EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 24.9.2020 COM(2020) 593 final 2020/0265(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om markeder for kryptoaktiver og om ændring af direktiv (EU) 2019/1937 (EØS-relevant tekst) {SEC(2020) 306 final} - {SWD(2020) 380 final} - {SWD(2020) 381 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Dette forslag er en del af pakken om digital finans og er en pakke af foranstaltninger, der skal muliggøre og understøtte det potentiale, der ligger i digital finans med hensyn til innovation og konkurrence, samtidig med at risiciene reduceres. Det er i overensstemmelse med Kommissionens prioriteter om at gøre Europa klar til den digitale tidsalder og opbygge en fremtidssikret økonomi, der tjener alle. Pakken om digital finans indeholder en ny strategi for digital finans for EU's finansielle sektor med det formål at sikre, at EU tager den digitale revolution til sig og fremmer den med innovative europæiske virksomheder i front og giver de europæiske forbrugere og virksomheder adgang til fordelene ved digital finans. Ud over dette forslag indeholder pakken også et forslag til en pilotordning om markedsinfrastrukturer baseret på distributed ledger-teknologi (DLT), et forslag om digital operationel modstandsdygtighed og et forslag om at tydeliggøre eller ændre visse relaterede regler for finansielle tjenesteydelser i Unionen. Et af strategiens udpegede prioriterede områder er at sikre, at EU's lovramme for finansielle tjenesteydelser er innovationsvenlige og ikke lægger hindringer i vejen for anvendelsen af ny teknologi. Dette forslag udgør sammen med forslaget om en pilotordning for DLT det første konkrete tiltag på dette område. Kryptoaktiver er en af de vigtigste anvendelser af blockchainteknologi inden for finans. Siden offentliggørelsen af Kommissionens fintechhandlingsplan i marts 2018 har Kommissionen undersøgt de muligheder og udfordringer, som kryptoaktiver giver anledning til. Efter en kraftig stigning i markedskapitaliseringen af kryptoaktiver i løbet af 2017, opfordrede den ledende næstformand Dombrovskis i december 2017 i et brev til Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) dem til at gentage deres advarsler til investorerne. I fintechhandlingsplanen fra 2018 gav Kommissionen EBA og ESMA mandat til at vurdere, om den eksisterende EU-lovramme for finansielle tjenesteydelser er egnet til og kan anvendes på kryptoaktiver. I den rådgivning, der blev givet i januar 2019, blev det fremført, at selv om nogle kryptoaktiver kunne falde ind under EU-lovgivningens anvendelsesområde, er det ikke altid ligetil at anvende den effektivt på disse aktiver. Desuden blev det i rådgivningen bemærket, at bestemmelser i den eksisterende EU-lovgivning kan hæmme brugen af DLT. Samtidig understregede EBA og ESMA, at — undtagen for så vidt angår EU-lovgivning, der har til formål at bekæmpe hvidvask af penge og finansiering af terrorisme — falder de fleste kryptoaktiver uden for anvendelsesområdet for EU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser og er derfor ikke omfattet af bl.a. bestemmelser om forbruger- og investorbeskyttelse og markedsintegritet, selv om de medfører risici i den forbindelse. Derudover har en række medlemsstater for nylig lovgivet om forhold i tilknytning til kryptoaktiver, der fører til fragmentering af markedet. Der er for nylig dukket en relativt ny undergruppe af kryptoaktiver op — de såkaldte "stablecoins", og de har tiltrukket sig opmærksomhed fra både offentligheden og tilsynsmyndigheder i hele verden. Selv om markedet for kryptoaktiver fortsat har en beskeden størrelse og ikke på nuværende tidspunkt udgør en trussel mod den finansielle stabilitet, kan dette ændre sig med de nye "globale stablecoins", der søger at opnå en bredere accept ved at inkorporere elementer, der har til formål at stabilisere deres værdi, og ved at udnytte de netværksvirkninger, der stammer fra de virksomheder, der fremmer disse aktiver. I lyset af denne udvikling og som led i Kommissionens bredere digitale dagsorden understregede Kommissionens formand Ursula von der Leyen behovet for "en fælles tilgang med medlemsstaterne til kryptovalutaer for at sikre, at vi forstår, hvordan vi kan få mest muligt ud af de muligheder, de skaber, og håndtere de nye risici, de kan udgøre". Kommissionen og Rådet anerkendte de risici, der kan være forbundet med dem, men erklærede også i fællesskab i december 2019, at de "er fast besluttet på at skabe en ramme, der kan udnytte de potentielle muligheder, som kryptoaktiver kan give". Senest har Europa-Parlamentet arbejdet på en betænkning om digital finansiering, som har særlig fokus på kryptoaktiver. Som svar på alle disse spørgsmål og for at skabe en EU-ramme, der både muliggør markeder for kryptoaktiver og tokenisering af traditionelle finansielle aktiver og bredere anvendelse af DLT inden for finansielle tjenesteydelser, vil denne forordning blive ledsaget af andre lovgivningsforslag: Kommissionen foreslår også en præcisering af, at den eksisterende definition af "finansielle instrumenter" — der definerer anvendelsesområdet for direktivet om markeder for finansielle instrumenter (MiFID II) — inkluderer finansielle instrumenter baseret på DLT samt en pilotordning om markedsinfrastrukturer baseret på DLT for disse instrumenter. Pilotordningen vil gøre det muligt at eksperimentere inden for et sikkert miljø og fremlægge dokumentation for eventuelle yderligere ændringer. Dette forslag, der omfatter kryptoaktiver, som falder uden for EU's eksisterende lovgivning om finansielle tjenesteydelser, samt e-pengetokens har fire generelle og indbyrdes forbundne mål. Det første mål drejer sig om retssikkerheden. For at markeder for kryptoaktiver kan udvikles inden for Unionen, er der behov for en solid retlig ramme, der klart definerer den reguleringsmæssige behandling af alle kryptoaktiver, der ikke er omfattet af den eksisterende lovgivning om finansielle tjenesteydelser. Det andet mål er at støtte innovation. For at fremme udviklingen af kryptoaktiver og den bredere anvendelse af DLT er det nødvendigt at indføre en sikker og forholdsmæssig ramme, der skal støtte innovation og fair konkurrence. Det tredje mål er at skabe et passende niveau af forbruger- og investorbeskyttelse og markedsintegritet, eftersom kryptoaktiver, der ikke er omfattet af den eksisterende lovgivning om finansielle tjenesteydelser, har mange af de samme risici som mere velkendte finansielle instrumenter. Det fjerde mål er at sikre den finansielle stabilitet. Kryptoaktiver er konstant under udvikling. Nogle har et anvendelsesområde og en anvendelse, der er ret begrænset, mens andre, såsom den nye kategori af "stablecoins", har potentialet til at blive bredt accepteret og potentielt systemiske. Dette forslag omfatter foranstaltninger, der skal imødegå potentielle risici for den finansielle stabilitet og den velordnede pengepolitik, der kunne opstå som en følge af "stablecoins". •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Dette forslag er en del af en bredere ramme for kryptoaktiver og distributed ledger-teknologi (DLT), da det ledsages af forslag, der sikrer, at den eksisterende lovgivning ikke udgør en hindring for indførelsen af nye teknologier, samtidig med at de relevante reguleringsmæssige mål nås. Forslaget bygger på en omfattende og langvarig markedsovervågning og deltagelse i internationalt arbejde på politikområdet, f.eks. i sådanne fora som Rådet for Finansiel Stabilitet, Den Finansielle Aktionsgruppe og G7. Som en del af fintechhandlingsplanen, der blev vedtaget i marts 2018, gav Kommissionen de europæiske tilsynsmyndigheder (ESA'erne) mandat til at udarbejde rådgivning om, hvorvidt EU's eksisterende lovgivningsramme for finansielle tjenesteydelser kan anvendes på og er egnet til kryptoaktiver. Dette forslag tager udgangspunkt i rådgivningen fra EBA og ESMA. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Som Kommissionens formand Ursula von der Leyen erklærede i sine politiske retningslinjer og som beskrevet i meddelelsen "Europas digitale fremtid i støbeskeen" er det afgørende, at Europa høster alle fordelene ved den digitale tidsalder og styrker sin industri- og innovationskapacitet inden for sikre og etiske grænser. Desuden opfordres der i opgavebeskrivelsen til næstformand Valdis Dombrovskis til, at der findes en fælles tilgang med medlemsstaterne om kryptovalutaer for at sikre, at Europa kan få mest muligt ud af de muligheder, disse skaber, og håndtere de nye risici, de måtte udgøre. Dette forslag hænger tæt sammen med Kommissionens bredere politikker for blockchainteknologi, da kryptoaktiver som den primære applikation i blockchainteknologier er uløseligt forbundet med fremme af blockchainteknologi i hele Europa. Dette forslag støtter en holistisk tilgang til blockchain og DLT, der sigter mod at placere Europa på forkant med udviklingen inden for blockchaininnovation og -anvendelse. Det politiske arbejde på dette område har omfattet oprettelsen af EU's Observationscenter og Forum for Blockchainteknologi og det europæiske blockchainpartnerskab, som forener alle medlemsstaterne på politisk plan, samt de offentlig-private partnerskaber, der er planlagt med den internationale sammenslutning for pålidelige blockchainapplikationer (International Association for Trusted Blockchain Applications). Forslaget er også i overensstemmelse med Unionens politikker, der har til formål at skabe en kapitalmarkedsunion. Det er navnlig et svar på Forummet på Højt Plans endelige rapport, som understregede kryptoaktivernes underudnyttede potentiale og opfordrede Kommissionen til at øge retssikkerheden og fastlægge klare regler for brugen af kryptoaktiver. Dette forslag er i overensstemmelse med SMV-strategien, der blev vedtaget den 10. marts 2020, og som også fremhæver DLT og kryptoaktiver som innovationer, der kan sætte SMV'er i stand til at forhandle direkte med investorer. Endelig er forslaget i fuld overensstemmelse med henstillingen i strategien for EU's sikkerhedsunion om udvikling af en lovramme for kryptoaktiver i lyset af denne nye teknologis voksende indvirkning på, hvordan finansielle aktiver udstedes, veksles, deles og tilgås.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 114 i TEUF, som giver EU-institutionerne kompetence til at fastsætte passende bestemmelser med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love, der vedrører det indre markeds oprettelse og funktion. Forslaget har til formål at fjerne hindringerne for etablering og forbedring af det indre marked for finansielle tjenesteydelser ved at sikre en fuldstændig harmonisering af de gældende regler. I dag kan udstedere af kryptoaktiver og udbydere af kryptoaktivtjenester ikke fuldt ud udnytte fordelene ved det indre marked på grund af manglende retssikkerhed med hensyn til den reguleringsmæssige behandling af kryptoaktiver samt manglen på en specifik og sammenhængende regulerings- og tilsynsordning på EU-plan. Selv om nogle få medlemsstater allerede har indført en særlig ordning, der omfatter visse udbydere af kryptoaktivtjenester eller dele af deres aktiviteter, opererer disse i de fleste medlemsstater uden for de lovgivningsmæssige rammer. Desuden overvejer et stigende antal medlemsstater at indføre skræddersyede nationale rammer, der specifikt skal tage hensyn til kryptoaktiver og udbydere af kryptoaktivtjenester. De divergerende rammer, bestemmelser og fortolkninger af både kryptoaktiver og kryptoaktivtjenester i hele Unionen forhindrer tjenesteudbyderne i at udvide deres aktiviteter på EU-plan. Det betyder, at tjenesteudbyderne af disse produkter og tjenester, der i sig selv er grænseoverskridende, er tvunget til at gøre sig bekendt med flere medlemsstaters lovgivning, opnå mange forskellige nationale tilladelser eller registreringer og overholde ofte divergerende nationale love, og undertiden må de tilpasse deres forretningsmodel i hele Unionen. Det medfører høje omkostninger, juridisk kompleksitet og usikkerhed for udbydere af tjenester, der opererer inden for kryptoaktiver, og som begrænser udviklingen og udvidelsen af kryptoaktivaktiviteter i Unionen. Desuden begrænser manglen på gældende ordninger for udbydere af kryptoaktivtjenester i mange medlemsstater adgangen til finansiering og til tider endda den bredere adgang til nødvendige finansielle tjenesteydelser, såsom banktjenester, som følge af den reguleringsmæssige usikkerhed, der er forbundet med kryptoaktiver og derfor også med udbydere af kryptoaktivtjenester. Disse forskelle skaber også ulige konkurrencevilkår for udbydere af kryptoaktivtjenester, afhængigt af hvor de har hjemme, hvilket skaber yderligere hindringer for et velfungerende indre marked. Endelig forværrer dette den manglende retssikkerhed, som kombineret med fraværet af en fælles EU-ramme betyder, at forbrugere og investorer udsættes for væsentlige risici. Ved at indføre en fælles EU-ramme kan der fastsættes ensartede vilkår for virksomheder i Unionen, således at de forskelle i de nationale rammer, som fører til en fragmentering af markedet, overvindes, og kompleksiteten og omkostningerne for de virksomheder, der opererer på dette område, reduceres. Samtidig vil det give virksomhederne fuld adgang til det indre marked og skabe den retssikkerhed, der er nødvendig for at fremme innovation på markedet for kryptoaktiver. Endelig vil den tage højde for markedsintegriteten og give forbrugere og investorer passende beskyttelsesniveauer og en klar forståelse af deres rettigheder samt sikre den finansielle stabilitet. •Nærhedsprincippet Medlemsstaternes forskellige tilgange gør det vanskeligt at levere grænseoverskridende tjenester i forbindelse med kryptoaktiver. Udbredelsen af nationale tilgange indebærer også en risiko for at få ulige konkurrencevilkår på det indre marked med hensyn til beskyttelse af forbrugere og investorer, markedsintegritet og konkurrence. Dertil kommer, at selv om visse risici reduceres i de medlemsstater, der har indført skræddersyede ordninger for kryptoaktiver, er forbrugere, investorer og markedsdeltagere i andre medlemsstater fortsat uden beskyttelse mod nogle af de største risici, der er forbundet med kryptoaktiver (f.eks. svig, cyberangreb og markedsmanipulation). Med en indsats på EU-plan, som f.eks. dette forslag til forordning, vil der blive skabt et miljø, hvor et større grænseoverskridende marked for kryptoaktiver og udbydere af kryptoaktivtjenester kan udvikle sig, og hvorved det fulde udbytte af det indre marked kan høstes. En EU-rammelov vil reducere kompleksiteten samt de finansielle og administrative byrder for alle interessenter, såsom tjenesteudbydere, udstedere, forbrugere og investorer, betydeligt. Harmonisering af de operationelle krav til tjenesteudbydere samt de oplysningskrav, der pålægges udstedere, vil også kunne give klare fordele med hensyn til forbruger- og investorbeskyttelse og finansiel stabilitet. •Proportionalitetsprincippet I medfør af proportionalitetsprincippet bør indholdet og formen af EU's handling ikke gå videre, end hvad der er nødvendigt for at nå målene i traktaterne. De foreslåede bestemmelser går ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå forslagets mål. Det vil kun omfatte aspekter, som medlemsstaterne ikke kan opnå på egen hånd, og hvor den administrative byrde og omkostningerne står i rimeligt forhold til de specifikke og generelle mål, der skal nås. Den foreslåede forordning vil sikre proportionalitetsprincippet ved i sin udformning klart at skelne mellem de enkelte typer tjenester og aktiviteter i overensstemmelse med de dermed forbundne risici, således at den administrative byrde er afstemt med de involverede risici. Navnlig er kravene i denne forordning proportionelle i forhold til de dermed forbundne begrænsede risici, i betragtning af den hidtil forholdsvis beskedne markedsstørrelse. Samtidig stiller forslaget strengere krav til "stablecoins", som kan formodes at vokse hurtigt i omfang og muligvis resulterer i højere risikoniveauer for investorer, modparter og det finansielle system. •Valg af retsakt I henhold til artikel 114 i TEUF kan der vedtages retsakter i form af enten en forordning eller et direktiv. For at fastsætte et fælles sæt umiddelbart gældende regler for hele det indre marked blev der til dette forslag valgt en forordning. Forslaget til forordning fastsætter harmoniserede krav til udstedere, der ønsker at udbyde deres kryptoaktiver over hele Unionen, og til udbydere af kryptoaktivtjenester, der ønsker at søge om tilladelse til at levere tjenester på det indre marked. Disse udstedere og tjenesteudbydere må ikke være underlagt specifikke nationale regler. Derfor er en forordning mere hensigtsmæssig end et direktiv. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Ikke relevant. •Høringer af interesserede parter

Kommissionen har hørt de berørte parter under hele processen med udarbejdelsen af dette forslag. Navnlig: i)Kommissionen gennemførte en særlig åben offentlig høring (19. december 2019—19. marts 2020) ii)Kommissionen hørte offentligheden om en indledende konsekvensanalyse (19. december 2019—16. januar 2020) iii)Kommissionens tjenestegrene hørte eksperter fra medlemsstaterne i Ekspertgruppen om Bankvirksomhed, Betalinger og Forsikring (EGBPI) to gange (den 18. maj 2020 og den 16. juli 2020). iv)Kommissionens tjenestegrene afholdt et særligt webinar om en EU-ramme for kryptoaktiver som en del af rækken af arrangementer vedrørende Digital Finance Outreach 2020 (den 19. maj 2020). Formålet med den offentlige høring var at informere Kommissionen om udviklingen af en potentiel EU-ramme for kryptoaktiver. Den omfattede både spørgsmål om kryptoaktiver, der ikke er omfattet af den gældende EU-lovgivning om finansielle tjenesteydelser, kryptoaktiver, der er omfattet af den gældende EU-lovgivning om finansielle tjenesteydelser (f.eks. kryptoaktiver, der betragtes som omsættelige værdipapirer eller elektroniske penge (e-penge), specifikke spørgsmål vedrørende såkaldte "stablecoins" samt mere generelle spørgsmål om anvendelsen af DLT inden for finansielle tjenesteydelser. De fleste respondenter understregede, at oprettelsen af en skræddersyet ordning for kryptoaktiver, som i øjeblikket ikke er omfattet af EU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser, herunder ikke-regulerede "stablecoins", vil være til gavn for etableringen af et bæredygtigt økosystem for kryptoaktiver i Unionen. De fleste af respondenterne bekræftede, at der er behov for retssikkerhed og harmonisering på tværs af de nationale lovgivninger, og mange interessenter gik ind for størstedelen af de som eksempel anførte krav, der kunne fastsættes for udbydere af kryptoaktivtjenester. Medlemsstaternes repræsentanter i EGBPI gav udtryk for generel støtte til den valgte tilgang med henblik på at skabe en hensigtsmæssig skræddersyet lovgivningsmæssig ramme for uregulerede kryptoaktiver. De fremhævede behovet for at undgå regelarbitrage og undgå kryptoaktivudstedernes omgåelse af bestemmelserne og sikre, at alle relevante bestemmelser fra den gældende lovgivning om betalinger og e-penge også forefindes i en skræddersyet ordning for de såkaldte "stablecoins". Det blev også nævnt, at der var behov for at fastsætte en ret til genindløsning for de såkaldte "stablecoins", mens der var forskellige meninger om den foretrukne løsning vedrørende tilsyn. Som led i en række opsøgende arrangementer afholdt Kommissionen et webinar specifikt vedrørende kryptoaktiver. En bred vifte af interessenter fra erhvervslivet og offentlige myndigheder deltog i webinaret, hvilket gav yderligere input fra sektoren om samspillet med lovgivningen om finansielle tjenesteydelser. Forslaget bygger også på og integrerer feedback fra møder med interessenter og EU-myndigheder. De fleste interessenter, herunder udbydere af kryptoaktivtjenester, har generelt givet opbakning hertil og atter understreget, at sektoren i høj grad ønsker retssikkerhed for yderligere at kunne udvikle sig. •Ekspertbistand Ved udarbejdelsen af dette forslag har Kommissionen baseret sig på kvalitativ og kvantitativ evidens fra anerkendte kilder, herunder de to rapporter fra EBA og ESMA. Dette er blevet suppleret med offentligt tilgængelige rapporter fra tilsynsmyndigheder, internationale standardiseringsorganer og førende forskningsinstitutter samt kvantitative og kvalitative input fra identificerede interessenter i hele den globale finansielle sektor. •Konsekvensanalyse Dette forslag ledsages af en konsekvensanalyse, som blev forelagt for Udvalget for Forskriftskontrol (RSB) den 29. april 2020 og godkendt den 29. maj 2020. Udvalget anbefalede forbedringer på nogle områder med henblik på: i) at se initiativet i sammenhæng med igangværende reguleringsbestræbelser på EU-plan og internationalt, ii) at tydeliggøre, hvordan initiativet vil reducere risikoen for svig, hacking og markedsmisbrug, og også forklare sammenhængen med den kommende revision af lovgivningen om bekæmpelse af hvidvask af penge og iii) at forklare bedre, hvilke betænkeligheder vedrørende den finansielle stabilitet, der knytter sig til "stablecoins", og tydeliggøre, hvordan tilsynsorganerne vil sikre investor- og forbrugerbeskyttelsen. Konsekvensanalysen er blevet ændret i overensstemmelse hermed, og der er også taget hensyn til de mere detaljerede bemærkninger fra Udvalget for Forskriftskontrol. For det første har Kommissionen overvejet to politikløsninger for at udvikle en ramme for kryptoaktiver, som ikke er omfattet af EU's gældende lovgivning om finansielle tjenesteydelser (undtagen "stablecoins", hvor der blev overvejet en anden form for løsning — se nedenfor): ·Løsning 1 — Ordning om deltagelse vedrørende uregulerede kryptoaktiver Under løsning 1 vil udstedere og tjenesteudbydere, der vælger at deltage i EU-ordningen, få gavn af et EU-pas, der giver dem mulighed for at udvide deres aktiviteter på tværs af grænserne. Tjenesteudbydere, som beslutter sig for ikke at deltage, vil fortsat være uregulerede eller vil blive underlagt nationale skræddersyede ordninger og ikke få et EU-pas. ·Løsning 2 — Fuld harmonisering Under løsning 2 vil alle udstedere (bortset fra dem, der foretager små udbud) og tjenesteudbydere være omfattet af EU-retten og få gavn af et EU-pas. De nationale skræddersyede ordninger for kryptoaktiver vil ikke længere være gældende. Mens løsning 1 kan være mindre byrdefuld for små udstedere og tjenesteudbydere, der kan beslutte ikke at deltage, vil løsning 2 sikre et højere niveau af retssikkerhed, investorbeskyttelse, markedsintegritet og finansiel stabilitet og vil nedbringe markedsfragmenteringen i hele det indre marked. En fuld harmonisering er udtryk for en mere sammenhængende tilgang i forhold til en ordning om deltagelse. Løsning 2 var derfor den foretrukne løsningsmodel.

Desuden vurderede Kommissionen også specifikke løsninger for de såkaldte "stablecoins", hvor disse også ville blive betragtet som kryptoaktiver, der ikke er omfattet af EU's eksisterende lovgivning om finansielle tjenesteydelser: ·Løsning 1 — skræddersyet ordning, der tager sigte på at imødegå de risici, der er forbundet med "stablecoins" og "globale stablecoins" Ved at følge en konsekvent risikobaseret tilgang og bygge videre på de henstillinger, der i øjeblikket er ved at blive udviklet af f.eks. FSB, vil denne løsning imødegå de svagheder vedrørende den finansielle stabilitet, der er forbundet med "stablecoins", samtidig med at der er mulighed for udvikling af forskellige typer forretningsmodeller for "stablecoins". Det vil omfatte specifikke oplysningskrav for udstedere af "stablecoins" såvel som krav, der stilles til den beholdning, der understøtter disse "stablecoins". ·Løsning 2 — regler for "stablecoins" i henhold til direktivet om elektroniske penge "Stablecoins ", hvis værdi er baseret på en enkelt valuta, som er lovligt betalingsmiddel, er tæt på definitionen af e-penge i direktivet om elektroniske penge. Formålet med en lang række "stablecoins" er at skabe et "betalingsmiddel", og når de baseres på en reserve af aktiver, kan visse "stablecoins" blive et troværdigt omsætnings- og værdilagringsmiddel. På det grundlag kan "stablecoins" utvivlsomt have fælles træk med e-penge. Denne løsning ville imidlertid kræve, at udstedere af "stablecoins" skal overholde den gældende lovgivning, som måske ikke er egnet til formålet. Selv om direktivet om elektroniske penge og dermed også direktivet om betalingstjenester kunne omfatte nogle udbydere af "stablecoins"-tjenester, kan det muligvis ikke i tilstrækkeligt omfang reducere de væsentligste risici for forbrugerbeskyttelsen, f.eks. dem, der opstår i forbindelse med udbydere af virtuelle wallets. Hertil kommer, at direktivet om elektroniske penge ikke fastsætter specifikke bestemmelser for en enhed, der kunne være systemisk, hvilket potentielt kunne ske for "globale stabelcoins". ·Løsning 3 — foranstaltninger til begrænsning af anvendelsen af "stablecoins" i Unionen" Løsning 3 vil være at begrænse udstedelsen af "stablecoins" og levering af tjenester i forbindelse med denne type kryptoaktiver. Denne tilgang kan eventuelt være berettiget, da de risici, der er forbundet med "stablecoins", og navnlig dem, der kunne nå et globalt niveau (herunder risici for den finansielle stabilitet, pengepolitikken og den monetære suverænitet), vil overstige de fordele, som gives EU-forbrugerne i form af hurtige, billige, effektive og inklusive betalingsmidler. Løsning 3 vil dog ikke kun skabe omkostninger for de "stablecoins", der allerede er i omløb, men den vil også forhindre, at man kan drage eventuelle fordele af denne nye type kryptoaktiver. Løsning 3 vil ikke være i overensstemmelse med de mål, der er fastsat på EU-plan for at fremme innovation i den finansielle sektor. Endvidere kan løsning 3 indebære, at visse risici for den finansielle stabilitet ikke imødegås, hvis EU-forbrugerne i vid udstrækning anvender "stablecoins" udstedt i tredjelande. Kommissionen var af den opfattelse, at løsning 1 var den foretrukne løsning for "stablecoins" kombineret med løsning 2 for at undgå regelarbitrage mellem "stablecoins", der ikke kan skelnes fra e-penge, og behandlingen af e-penge, der udstedes baseret på en distributed ledger. Sammen med løsning 2 (fuld harmonisering som beskrevet ovenfor) for andre former for kryptoaktiver, som ikke er omfattet af EU's gældende lovgivning om finansielle tjenesteydelser, vil disse skabe en omfattende og holistisk EU-ramme for "stablecoins", der kan reducere de risici, der er identificeret af Rådet for Finansiel Stabilitet, herunder især risici for den finansielle stabilitet. Strukturen i "stablecoins" er kompleks og omfatter mange indbyrdes afhængige funktioner og juridiske enheder. Den lovgivningsmæssige tilgang under løsning 1 (kombineret med løsning 2 for hidtil uregulerede kryptoaktiver) vil omfatte de forskellige funktioner, der normalt findes i strukturer med "stablecoins" (ledelsesorgan, porteføljeadministration, betalinger og kundegrænsefladefunktioner), og vil også omfatte de interaktioner mellem enheder, der kan øge risikoen for den finansielle stabilitet. •Målrettet regulering og forenkling Denne forordning pålægger udstedere af kryptoaktiver en forpligtelse til at offentliggøre et oplysningsdokument (kaldet hvidbog) med obligatoriske oplysningskrav. For at undgå at skabe en administrativ byrde vil små og mellemstore virksomheder (SMV'er) blive undtaget fra offentliggørelsen af et sådant oplysningsdokument, hvis den samlede værdi af udbuddet af kryptoaktiver er under 1 000 000 EUR over en periode på 12 måneder. Udstedere af "stablecoins" vil ikke skulle indhente tilladelse fra en national kompetent myndighed, hvis det udestående beløb i "stablecoins" er under 5 000 000 EUR. Hertil kommer, at de krav, der stilles til kryptoaktivtjenesteudbydere, står i et rimeligt forhold til de risici, der er forbundet med de leverede tjenester. •Grundlæggende rettigheder Unionen har forpligtet sig til et højt beskyttelsesniveau i forbindelse med de grundlæggende rettigheder og har undertegnet en lang række menneskerettighedskonventioner. Forslaget forventes ikke at få en umiddelbar indvirkning på disse rettigheder, som de er nedfældet i de primære FN-konventioner om menneskerettigheder, Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som er en integreret del af EU-traktaterne, og den europæiske menneskerettighedskonvention. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Dette forslag indebærer virkninger i form af omkostninger og administrative byrder for nationale kompetente myndigheder, EBA og ESMA. Størrelsen og fordelingen af disse omkostninger vil afhænge af de præcise krav, der pålægges udstederne af kryptoaktiver og tjenesteudbyderne, og de tilknyttede tilsyns- og overvågningsopgaver. De anslåede tilsynsomkostninger for hver medlemsstat (herunder personale, uddannelse og it-infrastruktur og særlige undersøgelsesværktøjer) kan variere fra 350 000 EUR til 500 000 EUR pr. år med engangsomkostninger anslået til 140 000 EUR. Dette opvejes imidlertid delvist af de tilsynsgebyrer, som de nationale kompetente myndigheder vil opkræve af udbydere af kryptoaktivtjenester og udstedere af kryptoaktiver. For EBA vil det med tiden kræve, at i alt 18 fuldtidsansatte fører tilsyn med udstedere af signifikante aktivbaserede tokens eller e-pengetokens. EBA vil også pådrage sig yderligere it-udgifter, tjenesterejseudgifter til kontrol på stedet og udgifter til oversættelse. Alle disse omkostninger vil imidlertid være dækket fuldt ud af de gebyrer, der opkræves af udstedere af signifikante aktivbaserede tokens og udstedere af signifikante e-pengetokens. Med hensyn til ESMA skal de anslåede udgifter til udarbejdelse af en fortegnelse over alle kryptoaktivtjenesteudbydere og ajourføring heraf med oplysningerne fra de kompetente nationale myndigheder og EBA dækkes af driftsbudgettet. Der gøres nærmere rede for dette forslags finansielle og budgetmæssige virkninger i finansieringsoversigten til forslaget. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

Det er afgørende at indføre en solid overvågnings- og evalueringsmekanisme for at sikre, at de lovgivningsmæssige foranstaltninger, der træffes, er effektive med hensyn til at nå deres respektive mål. Kommissionen har derfor udarbejdet et program for overvågning af resultaterne og virkningerne af denne forordning. Kommissionen vil få til opgave at overvåge virkningerne af de foretrukne politikløsninger på grundlag af den ikke-udtømmende liste over indikatorer i konsekvensanalysen (s. 64-65). Kommissionen vil også få til opgave at vurdere virkningen af denne forordning og vil skulle udarbejde en rapport til Rådet og Parlamentet (artikel 122 i forslaget). •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Dette forslag har til formål at skabe retssikkerhed for kryptoaktiver, som ikke er omfattet af den eksisterende EU-lovgivning om finansielle tjenesteydelser, og indføre ensartede bestemmelser på EU-plan for udbydere af kryptoaktivtjenester og udstedere af kryptoaktiver. Den foreslåede forordning vil erstatte de gældende nationale rammer for kryptoaktiver, som ikke er omfattet af EU's eksisterende lovgivning om finansielle tjenesteydelser, og der vil også blive indført særlige regler for de såkaldte "stablecoins", herunder når de tager form af e-penge. Forslaget til forordning er inddelt i ni afsnit. Afsnit I fastlægger bestemmelser om genstand, anvendelsesområde og definitioner. Artikel 1 fastlægger, at forordningen finder anvendelse på udbydere af kryptoaktivtjenester og udstedere af kryptoaktiver, og der fastsættes ensartede krav til gennemsigtighed og oplysning i forbindelse med udstedelse, drift, organisation og ledelse, for så vidt angår udbydere af kryptoaktivtjenester, samt bestemmelser om forbrugerbeskyttelse og foranstaltninger til forebyggelse af markedsmisbrug. Artikel 2 begrænser forordningens anvendelsesområde til kryptoaktiver, der ikke kan betragtes som finansielle instrumenter, indestående beløb eller strukturerede indlån i henhold til EU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser. Artikel 3 fastsætter de udtryk og definitioner, der anvendes med henblik på denne forordning, herunder "kryptoaktiv", "udsteder af kryptoaktiver", "aktivbaseret token" (ofte beskrevet som "stablecoin"), e-pengetoken, (ofte beskrevet som "stablecoin"), "udbyder af kryptoaktivtjenester", "utility token" såvel som andre udtryk og definitioner. I artikel 3 defineres også de forskellige former for kryptoaktivtjenester. Vigtigt er, at Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter med henblik på at præcisere visse tekniske aspekter af definitionerne, således at de tilpasses markedsudviklingen og den teknologiske udvikling. Afsnit II regulerer udbud og markedsføring over for offentligheden af kryptoaktiver undtagen aktivbaserede tokens og e-pengetokens. Deri anføres, at en udsteder skal have ret til at udbyde disse kryptoaktiver til offentligheden i Unionen eller anmode om optagelse til handel på en handelsplatform for disse kryptoaktiver, hvis denne opfylder kravene i artikel 4, såsom forpligtelsen til at være etableret som en juridisk person eller forpligtelsen til at udarbejde en hvidbog om kryptoaktiver i overensstemmelse med artikel 5 (med bilag I) og meddelelsen til de kompetente myndigheder om en sådan hvidbog om kryptoaktiver (artikel 7) samt offentliggørelsen heraf (artikel 8). Når der er offentliggjort en hvidbog, kan udstederen af kryptoaktiver udbyde sine kryptoaktiver i Unionen eller anmode om, at sådanne kryptoaktiver optages til handel på en handelsplatform (artikel 10). Artikel 4 indeholder også en række undtagelser fra offentliggørelsen af en hvidbog, herunder for små udbud af kryptoaktiver (under 1 mio. EUR inden for en 12-måneders periode) og udbud rettet mod kvalificerede investorer som defineret i prospektforordningen (forordning (EU) 2017/1129). I artikel 5 og bilag I til forslaget fastsættes kravene til oplysning om den hvidbog om kryptoaktiver, der skal ledsage et udbud til offentligheden af kryptoaktiver eller en optagelse af kryptoaktiver til en handelsplatform for kryptoaktiver, mens artikel 6 pålægger visse krav vedrørende det markedsføringsmateriale, der udarbejdes af udstedere af kryptoaktiver undtagen aktivbaserede tokens eller e-pengetokens. Hvidbogen om kryptoaktiver vil ikke blive underlagt en forhåndsgodkendelsesproces af de nationale kompetente myndigheder (artikel 7). Den vil blive meddelt de nationale kompetente myndigheder med en vurdering af, om det pågældende kryptoaktiv bl.a. udgør et finansielt instrument i henhold til direktivet om markeder for finansielle instrumenter (direktiv 2014/65/EU). Efter at der er givet meddelelse om hvidbogen om kryptoaktiver, har de kompetente myndigheder beføjelse til at suspendere eller forbyde udbuddet, kræve, at der medtages yderligere oplysninger i hvidbogen om kryptoaktiver, eller offentliggøre, at udstederen ikke overholder forordningen (artikel 7). Afsnit II indeholder også særlige bestemmelser om de tidsbegrænsede udbud af kryptoaktiver (artikel 9), om ændringer af en oprindelig hvidbog om kryptoaktiver (artikel 11), om den fortrydelsesret, som erhververe af kryptoaktiver har (artikel 12), om de forpligtelser, der er pålagt alle udstedere af kryptoaktiver (artikel 13), og om udstederes ansvar i forbindelse med hvidbogen om kryptoaktiver (artikel 14). I afsnit III, kapitel 1, beskrives proceduren for tilladelse til udstedere af aktivbaserede tokens og kompetente nationale myndigheders godkendelse af hvidbogen om kryptoaktiver (artikel 16-19 og bilag I og II). For at få tilladelse til at drive virksomhed i Unionen skal udstedere af aktivbaserede tokens indgå i en juridisk enhed, der har hjemsted i Unionen (artikel 15). I artikel 15 anføres det også, at aktivbaserede tokens ikke kan udbydes til offentligheden i Unionen eller optages til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, hvis udsteder ikke er meddelt tilladelse i Unionen og ikke offentliggør en hvidbog om kryptoaktiver, der er godkendt af den kompetente myndighed. Artikel 15 indeholder også undtagelser for aktivbaserede tokens af mindre omfang og for aktivbaserede tokens, som markedsføres, distribueres og udelukkende kan indehaves af kvalificerede investorer. Inddragelse af en tilladelse er beskrevet nærmere i artikel 20 og artikel 21, der fastlægger proceduren for ændring af hvidbogen om kryptoaktiver. Afsnit III, kapitel 2, fastsætter forpligtelserne for udstedere af aktivbaserede tokens. Deri anføres det, at de skal handle ærligt, redeligt og professionelt (artikel 23). Der fastsættes bestemmelser for offentliggørelse af hvidbogen om kryptoaktiver og om eventuelt markedsføringsmateriale (artikel 24) samt kravene til dette materiale (artikel 25). Udstedere er desuden underlagt en løbende oplysningspligt (artikel 26), og de skal indføre en klagebehandlingsprocedure (artikel 27). De skal også opfylde andre krav, f.eks. bestemmelserne om interessekonflikter (artikel 28), meddelelse om ændringer af deres ledelsesorgan til den kompetente myndighed (artikel 29), ledelsesordninger (artikel 30), kapitalgrundlag (artikel 31), bestemmelser om den reserve af aktiver, der understøtter de aktivbaserede tokens (artikel 32), og krav vedrørende deponering af reservebeholdningen (artikel 33). I artikel 34 anføres det, at en udsteder kun må investere reservebeholdningen i sikre aktiver med lav risiko. Artikel 35 pålægger også udstedere af aktivbaserede tokens at oplyse om de rettigheder, der er knyttet til aktivbaserede tokens, herunder eventuelle direkte krav over for udstederen eller over for reserven af aktiver. Hvis udstederen af aktivbaserede tokens ikke over for alle indehavere af aktivbaserede tokens indrømmer direkte genindløsningsrettigheder eller krav i forhold til udstederen eller reservebeholdningen, giver artikel 35 indehaverne af aktivbaserede tokens minimumsrettigheder. Artikel 36 forhindrer rentetilskrivning foretaget af udstedere af aktivbaserede tokens og udbydere af kryptoaktivtjenester til fordel for indehavere af aktivbaserede tokens. Afsnit III, kapitel 4, fastsætter bestemmelser for erhvervelsen af udstedere af aktivbaserede tokens, artikel 37 indeholder en beskrivelse af vurderingen af den påtænkte erhvervelse, og artikel 38 fastsætter indholdet af en sådan vurdering. Afsnit III, kapitel 5, artikel 39, fastsætter de kriterier, som EBA skal anvende ved fastlæggelsen af, om der er tale om signifikante aktivbaserede tokens. Disse kriterier omfatter navnlig størrelsen af kundegrundlaget for mardedsdeltagerne i forbindelse med aktivbaserede tokens, værdien af de aktivbaserede tokens eller deres markedskapitalisering, antallet og værdien af transaktioner, størrelsen af reserven af aktiver, betydningen af udstedernes grænseoverskridende aktiviteter og den indbyrdes forbundethed med det finansielle system. Artikel 39 omfatter også en beføjelse til Kommissionen til at vedtage en delegeret retsakt med henblik på yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder og over hvilke tærskelværdier en udsteder af aktivbaserede tokens vil blive anset for at være signifikant. Artikel 39 indeholder en række minimumstærskelværdier, som den delegerede retsakt under alle omstændigheder skal overholde. Artikel 40 præciserer, at en udsteder af aktivbaserede tokens kan klassificere disse som signifikante på tidspunktet for ansøgningen om tilladelse på eget initiativ. I artikel 41 anføres de yderligere forpligtelser, der gælder for udstedere af signifikante aktivbaserede tokens, såsom yderligere kapitalgrundlagskrav, likviditetsstyringspolitik og interoperabilitet. Afsnit III, kapitel 6, artikel 42, forpligter udsteder til at have en procedure for en velordnet afvikling af dennes aktiviteter. Afsnit IV, kapitel 1, beskriver proceduren for meddelelse af tilladelse til en udsteder af e-pengetokens. I artikel 43 fastlægges det, at e-pengetokens ikke må udbydes til offentligheden i Unionen eller optages til handel på en kryptohandelsplatform for aktiver, medmindre udstederen er meddelt tilladelse som kreditinstitut eller som "e-pengeinstitut" som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i direktiv 2009/110/EF. I artikel 43 anføres det også, at e-pengetokens anses for at være elektroniske penge i henhold til direktiv 2009/110/EF. I artikel 44 beskrives det, hvordan indehavere af e-pengetokens skal have et krav på udstederen: E-pengetokens skal udstedes til pariværdi og ved modtagelse af pengemidler, og udstedere skal på anmodning af indehaveren af e-pengetokens genindløse dem når som helst og til pariværdi. Artikel 45 forhindrer udstedere af aktivbaserede tokens og udbydere af kryptoaktivtjenester i at indrømme indehavere af e-pengetokens rentetilskrivning. I artikel 46 og bilag III fastsættes kravene i forbindelse med en hvidbog om kryptoaktiver, der ledsager udstedelsen af e-pengetokens, f.eks.: beskrivelse af udstederen, detaljeret beskrivelse af udsteders projekt, angivelse af, hvorvidt det vedrører et udbud af e-pengetokens til offentligheden eller optagelse af disse på en handelsplatform, samt oplysninger om de risici, der er forbundet med udstederen af e-penge, e-pengetokens og gennemførelsen af eventuelle projekter. Artikel 47 indeholder bestemmelser om det ansvar, der er knyttet til en sådan hvidbog om kryptoaktiver vedrørende e-pengetokens. I artikel 48 fastsættes krav til eventuelt markedsføringsmateriale, der udarbejdes i forbindelse med et udbud af e-pengetokens, og i artikel 49 anføres det, at pengemidler, som en udsteder modtager til gengæld for e-pengetokens, skal investeres i aktiver i den samme valuta som den, der henvises til ved det pågældende e-pengetoken. I afsnit IV, kapitel 2, artikel 50, fastsættes det, at EBA skal klassificere e-pengetokens som signifikante på grundlag af kriterierne i artikel 39. Artikel 51 præciserer, at en udsteder af e-pengetokens kan klassificere disse som signifikante på tidspunktet for ansøgningen om tilladelse på eget initiativ. Artikel 52 indeholder de yderligere forpligtelser, der gælder for udstedere af signifikante e-pengetokens. Udstedere af signifikante e-pengetokens skal anvende artikel 33 om deponering af reservebeholdningen og artikel 34 om investering af disse aktiver i stedet for artikel 7 i direktiv 2009/110/EF, artikel 41, stk. 1, 2 og 3, om aflønning, interoperabilitet og likviditetsstyring, artikel 41, stk. 4, i stedet for artikel 5 i direktiv 2009/110/EF og artikel 42 om en velordnet afvikling af deres aktiviteter. Afsnit V indeholder bestemmelser om betingelser for tilladelse og drift for udbydere af kryptoaktivtjenester. I kapitel 1 defineres bestemmelserne om tilladelse (artikel 53), der beskriver indholdet af en sådan ansøgning (artikel 54), vurderingen af ansøgningen (artikel 55) og de rettigheder, de kompetente myndigheder har, til at inddrage en tilladelse (artikel 56). Kapitlet indeholder også et mandat til ESMA til at oprette en fortegnelse over alle udbydere af kryptoaktivtjenester (artikel 57), som også vil indeholde oplysninger om de hvidbøger om kryptoaktiver, som er blevet meddelt de kompetente myndigheder. Med hensyn til grænseoverskridende levering af kryptoaktivtjenester fastsætter artikel 58 de nærmere bestemmelser for og måden, hvorpå hjemlandets kompetente myndighed meddeler oplysninger om kryptoaktivernes grænseoverskridende aktiviteter til værtslandets kompetente myndighed. Kapitel 2 indfører krav til alle udbydere af kryptoaktivtjenester, såsom forpligtelsen til at handle ærligt, redeligt og professionelt (artikel 59), forsigtighedshensyn (artikel 60 og bilag IV), organisatoriske krav (artikel 61), bestemmelser om opbevaring af kundernes kryptoaktiver og pengemidler (artikel 63) forpligtelsen til at indføre en klagebehandlingsprocedure (artikel 64), bestemmelser om interessekonflikter (artikel 65) og bestemmelser om outsourcing (66). Afsnit V, kapitel 3 fastsætter krav til specifikke tjenester: deponering af kryptoaktiver (artikel 67), handelsplatforme for kryptoaktiver (artikel 68), veksling mellem kryptoaktiver og fiatvaluta eller andre kryptoaktiver (artikel 69), udførelse af ordrer (artikel 70), placering af kryptoaktiver (artikel 71), modtagelse og formidling af ordrer på tredjeparts vegne (artikel 72) og rådgivning om kryptoaktiver (artikel 73). I kapitel 4 specificeres bestemmelserne for erhvervelse af kryptoaktivtjenesteudbydere. I afsnit VI indføres forbud og krav, der skal forhindre markedsmisbrug i relation til kryptoaktiver. Artikel 76 definerer anvendelsesområdet for bestemmelserne om markedsmisbrug. Artikel 77 definerer begrebet intern viden, og det anføres, at en udsteder, hvis kryptoaktiver er optaget til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, skal offentliggøre intern viden. Andre bestemmelser i afsnittet forbyder insiderhandel (artikel 78), uretmæssig videregivelse af intern viden (artikel 79) og markedsmanipulation (artikel 80). Afsnit VII indeholder nærmere oplysninger om de kompetente nationale myndigheders, EBA's og ESMA's beføjelser. I afsnit VII, kapitel 1, pålægges medlemsstaterne en forpligtelse til at udpege en eller flere kompetente myndigheder med henblik på denne forordning, herunder én kompetent myndighed, der skal udpeges som et centralt kontaktpunkt (artikel 81). Kapitel 1 fastlægger også detaljerede bestemmelser om de kompetente nationale myndigheders beføjelser (artikel 82), samarbejde mellem kompetente myndigheder (artikel 83), med EBA og ESMA (artikel 84) eller med andre myndigheder (artikel 85). Det indeholder også oplysninger om medlemsstaternes meddelelsespligt (artikel 86), bestemmelser om tavshedspligt (artikel 87), databeskyttelse (artikel 88) og om sikkerhedsforanstaltninger, der kan træffes af de kompetente nationale myndigheder i værtslandet (artikel 89). Artikel 90 fastlægger bestemmelser om samarbejde med tredjelande, og artikel 91 omhandler de kompetente myndigheders klagebehandling. Afsnit VII, kapitel 2, indeholder de nærmere oplysninger om de administrative sanktioner og foranstaltninger, der kan pålægges af kompetente myndigheder (artikel 92), udøvelsen af deres tilsynsbeføjelser og beføjelser til at pålægge sanktioner (artikel 93), klageadgang (artikel 94), offentliggørelse af afgørelser (artikel 95), indberetning af sanktioner til EBA og ESMA (artikel 96) og indberetning af overtrædelser og beskyttelse af personer, der indberetter sådanne overtrædelser (artikel 97). Afsnit VII, kapitel 3, indeholder detaljerede bestemmelser om EBA's beføjelser og kompetencer vedrørende tilsyn med udstedere af signifikante aktivbaserede tokens og signifikante e-pengetokens, herunder tilsynsmæssige forpligtelser (artikel 98), og bestemmelserne om tilsynskollegier for udstedere af signifikante aktivbaserede tokens er nævnt i artikel 99. Kollegiet består bl.a. af den kompetente myndighed i det hjemland, hvor udstederen af de aktivbaserede tokens er blevet meddelt tilladelse, EBA, ESMA, de kompetente myndigheder, der fører tilsyn med de mest relevante kryptoaktivhandelsplatforme, depotforvaltere, kreditinstitutter osv., der leverer tjenester i forbindelse med signifikante aktivbaserede tokens og ECB. Hvis den ansøgende udsteder af signifikante aktivbaserede tokens har hjemsted i en medlemsstat, der ikke har euroen som valuta, eller hvis en valuta, der ikke er euroen, indgår i reservebeholdningen, indgår centralbanken i den pågældende medlemsstat i kollegiet. Kompetente myndigheder, der ikke er medlem af kollegiet, kan anmode kollegiet om alle de oplysninger, der er relevante for udførelsen af deres tilsynsopgaver. I artikel 99 beskrives også, hvordan EBA i samarbejde med ESMA og Det Europæiske System af Centralbanker skal udarbejde udkast til reguleringsmæssige standarder med henblik på at fastlægge de mest relevante handelsplatforme og depotforvaltere samt de nærmere oplysninger om kollegiets praktiske ordninger.

Kollegiet tillægges beføjelser til at afgive ikkebindende udtalelser i artikel 100. Disse udtalelser kan vedrøre krav om, at en udsteder skal have et større kapitalgrundlag, om en ændret hvidbog om kryptoaktiver, en påtænkt inddragelse af en tilladelse, en påtænkt aftale om udveksling af oplysninger med en tilsynsmyndighed i et tredjeland osv. De kompetente myndigheder eller EBA tager behørigt hensyn til kollegiets udtalelser, og hvis de ikke er enige i udtalelsen, herunder eventuelle henstillinger, skal deres endelige afgørelse redegøre for enhver væsentlig afvigelse i forhold til udtalelsen eller henstillingerne. I artikel 101 fastsættes bestemmelserne vedrørende tilsynskollegier for udstedere af signifikante e-pengetokens, som fungerer på samme måde som kollegierne for aktivbaserede tokens, (yderligere deltagere omfatter de kompetente myndigheder i de fleste relevante betalingsinstitutter, der udbyder betalingstjenester i forbindelse med signifikante e-pengetokens), og artikel 102 fastsætter beføjelser for et sådant kollegium til at afgive ikkebindende udtalelser. Kapitel 4 præciserer EBA's beføjelser og kompetencer i forhold til udstedere af signifikante aktivbaserede tokens og udstedere af signifikante e-pengetokens. Ret til fortrolighed (artikel 103), anmodning om oplysninger (artikel 104), generelle undersøgelsesbeføjelser (artikel 105), kontrolbesøg på stedet (artikel 106), udveksling af oplysninger (artikel 107), aftale om udveksling af oplysninger med tredjelande (artikel 108), videregivelse af oplysninger fra tredjelande (artikel 109) og samarbejde med andre myndigheder (artikel 110). Tavshedspligten er omhandlet i artikel 111, og EBA's tilsynsforanstaltninger omhandles i artikel 112. Administrative sanktioner og andre foranstaltninger, herunder især bøder, er nærmere beskrevet i artikel 113 med de efterfølgende bestemmelser om tvangsbøder (artikel 114), offentliggørelse, art og fuldbyrdelse af bøder (artikel 115) og de tilsvarende procedurebestemmelser for at træffe tilsynsforanstaltninger og pålægge bøder (artikel 116). I artikel 117 og 118 fastsættes henholdsvis krav med hensyn til høring af berørte personer og Domstolens fulde prøvelsesret over EBA's afgørelser. I overensstemmelse med artikel 119 bør EBA kunne opkræve gebyrer af udstedere af signifikante aktivbaserede tokens og udstedere af signifikante e-pengetokens baseret på en delegeret retsakt, der vedtages i henhold til forordningen. Artikel 120 giver EBA beføjelser til at delegere specifikke tilsynsopgaver til kompetente myndigheder, hvis det er nødvendigt af hensyn til et korrekt tilsyn med en udsteder af signifikante aktivbaserede tokens eller en udsteder af signifikante e-pengetokens. Udøvelse af delegerede beføjelser med henblik på at vedtage Kommissionens delegerede retsakter er omhandlet i afsnit VIII. Ved forslaget til forordning tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, som præciserer visse enkeltheder, krav og ordninger, som er fastlagt i forordningen (artikel 121). Afsnit IX indeholder overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser, herunder Kommissionens forpligtelse til at udarbejde en rapport med en evaluering af forordningens virkninger (artikel 122). Overgangsbestemmelserne omfatter en bestemmelse om velerhvervede rettigheder for kryptoaktiver udstedt før denne forordnings ikrafttræden med undtagelse af aktivbaserede tokens og e-pengetokens og er anført i artikel 123. Artikel 124 ændrer direktivet om beskyttelse af personer, der indberetter overtrædelser af EU-retten (direktiv 2019/1937/EU) ved at tilføje denne forordning til nævnte direktiv, og artikel 125 præciserer, at denne ændring skal være gennemført i national lovgivning 12 måneder efter denne forordnings ikrafttræden. Artikel 126 angiver, at denne forordning skal finde anvendelse 18 måneder efter dens ikrafttræden, med undtagelse af bestemmelserne vedrørende e-pengetokens og aktivbaserede tokens, som finder anvendelse fra datoen for denne forordnings ikrafttræden. 2020/0265 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om markeder for kryptoaktiver og om ændring af direktiv (EU) 2019/1937 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, og under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Kommissionens meddelelse om en strategi for digital finans har til formål at sikre, at Unionens lovgivning om finansielle tjenesteydelser er egnet til den digitale tidsalder, og bidrager til en fremtidssikret økonomi, der arbejder for befolkningen, herunder ved at gøre det muligt at anvende innovative teknologier. Unionen har en fastlagt og bekræftet politisk interesse i at udvikle og fremme udbredelsen af transformative teknologier i finanssektoren, herunder blockchain og distributed ledger-teknologi (DLT). (2)Inden for finansiering er kryptoaktiver en af de store DLT-applikationer. Kryptoaktiver er en digital repræsentation af værdier eller rettigheder, som har potentialet til at medføre betydelige fordele for både markedsdeltagere og forbrugere. Ved en strømlining af kapitaltilførslen og en styrkelse af konkurrencen kan udstedelser af kryptoaktiver åbne mulighed for en billigere, mindre tung og mere inklusiv finansieringsmåde for små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Betalingstokens kan, når de anvendes som betalingsmiddel, give mulighed for billigere, hurtigere og mere effektive betalinger, navnlig på tværs af grænserne, ved at begrænse antallet af mellemled.

(3)Nogle kryptoaktiver kan i henhold til artikel 4, stk. 1, nr. 15, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU betragtes som finansielle instrumenter. De fleste af kryptoaktiverne falder imidlertid uden for anvendelsesområdet for EU-lovgivningen om finansielle tjenesteydelser. Der findes ingen bestemmelser for tjenester i forbindelse med kryptoaktiver, herunder for drift af handelsplatforme for kryptoaktiver, tjenester i forbindelse med veksling mellem kryptoaktiver og fiatvaluta eller andre kryptoaktiver eller deponering af kryptoaktiver. Manglen på sådanne bestemmelser medfører, at indehavere af kryptoaktiver er udsatte for risici, navnlig på områder, der ikke er omfattet af forbrugerbeskyttelsesreglerne. Manglen på sådanne bestemmelser kan også medføre betydelige risici for markedsintegriteten på det sekundære marked for kryptoaktiver, herunder markedsmanipulation. For at imødegå disse risici har en række medlemsstater indført særlige bestemmelser for alle — eller en undergruppe af — kryptoaktiver, der falder uden for EU-lovgivningen om finansielle tjenesteydelser. Andre medlemsstater overvejer at lovgive på dette område. (4)Manglen på en overordnet EU-ramme for kryptoaktiver kan føre til manglende tillid hos brugerne til disse aktiver, hvilket vil hindre udviklingen af et marked for disse aktiver og kan føre til forspildte muligheder for så vidt angår innovative digitale tjenester, alternative betalingsinstrumenter eller nye finansieringskilder for virksomhederne i Unionen. Hertil kommer, at virksomheder, der anvender kryptoaktiver, ikke vil have nogen retssikkerhed med hensyn til, hvordan deres kryptoaktiver vil blive behandlet i de forskellige medlemsstater, hvilket vil underminere deres bestræbelser på at anvende kryptoaktiver i forbindelse med digital innovation. Manglen på en overordnet EU-ramme for kryptoaktiver kunne også føre til uensartet lovgivning, hvilket vil fordreje konkurrencen på det indre marked, gøre det vanskeligere for udbydere af kryptoaktivtjenester at udvide deres aktiviteter på tværs af grænserne og føre til regelarbitrage. Markedet for kryptoaktiver har stadig et beskedent omfang og udgør endnu ikke en trussel mod den finansielle stabilitet. Det er imidlertid sandsynligt, at en underkategori af kryptoaktiver, som søger at stabilisere deres pris ved at knytte deres værdi til et bestemt aktiv eller til en kurv af aktiver, vil kunne finde bred anvendelse hos forbrugerne. En sådan udvikling kunne skabe yderligere udfordringer for den finansielle stabilitet, den pengepolitiske transmission eller den monetære suverænitet. (5)Der er derfor behov for en særlig og harmoniseret ramme på EU-plan for at fastsætte specifikke bestemmelser for kryptoaktiver og dermed forbundne aktiviteter og tjenester og for at præcisere den gældende retlige ramme. En sådan harmoniseret ramme bør også omfatte tjenester i forbindelse med kryptoaktiver, hvis disse tjenester endnu ikke er omfattet af EU-lovgivningen om finansielle tjenesteydelser. En sådan ramme bør støtte innovation og fair konkurrence, samtidig med at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og markedsintegritet på markederne for kryptoaktiver. En klar ramme bør gøre det muligt for udbydere af kryptoaktivtjenester at udvide deres forretningsaktiviteter på tværs af grænserne og bør lette deres adgang til banktjenester med henblik på en uproblematisk afvikling af deres aktiviteter. Den bør også sikre den finansielle stabilitet og imødegå de pengepolitiske risici, der vil kunne opstå som følge af kryptoaktiver, der søger at stabilisere deres pris ved at henvise til en valuta, et aktiv eller en kurv af sådanne. Samtidig med at man øger forbrugerbeskyttelsen, markedsintegriteten og den finansielle stabilitet gennem reguleringen af udbud til offentligheden af kryptoaktiver eller -tjenester i forbindelse med disse kryptoaktiver, bør en EU-ramme for markederne for kryptoaktiver ikke regulere den underliggende teknologi og bør give mulighed for anvendelse af distributed ledgers med eller uden tilladelse. (6)EU-lovgivning om finansielle tjenesteydelser bør ikke begunstige en bestemt teknologi. Kryptoaktiver, der kan betegnes som "finansielle instrumenter" som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 15), i direktiv 2014/65/EU, bør derfor fortsat reguleres i henhold til den generelle eksisterende EU-lovgivning, herunder direktiv 2014/65/EU, uanset hvilken teknologi der anvendes til deres udstedelse eller overførsel. (7)Kryptoaktiver udstedt af centralbanker, der handler i deres egenskab af pengepolitisk myndighed, eller af andre offentlige myndigheder, bør ikke være omfattet af EU-rammen for kryptoaktiver, og tjenester i relation til kryptoaktiver, som leveres af sådanne centralbanker eller andre offentlige myndigheder, bør heller ikke være omfattet heraf. (8)Enhver lovgivning, der vedtages på området for kryptoaktiver, bør være specifik og fremtidssikret og bør kunne holde trit med innovation og teknologisk udvikling. "Kryptoaktiver" og "distributed ledger-teknologi "bør derfor defineres så bredt som muligt for at tage højde for alle typer kryptoaktiver, der i øjeblikket ikke er omfattet af EU-lovgivningen om finansielle tjenesteydelser. En sådan lovgivning bør også bidrage til målet om bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. Enhver definition af "kryptoaktiver" bør derfor svare til definitionen af "virtuelle aktiver" i henstillingerne fra Den Finansielle Aktionsgruppe (FATF). Af samme årsag bør en liste over kryptoaktivtjenester også omfatte virtuelle aktivtjenester, der sandsynligvis vil give anledning til spørgsmål om hvidvask af penge, og som er identificeret som sådanne af FATF. (9)Der bør skelnes mellem tre underkategorier af kryptoaktiver, som bør være underlagt mere specifikke krav. Den første underkategori består af en type kryptoaktiver, som er beregnet til at give digital adgang til en vare eller en tjeneste, der er tilgængelig i forbindelse med DLT, og som kun kan accepteres af udstederen af denne token ("utility token"). Sådanne "utility tokens" har ikke-finansielle formål i forbindelse med driften af en digital platform og digitale tjenester og bør betragtes som en særlig type kryptoaktiver. En anden underkategori af kryptoaktiver er "aktivbaserede tokens". Sådanne aktivbaserede tokens har til formål at bevare en stabil værdi ved at henvise til flere valutaer, som er lovlige betalingsmidler, til en eller flere råvarer, et eller flere kryptoaktiver eller en kurv af sådanne aktiver. Ved at stabilisere deres værdi er formålet med de nævnte aktivbaserede tokens ofte, at de anvendes af deres indehavere som betalingsmiddel til at købe varer og tjenesteydelser og som værdilagringsmiddel. En tredje underkategori af kryptoaktiver er kryptoaktiver, der primært er tænkt som et betalingsmiddel, der har til formål at stabilisere deres værdi ved kun at henvise til én fiatvaluta. Kryptoaktivernes funktion er meget lig e-pengenes funktion som defineret i artikel 2, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF. Kryptoaktiver er ligesom e-penge elektroniske surrogater for mønter og sedler og anvendes til betalinger. Disse kryptoaktiver defineres som "elektroniske pengetokens" eller "e-pengetokens". (10)På trods af deres ligheder adskiller elektroniske penge og kryptoaktiver, der henviser til én enkelt fiatvaluta, sig fra hinanden på en række vigtige punkter. Indehavere af elektroniske penge som defineret i artikel 2, nr. 2, i direktiv 2009/110/EF har altid et krav på e-pengeinstituttet og har en kontraktlig rettighed til genindløsning af deres elektroniske penge når som helst mod fiat-valuta, der er lovligt betalingsmiddel, til pariværdi over for den pågældende valuta. Til gengæld giver nogle af de kryptoaktiver, der henviser til én fiatvaluta, som er lovligt betalingsmiddel, ikke deres indehavere et sådant krav over for udstederne af disse aktiver og kunne falde uden for anvendelsesområdet for direktiv 2009/110/EF. Andre kryptoaktiver, der henviser til én fiatvaluta, medfører hverken et krav til pariværdi over for den valuta, som de henviser til, eller en begrænsning af genindløsningsperioden. Det forhold, at indehavere af disse kryptoaktiver ikke har et krav over for udstederne af sådanne aktiver, eller at et sådant krav ikke svarer til den valuta, som disse kryptoaktiver henviser til, kan undergrave tilliden hos brugerne af disse kryptoaktiver. For at undgå en omgåelse af bestemmelserne i direktiv 2009/110/EF bør enhver definition af "e-pengetokens" være så bred som mulig for at tage højde for alle de typer kryptoaktiver, der henviser til én enkelt fiatvaluta, der er lovligt betalingsmiddel. For at undgå regelarbitrage bør der fastsættes strenge betingelser for udstedelse af e-pengetokens, herunder forpligtelsen til at sådanne e-pengetokens enten udstedes af et kreditinstitut som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 eller af et e-pengeinstitut, der er meddelt tilladelse i henhold til direktiv 2009/110/EF. Af samme årsag bør udstedere af sådanne e-pengetokens også indrømme brugerne af disse tokens et krav på genindløsning af deres tokens når som helst og til pariværdi over for den valuta, der henvises til i disse tokens. Da e-pengetokens også er kryptoaktiver og også kan skabe nye udfordringer med hensyn til forbrugerbeskyttelse og markedsintegritet, der er specifik for kryptoaktiver, bør de også være omfattet af bestemmelserne i denne forordning, der skal imødegå disse udfordringer for forbrugerbeskyttelse og markedsintegritet. (11)I betragtning af de forskellige risici og muligheder, der er forbundet med kryptoaktiver, er det nødvendigt at fastsætte bestemmelser for udstedere af kryptoaktiver, som bør være enhver juridisk person, der udbyder enhver type kryptoaktiver til offentligheden eller anmoder om, at disse kryptoaktiver optages til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver. (12)Det er nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser for enheder, der leverer tjenester i forbindelse med kryptoaktiver. En første kategori af sådanne tjenester består i at sikre driften af en handelsplatform for kryptoaktiver, veksling mellem kryptoaktiver og fiatvalutaer, der er lovlige betalingsmidler, eller andre kryptoaktiver ved at handle for egen regning og den tjeneste på tredjeparts vegne at sikre deponering og forvaltning af kryptoaktiver eller sikre kontrol af midler til adgang til disse kryptoaktiver. En anden kategori af sådanne tjenester er placering af kryptoaktiver, modtagelse eller transmission af ordrer vedrørende kryptoaktiver, udførelse af ordrer vedrørende kryptoaktiver på tredjeparts vegne og rådgivning om kryptoaktiver. Enhver person, der på et professionelt grundlag leverer sådanne kryptoaktivtjenester, bør betragtes som en "udbyder af kryptoaktivtjenester". (13)Med henblik på at sikre, at alle udbud i Unionen af kryptoaktiver til offentligheden, undtagen aktivbaserede tokens eller e-pengetokens, eller enhver optagelse af sådanne kryptoaktiver til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver overvåges og kontrolleres korrekt af de kompetente myndigheder, bør alle udstedere af kryptoaktiver være retlige enheder. (14)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør potentielle købere af kryptoaktiver underrettes om karakteristika, funktioner og risici for de kryptoaktiver, som de har til hensigt at købe. Når der udfærdiges et udbud af kryptoaktiver til offentligheden i Unionen, eller når der søges om optagelse af kryptoaktiver på en handelsplatform for kryptoaktiver, bør udstedere af kryptoaktiver udarbejde, underrette deres kompetente myndighed herom og offentliggøre et oplysningsdokument ("en hvidbog om kryptoaktiver"), der indeholder obligatoriske oplysninger. En sådan hvidbog om kryptoaktiver bør indeholde generelle oplysninger om udstederen, om det projekt, der skal gennemføres med den rejste kapital, om udbuddet af kryptoaktiver til offentligheden eller om deres optagelse til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, om de rettigheder og forpligtelser, der er knyttet til kryptoaktiverne, om den underliggende teknologi, der anvendes til disse aktiver, og om de dermed forbundne risici. For at sikre en fair, rimelig og ikkediskriminerende behandling af indehaverne af kryptoaktiver skal oplysningerne i hvidbogen om kryptoaktiver og, hvor det er relevant, i markedsføringsmaterialet i tilknytning til udbuddet til offentligheden være reelle og klare, og de må ikke være vildledende. (15)Med henblik på at sikre en forholdsmæssig tilgang bør kravene om udarbejdelse og offentliggørelse af en hvidbog om kryptoaktiver ikke gælde for udbud af kryptoaktiver, undtagen aktivbaserede tokens eller e-pengetokens, der tilbydes gratis, eller udbud af kryptoaktiver, der tilbydes udelukkende til kvalificerede investorer som defineret i artikel 2, litra e), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1129, og som udelukkende kan indehaves af sådanne kvalificerede investorer, eller udbud, som foretages pr. medlemsstat over for et lille antal personer, eller som er enestående og ikke fungible i forhold til andre kryptoaktiver. (16)Små og mellemstore virksomheder og nystartede virksomheder bør ikke pålægges uforholdsmæssigt store administrative byrder. Udbud til offentligheden af kryptoaktiver i Unionen, som ikke overstiger en passende samlet tærskelværdi over en periode på 12 måneder, bør derfor fritages fra forpligtelsen til at udarbejde en hvidbog om kryptoaktiver. EU's horisontale lovgivning om forbrugerbeskyttelse, såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF eller Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder eventuelle oplysningskrav heri, finder dog fortsat anvendelse på disse udbud til offentligheden af kryptoaktiver, hvori indgår forholdet mellem virksomheder og forbrugere. (17)Hvis et udbud til offentligheden vedrører utility tokens for en tjeneste, der endnu ikke er operationel, må varigheden af udbuddet til offentligheden som beskrevet i hvidbogen om kryptoaktiver ikke overstige 12 måneder. Denne begrænsning af varigheden af udbuddet til offentligheden er uafhængig af det tidspunkt, hvor varen eller tjenesten bliver faktisk operationel og kan anvendes af indehaveren af en utility token efter udløbet af udbuddet til offentligheden. (18)For at gøre det muligt med et tilsyn bør udstedere af kryptoaktiver inden ethvert udbud af kryptoaktiver til offentligheden i Unionen eller før optagelsen af disse kryptoaktiver til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, give meddelelse om deres hvidbog om kryptoaktiver og, hvor det er relevant, om deres markedsføringsmateriale til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor de har deres registrerede hjemsted eller en filial. Udstedere med hjemsted i et tredjeland, bør give meddelelse om deres hvidbog om kryptoaktiver og, hvor det er relevant, om deres markedsføringsmateriale til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor det er hensigten, at kryptoaktiverne skal udbydes, eller hvor der først søges om optagelse til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver. (19)Unødige administrative byrder bør undgås. De kompetente myndigheder bør derfor ikke være forpligtet til at godkende en hvidbog om kryptoaktiver før dennes offentliggørelse. De kompetente myndigheder bør dog have beføjelse til efter offentliggørelse at anmode om, at der indgår yderligere oplysninger i hvidbogen om kryptoaktiver og, hvor det er relevant, i markedsføringsmaterialet. (20)De kompetente myndigheder bør kunne suspendere eller forbyde et udbud til offentligheden af kryptoaktiver eller optagelse af sådanne kryptoaktiver til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, hvis et sådant udbud til offentligheden eller optagelse til handel ikke opfylder de gældende krav. De kompetente myndigheder bør også have beføjelse til at offentliggøre en advarsel om, at en udsteder ikke har formået at opfylde disse krav, enten på dennes websted eller ved en pressemeddelelse. (21)Hvidbogen om kryptoaktiver og, hvor det er relevant, markedsføringsmaterialet, hvorom der er givet behørig meddelelse til en kompetent myndighed, bør offentliggøres, hvorefter udstedere af kryptoaktiver bør have lov til at udbyde deres kryptoaktiver i hele Unionen og søge om optagelse til handel af disse kryptoaktiver på en handelsplatform for kryptoaktiver. (22)For yderligere at sikre forbrugerbeskyttelsen bør de forbrugere, der erhverver kryptoaktiver, undtagen aktivbaserede tokens eller e-pengetokens, direkte fra udstederen eller en udbyder af kryptoaktivtjenester, der placerer kryptoaktiver på udsteders vegne, indrømmes fortrydelsesret i en begrænset periode efter erhvervelsen. For at sikre en uproblematisk gennemførelse af et udbud til offentligheden af kryptoaktiver, for hvilket udsteder har fastsat en tidsfrist, bør denne fortrydelsesret ikke udøves af forbrugeren efter tegningsperiodens udløb. Endvidere bør fortrydelsesretten ikke gælde, hvis kryptoaktiver, undtagen aktivbaserede tokens eller e-pengetokens, optages til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, da prisen på disse kryptoaktiver i så fald afhænger af udsvingene på markederne for kryptoaktiver.

(23)Selv hvis alle udstedere af kryptoaktiver, undtagen aktivbaserede tokens eller e-pengetokens er fritaget fra forpligtelsen til at offentliggøre en hvidbog om kryptoaktiver, bør de handle ærligt, redeligt og professionelt og bør kommunikere med indehaverne af kryptoaktiver på en reel, klar og sandfærdig måde og bør fastlægge, forebygge, håndtere og oplyse om interessekonflikter og have effektive administrative ordninger til at sikre, at deres system- og sikkerhedsprotokoller opfylder EU's standarder. For at bistå de kompetente myndigheder med deres tilsynsopgaver bør Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) i tæt samarbejde med Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) have mandat til at offentliggøre retningslinjer for disse system- og sikkerhedsprotokoller med henblik på yderligere at specificere disse EU-standarder. (24)For yderligere at beskytte indehavere af kryptoaktiver bør reglerne om civilretligt ansvar finde anvendelse på udstedere af kryptoaktiver og deres ledelsesorgan for så vidt angår de oplysninger, der gives til offentligheden gennem hvidbogen om kryptoaktiver. (25)Aktivbaserede tokens har til formål at stabilisere deres værdi ved at henvise til flere fiatvalutaer, til en eller flere råvarer, til et eller flere kryptoaktiver eller til en kurv af sådanne aktiver. De kan derfor i vidt omfang anvendes af brugere til at overføre værdier eller som betalingsmiddel og udgør dermed en øget risiko med hensyn til forbrugerbeskyttelse og markedsintegritet i forhold til andre kryptoaktiver. Udstedere af aktivbaserede tokens bør derfor være underlagt strengere krav end udstedere af andre kryptoaktiver. (26)Såkaldte algoritmiske "stablecoins", der har til formål at opretholde en stabil værdi ved hjælp af protokoller, der giver mulighed for at øge eller mindske udbuddet af disse kryptoaktiver som reaktion på ændringer i efterspørgslen, bør ikke betragtes som aktivbaserede tokens, forudsat at de ikke sigter mod at stabilisere deres værdi ved at henvise til en eller flere andre aktiver. (27)For at sikre et korrekt tilsyn med og overvågning af de udbud til offentligheden, der er baseret på aktivbaserede tokens, bør udstedere af aktivbaserede tokens have et registreret hjemsted i Unionen. (28)Udbud af aktivbaserede tokens til offentligheden i Unionen eller anmodning om optagelse af disse kryptoaktiver til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver bør kun være mulig, hvis den kompetente myndighed har meddelt tilladelse til udstederen af disse kryptoaktiver og har godkendt hvidbogen om kryptoaktiver vedrørende disse. Kravet om tilladelse bør dog ikke gælde, hvis de aktivbaserede tokens kun udbydes til kvalificerede investorer, eller når udbuddet til offentligheden af aktivbaserede tokens ligger under en vis tærskelværdi. Kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU, bør ikke have behov for en yderligere tilladelse i henhold til denne forordning for at udstede aktivbaserede tokens. I disse tilfælde bør det stadig kræves, at udstederen af sådanne aktivbaserede tokens skal fremlægge en hvidbog om kryptoaktiver for at informere købere om karakteristika og risici ved sådanne aktivbaserede tokens og give meddelelse til den relevante kompetente myndighed herom inden offentliggørelsen. (29)En kompetent myndighed bør afvise at meddele tilladelse, hvis forretningsmodellen for den potentielle udsteder af aktivbaserede tokens kan udgøre en alvorlig trussel mod den finansielle stabilitet, den pengepolitiske transmission og den monetære suverænitet. Den kompetente myndighed bør høre EBA og ESMA, og hvis de aktivbaserede tokens henviser til valutaer i Unionen, Den Europæiske Centralbank (ECB) og den nationale centralbank om udstedelsen af sådanne valutaer, før der meddeles tilladelse eller gives afslag herpå. EBA, ESMA og, hvor det er relevant, ECB og de nationale centralbanker bør afgive en ikkebindende udtalelse til den kompetente myndighed om den potentielle udsteders ansøgning. Hvis den kompetente myndighed meddeler tilladelse til en potentiel udsteder af aktivbaserede tokens, bør den også godkende den hvidbog om kryptoaktiver, der er udarbejdet af den pågældende enhed. Den kompetente myndigheds tilladelse bør være gyldig i hele Unionen og bør give udstederen af aktivbaserede tokens mulighed for at udbyde disse kryptoaktiver på det indre marked og anmode om optagelse til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver. På samme måde bør denne hvidbog om kryptoaktiver også gælde i hele Unionen uden mulighed for, at medlemsstaterne kan indføre yderligere krav. (30)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør udstedere af aktivbaserede tokens altid give indehavere af aktivbaserede tokens reelle, klare og ikkevildledende oplysninger. Hvidbogen om kryptoaktiver for aktivbaserede tokens bør indeholde oplysninger om stabiliseringsmekanismen, om investeringspolitikken for reservebeholdningen, om deponeringsordningerne for reservebeholdningen og om indehavernes rettigheder. Hvis udstedere af aktivbaserede tokens ikke over for alle indehavere af sådanne aktivbaserede tokens indrømmer et direkte krav eller en genindløsningsrettighed over for reservebeholdningen, bør hvidbogen om kryptoaktiver i tilknytning til de aktivbaserede tokens indeholde en klar og utvetydig advarsel i den henseende. Markedsføringsmaterialet fra en udsteder af aktivbaserede tokens bør også omfatte den samme erklæring, hvis udstederne ikke tilbyder sådanne direkte rettigheder til alle indehavere af aktivbaserede tokens. (31)Ud over de oplysninger, der indgår i hvidbogen om kryptoaktiver, bør udstedere af aktivbaserede tokens også løbende give indehavere af sådanne tokens oplysninger. De bør navnlig offentliggøre værdien af de aktivbaserede tokens, der er i omløb, samt værdien og sammensætningen af reservebeholdningen mindst en gang om måneden på deres websted. Udstedere af aktivbaserede tokens bør også offentliggøre enhver hændelse, der formodes at have en betydelig indvirkning på værdien af de aktivbaserede tokens eller på reservebeholdningen, uanset om disse kryptoaktiver er optaget til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver. (32)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør udstedere af aktivbaserede tokens altid handle ærligt, redeligt og professionelt og i den bedste interesse for indehavere af aktivbaserede tokens. Udstedere af aktivbaserede tokens bør også indføre en klar procedure for behandling af klager modtaget fra indehavere af kryptoaktiver. (33)Udstedere af aktivbaserede tokens bør indføre en politik til at identificere, styre og eventuelt oplyse om interessekonflikter, der kan opstå som følge af deres forbindelser med deres ledere, aktionærer, kunder eller tredjepartstjenesteudbydere. (34)Udstedere af aktivbaserede tokens bør have solide ledelsesordninger, herunder en klar organisatorisk struktur med en veldefineret, gennemskuelig og konsekvent ansvarsfordeling og effektive procedurer til at identificere, styre, overvåge og indberette de risici, som de er eller kan blive udsat for. Ledelsesorganet hos sådanne udstedere og deres aktionærer bør have et godt omdømme og tilstrækkelig ekspertise og være egnede og hæderlige med hensyn til bekæmpelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme. Udstedere af aktivbaserede tokens bør også anvende ressourcer, der står i et rimeligt forhold til omfanget af deres aktiviteter, og bør altid sikre kontinuitet og regelmæssighed i udførelsen af deres aktiviteter. Med henblik herpå bør udstedere af aktivbaserede tokens fastlægge en politik for forretningskontinuitet med henblik på i tilfælde af en afbrydelse af deres systemer og procedurer at sikre udførelsen af deres centrale betalingsaktiviteter. Udstedere af aktivbaserede tokens bør også have en stærk intern kontrol- og risikovurderingsmekanisme samt et system, der sikrer integriteten og fortroligheden af de oplysninger, der modtages. (35)Udstedere af aktivbaserede tokens er som regel kernen i et netværk af enheder, der sikrer udstedelsen af sådanne kryptoaktiver, deres overførelse og distribution til indehavere. Udstedere af aktivbaserede tokens bør derfor være forpligtet til at indgå og ajourføre passende kontraktordninger med de tredjepartsenheder, som sikrer stabiliseringsmekanismen, og investeringen af den reservebeholdning, som understøtter værdien af tokens, deponeringen af en sådan reservebeholdning og, hvor det er relevant, distributionen af aktivbaserede tokens til offentligheden. (36)For at imødegå risiciene for den finansielle stabilitet i det bredere finansielle system bør udstedere af aktivbaserede tokens være underlagt kapitalkrav. Disse kapitalkrav bør stå i et rimeligt forhold til omfanget af udstedelsen af de aktivbaserede tokens og beregnes derfor som en procentdel af værdien af den reserve af aktiver, der understøtter værdien af de aktivbaserede tokens. De kompetente myndigheder bør imidlertid være i stand til at øge eller reducere omfanget af de kapitalgrundlagskrav, der kræves på grundlag af bl.a. vurderingen af udstederens risikovurderingsmekanisme, kvaliteten og volatiliteten i forbindelse med aktiverne i den beholdning, der understøtter de aktivbaserede tokens, eller den aggregerede værdi og antallet af aktivbaserede tokens. (37)Med henblik på at stabilisere værdien af deres aktivbaserede tokens bør udstederne af aktivbaserede tokens oprette og opretholde en reserve af aktiver, der til enhver tid understøtter disse kryptoaktiver. Udstedere af aktivbaserede tokens bør sikre den forsigtige forvaltning af en sådan reserve af aktiver og bør især sikre, at oprettelsen og destruktionen af aktivbaserede tokens altid modsvares af en tilsvarende stigning eller et tilsvarende fald i reservebeholdningen, og at en sådan stigning eller et sådant fald forvaltes hensigtsmæssigt for at undgå eventuelle negative virkninger på markedet for reservebeholdninger. Udstedere af aktivbaserede kryptoaktiver bør derfor fastlægge, opretholde og uddybe politikker, der bl.a. beskriver reservebeholdningens sammensætning, aktivernes fordeling, den samlede vurdering af de risici, der opstår som følge af reservebeholdningen, proceduren for oprettelse og destruktion af aktivbaserede tokens, proceduren for køb og genindløsning af aktivbaserede tokens mod reservebeholdningen og, hvis reservebeholdningen investeres, den investeringspolitik, som udsteder følger. (38)For at forebygge risikoen for tab af aktivbaserede tokens og for at bevare værdien af disse aktiver, bør udstedere af aktivbaserede tokens have en passende politik for deponeringen af reservebeholdningen. Denne politik bør sikre, at reservebeholdningen til enhver tid holdes adskilt fra udstederens egne aktiver, at reservebeholdningen ikke er behæftet eller pantsat som sikkerhed, og at udstederen af aktivbaserede tokens har øjeblikkelig adgang til denne reservebeholdning. Reservebeholdningen bør alt efter dennes art opbevares i depot enten af et kreditinstitut som omhandlet i forordning (EU) nr. 575/2013 eller af en autoriseret udbyder af kryptoaktivtjenester. Kreditinstitutter eller udbydere af kryptoaktivtjenester, der opbevarer den reservebeholdning i depot, der understøtter de aktivbaserede tokens, bør være ansvarlige over for udsteder eller indehavere af de aktivbaserede tokens for tabet af en sådan reservebeholdning, medmindre de godtgør, at et sådant tab er opstået som følge af en ekstern begivenhed uden for deres rimelige kontrol. (39)For at beskytte indehaverne af aktivbaserede tokens mod et fald i værdien af de aktiver, som understøtter værdien af disse tokens, bør udstedere af aktivbaserede tokens investere reservebeholdningen i sikre aktiver med lav risiko og med minimal markeds- og kreditrisiko. Da aktivbaserede tokens kan anvendes som betalingsmiddel, bør alle gevinster eller tab, der opstår som følge af investeringen af reservebeholdningen, bæres af udstederen af de aktivbaserede tokens. (40)Ved visse aktivbaserede tokens kan alle indehavere heraf indrømmes rettigheder, som f.eks. genindløsningsrettigheder eller krav i forhold til reservebeholdningen eller udstederen, mens der ved andre aktivbaserede tokens ikke må indrømmes sådanne rettigheder over for alle indehaverne, og genindløsningsrettigheden kan være begrænset til bestemte indehavere. Bestemmelser vedrørende aktivbaserede tokens bør være fleksible nok til at tage højde for alle disse situationer. Udstedere af aktivbaserede tokens bør derfor underrette indehaverne af aktivbaserede tokens om, hvorvidt de har et direkte krav over for udstederen eller genindløsningsrettigheder. Hvis udstedere af aktivbaserede tokens indrømmer alle indehavere direkte rettigheder over for udstederen eller reservebeholdningen, bør udstederne nøje fastsætte betingelser for udøvelse af sådanne rettigheder. Hvis udstedere af aktivbaserede tokens begrænser sådanne direkte rettigheder over for udstederen eller reservebeholdningen til et begrænset antal indehavere af aktivbaserede tokens, bør udstederne stadig indrømme minimumsrettigheder til alle indehavere af aktivbaserede tokens. Udstedere af aktivbaserede tokens bør sikre likviditeten af disse tokens ved at fastlægge og ajourføre passende likviditetsordninger med udbydere af kryptoaktivtjenester, som er ansvarlige for afgivelsen af bindende prisstillelser på et forudsigeligt grundlag med henblik på køb og salg af aktivbaserede tokens mod fiatvaluta. Hvis værdien af de aktivbaserede tokens varierer betydeligt i forhold til værdien af reservebeholdningen, bør indehavere af aktivbaserede tokens have ret til at anmode om genindløsning direkte fra udstederen af deres aktivbaserede tokens mod reservebeholdningen. Udstedere af aktivbaserede tokens, som frivilligt indstiller deres aktiviteter, eller som afvikles på en velordnet måde, bør have indført kontraktlige ordninger for at sikre, at provenuet fra reservebeholdningen betales til indehaverne af aktivbaserede tokens. (41)For at sikre, at de aktivbaserede tokens primært anvendes som et omsætningsmiddel og ikke som et værdilagringsmiddel, bør udstedere af aktivbaserede tokens og eventuelle udbydere af kryptoaktivtjenester ikke sikre brugere af aktivbaserede tokens rentetilskrivning for den tidsperiode, i hvilken sådanne brugere er indehavere af disse aktivbaserede tokens. Visse aktivbaserede tokens, og e-pengetokens bør betragtes som signifikante på grund af markedsdeltagernes og aktionærernes potentielt store kundegrundlag, deres potentielt store markedskapitalisering, den potentielle størrelse af den reserve af aktiver, som understøtter værdien af sådanne aktivbaserede tokens eller e-pengetokens, det potentielt høje antal transaktioner, den potentielle indbyrdes forbundethed med det finansielle system eller den potentielle grænseoverskridende anvendelse af disse kryptoaktiver. Signifikante aktivbaserede tokens eller signifikante e-pengetokens, der kan anvendes af et stort antal indehavere, og som kan give anledning til særlige udfordringer med hensyn til den finansielle stabilitet, den pengepolitiske transmission eller den monetære suverænitet, bør være underlagt strengere krav end andre aktivbaserede tokens eller e-pengetokens. (42)På grund af deres store omfang kan signifikante aktivbaserede tokens udgøre en større risiko for den finansielle stabilitet end andre kryptoaktiver og aktivbaserede tokens med en mere begrænset udstedelse. Udstedere af signifikante aktivbaserede tokens bør derfor være underlagt strengere krav end udstedere af andre kryptoaktiver og aktivbaserede tokens med en mere begrænset udstedelse. De bør navnlig være underlagt højere kapitalkrav og interoperabilitetskrav, og de bør føre en indføre en likviditetsstyringspolitik.

(43)Udstedere af aktivbaserede tokens bør have en plan for en velordnet afvikling for at sikre beskyttelsen af rettighederne for indehavere af aktivbaserede tokens, hvis udstedere af aktivbaserede tokens indstiller deres aktiviteter, eller når deres aktiviteter er under velordnet afvikling i henhold til national insolvenslovgivning. (44)Udstedere af e-pengetokens bør godkendes enten som et kreditinstitut i henhold til direktiv 2013/36/EU eller som et e-pengeinstitut i henhold til direktiv 2009/110/EF, og de bør opfylde de relevante operationelle krav i direktiv 2009/110/EF, medmindre andet er fastsat i denne forordning. Udstedere af e-pengetokens bør udarbejde en hvidbog om kryptoaktiver og give meddelelse til deres kompetente myndighed herom. Hvis udstedelse af e-pengetokens sker under en bestemt tærskelværdi, eller hvis e-pengetokens udelukkende kan indehaves af kvalificerede investorer, bør udstedere af sådanne e-pengetokens ikke være omfattet af kravene om tilladelse. Udstedere bør altid udarbejde en hvidbog om kryptoaktiver og give meddelelse til deres kompetente myndighed herom. (45)Indehavere af e-pengetokens bør have et krav over for udstederen af sådanne e-pengetokens. Indehavere af e-pengetokens bør altid indrømmes en genindløsningsrettighed til pariværdi over for den fiatvaluta, som det pågældende e-pengetoken henviser til, og det når som helst. Udstedere af e-pengetokens bør have lov til at opkræve et gebyr, hvis indehavere af e-pengetokens anmoder om genindløsning af deres tokens mod fiatvaluta. Et sådant gebyr bør stå i et rimeligt forhold til de faktiske omkostninger, som er påløbet over for udstederen af elektroniske pengetokens. (46)Udstedere af e-pengetokens og eventuelle udbydere af kryptoaktivtjenester bør ikke indrømme indehavere af e-pengetokens rentetilskrivning i den tidsperiode, i hvilken disse indehaver sådanne e-pengetokens. (47)Hvidbogen om kryptoaktiver, der er udarbejdet af en udsteder af e-pengetokens, bør indeholde alle de relevante oplysninger vedrørende den pågældende udsteder og udbuddet af e-pengetokens eller deres optagelse til handel på en handelsplatform for kryptoaktiver, som er nødvendige for at sætte potentielle købere i stand til at træffe en informeret købsbeslutning og forstå de risici, der er forbundet med udbuddet af e-pengetokens. Hvidbogen om kryptoaktiver bør også udtrykkeligt anføre, at indehavere af e-pengetokens har et krav i form af en rettighed til genindløsning af deres e-pengetokens mod en fiatvaluta til pariværdi og når som helst. (48)Hvis en udsteder af e-pengetokens investerer de pengemidler, denne har modtaget til gengæld for e-pengetokens, bør sådanne pengemidler investeres i aktiver med samme valuta, som den valuta den pågældende e-pengetoken henviser til for at undgå valutarisici. (49)Signifikante e-pengetokens kan udgøre større risici for den finansielle stabilitet end ikke-signifikante e-pengetokens og traditionelle elektroniske penge. Udstedere af sådanne signifikante e-pengetokens bør derfor være underlagt yderligere krav. Udstedere af e-pengetokens bør navnlig være underlagt højere kapitalkrav end andre udstedere af e-pengetokens og interoperabilitetskrav, og de bør indføre en likviditetsstyringspolitik. Udstedere af e-pengetokens bør også opfylde visse krav, der gælder for udstedere af aktivbaserede tokens, f.eks. krav om deponering af reservebeholdning, investeringsregler for reservebeholdningen og forpligtelsen til at udarbejde en plan om velordnet afvikling. (50)Kryptoaktivtjenester bør kun leveres af juridiske personer, der har et vedtægtsmæssigt hjemsted i en medlemsstat, og som er meddelt tilladelse som udbyder af kryptoaktivtjenester af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor det vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende. (51)Denne forordning bør ikke berøre muligheden for, at personer med hjemsted i Unionen, på eget initiativ kan modtage kryptoaktivtjenester leveret af en tredjelandsvirksomhed. Når en tredjelandsvirksomhed leverer kryptoaktivtjenester på initiativ af en person med hjemsted i Unionen, bør disse kryptoaktivtjenester ikke anses for at være leveret på Unionens område. Når en tredjelandsvirksomhed opsøger kunder eller potentielle kunder i Unionen eller markedsfører kryptoaktivtjenester eller -aktiviteter i Unionen, bør det ikke anses for at være en kryptoaktivtjeneste, som leveres udelukkende på kundens eget initiativ. I et sådant tilfælde bør tredjelandsvirksomheden godkendes som en udbyder af kryptoaktivtjenester. (52)I betragtning af, at udbyderne af kryptoaktivtjenester hidtil har været forholdsvis små, bør beføjelsen til at tillade og føre tilsyn med sådanne tjenesteudbydere overdrages til de nationale kompetente myndigheder. Tilladelsen bør meddeles, afslås eller inddrages af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor enheden har sit vedtægtsmæssige hjemsted. En sådan tilladelse bør angive de kryptoaktivtjenester, for hvilke udbyderen er meddelt tilladelse, og det bør gælde for hele Unionen. (53)Med henblik på at fremme gennemsigtigheden for indehavere af kryptoaktiver for så vidt angår leveringen af kryptoaktivtjenester, bør ESMA udarbejde en fortegnelse over udbydere af kryptoaktivtjenester, som bør indeholde oplysninger om de enheder, der har tilladelse til at levere disse tjenester i hele Unionen. Denne fortegnelse bør også omfatte hvidbøger om kryptoaktiver, som de kompetente myndigheder har givet meddelelse om, og som er offentliggjort af udstedere af kryptoaktiver. (54)Nogle af de virksomheder, der er omfattet af EU-lovgivningen om finansielle tjenesteydelser, bør have lov til at levere kryptoaktivtjenester uden forudgående tilladelse. Kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i henhold til direktiv 2013/36/EU, bør ikke have behov for andre tilladelser til at levere kryptoaktivtjenester. Investeringsselskaber, der har fået tilladelse i henhold til direktiv 2014/65/EU til at levere en eller flere investeringstjenester som defineret i samme direktiv, som svarer til de kryptoaktivtjenester, de har til hensigt at levere, bør også have mulighed for at levere kryptoaktivtjenester i hele Unionen uden yderligere tilladelse. (55)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen, markedsintegriteten og den finansielle stabilitet bør udbydere af kryptoaktivtjenester altid handle ærligt, redeligt og professionelt i deres kunders bedste interesse. Kryptoaktivtjenester bør betragtes som "finansielle tjenesteydelser" som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF. Ved fjernsalg bør kontrakterne mellem udbydere af kryptoaktivtjenester og forbrugere være omfattet af dette direktiv. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør give deres kunder klare, reelle og ikke vildledende oplysninger og advare dem om de risici, der er forbundet med kryptoaktiver. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør offentliggøre deres prispolitikker, indføre en klagebehandlingsprocedure og have en effektiv politik til at fastlægge, forebygge, håndtere og oplyse om interessekonflikter. (56)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør udbydere af kryptoaktivtjenester opfylde visse tilsynsmæssige krav. Disse tilsynsmæssige krav bør fastsættes som et fast beløb eller stå i forhold til de faste omkostninger for det foregående år, afhængigt af hvilke typer tjenester de leverer. (57)Udbydere af kryptoaktivtjenester bør være underlagt strenge organisatoriske krav. Deres ledere og hovedaktionærer bør være egnede og hæderlige med henblik på bekæmpelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør beskæftige ledelse og personale med passende kvalifikationer, viden og ekspertise og bør tage alle rimelige skridt til at udføre deres funktioner, herunder gennem udarbejdelsen af en forretningskontinuitetsplan. De bør have velfungerende interne kontrol- og risikovurderingsmekanismer samt passende systemer og procedurer til sikring af integriteten og fortroligheden af de oplysninger, de modtager. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør have passende ordninger til registrering af alle de transaktioner, ordrer og tjenester i forbindelse med kryptoaktiver, som de leverer. De bør også have indført systemer til påvisning af potentielt markedsmisbrug begået af kunder. (58)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør udbydere af kryptoaktivtjenester have passende ordninger, der skal beskytte kundernes ejendomsrettigheder i forbindelse med deres beholdninger af kryptoaktiver. Såfremt deres forretningsmodel kræver, at de har pengemidler som defineret i artikel 4, nr. 25), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2015/2366/EU i form af pengesedler, mønter, kontopenge eller elektroniske penge, der tilhører deres kunder, bør udbydere af kryptoaktivtjenester placere sådanne midler hos et kreditinstitut eller en centralbank. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør kun kunne foretage betalingstransaktioner i forbindelse med de kryptoaktivtjenester, de tilbyder, hvis de er meddelt tilladelse som betalingsinstitut i overensstemmelse med direktiv (EU) 2015/2366. (59)Afhængigt af hvilke tjenester de leverer, og som følge af de specifikke risici, der er forbundet med hver type tjeneste, bør udbydere af kryptoaktivtjenester være underlagt krav, der er specifikke for disse tjenester. Udbydere af kryptoaktivtjenester, der yder tjenester i form af deponering og administration af kryptoaktiver på vegne af tredjepart, bør have et kontraktforhold med deres kunder med bindende kontraktbestemmelser og bør fastlægge og gennemføre en politik om deponering. Disse udbydere af kryptoaktivtjenester bør også holdes ansvarlige for alle skader, der skyldes en IKT-relateret hændelse, herunder hændelser som følge af cyberangreb, tyveri eller eventuelle funktionsfejl. (60)For at sikre, at markederne for kryptoaktiver fungerer korrekt, bør de udbydere af kryptoaktivtjenester, der driver en handelsplatform for kryptoaktiver, have detaljerede bestemmelser for driften heraf, og sikre, at deres systemer og procedurer er tilstrækkeligt modstandsdygtige, og bør være underlagt krav om før- og efterhandelsgennemsigtighedsordninger, der er tilpasset markedet for kryptoaktiver. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør sikre, at de handler, der udføres på deres handelsplatform for kryptoaktiver, afvikles og registreres hurtigt i DLT. Udbydere af kryptoaktivtjenester, der driver en handelsplatform for kryptoaktiver, bør også have en gennemsigtig gebyrstruktur for de tjenester, der ydes, for at undgå afgivelse af ordrer, der kan bidrage til markedsmisbrug eller ureglementerede handelsvilkår. (61)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør udbydere af kryptoaktivtjenester, der veksler mellem kryptoaktiver og fiatvalutaer eller andre kryptoaktiver ved at anvende deres egen kapital, fastlægge en ikke-diskriminerende handelspolitik. De bør offentliggøre enten bindende prisstillelser eller den metode, de anvender til at fastsætte prisen på de kryptoaktiver, som de ønsker at købe eller sælge. De bør også være omfattet af krav om efterhandelsgennemsigtighedsordninger. Udbydere af kryptoaktivtjenester, der udfører ordrer om kryptoaktiver på vegne af tredjepart, bør udarbejde en politik for ordreudførelse og altid søge at opnå det bedst mulige resultat for deres kunder. De bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for at undgå misbrug af oplysninger gennem deres ansatte i forbindelse med kundeordrer. Udbydere af kryptoaktivtjenester, der modtager ordrer og videregiver disse ordrer til andre udbydere af kryptoaktivtjenester, bør indføre procedurer for en hurtig og korrekt fremsendelse af disse ordrer. Udbydere af kryptoaktivtjenester bør ikke modtage penge- eller naturalieydelser for videregivelsen af disse ordrer til en bestemt handelsplatform for kryptoaktiver eller til andre udbydere af kryptoaktivtjenester. (62)Udbydere af kryptoaktivtjenester, som placerer kryptoaktiver for potentielle brugere, bør før kontraktindgåelsen oplyse disse personer om, hvordan de har til hensigt at udføre deres tjeneste. De bør også indføre særlige foranstaltninger til forebyggelse af interessekonflikter i forbindelse med denne aktivitet.

(63)Af hensyn til forbrugerbeskyttelsen bør de udbydere af kryptoaktivtjenester, der yder rådgivning om kryptoaktiver, enten efter anmodning fra en tredjepart eller på eget initiativ, foretage en indledende vurdering af deres kunders erfaring, viden, mål og evne til at bære tab. Hvis kunderne ikke giver udbydere af kryptoaktivtjenester oplysninger om deres erfaring, viden, mål og evne til at bære tab, eller det er klart, at disse kunder hverken har tilstrækkelig erfaring eller viden til at forstå de involverede risici, eller evnen til at bære tab, bør udbydere af kryptoaktiver advare deres kunder om, at kryptoaktivet eller kryptoaktivtjenesten ikke egner sig til dem. I forbindelse med rådgivning bør udbydere af kryptoaktivtjenester udarbejde en rapport, der sammenfatter kundernes behov og krav samt den rådgivning, de har fået. (64)Det er nødvendigt at sikre brugernes tillid til markederne for kryptoaktiver og markedsintegriteten. Det er derfor nødvendigt at fastsætte bestemmelser for at forhindre markedsmisbrug vedrørende de kryptoaktiver, d