DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/1

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Retningslinjer for statstøtte til miljøbeskyttelse og energi 2014-2020

(2014/C 200/01)

Indholdsfortegnelse

INDLEDNING 2

1. ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER 3

1.1. Anvendelsesområde 3

1.2. Støtteforanstaltninger omfattet af retningslinjerne 5

1.3. Definitioner 5

2. ANMELDELSESPLIGTIG MILJØ- OG ENERGISTØTTE 10

3. VURDERING AF FORENELIGHED I HENHOLD TIL TRAKTATENS ARTIKEL 107, STK. 3, LITRA C) 11

3.1. Fælles vurderingsprincipper 11

3.2. Generelle bestemmelser om forenelighed 12

3.3. Støtte til energi fra vedvarende kilder 23

3.4. Energieffektivitetsforanstaltninger, herunder kraftvarmeproduktion og fjernvarme og fjernkøling 28

3.5. Støtte til forøgelse af ressourceeffektiviteten og navnlig støtte til affaldshåndtering 30

3.6. Støtte til opsamling og lagring af CO 2 (CCS) 31

3.7. Støtte i form af lempelser af eller fritagelser for miljøafgifter og i form af nedsættelser af støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder 32

3.8. Støtte til energiinfrastruktur 36

3.9. Støtte til tilstrækkelig produktion 38

3.10. Støtte i form af ordninger for handel med emissionstilladelser 41

3.11. Støtte til flytning af virksomheder 41

4. EVALUERING 42

5. ANVENDELSE 43

6. RAPPORTERING OG OVERVÅGNING 44

7. REVURDERING 44

INDLEDNING

1. For at forhindre, at statsstøtte fordrejer konkurrencevilkårene i det indre marked og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne på en måde, der strider mod den fælles interesse, fastlægges i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»traktaten«) det princip, at statsstøtte er forbudt. I visse tilfælde kan statsstøtte dog være forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 2 og 3.

2. På grundlag af traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), kan Kommissionen betragte statsstøtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene i EU som forenelig med det indre marked, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

3. I Europa 2020-strategien (1) fokuseres der på at skabe grundlaget for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. I den henseende er der fastsat en række overordnede mål, herunder mål for klimaændringer og bæredygtighed på energiområdet: i) en nedbringelse af Unionens drivhusgasudledninger på 20 % i forhold til niveauet i 1990, ii) en forøgelse af den andel af Unionens energiforbrug, der stammer fra vedvarende ressourcer, til 20 % og iii) en forbedring af Unionens energieffektivitet på 20 % sammenlignet med niveauet i 1990. De første to af disse nationalt bindende mål blev nået gennem »klima- og energipakken« (2).

4. Den 22. januar 2014 foreslog Kommissionen de energi- og klimapolitiske mål, der skal nås senest i 2030 i meddelelsen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« (3) (2030-rammen). 2030-rammen har følgende søjler: i) en nedbringelse af drivhusgasudledningerne med 40 % i forhold til niveauet i 1990, ii) et EU-dækkende bindende mål for vedvarende energi på mindst 27 %, iii) nye ambitioner med hensyn til energieffektivitetspolitikker og iv) et nyt styringssystem og et sæt nye indikatorer til sikring af et konkurrencepræget og sikkert energisystem.

5. De overordnede mål, der er nævnt i punkt (3) er særligt vigtige for disse retningslinjer. For at understøtte realiseringen af disse mål præsenteres initiativet »et ressourceeffektivt Europa« blandt de syv flagskibsinitiativer i Europa 2020-strategien (4). Det flagskibsinitiativ har til formål at skabe rammerne for en række politikker, som kan støtte overgangen til en ressourceeffektiv økonomi med lave CO2-emissioner, som bidrager til: a) at forbedre de økonomiske resultater, samtidig med at ressourceforbruget nedbringes b) at finde frem til og selv skabe muligheder for økonomisk vækst, øget innovation og at forbedre konkurrenceevnen i Unionen c) at sikre forsyningssikkerheden med hensyn til grundlæggende ressourcer d) at imødegå klimaforandringer og begrænse de miljømæssige virkninger af ressourceforbruget.

6. Det bør erindres, at der i køreplanen for ressourceeffektivitet (5) og flere af Rådets konklusioner efterlyses en udfasning af miljøskadelige subsidier (6). I disse retningslinjer skal der derfor tages hensyn til både de negative virkninger af miljøskadelige subsidier og behovet for at afveje modstridende politiske områder og hensyn, hvilket også anerkendes i flagskibsinitiativet. Støtte til udvinding af fossile brændstoffer er ikke omfattet af disse retningslinjer.

7. I køreplanen opfordres medlemsstaterne desuden til at effektivisere deres indsats med hensyn til at realisere fordelene ved EU-lovgivningen (7). For at forhindre, at statsstøtteforanstaltninger fører til miljøskader, skal medlemsstaterne desuden navnlig sikre, at Unionens miljølovgivning overholdes, og gennemføre en miljøkonsekvensundersøgelse, når dette kræves i EU-lovgivningen. Medlemsstaterne skal også sikre, at alle relevante tilladelser er indhentet.

8. I meddelelsen »Energi 2020 — En strategi for konkurrencedygtig, bæredygtig og sikker energi« (8), som indgår i flagskibsinitiativet »et ressourceeffektivt Europa«, konkluderes det allerede, at målet om et sikkert og bæredygtigt marked for energi til en rimelig pris vil blive undermineret, medmindre elforsyningsnettene opgraderes, forældede anlæg erstattes af mere konkurrencedygtige og renere alternativer, og energien udnyttes mere effektivt i hele energikæden.

9. 2030-rammen opfordrer til en ambitiøs forpligtelse til at reducere drivhusgasemissionerne i overensstemmelse med 2050-køreplanerne. Realiseringen af dette mål bør bygge på en omkostningseffektiv tilgang, der giver medlemsstaterne fleksibilitet til at indrette et kulstoffattigt energisystem, der passer til deres særlige omstændigheder, og fremme forskning og innovation til støtte for klima og energi efter 2020. Disse retningslinjer overholder disse principper og baner vejen for 2030-rammen.

10. I disse retningslinjer fastsætter Kommissionen betingelserne for, om støtte på energi- og miljøområdet kan betragtes som forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c).

11. Som anført i Kommissionens meddelelse om modernisering af statsstøttereglerne (9) skal moderniseringen af statsstøttekontrollen tjene tre formål, nemlig a) at fremme bæredygtig, intelligent og inklusiv vækst i et konkurrencedygtigt indre marked b) at koncentrere Kommissionens statsstøttekontrol om de sager, som har størst indvirkning på det indre marked, og samtidig styrke samarbejdet med medlemsstaterne om håndhævelsen af statsstøttereglerne c) at sikre ensartede regler og hurtigere afgørelser.

12. I meddelelsen bliver der især slået til lyd for, at man ved revisionen af de forskellige retningslinjer og rammebestemmelser følger en helhedstilgang, der skal tage sigte på at styrke det indre marked, øge effektiviteten i de offentlige udgifter ved at sikre, at den ydede statsstøtte bidrager bedre til virkeliggørelse af mål af fælles interesse, og skærpe kontrollen med tilskyndelsesvirkningen, med støttens begrænsning til det nødvendige minimum samt med dens potentielle negative virkninger for konkurrence og samhandel. Betingelserne for forenelighed i disse retningslinjer er baseret på disse fælles vurderingsprincipper.

1. ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

1.1. Anvendelsesområde

13. Disse retningslinjer gælder for statsstøtte, der ydes til miljøbeskyttelse eller energiformål inden for alle sektorer, der er omfattet af traktaten, for så vidt foranstaltningerne er omfattet af afsnit 1.2. Retningslinjerne finder således også anvendelse på sektorer, der er underlagt særlige EU-bestemmelser om statsstøtte (transport (10), kul, landbrug, skovbrug samt fiskeri og akvakultur), medmindre andet er fastlagt i sidstnævnte bestemmelser.

14. Hvad angår landbrug samt fiskeri og akvakultur, finder disse retningslinjer anvendelse på støtte til miljøbeskyttelse til fordel for virksomheder inden for produktforarbejdning og -salg og under visse omstændigheder til fordel for virksomheder, der er aktive inden for primærproduktion. Der gælder følgende betingelser for disse sektorer: a) hvis støtten vedrører støtteberettigede omkostninger i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 (11) eller dens efterfølger (12), vil den højest tilladte støtteintensitet for virksomheder inden for forarbejdning og salg af fiskevarer være den højeste sats af den tilladte støtte ifølge disse retningslinjer og den tilladte støttesats ifølge forordningen b) hvad angår primær landbrugsproduktion og foranstaltninger på landbrugs- og skovbrugsområdet, der medfinansieres af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), gælder disse retningslinjer kun i det omfang, at Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (13) som ændret eller erstattet ikke rummer specifikke bestemmelser c) på området for primærproduktion inden for fiskeri og akvakultur gælder disse retningslinjer kun, hvis der ikke findes specifikke bestemmelser om støtte til miljøbeskyttelse eller energiformål.

15. Disse retningslinjer gælder ikke for a) udvikling og fremstilling af miljøvenlige produkter, maskiner eller transportmidler med henblik på brug af færre naturressourcer, og foranstaltninger gennemført i fabrikker eller andre produktionsanlæg for at forbedre sikkerhed og sundhed (14) b) finansiering af miljøbeskyttelsesforanstaltninger vedrørende transportinfrastrukturer som lufthavne, vejnet, jernbanenet, indre vandveje og søhavne c) strandede omkostninger som defineret i Kommissionens meddelelse om analysemetoden for statsstøtte i forbindelse med strandede omkostninger (15) d) statsstøtte til forskning, udvikling og innovation (16) er underkastet Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til forskning, udvikling og innovation (17) e) statsstøtte til foranstaltninger vedrørende biodiversitet (18).

16. Der må ikke ydes miljø- og energistøtte til kriseramte virksomheder som defineret med henblik på disse retningslinjer i Fællesskabets gældende retningslinjer for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (19) som ændret eller erstattet.

17. Ved vurderingen af støtte til en virksomhed, der ikke har efterkommet et krav om tilbagebetaling af støtte, som Kommissionen ved en tidligere afgørelse har fundet ulovlig og uforenelig med det indre marked, vil Kommissionen tage hensyn til det støttebeløb, der endnu ikke er tilbagebetalt (20).

1.2. Støtteforanstaltninger omfattet af retningslinjerne

18. Kommissionen har udpeget en række foranstaltninger på miljø- og energiområdet, hvor statsstøtte på visse betingelser kan være forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c): a) støtte til initiativer, der går videre end EU-standarderne eller øger miljøbeskyttelsesniveauet, hvor der ikke er vedtaget EU-standarder (herunder støtte til erhvervelse af nye transportmidler) b) støtte til tidlig tilpasning til kommende EU-standarder c) støtte til miljøundersøgelser d) støtte til rensning af forurenede industrigrunde e) støtte til foranstaltninger, hvor der anvendes energi fra vedvarende energikilder f) støtte energieffektivitetsforanstaltninger, herunder kraftvarmeproduktion og fjernvarme og fjernkøling g) støtte til forøgelse af ressourceeffektiviteten og især bedre affaldshåndtering h) støtte til opsamling, transport og lagring af CO2 (CCS), herunder enkeltelementer i CCS-kæden i) driftsstøtte i form af miljøafgiftslempelser eller ‐fritagelser j) driftsstøtte i form af sænkede bidrag til finansiering af støtten til elektricitet fra vedvarende energikilder k) støtte til energiinfrastruktur l) støtte til sikring af tilstrækkelig produktion m) støtte i form af omsættelige tilladelser n) støtte til flytning af virksomheder.

1.3. Definitioner

19. I disse retningslinjer gælder følgende definitioner: 1. »miljøbeskyttelse«: foranstaltninger, der tager sigte på at afhjælpe eller forebygge skade på de fysiske omgivelser eller naturressourcer forårsaget af en støttemodtagers egne aktiviteter, nedbringe risikoen for en sådan skade eller føre til mere effektiv anvendelse af naturressourcer, herunder energibesparende foranstaltninger og anvendelse af vedvarende energikilder 2. »energieffektivitet«: en mængde sparet energi, der konstateres ved at måle og/eller anslå forbruget før og efter gennemførelsen af en foranstaltning til forbedring af energieffektiviteten, idet der korrigeres for eksterne forhold, der påvirker energiforbruget 3. »EU-standard«: a) en obligatorisk EU-standard for grænseværdier på miljøområdet, som den enkelte virksomhed skal overholde (21), og b) forpligtelsen i henhold til direktiv 2010/75/EU (22) til at anvende den bedste tilgængelige teknik (»BAT«) og sikre, at emissionsniveauet for forurenende stoffer ikke er højere, end det ville være ved anvendelsen af BAT. I de tilfælde, hvor emissionsniveauer forbundet med den bedste tilgængelige teknik er defineret i gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til direktiv 2010/75/EU, finder disse niveauer anvendelse med henblik på disse retningslinjer. Hvis disse niveauer er udtrykt som et interval, gælder den grænse, hvor BAT først nås 4. »økoinnovation«: alle former for innovation, der fører til eller tager sigte på i væsentlig grad at forbedre miljøbeskyttelsen, herunder nye produktionsprocesser, nye produkter eller tjenester og nye ledelses- og forretningsmetoder, hvis brug eller gennemførelse forventes at udelukke eller i væsentlig grad nedbringe miljørisici, forurening og andre negative følger af ressourceforbrug gennem de tilknyttede aktiviteters livscyklus. Med henblik på denne definition betragtes følgende ikke som innovationer: i. mindre ændringer eller forbedringer ii. en forøgelse af produktions- eller servicekapaciteten ved tilføjelse af produktions- eller logistiksystemer, der er meget lig dem, der allerede er i brug iii. ændringer i forretningspraksis, tilrettelæggelse af arbejdspladsen eller eksterne relationer, der er baseret på organisatoriske metoder, der allerede er i brug i virksomheden iv. ændret ledelsesstrategi v. fusioner og virksomhedsovertagelser vi. ophør med at anvende en proces vii. almindelig udskiftning eller udvidelse af kapitalapparatet viii. ændringer, der udelukkende skyldes ændrede faktorpriser, tilpasning, regelmæssige sæsonudsving eller andre konjunkturudsving ix. handel med nye eller væsentligt forbedrede produkter 5. »vedvarende energikilder«: følgende vedvarende ikke-fossile energikilder: vindenergi, solenergi, aerotermisk energi, geotermisk energi, hydrotermisk energi og havenergi, vandkraft, biomasse, gas fra affaldsdepoter, gas fra spildevandsanlæg og biogasser 6. »biomasse«: den bionedbrydelige del af produkter, affald og rester fra landbrug (omfattende både vegetabilske og animalske stoffer), skovbrug og tilknyttede industrier, herunder fiskeri og akvakultur, samt biogasser og den bionedbrydelige del af industri- og husholdningsaffald 7. »biobrændstoffer«: flydende eller gasformigt brændstof til transport fremstillet på grundlag af biomasse 8. »flydende biobrændsler«: flydende brændstof til energiformål, bortset fra transport, herunder elektricitet og opvarmning og køling, fremstillet på grundlag af biomasse 9. »bæredygtige biobrændstoffer«: biobrændstoffer der opfylder de bæredygtighedskriterier, som er fastsat i artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF (23) om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og eventuelle ændringer hertil (24) 10. »samarbejdsmekanisme«: en mekanisme, som opfylder betingelserne i artikel 6, 7 eller 8 i direktiv 2009/28/EF 11. »energi fra vedvarende energikilder«: energi produceret i anlæg, hvor der udelukkende benyttes vedvarende energikilder, samt den andel af energi udtrykt i varmeværdi, der fremstilles på grundlag af vedvarende energikilder i hybridanlæg, hvor der også benyttes konventionelle energikilder, og den omfatter elektricitet fra vedvarende energikilder, der benyttes til opfyldning af lagringssystemer, men ikke elektricitet fremstillet på grundlag af lagringssystemer 12. »kraftvarmeproduktion«: samtidig produktion af varmeenergi og elektrisk og/eller mekanisk energi i en og samme proces 13. »højeffektiv kraftvarmeproduktion«: kraftvarmeproduktion i overensstemmelse med definitionen af højeffektiv kraftvarmeproduktion i artikel 2, nr. 34), i direktiv 2012/27/EU (25) 14. »energieffektiv fjernvarme og fjernkøling«: et fjernvarme- og fjernkølinganlæg, som opfylder definitionen på effektiv fjernvarme og fjernkøling i artikel 2, nr. 41) og 42), i direktiv 2012/27/EU (26). Definitionen omfatter varme/køleproduktionsanlæg og de netværk (herunder relaterede faciliteter), der er nødvendige for distributionen af varmen/kølingen fra produktionsenhederne til kundens lokaler 15. »miljøafgift«: en afgift, hvis specifikke beregningsgrundlag har en klar negativ indvirkning på miljøet, eller som pålægges bestemte aktiviteter, varer eller tjenester, så miljøomkostningerne kan inkluderes i prisen, og/eller så producenter og forbrugere anspores til mere miljøvenlige aktiviteter 16. »EU-minimumsafgiftssats«: de minimumsafgiftssatser, der er fastsat i EU-lovgivningen, og for energiprodukter og elektricitet det minimumsafgiftsniveau, der er fastsat i bilag I til Rådets direktiv 2003/96/EF (27) 17. »små og mellemstore virksomheder« (SMV): virksomheder, som opfylder betingelserne i Kommissionens henstilling af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (28) 18. »store virksomheder«: virksomheder, der ikke falder ind under definitionen af SMV 19. »individuel støtte«: støtte, som ydes inden for rammerne af en støtteordning, eller ad hoc-støtte 20. »støtteintensitet«: bruttostøttebeløb udtrykt i procent af de støtteberettigede omkostninger; alle anvendte tal opgøres inden eventuelt fradrag af skat eller andre afgifter, hvis støtten ydes som andet end tilskud, skal støttebeløbet være støttens subventionsækvivalent; støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til værdien på det tidspunkt, hvor den blev ydet; den rentesats, der anvendes til tilbagediskontering og til beregning af støttebeløbet i forbindelse med lån på lempelige vilkår, er den gældende referencesats på tildelingstidspunktet; støtteintensiteten beregnes pr. støttemodtager 21. driftsgevinster: med henblik på beregning af støtteberettigede omkostninger, navnlig omkostningsbesparelser eller supplerende produktion, der er direkte knyttet til den ekstra investering i miljøbeskyttelse, og eventuelt overskud fra andre støtteforanstaltninger, uanset om der er tale om statsstøtte (driftsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, forsyningstakster eller andre støtteforanstaltninger) 22. »driftsomkostninger«: med henblik på beregning af støtteberettigede omkostninger, navnlig ekstra produktionsomkostninger såsom vedligeholdelsesomkostninger som følge af den ekstra investering i miljøbeskyttelse 23. »materielle aktiver«: med henblik på beregning af støtteberettigede omkostninger, investeringer i jord, der er strengt nødvendige for at opfylde miljømål, eller i bygninger, anlæg og udstyr, der har til formål at reducere eller fjerne forurening og gener, og investeringer til at tilpasse produktionsmetoder for at beskytte miljøet 24. »immaterielle aktiver«: med henblik på beregning af støtteberettigede omkostninger, udgifter til teknologioverførsel i form af erhvervelse af licenser eller patenteret og ikke-patenteret teknisk viden, hvis sådanne udgifter opfylder følgende betingelser: a) det skal anses for at være et afskrivningsberettiget aktiv b) det skal være erhvervet på markedsvilkår fra en virksomhed, hvor køber ikke har nogen direkte eller indirekte kontrol c) det skal indgå i virksomhedens aktiver og forblive og udnyttes i den støttemodtagende virksomhed i mindst fem år regnet fra støttens ydelse; denne betingelse gælder ikke, hvis de immaterielle aktiver teknisk set er forældede; i tilfælde af videresalg i løbet af disse fem år skal salgsprovenuet fratrækkes de støtteberettigede omkostninger, og der kan i givet fald blive tale om delvis eller fuldstændig tilbagebetaling af støttebeløbet 25. »internalisering af omkostninger«: princippet om, at forurenende virksomheder skal indregne samtlige omkostninger til miljøbeskyttelse i deres produktionsomkostninger 26. »forurener«: den, der direkte eller indirekte påfører miljøet skade eller skaber forhold, der fører til beskadigelse af miljøet (29) 27. »forurening«: den skade, som forureneren forårsager ved direkte eller indirekte at skade miljøet eller ved at skabe betingelser, der fører til beskadigelse af miljøet, de fysiske omgivelser eller naturressourcer 28. »forureneren betaler-princippet«: omkostningerne forbundet med at tackle forurening bør bæres af den, der forårsager forureningen 29. »forurenet grund«: en grund, hvor der er konstateret tilstedeværelse af farlige stoffer forvoldt af mennesker i et sådant omfang, at de udgør en alvorlig fare for sundheden eller miljøet under hensyntagen til den aktuelle og godkendte fremtidige brug af grunden 30. »ad hoc-støtte«: støtte, der ikke ydes inden for rammerne af en støtteordning 31. »energiinfrastruktur«: fysisk udstyr eller anlæg, der befinder sig inden for EU eller forbinder EU og et eller flere tredjelande, og som falder ind under følgende kategorier: a) med hensyn til elektricitet: i) infrastruktur til transmission som defineret i artikel 2, nr. 3), i direktiv 2009/72/EF (30) ii) infrastruktur til distribution som defineret i artikel 2, nr. 5), i direktiv 2009/72/EF (30) iii) elektricitetoplagring defineret som faciliteter, der anvendes til permanent eller midlertidig oplagring i infrastruktur over eller under jorden eller i geologiske formationer, forudsat at der er en direkte forbindelse til højspændingstransmissionslinjer konstrueret til en spænding på mindst 110 kV iv) udstyr eller anlæg, der er væsentligt for systemer, der er defineret i litra i) til iii), med henblik på sikkerhed, sikring og effektiv drift, herunder beskyttelses-, overvågnings- og kontrolsystemer på alle spændingsniveauer og transformerstationer samt v) intelligente net defineret udstyr, ledninger, kabler eller anlæg, både på transmissions- og distributionsniveau (lav- og mellemspænding), beregnet til tovejs digital kommunikation i realtid eller tæt på realtid, interaktiv og intelligent overvågning og styring af elproduktion, -transmission, -distribution og -forbrug i et elnet med henblik på at udvikle et net, som effektivt integrerer adfærden og handlingerne hos netforbundne brugere — producenter, forbrugere og dem, der er begge dele — for at sikre et økonomisk effektivt og bæredygtigt elsystem med lave tab, høj kvalitet, forsyningssikkerhed og sikkerhed b) med hensyn til gas: i) transmissions- og distributionsrørledninger til transport af naturgas og biogas, som indgår i et net, bortset fra højtryksrørledninger, der anvendes til opstrømsdistribution af naturgas ii) underjordiske lagre tilsluttet de i litra a) omhandlede højtryksgasrørledninger iii) modtagelses-, oplagrings-, forgasnings- eller trykfaldsfaciliteter til flydende naturgas (LNG) eller komprimeret naturgas (CNG) samt iv) udstyr eller anlæg, der er væsentligt for sikkerhed, sikring og effektiv drift af systemet eller for at muliggøre dobbeltrettet gastransmission, herunder kompressorstationer c) med hensyn til olie: i) rørledninger til transport af råolie ii) pumpestationer og lagerfaciliteter, der er nødvendige for driften af rørledninger til råolie samt iii) udstyr eller anlæg, der er væsentligt for, at det pågældende system kan fungere tilfredsstillende, sikkert og effektivt, herunder beskyttelses-, overvågnings- og kontrolsystemer og udstyr til tovejskapacitet d) med hensyn til CO2: rørledningsnet, herunder tilhørende pumpestationer, til transport af CO2 til lagringsanlæg med det formål at injicere den i velegnede underjordiske geologiske formationer med henblik på permanent lagring 32. »finansieringsgab«: forskellen mellem de positive og negative pengestrømme i investeringens levetid, tilbagediskonteret til deres aktuelle værdi (typisk ved brug af kapitalomkostningerne) 33. »Carbon Capture and Storage« eller »CCS«: en række teknologier, som opsamler den kuldioxid (CO2), der udledes fra industrianlæg, som anvender fossile brændstoffer eller biomasse, herunder kraftværker, transporterer den til et velegnet lagringsanlæg og injicerer den i velegnede underjordiske geologiske formationer med henblik på permanent lagring 34. »tilstrækkelig produktion«: en mængde produceret kapacitet, der anses for at være tilstrækkelig til at opfylde behovet i medlemsstaten i en given periode, hvilken mængde fastlægges vha. en traditionel statistisk indikator, der anvendes af organisationer, som EU-institutionerne anser for at spille en afgørende rolle ved oprettelsen af et indre marked for el, f.eks. ENTSO-E. 35. »producent«: en virksomhed, der producerer elektrisk strøm til kommercielle formål 36. »foranstaltning til sikring af tilstrækkelig produktion«: en mekanisme, der skal sikre et tilstrækkeligt produktionsniveau på nationalt plan 37. »balanceringsansvar«: ansvar for afvigelser mellem en balanceansvarlig parts produktion, forbrug og kommercielle transaktioner inden for en given periode for opgørelse af ubalancer 38. »standardansvar for balancering«: ansvar for balancering uden forskelsbehandling på tværs af teknologier, som ikke fritager nogen producent fra dette ansvar 39. »balanceansvarlig part«: en markedsdeltager eller dennes valgte repræsentant, som har ansvaret for vedkommendes ubalancer 40. »ubalancer«: afvigelser mellem en balanceansvarlig parts produktion, forbrug og kommercielle transaktioner inden for en given periode for afregning af ubalancer 41. »afregning af ubalancer«: en modregningsmekanisme til godtgørelse af omkostningerne ved balancering med relation til balanceansvarlige parters ubalancer 42. »periode for afregning af ubalancer«: tidsenheder, der anvendes ved beregning af balanceansvarlige parters ubalancer 43. »udbudsprocedure«: en ikke-diskriminerende udbudsprocedure, der sikrer deltagelse af et tilstrækkeligt stort antal virksomheder, og hvor støtten ydes på basis af tilbudsgiverens første bud eller en clearingpris. Desuden skal budgettet eller mængden i forbindelse med udbuddet være bindende i den forstand, at ikke alle tilbudsgivere kan modtage støtte 44. »projektets påbegyndelse«: enten påbegyndelsen af arbejdet på investeringsprojektet eller det første bindende tilsagn om køb af udstyr eller indgåelse af andre forpligtelser, som gør investeringen irreversibel, alt efter hvad der indtræffer først. Køb af grunde og forberedende arbejde såsom indhentning af tilladelser og indledende gennemførlighedsundersøgelser betragtes ikke som en påbegyndelse af projektet. I forbindelse med virksomhedsovertagelser er »projektets påbegyndelse« tidspunktet for erhvervelsen af aktiver, der er direkte knyttet til den erhvervede virksomhed 45. »demonstrationsprojekt«: et projekt, der fremviser en teknologi som en første af sin art i Unionen, og som udgør en væsentlig nyskabelse, der rækker langt ud over det aktuelle tekniske niveau 46. »støtteberettigede områder«: områder, der er udpeget i et godkendt regionalstøttekort, for perioden 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra a) og c) 47. »regionalstøttekort«: listen over de områder, som er udpeget af en medlemsstat i overensstemmelse med betingelserne i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for 2014-2020 (31).

2. ANMELDELSESPLIGTIG MILJØ- OG ENERGISTØTTE

20. Individuel støtte, der ydes på grundlag af en støtteordning, er stadig omfattet af underretningsforpligtelsen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3, hvis støtten overstiger følgende anmeldelsestærskler (32) og ikke ydes på basis af et udbud: a) investeringsstøtte: når støtten overstiger 15 mio. EUR til en enkelt virksomhed b) driftsstøtte til produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder og/eller kombineret produktion af varme fra vedvarende energikilder, når støtten ydes til elværker baseret på vedvarende energikilder på steder, hvor kapaciteten til produktion af elektricitet baseret på vedvarende energikilder overstiger 250 MW c) driftsstøtte til produktion af biobrændstof, når støtten ydes til biobrændselsanlæg, hvor produktionen overstiger 150 000 t pr. år d) driftsstøtte til kraftvarmeproduktion, når støtten ydes til kraftvarmeanlæg med en deraf følgende elkapacitet baseret på kraftvarme, der overstiger 300 MW, støtte til varmeproduktion i kraftvarmeværker vil blive vurderet i forbindelse med anmeldelsen baseret på elkapacitet e) støtte til energiinfrastrukturer: når støtten overstiger 50 mio. EUR for én virksomhed pr. investeringsprojekt f) støtte til CO2-opsamling og -lagring: når støtten overstiger 50 mio. EUR for én virksomhed pr. investeringsprojekt g) støtte i form af en foranstaltning til sikring af tilstrækkelig produktion: når støtten overstiger 15 mio. EUR pr. projekt pr. virksomhed.

21. Skattefritagelser, lempelser af miljøafgifter og fritagelser fra finansiering af energi fra vedvarende energikilder, der er omfattet af afsnit 3.7, vil ikke være underlagt betingelserne for individuelt anmeldt støtte. Støtte i form af skattemæssig støtte, som ikke er omfattet af afsnit 3.7 i disse retningslinjer, vil dog blive underlagt en individuel vurdering, hvis de gældende lofter overskrides. Det gælder også, uanset om den pågældende støttemodtager samtidig indrømmes en afgiftsfritagelse eller -lempelse ifølge afsnit 3.7.

22. I disse retningslinjer anføres forenelighedskriterierne for støtteordninger og individuel støtte til fordel for miljøbeskyttelse og energi, som er omfattet af anmeldelsesforpligtelsen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3.

3. VURDERING AF FORENELIGHED I HENHOLD TIL TRAKTATENS ARTIKEL 107, STK. 3, LITRA C)

23. Statsstøtte til fordel for miljøbeskyttelse og realiseringen af energimålsætninger vil blive betragtet som forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), hvis den ud fra de fælles vurderingsprincipper i dette kapitel vurderes at medføre et øget bidrag til Unionens miljø- eller energimålsætninger uden at ændre samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Der vil blive taget hensyn til støtteberettigede områders særlige ulemper.

24. Dette kapitel beskriver, hvordan Kommissionen vil anvende de fælles vurderingsprincipper i afsnit 3.1 ved vurderingen af støtteforanstaltninger, der ligger inden for disse retningslinjers anvendelsesområde, og indeholder, hvor det er relevant, særlige betingelser for individuel støtte (der ydes enten i henhold til en støtteordning eller som ad hoc-støtte).

25. Afsnit 3.2 indeholder de generelle betingelser for forenelighed, som gælder for alle støtteforanstaltninger, der ligger inden for disse retningslinjers anvendelsesområde, medmindre de mere specifikke afsnit i kapitel 3 præciserer eller afviger fra disse generelle betingelser for forenelighed. Således gælder afsnit 3.2 navnlig for følgende foranstaltninger, som ikke er omhandlet i de mere specifikke afsnit i kapitel 3: a) støtte til miljøundersøgelser b) støtte til rensning af forurenede industrigrunde c) støtte til virksomheder, der går videre end EU-standarderne eller øger miljøbeskyttelsesniveauet, hvis der ikke er vedtaget EU-standarder d) støtte til tidlig tilpasning til fremtidige EU-standarder.

3.1. Fælles vurderingsprincipper

26. Ved vurderingen af, om en anmeldt støtteforanstaltning kan anses for at være forenelig med det indre marked, undersøger Kommissionen sædvanligvis, om den er udformet på en sådan måde, at der er sikkerhed for, at støtteforanstaltningens positive virkninger med hensyn til realisering af et mål af fælles interesse opvejer dens potentielt negative virkninger for samhandel og konkurrence.

27. I meddelelsen om modernisering af statsstøttereglerne af 8. maj 2012 (33) blev der slået til lyd for, at der skal identificeres og defineres nogle fælles principper for vurdering af foreneligheden af alle de støtteforanstaltninger, som Kommissionen skal tage stilling til. Kommissionen vil således kun betragte en statsstøtteforanstaltning som forenelig med traktaten, hvis den opfylder alle følgende kriterier: a) den skal bidrage til et veldefineret mål af fælles interesse: en statsstøtteforanstaltning skal sigte mod opfyldelse af et mål af fælles interesse i overensstemmelse med traktatens artikel 107, stk. 3 (afsnit 3.2.1) b) der skal være behov for en statslig intervention: en statsstøtteforanstaltning skal målrettes de situationer, hvor støtten kan føre til en væsentlig forbedring, som markedsmekanismerne ikke i sig selv kan give, eksempelvis ved at afhjælpe et veldefineret markedssvigt (afsnit 3.2.2) c) støtteforanstaltningen skal være hensigtsmæssig: støtteforanstaltningen skal være et politisk virkemiddel, der egner sig til at opfylde målet af fælles interesse (afsnit 3.2.3) d) incitament: støtten skal ændre den berørte virksomheds/de berørte virksomheders adfærd på en sådan måde, at den/de iværksætter yderligere aktiviteter, som den/de ikke ville have iværksat uden støtten, eller som den/de ville have iværksat på mere begrænset eller anden måde (afsnit 3.2.4) e) forholdsmæssig korrekt støtte (minimumsstøtte): støtten skal begrænses til det minimum, som er nødvendigt for at tilskynde til de ekstra investeringer eller aktiviteter på det pågældende område (afsnit 3.2.5) f) undgåelse af uforholdsmæssigt store negative virkninger på konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne: støttens negative virkninger skal være tilstrækkeligt begrænsede, således at foranstaltningens samlede virkning er positiv (afsnit 3.2.6) g) støttens gennemsigtighed: Medlemsstaterne, Kommissionen, de økonomiske aktører og offentligheden skal have nem adgang til alle relevante love m.v. og til relevante oplysninger om støtte, som gives i medfør af disse love (afsnit 3.2.7).

28. Der kan desuden for visse kategorier af ordninger stilles krav om efterfølgende evaluering af disse ordninger som beskrevet i afsnit 4. I sådanne tilfælde kan Kommissionen begrænse varigheden af disse ordninger (sædvanligvis til fire år eller mindre) med mulighed for efterfølgende genanmeldelse med henblik på deres forlængelse.

29. Hvis en statsstøtteforanstaltning eller de betingelser, der er knyttet til den (herunder dens finansieringsmetode, når den udgør en integrerende del af foranstaltningen), endvidere medfører en tilsidesættelse af EU-retten, og denne tilsidesættelse ikke kan udskilles fra resten af støtteforanstaltningen, kan støtten desuden ikke erklæres forenelig med det indre marked (34). Eksempelvis skal enhver afgift på energiområdet, som har til formål at finansiere en statsstøtteforanstaltning, være i overensstemmelse med især traktatens artikel 30 og 110 (35).

3.2. Generelle bestemmelser om forenelighed

3.2.1. Bidrag til et mål af fælles interesse

3.2.1.1. Generelle betingelser

30. Det overordnede formål med miljøstøtte er at øge miljøbeskyttelsen i forhold til det niveau, der ville blive opnået uden støtten. Navnlig i Europa 2020-strategien er der fastsat mål for bæredygtig vækst, som skal understøtte overgangen til en ressourceeffektiv og konkurrencedygtig lavemissionsøkonomi. En lavemissionsøkonomi med en væsentlig andel af variabel energi fra vedvarende energikilder kræver omlægning af energisystemet og navnlig betragtelige investeringer i energinet (36). Det primære formål med at yde støtte i energisektoren er at sikre et konkurrencedygtigt, bæredygtigt og sikkert energisystem på et velfungerende EU-energimarked (37).

31. Medlemsstater, som har til hensigt at yde miljø- eller energistøtte, skal præcist fastlægge det tilstræbte mål og redegøre for foranstaltningens forventede bidrag til at opnå dette mål. Ved indførelse af en foranstaltning, der medfinansieres af EU's struktur- og investeringsfonde, kan medlemsstaterne basere sig på definitionen af formålet i de relevante operationelle programmer gennem angivelse af det tilstræbte miljø- eller energimæssige mål.

32. Miljøundersøgelser kan bidrage til at fastlægge et fælles mål, hvis de har en direkte sammenhæng med investeringer, der er støtteberettigede i henhold til disse retningslinjer, også hvis de pågældende investeringer på baggrund af en indledende undersøgelse ikke foretages.

3.2.1.2. Yderligere betingelser for individuelt anmeldelsespligtig støtte

33. For at påvise, at individuelt anmeldelsespligtig støtte bidrager til øget miljøbeskyttelse, kan medlemsstaten, så vidt det er muligt rent kvantitativt, gøre brug af en række indikatorer, navnlig følgende: a) forureningsbegrænsende teknologier: den mængde drivhusgasser eller forurenende stoffer, som permanent ikke udledes i atmosfæren (takket være et lavere forbrug af fossile brændstoffer) b) eksisterende EU-standarder: den absolutte mængde og relative størrelse af forøgelsen af miljøbeskyttelsesniveauet ud over de gældende standarder, dvs. en nedbringelse af forureningen, som standarderne ikke ville sikre i mangel af statsstøtte c) fremtidige EU-standarder: hurtigere gennemførelse af fremtidige standarder, dvs. nedbringelse af forureningen på et tidligere tidspunkt.

3.2.2. Behov for statslig indgriben

3.2.2.1. Generelle betingelser

34. Mens det generelt anerkendes, at markeder præget af konkurrence normalt frembringer effektive resultater med hensyn til priser, produktion og brug af ressourcer, kan statslig indgriben i tilfælde af markedssvigt (38) gøre markeder mere velfungerende. I visse situationer kan statsstøtteforanstaltninger faktisk udbedre markedssvigt og derved bidrage til at nå det fælles mål i det omfang, at markedet ikke kan levere effektive resultater på egen hånd. For at vurdere, om statsstøtte er effektiv med hensyn til at nå målet, er det nødvendigt først at fastslå og diagnosticere det problem, der skal løses. Statsstøtte bør kun ydes i de situationer, hvor støtten kan føre til en væsentlig forbedring, som markedet alene ikke kan levere.

35. Med henblik på at fastlægge retningslinjer, der sikrer, at støtteforanstaltningerne opnår det fælles mål, skal medlemsstaterne udpege de markedssvigt, der hæmmer en forøgelse af miljøbeskyttelsen eller et velfungerende, sikkert og bæredygtigt internt marked for energi til en rimelig pris. Markedssvigt med relation til miljø- og energimålsætninger kan være af generel art eller meget forskelligartede, men de kan under alle omstændigheder forhindre opnåelse af de optimale resultater og føre til ineffektivitet af følgende årsager: a) negative eksterne virkninger: De er mest almindelige ved støtteforanstaltninger på miljøområdet og opstår, når forurening ikke koster tilstrækkelig meget, dvs. når de pågældende virksomheder ikke skal betale de fulde omkostninger ved forureningen. I dette tilfælde har virksomhederne ud fra deres egne interesser ikke tilstrækkelige incitamenter til at tage højde for de negative eksterne virkninger af deres produktion, hverken når de træffer beslutning om en bestemt produktionsteknologi, eller når de træffer beslutning om produktionsmængde. Med andre ord er virksomhedernes produktionsomkostninger lavere end de omkostninger, der bæres af samfundet. Virksomhederne har derfor typisk et utilstrækkeligt incitament til at reducere deres forureningsniveau eller træffe individuelle foranstaltninger for at beskytte miljøet b) positive eksterne virkninger: Den kendsgerning, at noget af fordelen ved en investering vil tilfalde andre markedsaktører end investoren, vil få nogle virksomheder til at investere for lidt. Positive eksterne virkninger kan for eksempel forekomme ved investeringer i økoinnovation (39), systemstabilitet, nye og innovative vedvarende teknologier og innovative foranstaltninger til opfyldelse af nye behov eller i tilfælde af energiinfrastrukturer eller foranstaltninger til sikring af tilstrækkelig produktion, som gavner mange medlemsstater (eller en bredere vifte af forbrugere) c) asymmetrisk information: opstår typisk på markeder, hvor der er uoverensstemmelse mellem de oplysninger, som én del af markedet har adgang til, og dem, der er tilgængelige for den anden del. Der kan for eksempel være tilfælde, hvor eksterne finansielle investorer mangler oplysninger om det sandsynlige afkast og risiciene ved et projekt. Kan også forekomme i grænseoverskridende infrastrukturer, hvor én part i samarbejdet er dårligere stillet en den anden part med hensyn til adgang til oplysninger. Risiko eller usikkerhed fører ikke i sig selv til markedssvigt, men problemet med asymmetrisk information hænger nøje sammen med, hvor stor denne risiko eller usikkerhed er. Begge er typisk højere ved miljøinvesteringer med længere afskrivningsperioder. Dette kan skabe øget fokus på en kortere investeringshorisont, som kan forstærkes af finansieringsvilkårene for sådanne investeringer, navnlig for SMV'er d) mangelfuld koordinering: kan forhindre udvikling eller effektiv gennemførelse af et projekt på grund af divergerende interesser og incitamenter blandt investorer, såkaldt splittede incitamenter, omkostninger til aftaler, usikkerhed om resultaterne af et samarbejde og netværkseffekter, f.eks. uafbrudt elforsyning. Denne mangel på koordinering kan for eksempel opstå i forholdet mellem ejeren af en bygning og en lejer med hensyn til at gøre brug af energieffektive løsninger. Problemerne med koordinering kan forværres yderligere af problemer med hensyn til information, navnlig asymmetrisk information. Mangelfuld koordinering kan desuden hænge sammen med behovet for at opnå en bestemt kritisk masse, før det er kommercielt attraktivt at iværksætte et projekt, hvilket kan være et særlig relevant aspekt i forbindelse med (grænseoverskridende) infrastrukturprojekter.

36. Alene det, at der forekommer markedssvigt i en bestemt sammenhæng, er ikke tilstrækkeligt til at berettige statslig indgriben. Navnlig kan der allerede være iværksat andre politikker og foranstaltninger for at afhjælpe nogle af de påviste markedssvigt. Blandt eksempler kan nævnes regulering på sektorplan, obligatoriske krav med hensyn til forurening, prissætningsmekanismer såsom Unionens emissionshandelssystem og CO2-afgifter. Yderligere foranstaltninger, herunder statsstøtte, må kun rettes mod eventuelle resterende markedssvigt, dvs. markedssvigt, som der ikke tages hånd om gennem sådanne andre politikker og foranstaltninger. Det er desuden vigtigt at påvise, hvordan statsstøtte styrker andre iværksatte politikker og foranstaltninger, der sigter mod at afhjælpe det samme markedssvigt. Argumentet for, at statsstøtte er nødvendig, er derfor ikke så stærkt, hvis denne støtte modvirker andre politikker til afhjælpning af det samme markedssvigt.

37. Kommissionen vil anlægge den betragtning, at støtten er nødvendig, hvis medlemsstaten kan påvise, at støtten reelt er rettet mod et (residualt) markedssvigt, der ikke tackles.

3.2.2.2. Yderligere betingelser for individuelt anmeldelsespligtig støtte

38. Mens der generelt kan forekomme markedssvigt, og støtteforanstaltninger i princippet kan være effektive med hensyn til at frembringe resultater på et marked, forholder det sig ikke nødvendigvis sådan, at alle berørte virksomheder bliver lige hårdt ramt af disse markedssvigt. Derfor vil Kommissionen, når der er tale om anmeldelsespligtig individuel støtte, vurdere det konkrete behov for støtte i hvert enkelt tilfælde. Det er op til medlemsstaten at påvise, at der forsat findes et markedssvigt, som der ikke er taget hånd om, for den konkrete aktivitet, der skal ydes støtte til, og at støtten målrettes effektivt mod markedssvigtet.

39. Afhængigt af det konkrete markedssvigt vil Kommissionen tage hensyn til følgende forhold: a) om andre politiske foranstaltninger allerede tager hånd om markedssvigtet i tilstrækkelig grad, navnlig om der gøres brug af miljøstandarder eller andre EU-standarder, Unionens emissionshandelssystem eller miljøafgifter b) om der er behov for statslig indgriben, idet der tages hensyn til støttemodtagerens omkostninger til gennemførelse af nationale standarder i mangel af støtte sammenlignet med støttemodtagerens primære konkurrenters omkostninger til gennemførelse af standarderne c) i tilfælde af mangelfuld koordinering antallet af virksomheder, der har behov for at samarbejde, divergerende interesser mellem samarbejdsparter og praktiske problemer med koordinering af samarbejdet, f.eks. sproglige problemer, følsomme oplysninger, ikke-harmoniserede standarder.

3.2.3. Støttens hensigtsmæssighed

40. Den foreslåede støtteforanstaltning skal være et redskab, der egner sig til at opfylde det pågældende politiske mål. En støtteforanstaltning vil ikke blive anset for forenelig med det indre marked, hvis det samme positive bidrag til det fælles mål kan nås ved andre mindre fordrejende politiske virkemidler eller mindre konkurrencefordrejende støtteforanstaltninger.

3.2.3.1. Hensigtsmæssighed i forhold til alternative politiske virkemidler

41. Statsstøtte er ikke det eneste politiske virkemiddel, som medlemsstaterne har til rådighed for at fremme øget miljøbeskyttelse eller opnå et velfungerende, sikkert og bæredygtigt europæisk marked for energi til en rimelig pris. Det er vigtigt at huske på, at der kan være andre og mere velegnede virkemidler til at nå disse mål. Regulering og markedsbaserede instrumenter er de vigtigste midler til at nå miljø- og energimålsætninger. Bløde instrumenter som f.eks. frivillig økomærkning og udbredelse af miljøvenlige teknologier kan også spille en vigtig rolle i bestræbelserne på at opnå et højere miljøbeskyttelsesniveau.

42. Forskellige foranstaltninger til afhjælpning af det samme markedssvigt kan modvirke hinanden. Dette gælder, hvis der er etableret en effektiv markedsbaseret mekanisme, som specifikt skal tage hånd om problemet med eksterne virkninger. En supplerende støtteforanstaltning, der skal afhjælpe det samme markedssvigt, risikerer at underminere den markedsbaserede mekanismes effektivitet.

43. Forskellige foranstaltninger til afhjælpning af forskellige markedssvigt kan også modvirke hinanden. En foranstaltning vedrørende til løsning af et problem med produktionens tilstrækkelighed skal afbalanceres med de miljømæssige mål om en gradvis udfasning af miljømæssigt eller økonomisk skadelige subsidier, herunder for fossile brændstoffer. Ligeledes kan en foranstaltning, der skal mindske drivhusgasudledninger, øge udbuddet af variabel energi, hvilket kan få en negativ indvirkning med hensyn til tilstrækkelig produktion.

44. Overholdelse af princippet om, at forureneren betaler, i kraft af miljølovgivningen, sikrer i princippet, at markedssvigt i forbindelse med negative eksterne virkninger korrigeres. Derfor er statsstøtte ikke et hensigtsmæssigt instrument, og støtten må ikke ydes, hvis støttemodtageren i henhold til nuværende EU-lovgivning eller national lovgivning kan holdes ansvarlig for forureningen (40).

3.2.3.2. Formålstjenlighed i forhold til andre støtteinstrumenter

45. Miljø- og energistøtte kan ydes under forskellige former. Men medlemsstaten skal sikre, at støtten ydes under den form, der må antages at skabe færrest samhandels- og konkurrencefordrejninger. I denne henseende skal medlemsstaten redegøre for, hvorfor andre potentielt mindre konkurrencefordrejende former for støtte ikke er lige så hensigtsmæssige — for eksempel tilbagebetalingspligtige forskud kontra direkte støtte eller godtgørelse sammenlignet med lempelse af miljøafgifter eller former for støtte, som er baseret på finansielle instrumenter såsom gælds- eller egenkapitalinstrumenter (f.eks. lån til lav rente eller rentegodtgørelse, statsgarantier eller alternativ tilvejebringelse af kapital på favorable vilkår).

46. Valget af støtteinstrument skal harmonere med det markedssvigt, som støtteforanstaltningen skal afhjælpe. Navnlig, hvis der er usikkerhed om de faktiske indtægter, for eksempel i tilfælde af energibesparende foranstaltninger, kan et tilbagebetalingspligtigt forskud være et hensigtsmæssigt instrument. I forbindelse med støtteordninger, der tjener til at realisere målsætningerne og prioriteringerne i operationelle programmer, antages det i princippet, at det valgte finansieringsinstrument er et hensigtsmæssigt instrument.

47. Når der er tale om driftsstøtte, skal medlemsstaten dokumentere, at støtten er formålstjenlig til realisering af ordningens mål, som støtten er rettet mod. Med henblik på at dokumentere støttens formålstjenlighed kan medlemsstaten beregne støttebeløbet på forhånd som et fast beløb til dækning af meromkostningerne i en given periode, så virksomhederne tilskyndes til at holde minimere omkostningerne og udvikle deres forretning mere effektivt (41).

48. Med henblik på at påvise, at en ordning er hensigtsmæssig, kan medlemsstaten desuden gøre brug af resultater fra tidligere evalueringer som beskrevet i kapitel 4.

3.2.4. Tilskyndelsesvirkning

3.2.4.1. Generelle betingelser

49. Miljø- og energistøtte kan kun anses for at være forenelig med det indre marked, hvis den har en tilskyndelsesvirkning. Der er tale om en tilskyndelsesvirkning, hvis støtten får støttemodtageren til at ændre adfærd og øge miljøbeskyttelsen eller sikre et mere velfungerende, sikkert og bæredygtigt marked for energi til en rimelig pris, og hvis dette ikke ville være sket uden støtten. Støtten må ikke gå til dækning af omkostningerne ved en aktivitet, som virksomheden under alle omstændigheder ville have iværksat, eller kompensere for den normale forretningsmæssige risiko ved en økonomisk aktivitet.

50. Efter Kommissionens opfattelse har støtten ingen tilskyndelsesvirkning for støttemodtageren, hvis arbejdet på projektet allerede var påbegyndt, inden støttemodtageren ansøgte de nationale myndigheder om støtte. I sådanne tilfælde, hvor støttemodtageren påbegynder gennemførelsen af projektet, før der ansøges om støtte, vil enhver støtte, der ydes til det pågældende projekt, ikke blive betragtet som forenelig med det indre marked.

51. Medlemsstaterne skal indgive og anvende et støtteansøgningsskema. Ansøgningsskemaet skal mindst indeholde ansøgerens navn og oplysning om virksomhedens størrelse, en beskrivelse af projektet, herunder gennemførelsesstedet samt start- og afslutningsdato, det beløb, der er nødvendigt for dets gennemførelse, samt de støtteberettigede omkostninger. I ansøgningsskemaet skal støttemodtagerne beskrive situationen uden støtte, dvs. en situation som kaldes det kontrafaktiske scenario eller det alternative scenario eller projekt. Desuden skal store virksomheder fremlægge dokumentation for det kontrafaktiske scenario, der beskrives i ansøgningsformularen.

52. Når den støttebevilgende myndighed modtager en ansøgningsformular, skal den kontrollere det kontrafaktiske scenarios troværdighed og bekræfte, at støtten har den krævede tilskyndelsesvirkning. Det kontrafaktiske scenario er troværdigt, hvis det er realistisk og baseret på de beslutningsparametre, der var gældende på det tidspunkt, hvor støttemodtageren traf sin investeringsbeslutning. Det er ikke nødvendigt at opfylde betingelserne i punkt (50) og (51), hvis støtten ydes på basis af et udbud.

Tilskyndelsesvirkning og tilpasning til EU's standarder

53. Efter Kommissionens opfattelse har støtte ydet til tilpasning til fremtidige EU-standarder i princippet en tilskyndelsesvirkning, herunder når standarden allerede er vedtaget, men endnu ikke i kraft. I sidstnævnte tilfælde har støtten en tilskyndelsesvirkning, hvis den giver incitament for gennemførelse af investeringen, længe før standarden træder i kraft. Støtte, der ydes med henblik på tilpasning til EU-standarder, der allerede er vedtaget, men endnu ikke er trådt i kraft, vil blive anset for at have en tilskyndelsesvirkning, hvis investeringen gennemføres og afsluttes mindst et år før EU-standardens ikrafttræden.

54. Som en yderligere undtagelse fra afsnit 53, kan der være en tilskyndelsesvirkning, hvis støtten ydes til: a) erhvervelse af nye transportmidler til transport ad vej, jernbane og indre vandveje samt søtransport, der er i overensstemmelse med vedtagne EU-standarder, hvis erhvervelsen sker, før disse standarder træder i kraft, og hvis de nye standarder, når de bliver obligatoriske, ikke finder anvendelse på allerede erhvervede transportmidler, eller b) opdatering af eksisterende transportmidler til transport ad vej, jernbane og indre vandveje samt søtransport, hvis EU-standarderne endnu ikke var trådt i kraft på det tidspunkt, hvor disse transportmidler blev taget i drift, og som, når de bliver obligatoriske, ikke anvendes på disse transportmidler.

55. Kommissionen finder, at støtte til investeringer, der sætter den støttemodtagende virksomhed i stand til at træffe foranstaltninger, der går videre end de gældende EU-standarder, bidrager positivt til det miljø- eller energimæssige mål. For ikke at afskrække medlemsstaterne fra at fastsætte bindende nationale standarder, der er strengere end de tilsvarende EU-standarder, forekommer der sådanne positive bidrag, uanset om der foreligger obligatoriske nationale standarder, som er strengere end EU-standarderne. Der kan f.eks. være tale om foranstaltninger til forbedring af vand- og luftkvaliteten ud over de obligatoriske EU-standarder. Sådanne positive bidrag forekommer også, når der findes en obligatorisk national standard, der er vedtaget i mangel af EU-standarder.

Tilskyndelsesvirkning og energisyn

56. Under direktiv 2012/27/EU (42) (»energieffektivitetsdirektivet«), skal store virksomheder få foretaget energisyn hvert fjerde år. Derfor har støtte til energisyn for store virksomheder kun en tilskyndelsesvirkning, hvis den ikke udgør kompensation for et energisyn, der kræves i henhold til energieffektivitetsdirektivet. Da den samme forpligtelse ikke pålægges SMV'er, kan støtte ydet til sådanne virksomheder energisyn have en tilskyndelsesvirkning.

57. Foregående afsnit er med forbehold af vurderingen af tilskyndelsesvirkningen ved statsstøtte til energieffektivitetsforanstaltninger, der foreskrives af eller gennemføres som følge af energisynet, eller som gennemføres på baggrund af andre værktøjer såsom energi- og miljøforvaltningssystemer.

3.2.4.2. Yderligere betingelser for individuelt anmeldelsespligtig støtte

58. I tilfælde af foranstaltninger, hvor der kræves individuel anmeldelse, skal medlemsstaterne fuldt ud påvise støttens tilskyndelsesvirkning over for Kommissionen. De skal fremlægge tydelig dokumentation for, at støtten har en effektiv indvirkning på investeringsbeslutningen, således at den ændrer støttemodtagerens adfærd, så vedkommende øger miljøbeskyttelsen eller fremmer et velfungerende EU-energimarked. For at Kommissionen kan foretage en grundig vurdering, skal medlemsstaten ikke blot fremlægge oplysninger om det støttemodtagende projekt, men også give en udtømmende beskrivelse af det kontrafaktiske scenarie, hvor virksomheden ikke modtager støtte fra nogen medlemsstat.

59. Fordelene ved nye investeringer eller produktionsmetoder er normalt ikke begrænset til deres direkte miljøvirkninger eller indvirkning på energimarkedet. Der kan navnlig være tale om produktionsfordele (43), mens risiciene især vedrører usikkerheden om, hvorvidt investeringen bliver så produktiv som forventet.

60. Tilskyndelsesvirkningen skal i princippet påvises ved en analyse af det kontrafaktiske scenarie, hvor der foretages en sammenligning af den tilsigtede aktivitet med støtte og uden støtte. Denne analyse består i bund og grund i at kontrollere projektets rentabilitet i mangel af støtte for at vurdere, om det rent faktisk giver en mindre fortjeneste end den, som virksomheden kan opnå ved at gennemføre det alternative projekt.

61. I denne sammenhæng vil rentabilitetsvurderingen kunne baseres på almindeligt anvendte metoder inden for den pågældende branche, bl.a. metoder til at evaluere projektets nettonutidsværdi (44), det interne afkast (45) og afkastet af den investerede kapital. Projektets rentabilitet skal sammenholdes med virksomhedens normale krav til afkast ved andre investeringsprojekter af samme type. Hvor et sådant benchmark ikke findes, skal projektets rentabilitet sammenholdes med virksomhedens samlede kapitalomkostninger eller det sædvanlige afkast i den pågældende branche.

62. Hvis der ikke findes noget kontrafaktisk scenarie, kan der antages at forelægge en tilskyndelseseffekt, hvis der er et finansieringsgab, dvs. når investeringsomkostningerne overstiger nettonutidsværdien af investeringens forventede driftsoverskud udregnet på grundlag af en forretningsplan, der er udarbejdet på forhånd.

63. Medlemsstaterne opfordres navnlig til at gøre brug af tidssvarende, relevant og troværdig dokumentation, herunder bl.a. officielle dokumenter fra bestyrelsen, rapporter fra kreditudvalg, risikovurderinger, finansielle rapporter, interne forretningsplaner, ekspertudtalelser og undersøgelser med relation til det investeringsprojekt, der vurderes. Også efterspørgselsprognoser, omkostningsprognoser, finansielle prognoser, dokumenter, der forelægges et investeringsudvalg, og hvori der gøres rede for forskellige investeringsscenarier, samt dokumenter, der stilles til rådighed for de finansielle markeder, kan hjælpe med til at dokumentere tilskyndelsesvirkningen.

64. For at sikre, at tilskyndelsesvirkningen fastlægges på et objektivt grundlag, kan Kommissionen i sin vurdering af den sammenholde virksomhedsspecifikke data med data vedrørende den branche, som virksomheden opererer i (kendt som benchmarking). Navnlig skal medlemsstaten så vidt muligt fremlægge branchespecifikke data, der påviser, at virksomhedens kontrafaktiske situation, dens nødvendige rentabilitetsniveau og dens forventede pengestrømme er rimelige.

65. Kommissionen kan finde en tilskyndelsesvirkning i tilfælde, hvor en virksomhed kan have et incitament til at gennemføre et projekt med støtte, selv om det støttemodtagende projekt ikke når op på det rentabilitetsniveau, der normalt er nødvendigt. Dette kan for eksempel være berettiget, hvis projektet medfører mere generelle fordele, som ikke afspejles i selve projektets rentabilitet. Under sådanne omstændigheder er den dokumentation, der fremlægges for at påvise en tilskyndelsesvirkning, særlig vigtig.

66. Hvis en virksomhed tilpasser sig en national standard, der går videre end EU-standarderne eller indføres i mangel af EU-standarder, vil Kommissionen kontrollere, at støttemodtageren ville være blevet påvirket mærkbart som følge af øgede omkostninger og ikke ville have været i stand til at bære omkostningerne ved en øjeblikkelig gennemførelse af nationale standarder.

67. Der kan være investeringer, som bringer virksomheder over de minimumsniveauer, der kræves i EU-standarderne, men hvor Kommissionen alligevel ikke kan finde nogen tilskyndelsesvirkning, navnlig hvis disse investeringer fører til niveauer, som svarer til de tekniske minimumsstandarder, der findes på markedet.

68. Hvis støtten ikke ændrer modtagerens adfærd ved at opmuntre til yderligere aktiviteter, har den ikke nogen tilskyndelsesvirkning med hensyn til at fremme miljøvenlig adfærd i Unionen eller styrke det europæisk energimarkeds funktionsmåde. Derfor vil støtten ikke blive godkendt i tilfælde, hvor de samme aktiviteter tilsyneladende alligevel ville blive gennemført uden støtten.

3.2.5. Støttens proportionalitet

3.2.5.1. Generelle betingelser

69. Miljø- og energistøtte betragtes som proportional, hvis støttebeløbet pr. modtager begrænses til det minimum, der er nødvendigt for at nå det tilsigtede miljø- eller energimæssige mål.

70. Som hovedregel vil støtten blive anset for at være begrænset til det nødvendige minimum, hvis støttebeløbet svarer til de nettomeromkostninger, der er nødvendige for at opfylde målsætningen, i forhold til det kontrafaktiske scenario uden støtten. Nettomeromkostningerne beregnes som forskellen mellem de økonomiske fordele og omkostninger (herunder ved investering og drift) ved det støttemodtagende projekt med de tilsvarende ved det alternative investeringsprojekt, som virksomheden ville gennemføre uden støtte, dvs. det kontrafaktiske scenario.

71. Det kan imidlertid være vanskeligt i fuldt omfang at tage højde for alle økonomiske fordele, som en virksomhed vil opnå ved en yderligere investering (46). I tilfælde af foranstaltninger, som ikke skal vurderes individuelt, kan der således anvendes en forenklet metode, hvor der fokuseres på at beregne de ekstra investeringsomkostninger (dvs. hvor der ikke tages hensyn til driftsgevinster og driftsomkostninger). Støtte til foranstaltninger, som ikke skal vurderes individuelt, vil blive betragtet som forholdsmæssig, hvis den ikke overstiger den maksimale støtteintensitet, dvs. en given procentdel af de støtteberettigede omkostninger som defineret i afsnit 72 til 76. Disse maksimale støtteintensiteter lægger desuden et loft over den støtte, der ydes til anmeldelsespligtige foranstaltninger.

Støtteberettigede omkostninger

72. De støtteberettigede omkostninger til miljøstøtte er de ekstra omkostninger til investering i materielle og/eller immaterielle aktiver, der har direkte tilknytning til virkeliggørelsen af det fælles mål.

73. De støtteberettigede omkostninger fastlægges som følger: a) hvis omkostningerne til opnåelse af målet af fælles interesse kan udpeges som en separat investering i de samlede investeringsomkostninger (hvis f.eks. det grønne element tydeligt kan påvises som en »tilføjet bestanddel« i et eksisterende anlæg), udgør omkostningerne til den separate investering de støtteberettigede omkostninger (47) b) i alle andre tilfælde udgør de støtteberettigede omkostninger de ekstra investeringsomkostninger, der beregnes ved at sammenligne den støttemodtagende investering med den kontrafaktiske situation i fravær af statsstøtte. Der kan i princippet henvises til omkostningen ved en teknisk sammenlignelig investering (48), der realistisk set ville blive foretaget uden støtte (49), og som ikke realiserer målet af fælles interesse eller kun realiserer det i mindre omfang.

74. Bilag 2 indeholder en liste med de relevante kontrafaktiske scenarier og en beregning af støtteberettigede omkostninger, der afspejler det kontrafaktiske scenarie, der skal lægges til grund i lignende tilfælde. Kommissionen kan acceptere alternative kontrafaktiske situationer, hvis de begrundes behørigt af medlemsstaten.

75. For foranstaltninger, der støtter integrerede projekter, såsom integrerede energieffektivitetsforanstaltninger eller biogasprojekter, kan det være vanskeligt at bestemme det kontrafaktiske scenarie. Hvis et kontrafaktisk scenarie ikke kan bestemmes på troværdig vis, kan Kommissionen beslutte at undersøge de samlede projektomkostninger som et alternativ, der kan indebære lavere støtteintensiteter for at afspejle den anderledes beregning af de støtteberettigede omkostninger.

76. Reglerne i afsnit 73 til 75 gælder for opførelsen af produktionsanlæg i forbindelse med energieffektive fjernvarme- eller fjernkølingsprojekter. Imidlertid vil tilgangen baseret på finansieringsgab blive anvendt på støtte til anlæg af nettet svarende til vurderingen af energiinfrastruktur.

Maksimal støtteintensitet

77. For at sikre forudsigelighed og lige vilkår gør Kommissionen brug af en maksimal støtteintensitet for støtte som fastlagt i bilag 1. Disse støtteintensiteter afspejler dels behovet for statslig indgriben, som afhænger af, hvor relevant det pågældende markedssvigt er, dels den forventede fordrejning af konkurrencen og samhandelen.

78. En højere støtteintensitet kan tillades for nogle former for støtte, eller hvis investeringen foretages i et støtteberettiget område, men intensiteten kan aldrig overstige 100 % af de støtteberettigede omkostninger. Der kan tillades højere støtteintensiteter i følgende tilfælde: a) støtteintensiteten kan øges med 15 procentpoint for energi- og miljøinvesteringer i støtteområder, der opfylder betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), og med 5 procentpoint for energi- og miljøinvesteringer i støtteområder, som opfylder betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c). Kommissionen finder, at disse forøgelser er berettigede på grund af de forskellige ulemper i disse områder, som kan udgøre en hindring for miljø- eller energiinvesteringer b) støtteintensiteten kan øges med 10 procentpoint for mellemstore virksomheder og med 20 procentpoint for små virksomheder. For små og mellemstore virksomheder, der på den ene side kan pådrages forholdsvis høje omkostninger for at opnå miljø- eller energimæssige mål i betragtning af deres aktiviteters omfang, og som på den anden side kan opleve mangler på kapitalmarkedet, som tvinger dem til at bære disse omkostninger, kan højere støtteintensiteter også være berettigede, da risikoen for alvorlige fordrejninger af konkurrencen og samhandelen mindskes, når støttemodtageren er en lille eller mellemstor virksomhed c) en højere støtteintensitet kan på visse betingelser være berettiget i tilfælde af økoinnovation, som kan afhjælpe dobbelte markedssvigt i forbindelse med den højere risiko ved innovation og det miljømæssige aspekt ved projektet. Dette gælder navnlig for foranstaltninger til forøgelse af ressourceeffektiviteten. Støtteintensiteten kan øges med 10 procentpoint, forudsat at følgende kumulative betingelser er opfyldt: i) økoinnovationsaktivet eller ‐projektet skal være nyt eller væsentligt forbedret sammenlignet med det aktuelle tekniske niveau inden for det pågældende område i Unionen (50) ii) den forventede miljøfordel skal være mærkbart større end den forbedring, der følger af den generelle udvikling af den nyeste teknologi inden for sammenlignelige aktiviteter (51) og iii) aktivernes eller projekternes innovative karakter medfører en klar risiko i teknologisk, markedsmæssig eller finansiel henseende, som er større end den risiko, der normalt forbindes med sammenlignelige ikke-innovative aktiver eller projekter (52).

79. Derfor vil Kommissionen anse støtten for at være forenelig med det indre marked, hvis de støtteberettigede omkostninger er beregnet korrekt, og de i bilag 1 fastsatte maksimale støtteintensiteter er overholdt.

80. Hvis støtten ydes til støttemodtageren gennem et udbud baseret på klare, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, kan støtten nå op på 100 % af de støtteberettigede omkostninger (53). En sådan udbud skal være ikke-diskriminerende og sikre deltagelse af et tilstrækkeligt stort antal virksomheder. Endvidere skal budgettet i udbudsproceduren være bindende forstået på den måde, at ikke alle deltagere kan modtage støtte. Endelig skal støtten ydes på basis af det første bud indgivet af tilbudsgiveren, således at efterfølgende forhandlinger udelukkes.

3.2.5.2. Kumulering af støtten

81. Støtte kan bevilges samtidig under flere støtteordninger eller kumuleres med ad hoc-støtte, forudsat at den samlede statsstøtte til en aktivitet eller et projekt ikke overstiger de støttelofter, der er fastlagt i disse retningslinjer. EU-støtte, der forvaltes centralt af Kommissionen, og som ikke direkte eller indirekte er under medlemsstatens kontrol (54), udgør ikke statsstøtte. Hvis en sådan EU-støtte kombineres med statsstøtte, tages der kun hensyn til sidstnævnte ved vurdering af, om anmeldelseslofter og maksimale støtteintensiteter overholdes. Dog må den samlede offentlige støtte, der ydes med relation til de samme støtteberettigede omkostninger, ikke overstige den maksimale støttesats, der er fastlagt i de gældende regler i EU-retten.

82. Støtte må ikke kumuleres med de minimis-støtte, hvad angår de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering vil føre til en støtteintensitet, der er højere end tilladt ifølge disse retningslinjer.

3.2.5.3. Yderligere betingelser for individuelt anmeldelsespligtig investerings- og driftsstøtte

83. Når det gælder individuel støtte, er overholdelse af den maksimale støtteintensitet, der er fastlagt i dette afsnit og i bilag 1, ikke tilstrækkelig til at sikre proportionalitet. Denne maksimale støtteintensitet anvendes som et loft for individuel støtte (55).

84. Som hovedregel anses individuelt anmeldelsespligtig støtte for at være begrænset til et minimum, hvis støttebeløbet svarer til nettomeromkostningerne ved den støttede investering sammenlignet med det kontrafaktiske scenario uden støtte. Der skal tages hensyn til alle relevante omkostninger og fordele i hele projektets levetid.

85. Hvis intet konkret alternativt projekt kan udpeges som kontrafaktisk projekt, vil Kommissionen kontrollere, om støtten overstiger det minimum, der er nødvendigt for at gøre det støttemodtagende projekt tilstrækkelig rentabelt, for eksempel om den øger dets interne afkast ud over den pågældende virksomheds normale afkast ved andre investeringsprojekter af lignende art. Når dette benchmark ikke foreligger, kan virksomhedens kapitalomkostninger som helhed eller afkast, der normalt ses i den pågældende industri, kan anvendes til dette formål.

86. Medlemsstaten skal godtgøre, at støtten holdes på et minimum. Vurderingen af, om støtten står i et rimeligt forhold til formålet, kan også baseres på beregninger til vurdering af støttens tilskyndelsesvirkning. Medlemsstaten skal godtgøre, at støtten står i et rimeligt forhold til formålet, ved at fremlægge den i punkt 63 omhandlede dokumentation.

87. Hvis driftsstøtte ydes ved udbud, formodes den individuelle støtte at være proportional, hvis de overordnede betingelser er opfyldt.

3.2.6. Undgåelse af uberettigede negative virkninger på konkurrence og samhandel

3.2.6.1. Generelle betragtninger

88. Hvis støtten skal kunne anses for at være forenelig med det indre marked, skal de negative virkninger i form af fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne være begrænset og opvejes af støttens positive virkning i kraft af bidraget til målet af fælles interesse.

89. Kommissionen har anført to primære former for potentiel fordrejning forårsaget af støtte, nemlig fordrejning af produktmarkeder og virkninger med hensyn til placering. Begge former for fordrejning kan føre til ineffektiv allokering, der underminerer det indre markeds økonomiske ydeevne, og fordelingsproblemer, der påvirker fordelingen af de økonomiske aktiviteter på tværs af regionerne.

90. Støtte til miljøformål vil i sagens natur typisk favorisere miljøvenlige produkter og teknologier på bekostning af andre og mere forurenende produktionsformer, og denne effekt af støtten vil i princippet ikke blive betragtet som en uberettiget fordrejning af konkurrencen, da den er naturligt forbundet med selve formålet med støtten, nemlig at gøre økonomien grønnere. Ved vurderingen af de potentielle negative virkninger af miljøstøtte vil Kommissionen tage højde for foranstaltningens samlede miljøvirkning i forbindelse med dens negative virkning for ikkestøttede virksomheders markedsposition og dermed for deres indtjening. I denne forbindelse vil Kommissionen navnlig vurdere de konkurrencefordrejende virkninger på konkurrenter, som ligeledes opererer på et miljøvenligt grundlag, men uden støtte. Endvidere gælder det, at jo lavere den forventede miljøvirkning af den omhandlede foranstaltning er, jo vigtigere er det at undersøge, hvordan den påvirker konkurrenternes markedsandele og indtjening på markedet.

91. En af de potentielt skadelige virkninger af statsstøtte til opnåelse af miljø- og energimålsætningerne er, at den forhindrer markedsmekanismerne i at frembringe effektive resultater ved at belønne de mest effektive og innovative producenter og lægge pres på de mindst ineffektive med hensyn til at foretage forbedringer eller omstruktureringer eller forlade markedet. Dette kan føre til en situation, hvor mere effektive eller innovative konkurrenter, f.eks. konkurrenter med en anden og muligvis endnu renere teknologi, som ellers ville kunne træde ind på markedet og ekspandere, er ude af stand til dette på grund af den støtte, der ydes til visse virksomheder. I det lange løb kan det at gribe ind i den proces, hvor virksomheder trænger ind på og forlader markedet i kraft af konkurrencen, hæmme innovationen og forsinke produktivitetsforbedringer i hele den pågældende branche.

92. Støtten kan desuden have en fordrejende virkning ved at styrke eller fastholde støttemodtagerens stærke markedsposition. Selv i de tilfælde, hvor støtten ikke direkte styrker en betydelig markedsposition, kan den alligevel gøre det indirekte, fordi den afholder eksisterende konkurrenter fra at ekspandere, fremprovokerer deres udtræden af markedet eller afholder nye konkurrenter fra at komme ind på markedet.

93. Bortset fra fordrejninger på produktmarkederne kan støtte også få indvirkning på samhandel og valg af placering. Disse fordrejninger kan opstå på tværs af medlemsstaterne, enten når virksomheder konkurrerer på tværs af grænserne eller overvejer forskellige områder, hvor de vil investere. Støtte, som har til formål at opretholde økonomisk aktivitet i én region eller flytte den fra andre regioner inden for det indre marked, fører måske ikke direkte til en fordrejning af produktmarkedet, men den kan flytte aktiviteter eller investeringer fra én region til en anden, uden at der opnås nogen positiv nettovirkning på miljøet.

Åbenlyst negative konsekvenser

94. I princippet skal enhver støtteforanstaltning og den sammenhæng, som den gennemføres i, analyseres for at fastslå, i hvilket omfang den kan betragtes som konkurrencefordrejende. Der findes imidlertid situationer, hvor de negative konsekvenser klart opvejer de positive virkninger, hvilket betyder, at støtten ikke kan anses for at være forenelig med det indre marked.

95. Kommissionen fastsætter de maksimale støtteintensiteter, der udgør et grundlæggende krav med henblik på forenelighed med det indre marked, og som har til formål at forhindre brug af statsstøtte til projekter, hvor det skønnes, at der er et meget skævt forhold mellem støttebeløbet og de støtteberettigede omkostninger og dermed særlig stor risiko for en fordrejende effekt.

96. Ligeledes gælder det, at støtte til opnåelse af miljø- og energimålsætninger, som blot fører til en flytning af den økonomiske aktivitet uden at forbedre det aktuelle miljøbeskyttelsesniveau i medlemsstaterne, ikke vil blive betragtet som forenelig med det indre marked.

3.2.6.2. Generelle betingelser

97. Når Kommissionen vurderer de negative virkninger af en støtteforanstaltning, fokuserer den sin analyse på de fordrejninger, der følger af den forudsigelige indvirkning, som miljø- og energistøtten har på konkurrencen mellem virksomheder på de berørte produktmarkeder og på, hvor de økonomiske aktiviteter gennemføres. Hvis statsstøtteforanstaltninger målrettes effektivt mod det markedssvigt, som de skal afhjælpe, er risikoen for, at støtten medfører unødvendig konkurrenceforvridning, mere begrænset

98. Hvis støtten er proportionel og begrænses til de ekstra investeringsomkostninger, afbødes de negative virkninger af støtten i princippet. Men selv hvis støtten er nødvendig og proportionel, kan den medføre en ændring af adfærden hos støttemodtagerne, som fordrejer konkurrencen. En profitsøgende virksomhed vil normalt kun øge miljøbeskyttelsesniveauet ud over de obligatoriske standarder, hvis den mener, at det i hvert fald marginalt vil give virksomheden en vis fordel.

99. For at holde fordrejningerne af konkurrencen og samhandelen på et minimum vil Kommissionen lægge stor vægt på udvælgelsesproceduren. Udvælgelsesproceduren skal så vidt muligt foregå på en ikke-diskriminerende, klar og åben måde og må ikke unødvendigt udelukke virksomheder, der eventuelt konkurrerer med projekter med samme miljø- eller energimål. Udvælgelsesproceduren bør føre til udvælgelse af støttemodtagere, der kan opfylde miljø- eller energimålsætningen med det laveste støttebeløb eller på den mest omkostningseffektive måde.

100. Kommissionen vil navnlig vurdere støttens negative virkninger ved at se på følgende elementer: a) reduktion af eller kompensation for produktionsomkostningerne pr. enhed: hvis det nye udstyr (56) reducerer produktionsomkostningerne pr. enhed i forhold til en situation uden støtte, eller hvis støtten kompenserer for en del af driftsomkostningerne, er det sandsynligt, at støttemodtageren vil øge sin omsætning. Jo større priselasticitet for det pågældende produkt, jo større risiko er der for konkurrencefordrejning b) nyt produkt: hvis støttemodtageren opnår et produkt, der er nyt eller af bedre kvalitet, er det sandsynligt, at det vil øge virksomhedens omsætning og give en »first mover«-fordel.

3.2.6.3. Yderligere betingelser for individuelt anmeldelsespligtig støtte

101. Medlemsstaten skal sikre, at de negative virkninger, som er beskrevet i afsnit 3.2.6.1 er begrænsede. Ud over de elementer, der anføres i afsnit 3.1.6.2, vil Kommissionen, når der er tale om individuel støtte, tage hensyn til og vurdere, om støtten: a) fører til opretholdelse af ineffektiv produktion og derved hæmmer øget produktivitet i sektoren b) fører til fordrejning af dynamiske incitamenter c) skaber eller øger markedsstyrke eller ekskluderende adfærd d) kunstigt ændrer handelsstrømme eller produktionens placering.

102. Kommissionen kan overveje at planlægge indførelse af energi- og miljøvenlige støtteordninger ud over den, der er anmeldt, som direkte eller indirekte gavner støttemodtageren, med henblik på at vurdere den kumulative virkning af støtten.

103. Kommissionen vil desuden vurdere, om støtten medfører, at nogle områder får gunstigere produktionsbetingelser, bl.a. på grund af forholdsvis lavere produktionsomkostninger som følge af støtten eller på grund af højere produktionsstandarder opnået gennem støtten. Det kan føre til, at virksomheder bliver i eller flytter til de støttede områder, eller at samhandelsstrømmene forskubbes til de støttede områder. Kommissionen vil i sin analyse af anmeldelsespligtig individuel støtte derfor tage hensyn til eventuel dokumentation for, at støttemodtageren har overvejet alternative placeringer.

3.2.7. Gennemsigtighed

104. Medlemsstaterne skal sikre offentliggørelse af følgende oplysninger på et samlet statsstøtte-websted, på nationalt eller regionalt plan: hele den godkendte støtteordning eller hele afgørelsen om at yde individuel støtte og gennemførelsesbestemmelserne hertil eller et link hertil, navnet på den/de støttetildelende myndighed(er), navnet på de enkelte støttemodtagere, støttebeløb og -form til hver enkelt støttemodtager, virksomhedstype (SMV/stor virksomhed), støttemodtagerens region (på NUTS II-niveau) og primære aktivitetssektor (NACE, på koncernplan).

105. Ved ordninger i form af en skattefordel og støtte i form af nedsættelser af finansieringen af støtte til energi fra vedvarende energikilder kan oplysningerne om individuelle støttebeløb meddeles i følgende intervaller (i mio. EUR): [0,5-1], [1-2], [2-5], [5-10], [10-30], [30 og derover].

106. Disse oplysninger skal offentliggøres, efter at afgørelsen om at yde støtte er truffet, opbevares i mindst ti år og være tilgængelige for offentligheden uden restriktioner (57). Medlemsstaterne vil ikke være forpligtet til at forelægge ovennævnte oplysninger inden den 1. juli 2016. 105. Kravet om offentliggørelse kan fraviges ved individuel støtte på under 500 000 EUR.

3.3. Støtte til energi fra vedvarende kilder

3.3.1. Generelle betingelser for investerings- og driftsstøtte til energi fra vedvarende energikilder

107. Unionen har opstillet ambitiøse mål for klimaændringer og bæredygtighed på energiområdet, navnlig som led i sin Europa 2020-strategi. Adskillige EU-retsakter understøtter allerede opnåelsen af disse mål, bl.a. Unionens emissionshandelssystem, direktiv 2009/28/EF (58) om vedvarende energi og direktiv 2009/30/EF (59) om brændstofkvalitet. Gennemførelsen af disse retsakter giver imidlertid ikke altid de mest effektive resultater på markedet, og under visse omstændigheder kan statsstøtte være et hensigtsmæssigt middel til at bidrage til realiseringen af Unionens mål og relaterede nationale mål.

108. Disse retningslinjer gælder for perioden frem til 2020. De skal imidlertid bane vej for realiseringen af de mål, der er fastsat i 2030-rammen. Navnlig forventes det, at i perioden mellem 2020 og 2030 bliver allerede eksisterende vedvarende energikilder »grid-competitive«, hvilket indebærer, at tilskud og undtagelser fra balanceringsforpligtelser bør udfases degressivt. Disse retningslinjer er i overensstemmelse med dette mål og vil sikre overgangen til et omkostningseffektivt resultat gennem markedsbaserede mekanismer.

109. Markedsinstrumenter som f.eks. auktioner eller udbud, som er åbne for alle producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder, der konkurrerer på lige vilkår på EØS-plan, bør normalt sikre, at tilskud reduceres til et minimum med henblik på en komplet udfasning.

110. I betragtning af de forskellige stadier i den teknologiske udvikling af vedvarende energiteknologier giver nærværende retningslinjer medlemsstaterne mulighed for at afholde teknologispecifikke udbud på basis af en given ny og innovativ teknologis langsigtede potentiale, diversificeringsbehovet, netbegrænsningerne, netstabiliteten og systemintegrationsomkostningerne.

111. Der er særlige undtagelser for anlæg af en vis størrelse, for hvilke det ikke kan formodes, at et udbud er hensigtsmæssigt, eller som befinder sig i demonstrationsfasen. Medtagelsen af sådanne anlæg er fakultativ.

112. I betragtning af overskudskapaciteten på markedet for fødevarebaserede biobrændstoffer vil Kommissionen vurdere, at investeringsstøtte til ny og eksisterende kapacitet til produktion af fødevarebaserede biobrændstoffer ikke kan berettiges. Der kan dog ydes investeringsstøtte til konvertering af anlæg til produktion af fødevarebaserede biobrændstoffer til anlæg til produktion af avancerede biobrændstoffer til dækning af konverteringsomkostningerne. Bortset fra i dette specifikke tilfælde kan der kun ydes støtte til fordel for avancerede biobrændstoffer.

113. Mens investeringsstøtte til fordel for fødevarebaserede biobrændstoffer vil ophøre fra disse retningslinjers anvendelsesdato, kan der kun ydes driftsstøtte til fordel for fødevarebaserede biobrændstoffer indtil 2020. Den kan derfor kun ydes til anlæg, der påbegyndte deres virksomhed før den 31. december 2013, og indtil de er fuldt afskrevet, men under ingen omstændigheder efter 2020.

114. Kommissionen vil desuden vurdere, at støtten ikke højner miljøbeskyttelsesniveauet og derfor ikke kan betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den ydes til biobrændstoffer, der er underlagt en forpligtelse med hensyn til forsyning eller blanding (60), medmindre en medlemsstat kan påvise, at støtten er begrænset til bæredygtige biobrændstoffer, som er for dyre til at lancere på markedet med alene en forsynings- eller blandingsforpligtelse.

115. Navnlig gælder det, at selv om EU's emissionshandelssystem og CO2-afgifter internaliserer omkostningerne ved drivhusgasudledninger, er internaliseringen af disse omkostninger måske (endnu) ikke fuldkommen. Statsstøtte derfor bidrage til opnåelsen af Unionens beslægtede, men særskilte målsætninger for vedvarende energi. Medmindre Kommissionen har dokumentation for det modsatte, formoder den således, at der stadig er et markedssvigt, som støtte til vedvarende energi kan afhjælpe.

116. For at gøre det muligt for medlemsstaterne at nå deres mål i overensstemmelse med Europa 2020-målsætningerne, antager Kommissionen, at støtten er hensigtsmæssig, og at dens konkurrencefordrejende virkninger er begrænsede, forudsat at alle øvrige betingelser er opfyldt.

117. Hvad angår støtte til vandkraftproduktion kan den have en dobbelt virkning: på den ene side har en sådan støtte en positiv virkning med hensyn til lavere drivhusgasudledninger, men på den anden side kan den også have en negativ virkning på vandsystemerne og biodiversiteten. Når medlemsstaterne yder støtte til produktion af vandkraft, skal de derfor overholde bestemmelserne i direktiv 2000/60/EF (61), særlig artikel 4, stk. 7, hvori der fastsættes kriterier med hensyn til ændringer af vandområder.

118. Et centralt princip i EU-lovgivningen om affald er affaldshierarkiet, som bruges til at prioritere, hvordan affald skal behandles (62). Statsstøtte til energi fra vedvarende kilder, hvortil der benyttes affald, herunder overskudsvarme, som råenergiform, kan yde et positivt bidrag til miljøbeskyttelsen, forudsat at den ikke omgår dette princip.

119. Støtte til energi fra vedvarende kilder kan ydes i form af investerings- eller driftsstøtte. For så vidt angår investeringsstøtteordninger og individuelt anmeldelsespligtig investeringsstøtte gælder betingelserne i afsnit 3.2.

120. Hvad angår driftsstøtteordninger, vil de generelle bestemmelser i afsnit 3.2 blive anvendt under hensyntagen til ændringerne i de særlige bestemmelser i dette afsnit. For individuelt anmeldelsespligtig driftsstøtte gælder betingelserne i afsnit 3.2, idet der, hvor det er relevant, tages hensyn til de ændringer, der foretages for driftsstøtteordninger i dette afsnit.

121. Kommissionen vil godkende støtteordninger for en periode på maksimalt ti år. Hvis de pågældende foranstaltninger opretholdes, skal de genanmeldes efter udløbet af denne periode. Med hensyn til fødevarebaserede biobrændstoffer bør de eksisterende og nyligt anmeldte ordninger ikke forlænges til efter 2020.

122. Unionen har fastsat et overordnet mål for andelen af vedvarende energikilder i det samlede energiforbrug og omsat dette mål til obligatoriske nationale mål. Direktivet om vedvarende energi omfatter samarbejdsmekanismer (63), som skal lette grænseoverskridende støtte til opnåelse af nationale mål. Andre EØS-lande og energifællesskabets kontraherende parter skal i princippet have adgang til driftsstøtteordningerne for at begrænse de samlede fordrejende virkninger. Direktivet minimerer omkostningerne for de medlemsstater, hvis eneste målsætning er at nå det nationale mål for vedvarende energikilder, der er fastlagt i EU-lovgivningen. Medlemsstaterne kan imidlertid have et ønske om at etablere en samarbejdsmekanisme, før grænseoverskridende støtte tillades, da produktion fra anlæg i andre lande ellers ikke vil tælle med i forhold til deres nationale mål i henhold til direktivet om vedvarende energi (64). Kommissionen vil se positivt på ordninger, som er tilgængelige for andre EØS-lande eller lande i Energifællesskabet.

123. Støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder skal i princippet bidrage til at integrere denne »grønne« elektricitet på markedet. For visse små anlæg er dette dog måske ikke praktisk muligt eller hensigtsmæssigt.

3.3.2. Driftsstøtte til energi fra vedvarende kilder

3.3.2.1. Støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder

124. For at tilskynde til markedsintegration af elektricitet fra vedvarende kilder er det vigtigt, at støttemodtagere afsætter deres elektricitet direkte på markedet og er underlagt markedsforpligtelser. Følgende kumulative betingelser finder fra den 1. januar 2016 anvendelse på alle nye støtteordninger og støtteforanstaltninger: a) støtten ydes som et tillæg til den markedspris, hvortil producenterne afsætter deres elektricitet direkte på markedet b) støttemodtagerne (65) er underlagt standardansvar for balancering, medmindre der ikke findes konkurrenceprægede intradaymarkeder for balancering og c) der er truffet foranstaltninger til at sikre, at producenterne ikke tilskyndes til producere elektricitet til negative priser.

125. Betingelserne i afsnit 124 finder ikke anvendelse på anlæg med en installeret elkapacitet på mindre end 500 kW og demonstrationsprojekter, dog med undtagelse af elektricitet fra vindenergi, hvor der gælder en installeret elkapacitet på 3 MW eller tre produktionsanlæg.

126. I en overgangsfase, der dækker 2015 og 2016, bør der ydes støtte til mindst 5 % af den planlagte nye elkapacitet fra vedvarende energikilder efter en udbudsprocedure på basis af klare, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier. Fra 1. januar 2017 gælder følgende betingelser: Støtten ydes efter en udbudsprocedure på basis af klare, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier (66), medmindre: a) medlemsstaterne påviser, at kun et projekt eller et anlæg eller et meget begrænset antal projekter eller anlæg kunne være støtteberettigede, eller b) medlemsstaterne påviser, at en udbudsprocedure vil føre til højere støtteniveauer (bl.a. for at undgå strategiske bud), eller c) medlemsstaterne påviser, at en udbudsprocedure vil medføre en lav projektgennemførelsesprocent (undgå underbud). Hvis sådanne udbud er åbne for alle producenter, der producerer elektricitet fra vedvarende energikilder, på et ikke-diskriminerende grundlag, vil Kommissionen antage, at støtten er proportional og ikke fordrejer konkurrencen i et omfang, der er til skade for det indre marked. Udbudsproceduren kan begrænses til bestemte teknologier, hvor en procedure, der er åben for alle producenter, ville føre til et suboptimalt resultat, der ikke kan findes en løsning på gennem procedureudformningen, navnlig på grund af: a) en given ny og innovativ teknologis potentiale på lang sigt eller b) behovet for diversificering eller c) netbegrænsninger og netstabilitet eller d) systemomkostninger (systemintegrationsomkostninger) eller e) behovet for at undgå, at støtte til biomasse fordrejer forholdene på råvaremarkederne (67).

127. Der kan ydes støtte uden afholdelse af et udbud som beskrevet i afsnit 126 til anlæg med en installeret elkapacitet på under 1 MV eller til demonstrationsprojekter, dog med undtagelse af elektricitet fra vindenergi, for anlæg med en installeret elkapacitet på 6 MV eller seks produktionsenheder.

128. Gennemføres der ikke en udbudsprocedure, gælder betingelserne i afsnit 124 og punkt 125 og betingelserne for driftsstøtte til anden energi fra vedvarende energikilder end elektricitet som fastsat i punkt 131.

129. Støtten ydes kun, indtil anlægget er fuldt afskrevet i overensstemmelse med de almindelige regnskabsregler, og tidligere modtaget investeringsstøtte skal fratrækkes driftsstøtten.

130. Disse betingelser berører ikke medlemsstaternes mulighed for at tage hensyn til overvejelser vedrørende fysisk planlægning, f.eks. ved at kræve byggetilladelser forud for deltagelse i udbudsproceduren, eller at der træffes investeringsbeslutninger inden for en bestemt frist.

3.3.2.2. Støtte til anden energi end elektricitet fra vedvarende energikilder

131. For anden energi end elektricitet fra andre vedvarende energikilder vil driftsstøtte blive anset for forenelig med det indre marked, hvis følgende kumulative betingelser er opfyldt: a) støtten pr. energienhed overstiger ikke forskellen mellem de samlede normaliserede omkostninger til energiproduktion (»levelised costs of producing energy« — LCOE) ved hjælp af den pågældende teknologi og markedsprisen på den pågældende energiform b) LCOE kan også dække normal kapitalforrentning. Investeringsstøtten fratrækkes det samlede investeringsbeløb ved beregningen af LCOE c) produktionsomkostningerne ajourføres regelmæssigt og mindst en gang om året og d) der ydes kun støtte, indtil anlægget er fuldt afskrevet i overensstemmelse med de almindelige regnskabsregler, for at undgå, at driftsstøtte baseret på LCOE overstiger afskrivningen af investeringen.

3.3.2.3. Støtte til eksisterende biomasseanlæg efter afskrivning af anlæg

132. I modsætning til de fleste andre vedvarende energikilder kræver biomasse forholdsvis få investeringsomkostninger, men indebærer højere driftsomkostninger. Højere driftsomkostninger kan forhindre et biomasseanlæg (68) i at køre, selv efter afskrivning af anlægget, da de variable driftsomkostninger kan være højere end indtægterne (markedsprisen). På den anden side kan et eksisterende biomasseanlæg drives ved brug af fossile brændstoffer i stedet for biomasse som brændselskilde, hvis brug af fossile brændstoffer som kilde er mere økonomisk fordelagtig end brug af biomasse. For at fastholde brugen af biomasse i begge tilfælde kan Kommissionen betragte driftsstøtte som forenelig med det indre marked, selv efter afskrivning af anlægget.

133. Kommissionen vil betragte driftsstøtte til biomasse efter afskrivning af anlægget som forenelig med det indre marked, hvis en medlemsstat påviser, at de driftsomkostninger, der bæres af støttemodtageren efter afskrivning af anlæg, stadig er højere end markedsprisen på den pågældende energiform, og forudsat at følgende kumulative betingelser er opfyldt: a) støtten ydes kun på basis af den energi, der produceres fra vedvarende energikilder b) foranstaltningen er indrettet således, at den kompenserer for forskellen i de driftsomkostninger, som støttemodtageren bærer, og markedsprisen, og c) der findes en mekanisme til kontrol af, om driftsomkostningerne stadig er højere end markedsprisen på energi. Denne kontrolmekanisme skal være baseret på opdaterede oplysninger om produktionsomkostninger og anvendes mindst en gang om året.

134. Kommissionen vil betragte driftsstøtte til biomasse efter afskrivning af anlæg som forenelig med det indre marked, hvis en medlemsstat påviser, at brug af fossile brændstoffer som kilde, uanset markedsprisen på den pågældende energi, er mere økonomisk fordelagtig end brug af biomasse, og forudsat at følgende kumulative betingelser er opfyldt: a) støtten ydes kun på basis af den energi, der produceres fra vedvarende energikilder b) foranstaltningen er indrettet således, at den kompenserer for forskellen i støttemodtagerens driftsomkostninger ved brug af henholdsvis biomasse og alternative fossile brændstoffer c) der fremlægges troværdig dokumentation for, at der uden støtten ville ske en omlægning fra biomasse til fossile brændstoffer på samme anlæg, og d) der findes en mekanisme til kontrol af, at brug af fossile brændstoffer er mere fordelagtig end brug af biomasse. Denne kontrolmekanisme skal være baseret på opdaterede oplysninger om omkostninger og anvendes mindst en gang om året.

3.3.2.4. Støtte, der ydes gennem certifikater

135. Medlemsstaterne kan tildele støtte til vedvarende energi ved at bruge markedsmekanismer såsom grønne certifikater. Disse markedsmekanismer (69) giver alle producenter af vedvarende energi mulighed for indirekte at drage nytte af en garanteret efterspørgsel efter den energi, de producerer, til en højere pris end markedsprisen for konventionel energi. Prisen for grønne certifikater fastsættes ikke på forhånd, men afhænger af udbud og efterspørgsel på markedet.

136. Kommissionen vil betragte den i afsnit 135 omhandlede støtte som forenelig med det indre marked, hvis medlemsstaterne kan fremlægge tilstrækkelig dokumentation for, at støtten i) er afgørende for at sikre de pågældende vedvarende energikilders rentabilitet, ii) at støtten for den pågældende ordning samlet set ikke fører til overkompensering med tiden og på tværs af teknologier eller overkompensation for individuelle mindre udbredte teknologier, for så vidt at der indføres differentierede certifikatniveauer pr. produceret enhed, og iii) at støtten ikke afholder producenter af vedvarende energi fra at blive mere konkurrencedygtige.

137. Kommissionen mener navnlig, at der ikke må differentieres mellem støtteniveauer gennem grønne certifikater, medmindre medlemsstaterne påviser, at der er behov for en differentiering på basis af de begrundelser, der er fastsat i afsnit 126. Betingelserne i afsnit 124 og 125 gælder, når dette er teknisk muligt. Tidligere modtaget investeringsstøtte skal fratrækkes driftsstøtten.

3.4. Energieffektivitetsforanstaltninger, herunder kraftvarmeproduktion og fjernvarme og fjernkøling

138. Unionen har sat sig det mål at spare 20 % af Unionens primære energiforbrug senest i 2020. Navnlig har Unionen vedtaget energieffektivitetsdirektivet, som fastlægger fælles rammer for fremme af energieffektiviteten inden for Unionen ved at tilstræbe Unionens overordnede mål for 2020 vedrørende energieffektivitet og bane vejen for yderligere forøgelse af energieffektiviteten efter 2020.

3.4.1. Mål af fælles interesse

139. For at sikre, at støtten bidrager til øget miljøbeskyttelse, vil støtte til fjernvarme og fjernkøling samt kombineret produktion af varme og elektricitet (kraftvarmeproduktion) kun blive betragtet som forenelig med det indre marked, hvis den ydes til investeringer, herunder opgraderinger, til højeffektiv kraftvarmeproduktion og energieffektiv fjernvarme og fjernkøling. I tilfælde af foranstaltninger, der medfinansieres af EU's struktur- og investeringsfonde, kan medlemsstaterne basere sig på argumentationen i de relevante operationelle programmer.

140. Statsstøtte til anlæg til produktion af kraftvarme og fjernvarme, der bruger affald, herunder overskudsvarme, som råenergiform, kan yde et positivt bidrag til miljøbeskyttelsen, forudsat at den ikke omgår princippet i affaldshierakiet (jf. afsnit 118).

141. For at dokumentere det bidrag, som støtten yder til øget miljøbeskyttelse, kan medlemsstaten, så vidt det er muligt rent kvantitativt, gøre brug af en række indikatorer, navnlig den mængde energi, som spares takket være øget energimæssig ydeevne og højere energiproduktivitet, eller de effektivitetsgevinster, der opnås gennem lavere energiforbrug og reduceret brændselstilførsel.

3.4.2. Behov for statslig indgriben

142. Energieffektivitetsforanstaltninger rettes mod de negative eksterne virkninger, der er anført i afsnit 35, ved at skabe individuelle incitamenter til realisering af miljømæssige mål for energieffektivitet og nedbringelse af drivhusgasudledninger. Ud over de almindelige markedssvigt, der er nævnt i afsnit 3.2, kan der som et eksempel på et markedssvigt, der kan opstå i relation til energieffektivitetsforanstaltninger, nævnes sådanne foranstaltninger i bygninger. Ved renovering af bygninger tilfalder fordelene ved energieffektivitetsforanstaltninger typisk ikke bygningens ejer, som normalt bærer renoveringsomkostningerne, men lejeren. Kommissionen mener derfor, at der kan være behov for statsstøtte til fremme af investeringer i energieffektivitet for at opfylde målene i energieffektivitetsdirektivet.

3.4.3. Tilskyndelsesvirkning

143. Energieffektivitetsdirektivet pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at nå bestemte mål for bl.a. energieffektiv renovering af bygninger og det endelige energiforbrug. Energieffektivitetsdirektivet pålægger imidlertid ikke virksomheder mål for energieffektivitet og vil på dette punkt ikke forhindre støtte på energieffektivitetsområdet i at have en tilskyndelsesvirkning.

144. Støttens tilskyndelsesvirkning vil blive vurderet på grundlag af betingelserne i afsnit 3.2.4 i disse retningslinjer.

3.4.4. Støttens hensigtsmæssighed

145. Statsstøtte kan betragtes som et hensigtsmæssigt middel til finansiering af energieffektivitetsforanstaltninger, uanset hvilken form den antager.

146. I forbindelse med energieffektivitetsforanstaltninger kan et tilbagebetalingspligtigt forskud betragtes som et hensigtsmæssigt statsstøtteinstrument, navnlig hvis besparelserne ved foranstaltningerne er usikre.

147. Ved vurdering af statsstøtte, der navnlig ydes til energieffektiv renovering af bygninger, kan et finansielt instrument, der er oprettet af medlemsstaten for at finansiere renoveringsarbejder, betragtes som et hensigtsmæssigt middel til at yde statsstøtte.

3.4.5. Proportionalitet

Investeringsstøtte til energieffektivitetsforanstaltninger

148. De støtteberettigede omkostninger udgør de ekstra investeringsomkostninger som fastsat i afsnit 73. Ved energieffektivitetsforanstaltninger kan det være vanskeligt at fastslå det kontrafaktiske scenario, navnlig i tilfælde af integrerede projekter. Ved sådanne projekter vil Kommissionen kunne godtage alternativer til fastsættelse af de støtteberettigede omkostninger som fastsat i afsnit 75.

149. Støtteintens