Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Forhandlingerne mellem Den Europæiske Union og Mercosur og Chile: økonomiske og sociale aspekter"

(2001/C 260/13)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 1. marts 2001 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede José Zufiaur Narvaiza til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 28. juni 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 383. plenarforsamling af 11. og 12. juli 2001, mødet den 12. juli 2001, følgende udtalelse med 69 stemmer for, 4 imod og 9 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. ØSU har lige siden begyndelsen af 1990'erne medvirket aktivt til styrkelsen af forbindelserne mellem EU og Latinamerika gennem sine udtalelser om de vigtigste aspekter af de tværregionale relationer og støtte til de initiativer, der er taget for at udvide og forstærke forbindelserne med landene og subregionerne i Latinamerika. Navnlig har ØSU bidraget afgørende til tilnærmelsen mellem civilsamfundene i de to regioner ved at samarbejde med de organisationer, der repræsenterer de økonomiske og sociale aktører i Latinamerika. Blandt ØSU's seneste initiativer på dette område kan nævnes udtalelsen om "Forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Latinamerika og Caribien: Den socioøkonomiske dialog mellem de to regioner"(1), som blev udarbejdet i anledning af det første topmøde mellem stats- og regeringscheferne fra Latinamerika, Caribien og Den Europæiske Union den 28.-29. juni 1999 i Rio de Janeiro og det første møde mellem repræsentanter for civilsamfundet i EU og Latinamerika/Caribien den 23.-25. juni 1999 i Rio de Janeiro.

1.2. ØSU har med særlig interesse fulgt udviklingen i EU's forbindelser med henholdsvis Fællesmarkedet for Sydkeglen (Mercosur) og Chile. Denne interesse har blandt andet udmøntet sig i udarbejdelsen af en udtalelse om "Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet: Den Europæiske Union og Mercosur: en udvidet politik"(2) og en udtalelse om "Den økonomiske og sociale situation i Chile og landets forbindelser med Mercosur og EU", som blev vedtaget henholdsvis den 15. oktober 1995 og den 9. september 1998(3). Desuden har ØSU gennem flere år opretholdt institutionelle kontakter med repræsentative organer for de økonomiske og sociale interesser i Mercosur og Chile, blandt andet via samarbejdet med Mercosurs Rådgivende Økonomiske og Sociale Forum (Foro Consultivo Económico y Social, FCES), sammen med hvilket det i december 1997 underskrev en erklæring om det institutionelle samarbejde. I forbindelse med mødet mellem Mercosurs, Chiles og Bolivias udenrigsministre i Vilamoura den 23. februar 2000 foreslog ØSU og FCES, at der nedsættes et "blandet rådgivende udvalg" inden for rammerne af den associeringsaftale mellem EU og Mercosur, der forhandles om i øjeblikket. Forslaget blev støttet af begge forhandlingsparter.

1.3. Undertegnelsen af de såkaldte fjerde generations rammeaftaler om samarbejde med Mercosur (tværregional rammeaftale om samarbejde af 15. december 1995) og Chile (rammeaftale om samarbejde med Chile af 21. juni 1996) var en milepæl i EU's forbindelser med de fire medlemslande i Mercosur (Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay) samt Chile, og de udgjorde et kvalitativt spring i forbindelserne mellem EU og Latinamerika. Det vigtigste mål med disse aftaler er etableringen af en associering mellem de to regioner baseret på institutionaliseringen af en permanent politisk dialog, en udvidelse og diversificering af samarbejdet og - som noget nyt - gensidig og gradvis liberalisering af handelen.

1.4. Forhandlingerne med Mercosur og Chile om de nye associeringsaftaler påbegyndtes i november 1999 som aftalt i forbindelse med topmødet i Rio de Janeiro. I løbet af de kommende måneder vil forhandlingerne gå ind i en afgørende fase, efter at drøftelserne om afskaffelse af toldsatser blev indledt den 1. juli 2001. Der ventes også store fremskridt i disse forhandlinger inden det andet topmøde mellem stats- og regeringscheferne fra Latinamerika, Caribien og Den Europæiske Union, som finder sted den 17.-18. maj 2002 under det spanske EU-formandskab.

1.5. Stillet over for denne nye fase i forbindelserne mellem EU, Mercosur og Chile er det målet med denne initiativudtalelse at analysere forhandlingernes kontekst, indkredse nogle af de vigtigste forhandlingsspørgsmål og de grundlæggende forudsætninger for indgåelsen af en associeringsaftale samt redegøre for forhandlingsparternes syn på de vigtigste spørgsmål. Udtalelsen vil navnlig behandle de sociale aspekter af eventuelle kommende associeringsaftaler med Mercosur og Chile.

1.6. Initiativudtalelsen skal på den ene side bidrage til at give de økonomiske og sociale organisationer og det organiserede civilsamfund i EU som helhed indblik i de igangværende forhandlinger med Mercosur og Chile, og på den anden side fremme dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i EU, Mercosur og Chile om visse forhandlingsspørgsmål af særlig stor socioøkonomisk betydning. Endelig er det hensigten, at udtalelsen skal bidrage til at definere de sociale aspekter i de kommende aftaler og fremme nedsættelsen af et blandet rådgivende udvalg inden for rammerne af de kommende aftaler mellem EU og Mercosur og Chile.

2. Forbindelserne EU-Mercosur og EU-Chile - før og nu

Den tværregionale rammeaftale om samarbejde med Mercosur og rammeaftalen om samarbejde med Chile trådte i kraft henholdsvis den 1. juli 1999 og den 24. april 1999. Begge aftaler har til formål at styrke forbindelserne på det handelsmæssige, økonomiske og samarbejdsmæssige område og andre fælles interesseområder for at bane vejen for en associering (tværregional for Mercosurs vedkommende og for Chiles vedkommende en associering af politisk og økonomisk karakter). De to aftaler, som ligner hinanden meget, omfatter tre hovedområder:

- Det politiske område: parterne institutionaliserer en regelmæssig politisk dialog med henblik på et tættere samråd om biregionale og multilaterale spørgsmål af fælles interesse for at koordinere deres holdninger i internationale fora. Den politiske dialog foregår via kontakter og høringer på forskellige niveauer.

- Det økonomiske område: parterne forpligter sig til at fremme en stigende og mere differentieret samhandel og til at forberede den gradvise og gensidige liberalisering af handelen under hensyntagen til visse produkters følsomhed og Verdenshandelsorganisationens (WTO) regler. Parterne aftaler at føre en regelmæssig dialog om økonomiske og handelsmæssige spørgsmål og at samarbejde på områder såsom normer for fødevarer og industriprodukter, kvalitetspolitik, gensidig anerkendelse af overensstemmelse, toldspørgsmål, udarbejdelse af statistikker og intellektuel ejendomsret m.m. Aftalen med Chile omfatter også samarbejde vedrørende offentlige indkøb.

- Det samarbejdsmæssige område: EU's samarbejde med Mercosur og Chile er først og fremmest af økonomisk art og sigter mod styrkelse af den internationale konkurrenceevne og den teknologiske og videnskabelige udvikling, jobskabelse og forbedring af jobkvaliteten samt diversificering og styrkelse af de økonomiske og sociale bånd mellem parterne. Inden for disse generelle mål tages der i de forskellige samarbejdsforanstaltninger særligt hensyn til miljøbeskyttelse og udviklingen på det sociale område, herunder navnlig fremme af de grundlæggende sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder.

2.1. Politisk dialog

2.1.1. Siden 1996 har EU og Mercosur og Chile ført en institutionaliseret dialog, som indtil nu har udmøntet sig i fem møder mellem EU's, Mercosurs og Chiles udenrigsministre samt et møde mellem stats- og regeringscheferne som optakt til topmødet i Rio de Janeiro. Siden 1998 foregår den politiske dialog også via møder mellem højtstående embedsmænd. Efter Chiles (og Bolivias) optagelse i Mercosurs mekanisme for politisk høring og samråd den 1. juli 1997 afvikles ministermøderne mellem EU og Chile sammen med møderne med Mercosur.

2.1.2. På ministermødet i Vilamoura, Portugal, den 23. februar 2000 fremlagde Mercosur, Chile og Bolivia en erklæring og et handlingsprogram om politisk samarbejde, der indeholder forslag om samarbejde på områder såsom fremme og beskyttelse af menneskerettigheder, demokrati og retsstatsprincipper, kriseforebyggelse samt tillids- og sikkerhedsskabende foranstaltninger. Dette forslag er for tiden ved at blive gennemgået af højtstående embedsmænd fra de to regioner. På ministermødet i Santiago de Chile den 28. marts 2001 understregede ministrene fra de 21 lande behovet for at intensivere og sætte mere skub i dialogen for at sikre et tættere samråd om biregionale og multilaterale spørgsmål, især ved at samstemme holdningerne vedrørende emner af fælles interesse, der tages op i internationale fora. I øvrigt er en af de hovedprioriteter, der opstilles i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om opfølgning af det første topmøde mellem Latinamerika, Caribien og Den Europæiske Union, netop indførelse af mekanismer for et tættere samarbejde i internationale fora om strategiske spørgsmål og andre spørgsmål af fælles interesse(4).

2.1.3. På det parlamentariske plan er det politiske samarbejde mellem EU og henholdsvis Mercosur og Chile også blevet institutionaliseret via to erklæringer, som formaliserer samarbejdet mellem Europa-Parlamentet og henholdsvis Mercosurs fælles parlamentariske udvalg og Chiles kongres.

2.2. Økonomiske forbindelser: handel og investeringer

2.2.1. Mercosur er sammen med Chile EU's vigtigste handelspartnere i Latinamerika. I 1999 tegnede de sig for 59 % af værdien af hele Latinamerikas handel med EU (64 % af regionens eksport til EU og 55 % af den latinamerikanske import fra Europa) og for 3,2 % af EU's eksterne handel(5). I modsætning til resten af regionen handler disse fem lande mere med Europa end med USA, og i 1999 var EU for dem alle den vigtigste handelspartner uden for Latinamerika. Ligeledes går hovedparten af EU-landenes direkte udenlandske investeringer (DUI) i Latinamerika til Mercosur og Chile, og de fleste udenlandske investeringer i Argentina og Brasilien hidrører nu fra EU. Trods den gunstige udvikling i de økonomiske forbindelser gennem det sidste tiår er især samhandelen præget af skævheder, som hæmmer udnyttelsen af hele det potentiale, der ligger i EU's økonomiske forbindelser med Mercosur og Chile.

2.2.2. Mercosur er som blok betragtet en af EU's vigtigste handelspartnere, EU's vigtigste marked i Latinamerika og EU's vigtigste leverandør i regionen. Samhandelen mellem EU og Mercosur er vokset betydeligt i løbet af 1990'erne og næsten fordoblet fra 1990 til 1999. I 1999 tegnede Mercosur sig for 50,7 % af Latinamerikas samlede handel med EU - mod kun 44 % i 1990. Denne stigning skyldes først og fremmest stigningen i Mercosurs import fra EU, der voksede med 246 %, mens Mercosurs eksport til Europa kun steg med 30,3 %. Siden 1995 har eksporten til EU næsten ligget stille med en vækst på kun 5 %. Fra 1998 til 1999 faldt den faktisk med næsten 10 %. Mercosur har således siden 1995 haft underskud på handelsbalancen over for EU.

2.2.3. Den svage vækst i eksporten til Europa betyder sammen med den meget store vækst i handelen inden for Mercosur-blokken, at EU's relative betydning som marked for Mercosur-landenes økonomier er faldet. Samtidig er eksporten til USA og Canada steget hurtigere end eksporten til EU, især i de seneste år.

2.2.4. Den fremherskende holdning i Mercosur, som blandt andet fremføres af nogle eksportorganisationer, er at den utilfredsstillende udvikling i eksporten til EU i vidt omfang skyldes de høje toldsatser i sektorer såsom landbrug og fiskeri - der tegner sig for over 50 % af Mercosurs eksport til EU - hvor Mercosurs eksportvarer er mest konkurrencedygtige. Et andet aspekt af EU's handelspolitik, som ofte kritiseres af Mercosur, er tilstedeværelsen af forskellige ikke toldmæssige hindringer, som hæmmer eksporten af visse industrivarer. Det er værd at bemærke, at mens fødevarer, primære landbrugsprodukter og metaller i 1999 tegnede sig for 72 % af Mercosurs eksport til EU, udgjorde de kun 53 % af Mercosurs samlede eksport.

2.2.5. Tilbagegangen i det europæiske markeds relative vægt som eksportmarked for Mercosur-landene står i kontrast til subregionens stigende betydning som eksportmarked for europæiske virksomheder. Den store stigning i EU's eksport til Mercosur i løbet af 1990'erne betød, at Mercosur var den eneste subregion i Latinamerika, hvor EU øgede sin markedsandel. Dette viser, at Mercosurs konsolidering som økonomisk blok har været til relativ større fordel for de europæiske virksomheder end for deres konkurrenter i andre dele af verden.

2.2.6. Udviklingen i samhandelen mellem EU og Mercosur i 2000 tyder på, at skævhederne vil blive forstærket, fordi der ud over et yderligere relativt fald i Mercosurs eksport til EU må forventes en betydelig nedgang i Mercosurs import fra EU, skønt Mercosurs samlede import er steget med 7 %. Disse tendenser viser, hvor vigtigt det er at indføre passende instrumenter, da begge regioner har en fælles interesse i at fremme samhandelen.

2.2.7. Til forskel fra handelen, hvor der stadig er visse problemer, spiller de europæiske investeringer en stadig større rolle i Mercosur. Traditionelt er størsteparten - omkring 60 % i perioden 1990-1997 - af de europæiske DUI gået til Mercosur, især Argentina og Brasilien. I de seneste år har disse investeringer været koncentreret endnu mere om disse lande, som i 1999 sammen med Chile modtog omkring 90 % af de europæiske direkte investeringer i Latinamerika. Det skønnes, at Argentina og Brasilien samme år modtog DUI til en samlet værdi af over 50 mia. dollars - over fem gange mere end i 1995 - hvoraf en meget betydelig del hidrørte fra europæiske virksomheder.

2.2.8. EU's økonomiske forbindelser med Chile udviser nogle af de samme træk, som er beskrevet oven for i forbindelse med Mercosur. Udviklingen i den chilenske eksport til EU har i 1990'erne været meget svingende, og siden 1996 har stagnation været det generelle træk, hvilket afspejler udsvingende i verdensmarkedspriserne for det ret begrænsede antal produkter - især kobber - som udgør hovedparten af den chilenske eksport til EU. Indtil 1997 var der en støt stigning i EU's eksport til Chile, hvilket afspejlede den kraftige vækst i den chilenske økonomi, men siden 1998 er eksporten faldet som følge af Chiles økonomiske tilbagegang, der satte ind i slutningen af det år. Disse tendenser kan være blevet forværret i 2000, hvor stigningen i eksporten til Europa var mindre end den samlede stigning i den chilenske eksport, og hvor importen fra EU fortsat var stagnerende trods en stigning i importen på omkring 20 %.

2.2.9. Følgelig er de traditionelt stærke handelsforbindelser med Chile blevet svækket, og de har i et vist omfang lidt under den dynamiske udvikling i Chiles handel med USA og de nye handelspartnere i Asien og Latinamerika. Mellem 1990 og 1999 faldt EU's andel af Chiles samlede eksport fra 38,5 % til 26,2 %, mens USA's og især de andre latinamerikanske landes andele voksede. EU, som indtil 1993 var Chiles vigtigste handelspartner, er i dag Chiles næststørste eksportmarked og tredjestørste leverandør for Chiles import. De europæiske eksportvirksomheder har ligeledes mistet terræn på det chilenske marked - omend i et relativt mindre omfang. Derimod har de europæiske investeringer i Chile i de seneste år udgjort en stor andel af de stigende DUI i Chile.

2.3. Samarbejde

2.3.1. EU er den største donor af statslig udviklingsbistand (ODA) til Mercosur og Chile. Af den samlede udviklingsbistand på 3,5 mio. US$, som disse fem lande modtog mellem 1994 og 1998, blev næsten 56 % stillet til rådighed af Kommissionen og EU-landene. Dog er Mercosur og disse lande på grund af deres forholdsvis høje økonomiske stade ikke blandt de lande, som modtager mest europæisk udviklingsstøtte, og de midler, som EU og dets medlemslande afsætter til udviklingssamabejde med disse lande, har været faldende i de seneste år. Mellem 1990 og 1998 modtog disse fem lande 21,3 % af den samlede europæiske udviklingsbistand til Latinamerika (Mercosur modtog 15,8 % og Chile 5,5 %).

2.3.2. EU's udviklingssamarbejde har imidlertid i de seneste år ligget under niveauet i midten af 1990'erne, og i 1999 var de fem landes andel af den støtte, der forvaltes af Kommissionen, faldet til 9,8 %. Ikke desto mindre deltager disse fem lande takket være deres stærke økonomiske forbindelser med EU i vidt omfang i regionale programmer såsom Al-Invest til fremme af investeringer og direkte samarbejde mellem aktører i den private sektor. Generelt og i overensstemmelse med princippet om gensidig fordel spiller det økonomiske samarbejde en central rolle i EU's samarbejde med Mercosur og Chile. Af alle de midler, som i perioden 1990-1998 blev afsat til udviklingssamarbejde, gik 25 % for Mercosurs vedkommende og 20 % for Chiles vedkommende til foranstaltninger på dette område.

2.3.3. Et andet vigtigt træk ved EU's udviklingssamarbejde med Mercosur og Chile er bestræbelsen på at gøre målgruppen bredere og i højere grad inddrage civilsamfundet heri. Ud over den rolle, som de horisontale samarbejdsprogrammer spiller ved at knytte samarbejdsforbindelser mellem forskellige socioøkonomiske aktører og civilsamfundets aktører generelt, har de midler, som går til finansiering af forskellige NGO'ers aktiviteter, også stor betydning. I perioden 1994-1998 blev næsten 20 % af al udviklingssamarbejdet med Mercosur og Chile afsat til foranstaltninger gennemført af NGO'er, og i denne forbindelse må man ikke glemme det vigtige bidrag til samarbejdet, som andre europæiske organisationer, især fagforeninger, har ydet gennem mange år.

2.3.4. For perioden 2000-2003 er der fastlagt følgende prioriterede områder for samarbejdet mellem EU og Mercosur: makroøkonomisk koordinering inden for Mercosur, udvikling af infrastruktur og transportnet, forskning og teknologi, grænseoverskridende samarbejde, informationssamfundet og uddannelse. For perioden indtil 2006 er det planen at intensivere samarbejdet på områder, som kan medvirke til Mercosurs tilpasning til liberaliseringen af dets samhandel med EU og til udbygning af Mercosurs eget indre marked. For hele perioden 2000-2006 vil der blive afsat omkring 48 mio. EUR til samarbejdet med Mercosur som helhed.

2.3.5. Støtten til den regionale integration er et vigtigt aspekt af samarbejdet med Mercosur. I dette øjemed er der iværksat eller allerede gennemført programmer på områder såsom institutionel støtte, harmonisering af toldbestemmelser, tekniske standarder og statistikker, veterinære og plantesundhedsbestemmelser samt støtte til virksomhedernes og især SMV's tilpasning til det fælles marked. Gennem projektet vedrørende den sociale og arbejdsmarkedsmæssige dimension i Mercosur, hvis udformning ØSU har deltaget aktivt i, støtter EU udviklingen af de sociale aspekter og inddragelsen af borgerne i den regionale integrationsproces i Mercosur ved at styrke den strukturerede dialog mellem politiske og socioøkonomiske aktører og yde institutionel støtte til de instanser i Mercosur, som deltager i denne dialog.

3. Perspektiverne i en styrkelse af forbindelserne EU-Mercosur og EU-Chile

3.1. EU's tilnærmelse til Mercosur og Chile er baseret på overbevisningen om den gensidige fordel ved en associering baseret på gensidighed og tæt samarbejde, som ikke kun omfatter økonomiske relationer, men inkluderer politiske, sociale og kulturelle forbindelser som en grundlæggende dimension. Associeringen mellem EU og Mercosur og Chile kan danne forbillede ikke alene for de fremtidige forbindelser med andre dele af Latinamerika, men for en ny type samarbejde eller "strategisk alliance" mellem industrialiserede lande og udviklingslande i en verden med mange centre, som giver gode forudsætninger for at sikre, at den økonomiske globalisering og den stigende gensidige afhængighed mellem lande og regioner udnyttes til at fremme stabilitet og økonomisk og social udvikling.

3.2. For EU vil styrkelsen af de eksisterende forbindelser med Mercosur og Chile være udtryk for, at det er i stand til at udmønte sine fælles udenrigs- og sikkerhedspolitiske mål (FUSP) i bindende forpligtelser og konsolidere sin internationale identitet. På den anden side vil associeringen med Mercosur styrke denne sammenslutning og den rolle, den spiller som lokomotiv for den latinamerikanske integration, og samtidig være et betydningsfuldt bidrag til konsolideringen af et regionalt integrations- og samarbejdsprojekt, som på flere punkter ligner den europæiske integration. Denne associering baseret på en bred samarbejdsmodel bør således bidrage til realiseringen af grundlæggende mål, som de to blokke har til fælles, såsom fremme af den sociale og økonomiske udvikling og styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed, som fastsat i traktaten om Den Europæiske Union, såvel som økonomisk udvikling med social retfærdighed, som fastsat i traktaten om oprettelse af Mercosur.

3.3. På det økonomiske område har de seneste års udvikling i handelen og investeringsstrømmene vist, hvilket potentiale der ligger i de gensidige forbindelser. Handelssamkvemmet med EU og EU's investeringer er afgørende for at fremme væksten i Mercosurs og Chiles økonomier, konsolidere deres stigende andel af verdenshandelen og sætte endnu mere skub i diversificeringen af deres eksportsektorer. For EU er den kraftige vækst i eksporten, især til Mercosur, og de øgede investeringer i regionen udtryk for de fordele, der er ved en styrkelse af de økonomiske bånd. Her er SMV's høje andel - omkring 35 % - af eksporten til Mercosur særlig vigtig.

3.4. Mercosur udgør sammen med Chile et marked med næsten 220 mio. indbyggere og et BNP, som overstiger verdensgennemsnittet. Trods den usikkerhed, som krisen i de offentlige finanser i Argentina har skabt, skønnes det, at regionens økonomiske opsving, som i 2000 afløste stagnationen efter den internationale finanskrise i 1998-1999, vil fortsætte. Hvis prognoserne holder stik, vil investeringsudsigterne for de kommende år være gunstige blandt andet takket være behovet for store investeringer i infrastruktur. Det skønnes, at Sydkeglen vil have behov for omkring 20 mia. US$ årligt til udvikling af deres infrastruktur - en sektor, hvor europæiske virksomheder har stor erfaring.

3.5. Associeringsaftalerne med Mercosur og Chile, som omfatter liberalisering af handelen, vil følgelig tjene til at konsolidere EU's position på de mest dynamiske og lovende markeder i Latinamerika. Afskaffelsen af told og andre handelsbarrierer vil især gavne eksporten af investeringsprodukter, maskiner, udstyr og transportmateriel samt kemiske og farmaceutiske produkter, hvor Mercosur i dag anvender høje toldsatser, og hvor de europæiske virksomheder er særligt konkurrencedygtige. Servicesektoren - herunder bank- og forsikringsvirksomhed, søtransport og telekommunikation m.m. - kan også få glæde af en liberalisering af handelen med Mercosur og Chile. Det vil ligeledes blive nemmere for europæiske virksomheder at etablere sig i disse lande for at producere for markederne i regionen, og de vil få mulighed for toldfri import af komponenter, som indgår i deres produktion.

3.6. For Mercosur og Chile vil liberaliseringen af handelen med EU ikke kun give bedre adgang til det europæiske marked [omkring 60 % af EU's import fra Mercosur er allerede toldfri eller indføres under mestbegunstigelsesklausulen eller den generelle præferenceordning (GSP)], men den vil også gøre deres handelsforbindelser med EU mere forudsigelige og stabile via en gensidigt bindende aftale. Ligeledes er det vigtigt for disse lande, at der bliver mulighed for at fjerne eller sænke de høje toldsatser for visse produkter, især landbrugs- og fiskeriprodukter, som udgør størstedelen af disse landes eksport til EU, og hvor de har komparative fordele. Generelt vil den lettere adgang til kapitalgoder fra EU og de større muligheder for europæiske investeringer gøre virksomhederne i Mercosur og Chile mere konkurrencedygtige.

3.7. De europæiske virksomheders investeringer i Mercosur og Chile giver ikke alene de europæiske virksomheder mulighed for at nyde godt af de regionale markeders vækst og trække på regionens menneskelige kapital og ressourcer i deres produktionsprocesser, men vil også give virksomhederne en vigtig rolle med hensyn til at fremme produktionsudvikling, jobskabelse, teknologisk innovation og uddannelse af menneskelige ressourcer. Hermed kan de europæiske investeringer også blive en positiv faktor i konsolideringen af den sociale markedsøkonomis vigtigste elementer såsom social dialog, vægt på kapacitetsopbygning og erhvervsuddannelse, ordentlig social sikring samt overholdelse af de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, hvortil kommer den effekt, som handels- og investeringsstrømmene mellem de to regioner kan få på det sociale og miljømæssige område. Derfor er det nødvendigt at følge de principper, der er opstillet i den beslutning om indførelse af "Europæiske kriterier for europæiske virksomheder i udviklingslande: Etablering af en europæisk adfærdskodeks", som Europa-Parlamentet vedtog den 15. januar 1999(6), samt OECD's retningslinjer, der blev vedtaget af OECD-landene samt Argentina, Brasilien og Chile den 27. juni 2000.

4. Forhandlingsprocessen: de centrale spørgsmål

4.1. Forhandlingerne om associeringsaftalerne med Mercosur og Chile føres som to formelt adskilte, men parallelle forløb. Denne fremgangsmåde er valgt på grund af ligheden mellem disse aftaler og de tætte forbindelser mellem Chile og Mercosur, som blandt andet har udmøntet sig i associeringsaftalen fra 1996 om etablering af en frihandelszone inden for 10 år samt i Chiles deltagelse sammen med Bolivia i Mercosurs politiske organer. Den chilenske regering har ligeledes bekræftet sit ønske om, at Chile bliver fuldt medlem af Mercosur, men drøftelserne herom har båret præg af, at der i december 2000 blev indledt forhandlinger om en frihandelsaftale mellem Chile og USA. De sideløbende forhandlinger med Mercosur og Chile betyder, at de principielt skal afsluttes samtidigt. Da der imidlertid er udsigt til, at forhandlingerne med Chile vil skride hurtigere frem på grund af deres indhold og fordi det er nemmere at forhandle med ét land end med fire lande på én gang, kan det ikke udelukkes, at de to forhandlingsprocesser ind imellem skrider frem i forskelligt tempo.

4.2. Under de forhandlingsrunder, der er afviklet indtil nu, er det lykkedes parterne at tilnærme deres holdninger på flere områder. I forhandlingerne med Mercosur er der sket fremskridt i fastlæggelsen af de lovgivningsmæssige rammer for den kommende aftale og dens institutionelle struktur, den politiske dialog og formuleringen af kapitlerne om samarbejde på det sociale og kulturelle område. I forhandlingerne med Chile er der også gjort store fremskridt med hensyn til aftalens institutionelle struktur og på det politiske område samt inden for flere kapitler om samarbejde, herunder forskning og teknologi samt socialt, kulturelt, uddannelsesmæssigt og økonomisk samarbejde. I begge tilfælde har man drøftet muligheden for deltagelse i forskellige EU-programmer inden for uddannelse, kultur, energi samt forskning og teknologi.

4.3. Skønt forhandlingerne vedrører associeringsaftalerne som helhed, er liberaliseringen af handelen det aspekt, som har tiltrukket sig størst opmærksomhed. I lyset af toldforhandlingerne, der som fastsat i EU's forhandlingsmandat indledes i anden halvdel af 2001, er der fastlagt følgende generelle principper for de kommende handelsaftaler:

- aftalerne vil ikke kun omfatte liberalisering af handelen med varer, men også en lang række andre aspekter af betydning for handelen såsom tjenesteydelser, investeringer, intellektuel ejendomsret, statslige indkøb, konkurrence- og handelspolitik samt bilæggelse af tvister;

- ingen sektor holdes uden for forhandlingerne om handelsliberalisering, og aftalen skal være i overensstemmelse med WTO-reglerne;

- der tages hensyn til visse følsomme produkter som fastsat i WTO-reglerne;

- aftalen vil blive forhandlet som ét enkelt engagement ("single undertaking") og skal anvendes som en udelelig helhed.

4.4. Ligeledes har informationsudvekslingen om handelspolitikken og hver enkelt parts interesser gjort det muligt indledningsvist at identificere deres respektive handelspositioner inden påbegyndelsen af toldforhandlingerne under den femte forhandlingsrunde, der afholdtes i første halvdel af juli 2001 i henholdsvis Montevideo og Santiago de Chile.

4.5. Som et indledende skridt til at fremme den tværregionale handel har EU taget et omfattende handelsfremmende initiativ, herunder forskellige tiltag vedrørende samarbejde, udveksling og teknisk bistand på områder såsom toldregler, standarder, sundheds- og plantesundhedsbestemmelser, elektronisk handel og konkurrence. For at bidrage til større gennemsigtighed i handelsforbindelserne mellem parterne og til identifikationen af handelshindringerne skal dette initiativ imødekomme de bekymringer, som den private sektor på begge sider af Atlanten nærer, og som bl.a. Mercosur-Europe Business Forum (MEBF) har givet udtryk for. MEBF, som arbejder for at styrke de økonomiske og kommercielle forbindelser mellem EU og Mercosur gennem dialog og direkte samarbejde mellem erhvervskredse samt fremsættelse af forslag over for regeringskredse, har nedsat arbejdsgrupper om de vigtigste aspekter af handelen mellem EU og Mercosur: markedsadgang, investeringer og privatiseringer samt tjenesteydelser. Ud over at yde et konkret bidrag til fremme af handelsstrømmene er dette initiativ et middel til at inddrage den private sektor i forhandlingsprocessen og sikre dens aktive opbakning til de mål, der forfølges.

4.6. Forhandlingerne om en bred og afbalanceret aftale om liberalisering af handelen - den første af sin art mellem to toldunioner - bliver komplicerede og ikke uden vanskeligheder. Der er flere følsomme produkter, for hvilke parterne i dag anvender høje toldsatser, som kan volde problemer. For Mercosurs vedkommende ligger de største vanskeligheder nok i visse industrisektorer, som i dag er beskyttet af ret høje toldsatser, samt i servicesektoren. For EU's vedkommende vil de vanskeligste handelsspørgsmål sandsynligvis være at finde i kapitlet om landbruget, som er den sektor, der omfatter de fleste af EU's følsomme produkter, samtidig med at den tegner sig for størsteparten af Mercosurs eksport. Desuden ligger Mercosurs største fordel ved en liberalisering af dets handel med EU netop i den lettere adgang til det europæiske marked for fødevarer og agro-industrielle produkter.

4.7. På grund af det høje vækstpotentiale i Mercosurs landbrugsproduktion og dets mange konkurrencedygtige landbrugsprodukter, er der nogle sektorer i Mercosur, som anser en fuld liberalisering af handelen med landbrugsvarer for at være uforenelig med opretholdelsen af EU's fælles landbrugspolitik i uændret form. Imidlertid udgør de følsomme landbrugs- og fiskeriprodukter kun 14 % af EU's import fra Mercosur. Desuden er der flere grunde til at tro, at problemerne i landbrugssektoren ikke nødvendigvis behøver at udvikle sig til en uovervindelig hindring for de nye associeringsaftaler:

- Reformerne af den fælles landbrugspolitik og opfyldelsen af de forpligtelser, der blev indgået under Uruguay-Runden, har medført en betydelig og fortløbende nedskæring af EU's landbrugsstøtte. Denne udvikling står i kontrast til f.eks. stigningen i USA's støtte og forhøjelsen af de eksportkreditgarantier, som det amerikanske landbrug nyder godt af uden nogen multilateral kontrol. Desuden er det sandsynligt, at de igangværende landbrugsforhandlinger i WTO, som blev påbegyndt i marts 2000, og EU's udvidelse sammen med andre faktorer vil bane vejen for endnu en revision af den fælles landbrugspolitik og følgelig en nedskæring af produktionsstøtten og af dens erstatning i form af mere direkte støtte til landmændene. Endvidere kan det tænkes, at de seneste problemer, der har ramt det europæiske landbrug, især i forbindelse med BSE og til dels på grund af overtrædelse af gældende EU-bestemmelser, kan give stødet til ændringer i landbrugets produktionssystemer.

På denne baggrund og i erkendelse af landbrugets betydning for beskæftigelsen og den sociale og regionale samhørighed i Europa og under hensyntagen til alsidighedsprincippet vil en yderligere revision af den fælles landbrugspolitik, hvis indhold skal drøftes, muligvis kunne gøre parterne mere imødekommende over for hinanden på dette felt.

- Desuden kan en fjernelse eller sænkning af toldsatserne skabe nye eksportmuligheder for højt forædlede europæiske kvalitetslandbrugsprodukter, som i dag er belagt med høj told (f.eks. mælkeprodukter, vin, alkohol og konfekture). Udnyttelsen af disse muligheder kan bidrage til at fjerne EU's underskud over for Mercosur inden for handelen med landbrugsvarer og afbøde de negative konsekvenser, som handelsliberaliseringen på kort sigt vil få for det europæiske landbrug.

4.8. Forhandlingernes kontekst

4.8.1. Forhandlingerne med Mercosur og Chile afvikles under komplicerede omstændigheder, som er præget af andre internationale forhandlinger ikke kun inden for WTO, men også med henblik på oprettelse af det amerikanske frihandelsområde (FTAA).

4.8.2. Ifølge EU's forhandlingsmandat kan forhandlingerne med Mercosur og Chile først færdiggøres efter afslutningen af en ny runde i handelsforhandlingerne i WTO. Efter det mislykkede forsøg på at komme i gang med en ny multilateral runde i forbindelse med WTO-ministermødet i Seattle i november/december 1999 er udsigterne for disse forhandlinger imidlertid usikre. Selvom det på det fjerde WTO-ministermøde i Qatar den 9.-13. november 2001 lykkes at indlede en ny global runde, er det lidet sandsynligt, at den kan afsluttes inden udgangen af 2004. Aftalerne med Mercosur og Chile skal naturligvis være forenelige med WTO-reglerne og andre multilaterale forpligtelser, som parterne har indgået, men hvis de igangværende forhandlinger trækker så længe ud, kan det få negative konsekvenser. Derfor har man peget på muligheden for at ændre forhandlingsmandatet. Navnlig har Europa-Parlamentet i to beslutninger(7) opfordret til ophæve forudsætningen om, at WTO-forhandlingerne skal afsluttes før forhandlingerne med Mercosur og Chile, bl.a. fordi denne betingelse anses for at diskriminerende i forhold til andre associeringsaftaler. ØSU støtter ideen om ikke at lade færdiggørelsen af forhandlingerne med Mercosur og Chile afhænge af afslutningen af WTO-forhandlingsrunden, således at indgåelsen af aftalerne med Chile og Mercosur fremskyndes så meget som muligt for at styrke de tværregionale forbindelser.

4.8.3. Hertil kommer, at Mercosur og Chile siden september 1998 sammen med 29 andre lande fra hemisfæren har forhandlet om frihandelsområdet for Nord- og Sydamerika (FTAA). Disse forhandlinger befinder sig ganske vist stadig på et teknisk stade, og det er endnu ikke sikkert, at den amerikanske regering får Kongressens tilladelse til at føre disse forhandlinger efter den hurtige procedure ("fast track"), men FTAA-processen følger ikke desto mindre tidsplanen. På det tredje interamerikanske topmøde, som blev afholdt i Quebec den 20.-22. april 2001, registreredes således fremskridt i etableringen af FTAA, bl.a. i form af en foreløbig skitse til aftalen. Repræsentanterne for de 34 lande, som deltager i processen, har endvidere bekræftet den tidsplan for oprettelsen af FTAA, som første gang blev fastlagt i 1994, og de har således forpligtet sig til at afslutte forhandlingerne senest i januar 2005, således at aftalen kan træde i kraft senest den 31. december 2005.

4.8.4. Skønt flere prognoser tyder på, at frihandel med EU vil give Mercosur-landene en større nettogevinst end FTAA, betragter Mercosur-landenes regeringer de to processer som komplementære og forenelige. Desuden giver sideløbende forhandlinger om frihandel med verdens to største økonomiske blokke de sydamerikanske lande mulighed for at styrke deres forhandlingskapacitet i begge processer og mindske omkostningerne ved åbningen af deres markeder mest muligt. Hvis det ikke lykkes for EU at få en frihandelsaftale i stand med dets vigtigste handelspartnere i Latinamerika, vil etableringen af en panamerikansk frihandelszone betyde, at EU taber terræn i sydkeglens økonomier over for konkurrenterne i USA, hvilket vil fremskynde den tendens, der er registreret i handelsforbindelserne i de seneste år. Man må huske på, at en vigtig grund til, at forhandlingerne om associeringsaftalerne med Mercosur og Chile overhovedet kom i stand, netop var ønsket om at forhindre, at FTAA skulle medføre tab af markedsandele, således som det har været tilfældet i handelen med Mexico efter ikrafttrædelsen af den nordamerikanske frihandelsaftale (NAFTA).

4.8.5. FTAA er en udfordring for EU ikke kun på det økonomiske område. For så vidt som oprettelsen af en frihandelszone, der dækker hele hemisfæren, vil styrke USA's indflydelse i Latinamerika i kraft af dets økonomiske, politiske og kulturelle styrkeposition i forhold til de øvrige lande, om end der er tale om en multilateral forhandlingsproces, vil FTAA svække den europæiske indflydelse i regionen, især i Mercosur-landene og Chile, som traditionelt har haft de tætteste forbindelser med Europa. På denne baggrund får associeringen med EU, der fremtræder som en samfundsmodel baseret på social markedsøkonomi, særlig stor betydning, idet denne associering har karakter af en mere integreret tværregional samarbejdsmodel, som ikke sigter mod overherredømme og ikke alene er forenelig med, men faktisk befordrende for udbygningen af integrationsprocessen i Sydkeglen og hele den latinamerikanske region. Man må heller ikke glemme, at der i flere sektorer i både Mercosur og Chile er modstand mod FTAA, fordi den betragtes som et rent merkantilistisk initiativ, som strider mod en integration, der ud over de økonomiske og kommercielle aspekter også omfatter den sociale, politiske og kulturelle dimension.

4.8.6. Mercosur-gruppens interne kohæsion er en afgørende forudsætning for opnåelse af et godt resultat af forhandlingerne om associering med EU og om FTAA. På det seneste har den brasilianske devaluering i 1999 og den argentinske finansielle krise kastet en skygge over Mercosurs fremtid og understreget behovet for at forbedre koordineringen af Mercosur-landenes økonomi, styrke dets institutionelle mekanismer og konsolidere toldunionen. Det kan i denne forbindelse ikke udelukkes, at FTAA-processen kan forstærke den tendens til splittelse, som truer Mercosur-gruppens interne kohæsion og dens rolle som lokomotiv for den latinamerikanske integration. Denne bekymring understøttes af det faktum, at der sideløbende med FTAA-processen er indledt frihandelsforhandlinger mellem Chile og USA.

4.8.7. Derimod sigter forhandlingerne med EU - hvad angår såvel det overordnede mål med associeringen som de specifikke mål med EU-Mersosur-samarbejdet - helt klart mod at styrke Mercosur, hvilket i den nuværende situation er mere vigtigt end nogensinde. Eftersom det i dag er et af Mercosurs højst prioriterede mål at opnå en bedre koordinering af medlemslandenes økonomiske politik, vil EU med sine erfaringer med opbygningen af det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union kunne bidrage betydeligt til Mercosurs konsolidering som region. Et af de prioriterede mål, der opstilles i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om opfølgning af det første topmøde mellem Latinamerika, Vestindien og Den Europæiske Union(8), er netop støtte til øget samarbejde på det makroøkonomiske område for at fremme regionens finansielle stabilitet og regional integration på det økonomiske og monetære område.

4.8.8. Vigtigheden af at undgå, at makroøkonomiske skævheder giver anledning til foranstaltninger, som skader Mercosurs regionale integrationsproces med potentielt negative følger for tredjelande, understreges af den argentinske regerings beslutning om midlertidigt at forhøje importtolden på forbrugsgoder til 35 % og at nedsætte den til 0 % for kapitalgoder fra lande uden for Mercosur som led i en justeringsplan, der blev iværksat i slutningen af marts 2001. Skønt en vurdering af konsekvenserne for den europæiske eksport af dette indgreb, som krænker Mercosurs fælles toldtarif, kræver en nærmere undersøgelse af dens sektorielle effekt, viser denne beslutning, hvor vigtigt det er, at EU baserer sine økonomiske forbindelser med Mercosur på gensidige, bindende aftaler.

5. Den sociale dimension og civilsamfundets deltagelse

5.1. Udbygningen af forbindelserne med Mercosur og Chile bør være et mål af den største strategiske betydning for EU's eksterne politik og et prioriteret mål for dets forbindelser med Latinamerika. De igangværende forhandlinger giver EU lejlighed til at vise sin vilje til at knytte tættere bånd med en region, som har dybe historiske og kulturelle rødder i Europa, og til at udbygge samarbejdet med en af verdens vigtigste regioner til gavn for begge parter. Den biregionale karakter af forhandlingerne med Mercosur, som føres mellem to integrationssøgende regioner, og den integrerede karakter af associeringen med Mercosur og Chile går i retning af en ny type relationer mellem regioner, der kan blive et forbillede i en stadig mere globaliseret og afhængig verden.

5.2. ØSU mener, at den aktuelle styrkelse af forbindelserne med Mercosur og Chile og de kommende associeringsaftaler er en enestående lejlighed til at gennemføre punkterne i den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Nice (7.-9. december 2000), hvori det anbefales at styrke den sociale dimension i EU's eksterne forbindelser. Her kan EU yde et vigtigt bidrag til udviklingen af den sociale dimension i Sydkeglens regionale integration, ikke mindst i forbindelse med gennemførelsen af principperne i Mercosurs arbejdsmarkedserklæring, som blev vedtaget i 1998. I denne forbindelse udtrykker ØSU tilfredshed med initiativet til at støtte et samarbejdsprojekt med henblik på styrkelse af Mercosurs arbejdsmarkedsdimension, der skal iværksættes inden for rammerne af den interregionale rammeaftale om samarbejde med Mercosur.

5.3. ØSU støtter fuldt ud, at Kommissionen i sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om opfølgning af det første topmøde mellem Latinamerika, Vestindien og Den Europæiske Union definerer støtten til samfundets mest sårbare grupper og fattigdomsbekæmpelsen som en af hovedprioriteterne for samarbejdet med Mercosur og Chile. ØSU er desuden helt enig i EU's, Mercosurs og Chiles mål som udtrykt f.eks. i Buenos Aires charteret om socialt engagement i Mercosur, Bolivia og Chile, der blev vedtaget af de seks landes præsidenter den 30. juni 2000, og hvori det anerkendes, at staten har hovedansvaret for udformningen af en politik til bekæmpelse af fattigdom og til støtte for civilsamfundets tiltag på dette område. Hvad angår de seneste års nedskæring af de EU-midler, der afsættes til samarbejdet med Mercosur og Chile, peger ØSU på nødvendigheden af, at EU's engagement på dette område i det mindste øges til niveauet i de år, hvor der blev afsat flest midler, for effektivt at bidrage til fattigdomsbekæmpelsen i disse lande.

5.4. ØSU bifalder den erklæring om forbrugernes grundlæggende rettigheder, som Mercosur-landenes præsidenter afgav den 15. december 2000, hvori signatarstaterne forpligter sig til at håndhæve en række grundlæggende rettigheder såsom retten til effektiv beskyttelse af forbrugernes liv, helbred og sikkerhed samt miljøet; tilrådighedsstillelse af offentlige og private tjenester samt produkter i passende og sikker stand; adgang til retlige og administrative instanser til beskyttelse af forbrugernes individuelle og kollektive interesser. Denne erklæring er et vigtigt skridt i retning af en regional integration tættere på borgernes interesser og behov, og den er i fuld samklang med EU's bestræbelser på at forlige markedsintegration med forbrugerbeskyttelse. Den peger også på nye muligheder for tværregionalt samarbejde.

5.5. Eftersom det endelige mål med liberaliseringen af handelen og åbningen af markederne må være at fremme økonomisk og social udvikling, anbefaler ØSU, at der i de fremtidige associeringsaftaler med Mercosur og Chile udtrykkeligt henvises til de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige rettigheder, der er opstillet i ILO's principerklæring fra 1998, som sammen med de øvrige grundlæggende rettigheder og tilslutningen til demokratiets og retsstatens principper skal danne grundlaget for de nye aftaler. Indbygningen af disse principper i aftalerne kan være til stor hjælp i den praktiske gennemførelse af prioritet nr. 2 om fremme og sikring af menneskerettigheder, herunder de økonomiske og sociale rettigheder, som er opstillet i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om opfølgning af det første topmøde mellem Latinamerika, Vestindien og Den Europæiske Union.

5.6. Det er afgørende, at civilsamfundets forskellige sektorer deltager aktivt, hvis båndene mellem EU og Mercosur og Chile skal styrkes varigt og de fremtidige associeringsaftaler baseres på solide relationer mellem de to regioner. ØSU udtrykker tilfredshed med den stigende anerkendelse af, hvor vigtigt det er at inddrage de økonomiske og sociale aktører og andre sektorer i det organiserede civilsamfund i de forskellige fora for tværregionalt samarbejde og dialog, og i særdeleshed følgende:

- Erklæring fra mødet mellem EU's og Rio-gruppens udenrigsministre, der blev afholdt i Santiago de Chile den 23. marts 2001, hvori der peges på betydningen af at fremme og intensivere udveksling og samarbejde mellem civilsamfundene i begge regioner.

- Kommuniké fra mødet mellem EU's, Mercosurs, Chiles og Bolivias udenrigsministre, der blev afholdt i Vilamoura i februar 2000, og som understreger betydningen af det bidrag, som nye civilsamfundsaktører, -partnere og -ressourcer kan levere, samt betydningen af at fremme udveksling og samarbejde mellem civilsamfundet i begge regioner.

- Kommissionens forslag om, at en hovedprioritet for forbindelserne med Mercosur og Chile skal være at fremme dialogen og samarbejdet med civilsamfundet og de økonomiske aktører, som anført i meddelelsen til Rådet og Europa-Parlamentet om opfølgning af det første topmøde mellem Latinamerika, Vestindien og Den Europæiske Union.

- Den vægt, der på topmødet mellem Mercosurs, Bolivias og Chiles præsidenter den 14.-15. december 2000 blev lagt på civilsamfundets deltagelse i integrationsprocessen og navnlig på Det Rådgivende Økonomiske og Sociale Forums (FCES) rolle i den forbindelse.

- Europa-Parlamentets anbefaling i to beslutninger fra den 1. marts 2001 af, at de fremtidige associeringsaftaler skal muliggøre civilsamfundets strukturerede deltagelse i den politiske dialog, som bør omfatte regelmæssig afholdelse af konferencer med repræsentanter for EU's, Mercosurs og Chiles organiserede civilsamfund og deres deltagelse som observatører i ministermøder og andre fora for dialog og tværregionalt samarbejde.

5.7. For at nå frem til en succesrig afslutning på de igangværende forhandlinger mellem EU og Mercosur og Chile er det nødvendigt at stille fyldestgørende information om udviklingen til rådighed for civilsamfundet generelt og især for de organisationer, der repræsenterer de interesser, som i første række vil blive berørt af de beslutninger, forhandlingerne munder ud i. Størst mulig gennemsigtighed og passende mekanismer til kanalisering af de forventninger og forslag, som civilsamfundets forskellige sektorer stiller, bør betragtes som afgørende faktorer for styrkelsen af forhandlingsprocessens legitimitet og opnåelsen af størst mulig folkelig opbakning til de mål, som forhandlingerne sigter mod.

5.8. ØSU udtrykker tilfredshed med den aftale, der blev indgået på det seneste ministermøde mellem EU, Mercosur, Bolivia og Chile den 23. marts 2001 om at fremme regelmæssige møder med repræsentanter for civilsamfundet i de forskellige lande for at tilskynde til udveksling og samarbejde mellem parterne, holde dem informeret om udviklingen i forhandlingerne og indhente forslag fra parterne om deres videre forløb. Ligeledes udtrykker ØSU ønske om, at der snarest iværksættes konkrete initiativer på grundlag af denne aftale. ØSU bifalder Kommissionens interesse for at inddrage det organiserede civilsamfund i forhandlingerne med Mercosur og Chile, hvilket der blev givet udtryk for på den konference, som Kommissionen afholdt den 12. oktober 2000 med deltagelse af repræsentanter for et bredt udsnit af det europæiske civilsamfund, og udtrykker håb om, at der fremover jævnligt tages initiativer af denne art. Endvidere udtrykker ØSU sin støtte til konsolideringen af de aktiviteter, der udfoldes af "Mercosur-Europe Business Forum" med henblik på en tilnærmelse til Mercosur, og tilfredshed med afholdelsen af det første topmøde mellem erhvervsledere fra EU, Latinamerika og Vestindien i Madrid den 20.-21. november 2000, der bekræftede den positive rolle, som samarbejde mellem erhvervskredse kan spille for at fremme de interregionale forhandlinger. Det er nødvendigt at fremme lignende initiativer fra andre sektorer (arbejdstagere, forbrugere og landmænd), der repræsenterer økonomiske og sociale interesser, for at overvåge og støtte forhandlingsprocessen.

5.9. De fremtidige aftaler om associering med Mercosur og Chile skal fremme samarbejde og direkte kontakt mellem civilsamfundets aktører og sikre dem en central position i samtlige interregionale relationer. Ud over den nu vedtagne nedsættelse af et blandet rådgivende udvalg inden for rammerne af aftalernes institutionelle struktur må arbejdsmarkedsparternes organisationer påtage sig en central og aktiv rolle i gennemførelsen af de forskellige samarbejdsprogrammer og -foranstaltninger og derigennem bidrage til opfyldelsen af principperne om økonomisk og social samhørighed og til udligningen af skævheder mellem regioner og sektorer i samfundet. Ligeledes bør der lægges stor vægt på at fremme aktiviteter, som gennemføres direkte mellem de økonomiske og sociale aktører, for at tilskynde til et mere direkte samarbejde mellem organisationer, som repræsenterer borgerne i EU, Mercosur og Chile, således at disse kan blive de virkelige hovedaktører i de nye associeringsforbindelser.

Bruxelles, den 12. juli 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT C 169 af 16.6.1999.

(2) EFT C 18 af 22.1.1996.

(3) EFT C 407 af 28.12.1998.

(4) KOM(2000) 670 af 31.10.2000.

(5) Handelstal stillet til rådighed af Den Interamerikanske Udviklingsbank (IDB) ("Periodic Note on Integration and Trade in the Americas", december 2000) og Eurostat.

(6) A4-0508/1998 af 15.1.1999.

(7) A5-0049/2001 og A5-0050/2001 af 6.2.2001.

(8) KOM(2000) 670 af 31.10.2000.

BILAG

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 4.7

Affattes således:

"Mercosur-landene producerer landbrugsprodukter, som dyrkes i den tropiske og tempererede zone. I 1999 blev disse lande EU's tredjevigtigste leverandører af europæiske landbrugsprodukter dyrket i tempererede zoner (12 % af importen kommer fra Mercosur eller fra Chile). Hovedparten af disse importvarer nyder kun ringe eller ingen beskyttelse (frugt, grønsager og oliefrø). Men den produktivitetsstigning, som landbruget i Mercosur-landene stadig kan opnå, vedrører andre EU-produkter, som allerede er udsat for kraftig konkurrence, nemlig:

- oksekød, som forbrugerne har ringe tillid til

- fjerkræ, som er udsat for en kraftig konkurrence på de internationale markeder og

- olie- og proteinafgrøder, hvor produktionen skal øges på baggrund af EU's afhængighed af vegetabilske proteiner.

Endvidere synes mulighederne for en eksportfremgang af europæiske landbrugsprodukter og fødevarer meget begrænsede, da denne sektor er inde i en rivende udvikling i Mercosur-landene. Derfor er landbrugsaspektet af forbindelserne mellem EU og Mercosur et meget følsomt område for europæisk landbrug.

Mercosur-markedet fungerer og forvaltes på en helt anden måde end EU's indre marked, og situationen adskiller sig også ved forbrugernes forventninger til sporing af fødevarer i hele produktionskæden og til kvalitetskontrol.

Sluttelig har rækken af reformer af den fælles landbrugspolitik og opfyldelsen af de forpligtelser, der blev indgået under Uruguay-runden medført en betydelig og løbende nedskæring af EU's landbrugsstøtte. Denne udvikling står i kontrast til f.eks. stigningen i USA's støtte og forhøjelsen af kreditgarantier til eksport af landets landbrugsprodukter uden nogen multilateral kontrol. Den fælles landbrugspolitik stilles ligeledes over for de tidsfrister og krav, som en succesrig gennemførelse af udvidelsen rejser samt de sundhedsmæssige hensyn. Hvis forhandlingerne med Mercosur-landene skal indgå i en bredere proces, hvor man ligeledes behandler sociale aspekter og menneskerettighedsspørgsmål, skal man ikke kun anstille handelsmæssige overvejelser, men også medtage spørgsmål om sundhed, produktionsvilkår og dyrevelfærd samt anerkende den europæiske landbrugs- og fødevaremodel. Derfor er udviklingen af landbrugshandelen mellem EU og Mercosur ikke kun et spørgsmål om markedsadgang."

Begrundelse

Europæisk landbrug udsættes for direkte konkurrence fra landbrugsprodukter fra Mercosur-landene, som ikke er underlagt de samme produktionskrav med hensyn til hygiejne, miljø og dyrevelfærd. Da det ikke kun er handelsmæssige aspekter, der kendetegner forbindelserne med Mercosur, bør landbrugsforhandlingerne omfatte andet end kun handelsbetingelser.

Afstemningsresultat

For: 19, imod: 43, hverken for eller imod: 11.