skabes vækstimpulser for den nationale økonomi uden at belaste betalingsbalancen, først og fremmest gennem SMV-sektorens potentiale, dvs. ved videreudvikling af den uformelle sektor og spirende nye industrier.

5.17. Den mindre industris finansieringsvilkår må forbedres. EU bør omhyggeligt afprøve og fremme de mange forskellige alternativer. Ikke-statslige organisationer (NGO'er), som opfylder bestemte krav om ledelse, finansiel levedygtighed, kreditpolitisk erfaring og finansiel kontrol, kan bl.a. som bindeled mellem de kommercielle banker og SMV (»den uformelle sektor«, »spirende industrier«) bidrage til udviklingen af sidstnævnte. De kommercielle banker må gradvis præsenteres for de nye risici, således at den højtudviklede finansielle infrastruktur også kan drage nytte af den nye virksomhedskultur.

5.18. Gennemførelsen af regeringsprojekter (RDP) i kommunerne vil ikke være mulig uden NGO'erne som seriøse og kompetente mellemled. Den tillid, som disse organisationer nyder, er omfattende og veletableret. Nye lokalforvaltninger ville være nødt til møjsommeligt at oparbejde samme erfaring. ØSU støtter på den ene side Kommissionens opfordringer til at indføre en ordnet procedure, gennemsigtighed og regnskabsaflæggelse i Sydafrika. På den anden side anbefaler ØSU, at NGO'er, som opfylder disse kriterier, kan fortsætte som uafhængige aktører. Den sydafrikanske regering kan forventes at bidrage til en positiv »screening« (evaluering af resultater og revision af regnskaber). Der kan ikke herske tvivl om NGO'ernes store betydning for udviklingen af det civile samfund i Sydafrika.

5.19. ØSU bifalder de seneste initiativer mod korruption, svig, kriminalitet, narkotika og vold, som vigtige aktører i det sydafrikanske samfund har gennemført i fællesskab. Det betragter initiativerne som en vedvarende moralsk støtte af den fælles kamp mod korruption, som skulle muliggøre et tættere samarbejde mellem de ansvarlige myndigheder. ØSU konstaterer med beklagelse, at korruption er blevet så udbredt på verdensplan, at ingen kan sige sig fri for problemet. Alle må bidrage til at begrænse dets udbredelse. EU må på sin side arbejde energisk for at afskaffe regler og procedurer, som tolererer eller fremmer korruption.

ØSU opfordrer samtidig til, at EU i god tid enes med den sydafrikanske regering om institutionelle og lovgivningsmæssige forudsætninger, som sikrer en effektiv, gennemsigtig og ansvarsbevidst forvaltning af offentlige midler og udviklingsbistandsmidler, navnlig i forbindelse med projekttildeling og offentlige udbud på alle niveauer. En konsekvent fælles bekæmpelse af korruptionsfarerne i de bilaterale økonomiske forbindelser vil fremme den økonomiske effektivitet og dermed væksten i Sydafrika. Som et første skridt bør der indgås aftale om en intensiv gensidig erfaringsudveksling mellem de ansvarlige myndigheder.

5.20. Kommissionens mandat omfatter ud over det udviklingspolitiske samarbejde også samarbejde inden for økonomiske områder, hvor Sydafrika står stærkt. Især inden for disse områder har store virksomheder i fællesskab med arbejdsmarkedets parter udviklet højt respekterede faglige kvalifikationsnormer. ØSU mener imidlertid, at et effektivt fagligt kvalifikationssystem i lige høj grad må have bredde og dybde. Det hilser derfor velkommen, at Kommissionen betragter området som et højt prioriteret mål for samarbejdet, og håber, at medlemsstaterne vil bidrage med egne koncepter og erfaringer.

5.21. En bilateral samarbejdsaftale mellem Sydafrika og EU må være forenelig med SACU's, SADC's og AVS-landenes regionale udviklingsinteresser og med WTO-målene. ØSU bifalder den følsomhed, som Sydafrikas diplomater og aktører inden for udenrigshandelen har vist på området. Ovennævnte landes forbedrede adgang til det sydafrikanske marked, udviklingen af fælles industripolitiske koncepter, omstruktureringen af den regionale handel til fordel for en afbalanceret regional udvikling og intensiveringen af de intraregionale handels- og investeringsbevægelser fortjener fuld anerkendelse, og der bør tilskyndes til yderligere skridt i denne retning. ØSU er enig i, at landene i det sydlige Afrika og AVS-landene må inddrages i konsultationerne på alle planer, også i den politiske dialog på ministerplan, og forventer et særligt engagement fra de sydafrikanske partnere i denne forbindelse.

5.22. ØSU fremhæver, at en sydafrikansk succes måske vil kunne gavne hele området, hvorimod en fiasko altid vil have større destabiliserende virkning end et midlertidigt og begrænset sydafrikansk økonomisk forspring. ØSU mener ikke, at en aftale mellem Sydafrika og EU, langt den største handelspartner, om Sydafrikas integrering på verdensmarkedet, unødigt bør gå ud over andre store industrilandes interesser på det sydafrikanske marked.

5.23. Den planlagte brede politiske dialog, som vil blive ført både på ministerielt plan og på andre politiske og demokratiske planer, udgør et væsentligt bidrag til fortsat stabilisering af demokratiet og retsstaten, til beskyttelse af menneskerettighederne, til fremme af social retfærdighed og til bekæmpelse af fattigdom og enhver form for diskriminering. ØSU hilser det velkommen, at denne dialog vil blive ledsaget af institutionelle foranstaltninger til opretholdelse af regelmæssige kontakter mellem de to parlamenter om alle spørgsmål vedrørende samarbejdsaftalerne. ØSU anbefaler kraftigt, at arbejdsmarkedets og erhvervslivets interessegrupper og arbejdsmarkedsparternes europæiske organisationer inddrages.

5.24. Sydafrika må omstille sig fra et højt told- og subventionsniveau, som opstod af politiske årsager. I lyset af den høje arbejdsløshed og omfattende marginalisering udgør de allerede indgåede forpligtelser inden for rammerne af Uruguay-runden og den derudover vedtagne afskaffelse af told på 27 % af automobilimporten samt den totale afskaffelse af told på beklædnings- og tekstilprodukter inden for en 7-årig periode (lineær) en betydelig social udfordring.

Hertil kommer de foranstaltninger til afskaffelse af told, som nævnes i Kommissionens forslag. Disse går ud på, at Sydafrika på baggrund af de forskellige udgangspositioner skal fjerne tolden på yderligere 36 % af sin import, mens EU kun skal gøre det for 7 % af sin import fra Sydafrika. I øjeblikket kommer 78 % af importen fra Sydafrika allerede toldfrit ind i EU. I den anden retning drejer det sig om 44 %. Hertil kommer, at EU ikke medregner den manglende told på guld- og mineralimporten fra Sydafrika, der udgør 50 % af den samlede import fra Sydafrika, som belæg for en liberal handelspolitik.

Det stigende underskud i handelen med ikke-landbrugsvarer viser det voksende behov for større eksport af varer og tjenesteydelser samt for yderligere kapitalimport.

Social stabilisering forbliver en afgørende forudsætning for, at det sydafrikanske eksperiment kan lykkes. Det europæiske landbrugs ubestridte følsomhed må ses i forhold til sydafrikanske arbejdstageres job- og indkomsttab. 5-10 personer kan leve af én arbejdsindkomst. De planlagte asymmetri-bestemmelser bør tage hensyn til disse forhold.

De uundgåelige følger for arbejdspladser, social sikring, uddannelse samt for erhvervsmæssige og andre kvalifikationer må fra EU's side imødekommes med en storstilet indsats, som ikke begrænser sig til EU-programmet for udvikling og genopbygning. Der må gøres en særlig indsats inden for rådgivning, kvalificering, samarbejde og styrkelse af de sociale aktører.

Man må overvinde de kortsigtede følger af en uundgåelig åbning af markedet, en makroøkonomisk stabilitetspolitik og skabelsen af et gunstigt klima for investorer. På den anden side må der også tages hensyn til de berettigede forventninger, som stilles af millioner af mennesker under fattigdomsgrænsen.

Den sociale dialog må spille en væsentlig rolle som middel til at skabe stabile tilstande i samfundet.

5.25. I forbindelse med skabelsen af et roligere klima i samfundet og en forbedring af konkurrenceevnen forventes arbejdsmarkedsforholdene i Sydafrika i stigende grad at ville spille en nøglerolle. Det i 1995 oprettede nationale råd for økonomisk udvikling og beskæftigelse, NEDLAC, som er sammensat af et lige stort antal regerings-, arbejdsgiver- og fagforeningsrepræsentanter samt af et vist antal repræsentanter for andre ikke-statslige organisationer, har i første række til opgave at overtale arbejdsmarkedets parter til at fremsætte fælles lovgivningsforslag.

ØSU konstaterer, at den første vanskelige prøve blev bestået med den fælles støtte til det nye udkast til den sydafrikanske arbejdsmarkedslov. Der blev opnået enighed om strejkeret, et historisk belastet spørgsmål, centrale overenskomstforhandlinger for hver sektor og om oprettelse af tillidsmandsudvalg. Alle parter måtte gøre betydelige indrømmelser.

Sydafrikas industri må fortsat gennemgå en omstrukturering og tilpasning, der, hvad angår tempo og sociale følger, er endnu mere intens end det, den europæiske industri udsattes for i 1990'erne. Som følge heraf vil arbejdsmarkedets aktører komme til at stå over for endnu større udfordringer i fremtiden. ØSU anbefaler derfor, at den politiske dialog udvides til at omfatte ØSU og NEDLAC, og at dette inkorporeres i samarbejdsaftalen som følger:

a) Der oprettes et rådgivende paritetisk udvalg med henblik på at fremme dialogen og samarbejdet.

b) ØSU og NEDLAC repræsenteres med hver seks medlemmer i udvalget.

c) Dialogen og samarbejdet dækker alle økonomiske og sociale aspekter af de fremtidige forbindelser mellem EU og Sydafrika med særlig vægt på de områder, som vil blive fastlagt i den fremtidige aftale mellem EU og Sydafrika.

d) Det rådgivende paritetiske udvalg vedtager sin forretningsorden.

Bruxelles, den 20. december 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg