Særberetning nr. 8/2001

om restitutioner for produktion af kartoffel- og kornstivelse og om støtte til kartoffelstivelse, med Kommissionens svar

(artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF)

(2001/C 294/01)

INDHOLD

>TABELPOSITION>

RESUMÉ

I. Rettens forrige undersøgelse af restitutioner for produktion(1) af korn- og kartoffelstivelse dækkede perioden 1986-1988. Retten har igen undersøgt, hvordan ordningen fungerer, efter at den blev ændret som en følge af reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992. Denne gang har den udvidet revisionsområdet til også at omfatte de særlige foranstaltninger i form af direkte støtte til produktion af kartoffelstivelse. I 1999 producerede EU 6,2 millioner ton kornstivelse og 1,9 millioner ton kartoffelstivelse. I 2000 var de samlede udgifter vedrørende korn- og kartoffelstivelse på ca. 900 millioner euro, eller 5,4 % af Fællesskabets udgifter til markafgrøder. Eksklusive hektarstøtten andrager udgifterne ca. 400 millioner euro i 2000, eller under 1 % af EUGFL, Garantisektionens samlede udgifter.

II. Som Retten understregede det i årsberetningen for regnskabsåret 1988, blev disse forskellige støtteordninger indført, fordi støtteordningen for kornsektoren havde den virkning, at kornpriserne i Fællesskabet hele tiden lå på et højere niveau end verdensmarkedspriserne.

III. Retten har undersøgt ordningen med udbetaling af restitutioner og direkte støtte i årene 1998-2000 i Tyskland, Frankrig og Nederlandene. Undersøgelsen viser, at de administrative kontroller generelt ligger på et tilfredsstillende niveau. Den langt overvejende del af kontrollen er imidlertid sådanne administrative kontroller, og de underbygges ikke nok med fysisk kontrol, navnlig med henblik på at få sikkerhed for, at lagerregnskaberne er rigtige. Det varierer fra medlemsstat til medlemsstat, i hvor stor udstrækning de nationale kontrollører foretager stedlig kontrol i stivelsesfabrikkerne, fordi bestemmelserne er uklare, og fordi Kommissionen ikke har givet præcise retningslinjer for, hvilken form for kontrol der skal foretages.

IV. Rettens øvrige bemærkninger går i det væsentlige på, at metoden til beregning af produktionsrestitutionerne er fleksibel, at den særlige kontrolordning for modificeret kornstivelse er berettiget, men vanskelig at gennemføre, at kvoteordningen for produktion af kartofler bestemt til stivelsesproduktion er behæftet med risici for omgåelse af de gældende bestemmelser, samt at der er problemer med at forvalte kvoterne sådan, at de afpasses efter de faktiske forhold på markedet.

V. Kommissionen har ikke et så omfattende informationssystem, at den kan vurdere, om de grundlæggende mål for ordningen bliver nået, bl.a. målene om at opretholde de kornstivelsesforbrugende industriers konkurrenceevne, om at sikre indkomstniveauet for de landbrugere, der får direkte støtte, og om at kompensere kartoffelstivelsesindustrien for de strukturelle ulemper, den er ramt af.

MARKEDET FOR KORN- OG KARTOFFELSTIVELSE

1. Kornstivelse og kartoffelstivelse er produkter i første forarbejdningsled og kan i de fleste tilfælde erstatte hinanden. Kornstivelse fremstilles især på basis af majs og hvede, men også af byg, rug og ris; kartoffelstivelse fremstilles af kartofler og maniok. EU producerede i 1999 ca. 8,1 millioner ton korn- og kartoffelstivelse (jf. tabel 1). Med en årlig produktion på ca. 30 millioner ton er USA verdens største producent af kornstivelse. Kartoffelstivelse produceres næsten udelukkende i Nordeuropa, navnlig i Tyskland, Nederlandene, Frankrig og Danmark. De væsentligste aftagere af disse produkter er levnedsmiddelindustrien, den kemiske industri samt papir- og tekstilindustrien (jf. skema 1).

Tabel 1

Korn- og kartoffelstivelse - EU's produktion og salg

>TABELPOSITION>

Kilde:

Europa-Kommissionens skøn (Generaldirektoratet for Landbrug).

Skema 1

Salget af kartoffel- og kornstivelse samt afledte produkter på EU's indre marked i 1998

>PIC FILE= "C_2001294DA.000401.TIF">

Kilde:

Kommissionen, Generaldirektoratet for Landbrug.

2. Told på ca. halvdelen af produktets værdi beskytter EU's marked, som er mere end selvforsynende med stivelse. Der indføres derfor ikke stivelse til EU, og der ydes eksportrestitutioner til overskudsstivelse, der udføres fra EU. I 1999 eksporterede EU 1,7 millioner ton korn- og kartoffelstivelse uforarbejdet, som afledt produkt og som bestanddel af industriprodukter. Det svarer til 21 % af produktionen.

3. I EU findes der 75 produktionssteder, herunder 23 kartoffelstivelsesproducerende virksomheder. Ca. 10 millioner ton korn eller knap 5 % af den europæiske produktion forarbejdes til stivelse. Hele produktionen af kartofler bestemt til stivelsesproduktion forarbejdes til stivelse. I mange tilfælde producerer de knap 18000 landbrugere, som tegner sig for denne produktion, desuden sukkerroer og korn.

FÆLLESSKABET VIL SIKRE DEN EUROPÆISK PRODUCEREDE KORNSTIVELSE KONKURRENCEEVNE

4. Formålet med ordningen med støtte til produktionen af korn- og kartoffelstivelse er at sikre, at den nonfoodindustri, der anvender kornstivelse, kan konkurrere med eksterne producenter, som i EU kan sælge varer, hvori der indgår kornstivelse købt på verdensmarkedet til priser under priserne i Fællesskabet. I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn(2) kan der ydes fabrikanterne restitution for korn- og kartoffelstivelse samt for visse afledte produkter, når disse anvendes til fremstilling af visse nonfoodprodukter, der ikke pålægges importtold eller kun pålægges en lav told.

5. Ca. en tredjedel af EU's produktion af nonfoodkorn- og nonfoodkartoffelstivelse forarbejdes til modificeret korn- og kartoffelstivelse. Fordi modificeret korn- og kartoffelstivelses markedsandel er meget stor, og navnlig fordi modificeret korn- og kartoffelstivelse ikke er beskyttet, har modificeret korn- og kartoffelstivelse lige siden 1986 stået på listen over de produkter, hvor der kan ydes produktionsrestitutioner.

6. Ordningen med produktionsrestitutioner er suppleret med særlige foranstaltninger for kartofler bestemt til stivelsesproduktion. Begrundelsen er, at kartofler konkurrerer direkte med korn, der anvendes til stivelsesproduktion. Disse særlige foranstaltninger går ud på, at industrien betaler avlere af kartofler bestemt til stivelsesproduktion en minimumspris, at disse avlere får direkte fællesskabsstøtte (før 2000: 41 % af minimumsprisen(3), og at de stivelsesproducerende virksomheder får en præmie som kompensation for de kartoffelstivelsesproducerende virksomheders strukturelle ulemper(4) i forhold til de kornstivelsesproducerende virksomheder. Desuden er der indført en kvoteordning, som skal holde både produktionen af kartoffelstivelse og budgetudgifterne under kontrol. Støtteforanstaltningerne gælder kun for kartoffelproduktion, der er omfattet af en dyrkningskontrakt.

BUDGETUDGIFTER

7. I perioden 1997-2000 varierede de årlige budgetudgifter til produktionsrestitutioner for korn- og kartoffelstivelse mellem 49,6 millioner euro og 169,2 millioner euro. Udgiftsniveauet påvirkes direkte af udsvingene i verdensmarkedsprisen på majs. De årlige udgifter til direkte støtte til kartoffelstivelse varierer ikke ret meget og udgør i gennemsnit ca. 200 millioner euro. I 2000 androg de samlede udgifter til korn- og kartoffelstivelse inklusive eksportrestitutioner og hektarstøtte for korn, der anvendes til stivelsesproduktion, 898,5 millioner euro eller 5,4 % af fællesskabsudgifterne til markafgrøder (jf. tabel 2). Eksklusive hektarstøtten andrager udgifterne ca. 400 millioner euro i 2000 eller under 1 % af EUGFL, Garantisektionens samlede udgifter.

Tabel 2

Udviklingen i udgifterne vedrørende stivelse (1997-2000)

>TABELPOSITION>: der foreligger ikke oplysninger (kontoplanen giver ikke mulighed for at skelne mellem udgifter vedrørende kartoffel- og kornstivelse).

Kilde:

Dokumenter fra EUGFL, Garantisektionen, udgifterne afholdt hvert år pr. 15. oktober.

RETTENS REVISION

8. Den lovgivning, der var gældende, da revisionen fandt sted, blev indført som et led i reformen af den fælles landbrugspolitik i 1992. Rettens forrige revision af "restitutioner for produktion og anvendelse af stivelse" dækkede perioden 1986-1988(5). Retten har aldrig tidligere revideret den særlige ordning med støtte til kartoffelstivelse.

9. Retten undersøgte under den revision, der er omhandlet i denne beretning, om målene for ordningen var nået. På grundlag af betalinger afholdt i årene 1998-2000 i Tyskland, Frankrig og Nederlandene undersøgte Retten desuden, om transaktionerne var lovlige og formelt rigtige, og hvordan kontrolsystemerne i disse medlemsstater fungerede. Disse tre medlemsstater tegner sig for i alt ca. 70 % af budgetudgifterne til denne ordning.

PRODUKTIONSRESTITUTIONER

Kommissionens forvaltning

Metoden til beregning af restitutionerne giver mulighed for stor fleksibilitet

10. Satsen for produktionsrestitutioner fastsættes én gang om måneden(6) af Kommissionen efter høring af Forvaltningskomitéen for Korn. Restitutionen kan blive ændret i månedens løb, hvis markedspriserne for majs og/eller hvede i Fællesskabet eller på verdensmarkedet ændres betydeligt. Således anvendtes der 17 forskellige restitutionssatser i 1998, 13 i 1999 og 21 i 2000. Da majs er referencekornsort i forbindelse med kornstivelsesfremstilling, beregnes restitutionen navnlig på grundlag af differencen mellem markedsprisen på majs i Fællesskabet og verdensmarkedsprisen. Kommissionen kan, som forordning (EØF) nr. 1722/93 er formuleret, anvende bestemte parametre, som den anser for relevante, ved beregningen af restitutionen. Kommissionen har beskrevet disse parametre i et arbejdsdokument, som forvaltningskomitéen godkendte i november 1997, og som blev ændret i februar 1999.

11. Retten undersøgte en stikprøve af dossierer om Kommissionens fastsættelse af restitutionsbeløbet. Kommissionen anvender oplysninger, som ikke er lige udtømmende i alle perioder; det afhænger nemlig af, hvilke oplysninger der foreligger om majsprisen, transportomkostningerne og de øvrige omkostninger. I en række tilfælde tillemper den den standardiserede beregningsmetode, den har fastlagt i arbejdsdokumentet. Den stivelsesforbrugende industri har skarpt kritiseret denne fleksibilitet i beregningen af restitutionen. Industrien klager over, at metoden er ugennemsigtig, og at man ikke kan forudse, hvor høj restitutionen bliver. Den siger, at det gør planlægningen af produktion og markedsføring meget vanskelig(7).

Der mangler oplysninger om forholdene på markedet

12. Det er meget begrænset, hvad der findes af oplysninger om udviklingen i prisen på korn- og kartoffelstivelse, for i forbindelse med disse produkter foretages der ikke en egentlig prisnotering, der gælder som referencepris verden over. Dette skyldes navnlig, at der anvendes så mange forskellige råvarer til fremstilling af kornstivelse, som har hver deres marked, samt at priserne på de forskellige typer kornstivelse (uforarbejdede eller modificerede) varierer meget. Skema 2, som stammer fra en undersøgelse, der blev offentliggjort i juli 1999(8), af papirindustrien(9), viser imidlertid, hvordan differencen mellem den amerikanske markedspris på kornstivelse, der betragtes som verdensmarkedsreference, og en skønnet gennemsnitspris på kornstivelse på det europæiske marked har udviklet sig i perioden 1991-1997. Det ses her, at trods produktionsrestitutionerne har der systematisk været en større eller mindre prisforskel i den europæiske industris disfavør, bortset fra i perioden april 1993-april 1995. I 1996, da den ikke-kompenserede prisdifference var højest, udgjorde den ca. 30 % af købsprisen på kornstivelse.

Skema 2

Den pris på kartoffel- og kornstivelse, som papirindustrien må betale i Europa og på verdensmarkedet, samt effekten af produktionsrestitutionen

>PIC FILE= "C_2001294DA.000701.TIF">

Bemærk:

Kurven, der viser prisen i Europa ekskl. subvention, er tilføjet på grundlag af oplysninger fra Kommissionen.

Kilde:

Europa-Kommissionens og Confédération de l'industrie du papier (CEPI)'s fælles rappport offentliggjort i 1999: "Competitiveness Study of the European Pulp, Paper and Board Manufacturing Industry 1998", s. 15.

13. I 2000 besluttede Kommissionen at få et uafhængigt organ til at foretage en evaluering af EU's politik på kornstivelsesområdet. Resultaterne af denne evaluering forelå ikke, da Retten foretog revision.

Medlemsstaternes forvaltning

Forbedringer i de nationale myndigheders administrative kontroller, men mangler ved den stedlige kontrol

14. Inden restitutionen betales, skal den kompetente myndighed i medlemsstaten forvisse sig om, at stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af godkendte produkter i overensstemmelse med oplysningerne i restitutionscertifikatet. Myndigheden vil normalt foretage administrativ kontrol, som skal suppleres med fysisk kontrol, når det er nødvendigt(10). Udbetalingen af restitutionen skal foretages senest fem måneder efter afslutningen af kontrollen(11).

15. I de reviderede dossierer i de tre medlemsstater, Retten besøgte, konstaterede den ikke unøjagtigheder i opgørelserne over de afholdte betalinger. Siden Retten sidst foretog revision, er procedurerne blevet forbedret og sikrer nu, at den administrative kontrol generelt er tilfredsstillende.

16. Rettens undersøgelse afdækkede imidlertid følgende svagheder:

a) I Frankrig foretages der næsten udelukkende administrativ kontrol. Selv om basisstivelsens tørstofindhold og renhedsgrad er vigtige parametre for beregningen af restitutionsbeløbet, følger man ikke den procedure for udtagning af stikprøver af basisstivelsen med henblik på laboratorieanalyse, som er fastsat i de nationale instruktioner. Bortset fra de toldlaboratorieanalyser, der udføres, før fabrikanten godkendes(12), foretages der heller ikke kemiske analyser af stikprøver af færdigvarerne.

b) I de tre medlemsstater, Retten besøgte, indsender fabrikanterne udskrifter af deres lagerbogholderi til støtte for deres betalingsanmodninger. Der foretages ikke systematisk stedlig kontrol, hvor oplysningerne i lagerbogholderiet og de fysiske lagre af basisstivelse eller færdigvarer sammenholdes. Uden sådanne sammenholdelser kan det imidlertid ikke efterprøves, om der er kontinuitet i lagerbogholderiet, og om det er rigtigt. I Nederlandene tog Retten forbehold over for kvaliteten af lagerbogholderiet i en stor støttemodtagende virksomhed, fordi der i en række udskrifter af dette lagerbogholderi figurerede negative lagre ved forarbejdningsperiodens begyndelse og/eller afslutning.

c) I overensstemmelse med bestemmelserne kan der efter den ordning, der anvendes i Nederlandene, udbetales forskud på restitutionerne, før det nationale kontrolorgan har foretaget kontrol. Under revisionsbesøget konstaterede Retten imidlertid, at de korrektioner, der skulle foretages i betalingsopgørelserne efter kontrollerne, blev bogført med store forsinkelser, i nogle tilfælde først et år efter kontrollen.

Tilsynet med modificeret kornstivelse bør tages op til revision

17. Eftersom modificeret kornstivelse har den egenskab, at den igen kan omdannes til basiskornstivelse, skal der i henhold til artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1722/93 føres skærpet kontrol med fremstillingen og anvendelsen af den. Denne kontrol skal give sikkerhed for, at den modificerede kornstivelse, som der er udbetalt restitution for, ikke igen omdannes til et basisprodukt, således at virksomheden så endnu en gang kan få udbetalt restitution.

18. I årsberetningen for regnskabsåret 1988 bemærkede Retten, at foranstaltningen til kontrol af den endelige anvendelse af modificeret kornstivelse var utilstrækkelig, for så vidt angik dels den dokumentation, de nationale myndigheder godkender, dels proceduren for tilsyn baseret på T5-toldkontroldokumentet(13). I medfør af forordning (EØF) nr. 1722/93, der trådte i kraft den 1. juli 1993, blev der indført en ordning, hvorefter fabrikanterne skal fremlægge bevis i form af kvartalsvise erklæringer for den myndighed, de henhører under, samtidig med, at de har pligt til at anvende T5-dokumenterne, når det produkt, der skal kontrolleres, indgår i samhandel inden for Fællesskabet eller udføres til tredjelande gennem en anden medlemsstats område.

19. Tilsynet med anvendelsen af modificeret kornstivelse er imidlertid stadig ikke særlig pålideligt. Artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1722/93 anvendes ikke ensartet af medlemsstaterne, og der er praktiske problemer med at gennemføre bestemmelserne:

a) Det kan være fuldstændig umuligt at føre tilsyn med produktet hele vejen igennem til den endelige anvendelse, for de varer, der skal kontrolleres, fordeles eventuelt via mellemhandlere på en lang række endelige aftagere.

b) I en række medlemsstater overholder de erhvervsdrivende ikke bestemmelsen om, at de skal anvende T5-dokumenterne.

c) Risikoanalyserne er meget forskellige afhængigt af, hvilken tjeneste kontrollen påhviler.

20. Rettens undersøgelse har givet anledning til, at bestemte elementer i kontrollen af modificeret kornstivelse er blevet taget op til fornyet overvejelse. Da ordningen trådte i kraft, var restitutionssatserne meget høje sammenlignet med omkostningerne ved at omdanne modificeret kornstivelse tilbage til basiskornstivelse (jf. skema 3). Ifølge de nationale myndigheder er risikoen for svigagtig genomdannelse i dag reduceret. Restitutionsbeløbene er i dag meget lavere end omkostningerne ved genomdannelse. I 2000 toppede produktionsrestitutionen med 41,44 euro pr. ton, mens omkostningerne ved at genomdanne modificeret kornstivelse til basiskornstivelse ifølge beregninger foretaget af industrien på Rettens anmodning i samme periode kunne anslås til 100 euro pr. ton. I øvrigt gør de nationale myndigheder gældende, at kontrolområdet er begrænset, fordi kun meget få europæiske fabrikker har egnede genomdannelsesanlæg.

Skema 3

Udviklingen i produktionsrestitutionen for kartoffel- og kornstivelse

>PIC FILE= "C_2001294DA.000901.TIF">

Kilde:

Kommissionen (Generaldirektoratet for Landbrug).

DIREKTE KARTOFFELSTIVELSESSTØTTE

Kommissionens forvaltning

Kvoterne forvaltes ikke kohærent

21. Siden reformen i 1992 har avlere af kartofler bestemt til stivelsesproduktion oven i minimumsprisen fået en direkte støtte pr. ton kartoffelstivelse. For at tage højde for produktionsstigninger og for at holde budgetudgifterne under kontrol indførte Rådet i 1994 en kvoteordning, hvor medlemsstaterne fik tildelt kvoter, og de stivelsesproducerende virksomheder fik tildelt delkvoter.

22. Der er indrømmet stivelsesproducerende virksomheder en vis fleksibilitet i forvaltningen af deres delkvoter, for de kan øge delkvoten for et bestemt år med indtil 5 % af delkvoten for det følgende år. Trods denne fleksibilitet er der imidlertid ikke taget hensyn til, at produktionsmængden kan svinge med op til 20 % på grund af vejrforholdene.

23. EU 12's loft på 1702000 ton, der blev vedtaget i 1994, omfattede en reserve på 110000 ton til Tyskland, som denne medlemsstat skulle udnytte i produktionsåret 1996/97. I nævnte produktionsår var den ekstra produktion på 104554 ton, hvilket svarede til en forøgelse af produktionen på 17 % i Tyskland og på 6 % i EU-12. Denne ekstra produktion destabiliserede det europæiske marked i over to år, indtil industrien besluttede at reducere udbuddet på markedet (jf. skema 4). Ifølge kartoffelstivelsesindustrien er priserne på kartoffelstivelse i Europa først blevet interessante igen fra 2000.

24. Den kvote, der blev fastsat i 1994, omfattede også 2000 ton til Spanien, selv om Spanien ikke har nogen kartoffelstivelsesindustri.

Skema 4

Udviklingen i EU's kartoffelstivelsesproduktion og -kvoter

>PIC FILE= "C_2001294DA.001001.TIF">

Kilde:

Kommissionen, Generaldirektoratet for Landbrug.

Tabel 3

Udviklingen i stivelseskvoterne fordelt på medlemsstaterne

>TABELPOSITION>

Kilde:

Forordning (EF) nr. 1868/94 med senere ændringer.

25. Kvoterne blev ikke ændret ved den treårlige revision i 1997. I forbindelse med Agenda 2000-reformen blev kvoterne reduceret for 2000/01 og 2001/02 (jf. tabel 3).

Kvoteordningen har en indbygget risiko

26. Kvoteordningen for produktion af kartoffelstivelse har en væsentlig indbygget risiko, nemlig at én medlemsstats overskudsproduktion svigagtigt overføres til en anden medlemsstat, der ikke har udnyttet sin kvote. I 1998 kom det frem ved en UCLAF-undersøgelse, at der ulovligt var overført 20000 ton kartofler fra Nederlandene til Tyskland. Den uberettigede støtte androg 1,5 millioner euro. Bestemmelserne omfatter meget strenge sanktioner mod stivelsesproducerende virksomheder, der accepterer kartofler, der ikke er omfattet af dyrkningskontrakter(14).

Stivelsesindholdet bestemmes ved hjælp af en forældet omregningstabel

27. Producentens mindstepris og udligningsbeløbet, som producenten modtager, samt præmien at betale kartoffelstivelsesfabrikanten pr. 1000 kg kartoffelstivelse udvundet af de kartofler, landbrugerne har leveret, er fastsat i fællesskabsbestemmelserne(15). På grundlag af kartoffelstivelsesindholdet i en stikprøve justeres disse størrelser efter en metode, der er defineret i forordningen(16). Skema 5 viser de beløb, der er udbetalt i perioden 1993/94-1999/2000 til landbrugerne og de stivelsesproducerende virksomheder pr. leveret ton kartofler på grundlag af det kartoffelstivelsesindhold, der er beregnet efter metoden i forordningen(17). Skemaet viser, at kurven har et knækpunkt ved et teoretisk indhold på 19,7 %. Begrundelsen er, at i henhold til bestemmelserne kan en del af stivelsen i kartoflerne ikke udvindes (jf. skema 6).

28. Den omregningstabel(18), der anvendes til alle beregninger, benyttede de europæiske stivelsesproducerende virksomheder allerede før indførelsen af mindstepriser i forbindelse med gennemførelsen af den første fælles markedsordning for korn i 1966. Ved den seneste justering af omregningstabellen, som blev foretaget i produktionsåret 1982/83(19), opretholdt man princippet om, at kurvens knækpunkt skulle ligge samme sted. Siden da er der sket teknologiske fremskridt inden for stivelsesindustrien, og kartoffelsorterne beregnet til fremstilling af kartoffelstivelse er blevet forbedret. Da der udvindes mere kartoffelstivelse end de mængder, der er fastsat i de gældende bestemmelser, har de stivelsesproducerende virksomheder et "produktionsoverskud", som ikke medregnes i delkvoten, og som de ikke får betaling for. I de medlemsstater, Retten besøgte, varierede dette overskud mellem 2 og 10 % i de stivelsesproducerende virksomheder(20).

Skema 5

Mindsteprisen og udligningsbeløbet til kartoffelproducenterne samt præmien at betale kartoffelstivelsesfabrikanterne indtil 1999/2000

(før Agenda 2000-reformen)

>PIC FILE= "C_2001294DA.001101.TIF">

Kilde:

Bilag II til Kommissionens forordning (EF) nr. 97/95.

Skema 6

Procentuelt indhold af stivelse, der ifølge bilag II til forordning (EF) nr. 97/95 ikke kan udvindes

>PIC FILE= "C_2001294DA.001201.TIF">

Bemærk:

Når det teoretiske kartoffelstivelsesindhold er på 13-19,7 %, skønnes det, at ca. 6,5 % af stivelsen i kartoflerne går til spilde ved udvindingsprocessen. Er det på over 19,7 %, går mere til spilde.

Kilde:

Bilag II til Kommissionens forordning (EF) nr. 97/95.

Effekten af den direkte støtte til landbrugerne er aldrig blevet evalueret

29. Mindsteprisen og den direkte støtte til avlerne af kartofler bestemt til stivelsesproduktion afhænger direkte af interventionsprisen for korn og den direkte kornstøtte. Kommissionen har ikke foretaget en undersøgelse eller analyse af, om støtten til de europæiske kartoffelavlere bidrager til at sikre dem en rimelig levestandard.

Støtten til kartoffelstivelsesproducenterne er ikke baseret på tilstrækkelig pålidelige forvaltningsoplysninger

30. Ifølge en af betragtningerne til forordningen om oprettelsen af støtten til kartoffelstivelsesproducenterne begrundes denne støtte med "de stadig større fordele, som majsstivelsesindustrien har, især som følge af biprodukterne fra majsstivelsesproduktionen"(21). Støtten blev indført i 1978 som en følge af den vedvarende tørke i 1976 og er siden blevet opretholdt. Præmien blev også begrundet med, at kartoffelstivelsesproduktionen er sæsonbetonet, og med særlige miljøkrav. Den var oprindelig fastsat til 10 ecu pr. ton kartoffelstivelse, og blev i 1979 forhøjet til 16,93 ecu(22) og i 1982 til 18,68 ecu. I 1995 blev den forhøjet til 22,25 ecu efter justeringen af den grønne kurs.

31. Ifølge repræsentanter for kartoffelstivelsesindustrien kan de kartoffelstivelsesproducerende virksomheders strukturelle ulemper i forhold til de kornstivelsesproducerende virksomheder opgøres til langt over 22,25 euro pr. ton produceret kartoffelstivelse. I 1996 fik sammenslutningen af stivelsesproducerende virksomheder i Den Europæiske Union Instituttet for Landbrugsøkonomi i Nederlandene til at udarbejde en økonomisk analyse. Ifølge dette institut var de kartoffelstivelsesproducerende virksomheders strukturelle ulemper i forhold til de majsstivelsesproducerende virksomheder i 1995 på 81 euro pr. ton kartoffelstivelse. Undersøgelsen er blevet opdateret i 2001 og viser, at prisforskellen var på 84 euro pr. ton i 2000(23).

Medlemsstaternes forvaltning

Der er en række svagheder ved medlemsstaternes stedlige kontrol

32. Medlemsstaterne skal indføre en kontrolordning omfattende stedlig kontrol af, at de processer, der giver ret til præmien, har fundet sted, og at hver enkelt stivelsesproducerende virksomheds delkvote ikke er overskredet. Alle processer i fremstillingsforløbet skal dækkes af denne kontrol, som skal foretages på grundlag af mindst 10 % af den mængde kartofler, der er leveret til den stivelsesproducerende virksomhed(24). Kontrollørerne skal have adgang til alle virksomhedens oplysninger.

33. Medlemsstaterne fortolker lovgivningen forskelligt. Det skyldes, at bestemmelserne ikke er klart formuleret, og at Kommissionen ikke har udsendt klare retningslinjer for de kontroller, der skal foretages. I de tre medlemsstater, Retten besøgte, kontrolleres et godt stykke over 10 % af leverancerne. Det belaster personaleressourcerne meget, men kvaliteten af kontrollen varierer meget.

34. Der gennemføres mange kontroller for at efterprøve, om betalingerne er rigtige. Men én meget central kontrol, som er nem at iværksætte, foretages ikke i nogen af de medlemsstater, Retten besøgte, nemlig en analyse af, hvordan "produktionsoverskuddet" har udviklet sig i tidens løb. Produktionsoverskuddet (2-10 %, alt efter stivelsesproducerende virksomhed) er differencen mellem den faktiske produktion af kartoffelstivelse og den teoretiske produktion beregnet efter fællesskabslovgivningen. Denne analyse er meget væsentlig, for ved hjælp af den kan man påvise kartoffelleverancer, som stivelsesproducerende virksomheder, der har opbrugt deres delkvote, ikke har anmeldt.

35. I Nederlandene er det ikke sikret, at kontrollerne er uafhængige, for de foretages af en fond finansieret af landets eneste stivelsesproducerende virksomhed. Det overordnede tilsyn, som AID (kontrolmyndigheder under landbrugsministeriet) fører, afhjælper ikke denne svaghed.

Bestemmelsen om mindsteprisen overholdes ikke i alle tilfælde

36. Den direkte støtte til avlerne og de stivelsesproducerende virksomheder udbetales kun, såfremt de stivelsesproducerende virksomheder har betalt en mindstepris. I de medlemsstater, Retten besøgte, blev der anvendt praksis, som var i strid med bestemmelsen om, at kartoffelavlerne skal have en garanteret mindstepris:

a) I en tysk kartoffelstivelsesproducerende virksomhed skal de leverandører, der ikke har aktier i virksomheden, betale en leveringsafgift på ca. 4 % af mindsteprisen.

b) I Nederlandene udskydes betalingen af mindsteprisen systematisk, for der anvendes en ordning med rentefri lån, som hovedparten af landbrugerne yder den stivelsesproducerende virksomhed.

Kommissionens arbejde i forbindelse med regnskabsafslutningen

37. I 1995 og 1996 aflagde Kommissionen besøg i en række medlemsstater som et led i arbejdet med regnskabsafslutningen for perioden 1993-1995. Kommissionen har ikke udtrykt forbehold over for kontrolsystemet i Nederlandene (kontrollernes uafhængighed, jf. punkt 35) og har ikke fremsat bemærkninger om beregningen af mindsteprisen (jf. punkt 36).

KONKLUSION

38. Retten konstaterede under revisionen, at gennemførelsen af Fællesskabets ordninger for støtte til de industrier, der anvender korn- og kartoffelstivelse, og de særlige støtteordninger for kartoffelstivelsessektoren i flere tilfælde var behæftet med mangler, og at der havde været problemer med at gennemføre dem. Støttemodtagerne mener ganske vist ikke, at målene for støtteordningen er opfyldt fuldt ud, især ikke målet om at gøre dem konkurrencedygtige, men de sætter ikke spørgsmålstegn ved den måde, ordningen er opbygget og fungerer på.

39. Fællesskabspriserne på majs, der er højere end verdensmarkedspriserne, er bestemmende for, hvilket niveau produktionsrestitutionerne lægges på. Agenda 2000-reformen havde til formål på mellemlang sigt at bringe Fællesskabets kornpriser på niveau med verdensmarkedspriserne. Bliver dette mål nået, vil støtten til de industrier, der anvender stivelse, automatisk forsvinde.

ANBEFALINGER

40. Retten anbefaler Kommissionen at træffe følgende foranstaltninger på området produktionsrestitutioner for korn- og kartoffelstivelse:

a) Det anbefales, at Kommissionen undersøger, om beregningen af restitutionssatserne kan gøres klarere, sådan at man kan vide på forhånd, hvor høj den bliver (jf. punkt 11). Det foreslås også, at man undersøger mulighederne for at forenkle ordningen.

b) Det anbefales, at der udvikles en metode til vurdering af, om ordningen fører til tilfredsstillende resultater og sikrer Fællesskabets industri konkurrenceevne (jf. punkt 12).

c) Det anbefales, at medlemsstaterne anmodes om at afhjælpe de svagheder ved kontrollen, Retten konstaterede under undersøgelsen (jf. punkt 16).

d) Som følge af problemerne med gennemførelsen af bestemmelserne om kontrollen med modificeret kornstivelse anbefaler Retten, at disse bestemmelser tages op til revision. Kommissionen bør også undersøge kontrolordningen og ændre bestemte elementer i den. Samtidig bør Kommissionen også overveje en anden metode, nemlig dybtgående regnskabskontrol, men kun af de virksomheder, der har de tekniske anlæg til genomdannelse af modificeret stivelse til basisstivelse (jf. punkt 18-20).

41. For så vidt angår den direkte støtte til produktion og forarbejdning af kartofler bestemt til stivelsesproduktion anbefaler Retten som følger:

a) Kommissionen bør undersøge, om ikke det ville være hensigtsmæssigt at ændre den margen på 5 %, som de stivelsesproducerende virksomheder har i forvaltningen af deres delkvote. Kommissionen bør sørge for, at der ved ændringer af kvoterne hele tiden tages hensyn til markedets absorptionsevne (jf. punkt 22-25).

b) Den metode, der er fastsat i bestemmelserne til beregning af kartoffelstivelsesindholdet, bør tages op til revision, for denne beregning er direkte bestemmende for alle de beløb, der udbetales. I den forbindelse bør det tekniske niveau generelt i de nuværende og de kommende medlemsstater tages i betragtning (jf. punkt 28). Det er også meget væsentligt, at de stivelsesproducerende virksomheder sender Kommissionen oplysninger om den faktiske restitutionsberettigede produktion af kartoffelstivelse.

c) Den effekt, ordningen med direkte støtte har på de pågældende landbrugeres indkomst, bør dokumenteres og analyseres (jf. punkt 29).

d) Der bør indsamles alle relevante oplysninger, så man kan måle kartoffelstivelsesindustriens strukturelle ulemper (jf. punkt 30).

e) En række bestemmelser om kontrollen i medlemsstaterne bør gøres klarere (jf. punkt 33 og 35), og Kommissionen bør henstille, at medlemsstaterne fører tilsyn med de kartoffelstivelsesproducerende virksomheders produktionsoverskud (jf. punkt 34).

f) Retten konstaterede, at de stivelsesproducerende virksomheder ikke havde betalt landbrugerne den garanterede mindstepris (jf. punkt 36). Kommissionen bør anmode de berørte medlemsstater om at rette op på dette forhold.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 11. og 12. juli 2001.

På Revisionsrettens vegne

Jan O. Karlsson

Formand

(1) I fællesskabsbestemmelserne om korn- og kartoffelstivelse forstås ved "produktionsrestitutioner": støtte til industrien for anvendelse af korn- eller kartoffelstivelse ved fremstillingen af bestemte varer.

(2) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 21.

(3) Efter Agenda 2000-reformen er denne procentsats blevet på 51 i 2000/01 og bliver på 62 i 2001/02.

(4) De strukturelle ulemper skyldes dels miljøkrav, dels at kartofler ikke kan opbevares ret længe. Kartoffelstivelsesindustrien får kun tilført råvarer 6-8 måneder om året, mens kornstivelsesindustrien kan arbejde konstant.

(5) Rettens årsberetning for regnskabsåret 1988 (EFT C 312 af 12.12.1989, s. 73).

(6) Artikel 3 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 (EFT L 159 af 1.7.1993, s. 112).

(7) Kilder: Association des amidonneries de céréales de l'Union européenne (AAC), Union des syndicats des industries des produits amylacés et de leurs dérivés (USIPA), Confederation of European paper industries (CEPI), Committee of the European Starch Potato Producers' Unions (CESPU) og Unionen af Faglige Sammenslutninger inden for Det Europæiske Fællesskabs Kartoffelstivelsesindustri.

(8) "Competitiveness Study of the European Pulp, Paper and Board Manufacturing Industry 1998", undersøgelse foretaget af Europa-Kommissionen (Generaldirektoratet for Industri) og CEPI (Confederation of European Paper Industry) i fællesskab, Bruxelles, 1999.

(9) Papirindustrien aftager ca. 15 % af den europæiske korn- og kartoffelstivelsesproduktion.

(10) Artikel 9, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1722/93.

(11) Artikel 11, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1722/93.

(12) I henhold til artikel 4 i forordning (EØF) nr. 1722/93 har kun fabrikanter, der er godkendt af myndighederne i medlemsstaterne, ret til at ansøge om restitution.

(13) Et dokument, som følger varerne og benyttes til kontrol af varernes anvendelse og/eller ankomst til den endelige destination (artikel 471 ff. i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253 af 11.10.1993)).

(14) Artikel 13, stk. 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 97/95 (EFT L 16 af 24.1.1995, s. 3). I henhold til nævnte artikel er maksimumssanktionen fuldstændig udelukkelse fra stivelsespræmien i to produktionsår i træk.

(15) Forordning (EF) nr. 97/95 af 17. januar 1995 (EFT L 16 af 24.1.1995, s. 3).

(16) Bilag II til forordning (EF) nr. 97/95.

(17) Som et led i Agenda 2000-reformen nedsættes mindsteprisen i to tempi. Der er kompenseret for 75 % ved en forhøjelse af beløbet til kartoffelproducenterne.

(18) Tabellen viser forholdet mellem en kartoffelstikprøves vægt under vand og stikprøvens teoretiske stivelsesindhold.

(19) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2293/82 af 19. august 1982 (EFT L 245 af 20.8.1982, s. 47).

(20) Det skal imidlertid bemærkes, at de stivelsesproducerende virksomheder i de nye delstater i Tyskland i begyndelsen af 1990'erne havde et produktionsunderskud på indtil 15 %.

(21) Tredje betragtning til Rådets forordning (EØF) nr. 1127/78 af 22. maj 1978 (EFT L 142 af 30.5.1978, s. 24).

(22) Rådets forordning (EØF) nr. 1555/79 af 24. juli 1979 (EFT L 188 af 26.7.1979, s. 12).

(23) "The economic position of potato starch after Agenda 2000", Agricultural Economics Research Institute LEI-DLO (Haag), 18.6.2001.

(24) Artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 97/95 (EFT L 16 af 24.1.1995, s. 3).

Kommissionens svar

RESUMÉ

I. Af Rettens bemærkninger, navnlig i konklusionen, konkluderer Kommissionen, at Retten generelt er af den opfattelse, at gennemførelsen af ordningen ikke volder større vanskeligheder. Retten har påvist visse mangler, men disse synes ikke at have nogen alvorlig karakter bortset fra problemet i én medlemsstat. Ethvert system kan forbedres, og Kommissionen vil naturligvis henlede medlemsstaternes opmærksomhed på Rettens konklusioner i beretningen.

II. Kommissionen kan bekræfte, at støtten til stivelse er forbundet med prispolitikken for korn. Den ønsker dog at fremhæve et særligt element, nemlig produktionsrestitutionerne, der skal sikre, at Fællesskabets stivelsesprodukter er konkurrencedygtige i forhold til de produkter, der indføres i form af ikke-beskyttede produkter, som ikke er beregnet til konsum (f.eks. papir og pap og organiske kemiske produkter).

III. Som led i regnskabsafslutningen blev der i 1996 gennemført kontrolbesøg vedrørende 1994 og 1995. Da kontrollen i 1996 ikke afslørede større problemer, har tjenesten for regnskabsafslutning ikke siden indførelsen af den nye procedure for regnskabsafslutning og risikovurdering af alle udgifter for EUGFL, Garantisektionen, foretaget yderligere kontrol. Med de givne ressourcer kan tjenesten for regnskabsafslutningen, som anført i den årlige arbejdsplan, ikke fremlægge ovennævnte redegørelse for alle ordninger. Det er også grunden til, at tjenesten for regnskabsafslutning baserer sig på Rettens sektorbreve, som efter analyse sendes til medlemsstaterne med henvisning til artikel 8 i forordning (EF) nr. 1663/95.

IV. Hvad angår overholdelsen af reglerne for produktion af kartoffelstivelse under kontingentordningen, tilstræber Kommissionen at fjerne den af Retten omtalte risiko i forbindelse med overvågning af markedet og forvaltning af kontrollen af især dyrkningskontrakterne.

V. Kommissionen undersøger med regelmæssige mellemrum situationen i den pågældende sektor og rådfører sig med medlemsstaternes tjenester og erhvervskredse. Som led i den systematiske evaluering af den fælles landbrugspolitiks sektorer har Generaldirektoratet for Landbrug i sit program for 2000 indføjet iværksættelsen af en undersøgelse af "evalueringen af EF-politikken for stivelse og stivelsesprodukter". De vigtigste spørgsmål i evalueringen vedrører:

- effektiviteten af de foranstaltninger, der anvendes for stivelse og stivelsesprodukter, inkl. produktions- og eksportrestitutioner og de særlige foranstaltninger for kartoffelstivelse, herunder præmien til stivelsesfabrikker og produktionskontingenter

- landbrugernes indkomster og udviklingen af de pågældende regioner.

Resultaterne af undersøgelsen skulle foreligge i slutningen af 2001. Forskellige elementer, der er ved at blive udarbejdet, vil kunne være nyttige for forberedelsen af den rapport, som Kommissionen skal forelægge Rådet senest den 31. oktober 2001, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1868/94, og som skal vedrøre tildelingen af kontingenter for kartoffelstivelse i Fællesskabet og i givet fald ledsages af passende forslag.

PRODUKTIONSRESTITUTIONER

Kommissionens forvaltning

Metoden til beregning af restitutionerne giver mulighed for stor fleksibilitet

11. Alle oplysninger, der indgår i beregningen af restitutionen, omdeles hver uge i forvaltningskomitéen. Metoden giver mulighed for at anvende et loft over de interne priser, som skal lægges til grund i tilfælde af betydelige stigninger, for at undgå, at en tendens til stigende priser forstærkes yderligere, hvad der kan bidrage til, at budgetudgifterne begrænses.

Det skal understreges, at overholdelse af metoden ikke giver en absolut garanti, og at Kommissionen - under helt specielle omstændigheder - vil kunne anvende andre regler. Kommissionen noterer sig virksomhedernes ønsker, men når den fastsætter restitutionerne, skal den tage hensyn til de faktiske markedsforhold og budgetbegrænsningerne.

Der mangler oplysninger om forholdene på markedet

12. Der skal tages forbehold med hensyn til de konklusioner, der kan drages af illustration 2:

Der findes ikke repræsentative noteringer for stivelse og produkter heraf. Kommissionen mener dog ikke, at der består en systematisk prisforskel til ugunst for europæiske virksomheder. Både produktions- og eksportrestitutioner har til formål at udligne forskelle i produktionsomkostninger og ikke forskelle i den endelige pris for stivelse. Produktionsrestitutionen dækker forskellen mellem de europæiske priser for majs ("leveret") og cif-priserne for majs fra verdensmarkedet (f.eks. USA). De interne priser i USA er tilsvarende lavere med et beløb, der svarer til transport- og forsendelsesomkostninger fra USA til Europa. Formålet med produktionsrestitutionen er at bevare konkurrenceevnen for industriprodukter, der er produceret af stivelse, som er fremstillet af råvarer til EF-prisen, i forhold til importprodukter, der er produceret af råvarer til verdensmarkedsprisen. Den skal ikke sikre samme pris for stivelse fra EF-markedet og stivelse fra verdensmarkedet.

13. Som led i den systematiske evaluering af den fælles landbrugspolitik i de forskellige sektorer har Generaldirektoratet for Landbrug i sit program for 2000 opført en undersøgelse af "evalueringen af EF-politikken for stivelse og stivelsesprodukter". De vigtigste spørgsmål i evalueringen vedrører:

- effektiviteten af de foranstaltninger, der anvendes for stivelse og stivelsesprodukter, inkl. produktions- og eksportrestitutioner og de særlige foranstaltninger for kartoffelstivelse, herunder præmien til stivelsesfabrikker og produktionskontingenter

- en række spørgsmål vedrørende landbrugernes indkomster og udviklingen af de pågældende regioner.

Resultaterne af undersøgelserne skulle foreligge i slutningen af 2001. En række oplysninger i den igangværende undersøgelse vil kunne være nyttige for forvaltningen af denne sektor og udarbejdelsen af den rapport, som Kommissionen skal forelægge Rådet inden udgangen af oktober 2001, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1868/94, og som skal vedrøre fordelingen af kontingentet for kartoffelstivelse mellem medlemsstaterne og i givet fald ledsages af passende forslag.

Medlemsstaternes forvaltning

Forbedringer i de nationale myndigheders administrative kontroller, men mangler ved den stedlige kontrol

16. Efter artikel 9 i forordning (EØF) nr. 1722/93 skal medlemsstaterne ikke systematisk gennemføre fysisk kontrol. Som anført af Retten i punkt 14 skal der ifølge forordningen foretages administrativ kontrol, som dog om nødvendigt skal suppleres med fysisk kontrol. Det er de nationale kontroltjenestester, som afgør, hvornår det er nødvendigt at gennemføre fysisk kontrol.

a) Ifølge forordningen fastslår myndighederne, inden støtte udbetales, at stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af de godkendte produkter i overensstemmelse med de oplysninger, som er anført i licensen. Det kan normalt opnås ved at anvende administrativ kontrol, som dog om nødvendigt skal suppleres med fysisk kontrol, herunder i givet fald også analyse.

b) Lagerregistrene hos den store virksomhed i Nederlandene er underkastet kontrol ikke blot i forbindelse med produktionsrestitutionerne for stivelse, men også i forbindelse med forordning (EØF) nr. 4045/89. Kommissionen vil analysere Rettens bemærkninger og i givet fald træffe passende foranstaltninger.

c) Hvad situationen i Nederlandene angår, er situationen ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over, blevet bragt i orden siden Rettens undersøgelse.

Tilsynet med modificeret kornstivelse bør tages op til revision

17-18. I 1987 blev der fastsat en forhøjelse af den krævede garanti (105 % af restitutionsbeløbet), og garantien frigives først, når der er ført bevis for korrekt anvendelse. I 1988 blev der indført en kontrolordning på basis af T5-dokumenter for produkter i samhandelen inden for Fællesskabet. Ved forordning (EØF) nr. 1722/93 blev kontrolordningen erstattet med en bevisordning på basis af kvartalserklæringer (jf. Rettens punkt 18), undtagen for samhandelen inden for Fællesskabet og eksporten via en medlemsstat. I 1998 blev bestemmelserne om frigivelse af den særlige garanti præciseret (definition af det primære krav og præcisering af fristen for forarbejdning/eksport).

Problemet med genforarbejdning af modificeret stivelse blev omtalt i regnskabsafslutningsrapporten efter besøget i Frankrig den 30. juni 1995. Det blev fastslået, at kontrolprocedurerne i Frankrig ikke gav tilstrækkelig garanti for, at støtte ikke udbetales to gange. Der er dog ikke fundet tegn på, at dette faktisk er sket, og derfor blev der ikke foreslået finansielle korrektioner.

19. Kommissionen er bekendt med mulighederne for misbrug og uregelmæssigheder og har med regelmæssige mellemrum gennemført undersøgelser og udvekslet erfaringer med medlemsstaterne og erhvervskredse om anvendelsen af særlige foranstaltninger for modificeret stivelse. Visse retsforskrifter er blevet tilpasset, idet der f.eks. er indført erklæringer, der forpligter fabrikanterne til at garantere en korrekt anvendelse af produktet, som medlemsstaterne skal overholde og kontrollere.

20. Kommissionen erkender, at risikoen for svigagtig anvendelse af modificeret stivelse for tiden er begrænset på grund af det lavere beløb for produktionsrestitutionen. Den er villig til at undersøge gældende betingelser og i givet fald bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1722/93.

DIREKTE KARTOFFELSTIVELSESSTØTTE

Kommissionens forvaltning

Kvoterne forvaltes ikke kohærent

22. Kontingentordningen tjener først og fremmest til at begrænse produktionen. Under drøftelserne i Rådet blev der dog godkendt en fleksibilitet på 5 % ud over det tildelte kontingent, som dog skal fratrækkes det følgende kontingent.

En større fleksibilitet i ordningen vil kunne føre til en stigning i stivelsesproduktionen, især i det første anvendelsesår med den deraf følgende forhøjelse af budgetudgifterne.

24. På det rådsmøde, hvor der blev truffet afgørelse om stivelsesordningen, meddelte Spanien, at der foregår en beskeden stivelsesproduktion i Spanien. Rådet tildelte derfor et kontingent på 2000 tons, som dog ikke er blevet produceret i forbindelse med ordningen.

Kvoteordningen har en indbygget risiko

26. I 1998/99 gennemførte UCLAF/OLAF en undersøgelse af fordrejningen af kontingenterne for kartoffelstivelse, og kontrollen viste, at visse mængder kartofler produceret i Nederlandene blev afsat gennem mellemmænd i Tyskland i strid med gældende regler. Det samlede beløb, der efter anvendelsen af sanktioner skal tilbagebetales, er på 6,2 mio. EUR. Dossieret er endnu ikke færdigbehandlet.

Stivelsesindholdet bestemmes ved hjælp af en forældet omregningstabel

28. Minimumsprisen og den betaling, som producenten skal modtage, og præmien til stivelsesfabrikken fastlægges ved hjælp af en omregningstabel, der bestemmer stivelsesindholdet i kartofler. Tabellen blev udfærdiget i 1975 og ændret i 1982. Det er rigtigt, at der kan opstå visse forskelle i forhold til den faktiske produktion på grundlag af stivelsesindholdet i kartofler eller udvindingsgraden for stivelse som følge af tekniske fremskridt, der endnu ikke er taget højde for. Den nuværende støtteskala for stivelse er dog blevet ajourført med regelmæssige mellemrum (minimumspris, udligningsgodtgørelse, osv.). Støtteordningen gælder endvidere ikke for supplerende mængder (for hvilke der hverken betales præmie eller beløb til producenten). Disse elementer indgår i den igangværende evalueringsundersøgelse (jf. punkt 13).

Effekten af den direkte støtte til landbrugerne er aldrig blevet evalueret

29. De medlemsstater, som producerer kartoffelstivelse, betragter denne sektor som en afgørende afgrøde i produktionsområderne; den nuværende ordning skulle sikre landbrugerne en rimelig indkomst, som vil blive evalueret i forbindelse med den igangværende evaluering (jf. punkt 13).

Støtten til kartoffelstivelsesproducenterne er ikke baseret på tilstrækkelig pålidelige forvaltningsoplysninger

30. Præmien til stivelsesfabrikkerne ydes for den produktion, der gennemføres i forbindelse med kontingentordningen. Den blev indført ved artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 for at tage hensyn til de særlige strukturbegrænsninger i stivelsessektoren som f.eks. den korte produktionsperiode, de få biprodukter og de store udgifter til fjernelse af spildevand. Kommissionen har tidligere gjort opmærksom på, at det er vanskeligt at fastlægge et passende støtteniveau, og at den råder over uensartede oplysninger om regioner og fabriksstrukturer. Den erkender dog, at den økonomiske forbindelse til kornstivelsessektoren ikke har ændret sig fundamentalt. Kommissionen vil undersøge disse forskellige elementer som led i den igangværende evaluering (jf. punkt 13).

31. Det konstateres, at Rådet har godkendt et præmiebeløb på 22,25 EUR pr. ton kartoffelstivelse.

Kommissionen udtaler sig ikke om gyldigheden af den nævnte undersøgelse. Præmiebeløbet indgår i den igangværende evaluering (jf. punkt 13).

Medlemsstaternes forvaltning

Der er en række svagheder ved medlemsstaternes stedlige kontrol

33. Den procentdel, der skal undersøges, er nøje fastsat i artikel 13 i Kommissionens forordning (EF) nr. 97/95, og det samme er det generelle formål med kontrollen. Igen påhviler det de nationale myndigheder at fastlægge kontrolmetoden. Det udelukkes ikke, at der kan være forskelle, som dog ikke kunne evalueres, da regnskabsafslutningen ikke har kontrolleret denne ordning siden 1996.

34. Kommissionen er enig med Retten i, at udbytterne bør evalueres for at fastslå leverancerne ud over den delkvote, der er tildelt stivelsesfabrikkerne. Kommissionens tjenestegrene drøfter for tiden dette spørgsmål.

Bestemmelsen om mindsteprisen overholdes ikke i alle tilfælde

36-37. a) Anvendelsen af den minimumspris, som fabrikkerne skal betale producenterne af stivelseskartofler, betragtes som en nøglekontrol. Nedsættelsen af minimumsprisen med 4 % i forbindelse med leveringsrettighederne i Tyskland vil måske ikke kunne accepteres, og Kommissionen vil undersøge dette spørgsmål nærmere.

b) Kommissionen vil undersøge, om denne praksis overholder reglerne.

Kommissionens arbejde i forbindelse med regnskabsafslutningen

3. Hvad Nederlandene angår, rejste regnskabsafslutningen dette spørgsmål i kontrolrapporten for 1996, og den konkluderede, at situationen på daværende tidspunkt kunne accepteres.

KONKLUSION

38. Af Rettens kommentarer, navnlig i konklusionen, konkluderer Kommissionen, at Retten generelt er af den opfattelse, at ordningens gennemførelse ikke volder større vanskeligheder. Retten har påvist visse mangler, men disse synes, bortset fra problemet i Tyskland, ikke at have nogen alvorlig karakter. Ethvert system kan forbedres, og Kommissionen vil naturligvis gøre medlemsstaterne opmærksom på Rettens konklusioner i beretningen.

ANBEFALINGER

40. a) Kommissionen vil undersøge mulighederne for at forenkle ordningen, hvis de forekommer begrundede.

b) Kommissionen vil fortsætte med at undersøge metoden til beregning af restitutionerne, når der ikke foreligger repræsentative noteringer for stivelse og stivelsesprodukter. Dette spørgsmål er omfattet af den evalueringsundersøgelse, der er omtalt i punkt 13.

c) Kommissionen henviser til bemærkningerne under punkt 16, men vil underrette medlemsstaterne om Rettens bemærkninger.

d) Kommissionen erkender, at risikoen for svigagtig anvendelse af modificeret stivelse for tiden er mindre på grund af det lavere beløb for produktionsrestitutionen. Den vil undersøge gældende betingelser.

41. a) Fleksibilitetssatsen på 5 % blev indført af Rådet efter langvarige drøftelser. Det er for tiden ikke Kommissionens hensigt at forhøje satsen på grund af risikoen for forøgelse af produktionen og af budgetmæssige grunde.

b) Dette punkt vil blive gennemgået i forbindelse med den igangværende evalueringsundersøgelse, idet Kommissionens tjenestegrene vil vurdere de potentielle virkninger (se punkt 13).

c) Kommissionen vil sikre sig, at producenterne modtager en rimelig indkomst. Den igangværende evalueringsundersøgelse skulle kunne bringe nyt om dette spørgsmål (se punkt 13).

d) Kommissionen vil bestræbe sig på at indsamle oplysninger om kartoffelstivelsesfabrikkernes strukturelle ulemper i forhold til kornstivelsesfabrikkerne. Præmien til kartoffelstivelsesfabrikkerne er omfattet af den igangværende evalueringsundersøgelse (se punkt 13).

e) Det påhviler de nationale myndigheder at fastlægge en kontrolmetode, selv om rammerne er fastlagt i forordning (EF) nr. 97/95 (se punkt 33).

Kommissionen er enig med Retten i, at udbytterne skal evalueres for at fastslå leveringerne ud over den delkvote, der er tildelt stivelsesfabrikkerne. Dette punkt drøftes for tiden af Kommissionens tjenestegrene.

f) En nedsættelse af priserne med 4 % i forbindelse med leveringsrettighederne skal undersøges nærmere.