Nr. C 351/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Ændret forslag til rådets første direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning vedrørende varemærker^) 
KOM (85) 793 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen under anvendelse af artikel 149, andet afsnit, i EØF-
traktaten den 17. december 1985) 
(85/C 351/05) 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR— 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Den lovgivning, der for øjeblikket gælder om varemærker 
inden for medlemsstaterne, indebærer forskelligheder, som 
kan hindre den frie bevægelighed for varer og den frie 
udveksling af tjenesteydelser, fordreje konkurrencevilkåre­
ne i fællesmarkedet og følgelig øve direkte indflydelse på 
dette markeds oprettelse og funktion; 
det forekommer for tiden ikke nødvendigt at foretage en 
fuldstændig tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger 
om varemærker. Det er tilstrækkeligt at begrænse tilnær­
melsen til de nationale bestemmelser, der har den mest 
direkte indvirkning på den frie bevægelighed af varer og 
tjenesteydelser. Heraf følger, at direktivet — uden at 
afskære medlemsstaterne fra at beskytte de ved brug 
stiftede varemærker — kun tager disse med i betragtning i 
det omfang, sådanne mærker kommer i konflikt med de ved 
registrering erhvervede mærker, som er de eneste, direkti­
vet omfatter. Endvidere må man ikke være blind for de 
fordele og løsninger, som EF-varemærkeordningen inde­
bærer for virksomheder, der ønsker at erhverve varemær­
ker. Ordningen gør det unødvendigt at pålægge medlems­
staterne pligt til at kræve bl.a. registering af andre former 
for varemærker eller at anerkende servicemærker. Af 
samme grund er det ej heller påkrævet at styrke beskyttel­
sen af de varemærker, som nyder et særligt renommé; RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR— 
uændret 
under henvisning til forslag fra Kommissionen (2), 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (3), 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg (4), og 
ud fra følgende betragtninger: 
uændret 
det forekommer for tiden ikke nødvendigt at foretage en 
fuldstændig tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger 
om varemærker; det er tilstrækkeligt at begrænse tilnær­
melsen til de nationale bestemmelser, der har den mest 
direkte indvirkning på den frie bevægelighed af varer og 
tjenesteydelser; heraf følger, at direktivet — uden at 
afskære medlemsstaterne fra at beskytte de ved brug 
stiftede varemærker — kun tager disse i betragtning i det 
omfang, sådanne mærker kommer i konflikt med de ved 
registrering erhvervede mærker; endvidere må man ikke 
være blind for de fordele og løsninger, som EF-varemærke­
ordningen indebærer for virksomheder, der ønsker at 
erhverve varemærker; ordningen gør det unødvendigt at 
pålægge medlemsstaterne pligt til at kræve registering af 
andre former for varemærker eller at anerkende service­
mærker; 
(!) EFT nr. C 351 af 10. 12. 1980, s. 1. (2) EFT nr. C 351 af 31. 12. 1980, s. 1. 
(3) EFT nr. C 307 af 14. 11. 1983, s. 60. 
(4) EFT nr. C 310 af 30. 11. 1981, s. 22. 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 351/5 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
dette direktiv udelukker, at varemærkerne underkastes 
andre retsregler i medlemsstaterne, såsom de dér gældende 
bestemmelser om illoyal konkurrence. I øvrigt finder 
traktatens artikel 36 fortsat anvendelse, da direktivet kun 
foretager en delvis tilnærmelse af medlemsstaterne lovgiv­
ninger ; dette direktiv udelukker ikke, at varemærkerne underkas­
tes andre retsregler i medlemsstaterne, såsom de dér 
gældende bestemmelser om illoyal konkurrence; i øvrigt 
finder traktatens artikel 36 fortsat anvendelse, da direktivet 
kun foretager en delvis tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivninger; 
virkeliggørelsen af de mål, der forfølges ved tilnærmelsen, 
forudsætter, at gyldigheden af varemærkerettens stiftelse 
og bevarelse i princippet underkastes de samme betingelser 
i samtlige medlemsstater; virkeliggørelsen af de mål, der forfølges ved tilnærmelsen, 
forudsætter, at gyldigheden af et registreret varemærkes 
stiftelse og bevarelse i princippet underkastes de samme 
betingelser i samtlige medlemsstater; 
for at reducere antallet af varemærker, der er registreret og 
beskyttet i Fællesskabet, og derved også antallet af 
konflikter imellem disse, må man kræve, at varemærket 
rent faktisk bruges; for at reducere antallet af varemærker, der er registreret og 
beskyttet i Fællesskabet, og derved også antallet af 
konflikter imellem disse, må man kræve, at de registrerede 
varemærker rent faktisk bruges; 
dette direktiv har til formål at sikre, at varemærker for 
fremtiden nyder samme beskyttelse i alle medlemsstaternes 
retsordener; et væsentligt formål med dette direktiv er at sikre, at 
registrerede varemærker for fremtiden nyder samme 
beskyttelse i alle medlemsstaternes retsordener; 
den af varemærket ydede beskyttelse knytter sig til 
begreberne mærkernes, varernes eller tjenesteydelsernes 
lighed og den risiko for forveksling, der følger heraf. 
Formålet med denne beskyttelse er at sikre varemærkets 
funktion som angivelse af oprindelse; det er nødvendigt, at 
de ovennævnte begreber fortolkes snævert for herved at 
undgå, at de frie varebevægelser og den frie udveksling af 
tjenesteydelser hæmmes i et omfang, der går ud over, hvad 
hensynet til varemærkebeskyttelsen tilsigter. Hidtidig 
retspraksis i flere medlemsstater indrømmer for øjeblikket 
varemærket beskyttelse i et omfang, der ikke er i 
overensstemmelse med varemærkerettens særlige gen­
stand. Denne retspraksis må følgelig revideres i lyset af 
dette direktiv. Det er især nødvendigt i alle enkelttilfælde 
ved hjælp af en samtidig sammenligning af mærket, varerne 
og tjenesteydelserne at forstå, at der for forbrugerne består 
en reel risiko for forveksling af de ved de pågældende 
varemærker identificerede vater eller tjenesteydelser. Når 
et varemærke for eksempel består af flere bestanddele, skal 
der foretages en helhedsbedømmelse for herved at afgøre, 
om mærket, der formodes at krænke et andet mærke, ligner 
dette sidstnævnte i en sådan grad, at der er risiko for 
forveksling. Når man kal bedømme, om to ordmærker i en 
medlemsstat må siges at være enslydende eller i hvert fald 
sprogligt forvekslelige, er det ikke muligt længere at se bort 
fra Fællesskabets eksistens og fra den kendsgerning, at 
forbrugerne i stadig højere grad kender den korrekte udtale 
af ordene på de sprog, som tales dér; den af det registrerede varemærke ydede beskyttelse 
knytter sig til begrebet lighed mellem på den ene side et tegn 
og de varer og tjenesteydelser, i forbindelse med hvilke det 
anvendes, og på den anden side det registrerede varemærke 
og de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, 
samt til risikoen for forveksling mellem tegnet og det 
registrerede varemærke; formålet med denne beskyttelse er 
at sikre varemærkets funktion som angivelse af oprindelse; 
det er nødvendigt, at de ovennævnte begreber fortolkes 
snævert, for herved at undgå, at de frie varebevægelser og 
den frie udveksling af tjenesteydelser hæmmes i et omfang, 
der går ud over, hvad hensynet til beskyttelsen af 
registrerede varemærker tilsiger; hidtidig retspraksis i flere 
medlemsstater indrømmer for øjeblikket varemærket en 
beskyttelse, der kan omfatte mere end varemærkerettens 
egentlige genstand; denne retspraksis må følgelig revideres 
i lyset af dette direktiv; det er især nødvendigt i alle 
enkelttilfælde ved hjælp af en samtidig sammenligning af. 
på den ene side tegnet og de varer eller tjenesteydelser, i 
forbindelse med hvilke det anvendes, og på den anden side 
det registrerede varemærke og de varer eller tjenesteydelser, 
for hvilke det er registreret, entydigt at fastslå, at der for 
forbrugerne består en risiko for forveksling af tegnet og de 
varer og tjenesteydelser, som identificeres af tegnet med det 
registrerede varemærke og de varer eller tjenesteydelser, for 
hvilke det er registreret; når et varemærke er sammensat af 
flere bestanddele, skal der foretages en helheds­
bedømmelse, for herved at afgøre, om det tegn, der 
formodes at krænke varemærket, ligner det registrerede 
varemærke i en sådan grad, at det er klart, at der er risiko 
for forveksling mellem tegnet og det registrerede varemær­
ke; når man skal bedømme, om to ordmærker i en 
medlemsstat må siges at være enslydende eller i hvert fald 
sprogligt forvekslelige, kan der ikke længere ses bort fra 
Fællesskabets eksistens og fra den kendsgerning, at 
forbrugerne i stadig højere grad kender den korrekte udtale 
af ordene på de sprog, som tales dér; 
Nr. C 351/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
varemærkets funktion, nemlig angivelse af varens oprindel­
se, indebærer, at brugen af mærket i princippet ikke kan 
forbydes hverken tredjemand for varer, som af indehaveren 
selv eller med dennes samtykke er markedsført under dette 
mærke i Fællesskabet eller uden for dette, eller på grundlag 
af varemærkeretten forbydes en licenshaver, som udbyder 
varerne eller tjenesteydelserne under mærket uden for det 
område, for hvilket han har fået licens; det følger af princippet om fri udveksling af varer, at 
indehaveren af et registreret varemærke ikke kan forbyde 
tredjemand at anvende det for varer, som er markedsført i 
Fællesskabet under dette mærke enten af ham selv eller med 
hans samtykke, ligesom han ej heller under henvisning til 
varemærkeretten kan forbyde en licenshaver, som leverer 
varerne eller tjenesteydelserne under mærket uden for 
licensområdet, at gøre en sådan brug heraf; 
af hensyn til fællesmarkedets funktion er det kun 
nødvendigt at tilnærme de nationale regler for varemær­
kers behandling i det omfang, hvor der er tale om at fremme 
løsningen af konflikter mellem varemærkeindehavere 
indbyrdes eller mellem disse varemærkeindehavere og 
indehavere af andre enerettigheder. Indtil videre er der dog 
kun fastsat regler for indgåelse af forlig. Det kunne dog på 
et senere tidspunkt, bl.a. afhængig af, hvilken grad af 
integration Fællesskabet til den tid har opnået, vise sig 
berettiget at overveje eventuelle nye foranstaltninger, der 
kunne bidrage til at løse sådanne konflikter— af hensyn til fællesmarkedets funktion er det kun 
nødvendigt at tilnærme de nationale regler for varemær­
kers behandling i det omfang, hvor der er tale om at fremme 
løsningen af konflikter mellem varemærkeindehavere 
indbyrdes eller mellem disse varemærkeindehavere og 
indehavere af andre enerettigheder; derfor er der kun 
fastsat regler for indgåelse af forlig— 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 Artikel 1 
Dette direktiv finder anvendelse på varemærker for varer 
og tjenesteydelser, det være sig individuelle mærker, 
fællesmærker eller garantimærker, der er registreret i en 
medlemsstat, eller som er indført i et internationalt register, 
med retsvirkning i en medlemsstat. Dette direktiv finder anvendelse på varemærker for varer 
og tjenesteydelser, det være sig individuelle mærker, 
fællesmærker eller garantimærker, der er registreret i en 
medlemsstat, eller for hvilke der er ansøgt om registrering, 
eller som er indført i et internationalt register, med 
retsvirkning i en medlemsstat. 
Artikel 2 Artikel 2 
1. Registrering af varemærker, som på anmeldelsesda-
gen består af tegn, der ifølge den pågældende medlemsstats 
lovgivning ikke kan anvendes som varemærke eller 
reserveres til et sådan brug af anmelderen, samt varemær­
ker, som på samme tidspunkt savner fornødent særpræg i 
en medlemsstat, afslås eller ophæves, særlig: 1. Registrering af varemærker, som på anmeldelsesda-
gen består af tegn, der ifølge den pågældende medlemsstats 
lovgivning ikke kan anvendes som varemærke eller 
reserveres til et sådant brug af anmelderen, samt varemær­
ker, som på tidspunkt ikke har noget særpræg i den 
pågældende medlemsstat, afslås eller ophæves, særlig: 
mærker, som udelukkende består af tegn eller angivel­
ser, som i vareomsætningen kan kræves anvendt til at 
betegne varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed, 
mængde, anvendelse, værdi, oprindelsessted, frem-
bringelsestidspunktet eller andre egenskaber, medmin­
dre disse mærker har opnået fornødent særpræg som 
følge af den brug, der er gjort af dem; a) uændret 
b) mærker, som udelukkende består af tegn eller angivel­
ser, som i sædvanlig sprogbrug eller ifølge redelig og 
fast forretningspraksis er blevet den nødvendige eller 
sædvanlige betegnelse for varen eller tjenesteydelsen. b) uændret 
2. Endvidere afslås eller ophæves registrering af vare­
mærker, som på anmeldelsesdagen: 2. Endvidere afslås eller ophæves registrering af vare­
mærker, som på anmeldelsesdagen: 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 351/7 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
a) består af en form, som er betinget af selve varens art, a) uændret 
eller som har en teknisk funktion, såvel som varemær­
ker, der har form som selve produktet, og som påvirker 
selve de til varen hørende egenskaber, for så vidt en 
form som sådan kan anvendes som varemærke i den 
pågældende medlemsstat; 
b) indeholder kendetegn eller angivelser, der er egnet til at 
vildlede offentligheden, navnlig med hensyn til varens 
eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed eller oprindel­
sessted ; b) er egnet til at vildlede offentligheden, særlig med 
hensyn til varens eller tjenesteydelsens art, beskaffen­
hed eller oprindelsessted; 
c) strider mod den offentlige orden eller er egnet til at c) 
vække forargelse, eller som er anført i artikel 6 c) i 
Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejen­
domsret, i det følgende benævnt »Pariserkonventio­
nen«. strider mod den offentlige orden eller er egnet til at 
vække forargelse, eller som da brugen heraf ikke er 
tilladt af vedkommende myndigheder skal afvises eller 
ophæves i henhold til artikel 6 c) i Pariserkonventionen 
til beskyttelse af industriel ejendomsret, i det følgende 
benævnt »Pariserkonventionen«. 
3. Et varemærke ophæves ligeledes, når varen, for 
hvilken det er registreret i den pågældende medlemsstat, af 
indehaveren eller med dennes samtykke er markedsført 
under et andet mærke i en anden medlemsstat, medmindre 
legitime grunde hjemler brug af forskellige varemærker for 
denne vare i disse medlemstater; denne bestemmelse finder 
dog ikke anvendelse, hvis indehaveren for den pågældende 
vare giver afkald på det varemærke, der findes i den anden 
medlemsstat, og inden for den frist, der fastsættes af den 
myndighed, der har fået forelagt ophævelsessagen, godt­
gør, at der er givet afkald på behørig vis. 
4. De varemærker, der er anmeldt eller registreret inden 
den i artikel 18, stk. 1, fastsatte dato, ophæves, hvis de 
rammes af en af de i stk. 1-3 nævnte ugyldighedsgrunde. udgår 
udgår 
Artikel 3 Artikel 3 
1. Varemærket giver indehaveren en eneret. Dette 
indebærer, at tredjemand ikke uden indehaverens samtyk­
ke i vareomsætninger må gøre brug af et tegn, der er 
identisk med eller ligner varemærket for varer eller 
tjenesteydelser af samme eller lignende art som de varer og 
tjenesteydelser, for hvilke mærket er anmeldt, hvis en sådan 
brug indebærer reel fare for forveksling. 1. Det registrerede varemærke giver sin indehaver en 
eneret. Indehaveren kan under henvisning til denne ret 
forbyde, at tredjemand uden indehaverens samtykke gør 
erhvervsmæssig brug af: 
a) et tegn, der er identisk med varemærket, for varer eller 
tjenesteydelser af samme art som dem, som varemær­
ket er registreret for; 
b) et tegn, der er identisk med varemærket, for varer eller 
tjenesteydelser af lignende art som dem, for hvilke 
varemærket er registreret, når der ved en sådan brug 
opstår risiko for forveksling hos forbrugerne på grund 
af varernes eller tjenesteydelsernes artslighed; 
c) et tegn, der ligner varemærket, for varer eller 
tjenesteydelser af samme eller lignende art som dem, 
for hvilke varemærket er registreret, når der ved en 
sådan brug opstår risiko for forveksling hos forbruge­
ren mellem tegnet og varemærket som følge af tegnets 
og varemærkets forvekslelighed og varernes eller 
tjenesteydelsernes identiske eller ligeartede karakter. 
Nr. C 351/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
2. Såfremt betingelserne i stk. 1 er opfyldt, kan navnlig 
følgende former for brug forbydes: 
a) påsætning af tegnet på varer eller deres emballage; 
b) markedsføring af varer eller levering af tjenesteydelser 
under det pågældende tegn; 
c) anvendelse af tegnet i forretningsbreve og fakturaer. 
3. Medlemsstaterne fastsætter, under hvilke betingelser 
der kan tilkendes erstatning for skade, forvoldt ved de i stk. 
1 nævnte handlinger, tillige med de retsplejeregler, der 
finder anvendelse. 2. Såfremt betingelserne i stk. 1 er opfyldt, kan navnlig 
følgende former for brug forbydes: 
a) uændret 
b) uændret 
c) anvendelse af tegnet i forretningspapirer. 
3. uændret 
4. Kunne brugen af et tegn, der er identisk med eller 
ligner varemærket, for varer af lignende art ikke i henhold 
til medlemsstatens lovgivning forbydes forud for den i 
artikel 18, stk. 1, anførte dato, så kan den fortsatte brug af 
dette tegn for de pågældende varer ikke anfægtes under 
påberåbelse af de af varemærket følgende rettigheder. 
Artikel 4 
1. Udgiveren af en ordbog, et leksikon eller et lignende 
værk, skal drage omsorg for, at gengivelse af et varemærke 
ledsages af en angivelse af, at det er et beskyttet varemærke. 
2. Såfremt udgiveren ikke efterkommer forpligtelsen i 
stk. 1, skal han efter anmodning fra indehaveren af 
varemærket ved genudgivelse af værket bekoste en 
berigtigelse. Artikel 4 
1. Udgiveren af en ordbog, et leksikon eller et lignende 
værk skal drage omsorg for, at gengivelse af et varemærke 
ledsages af en angivelse af, at det er et registreret 
varemærke, dersom gengivelsen af dette varemærke i et 
sådant værk giver indtryk af, at der er tale om en 
artsbetegnelse for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke 
varemærket er registreret. 
2. uændret 
Artikel 5 
De rettigheder, der er knyttet til varemærket, giver ikke 
hjemmel til at forbyde tredjemand at gøre erhvervsmæssig 
brug af 
a) sit slægtsnavn og sin adresse; 
b) angivelser vedrørende varens eller tjenesteydelsens art, 
beskaffenhed, mængde, anvendelse, værdi, oprindel­
sessted, frembringelsestidspunkt eller andre særlige 
egenskaber; 
c) varemærket, for herved at angive tilbehørs og reserve­
deles anvendelse, for så vidt der ikke er tale om brug 
som varemærke. Artikel 5 
De til varemærket knyttede rettigheder giver ikke indehave­
ren ret til at forbyde tredjemand at gøre erhvervsmæssig 
brug af 
a) sit navn og sin adresse; 
b) uændret 
c) varemærket, dersom det er nødvendigt for at angive en 
vares eller tjenesteydelses påtænkte anvendelse, navn­
lig for så vidt der er tale om tilbehør og reservedele, 
forudsat at han benytter varemærket i overensstemmelse 
med god markedsføringsskik. 
Artikel 6 
1. De til varemærket knyttede rettigheder giver ikke 
hjemmel til at forbyde anvendelsen af mærket for varer, 
som af indehaveren eller med dennes samtykke er 
markedsført under dette mærke. Artikel 6 
1. De til varemærket knyttede rettigheder giver ikke 
hjemmel til at forbyde anvendelsen af mærket for varer, 
som af indehaveren eller med dennes samtykke er 
markedsført i Fællesskabet under dette mærke. 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 351/9 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Stk. 1 finder ikke anvendelse: 
a) såfremt indførsel i Fællesskabet af varer, der er 
markedsført uden for Fællesskabet af legitime grunde, 
kan forhindres; 
b) såfremt varernes tilstand er ændret eller forringet, efter 
at de er markedsført; 
c) såfremt varerne af tredjemand er blevet forsynet med 
ny emballage. 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, såfremt varernes 
tilstand er ændret eller forringet, efter at de er markedsført. 
a) udgår 
b) udgår 
c) udgår 
Artikel 7 
De rettigheder, der er knyttet til varemærket, kan kun gøres 
gældende over for en licenshaver, såfremt denne overskri­
der den tidsmæssige begrænsning for sin licens eller 
begrænsningen med hensyn til de varer eller tjenesteydelser, 
for hvilke varemærket er registreret, eller ikke opfylder 
mærkeindehaverens forskrifter med hensyn til varernes 
eller tjenesteydelsernes kvalitet. Artikel 7 
De rettigheder, der er knyttet til varemærket, kan kun 
påberåbes over for en licenshaver, der overtræder de for 
hans licens pålagte begrænsninger med hensyn til licensens 
varighed eller med hensyn til de af licensen omfattede varer 
eller tjenesteydelser, for hvilke varemærket er registreret, 
eller ikke opfylder varemærkeindehaverens forskrifter med 
hensyn til varernes eller tjenesteydelsernes kvalitet. 
Artikel 8 
1. Registreringen af et varemærke afslås eller ophæves: 
a) dersom der eksisterer et ældre varemærke, og der er 
fare for, at disse mærker giver anledning til forveksling 
i den i artikel 3, stk. 1, anførte betydning; 
b) dersom der eksisterer en anden ældre eneret, og der 
består en reel fare for forveksling mellem varemærket 
og denne rettighed, medmindre sidstnævnte er et 
portræt, et slægtsnavn eller et værk, der er beskyttet af 
en ophavsret eller mønsterret. Artikel 8 
1. uændret 
2. Stk. 1, litra b), finder ligeledes anvendelse på forbud 
mod brugen af et varemærke, som begrundes med 
eksistensen af en anden ældre eneret. a) såfremt det er identisk med en ældre rettighed, og 
varerne eller tjenesteydelserne er af samme art som 
dem, for hvilke den ældre rettighed er blevet registreret, 
jf. stk. 2, litra a) eller b), eller er blevet brugt, jf. stk. 2, 
litra c) eller d); 
b) såfremt det er identisk med en ældre rettighed, og 
varerne eller tjenesteydelserne er af lignende art som 
dem, for hvilke den ældre rettighed er blevet registreret, 
jf. stk. 2, litra a) eller b), eller er blevet brugt, jf. stk. 2, 
litra c) eller d), således at der hos forbrugeren inden for 
det område, hvor den ældre rettighed har virkning, er 
risiko for forveksling mellem det varemærke, der er 
blevet anmeldt, og den ældre rettighed; 
c) såfremt det er forveksleligt med en ældre rettighed, og 
varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller af 
lignende art som dem, for hvilke den ældre rettighed er 
blevet registreret, jf. stk. 2, litra a) eller b), eller er blevet 
brugt, jf. stk. 2, litra c) eller d), således at der hos 
forbrugeren inden for det område, hvor den ældre 
rettighed har virkning, er risiko for forveksling mellem 
det varemærke, der er blevet anmeldt, og den ældre 
rettighed. 
2. Ved en ældre rettighed forstås: 
varemærker af følgende kategorier, hvis anmeldelses-
dato ligger før anmeldelsesdatoen for varemærket, 
eventuelt under hensyntagen til den fortrinsret, der 
gøres gældende til støtte for disse varemærker: 
Nr. C 351/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
— EF-varemærker, 
— varemærker, der er registreret i den pågældende 
medlemsstat, 
— varemærker, som har været genstand for en 
international registrering med virkning i den 
pågældende medlemsstat; 
b) anmeldte varemærker, jf. litra a), forudsat at de 
registreres; 
c) varemærker, som på tidspunktet for anmeldelsen af 
varemærket er vitterlig kendt i den pågældende 
medlemsstat i den i artikel 6b i Pariserkonventionen 
angivne betydning; 
d) ethvert tegn, der har været anvendt i erhvervslivet før 
anmeldelsen af varemærket, og som ifølge lovgiv­
ningen i den pågældende medlemsstat giver indehave­
ren ret til at forbyde brugen af et yngre varemærke; 
e) ethvert tegn, der indeholder: 
— en anden persons navn, såfremt brugen af dette 
navn i forbindelse med de varer eller tjenesteydel­
ser, for hvilke varemærket er blevet anmeldt, 
alvorligt vil kunne krænke den pågældende 
persons ære, omdømme eller kreditværdighed, 
— en anden persons portræt, 
— en anden persons værk, der er beskyttet i henhold 
til reglerne om ophavsret eller mønsterret, 
og der skal ikke i forbindelse med indsigelser, der under 
henvisning til et sådant tegn fremsættes mod varemær­
kets registrering, eller i en sag om ophævelse af 
varemærket føres bevis for, at der foreligger risiko for 
forveksling. 
Artikel 9 
1. Dersom den myndighed, der har fået sagen forelagt, 
under behandlingen af indsigelserne i forbindelse med 
registreringen eller under sag om ophævelse eller forbud 
mod brug af et varemærke, er af den opfattelse, at 
konflikten mellem dette mærke og et andet mærke eller en 
anden rettighed kan løses i mindelighed, forelægger den 
parterne et forslag gående ud på, at der til brug af 
varemærket eller den anden rettighed knyttes visse 
betingelser, således at reel fare for forveksling kan undgås. 
2. Såfremt indehaveren af varemærket eller af den anden 
rettighed ikke er part i sagen, kan den pågældende 
myndighed kræve, at han indtræder som part i sagen. Artikel 9 
1. Dersom den myndighed, der har fået sagen forelagt, 
under behandlingen af indsigelserne i forbindelse med 
registreringen eller under en sag om ophævelse eller forbud 
mod brug af et varemærke, er af den opfattelse, at 
konflikten mellem dette mærke og et andet mærke eller en 
anden rettighed kan løses i mindelighed, forelægger den 
parterne et forslag gående ud på, at der til brug af 
varemærket eller den anden rettighed knyttes visse 
betingelser, således at fare for forveksling kan undgås. 
2. uændret 
Artikel 10 
1. En indehaver af et varemærke eller af en anden eneret, 
som i tre på hinanden følgende år har tolereret, at der i en 
medlemsstat er gjort brug af et yngre varemærke, der er 
forveksleligt med hans varemærke eller rettighed, kan ikke 
længere kræve, at dette yngre varemærke ophæves, eller 
brugen heraf forbydes i denne medlemsstat eller i en anden 
medlemsstat, medmindre det yngre varemærke er anmeldt i 
ond tro. Artikel 10 
1. En indehaver af et registreret varemærke eller af en 
anden af de i artikel 8, stk. 2, litra a)-d), omhandlede ældre 
rettigheder, som i tre på hinanden følgende år har været 
bekendt med og tolereret, at et yngre i en medlemsstat 
registreret varemærke er blevet brugt i denne medlemsstat, 
kan for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det yngre 
varemærke er blevet anvendt, hverken kræve dette ophævet 
eller modsætte sig brugen heraf, medmindre anmeldelsen af 
det yngre varemærke er sket i ond tro. 
31.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 351/11 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
2. Uanset stk. 1 kan indehaveren af et varemærke, der er 
vitterlig kendt i en medlemsstat i henhold til artikel 6b i 
Pariserkonventionen, kræve ophævelse af et yngre vare­
mærke eller brugen heraf forbudt i denne medlemsstat 
inden for en frist på fem år regnet fra dagen for 
sidstnævntes registrering. uændret 
Artikel 11 
1. Medmindre skellig grund foreligger, skal der på de i 
dette direktiv fastsatte betingelser gøres seriøs brug af 
varemærket i den pågældende medlemsstat for de varer 
eller tjenesteydelser, for hvilke de er registreret. 
2. Som skellig grund anses alene omstændigheder, som 
mærkeindehaveren ikke har indflydelse på. 
3. Den brug af varemærket, der gøres af en licenshaver, 
af en anden person, der er økonomisk tilknyttet mærkein­
dehaveren eller af en person, der er bemyndiget til at 
anvende et fællesmærke eller et garantimærke, ligestilles 
med indehaverens brug af mærket. 
4. Varemærker, der i den pågældende medlemsstat er 
anmeldt inden den i artikel 18, stk. 1, fastsatte dato, 
omfattes først af denne bestemmelse fra nævnte dato. Artikel 11 
1. Såfremt indehaveren ikke inden for en periode af fem 
år fra registreringen har gjort seriøs brug af varemærket i 
den pågældende medlemsstat for de varer eller tjenesteydel­
ser, for hvilke det er registreret, eller hvis brugen af 
varemærket har været afbrudt i fem på hinanden følgende 
år, skal de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger bringes 
i anvendelse over for varemærket, medmindre der forelig­
ger skellig grund til den manglende brug. 
Følgende betragtes ligeledes som brug i henhold til første 
afsnit: 
a) brug af varemærket i en form, der kun på enkelte 
punkter, som ikke ændrer mærkets distinktive karak­
ter, afviger fra den form, hvori det er blevet registreret; 
b) påsætning i den pågældende medlemsstat af varemær­
ket på varer eller deres indpakning udelukkende med 
eksport for øje. 
2. uændret 
3. Brug af et varemærke, der finder sted med varemær­
keindehaverens samtykke, eller som gøres af en person, der 
er bemyndiget til at anvende et fællesmærke eller et 
garantimærke, ligestilles med indehaverens brug af 
mærket. 
4. uændret 
Artikel 12 
Når det i en medlemsstats lovgivning er fastsat, at 
eksistensen af et varemærke kan være til hinder for 
registreringen af et yngre varemærke, skal det kræves, at 
den, der gør indsigelse, på begøring af anmelderen eller den 
kompetente myndighed skal godtgøre, at det ældre 
varemærke har været brugt i overensstemmelse med artikel 
11 i de fem år, der er gået forud for offentliggørelsen af 
anmeldelsen af det yngre varemærke, for så vidt det ældre 
varemærke på det tidspunkt har været registreret i mindst 
fem år. Godtgøres det ikke, forkastes indsigelsen. Såfremt 
det ældre varemærke kun har været anvendt for en del af de 
varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, anses 
det, for så vidt angår behandlingen af indsigelsen kun for 
registreret for de pågældende varer eller tjenesteydelser. Artikel 12 
Når det i en medlemsstats lovgivning er fastsat, at 
eksistensen af et varemærke kan være til hinder for 
registreringen af et yngre varemærke, skal det kræves, at 
den, der gør indsigelse, på begæring af anmelderen eller den 
kompetente myndighed skal godtgøre, at det ældre 
varemærke i de fem år, der er gået forud for bekendtgørel­
sen af anmeldelsen af det yngre varemærke, har været 
anvendt seriøst i den pågældende medlemsstat for de varer 
eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, eller at der 
har foreligget skellig grund til en manglende anvendelse, 
forudsat at det ældre varemærke på dette tidspunkt har 
været registreret i mindst fem år. I mangel af et sådant bevis 
forkastes indsigelsen. Såfremt det ældre varemærke kun 
har været anvendt for en del af de varer eller tjenesteydel­
ser, for hvilke det er registreret, skal det ved behandlingen 
af indsigelsen kun anses som registreret for denne del af 
varerne eller tjenesteydelserne. 
Nr. C 351/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31.12.85 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 13 
1. Fornyelsen af et varemærkes registrering er betinget 
af fremlæggelsen af en erklæring om brug med angivelse af 
de varer eller tjenesteydelser, for hvilke varemærket har 
været brugt i overensstemmelse med artikel 11 i de fem år, 
der er gået forud for udløbet af registreringens gyldigheds­
periode. 
2. Såfremt der kun fremlægges erklæring om brug for en 
del af de varer eller tjenesteydelser, for hvilke varemærket 
er registreret, fornys registreringen kun for de pågældende 
varer eller tjenesteydelser. 
3. Fremgangsmåden for fremlæggelse af erklæringen om 
brug og de sanktioner, der finder anvendelse ved fremlæg­
gelse af en falsk erklæring, fastlægges i medlemsstaternes 
lovgivninger. Artikel 13 
udgår 
udgår 
3. udgår 
Artikel 14 
1. Et varemærke, der ikke har været brugt i overens­
stemmelse med artikel 11 i en uafbrudt periode på fem år, 
ophæves; varemærket kan dog ikke længere ophæves, 
såfremt der fra udløbet af denne periode og indtil det 
tidspunkt, hvor der gøres indsigelse mod varemærket 
gyldighed, er blevet gjort brug af mærket i overensstemmel­
se med artikel 11, og denne brug er sket i god tro. 
2. Endvidere ophæves et varemærke, som efter registre­
ringen 
a) på grund af indehaverens forhold er blevet til en 
almindelig betegnelse for den vare eller tjenesteydelse, 
for hvilken den er registreret; 
b) som følge af den brug, der gøres af mærket for de varer 
eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, er 
egnet til at fremkalde vildfarelse, navnlig med hensyn 
til varernes eller tjenesteydelsernes art, beskaffenhed 
eller oprindelsessted. Artikel 14 
1. Et varemærke ophæves, når der i en uafbrudt periode 
på fem år ikke i den pågældende medlemsstat er gjort seriøs 
brug af det for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det 
er registreret, uden at der foreligger skellig grund til en 
sådan manglende brug; varemærket kan dog ikke ophæves, 
når brugen er blevet påbegyndt eller genoptaget i god tro 
efter femårsperiodens udløb, men inden det tidspunkt, hvor 
der rejses indsigelse mod varemærkets gyldighed. 
2. Endvidere ophæves et varemærke, 
a) når det som følge af indehaverens virksomhed eller på 
grund af hans passivitet er blevet til en almindelig 
betegnelse inden for handelen med de varer eller 
tjenesteydelser, for hvilke mærket er registreret; 
b) når det som følge af den brug, der gøres af mærket for 
de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er 
registreret, er egnet til at fremkalde vildfarelse, navnlig 
med hensyn til varernes eller tjenesteydelsernes art, 
beskaffenhed eller oprindelsessted. 
Artikel 15 
Såfremt grunde til nægtelse af registrering eller ophævelse 
af et varemærke kun foreligger for en del af de varer eller 
tjenesteydelser, for hvilke dette varemærke er anmeldt eller 
registreret, meddeles afslag på registrering eller ophævelse 
heraf kun for de pågældende varer eller tjenesteydelser. Artikel 15 
uændret 
Artikel 16 
Uanset bestemmelsen i artikel 8 kan medlemsstater, hvis 
lovgivning giver mulighed for registrering af fællesmærker 
eller garantimærker, fastsætte, at registreringen af disse 
varemærker skal nægtes eller ophæves af andre grunde end 
de i artikel 2 og 14 omhandlede i det omfang, hensynet til 
disse varemærkers funktion kræver det. Artikel 16 
uændret 
31. .12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 351/13 
OPRINDELIGT FORSLAG ÆNDRET FORSLAG 
Artikel 17 
De nærmere regler for varemærkers registrering, for 
ophævelse af registreringen samt ophævelsens retsvirk­
ninger fastsættes i medlemsstaternes lovgivning. De kan 
endvidere bestemme, at et varemærke, der rammes af en i 
dette direktiv omhandlet ophæyelsesgrund, ikke kan gøres 
gældende over for tredjemand. Artikel 17 
Artikel 18 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige ved lov eller 
administrativt fastsatte bestemmelser i kraft for at 
efterkomme dette direktiv senest den 
De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til 
de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på 
det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 19 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. uændret 
Artikel 17a 
Bogstavet R, omgivet af en cirkel, ®, kan benyttes som 
symbol for et registreret varemærke. 
Artikel 18 
uændret 
2. uændret 
Artikel 19 
uændret 
Ændret forslag til Rådets direktiv om forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal 
virkning inden for husdyravl (*) 
KOM(85) 832 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen under anvendelse af artikel 149, andet afsnit, i EØF-
traktaten den 18. december 1985) 
(85/C 351/06) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR— 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og omfattes af fælles markedsordninger, og skaber store 
hindringer for samhandelen mellem medlemsstaterne; 
det er derfor nødvendigt at bringe disse fordrejninger og 
forhindringer til ophør; samtidigt bør det sikres, at der for 
alle forbrugere skabes betingelser for forsyning af de 
pågældende produkter, som er nogenlunde ensartede, og at 
de modtager det produkt, som bedst svarer til deres ønsker 
og forventninger; afsætningsmulighederne for de pågæl­
dende produkter kan kun blive bedre heraf; 
ud fra følgende betragtninger: 
Medlemsstaterne anvender for tiden forskellige bestemmel­
ser for indgivelse af visse stoffer med hormonal virkning i 
husdyr; medens disse stoffers følger for avisbetingelserne er 
indlysende, vurderes deres følger for menneskers sundhed 
forskelligt i disse bestemmelser; disse forskelle medfører en 
fordrejning af konkurrencevilkårene for produkter, der 
(!) EFT nr. C 313 af 4. 12. 1985, s. 4. anvendelse af stoffer med hormonal virkning til opfedning 
bør derfor forbydes; anvendelse af visse stoffer til 
terapeutisk behandling vil ganske vist være tilladt, men 
denne anvendelse skal være nøje kontrolleret for at undgå 
enhver ukorrekt anvendelse; 
desuden vil således behandlede dyr og kød af sådanne dyr i 
princippet ikke mere kunne gøres til genstand for 
samhandel, fordi der ville kunne opstå risiko for den