A4-0207/96

Beslutning om nedsaettelse og omlaegning af arbejdstiden

Europa-Parlamentet,

- der henviser til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, navnlig artikel 2, 3, 103, 118 og 118 B,

- der henviser til Det Europaeiske Raads afgoerelser fra Edinburgh, Koebenhavn, Bruxelles og Korfu,

- der henviser til hvidbogen om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse - udfordringer og veje ind i det 21. aarhundrede (KOM(93)0700 - C3- 0509/93) og Kommissionens aarsrapport om beskaeftigelsen i Europa i 1994 (KOM(94)0381 - C4-0200/94),

- der henviser til arbejdet i Den Europaeiske Unions OEkonomiske og Sociale Udvalg, navnlig akterne fra dets moeder om arbejdsdokumentet om arbejdstiden (SOC292, CES0342/95),

- der henviser til Kommissionens forslag til Raadets henstilling om nedsaettelse og omlaegning af arbejdstiden af 16. september 1983 (KOM(83)0543 - 1-0846/83) og Europa-Parlamentets beslutning med udtalelse om dette forslag af 18. november 1983 (( EFT C 342 af 19.12.1983, s. 147.)),

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Sociale Anliggender og Beskaeftigelse (A4-0207/96),

A. der henviser til, at den massive arbejdsloeshed - i forskelligt, men overalt farligt omfang - fortsat er den stoerste svoebe, som paavirker og truer den sociale samhoerighed i de enkelte medlemsstater og i Unionen som helhed,

B. der henviser til, at denne vedvarende massive arbejdsloeshed har konsekvenser paa tre planer:

- en stoerre og stoerre belastning for socialsikrings- og arbejdsloeshedsunderstoettelsesordningerne i form af udbetalt arbejdsloeshedsunderstoettelse, manglende indbetalinger til socialsikringen og en mangedobling af kurser og uddannelsestilbud, af hvilke visse kun i begraenset omfang bidrager til at oege beskaeftigelsen,

- tab af kvalifikationer, social vaerdighed, sikkerhed for fremtiden og endog psykologisk stabilitet paa det personlige og familiemaessige plan for naesten tyve millioner mennesker i Unionen,

- social marginalisering af en stadig stoerre del af befolkningen med risiko for politisk apati og destabilisering af samfundet med alt, hvad dette indebaerer af kriminalitet,

C. der henviser til, at bekaempelse af arbejdsloesheden derfor er en absolut politisk og social prioritet i Unionen og i de enkelte medlemsstater,

D. der henviser til, at der helt klart ikke findes et enkelt middel og en enkelt opskrift, som kan fjerne denne svoebe,

E. der henviser til, at den permanente del af arbejdsloesheden bliver stoerre fra recession til recession og ikke nedbringes af konjunkturbevaegelser, og at selv om en langvarig gennemsnitlig oekonomisk vaekst i BNI, som er kraftigere end den, vi for oejeblikket er vidne til, absolut vil bidrage til at begraense faenomenet, vil den ikke i sig selv vaere tilstraekkelig til at fjerne det: de seneste erfaringer i medlemsstaterne samt stoersteparten af de disponible teoretiske undersoegelser bekraefter denne konklusion,

F. der henviser til, at uafhaengigt af og ud over vaekstrytmen boer Unionen og de enkelte medlemsstater bekaempe blokeringsfaktorerne og forbedre betingelserne for jobskabelse inden for foelgende noegleomraader:

- faglig uddannelse og kvalificering af arbejdstagerne,

- effektiv drift af og smidighed i de institutioner, der forvalter arbejdsmarkedet, og deres procedurer,

- skatte- og afgiftssystemet og de sociale bidrag, som skal tages op til revision, naar de stiller sig i vejen for jobskabelse,

- skatte- og afgiftssystemet og de sociale bidrag, hvis nuvaerende struktur paa mange maader fortsat fremmer automatisering, mekanisering og nedlaeggelse af arbejdspladser og virker haemmende paa nyansaettelser,

G. der henviser til, at der inden for adskillige sektorer kan skabes mange arbejdspladser, hvis de tilstraekkelige incitamenter er til stede, isaer smaa og mellemstore virksomheder og meget smaa virksomheder, innovative og fremtidsorienterede sektorer, tjenesteydelsessektoren og den offentlige sektor, som kan spille en forbilledlig rolle,

H. der henviser til, at konkurrenceevne i international sammenhaeng hovedsagelig afhaenger af erhvervslivets evne til effektivt at gennemfoere innovation, af et hoejt uddannelsesniveau, gode infrastrukturer paa forskningsomraadet og udviklingsstrategier;

I. der henviser til, at lettelserne inden for SMV-sektoren og tjenesteydelsessektoren ikke maa ske paa bekostning af de rettigheder, arbejdstagerne har erhvervet med hensyn til sikring af beskaeftigelsen og social sikring,

J. der endelig henviser til, at ud over alle disse foranstaltninger er der én metode, der muligvis ikke er blevet tilstraekkelig udforsket, nemlig en vaesentlig nedsaettelse og omlaegning af arbejdstiden ledsaget af bibeholdelse, ja endog forlaengelse af den tid, hvor materiellet anvendes; enhver nedsaettelse, omlaegning eller ny tilrettelaeggelse af arbejdstiden kan kun gennemfoeres paa grundlag af en overenskomst mellem arbejdsgivere og -tagere f.eks. gennem:

a) en vaesentlig nedsaettelse af den ugentlige arbejdstid

b) oegede muligheder for socialretligt beskyttet deltidsarbejde

c) gradvis afskaffelse af overarbejde

d) sabbatordninger

e) sikring af et hoejere praestationsniveau gennem indfoerelse af korte pauser i loebet af arbejdsdagen

f) en anden tilrettelaeggelse af arbejdstiden,

K. der ogsaa henviser til, at saerdeles mange erfaringer i virksomheder, som har foretaget en kraftig nedsaettelse af arbejdstiden, dokumenterer den herved skabte mulighed for ikke blot at bevare det eksisterende antal arbejdstagere, men ogsaa for at ansaette nye, og til, at et voksende antal saerlige undersoegelser underbygger, at en ikke-obligatorisk og fleksibel politik kunne give betydelige resultater, hvis den blev almindelig udbredt og kraftigt stoettet af de offentlige instanser med henblik paa om noedvendigt at bidrage til en kompensation for loentabet,

L. der henviser til, at der vil kunne opnaas en betydelig nedsaettelse af medlemsstaternes udgifter, eftersom en nedsaettelse og omlaegning af arbejdstiden ville aabne mulighed for et omfattende fald i ledigheden, baade ved at der blev skabt nye arbejdspladser og ved, at afskedigelser kunne undgaas;

M. der henviser til, at enhver betydelig nedsaettelse og omlaegning af arbejdsloesheden - fordi der med nedsaettelsen af arbejdstiden undgaas afskedigelser eller aabnes mulighed for ansaettelser - ville indebaere en vaesentlig potentiel eller reel besparelse for medlemsstaten, som vil kunne anvendes som kompensation for loentabet,

N. der henviser til, at hhv. den offentlige og private sektor i nogle tilfaelde kan have forskellige behov;

1. anmoder Kommissionen om inden for seks maaneder at foretage og offentliggoere en undersoegelse af alle de erfaringer, der er gjort inden for omraadet i hver medlemsstat, med henblik paa i samraad med arbejdsmarkedets parter at drage en udfoerlig konklusion af disse erfaringer og ogsaa inddrage SMV og de meget smaa virksomheder;

2. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at foretage en konkret undersoegelse af de i punkt L omhandlede potentielle besparelser for at finde ud af, om det vil komme virksomhederne til gode, hvis man anvender disse midler til kompensation for loentab, hvad enten man goer det gennem direkte stoette eller endnu bedre ved at nedsaette (f.eks. med 1 ecu pr. time) de sociale bidrag, der betales for de foerste 32 arbejdstimer, og forhoeje (med 4 ecu pr. time) de bidrag, der vedroerer arbejdstimerne ud over 32;

3. anmoder ogsaa Kommissionen om at foretage og offentliggoere grundige undersoegelser med talangivelser vedroerende udformningen og konsekvenserne af saadanne foranstaltninger til en vaesentlig nedsaettelse og omlaegning af arbejdstiden og gennemgaa forskellige alternative muligheder, baade hvad angaar varigheden og stoerrelsen af loentabskompensationerne;

4. anmoder Kommissionen om at ivaerksaette og koordinere en meget bred hoering af samtlige beroerte arbejdsmarkedsparter, baade paa unionsplan og paa medlemsstatsplan;

5. anmoder Raadet og Kommissionen om at tilskynde medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til at undersoege mulighederne for at tilpasse og nedsaette arbejdstiden og meddele deres synspunkter i deres fleraarige arbejdsprogrammer;

6. anmoder Kommissionen om, dersom det viser sig, at Kommissionens undersoegelser og medlemsstaternes evalueringer i forbindelse med punkt L er entydige, at tilskynde arbejdsmarkedets parter til at naa til enighed paa europaeisk plan og inden for enkelte sektorer med henblik paa at indgaa fleksible aftaler om en omlaegning af arbejdstiden, isaer inden for de sektorer der ikke er omfattet af arbejdstidsdirektivet;

7. anmoder Kommissionen om, dersom det viser sig, at Kommissionens undersoegelser og medlemsstaternes evalueringer i forbindelse med punkt L er entydige, at udarbejde et forslag til henstilling, der drejer sig om til brug for medlemsstaterne at fastlaegge metoder til at undgaa indfoerelse af administrative, finansielle og retlige begraensninger, der kan haemme skabelsen, bevarelsen og udviklingen af nye arbejdspladser, og om betingelserne for, hvordan man kan fremme eller tilskynde til en nedsaettelse og omlaegning af arbejdstiden paa maader, som er kompatible med stabiliteten i bytteforholdet og i konkurrenceligevaegten mellem de forskellige medlemsstater;

8. anmoder endvidere Kommissionen og Raadet og arbejdsmarkedets parter om at undersoege, hvilke potentielle muligheder for jobskabelse, der ligger i at erstatte betaling for overarbejdstimer med afspadsering;

9. opfordrer - i den formening at saadanne foranstaltninger vil bevirke en vaesentlig foroegelse af fritiden - Kommissionen og medlemsstaterne samt de regionale og lokale myndigheder til at undersoege decentraliserede strategier til stoette for livslang uddannelse, sportslige og kulturelle aktiviteter og socialt arbejde i lokalsamfundet, som klart har til formaal at fremme den sociale udvikling; saadanne foranstaltninger vil bidrage til at skabe baade et staerkt krav om fritid og en potentiel vaekst i beskaeftigelsen i en raekke nye sektorer;

10. forventer, dersom det viser sig, at Kommissionens undersoegelser og medlemsstaternes evalueringer i forbindelse med punkt L er entydige, at arbejdsmarkedets parter opfylder deres ansvar over for de arbejdssoegende og skaber de overenskomstmaessige betingelser for, at virksomheder alt efter maengden af beskaeftigelsen kan indfoere forskellige typer og former for en strukturering af arbejdstiden;

11. opfordrer Raadet og Kommissionen til at skabe forudsaetningerne for, at alle arbejdstagere stilles lige i retlig henseende, uanset hvilken form for arbejdstidsstrukturering de vaelger;

12. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og arbejdsmarkedets parter.