Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 94/67/EF om forbrænding af farligt affald« () (98/C 214/02)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 2. februar 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgsmål, som udpegede Kenneth J. Gardner til ordfører og Francisco Ceballo Herrero og Sergio Colombo til medordførere. Sektionen vedtog sin udtalelse den 31. marts 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 354. plenarforsamling af 29. og 30. april 1998, mødet den 29. april 1998, med 110 stemmer for og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Forslaget indfører begrebet integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (IPPC), som for nylig er vedtaget af Rådet (direktiv 96/61/EF) (), i direktiv 94/67/EF () om forbrænding af farligt affald. Direktivforslagets mål er at forhindre, at forurening flyttes fra luften til vandmiljøet, ved at indføre kontrol med spildevand fra forbrændingsanlæg, særlig i forbindelse med udledning af spildevand fra røggasrensning. Det gøres ved at omarbejde artikel 8 i det gældende direktiv fuldstændigt, og ved at tilføje et nyt bilag.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg ser positivt på Kommissionens ønske om at kontrollere udslip af farlige forurenende stoffer og godkender forslaget, som giver anledning til følgende bemærkninger.

2.2. ØSU er enig i, at der er behov for at undgå flytning af forurening fra et medium til et andet, og mener derfor, at indarbejdelse af relevante foranstaltninger i direktiv 94/67/EF er et nødvendigt bidrag til miljøkontrollen. I mange medlemsstater er udledningen af spildevand fra anlæg til forbrænding af farligt affald allerede underlagt restriktioner. Man er opmærksom på, at der er betydelige forskelle mellem de gældende grænser - i nogle tilfælde er der ingen grænser, mens der i mindst en medlemsstat stilles strenge krav til udledninger.

2.3. Forslaget sigter mod at begrænse vandforurening ved at opstille ens grænser for udledninger i hele EU. ØSU bemærker, at en række af de foreslåede grænseværdier synes at være taget fra forskellige nationale lovgivninger, og er ikke sikker på, at der er forsket tilstrækkeligt i emnet, og at der er indsamlet tilstrækkelige oplysninger om de praktiske driftssituationer til at sikre, at de foreslåede værdier er de mest hensigtsmæssige til brug på EU-plan.

2.3.1. ØSU går desuden ud fra, at de ens grænseværdier for en række forurenende stoffer i bilaget er minimumsværdier, og at hver medlemsstat således kan fastsætte strengere grænser, hvor det er nødvendigt, idet der skal tages højde for mængden af forurenende stoffer, som udledes, recipientmediets følsomhed og de lokale miljøforhold (f.eks. naturlige variationer i vandets sammensætning).

2.3.2. I denne sammenhæng bemærker ØSU, at Kommissionen for nylig har indledt retssager mod ikke færre end seks medlemsstater om deres gennemførelse af grunddirektivet 94/67/EF. Dette forhold viser, at der kan være reelle problemer med gennemførelsen, hvilket gør det endnu vigtigere, at ændringen bygger på veldokumenterede kendsgerninger, der gælder for hele EU.

2.3.3. Efter ØSU's mening er forslaget ikke i overensstemmelse med nogle af de principper, som man for nylig enedes om i IPPC-direktivet, særlig artikel 9, stk. 4, hvor det hedder, at emissionsgrænseværdierne skal tilpasses den enkelte lokalitet og fastsættes som del af en samlet tilladelse for denne lokalitet. Dermed tages der hensyn til det lokale miljø, og subsidiaritetsprincippet overholdes.

2.3.4. Kommissionen synes dog kun at fremsætte forslaget på grundlag af artikel 18, stk. 1, i IPPC-direktivet: Fællesskabets emissionsgrænseværdier. Det er derfor nødvendigt at afklare konflikten mellem disse to artikler i IPPC-direktivet, og for at undgå at skabe forvirring i medlemsstaterne er det af afgørende betydning at fastslå, hvilken artikel der har forrang i forbindelse med dette forslag.

2.4. ØSU er bekymret over, at forslagets samlede omkostninger og virkninger ikke er undersøgt tilstrækkeligt pga. manglende oplysninger om antallet af interne, ikke-kommercielle anlæg til forbrænding af farligt affald (f.eks. små forbrændingsanlæg i forskningsinstitutioner), og pga. uklarheden i medlemsstaterne og hos de enkelte administratorer af anlæggene om, hvordan man definerer farligt affald.

2.4.1. Nye forslag om tilføjelser til EU's liste over farligt affald (94/904/EF) () og Det Europæiske Affaldskatalog (94/3/EF) () anfører blandt andet slam fra rensningsanlæg og affald fra spildevandsrensningsanlæg som potentielt farlige. Forslag om tilføjelser til og revision af disse dokumenter kunne øge antallet af berørte anlæg betydeligt.

2.4.2. Der er også en gråzone for medicinsk affald, der kan blive klassificeret som farligt på grund af tilstedeværelsen af cytotoksisk affald og andet potentielt farligt affald i affaldsstrømmen. Dette kunne øge antallet af berørte anlæg betydeligt, og grænserne skal derfor defineres klart.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Begrundelsen - VI. Fordelene og omkostningerne ved at gribe ind eller undlade at gribe ind

3.1.1. Selv om der er gennemført en costbenefitanalyse på grundlag af grunddirektivet (94/67/EF), kan antallet af anlæg og deres arbejdsområder have ændret sig betydeligt siden 1994. Dertil kommer, at forslaget om at kræve separat behandling af spildevand kan medføre betydelige ekstraudgifter, især i de tilfælde, hvor det er vanskeligt at foretage en sådan behandling i det eksisterende anlæg. ØSU giver derfor udtryk for forbehold over for forslaget, der ikke indeholder costbenefitanalyser af disse tilføjelser.

3.2. (Artikel 1 = ny) Artikel 8, stk. 1 og 3

3.2.1. Dette bør ændres til »udledning af potentielt forurenende spildevand fra et forbrændingsanlæg kræver tilladelse fra de kompetente myndigheder«.

3.2.2. Eftersom anlæggets infrastruktur til indsamling og videreledning af regnvand opfanger regnvandet, således at det ikke kommer ind i anlægget og risikerer at blive forurenet ved kontakt med udstyret, bør direktivforslaget ikke omfatte det opsamlede regnvand.

3.2.3. Uanset hvorledes vandet forbehandles, behandles og renses, skal der føres registre over prøver før og efter sådanne behandlinger, og der skal automatisk indsamles prøver, før vandet udledes i floder eller i kloaksystemer.

3.2.4. Med den nuværende formulering indebærer artikel 8, stk. 1 og 3, at regnvand og/eller kølevand, som anlæggene måske også udleder, skal anses som forurenet, og kræver derfor også tilladelse. Imidlertid kan man også forstå det sådan, at kun affald fra selve røggasrensningsanlægget er omfattet af grænseværdierne i bilag IV. Det er på ingen måde klart ud fra formuleringen af artikel 8, og det bør gøres tydeligt.

3.2.5. Der også behov for at præcisere, hvordan artikel 8 skal anvendes i de tilfælde, hvor der ikke anvendes våd-, men tørskrubningsteknikker (f.eks. kræves der stadig tilladelse til udledning af spildevand, når der ikke bruges vådskrubning, men grænseværdierne i bilag IV skal da ikke anvendes).

3.3. (Artikel 1 = ny) Artikel 8, stk. 4

3.3.1. For at undgå forvirring er det nødvendigt at præcisere, hvad der anses som det sted, hvor udledningen fra forbrændingsanlægget foregår. Det skal også gøres klart, at artiklen gælder, uanset om de forurenende stoffer udledes i vandmiljøet og/eller i kloaksystemet.

3.3.2. Der kan være situationer, hvor spildevand fra et forbrændingsanlæg bliver ført ind i store og komplekse spildevandsrensningsanlæg. Der gennemføres så yderligere behandlinger, og der gives en samlet tilladelse for hele anlægget. Et sådant anlæg kan rumme flere forbrændingsanlæg, hvis spildevand bliver ført ind i et samlet rensningsanlæg. Regnvand, spildevand fra vask af affaldsbeholdere o.lign. kan også indgå. Det er derfor påkrævet at præcisere, hvordan grænseværdierne vil blive håndhævet. Massebalanceberegninger er vanskelige pga. vandmiljøets naturlige indhold af visse forurenende stoffer og pga. de komplicerede fortyndingseffekter. Beregning og håndhævelse ville derfor være vanskelig.

3.3.3. I komplekse anlæg () vil det ikke være muligt at foretage massebalanceberegninger pga. ændringer i spildevandets sammensætning og i gennemstrømningen i sådanne anlæg. Det ville også kræve unødvendigt mange overvågningsfaciliteter. Der må udvises fleksibilitet med hensyn til anvendelse af en alternativ metode.

3.3.4. Denne artikel tager heller ikke højde for recipientmediets følsomhed, eller om der er tale om forurenet afvanding, i hvilket tilfælde myndighederne med ansvar for kloaksystemet vil behandle spildevandet yderligere, om indre vandløb eller tidevand. I forbindelse med dette forslag er det påkrævet at få klarhed over konflikten mellem artikel 9, stk. 4, og artikel 18, stk. 1, i IPPC-direktivet.

3.4. (Artikel 1 = ny) Artikel 8, stk. 6

3.4.1. Det må præciseres, hvor de såkaldte »driftskontrolparametre« skal anvendes. Temperaturen kan være bestemmende for sandsynligheden af yderligere reaktioner. Udledninger, der er mellemled i behandlingen, behøver ikke at omfatte turbiditet, eftersom den ændrer sig ved efterfølgende behandling. Gennemstrømningen er vigtig med henblik på indtag, endelig udledning og steder til prøvetagning med henblik på korrektion. pH er det afgørende kontrolparameter i forbindelse med udledning af spildevand.

3.5. (Artikel 1 = ny) Artikel 8, stk. 7

3.5.1. Kravene til prøvetagning og analyse bør svare til de sandsynlige emissioner i spildevandet. Yderligere kommentarer følger nedenfor.

3.6. (Artikel 1 = ny) Artikel 8, stk. 8

3.6.1. ØSU er enig i forslaget om hyppigheden af udtagning af prøver af de forurenende stoffer 1-4 i bilag IV, men mener, at det er tilstrækkeligt med månedlige målinger af de forurenende stoffer 5-14. Igen bør det overlades til medlemsstaterne og/eller de regulerende myndigheder at indføre strengere kontrol, når det skønnes nødvendigt.

3.7. (Artikel 1 = ny) Artikel 8, stk. 10

3.7.1. Formuleringen af denne artikel antyder, at der kræves oplagringskapacitet til alt regnvand, også selv om det ikke er forurenet. Opsamlet og dermed uforurenet regnvand behøver ikke oplagres (se kommentarerne til artikel 8, stk. 1).

3.7.2. Punktumet bør omformuleres:

»Der skal være kapacitet til oplagring af regnvandsafstrømning fra forbrændingsanlæggets område og af vand, der er kontamineret som følge af spild eller brandslukning, således at en hvilken som helst mængde regnvandsafstrømning i forbindelse med uheld kan oplagres.«

3.8. (Artikel 1 = ny) Bilag IV

3.8.1. I henhold til IPPC-direktivets artikel 9, stk. 4, skal godkendelsesvilkårene tage højde for »(den) geografiske beliggenhed og de lokale miljøforhold«. Som tidligere anført er denne artikel i konflikt med artikel 18, stk. 1, som kræver, at der skal opstilles emmisionsgrænseværdier på EU-niveau for anlæg til forbrænding af farligt affald.

3.8.2. Med hensyn til suspenderede stoffer, meget giftige metaller (forurenende stoffer 2-4 i bilag IV) og dioxiner og furaner (forurenende stof 15 i bilag IV) er ØSU enig i, at der skal opstilles emissionsgrænseværdier på EU-niveau. For andre metallers vedkommende (forurenende stoffer 5-14 i bilag IV) kan det naturlige baggrundsniveau dog variere meget. For eksempel blev der i en enkelt region i Storbritannien fundet følgende udsving i receptorerne for en række metaller, målt i ìg/1:

>TABELPOSITION>

3.8.3. Når man tager højde for baggrundsniveauet, variationer i gennemstrømningen og fortyndingseffekten har udslippene fra nogle anlæg, der behandler meget små mængder, kun en ubetydelig miljøvirkning, når der er tale om metallerne 5-14.

3.8.4. For metallerne 5-14 foreskriver bilaget værdier på EU-niveau, der ikke tager hensyn til de lokale miljøforhold. ØSU mener, at den bedste metode til at kontrollere disse forurenende stoffer er at ændre de nuværende grænseværdier til referenceværdier med henblik på at opnå kvalitetsstandarder for miljøet.

3.9. Artikel 2

3.9.1. Forslaget skal behandles efter samarbejdsproceduren, som altid er langvarig, og hvor det samlede tidsforbrug er uforudsigeligt. [januar 1998] skal derfor erstattes af:

»x måneder efter direktivets vedtagelse«.

Bruxelles, den 29. april 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 13 af 17.1.1998, s. 6.

() EFT L 257 af 10.10.1996.

() EFT L 365 af 31.12.1994.

() Rådets beslutning af 22.12.1994, EFT L 356 af 31.12.1994.

() Kommissionens beslutning af 20.12.1993, EFT L 5 af 7.1.1994.

() Genbrug af spildevand, vådskrubning i flere trin eller anlæg til forbrænding af mange slags affald.