Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om tilrettelæggelse af samarbejdet omkring Fællesskabets vedtagne energimål« () (97/C 206/22)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 27. januar 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Bernardo Hernandez Bataller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 2. april 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 345. plenarforsamling af 23. og 24. april 1997, mødet den 23. april 1997, med 79 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Målet med Kommissionens forslag til afgørelse er at fastlægge nogle generelle energimål for EF og at tilvejebringe en ramme for samarbejdet omkring disse aftalte energimål.

1.2. Forslaget rummer en liste over energimål, som grundlæggende set omhandler konkurrenceevne, miljøbeskyttelse, forsyningssikkerhed, eksterne energiforbindelser og fremme af energieffektiviteten og vedvarende energi.

1.3. Forslagets udgangspunkt er Energiministerrådets resolution af 7. maj 1996 om hvidbogen »Energipolitik i Den Europæiske Union«. I resolutionen opfordres Kommissionen til at indføre et energisamarbejde mellem EF og medlemsstaterne for at sikre, at EF's og medlemsstaternes energipolitik stemmer overens med de i fællesskab aftalte energimål. Disse energimål er identificeret i Rådets resolution af 23. november 1995 om grønbogen »Mod en energipolitik i Den Europæiske Union«.

1.4. Som nævnt i mange ØSU-udtalelser er energi et af nøgleelementerne bag EF-erhvervslivets konkurrenceevne og borgernes livskvalitet. Energi er en strategisk ressource og en afgørende forudsætning for økonomisk vækst og velstand og skal derfor spille en stor rolle for processen i retning af økonomisk konvergens.

1.4.1. Den nuværende globalisering af økonomien og verdenssamhandelen, hvor energi spiller en hovedrolle, udviklingen af det indre marked og samspillet mellem energi og miljø, har påvist det nødvendige i at anlægge et fælles syn i energispørgsmål.

1.5. Med dette sigte udsendtes grønbogen »Mod en energipolitik i Den Europæiske Union«, som ØSU afgav udtalelse om den 5. juli 1995; denne udtalelse afspejler også ØSU's holdning i dag.

1.5.1. Efter grønbogen fulgte hvidbogen »Energipolitik i Den Europæiske Union«, som ØSU ikke blev konsulteret om, men som indeholdt nogle fælles energimål og et vejledende arbejdsprogram over 5 år.

1.6. ØSU har fremhævet, at vedtagelsen af energiafgørelser på EF-plan må indgå i en fælles analyse af energisituationen og de fremtidige tendenser, hvilket forudsætter et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og EF i henseende til energiundersøgelser og -analyser, men uden at man griber ind i arbejdet i Det Internationale Energiagentur.

1.7. Der skal mindes om, at ØSU i sine tidligere udtalelser om en EF-energipolitik () erklærede sig enig med Kommissionen i det nødvendige i at tilvejebringe en fælles energipolitik for EF samt det vigtige i at få fastlagt nogle fælles EF-mål samt sikre, at de nationale energipolitikker passer sammen med disse mål og er i den fælles politiks interesse.

2. Generelle bemærkninger

2.1. På linje med sine tidligere udtalelser udtrykker ØSU tilfredshed med Kommissionens initiativ, som har til formål at øge energisamarbejdet mellem medlemsstaterne omkring en række fælles vedtagne mål; hermed imødekommes Rådets anmodning i resolutionen af 7. maj 1996 om hvidbogen »Energipolitik i Den Europæiske Union«.

2.2. ØSU bemærker, at initiativet skal anses for et vigtigt skridt i retning af en fælles tilgang til energiproblemerne. Der skal her mindes om, at ØSU slog til lyd for indføjelse af et energikapitel i traktaten, i initiativudtalelsen om » EF's energipolitik« af 14. september 1994 ().

2.3. Forslaget til afgørelse opstiller en ambitiøs samarbejdsramme og en liste over fælles energimål samt de vigtigste EF-instrumenter, som kan være med til at nå målene. Senere hen må det dog defineres, hvorledes målene skal opfyldes og man må afgrænse beføjelserne mellem medlemsstaterne og EF.

2.4. Her beklager ØSU, at forslaget er udformet i meget generelle vendinger; derfor er der behov for en uddybning, hvis målene skal nås. Medlemsstaternes og EF's mange energiinstrumenter, -programmer og -beføjelser gør det nødvendigt at udforme et passende samarbejde baseret på fastlæggelse af fælles mål og arbejdsmetoder, som kan sikre en dialog og gennemsigtighed.

2.5. ØSU er enig med Kommissionen i, at der ikke er tale om »at opstille afgrænsede mål for energisektorerne. Vægten skal snarere lægges på det energipolitiske samarbejde. Målet er ikke at lægge den nationale energipolitik i en spændetrøje, men at sikre, at den nationale energipolitik og de nationale energipolitiske foranstaltninger er i overensstemmelse med Fællesskabets vedtagne energimål«.

2.5.1. Medlemsstaternes energisektorer og energipolitikker vil stadig kunne afspejle ressourcebesiddelser, politiske valg og sociale og økonomiske forhold, men hele denne forskelligartethed skal være i overensstemmelse med de mål, som fastsættes på EF-plan.

2.6. Tilvejebringelse af et egentligt indre energimarked kræver, at medlemsstaternes energipolitikker passer tilstrækkeligt godt sammen med de fælles mål.

2.7. ØSU mener tillige, at denne samarbejdsramme ikke må være begrænset til løbende informationsudveksling og samarbejde om energiundersøgelser og -analyser med sigte på at udsende regelmæssige rapporter om udviklingen i sektoren, men skal være udgangspunktet for Rådets behandling af energisektorens situation og Kommissionens udformning af nye forslag, som kan sikre, at medlemsstaternes politikker og de aftalte energimål er indbyrdes forenelige.

2.8. Mangelen på en fælles energipolitik eller på et mere omfattende energisamarbejde medfører en overlapning af EF's og medlemsstaternes tiltag. Medlemsstaternes energipolitikker og EF's energiforanstaltninger supplerer hinanden og bør opfattes som en helhed, da deres effektivitet afhænger af, hvor godt de passer sammen.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Samarbejdsramme

3.1.1. Samarbejdsrammen formuleres i tre af forslagets artikler. I artikel 1 omtales de mål, som skal nås med den foreslåede ramme; i artikel 2 nævnes den indsats, som Kommissionen skal gøre for at nå målene; og i artikel 3 opfordres medlemsstaterne til årligt at underrette Kommissionen om deres indsats for at nå de aftalte energimål, der omtales i bilaget.

3.1.2. ØSU mener, at hvis de nationale energipolitikkers forenelighed med de aftalte energimål skal verificeres, må der foreligge en klarere og mere præcis definition på, hvorledes samarbejdet, informationsudvekslingen og den fælles undersøgelse af de nationale energipolitikker skal gennemføres og sikres.

3.1.3. Ligeledes skal samarbejdsrammen mobilisere og tage hensyn til samtlige indsatsniveauer, dvs. lokalt, regionalt, nationalt og i EF.

3.1.4. ØSU godkender målet om øget gennemsigtighed i indsatsen i energisektoren ved hjælp af regelmæssig udsendelse af en rapport om den energipolitiske udvikling i EF og i medlemsstaterne set i forhold til de aftalte mål. Rapporten skal danne grundlag for evaluering og ajourføring af energimålene.

3.1.5. Afslutningsvis opfordrer ØSU Kommissionen til tydeligere at beskrive sin egen rolle inden for denne ramme. Ud over informationsudveksling og analyse- og undersøgelsesarbejde bør det være Kommissionens opgave at støtte medlemsstaternes indsats i energisektoren under stadig iagttagelse af subsidiaritetsprincippet.

3.2. Mål

3.2.1. ØSU godkender generelt målsætningerne i bilaget, som ligger på linje med grøn- og hvidbøgerne om EF's energipolitik og de relevante rådsresolutioner.

3.2.2. På den anden side mener ØSU, at målsætningerne i bilaget er fleksible og generelle nok til at kunne imødegå mulige markedsændringer og at de som helhed udgør en retningslinje for EF's indsats og medlemsstaternes energipolitik.

3.2.3. ØSU finder det derfor væsentligt at nå til enighed om en række klare, gennemførlige EF-energimål, således at man får held til at tage de nuværende og fremtidige udfordringer i sektoren op. Disse mål skal tjene som reference for undersøgelsen af, om medlemsstaternes energipolitikker er forenelige med EF's indsats.

3.2.4. ØSU ønsker derfor at pege på det nødvendige i at nyformulere målsætningernes ordlyd, således at de gøres tydeligere, så man fjerner tvetydigheder og så modsætninger og overlapninger undgås.

3.2.5. Der må nedfældes bestemmelser om regelmæssig ajourføring af målene på baggrund af Kommissionens analyser op rapporter. Energipolitikken må fastlægges under hensyntagen til de langsigtede økonomiske udsigter for sektoren og med skyldig hensyntagen til den politiske risiko, som knytter sig til energiforsyninger fra tredjelande. Fleksibilitet og tilpasningsevne er derfor nødvendig, når man skal fastlægge og gennemføre energimålene på EF-plan.

3.2.6. ØSU ønsker dog at påpege, at samtidig forfølgelse af nogle af de opstillede mål kan blive hæmmet af indbyrdes modsætninger mellem målene. Følgelig bør der opstilles prioriteringer og der bør tilvejebringes en balance mellem målene, hvor dette er muligt, idet der bør opereres med fleksibilitet og alsidighed i målopfyldelsen.

3.2.7. For det første bør forslaget tydeliggøres ved, at der sondres mellem tre målniveauer inden for energipolitikken og energiindsatsen. Disse skal afpasses efter hinanden, så der opnås en passende balance.

3.2.7.1. På det første niveau skal energiforanstaltningerne - ligesom alle EF-foranstaltninger - bidrage til at nå de generelle mål i traktatens artikel 2. Disse mål er bl.a. oprettelse af et fælles marked, en harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed, respekt for miljøet, et højt beskæftigelsesniveau, et højt socialt beskyttelsesniveau, højnelse af levestandarden og livskvaliteten samt økonomisk og social samhørighed.

3.2.7.2. Ud over disse mål skal energipolitikkerne imidlertid bidrage til at nå mål, som er forenelige med konkurrenceevne, forsyningssikkerhed og miljøbeskyttelse.

3.2.7.3. Afslutningsvis, og mere specifikt inden for den generelle ramme som de to andre niveauer opstiller, skal medlemsstaternes energipolitikker og EF's aktioner være i overensstemmelse med de specifikke energimål, der er nedfældet i bilaget til forslaget til afgørelse.

3.2.8. I bestræbelserne på at nå disse mål må der altid tages højde for subsidiaritetsprincippet, proportionalitetsprincippet og den økonomiske og sociale samhørighed.

3.2.8.1. I henhold til traktatens artikel 3 B indebærer subsidiaritetsprincippet at »på de områder, som ikke hører ind under dets enekompetence, handler Fællesskabet kun, hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, men bedre kan gennemføres på fællesskabsplan«. EF's indsats må koncentreres om områder, hvor den kan tilføje en reel merværdi.

3.2.8.2. Ligeledes skal EF i funktion af sin enekompetence gribe ind, når visse nationale politikker afstedkommer samhandelsskranker og andre markedsforvridninger som forhindrer opfyldelse af de aftalte energimål, men uden at man anfægter traktatens mål og kriterierne i forbindelse med public service og almenvellet.

3.2.9. Særlige bemærkninger til de enkelte mål i bilaget

3.2.9.1. Energimålene i traktaterne

I overensstemmelse med kommentarerne i ØSU's tidligere udtalelse om grønbogen »Mod en energipolitik i Den Europæiske Union« () vurderer ØSU, at der til målene om markedsintegration, bæredygtig udvikling, miljøbeskyttelse og forsyningssikkerhed bør føjes to vigtige generelle mål mere, nemlig beskæftigelsesskabelse og økonomisk og social samhørighed, som i ganske særlig grad skal gå i samspand med energipolitikkerne.

3.2.9.2. Integration af Fællesskabets energimarked

ØSU er enig med Kommissionen i, at markedsintegration er en central faktor i al EF-energiindsats, idet et opsplittet marked vil bevirke, at indsatsen henføres til det nationale plan. Integration af energimarkedet bør omfatte inddragelse af samtlige energikilder, når der skal træffes afgørelse om EF's energistruktur.

3.2.9.2.1. For det andet ønsker ØSU at påpege betydningen af at udvikle transeuropæiske net, fordi de medvirker til forsyningssikkerhed, gennemførelse af det indre marked og styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed. I Rådets resolution om grønbogen »Mod en energipolitik i Den Europæiske Union« understreges målet om at udvikle den fornødne energiinfrastruktur, herunder især transeuropæiske net, hvor behovet opstår og på økonomisk rentable vilkår. Af denne årsag er det vigtigt at understrege det nødvendige i at mobilisere passende finansielle ressourcer til opfyldelse af denne målsætning.

3.2.9.3. Gennemsigtige og ufordrejede energipriser

ØSU er enig med Kommissionen i det nødvendige i at sikre gennemsigtige og ufordrejede energipriser.

3.2.9.4. Bæredygtig udvikling: integration af energi- og miljømålene

På baggrund af mange miljøspørgsmåls voksende internationale dimension og den større offentlige bevidsthed omkring disse spørgsmål, kommer EF til at spille en stadig vigtigere rolle på dette felt. Integration af energi- og miljømålene er væsentlig, omend der må findes en passende balance mellem dem. Forberedelserne af alle miljøaktioner eller -initiativer må omfatte en vurdering af omkostningseffektiviteten samt foranstaltninger, som skal sikre ensartede konkurrencevilkår. ØSU påpeger betydningen af frivillige aftaler på dette område, tillige med det forhold, at brug af de forskellige økonomiske instrumenter på dette felt må tage højde for den industrielle konkurrenceevne.

3.2.9.5. Styrkelse af forsyningssikkerheden

Indsatsen hen imod dette mål må defineres tydeligere. ØSU påpeger, at hvis dette mål skal nås, bliver det nødvendigt at sætte skub i bl.a. følgende: brug af interne energikilder, energikildernes spredning, fleksibilitet i netsammenkoblingen, internationalt samarbejde om styrkelse af EU's økonomiske og politiske forbindelser med sine forsyningsområder, energisamarbejde med tredjelande samt fortsat anvendelse af sikkerheds-, oplagrings- og de gensidige støtteforanstaltninger til imødegåelse af eventuelle forsyningsafbrydelser. På baggrund af EU's afhængighed af energiimport i en forudseelig fremtid er samarbejde med andre store forbrugsområder - f.eks. Nordamerika og Fjernøsten - væsentlig.

3.2.9.6. Koordinering af de eksterne energiforbindelser

ØSU understreger det vigtige i at koordinere de eksterne energiforbindelser med tredjelandeleverandører og udviklingslande. Forbindelserne med tredjelande bør forbedres, ikke blot af hensyn til forsyningssikkerhed, men også fordi energisektorsamarbejdet kan bidrage til økonomisk udvikling og politisk stabilitet. Energichartertraktatens rolle bør fremhæves, ligesom samarbejdet med landene i Middelhavsområdet bør udbygges.

3.2.9.6.1. EF har påtaget sig nogle større internationale forpligtelser i kraft af bilaterale og multilaterale aftaler; disse må styrkes yderligere, hvis der skal findes en løsning på de problemer, som skyldes EF's betydelige og stadigt stigende afhængighed af tredjelande, samt det forhold, at mange energispørgsmål, især hvor miljøet er involveret, antager en international dimension.

3.2.9.7. Fremme af vedvarende energikilder og energieffektivitet

ØSU udtrykker tilfredshed med målet om at fremme brugen af vedvarende energikilder og om at øge energieffektiviteten; disse mål kan yde et betragteligt bidrag til at opnå et sundere miljø og, i samspil med udviklingen af interne ressourcer, til at nedbringe EF's afhængighed af eksterne energikilder, hvorved man kan fremme den økonomiske vækst og beskæftigelse. ØSU's yderligere kommentarer på dette felt findes i udtalelsen om grønbogen om vedvarende energi.

3.2.9.8. Nye forslag

Blandt målene bør også medtages følgende:

a) bidrag til at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau samt fremme af brugerinformation og medinddragelse inden for energipolitikken,

b) styrkelse af EF-erhvervslivets konkurrence i forhold til de vigtigste konkurrencer, hvilket indebærer energiforsyninger til rimelige priser.

3.3. Instrumenter til EF's rådighed i energisektoren

3.3.1. ØSU mener, at både fastlæggelsen af EF's energimål, disses praktiske gennemførelse og de dertil krævede instrumenter er af afgørende betydning.

3.3.2. Medlemsstaternes modvilje mod at opgive deres beføjelser i energisektoren indebærer, at EF-politikken må sætte fokus på udvikling af horisontale instrumenter, hvor enighed og større samordning på EF-plan måske lettere kan opnås og vise sig at være frugtbart.

3.3.3. ØSU er klar over, at opfyldelse af EF-målene indebærer brug af alle de instrumenter, som traktaterne rummer mulighed for på samordnet vis og under overholdelse af subsidiaritetsprincippet.

3.3.4. ØSU ønsker imidlertid også at gentage synspunktet fra udtalelsen om grønbogen gående ud på, at når man bringer disse instrumenter i anvendelse, er det særligt vigtigt at få fastlagt EF's og medlemsstaternes ansvar og beføjelser så klart som muligt.

3.3.5. ØSU understreger betydningen af at inkludere EF's handelspolitik og fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik blandt de instrumenter, som anføres i bilaget.

3.3.5.1. I denne forbindelse henvises der til, at traktatens artikel J begynder med følgende bemærkninger: »Der indføres herved en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik« og at »Unionen og dens medlemsstater fastlægger og gennemfører en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der dækker alle områder inden for udenrigs- og sikkerhedspolitikken«. I henhold til artikel J.1, stk. 4, støtter medlemsstaterne aktivt og uforbeholdent Unionens udenrigs- og sikkerhedspolitik, ligesom de afstår fra enhver handling, som strider imod Unionens interesser, eller som kan skade dens effektivitet som en sammenhængende enhed i internationale forbindelser.

3.3.5.2. Denne politiks mål omfatter bl.a. fremme af det internationale samarbejde. Der findes også en række instrumenter, som skal bruges til at nå målene og gennemføre politikken: systematisk samarbejde mellem medlemsstaterne, fælles holdninger, fælles indsats og finansielle midler. Dette er nøgleinstrumenter i energiforsyningssikkerheden, idet EF i stor og stigende udstrækning er afhængig af eksterne energileverandører.

3.3.6. Udviklingen af transeuropæiske net må udgøre et yderligere middel, som skal tages med i billedet i energisektoren, idet disse net ikke blot bidrager til at gøre det lettere at gennemføre det indre energimarked, men også øger fleksibiliteten og forsyningssikkerheden og fremmer den økonomiske og sociale samhørighed.

3.3.7. Til slut ønsker ØSU at pege på betydningen af at øge forskningen og udviklingen samt videreformidle nye og bedre teknologier i sektoren, i hvilken forbindelse der sættes fokus på EF's forsknings- og udviklingsprogrammer til støtte for de nationale foranstaltninger, som de forskellige medlemsstater vedtager.

Bruxelles, den 23. april 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 27 af 28. 1. 1997, s. 9.

() EFT nr. C 393 af 31. 12. 1994; EFT nr. C 256 af 2. 10. 1995.

() EFT nr. C 256 af 2. 10. 1995.