ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.3

Det indre marked kan ikke realiseres, så længe der fortsat er »nationale grænser« for handel med energi, og den grænseoverskridende kapacitet bør behandles på præcis samme måde som linjer eller rørledninger, der ikke krydser en grænse. I meddelelsen bør det fremhæves, at også adgangen til grænseoverskridende kapacitet og ikke kun forskelle i nationale regler og bestemmelser fortsat er en stor hindring for den faktiske fjernelse af barriererne på det indre marked for energi. Eksempelvis kan udbredelsen af den såkaldte »entry-exit«-prissætnings- og kapacitetstildelingsmetode for transmission i alle medlemsstater muligvis øge den grænseoverskridende handel, og den er at foretrække frem for den såkaldte »point-to-point«-metode, da den skaber incitamenter for TSO'er (transmissionssystemoperatører) til at investere i at fjerne den type elforsyningsflaskehalse, som findes på tværs af grænserne i deres forsyningsområder. Dette vil være til gavn for alle markedsaktører, også aktørerne på markedet for fluktuerende vedvarende energikilder. Kommissionen og ACER (Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder), bortset fra ENTSO-E (det europæiske net af transmissionssystemoperatører for elektricitet), skal gennemgå tildelingsmekanismerne og pålægge TSO'erne et ansvar for handelen med elektricitet. Det er nødvendigt at foretage en undersøgelse for at sikre, at der ikke findes potentielle »kunstige flaskehalse« ved de nationale grænser, som kan begrænse energistrømmene mellem medlemsstaterne. Sådanne »kunstige flaskehalse« kan opstå som følge af nationale protektionistiske politikker, der har til formål at indføre ensartede nationale takster, eller som følge af et potentielt kommercielt misbrug af nationale TSO'er, hvorved nationale elforsyningsflaskehalse flyttes til ydergrænserne af deres forsyningsområde. Sådanne politikker vil tilskynde TSO'er til at investere i bedre grænseoverskridende sammenkoblinger af transmissionsnettene.
3.2

EØSU har anmodet om, at der i forbindelse med denne revision indføres en forpligtelse for de multinationale virksomheder til at føre særskilt regnskab for hvert land, de opererer i, og til for hvert land at præcisere produktionens og fortjenestens størrelse. Præsentationen af regnskabsoplysninger på den måde vil gøre det lettere at finde de virksomheder, der misbruger systemet med transfer pricing, eller som praktiserer aggressiv skatteplanlægning. Udvalget har endvidere anbefalet, at der indføres et regelsæt vedrørende beskatning af virksomheders overskud baseret på fælles regler. EØSU beklager, at disse aspekter ikke i tilstrækkelig grad er blevet taget i betragtning i forbindelse med udarbejdelsen af det foreliggende direktivforslag.
5.15

Med hensyn til direktiv 2001/23 (overførsel af virksomheder) henleder EØSU opmærksomheden på de særlige forhold, som gælder for overførsel af skibe ved udflagning, og pointerer, at de søfarende kan være beskæftigede under forskellige eller ugunstige vilkår som følge af forskellige kollektive overenskomster. I lyset heraf understreger udvalget behovet for, at Kommissionen fastsætter nye bestemmelser, der vil sikre, at dette direktiv hvad angår overførsel af skibe ved udflagning gennemføres på en måde, som ikke fører til det modsatte resultat af det tilsigtede, dvs. færre rettigheder til de søfarende. Udvalget opfordrer Kommissionen til at tage hensyn til ovennævnte bemærkninger.
5.13

Endvidere foreslår EØSU at supplere listen i artikel 4, stk. 2, idet det tilføjes, at medlemsstaterne sikrer, at der ikke gives ret til at anmode om de foranstaltninger, procedurer og retsmidler, der er omhandlet i dette direktiv, hvis den påståede erhvervelse, brug eller videregivelse af forretningshemmeligheden fandt sted med henblik på: f) videregivelse af forretningshemmeligheder som led i efterlevelse af den forpligtelse til rapportering, der påhviler medlemmerne af børsnoterede selskabers bestyrelser.
4.10

Det følger af Kommissionens konsekvensanalyse, at foranstaltninger til reduktion af brugen af engangsplastposer ikke vil have uacceptable virkninger for økonomien eller beskæftigelsen. Analysens konklusioner er: — At beskæftigelsen inden for fremstilling af engangsplasticposer vil falde. — Imidlertid vil antallet af ansatte inden for fremstilling af genanvendelige plasticbæreposer, papirposer og affaldsposer sandsynligvis stige. — Af Prodcomrapporten fra 2011, som omtales i konsekvensanalysen, fremgår det, at en tredjedel af alle letvægtsplastposer i 2006 blev importeret, primært fra Asien. Det fremgår endvidere, at der siden er sket en markant forskydning af produktionen til Asien. Som eksempel nævnes Storbritannien, hvor næsten 98 % af denne type poser importeres fra Fjernøsten. — Analysen påpeger, at der er en tendens til, at de poser, der produceres i EU, er en lille smule tykkere. — Det fremgår af konsekvensanalysen, at der ikke vil være nogen yderligere virkninger for beskæftigelsen (s. 86). Det fremhæves også, at de fleste plastposeproducenter fremstiller flere forskellige størrelser, og at tiltag for at mindske mængden af letvægtsposer kunne tænkes at øge efterspørgslen på genanvendelige poser og dermed skabe beskæftigelse.
1.3.1

Nærværende udtalelse, som er rettet imod Det Europæiske Råds konklusioner i marts 2014, skal også ses som et bidrag til midtvejsrevisionen af Europa 2020-strategien. Dette udgør en vigtig opgave for den nye Kommission, som træder til under det italienske formandskab. EU skal over for borgerne bevise, at man har den politiske vilje og den konkrete vision for en uddybning af integrationsprocessen hen imod et »bedre EU«, hvilket for visse politikkers vedkommende vis sige »mere EU«. For at forberede denne midtvejsrevision af Europa 2020-strategien anbefales det, at strategien knyttes sammen med det europæiske semesters instrumenter for derved at finde en ny balance mellem ansvarlighed og solidaritet. Udvalget foreslår at indføre en resultattavle med miljøindikatorer i det europæiske semester.
4.3

EØSU støtter indførelsen af en standardiseret momsangivelse, som vil være udformet på samme måde i alle medlemslande. Derfor foreslår EØSU, at standardmomsangivelsen bør have to dele, og at medlemslandene vil skulle beslutte, om de kun vil bruge den obligatoriske del, jf. artikel 250 i direktivforslaget, eller om de også vil kræve indgivelse af særlige oplysninger, jf. artikel 251. Samtidig er det meget vigtigt at gøre det muligt for skattemyndighederne at kræve yderligere oplysninger i de tilfælde, hvor det vil bidrage til at gøre kampen mod skatteunddragelse og skattesvig mere effektiv. Muligheden for at kræve yderligere oplysninger i en på forhånd fastsat periode af begrænset varighed, skal gives på baggrund af en ansøgning til et udvalg, som Kommissionen nedsætter til formålet. Det er EØSU's opfattelse, at sådanne oplysninger bør være et tillæg til standardmomsangivelsen, så den obligatoriske del (artikel 250) og den frivillige del (artikel 251) bliver standardiserede, selvom man bruger undtagelsesbestemmelsen om at indhente supplerende oplysninger fra skatteydere.
2.10

Der er behov for flere muligheder for tværnationale praktikophold for at øge unges mobilitet i EU. Udvidelsen af Eures-tjenesterne til også at omfatte praktikophold bifaldes i høj grad, navnlig i betragtning af de yderligere fordele, der er ved at fremme tværnationale praktikophold (på nuværende tidspunkt gennemføres blot 9 % af praktikopholdene i et andet land2). Der bør imidlertid træffes yderligere foranstaltninger til at indføre åbne og gennemsigtige procedurer for tildeling af praktikpladser ved hjælp af information og institutionelle midler. Retningslinjerne for mulige værtsorganisationer kan definere principperne om åbne og gennemsigtige rekrutteringsprocedurer og kvalitetskriterier for praktikophold. Desuden bør målgruppernes orientering om de eksisterende praktikprogrammer og muligheder forbedres, navnlig via de sociale medier og internet.
4.6.2.5

Artikel 14, stk. 2, i udkastet til procesreglement for Den Fælles Patentdomstol (26) er vanskelig at forlige med artikel 49 i aftalen mellem de kontraherende medlemsstater om oprettelsen af Den Fælles Patentdomstol, især hvis kompetencen for den afdeling, for hvilken sagen indbringes, baseres på artikel 33, stk. 1, litra a). Det er især vanskeligt at forstå præcist hvilket sprog, der skal anvendes. Artikel 49, stk. 3, i aftalen giver parterne ret til at aftale, hvilket processprog der skal benyttes med forbehold af det kompetente panels godkendelse, mens svarskriftet i henhold til artikel 14, stk. 2, skal affattes på det sprog, på hvilket sagsøgte driver sin virksomhed i sin medlemsstat. For at undgå fejlfortolkninger anbefaler EØSU, at artikel 14, stk. 2, enten slettes eller ændres grundlæggende.
1.5

EØSU anser det for grundlæggende vigtigt, at instrumenterne for anerkendelse af kvalifikationer erhvervet gennem anvendelse af ikt er tydelige for alle, og at deres anvendelse løbende evalueres. Det europæiske område for kompetencer og kvalifikationer, der i øjeblikket er under udvikling, bør bidrage til bestræbelserne på at opnå fremskridt med hensyn til gennemsigtighed og godkendelse af kvalifikationer. Dette er vigtigt for at sikre, at hele samfundet er fortroligt med systemet.
4.4.2

Hvis det nu bogstaveligt og i overført betydning annonceres over for disse tredjelande — hvilet EU's ensidige tiltag reelt udmønter sig i, hvis dette element i forslaget vedtages — at deres luftfartsselskaber skal betale for CO2-emissioner i EØS-luftrum, vil det være en stor udfordring, og et sådant tiltag bør kun overvejes efter bilaterale og/eller multilaterale forhandlinger i tråd med artikel 16 a) i ICAO's resolution, således at risikoen for en global luftfarts-/handelskrig forebygges.
4.9

EØSU gør opmærksom på, at Lissabontraktatens artikel 8A, om at beslutninger skal træffes så tæt på borgerne som muligt, også her skal finde fuld anvendelse, således at borgerne og civilsamfundet sikres fuld adgang til informationer.
5.1

I forslaget er der definitioner på nogle af de centrale termer, der anvendes, men ikke alle. Imidlertid forklares det ikke, hvorledes de skal anvendes på dette usædvanligt strukturerede, hurtigt voksende, delvist lovlige, delvist ulovlige, delvist gennemsigtige, delvist regulerede marked for produkter, der hovedsageligt er fremstillet uden for EU. Termen »økonomisk aktør« defineres ikke — og der kan således være tale om både lovlige (forhandlere, der sælger nye psykoaktive stoffer direkte eller gennem en »head shop« eller internettet) og ulovlige (sælgere af ulovlige stoffer) aktører. Hvad betyder »bringe i omsætning på markedet« i forbindelse med internetsalg af produkter fra hele verden? Hvorfor bør en »blanding« begrænses til to eller flere nye psykoaktive stoffer i stedet for f.eks. et nyt psykoaktivt stof samt forskellige mængder tobak, koffein, urter eller fyldstoffer? Ville det være bedre at sætte fokus på »brugeren« med definitionen »person, som indtager nye psykoaktive stoffer uden lægeligt tilsyn« end på den bredere gruppe af »forbrugere« (»person, der handler uden for sin virksomhed som handlende, erhvervsdrivende eller udøver af et liberalt erhverv«), som ofte ikke påvirkes af denne aktivitet? Hvis forslaget skal virke proaktivt og ikke reaktivt, bør det så ikke også lægge vægt på de nye psykoaktive stoffer, »der med rimelighed kan forventes at fremkomme på basis af videnskabelig vurdering og bedømmelse?« Et kritisk punkt er, hvorfor bevisbyrden er overgået fra leverandører, som burde forpligtes til at påvise, at deres produkter har »lav risiko«, til EONN og Kommissionen — så man kunne få det indtryk, at de godkender produkterne.
4.2

EØSU er enig i Kommissionens betragtninger vedrørende den for lave udnyttelse af transporten ad indre vandveje og støtter Kommissionens bestræbelser på at øge denne sektors andel af den samlede transport. I sin indsats for at integrere indlandsskibsfarten bedre og skabe rammebetingelserne herfor tager Kommissionen imidlertid ikke i tilstrækkeligt omfang hensyn til vigtigheden af at sikre et konkret finansielt fundament for handlingsprogrammet. Udvalget noterer sig, at der med NAIADES II præsenteres en ambitiøs ny plan, hvor spørgsmålet om finansieringen endnu ikke er tilstrækkeligt afklaret. EØSU afventer derfor med stor interesse Kommissionens arbejdsdokument om finansieringsaspektet og opfordrer Kommissionen til at tage højde for de tidligere mangler.
3.10.1

Den bedste metode til at reducere fødevareaffaldet er at sikre, at fødevarerne distribueres og spises som en del af en varieret og sund ernæring for dem, der har behov for næring. Mærkningslovgivningen og praksis inden for detailhandelen med hensyn til »kvalitet« (form, udseende og størrelse over for smag og næringsindhold), portionsstørrelser, »mindst holdbar til« eller »sidste salgsdato« og bortskaffelsen af ikke-solgte fødevarer må alle tages op til overvejelse. Store kommercielle brugere (levnedsmiddelforarbejdningsvirksomheder, cateringvirksomheder, restauranter) bør af almindelige handelsmæssige grunde reducere affaldet til et minimum og forpligtes til at kompostere alt det, de ikke kan bruge umiddelbart. Der bør skabes incitamenter for initiativer i hele industrien med inddragelse af detailhandelen. Det private fødevarespild kan og bør nedbringes til et minimum ved hjælp af hensigtsmæssige indkøb og brug i tide — her handler det først og fremmest om forbrugeroplysning. På landet har den enkelte mulighed for at kompostere sit eget affald, hvorimod det er sværere i de store byer.
5.2

Sammenkobling af regionen: Det er EØSU's opfattelse, at der indtil nu har været en udtalt mangel på effektive og omkostningseffektive forbindelser mellem landene i regionen, navnlig med hensyn til opfyldelse af energikrav. Desuden er transport- og kommunikationsforbindelserne med baglandsområder og øer ikke tilstrækkelige. EØSU er enig i, at det er nødvendigt at forbedre hav- og luftforbindelserne internt i regionen og udadtil, og anser det derfor for centralt, at den maritime strategi for Adriaterhavet og Det Joniske Hav (12), som blev vedtaget i november 2012, bliver et af hovedelementerne i EUSAIR og dermed gør det muligt at udvikle et effektivt transportforbindelsessystem navnlig for indlandsområder og randområder.
3.1

Kommissionen peger i sin meddelelse på, at der er behov for at fastlægge 3 strategiske prioriteter for de højere uddannelsesinstitutioner og for medlemsstaterne for at nå frem til en mere omfattende internationaliseringsstrategi (2): — på mobilitetsområdet er det målet at fokusere internationaliseringsstrategierne, så de omfatter en stærk mobilitetskomponent for studerende, forskere og undervisningspersonale understøttet af en kvalitetsramme, der indeholder vejledning og rådgivning; der bør oprettes tovejsmobilitetsordninger med lande uden for EU; der bør sikres en fair og formel anerkendelse af kompetencer erhvervet i udlandet af internationalt mobile studerende, forskere og personale; — på området internationalisering i hjemlandet (indarbejdning af internationale komponenter i udformningen og indholdet af læseplaner og i undervisnings-/læringsprocessen) og digital læring bør man udnytte de internationale erfaringer og kompetencer, som de højere uddannelsesinstitutioner personale besidder, til at udvikle internationale programmer og kurser, som er til gavn for både stationære og mobile studerende; der bør gives studerende, forskere og lærere mulighed for at udvide deres sprogfærdigheder, navnlig ved at tilbyde undervisning i det lokale sprog for at maksimere fordelene ved den sproglige mangfoldighed i Europa; internationalt samarbejde bør fremmes gennem brug af IKT og åbne undervisningsressourcer; — på partnerskabsområdet bør man styrke de videregående uddannelsers og forskningens kapacitet til at indkredse de globale udfordringer og indgå i innovationsorienterede internationale partnerskaber og alliancer; hindringerne for anerkendelse af fælles- og dobbeltuddannelser bør overvindes; der bør tilbydes innovative studier, som fremmer iværksætterånd, herunder internationale uddannelsesmuligheder ved at arbejde sammen med arbejdsgivere i EU og tredjelande; der bør opretholdes en stærk sammenhæng mellem internationaliseringsstrategierne og EU's politikker for udviklingssamarbejde.
4.11

Forslagets kapitel 5 vedrørende de horisontale aspekter af problemet omfatter spørgsmålet om information og inddragelse af offentligheden. Forebyggelse er ikke kun en opgave for specialister. EØSU minder om, at lokale aktører ofte har varslet direkte til regeringerne og/eller Generaldirektoratet for Miljø. Det vil være hensigtsmæssigt også at lade anmodninger fra borgerne, som ofte ikke har kontakt til forskningsorganisationerne på trods af, at disse ofte opfordrer dem til at indlevere oplysninger, indgå som aktive bidrag. Den asiatiske gedehams er i øvrigt et godt eksempel på problemet i sin helhed, idet den er konkurrent til den europæiske gedehams, stikker og som rovinsekt fortærer bier i nærheden af bistader. Borgerne har taget alle midler i brug for at udrydde dette invasive insekt, men da det har vist sig at være en umulig opgave, har de forsøgt at finde frem til en metode til kemisk bekæmpelse, der forurener mindst muligt (SO2), og endelig har de opdaget, at man ved at placere høns rundt om bistaderne kan sikre et biologisk forsvar. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til i videst muligt omfang at inddrage borgerne via deres organisationer (fagforeninger, ngo'er osv.).
4.6.1

De europæiske roamingtakster for mobilkommunikation er fortsat alt for høje og ligger langt over de takster, der opkræves for samme tjeneste inden for et lands grænser, skønt endemålet ifølge den digitale dagsorden for Europa er at ophæve forskellen mellem de indenlandske takster og roamingtaksterne for således at skabe et indre marked for mobilkommunikationstjenester.
3.25

Processerne for udarbejdelsen af benchmarks kan efter EØSU's opfattelse kun anses for robuste og sikre, hvis de foregår inden for rammerne af en ordentlig governancestruktur. Udvalget er derfor positiv over for planerne om, at administratoren skal have ansvaret for integriteten af benchmarkene, og er enig med Kommissionen i, at interessekonflikter kan undgås, sådan som roller og procedurer er tilrettelagt under den valgte governancestruktur.
5.7.2

Kommissionen foreslår, at undermålere opbevares separat, og fastsætter, at de »skal lægges i kasser, rum eller beholdere separat for hver af disse bestande på en sådan måde, at de kan skelnes fra andre kasser, rum eller beholdere«. Udvalget mener, at det kan være umuligt for små fartøjer at gennemføre denne foranstaltning, og at den delvise undtagelse af fartøjer under 12 meter ikke synes tilstrækkelig. EØSU mener derfor, at alle fartøjer, der foretager fangstrejser på et eller to døgn bør være undtaget fra dette krav, uanset deres størrelse.
1.3

Derudover anbefaler EØSU, at: — målet om, at industrien kommer til at udgøre 20 % af BNP i 2020 bliver ledsaget af kvalitative aspekter særligt i relation til at opsamle branchens produktivitet og merværdi på internationalt plan — målet om at gøre den europæiske industrisektor mere grøn bliver fulgt op af en stærk udvikling mod nye teknologier og videnbaserede, merværdiskabende og konkurrencedygtige industri- og servicesektorer — det bliver et vigtigt mål for den europæiske industripolitik at forbedre de europæiske virksomheders muligheder for at opnå nøgleroller i internationale værdinetværk og at maksimere værdiskabelsen for Europa — servicesektoren får større opmærksomhed og tilhørende politikker bliver udviklet — det gælder særligt videnbaserede serviceydelser — både på grund af de egenskaber, de har i sig selv, og på grund af deres potentiale som den afgørende drivkraft for produktivitet i alle brancher — EU's politikker for konkurrence og statsstøtte hjælper virksomhederne med at fremme EU's vækstmål, navnlig flytningen af arbejdspladser, uden at ødelægge konkurrencen for at sikre en sund konkurrence og fremme innovation. Samtidig skal der være lige konkurrencevilkår på verdensplan — alle involverede — herunder arbejdstagere og arbejdsgivere — deltager i udviklingen af et positivt og forudsigeligt miljø for erhvervslivet med indsatser på regionalt niveau — styringsmekanismerne for EU's mikroøkonomiske politikker bliver styrket ved at Det Europæiske Råd påtager sig en klar lederrolle, at Konkurrencerådet underkaster beslutningerne fra de andre rådsformationer et reelt tjek i forhold til konkurrenceevne og Kommissionen sikrer en effektiv mainstreaming af politiske forslag — EU-midler til innovation konsekvent bliver kanaliseret over i de seks tværgående områder, som Kommissionen har identificeret. Det skal ske under hensyntagen til nye udfordrende teknologier som »big data«, robotteknologi og 3D-print — ethvert fornuftigt tiltag bliver gjort for at reducere de europæiske energipriser.
4.6

EØSU bifalder den fleksibilitet, der foreslås for emissionsgrænserne for visse lette køretøjer, som — så snart grænserne er nået — risikerer at falde i kategorien tunge køretøjer med deraf følgende forpligtelse til dobbelttypegodkendelse (pkt. 2.4.1). Indførelse af en tilladt totalmasse for køretøjerne på højst 5 000 kg synes at være rimelig i forhold til den gældende referencemasse på 2 840 kg. Derimod forekommer det ikke rimeligt, at der kan anvendes delegerede retsakter til at ajourføre testproceduren. EØSU mener tværtimod, at forslaget, som har været drøftet længe, straks bør træde i kraft, eventuelt som en overgangsbestemmelse, uden brug af proceduren med en delegeret retsakt. Udvalget begrunder dette i, at foranstaltningen vil være begrænset i tid, da FN/ECE i Geneve snart forventes at godkende den nye verdensomspændende testprocedure for lette køretøjer (WLTP), som er en revision af alle testprocedurer for lette køretøjer, og som ifølge Kommissionen træder i kraft i 2017.
1.4

I alt 23 af EU's medlemsstater tillader deres statsborgere, som bor i et andet EU-land, at stemme ved nationale valg. I en uofficiel undersøgelse gennemført af Europeans Throughout the World (ETTW) med henblik på nærværende udtalelse nævner europæiske foreninger for borgere bosiddende uden for deres hjemland blandt andet følgende reelle argumenter for at bevare stemmeretten: — At afgive sin stemme — uanset om det er ved lokale, regionale, nationale eller europæiske valg — er en grundlæggende demokratisk rettighed, som skal støttes og beskyttes. — For at nationale valg virkelig kan siges at være demokratiske, skal alle borgere høres — inklusive de statsborgere, som har besluttet at bo og arbejde i udlandet. — Stemmeret ved nationale valg gør det muligt for borgere bosat i udlandet at bevare vigtige bånd til deres hjemland og fortsætte med at være »ansvarlige borgere« og »gode europæere«. — Borgere bosat i udlandet fungerer pr. definition som »ambassadører« for deres hjemlande og må også ofte leve med konsekvenserne af de politiske beslutninger, der tages af deres hjemlande. — At stemme uden for landets grænser i Europa ses som en virkeliggørelse af det europæiske motto »Samhørighed i forskellighed«.
3.4.9

Det fastlægges i artikel 8, at medlemsstater kun kan give den relevante domstol adgang til at træffe afgørelse i tiltaltes fravær, hvis denne enten personligt og i rette tid er blevet tilsagt til at give møde i retten på det fastsatte tidspunkt og sted, eller på anden vis faktisk har modtaget officiel besked om tid og sted for retsmødet på en sådan måde, at det entydigt er godtgjort , at han eller hun var bekendt med, at der var berammet en retssag