KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 06.02.1998 
K0M(1998) 39 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
om 
informationsstrategien 
for euroen 

A. KOMMUNIKATIONSINITIATIVERNE OM EUROEN: MÅLSÆTNINGER OG ROLLER 
Iværksættelsen af Den Økonomiske og Monetære Union den 1. januar 1999 og en 
problemfri indførelse af den fælles valuta i EU, euroen, er helt afgørende målsætninger 
for EU. Iværksættelsen forudsætter, at der træffes effektive kommunikations- og 
informationsinitiativer, som det blev understreget i hvidbogen om scenariet for 
overgangen til euroen, som blev vedtaget af Kommissionen i maj 1995. 
Overgangen til ØMU går i år ind i sin afgørende fase, og Kommissionen ønsker med 
denne meddelelse om kommunikationsinitiativerne i denne forbindelse at minde om, 
hvor høj prioritet de har. Meddelelsen er derfor ikke kun rettet til medlemsstaterne og 
Europa-Parlamentet, men også til de regionale og lokale myndigheder, de økonomiske 
aktører i den private sektor og utallige andre grupper, hvis aktiviteter berøres af euroens 
indførelse. 
Denne meddelelse bygger i vid udstrækning på de erfaringer, Kommissionen har 
indhøstet via de informations- og kommunikationsinitiativer om euroen, der har været 
gennemført gennem de seneste to år. 
1.0. Den fremtidige udfordring 
Da Kommissionen i begyndelsen af 1996 i samarbejde med Europa-Parlamentet udfor­
mede sin egen kommunikationsstrategi inden for rammerne af borgerinformations­
programmet PRINCE, havde den et dobbelt sigte, nemlig dels at styrke forvisningen i 
hele EU om, at ØMU ville blive realiseret i overensstemmelse med traktaten om Den 
Europæiske Union, og dels at gøre bankerne, de finansielle tjenesteydere og de store 
virksomheder bevidst om, at arbejdet med at forberede overgangen til euroen måtte 
indledes omgående. Dette dobbelte sigte er blevet opfyldt gennem en informations- og 
kommunikationsindsats gennemført af Kommissionen og Europa-Parlamentet på 
grundlag af beslutninger truffet af stats- og regeringscheferne. 
For at overgangen skal forløbe gnidningsløst inden for de kommende år, må kommunika­
tionsstrategien i dag koncentreres om en række mere specifikke målsætninger, nemlig: 
at beskrive euroen for flest mulige mennesker i befolkningen, så den nemmere 
bliver accepteret og benyttet. Det drejer sig om at redegøre for, hvorfor EU 
indfører ØMU, og hvad euroen vil betyde for borgerne 
at give hver enkelt borger mulighed for at stifte bekendtskab med den nye valuta, 
få en fornemmelse for dens værdi og benytte den ubesværet og tillidsfuldt. Denne 
del af informationsindsatsen er rettet mod den brede befolkning. For at nå denne 
målsætning er det desuden nødvendigt at målrette indsatsen mod bestemte mål­
grupper, f.eks. forbrugerne 
at tilskynde de små og mellemstore virksomheder i alle dele af økonomien til at 
indlede deres forberedelser ved at hjælpe dem med at blive bevidst om fordelene 
ved en seriøs forberedelse og de ulemper, der følger i kølvandet på en forsinkelse 
med den definitive omstilling den 1. januar 2002 
at sørge for, at politiske, administrative og økonomiske kredse i tredjelande er 
fuldt orienteret om ØMU. 
1.1. Ansvaret for informationsformidlingen bæres på mange skuldre 
Disse målsætninger er ambitiøse. Den indsats, der skal gøres, indebærer, at der skal 
iværksættes veludformede, velunderstøttede og velfmansierede informationsinitiativer, 
der skal strække sig over flere år og iværksættes på alle niveauer lige fra EU-plan til 
lokalt plan. Kommunikationsstrategien skal ikke blot formidle konkret information i 
lettilgængelig form, men også redegøre for følgerne for den enkelte borger af indførelsen 
af euroen. Omstillingen på politisk og praktisk plan vil blive desto lettere, jo større 
opbakningen er blandt borgerne. 
At forberede hele befolkningen på euroen er ikke blot en opgave, der påhviler de 
offentlige myndigheder, men påhviler tillige: 
• informationsformidlerne af enhver art, bl.a. branche- og erhvervsorganisationerne, 
sammenslutningerne på EU-plan, forbrugerorganisationerne og en bred vifte af 
offentlige institutioner, som er helt nødvendige kilder til praktisk information, og 
hvis indsats bør fremmes og støttes 
• virksomheder, som bør forklare deres ansatte, aktionærer, leverandører og kunder, 
hvornår, hvordan og til hvilket formål de agter at benytte euroen i overgangs­
perioden inden indførelsen af sedler og mønter i euro den 1. januar 2002. De bør 
også forklare følgerne af euroens indførelse for deres aktiviteter og for andre 
aspekter, der er af stor interesse for de ansatte, f.eks. lønninger og pensioner 
• bankerne, som bør forklare deres kunder, at de kan foretage transaktioner i euroen 
i løbet af overgangsperioden, dvs. fra den 1. januar 1999, og hjælpe dem med at 
gøre sig bekendt med beløb, der udtrykkes i denne valuta 
• de handlende i detailhandelen, som, uanset hvor stor deres forretning er, har en 
fundamental interesse i at hjælpe forbrugerne med at blive fortrolig med euroen, 
vænne dem til euroens værdi og benytte denne nye møntsort ubesværet 
• de finansielle tjenesteydere, specielt inden for forsikring og pensioner, som bør 
gøre rede for konsekvenserne af euroens indførelse for deres produkter. 
2.0. Den kommunikationsmæssige udfordring: roller og ansvarsområder 
2.1. Medlemsstaternes centrale rolle 
For at være troværdige og slagkraftige skal kommunikationsinitiativerne udformes under 
hensyntagen til borgernes kultur, sprog og bekymringer. De bedste informationskilder er 
de kilder, der står borgerne mest nært, og som de opfatter som autoritative og pålidelige. 
Derfor hviler hovedansvaret for kommunikationsindsatsen på medlemsstaterne, som ikke 
blot skal udarbejde informationsmidler og -produkter, men også tilskynde de regionale og 
lokale myndigheder, de offentlige institutioner og de ikke-statslige organisationer som 
fagforbundene, erhvervsorganisationerne og forbrugerorganisationerne til at fungere som 
informationsformidlere og informationskanaler for euroen. 
Hovedparten af medlemsstaterne har igangsat en informationsindsats om euroen på 
nationalt plan i samarbejde med EU-institutionerne. Et møde afholdt af Kommissionen 
den 30. oktober 1997 i Bruxelles med deltagelse af lederne af informationskampagnen 
om euroen i de nationale administrationer viste mangfoldigheden og spændvidden i de 
initiativer, medlemsstaterne havde truffet. 
2.2. Partnerskaberne med EU-institutionerne er en garant for indbyrdes 
sammenhæng 
Siden 1996 har der været et nært samarbejde mellem EU-institutionerne og en række 
medlemsstater om informationsindsatsen om euroen. Der ventes i løbet af 1998 at blive 
etableret ti partnerskaber af denne art på grundlag af trepartsaftaleprotokoller mellem den 
enkelte medlemsstat, Kommissionen og Europa-Parlamentet. Partnerskaberne omfatter 
aftaler om EU-finansiering af kommunikationsinitiativer i de medlemsstater, som måtte 
ønske det. En enhed bestående af repræsentanter for den enkelte medlemsstat, 
Kommissionen og Europa-Parlamentet varetager koordinationen af disse aktiviteter. 
I alt to tredjedele af de midler, der stilles til rådighed via EU-budgettet til informations­
aktiviteter om euroen i 1998, vil blive tildelt disse partnerskaber, der frembyder følgende 
fordele: 
de er garant for, at der gennemføres indbyrdes sammenhængende og 
skræddersyede kommunikationsinitiativer i den enkelte medlemsstat 
de sikrer, at medlemsstaternes og EU-institutionernes initiativer ikke går hinanden 
i bedene eller overlapper hinanden 
de synliggør for den brede befolkning, at de nationale initiativer indgår i en 
bredere EU-sammenhæng. 
2.3. Kommissionens rolle: tilvejebringe, fremme og koordinere informationen 
Kommissionen har med hensyn til information og kommunikation om euroen indhøstet 
betydelig erfaring, som den agter at dele med medlemsstaterne. Inden for de kommende 
fire år kan den således i nært samarbejde med Europa-Parlamentet: 
• tilbyde medlemsstaterne og alle, der skal præsentere euroen, et bredt 
informationsmateriale omfattende tekniske rapporter, dokumenter i form af 
spørgsmål/svar beregnet til den brede befolkning, videoer, billedlige 
fremstillinger af eurosedlerne og euromønterne osv. 
• tilskynde og fremme medlemsstaternes og de ikke-statslige organisationers 
kommunikationsinitiativer 
• sikre, at der er indbyrdes sammenhæng i informationen og budskaberne om 
euroen overalt i EU 
• arrangere og støtte tværnationale kommunikationsinitiativer. Rent nationale 
projekter vurderes og finansieres på nationalt plan 
• tilrettelægge informationskampagner i tredjelande. 
B. EN PRAKTISK FREMGANGSMÅDE I KOMMUNIKATIONSINITIATIVERNE 
3.0. Gode resultater at bygge videre på 
De kommunikationsinitiativer, Kommissionen har taget gennem de seneste to år, har 
givet gode resultater. Blandt disse kan nævnes: 
• de har opnået at informere de vigtigste valutabrugere om iværksættelsen af ØMU 
fråden 1. januar 1999 
• de har bidraget til at gøre de finansielle institutioner og de store virksomheder 
bevidst om, hvor vigtigt det er at forberede sig godt og omgående. Undersøgelser 
viser, at det forberedende arbejde er indledt i mere end 50% af disse 
organisationer 
• de har banet vejen for, at en lang række organisationer via rundbordskonferencer 
og ekspertgrupper er blevet inddraget i vurderingen og drøftelserne af tekniske 
aspekter såsom dobbelt prismærkning, bankgebyrer, euroens retlige status og 
diverse regnskabsmæssige problemer. Disse initiativer har banet vejen for 
konsensusprægede løsninger mellem de implicerede 
• de har bevirket, at en bred vifte af organer vendt mod offentligheden - repræsen­
tative organisationer, fagforbund osv. - har taget egne informationsinitiativer om 
euroen. 
Disse resultater kan være meget nyttige for EU-institutionerne, medlemsstaterne og en 
lang række aktive grupper i det civile samfund. 
3.1. ØMU-tidspIanens store betydning for kommunikationsstrategien 
Traktaten og Det Europæiske Råd i Madrid i december 1995 har fastsat en række 
betydningsfulde tidsfrister. Kommunikationsstrategien skal især være centreret omkring 
tre nøgledatoer, nemlig: 
• Den 2.-3. maj 1998. På disse datoer udpeger Rådet i sin sammensætning af stats-
og regeringscheferne de medlemsstater, der deltager i Den Økonomiske og 
Monetære Union fra den 1. januar 1999. Det er også på disse datoer, at de 
bilaterale vekselkurser mellem de deltagende valutaer vil blive bekendtgjort. På 
grund af den ekstraordinært brede mediedækning af ØMU, der vil være på disse 
datoer, vil det stå helt klart for offentligheden, hvor nær og irreversibel over­
gangen til euroen er. Efterspørgslen efter information vil såvel kvalitativt som 
kvantitativt uvægerligt gå kraftigt frem, og alle informationsformidlerne i både 
den offentlige og den private sektor skal være rede til at opfylde denne 
efterspørgsel, både i de lande, der ikke i første omgang deltager i ØMU, og i 
landene i euroområdet. 
• Den 1. januar 1999. På denne dato bliver euroen de deltagende medlemsstaters 
fælles møntfod, og der fastsættes uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser 
mellem disse landes valutaer og euroen. Borgerne, især i euroområdet, vil have 
behov for hjælp til at orientere sig i dette nye miljø, hvor euroen, selv om den dog 
endnu ikke findes i form af sedler og mønter, vil blive benyttet på de finansielle 
markeder og af visse økonomiske aktører, hvor den monetære politik vil blive 
fastsat af Den Europæiske Centralbank, og hvor de handlende i visse lande 
gradvis vil gå over til dobbelt prismærkning. 
• Den 1. januar 2002. Denne dato markerer, at sedler og mønter i euro sættes i 
omløb. En intensiv informationskampagne skal lanceres i god tid inden denne 
dato, så borgerne uden besvær og tillidsfuldt forstår at bruge den nye valuta. 
4.0. Målgrupper 
4.1. Den brede befolkning 
• Det er klart, at de offentlige informationskampagner må intensiveres og 
forstærkes i løbet af 1998, og at denne indsats må videreføres indtil begyndelsen 
af 2002. Desuden skal de i højere og højere grad målrettes under hensyntagen til 
behovsudviklingen i bestemte dele af befolkningen. 
I første række skal indsatsen fokuseres omkring at forklare overgangsscenariet, 
for der er mange, som er forvirrede på grund af det forhold, at euroen indføres 
som kontopenge tre år, inden den indføres i konkret form som sedler og mønter. 
Det må derfor nøje forklares for borgerne, hvordan de bruger euroen i overgangs­
perioden. 
Denne overgangsperiode er en uomgængelig nødvendighed for at forberede 
borgerne på indførelsen af sedler og mønter i euro og tilbagetrækningen af de 
nationale valutaer. Det er en stor og vanskelig udfordring, som ikke blot regerin­
gerne, men også enhver økonomisk aktør, der er i berøring med forbrugerne, står 
over for, fordi borgerne skal lære værdien af den nye møntfod at kende og formå 
at knytte den til en række væsentlige forhold i deres liv lige fra prisen på 
fødevarer og forbrugsgoder til deres løn og pension. Til at begynde med vil de 
systematisk omregne beløb i den nationale valuta til euroen og fortsætte med at 
gøre det i et stykke tid. Det endelige mål er, at borgerne bliver så fortrolige med 
den nye værdiskala, at de ikke længere har behov for at foretage omregninger. 
Realistisk set vil det dog blive vanskeligt at bibringe hele befolkningen denne 
færdighed inden for 24 måneder. Men jo mere behændige og beslutsomme 
informationskampagnerne er, jo mere gnidningsløs vil omstillingen forløbe for 
størstedelen af befolkningen. 
• Visse dele af befolkningen skal tildeles særlig stor opmærksomhed. 
Beskyttelsen af forbrugerne skal sikres via specifikke informationsinitiativer. 
Med henblik herpå vil det på den rundbordskonference, Kommissionen afholder 
den 26. februar, blive undersøgt, hvorvidt det er muligt at oprette lokale 
observationscentre, som skal have til opgave at vurdere virkningen af 
medlemsstaternes informationspolitik om euroen. 
Tilsvarende skal der formidles information, der er tilpasset visse befolknings­
gruppers særlige behov, f.eks. behovene hos sårbare grupper (ældre, 
handicappede, analfabeter), unge (især i skolesammenhæng) og kvinder. 
4.2. De små og mellemstore virksomheder 
Mange SMV vil utvivlsomt være forsinket eller sent ude med at forberede sig på 
omstillingen. Faren er, at forsinkelse eller langsommelighed fra SMV's side kan komme 
til at influere negativt på de store virksomheder, som er deres kunder. Det er nødvendigt 
med en tidlig, sammenhængende og målbevidst informationskampagne: 
• for at gøre SMV bevidst om de mest nødvendige omlægninger, f.eks. ændring af 
edb-systemer, regnskaber, fakturering og markedsføring 
• for at sørge for, at SMV har nem adgang til værktøjer af enhver art, så de bliver i 
stand til at klare den tekniske side af omstillingen 
• for at tilskynde SMV til a udnytte den strategiske fordel, brugen af euroen giver, 
eventuelt i form af nye produkter og nye afsætningsmarkeder. 
Hovedansvaret for informationskampagnerne rettet mod SMV ligger hos regeringerne, 
bankerne og erhvervsorganisationerne. De store virksomheder har dog også en vigtig 
rolle at spille, fordi deres egen kommercielle velfærd hyppigt afhænger af, om de SMV, 
der er deres leverandører, formår at tilpasse sig det nye euromiljø. 
Kommissionen vil på sin side fortsat kultivere de partnerskaber, som den allerede har 
etableret med organisationer, som i vid udstrækning opfylder rollen som informations­
formidler over for SMV. 
4.3. De regionale og lokale myndigheder, lokalpolitikerne og de offentligt ansatte 
• Forberedelserne er langt mere fremskredne i centraladministration end i de lokale 
forvaltningsmyndigheder og decentraliserede forvaltningsgrene. Dette er så meget 
desto mere foruroligende, som det er de regionale og lokale myndigheder, der har 
den tætteste og mest regelmæssige kontakt med borgerne. De nationale offentlige 
myndigheder har offentliggjort deres overgangsplaner, og de lokale myndigheder 
og lokalpolitikerne råder dermed nu over rammer, som kan danne grundlag for 
deres egne overgangsplaner. De har dog særlige informations- og kommunika­
tionsbehov, som det påhviler de statslige myndigheder at opfylde. 
Det er af særlig stor betydning, at der gennemføres uddannelsesprogrammer for 
de ansatte, som er i direkte berøring med den brede befolkning. Kommissionen er 
parat til at hjælpe medlemsstaterne med at udarbejde det nødvendige 
informations- og uddannelsesmateriale. 
• Tilsvarende bør alle, der arbejder i EU-institutionerne, tjene som eksempel med 
hensyn til deres viden om ØMU såvel i deres relationer med embedsmænd fra 
medlemsstaternes administrationer som i deres kontakter med den private sektor. 
Forpligtelsen til at kunne redegøre for ØMU og dens fordele er endnu større for 
ansatte, der er i direkte berøring med offentligheden. Kommissionen har 
udarbejdet en informationsplan for sine egne ansatte og agter at udvide den til de 
øvrige EU-institutioner. 
4.4. Tredjelande 
Euroen synes kaldet til at blive en betydningsfuld reservevaluta og et referenceinstrument 
i forbindelse med internationale handelstransaktioner. At den politiske vilje til at 
gennemføre ØMU er til stede fornemmes i højere og højere grad i vide kredse, så 
efterspørgslen efter information er støt stigende. Det er derfor af afgørende betydning, at 
der igangsættes en informationskampagne i tredjelande. I første række skal dette ske i 
ansøgerlandene, i de lande i Middelhavsområdet, der er EU's partnere, og i de lande, der 
har særlige handelsrelationer med EU (f.eks. inden for rammerne af associeringsaftaler), 
samt i de lande, der er vigtige potentielle afsætningsmarkeder for EU (især USA og 
Japan). 
Samtidig må det ikke glemmes, at EU-borgere, der bor i disse lande, ligeledes har behov 
for information. De vil formentlig blive afæsket svar på utallige spørgsmål om ØMU, så 
det er nødvendigt at give dem mulighed for at besvare dem. 
5.0. Måling af kampagnernes virkning og effektivitet 
Kommunikationsstrategierne for euroen skal være fleksible og kunne tilpasses til nye 
krav; den information, der er behov for, vil ikke altid være den samme, hvilket heller ikke 
er tilfældet med de befolkningsgrupper og organisationer, informationen er rettet til. 
Enhver strategi skal regelmæssigt og helt indtil kampagnernes afslutning vurderes, så 
dens effektivitet kan måles, og eventuelle fejl kan spores og korrigeres. 
* 
** 
Indførelsen af euroen er en prioriteret opgave for EU. Denne helt afgørende målsætning 
for Kommissionen kan ikke opfyldes uden slagkraftige informationskampagner. 1998 er 
begyndelsen på en afgørende fase i realiseringen af Den Økonomiske og Monetære 
Union og bliver derved en afgørende fase i informationskampagnen om euroen. 
Kommissionens og Europa-Parlamentets informationsindsats må nu på én og samme 
gang skifte karakter og omfang og rettes mod den brede befolkning. Den skal bringe 
borgerne til at forstå, hvorfor EU indfører ØMU, og gøre dem fortrolige med den nye 
valuta, så de nemt og tillidsfuldt kan benytte den. EU's informationskampagne, som 
gennemføres i et partnerskab med medlemsstaterne, skal således kunne løfte en opgave, 
som berører den enkelte borger direkte. En sådan kampagne er en afgørende 
forudsætning for, at dette historiske projekt kan blive en succes. 

BILAG 1 
DETALJER I INFORMATIONSSTRATEGIEN FOR EUROEN 
(MÅLGRUPPER, MIDLER OSV.) 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. BETYDNINGEN AF KOMMUNIKATION FOR EN VELLYKKET 
OVERGANG TIL EUROEN.... 12 
2. DET, DER ALLEREDE ER IVÆRKSAT .,. 13 
2.1 Et omfattende kommunikationsarbejde er allerede sat i gang af de 
nationale offentlige myndigheder, af EU-institutionerne og i de 
forskellige dele af samfundsøkonomien 13 
2.1.1 Europa-Parlamentet 13 
2.1.2 Kommissionen 13 
2.1.3 Medlemsstaterne 13 
2.1.4 Informationsformidlerne 14 
2.2 Denne første etape i informations- og kommunikationsindsatsen har 
allerede båret frugt 14 
2.2.1 En række målsætninger er allerede nået 14 
2.2.2 Den lære, der kan drages af de hidtidige erfaringer 14 
3. TIDSHORISONTEN FOR INFORMATIONS- OG 
KOMMUNIKATIONSINITIATIVERNE 15 
3.1 Fra maj 1998 til januar 1999 16 
3.2 Afslutningen på overgangsperioden 16 
4. INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSSTRATEGIEN FOR 
EUROEN 17 
4.1 Generelle principper og aktørernes rolle 17 
4.1.1 Subsidiaritet og partnerskab 17 
4.1.1.1 Medlemsstaternes nøglerolle 17 
4.1.1.2 Europa-Parlamentet 18 
4.1.1.3 Kommissionens rolle 18 
4.1.1.4 De økonomiske aktørers rolle 18 
4.1.1.5 Informationsformidlernes rolle 19 
10 
4.1.2 Decentralisering og nærhed 19 
4.2 Prioriterede målgrupper 20 
4.2.1 Befolkningen 20 
4.2.2 Der bør iværksættes en særlig informationsindsats over for de 
små og mellemstore virksomheder (især inden for handel og 
håndværk) 21 
4.2.3 De regionale og lokale myndigheder, lokalpolitikerne og de 
ansatte i de statslige og lokale offentlige 
forvaltningsmyndigheder 22 
4.2.4 De fastansatte og øvrige ansatte i EU-institutionerne 22 
4.2.5 Endelig er det af afgørende betydning, at kommunikations- og 
informationsindsatsen tillige rettes mod tredjelande 22 
4.3 Informationsindholdet 23 
4.3.1 Vigtigheden af konkret information 23 
4.3.2 Formidling af specifikke budskaber i de lande, der ikke fra 
starten indfører euroen 24 
4.3.3 Opinionsmåling og konsekvensanalyse 24 
5. MIDLER OG MEDIER I KOMMUNIKATIONSSTRATEGIEN 25 
5.7 Radio og tv 25 
5.2 Brochurer 25 
5.3 Internettet, cd-rommer, disketter 25 
5.4 Svartjenester for borgerne 25 
5.5 Konferencer og seminarer 26 
5.6 Kommunikationsmidler tæt på borgerne 26 
5.7 Pilotinitiativer rettet mod specifikke personkategorier 26 
6. KONKLUSIONER 26 
11 
Dette dokument har til formål at skabe øget opmærksomhed omkring betydningen af 
information og kommunikation i forbindelse med indførelsen af euroen. Det gør status 
over de initiativer, der allerede er gennemført, så der kan drages nyttige erfaringer til 
gavn for kommende initiativer med hensyn til f.eks. det tidsmæssige forløb, prioriterede 
målgrupper, budskabet, de anvendte kommunikationsmidler osv. Det fremlægger hoved­
elementerne i den strategi, der skal iværksættes, og beskriver, hvilken rolle henholdsvis 
EU-institutionerne, medlemsstaterne og de økonomiske aktører er tiltænkt i denne 
sammenhæng. 
1. BETYDNINGEN AF KOMMUNIKATION FOR EN VELLYKKET OVERGANG TIL EUROEN 
Et lands mønt er til stede i en lang række handlinger i dagligdagen. Den berører kernen i 
de økonomiske mekanismer. Den er ligeledes bærer af værdier og idealer. Om 
indførelsen af en fælles valuta i EU bliver en succes afhænger derfor af, at to 
hovedopgaver løses tilfredsstillende: 
• at de tekniske forberedelser garanterer, at euroen uden problemer spredes til alle 
dele af økonomien 
• at alle borgere forberedes, så de forstår, accepterer og benytter euroen. 
Informations- og kommunikationsindsatsen om euroen er en integreret del af disse to 
hovedopgaver og skal bidrage til, at de løses tilfredsstillende. Kommissionens grønbog af 
31. maj 1995 om de praktiske foranstaltninger i forbindelse med overgangen til den 
fælles valuta fastlagde to hovedmålsætninger for en kommunikationsstrategi om euroen, 
som stadig har relevans, nemlig: 
• at tilskynde til og fremme, at der træffes de nødvendige forberedelser til over­
gangen i alle sektorer af økonomien 
• at opnå støtte fra offentligheden til den fælles valuta. 
Indførelsen af euroen er ikke blot en indførelse af et sæt tekniske regler. Et lands mønt er 
i mere eller mindre udtalt grad alt efter, hvilken medlemsstat og hvilke personer der er 
tale om, tillige bærer af et sæt værdier og idealer, hvorfor forberedelsen af de 
økonomiske aktører og den brede befolkning på indførelsen af den fælles valuta ikke blot 
er et spørgsmål om nogle praktiske metoder. 
De kommunikations- og informationsinitiativer, der iværksættes, skal således tage 
hensyn til de spørgsmål, der stilles i den offentlige opinion, dens skepsis og dens 
betænkeligheder. Borgerne skal kunne være sikker på at disponere over klar, 
fyldestgørende og nemt tilgængelig information, der giver svar på de spørgsmål, de 
stiller, og giver dem mulighed for at forberede sig på den fælles mønt. Dette er 
hovedsigtet med EU's og medlemsstaternes informationsindsats. 
Der findes forskellige metoder til at præsentere og forklare euroen for EU-borgerne; disse 
metoder varierer alt efter, hvilken national kultur og praksis der er tale om. I tilfælde, 
hvor omtale af euroen kan vække følelsesmæssige reaktioner, bør der fares med lempe. 
Visse medlemsstater har f.eks. fremhævet forbindelsen mellem euroen og EU ved at 
fremlægge euroen som en del af europæernes fælles arv, som en stabiliserende faktor i 
Europa og som et middel til at bevare den europæiske økonomiske, sociale og kulturelle 
samfundsmodel. Derved bliver information om euroen ofte ensbetydende med at give 
supplerende information om EU selv. 
12 
2. DET, DER ALLEREDE ER IVÆRKSAT 
2.1 Et omfattende kommunikationsarbejde er allerede sat i gang af de nationale 
offentlige myndigheder, af EU-institutionerne og i de forskellige dele af 
samfundsøkonomien 
Initiativtagerne til dette arbejde er Europa-Parlamentet, Kommissionen, medlemsstaterne 
og særligt dynamiske informationsformidlere (banker, konsulater, 
erhvervsorganisationer, foreninger osv.). 
2.1.1 Europa-Parlamentet 
Lige siden der for første gang blev taget initiativ til at gennemføre en informations­
kampagne om euroen, har det været meget magtpåliggende for Europa-Parlamentet at 
give de nødvendige impulser til en informationsstrategi, der opfylder borgernes behov. 
Europa-Parlamentets instanser deltager i udformningen af retningslinjerne for strategien 
og opfølgningen af gennemførelsen. Det er medlemsstaternes og Kommissionens partner 
i alle de lande, som har valgt at gennemføre en informationskampagne om euroen i 
samarbejde med EU-institutionerne. 
2.1.2 Kommissionen 
Kommissionens kommunikationsindsats har været ledet af tre hovedprincipper: subsi­
diaritet, partnerskab og progressivitet. Til opfølgning af grønbogen om de praktiske 
foranstaltninger i forbindelse med indførelsen af den fælles valuta fra maj 1995 
iværksatte den i samarbejde med Europa-Parlamentet det højt prioriterede initiativ 
"Praktiske aspekter af indførelsen af euroen", som er en del af PRINCE-programmet 
(informationsprogram for europæiske borgere). Fra og med 1996 har den igangsat 
oplysnings- og kommunikationsinitiativer rettet mod de forskellige 
informationsformidlere. Der er allerede igennem de seneste to år blevet brugt næsten 50 
mio. ECU, hvilket udgør tre fjerdedele af Kommissionens bevillinger til prioriterede 
informationsinitiativer. Denne intensive startindsats har givet flere forskellige konkrete 
resultater, bl.a.: 
opbygning af et sæt basisinformationsmateriale om euroen (referencedokumenter, 
logo, grafisk kort over euroen, bred oplysning om designet på euromønterne og 
eurosedlerne osv.) 
udvikling og etablering af kommunikationsmidler (nyhedsbrevet "InfÇuro", 
"Group€uro", billedmateriale, videoer, domæne om euroen på Internet-serveren 
"EUROPA", databasen "QUEST" på elleve sprog, udstillinger, partnerskab med 
informationsformidlere osv.). 
2.1.3 Medlemsstaterne 
Denne informationsindsats fra Kommissionens side har haft en løftestangseffekt på 
medlemsstaterne og har bevirket, at de gradvis har iværksat informations- og 
kommunikationsinitiativer. Flere af disse har endda allerede indledt storstilede statslige 
oplysningskampagner omfattende tv-kampagner og masseformidling af 
informationsmateriale. Der er blevet oprettet gratisnumre i en række lande og særlige 
Internet-sites om euroen. 
13 
På grund af sin rolle som koordinator har Kommissionen taget initiativ til at arrangere et 
møde mellem lederne af de statslige informationskampagner om euroen. Initiativet viste 
den meget store bredde i kommunikationsinitiativerne om euroen. Informationsindsatsen 
er dog stadig ret forskellig i omfang fra medlemsstat til medlemsstat. Ud over de 
sproglige aspekter er der meget markante forskelle i initiativerne alt efter, hvilken 
medlemsstat der er tale om, og hvilken holdning befolkningerne generelt har til euroen. 
For størstedelens vedkommende er initiativerne frugten af et partnerskab med 
Kommissionen og Europa-Parlamentet. 
2.1.4 Informationsformidlerne 
Talrige informationsformidlere, som har en mere direkte kontakt med den brede 
befolkning, har allerede formidlet information om euroen ved hjælp af specifikt 
informationsmateriale; disse initiativer har dels været rettet mod bestemte målgrupper og 
dels mod befolkningen i al almindelighed. 
De finansielle institutioners og bankernes indsats fortjener i særlig grad at blive 
fremhævet; talrige banker har allerede tilsendt deres kunder detaljerede 
informationspakker om overgangen til euroen. De informerer om de vigtigste 
institutionelle etaper i ØMU-processen og om problematikken i forbindelse med 
opsparing og de finansielle produkter, når euroen én gang er indført. Bankerne har også 
afholdt konferencer, der på lokalt plan har tiltrukket et bredt publikum lige fra ledere af 
SMV til almindelige borgere. 
En anden vigtig informationsformidler, de store europæiske brancheorganisationer, har 
formidlet en meget alsidig og detaljeret information til deres kunder, bl.a. meget nyttige 
vejledninger til SMV. Kommissionen har bidraget til finansieringen af mange af disse 
initiativer i medlemsstaterne, både på nationalt og regionalt plan. Den har også ydet støtte 
til EF-Rådgivningskontorerne, som i 1997 gennemførte en oplysningskampagne om 
euroen rettet mod SMV (5 300 000 kontakter). 
2.2 Denne første etape i informations- og kommunikationsindsatsen har 
allerede båret frugt 
2.2.1 En række målsætninger er allerede nået 
De vigtigste økonomiske aktører er nu overbevist om, at den fælles mønt vil blive indført 
den 1. januar 1999, og at processen hen imod den monetære union er irreversibel. 
Dette gælder de primære brugere af euroen, nemlig de finansielle institutioner, de 
offentlige forvaltningsmyndigheder og et ret stort antal større virksomheder, som har 
opbygget strukturer, der er tilpasset den nye situation, og har foretaget de nødvendige 
investeringer. De udgør desuden værdifulde og effektive informationsformidlere over for 
deres kunder og brugere. 
Endelig er euroen nu identificerbar i form af sedler og mønter og har fået sit eget 
valutasymbol: €• 
2.2.2 Den lære, der kan drages af de hidtidige erfaringer 
Den lære, der kan drages af erfaringerne under denne første fase af informationsinitia-
tiverne om euroen, er nyttig som ledetråd for alle deltagerne i kommunikationsindsatsen 
gennem de kommende år. 
F.eks. kan det noteres, at EU-institutionerne råder over de fleste oplysninger "fra kilden" 
om de generelle rammer og synspunkterne om overgangen til den fælles valuta i de 
forskellige dele af erhvervslivet. De bliver derved i stand til at stille alle disse 
14 
oplysninger samt referencemateriale og analyserapporter til rådighed om afgrænsede og 
tekniske spørgsmål vedrørende euroen. På grund af deres brede berøringsflade med alle 
aktører i den offentlige sektor og erhvervslivet i hele EU er de bekendt med og kan 
videregive oplysninger om de initiativer, erfaringer og nyskabelser, der ser dagens lys, så 
der sikres større bredde i alle aktørers initiativer. 
Medlemsstaterne råder over talrige informationsformidlere på deres område og står 
derved i en bedre position til at formidle information til den brede offentlighed og 
tilpasse budskabet til deres eget lands kulturelle særpræg. Desuden kan medlemsstaterne 
tilpasse den formidlede information til de nærmere detaljer i deres egen plan for 
overgangen til euroen. 
Det er en selvfølge, at de offentlige myndigheder ikke alene kan opfylde alle ønsker om 
information om den fælles valuta; virksomhederne, bankerne og de finansielle 
institutioner yder via deres direkte kontakt med offentligheden et uvurderligt bidrag til 
institutionernes oplysningsindsats. Mange af disse har allerede erkendt, at det er i deres 
egen interesse at informere om euroen over for deres egne medarbejdere, kunder og 
leverandører. 
Derudover et det uden tvivl nyttigt at støtte de spontane initiativer, der udgår fra det 
civile samfund. 
Offentligheden viser en stigende nysgerrighed over for euroen. Der hersker som helhed 
ikke længere i offentligheden nogen tvivl om, at den vil blive indført. Virksomhederne, 
den brede befolkning, de folkevalgte og de offentlige ansatte har derfor et behov for 
konkret og meget praktisk orienteret information om euroen. Den formidlede information 
skal opfylde dette behov og være direkte relateret til den almindelige borgers dagligdag. 
Såvel Kommissionen som medlemsstaterne og informationsformidlerne har nu 
igennem to år gennemført informations- og kommunikationsinitiativer om euroen i 
meget varieret form (konferencer, udstillinger, Internet-sites, brochurer, symboler 
for euroen osv.). 
Initiativerne har allerede båret frugt: 
• det er nu en accepteret kendsgerning, at overgangen til euroen sker den 
1. januar 1999, og at processen hen imod den monetære union er irreversibel 
• de primære brugere af euroen, nemlig de finansielle institutioner, de store 
virksomheder og de offentlige forvaltninger, har igangsat det arbejde, der er 
nødvendigt for at være klar til at benytte euroen den 1. januar 1999 
• euroen har nu fået billedlige udtryk (sedler, mønter og symbol). 
Den lære, der kan drages af disse initiativer, er meget nyttig i forbindelse med 
udformningen af kommunikationsstrategien for euroen for de kommende år, 
nemlig vigtigheden af subsidiaritet, kommunikationsformidlere og en konkret 
information så nær på borgerne som muligt. 
3. TIDSHORISONTEN FOR INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSINITIATIVERNE 
Den sammenhæng, der udgøres af traktaten, de institutionelle måldatoer, der blev fastsat 
heri, og det scenario, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Madrid i 
december 1995, udgør de praktiske rammer for kommunikations- og informations­
indsatsen om euroen. Kommunikationsstrategien for euroen bør opbygges omkring en 
række måldatoer: 
15 
3.1 Fra maj 1998 til januar 1999 
Dette tidsrum omfatter to nøgledatoer, nemlig: 
• Den 2. maj 1998, hvor Rådet i sin sammensætning af stats- og regeringscheferne 
udpeger de medlemsstater, der er kvalificeret til at indføre euroen pr. 1. januar 
1999, er en usædvanlig historisk mediebegivenhed. Den vil blive et gunstigt 
"chok" for den brede offentlighed, fordi det på grund af den meget brede medie­
dækning, der ventes til denne begivenhed, vil være på denne dato, at offentlig­
heden vil gøre sig klart, hvor nær og irreversibel overgangen til euroen er. 
Begivenheden vil desuden skabe en meget stor efterspørgsel efter information, 
som medlemsstaterne, EU-institutionerne, de store "formidlere" mellem offentlig­
heden og valutaen (de finansielle institutioner, markederne o.a.) og de regionale 
og lokale myndigheder skal være rede til at opfylde. 
• Den 1. januar 1999, hvor euroen ser dagens lys, og der fastsættes uigenkaldeligt 
fastlåste omregningskurser mellem euroen og de nationale valutaenheder, er 
nøgledatoen for realiseringen af Den Økonomiske og Monetære Union. 
Disse to institutionelle måldatoer, som vil få en meget kraftig mediedækning, vil vække 
offentlighedens og de økonomiske aktørers nysgerrighed for euroen, en nysgerrighed, 
som ikke må skuffes. Dette er så meget desto mere begrundelse for at iværksætte 
kommunikationsinitiativer rettet mod den brede offentlighed i de medlemsstater, hvor 
dette endnu ikke er gjort. 
Inden den 2. maj 1998 vil der være skabt klarhed over de sidste tvivlsspørgsmål om de 
praktiske aspekter af indførelsen af euroen (varigheden af det tidsrum, hvor mønter og 
sedler i euroen og den nationale møntenhed sideløbende er i omløb, dobbelt 
prismærkning, vekselomkostningerne i overgangsperioden 1999-2002 osv.). 
Offentligheden og de økonomiske aktører vil således kunne få klart svar på de spørgsmål, 
som de stiller sig. Der vil i øvrigt blive afholdt en rundbordskonference om disse 
spørgsmål i Bruxelles den 26. februar 1998. 
Kommissionen vil på sin side sørge for, at samtlige basis- og referencedokumenter onj 
euroen, som på det tidspunkt vil være færdiggjort, bliver offentligt tilgængelige. Offent­
ligheden råder derved direkte over et fyldigt informationsmateriale, dels i elektronisk 
form og dels i papirform. De informationsformidlere, der står i direkte kontakt med 
offentligheden, bliver derved i stand til at give de rigtige svar på de spørgsmål, de stilles. 
Gennem hele perioden bør virksomhederne og især SMV tildeles særlig opmærksomhed, 
ikke mindst fordi en del af dem allerede har besluttet at gå over til euroen. De optræder 
derved selv i en formidlerrolle over for den brede offentlighed. 
3.2 Afslutningen på overgangsperioden 
Overgangsperioden (1999-2001) har til formål at give alle mulighed for at stifte nærmere 
bekendtskab med euroen. År 2001 bør den anden storstilede informationskampagne 
iværksættes, så alle befolkningerne og alle de økonomiske aktører kan forberede sig på 
fremkomsten af mønter og sedler i euro og afskaffelsen af de nationale valutaer. 
Kommunikationsinitiativerne i forbindelse med forberedelserne til den 1. januar 2002 
skal give offentligheden og de økonomiske aktører mulighed for at gøre sig bekendt med 
de praktiske konsekvenser af den konkrete indførelse af penge i euro. Man kunne 
forestille sig denne indsats opdelt i flere etaper: først en etape, hvori alle lærer at omregne 
beløb i den nationale valuta til euro; derefter en etape, der mere specifikt fokuserer på at 
16 
lære en skala af beløbsangivelser i euro, der skal føre til, at alle behersker 
beløbsangivelser på varer og tjenesteydelser i den nye møntenhed uden at skulle omregne 
fra den nationale møntenhed. I denne etape skal der gennemføres en intensiv 
informationskampagne rettet mod visse befolkningsgrupper, der kræver særlig 
opmærksomhed (ældre, handicappede, analfabeter osv.). 
Overgangsperioden fra 1999 til 2001 skal udnyttes til at intensivere 
informationsindsatsen på et tidspunkt, hvor offentligheden og de økonomiske 
aktører, ikke mindst erhvervsvirksomhederne, i vid udstrækning vil efterspørge og 
være modtagelige over for information på grund af den institutionelle 
sammenhæng. Anden storstilede informationskampagne bør iværksættes i løbet af 
år 2001, lige inden sedler og mønter i euro indføres konkret, og de nationale 
møntenheder tages ud af omløb. 
4. INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSSTRATEGIEN FOR EUROEN 
4.1 Generelle principper og aktørernes rolle 
4.1.1 Subsidiaritet og partnerskab 
4.1.1.1 Medlemsstaternes nøglerolle 
Medlemsstaterne spiller en nøglerolle i kommunikationsstrategien over for borgerne og 
de økonomiske aktører. Dette er en direkte følge af subsidiaritetsprincippet, fordi det på 
grund af de kulturelle og sproglige forskelle og møntfodens store symbolske betydning er 
afgørende, hvis indsatsen skal krones med held, at der benyttes forskellige fremgangs­
måder tilpasset den nationale sammenhæng. 
Der bør gradvis etableres et informationsapparat, der kan løfte den betydelige opgave, 
som denne proces, der direkte berører alle borgerne, repræsenterer. Dette informations-
apparat omfatter initiativer fra de. offentlige myndigheders side og skal så vidt muligt 
tage højde for behovene hos og egne initiativer fra de regionale myndigheder, 
foreningerne, formidlerne, de store offentlige og private virksomheder, 
erhvervsorganisationerne, fagforbundene osv., så det budskab, der formidles om euroen, 
bliver konsekvent. 
I denne sammenhæng har EU-institutionerne foreslået medlemsstaterne en original 
partnerskabsformel som et supplement til denne dynamiske udvikling omfattende: 
indgåelse af trepartssamarbejdsaftaler mellem de enkelte medlemsstater, 
Kommissionen og Europa-Parlamentet 
udarbejdelse af samfinansieringsaftaler for konkrete kommunikationsplaner 
samordning mellem parterne og oprettelse af en national koordineringsenhed. 
I 1998 vil der blive indgået aftaler med ti af de femten medlemsstater. De udgør det 
naturlige instrument for finansiel deltagelse fra EU's side i de kommunikationstiltag om 
euroen, der iværksættes på nationalt plan. Disse aftaler repræsenterer for EU en 
prioriteret aktion, der tegner sig for to tredjedele af budgettet til initiativet vedrørende de 
praktiske foranstaltninger i forbindelse med indførelsen af euroen som den fælles valuta i 
Europa. Initiativet sikrer en kommunikation, der er skræddersyet til den enkelte 
medlemsstat, samtidig med at der sikres overordnet sammenhæng gennem udformning af 
strategiske retningslinjer. 
Ud over de konkrete initiativer, hver enkelt regering iværksætter, skal aftalerne omfatte 
initiativer rettet mod den brede offentlighed, således at ønskerne hos den brede 
17 
befolkning i hver medlemsstat kan tilgodeses, og efter behov initiativer rettet mod de 
audiovisuelle medier og radio og tv, så der sikres en finansiering af de mediekampagner, 
der er aldeles afgørende for at nå ud til hele befolkningen. 
4.1.1.2 Europa-Parlamentet 
Europa-Parlamentet er den EU-institution, der repræsenterer alle borgerne. I denne 
egenskab spiller det en betydningsfuld rolle i informationsstrategien om euroen, hvis 
udformning det deltager i. Europa-Parlamentets instanser er blevet og vil blive inddraget 
i udbygningen af informationsindsatsen og partnerskabet med medlemsstaterne. Europa-
Parlamentets medlemmer opfordres til at tage aktivt del i de arrangementer og initiativer, 
der afholdes som led i denne indsats i de enkelte medlemsstater. 
4.1.1.3 Kommissionens rolle 
Kommissionen vil organisere sig, så den kan stille sin ekspertise om euroen til 
disposition for alle de informationsformidlere, der har behov for den, og forsyne dem 
med tekniske oplysninger om den fælles valuta, som de kan bruge i deres 
kommunikations- og informationskampagner, herunder tekniske rapporter, meddelelser, 
spørgsmål/svar, argumentationer osv. Oplysningerne kan derefter tilpasses de enkelte 
formidleres behov. Kommissionen bør tillige, hvor dette er hensigtsmæssigt, være til 
stede ved konferencer og arrangementer om euroen. 
Kommissionen agter i anden række at påtage sig en aktivitetsfremmende rolle i 
forbindelse med kommunikationen om euroen. Dette skal bl.a. ske gennem forvaltningen 
af partnerskabsaftalerne og deltagelse i og opfølgning af de initiativer, der knytter sig til 
den. 
Kommissionen skal for det tredje sikre konsekvens overalt i EU i de budskaber, der 
formidles om euroen. Dette er baggrunden for, at den bør deltage i de koordinations-
enheder, der oprettes i henhold til de nationale aftaler i alle medlemsstaterne. Tilsvarende 
giver møderne mellem lederne af informationskampagnerne i medlemsstaterne mulighed 
for den enkelte nationale koordinator for direkte at sammenligne sin egen 
kommunikation med de øvrige medlemsstaters og derved bane vejen for en udveksling af 
bedste praksis på nationalt plan. 
Endelig har Kommissionen en central rolle at spille i tilrettelæggelsen af og støtten til 
konkrete tværnationale initiativer samt initiativer rettet mod tredjelande. Initiativer rettet 
mod tredjelande kan enten gennemføres direkte som led i eksisterende EU-instrumenter 
eller i forbindelse med initiativer taget af Kommissionens delegationer og presse- og 
informationskontorer i tredjelande i samarbejde med medlemsstaternes ambassader. 
Disse repræsentationskontorers medarbejdere (fra Kommissionen og medlemsstaterne) 
bør modtage specialuddannelse og -information med henblik på denne opgave. 
Ambassaderne og konsulaterne spiller ligeledes en afgørende direkte rolle i forbindelse 
med informationen af europæere, der er bosiddende i tredjelande. 
4.1.1.4 De økonomiske aktørers rolle 
De offentlige og private industri- og handelsvirksomheder, de små og mellemstore 
virksomheder og de handlende udgør kernen i den økonomiske aktivitet. I forbindelse 
med overgangen til den fælles valuta udgør de de centrale aktører i formidlingen af 
information til offentligheden. Dette sker ud fra forskellige aspekter: 
18 
• 
• de store forsyningsvirksomheder (de offentlige og private energi-, vand- og tele­
selskaber) spiller en vigtig pædagogisk rolle i forhold til forbrugerne, fordi de 
meget tidligt i form af fakturaer i euro tilvejebringer referencer for mønt- og 
seddelværdierne 
de store virksomheder, der hurtigt går over til euroen, bør forberede og hjælpe 
deres underleverandører (ofte SMV) med at følge dem 
de handlende, som dagligt er i kontakt med den brede befolkning, vil informere 
og vejlede forbrugerne i forbindelse med deres daglige indkøb i euroen. 
Turismen er et erhverv, der har særlig interesse i forbindelse med indførelsen af euroen. 
Aktørerne inden for dette erhverv vil kunne yde et værdifuldt bidrag til informationen om 
de praktiske og konkrete aspekter af euroen. 
4.1.1.5 Informationsformidlernes rolle 
Via informationsformidlerne i form af sammenslutningerne, foreningerne, de offentlige 
og halvoffentlige statslige organisationer, de regionale og lokale myndigheder samt EF-
Rådgivningskontorerne og de øvrige EU-netværk kan der formidles en nøje tilpasset 
information til bestemte målgrupper. 
Det er derfor vigtigt, at de tilskyndes og støttes i deres informationsindsats om euroen, 
bl.a. ved, at de forsynes med oplysninger, som de kan vælge at benytte eller ej til deres 
egne formål. 
De nationale informationskampagner bør styres direkte af medlemsstaterne og de 
nationale myndigheder. De bør på nationalt plan enten styres af regeringen selv eller 
andre særlige organer eller, når der er tale om decentraliserede EU-midler, inden for 
rammerne af partnerskabsaftalerne eller i sidste instans af Kommissionens 
repræsentationskontorer, forudsat at der findes disponible budgetmidler til dette formål. 
Kommissionen vil ikke på EU-plan finansiere rent nationale projekter, medmindre der er 
tale om projekter, der er ekstraordinært nyskabende eller eksempeldannende. 
4.1.2 Decentralisering og nærhed 
Det er vigtigt, at borgerne konfronteres med informationen i marken, hvilket skulle være 
muligt med meget decentraliserede kommunikationsinitiativer i lokalområdet. Alle de 
disponible netværk i medlemsstaterne (decentrale offentlige myndighedskontorer, penge-
og finansieringsinstitutternes afdelinger, visse virksomheders lokale kontorer, forsynings­
virksomhederne) bør medvirke heri. 
Gennem et partnerskab på nationalt plan inden for rammerne af trepartsenheder med 
deltagelse af repræsentanter for medlemsstaten, Kommissionen og Europa-Parlamentet 
vil informationen kunne tilpasses den lokale efterspørgsel. 
Denne tilpasning gennemføres ved brug af de disponible kommunikationsmidler; de nye 
teknologier (gratisnumre, Internettet osv.) giver mulighed for at formidle information i 
lokalområdet og for at iværksætte initiativer i marken (vandreudstillinger, "infobusser", 
endog (så langt midlerne rækker) deltagelse i sportsbegivenheder og kulturelle begiven­
heder, der når ud til et meget bredt publikum), hvilket allerede er sket i visse medlems­
stater. 
Kommunikationen om euroen skal gennemføres i overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet og styres i et partnerskab: 
19 
• med medlemsstaterne, hvori der fastlægges budskaber og kommunikations­
midler, der er tilpasset de nationale kulturer og strukturer 
• med informationsformidlerne, der formidler information til bestemte 
målgrupper. Disse informationsformidlere har særlig til opgave at formidle 
en praktisk orienteret og specialiseret information. 
Kommissionens indsats vil være koncentreret om følgende: 
• tilvejebringelse af information, basisinformationsmateriale og teknisk 
bistand til kommunikationsformidlerne om euroen og til afgrænsede 
målgrupper i befolkningen 
• deltagelse i udformningen og iværksættelsen af nationale kommunikations-
kampagner om euroen inden for rammerne af et partnerskab og gennem 
indgåelse af samfinansieringsaftaler med medlemsstaterne 
• sikring af konsekvens på EU-plan i informationsindsatsen om euroen og 
formidling af kontakter og informationsudveksling mellem medlemsstaterne 
• tilskyndelse til og deltagelse i tværnationale initiativer samt i informations-
og kommunikationsinitiativer om euroen rettet mod tredjelande. 
For at alle EU-borgere får mulighed for at modtage oplysning, der giver svar på 
deres bekymringer, er det endelig vigtigt, at der i kommunikationsinitiativerne 
lægges vægt på den decentrale indsats i lokalområdet. 
4.2 Prioriterede målgrupper 
Hovedparten af den hidtidige informations- og kommunikationsindsats har været rettet 
mod de finansielle institutioner og de offentlige myndigheder, som er de første, der 
berøres af de tekniske forberedelser i forbindelse med overgangen til euroen og de 
vigtigste informationsformidlere. Mange store virksomheder er ligeledes blevet mobili­
seret. Alle disse aktører forbereder sig aktivt. 
På dette grundlag bør kommunikationsindsatsen fortsættes og forstærkes over for 
følgende prioriterede målgrupper: 
4.2.1 Befolkningen 
Befolkningen i bred forstand (forbrugerne, lønmodtagerne, sparerne, pensionisterne, 
bistandsklienterne, kvinderne, de unge osv.) ønsker at blive orienteret om overgangen til 
euroen og konsekvenserne af den. I øvrigt er den brede befolknings accept af den fælles 
valuta i sidste ende forudsætningen for, at den bliver en succes. Der kan dog ikke 
lovgives om befolkningens tilslutning til den fælles valuta; den skal vindes med en 
vedholdende og vedkommende informationsindsats, som skal fokusere på meget 
konkrete aspekter af den fælles valuta. 
I første omgang skal sigtet være, at alle borgerne inden den 1. januar 1999 er bekendt 
med, at euroen indføres, med de vigtigste datoer i tidsplanen (1. januar 1999, 1. januar 
2002) og med betingelserne for brug af euroen i overgangsperioden (betalinger, check, 
kontinuitet i kontraktforhold, skatteforholdene, relationerne med de offentlige myndig­
heder, især de sociale myndigheder, osv.). 
20 
Fra begyndelsen af denne periode vil uddannelsessystemet og specielt underviserne 
komme til at spille en meget vigtig rolle i kommunikations- og informationsindsatsen 
over for de unge. I praksis vil det typisk reelt være de unge, der kommer til at formidle 
information og viden om og accept af euroen over for deres ældre medborgere. 
Kommissionen agter at tage et initiativ på dette område inden for den nærmeste fremtid. 
Der bør iværksættes en særlig informationskampagne rettet mod mere specifikke mål­
grupper som de ældre, blinde og svagtseende, analfabeter, økonomisk dårligt stillede 
grupper osv. De offentlige myndigheder bærer et særligt ansvar i forbindelse med 
indsatsen over for disse befolkningsgrupper og kan bl.a. gøre brug af specialiserede 
formidlere, der disponerer over særlige informationsværktøjer. 
4.2.2 Der bør iværksættes en særlig informationsindsats overfor de små 
og mellemstore virksomheder (især indenfor handel og håndværk) 
Omstillingen i de små og mellemstore virksomheder forudsætter som for den brede 
befolknings vedkommende en bevidstgørelse om og forberedelse af euroens indførelse. 
Visse større virksomheder har i kraft af deres struktur, størrelse (analyse- og planlæg­
ningsenheder) og medvirken i erhvervsnetværk skaffet sig oplysning om euroen og har 
opbygget en struktur til forberedelse af denne begivenhed. Dette er ikke generelt tilfældet 
med SMV og blandt disse i endnu mindre grad med mikrovirksomhederne, enmands-
virksomhederne og håndværksvirksomhederne, for hvem euroens indførelse stadig fore­
kommer at ligge langt ude i fremtiden. Lederne af SMV bør have et generelt minimums-
kendskab til scenariet for overgangen til euroen og betingelserne for brug af euroen. 
Ud over denne indsats, som ikke adskiller sig meget fra den indsats, der bør rettes mod 
EU-borgerne generelt, bør SMV opfordres til at indlede tekniske forberedelser. Gennem 
en særlig informationskampagne, der bør forstærkes fra og med 1998, bør SMV bringes 
til at indse, at indførelsen af euroen kræver strategiske overvejelser fra deres side 
(konkurrencemål og -strategier, nye markeder) og et forberedelsesarbejde, der bør 
indledes i god tid inden den 31. december 2001. Eftersom SMV er krumtappen i det 
økonomiske liv, er dette forberedelsesarbejde en af de afgørende faktorer for, at Den 
Økonomiske og Monetære Union bliver en succes. Desuden kan SMV, som tegner sig for 
næsten to tredjedele af samtlige arbejdspladser i Europa, spille en betydelig 
multiplikatorrolle over for deres ansatte og kunder. Dette gælder i særlig grad inden for 
handelen, som står i daglig kontakt med den brede befolkning. Handelen kan derved 
deltage direkte i indsatsen med at informere og berolige forbrugerne vedrørende 
overgangen til euroen og derved sikre opbakning til den nye valuta. 
Bankerne, revisorerne, handelskamrene og erhvervsorganisationerne, herunder også EF-
Rådgivningskontorerne og de øvrige erhvervsnetværk, har en vigtig rolle at spille over 
for de små og mellemstore virksomheder i den generelle og tekniske oplysningsindsats. 
Tilsvarende hviler der et særligt ansvar på de store virksomheder i forhold til de små og 
mellemstore virksomheder, som er deres kunder og leverandører. Dette gælder især i 
forbindelse med underleverancer, hvor overgangen til euroen i de store virksomheder vil 
trække deres underleverandører i samme retning og videregive omstillingen til euroen til 
disse. 
Endelig bør etableringen af edb-serviceselskaber til betjening af SMV fremmes, så der 
undgås flaskehalsproblemer i år 2001 og en mætning inden for denne sektor, som vil 
kunne medføre omkostningsstigninger for brugervirksomhederne. Møder som 
rundbordskonferencen Bruxelles den 2. oktober 1997 om informationsteknologierne 
21 
("Euro IT forum") med edb-serviceselskaberne og deres brugere yder et stort bidrag 
hertil. 
Kommissionen støtter og viderefører relationerne med informationsformidlerne om 
indsatsen over for de små og mellemstore virksomheder og edb-serviceselskaberne. 
4.2.3 De regionale og lokale myndigheder, lokalpolitikerne og de ansatte i 
de statslige og lokale offentlige forvaltningsmyndigheder 
Det forberedende arbejde i de regionale og lokale myndigheder og blandt lokalpolitikerne 
er meget mindre fremskredet end i centraladministrationen. Disse står dog i særlig nær 
kontakt med den brede befolkning og vil hurtigt blive stillet over for forespørgsler om 
problematikken. Hvis der offentliggøres planer for omstillingen til euroen i alle medlems­
staternes centraladministrationer med klare og faste betingelser for overgangen til euroen 
på nationalt plan, vil dette være en stor hjælp for lokalpolitikerne og de regionale og 
lokale myndigheder i deres forberedelser. Der bør desuden iværksættes en særlig 
informations- og kommunikationskampagne til fremme af forberedelserne i de regionale 
og lokale myndigheder og blandt lokalpolitikerne. 
De ansatte i medlemsstaternes centraladministrationer skal fortsat være målet for 
målrettet information og uddannelse om euroen ved brug af administrationernes 
traditionelle hjælpemidler. En særlig uddannelsesindsats bør gennemføres for alle 
ansatte, der er i direkte kontakt med offentligheden. Nogle medlemsstater har f.eks. 
allerede udarbejdet uddannelsespakker om overgangen til euroen til specielt dette formål. 
De ansatte i centraladministrationerne bør inden for deres ansvarsområde råde over et 
informationsmateriale, som de kan uddele til de personer i befolkningen, de kommer i 
berøring med (virksomheder, foreninger, den brede befolkning). Det samme bør være 
tilfældet med ansatte i de regionale og lokale forvaltninger. 
Kommissionen vil medvirke ved medlemsstaternes udarbejdelse af de nødvendige 
værktøjer til at nå dette mål. 
4.2.4 De fastansatte og øvrige ansatte i EU-institutionerne 
Eftersom de har en central placering i hele apparatet for overgangen til euroen, bør 
Europa-Kommissionens fastansatte og øvrige ansatte være ordentligt informeret om 
omstændighederne i forbindelse med og konsekvenserne af indførelsen af euroen. Dette 
er i særlig grad nødvendigt for de ansatte, der står i direkte kontakt med offentligheden; 
disse ansatte skal i disse relationer kunne redegøre for ØMU og dens fordele. 
Kommissionen agter at udarbejde en informationskampagne rettet mod sine egne ansatte 
ved brug af samtlige de instrumenter, der står til dens rådighed i så henseende (informa-
tionsnoter, baggrundsmateriale, de gængse interne kommunikationskanaler og især dens 
interne net "Europa Plus"). Det er hensigten at udvide denne kampagne til at omfatte de 
øvrige EU-institutioner. 
Kommissionen agter at gøre en særlig uddannelses- og informationsindsats over for de 
fastansatte og øvrige ansatte i EU-institutionerne. 
4.2.5 Endelig er det af afgørende betydning, at kommunikations- og 
informationsindsatsen tillige rettes mod tredjelande 
Indførelsen af den fælles mønt i EU har til følge, at euroen bliver valutaen for en af de 
største handelsblokke i verdensøkonomien. At europæerne er fast besluttet politisk på at 
indføre den fælles mønt betvivles ikke længere, og Europa-Kommissionens delegationer i 
tredjelande kan konstatere en klart øget interesse for euroen og for information i denne 
22 
forbindelse. Der er derfor behov for et kommunikationsinitiativ rettet mod lande uden for 
EU, så forskellige misforståelser kan rettes, og denne vigtige begivenhed på den inter­
nationale monetære scene kan vurderes efter fortjeneste. 
Nogle medlemsstater og Kommissionen har allerede iværksat informationsinitiativer 
uden for EU, primært i de store internationale finanscentre (New York, Tokyo, Toronto, 
Chicago, Hong Kong, Singapore o.a.). Disse initiativer bør videreføres, udbygges og 
systematiseres og rettes mod andre tredjelande og andre målgrupper i tredjelande, bl.a.: 
• ansøgerlandene og EU's partnere i Middelhavsområdet 
• handelspartnere og virksomheder i tredjelande, der har særlige 
handelsforbindelser med EU (f.eks. associeringsaftaler), men også potentielt 
betydningsfulde markeder for EU. 
I denne kampagne rettet mod tredjelande skal EU-borgere, der er bosiddende i tredje­
lande, ligeledes være omfattet. Dels bør de som EU-borgere nyde godt af en fyldig 
information om overgangen til den fælles valuta, og dels vil de i forbindelse med deres 
arbejde og i privatlivet direkte komme ud for spørgsmål om euroen, som de bør være i 
stand til at besvare. 
Kommissionen vil i samarbejde med medlemsstaterne bidrage til at redegøre for og 
fremme euroen i tredjelande. Dette vil konkret kunne ske inden for rammerne af det 
normale lokale samarbejde mellem EU-Kommissionens delegationer, specielt presse- og 
informationskontorerne, og medlemsstaternes ambassader og konsulater. 
Denne indsats indebærer, at de udstationerede diplomatiske medarbejdere forinden bør 
modtage systematisk information og uddannelse. 
Den brede befolkning (heriblandt visse specifikke befolkningsgrupper), de små og 
mellemstore virksomheder, de regionale og lokale myndigheder, de folkevalgte, de 
offentligt ansatte og tredjelande udgør de vigtigste målgrupper i den informations­
kampagne, som Kommissionen, medlemsstaterne og informationsformidlerne 
fremover iværksætter. 
4.3 Informationsindholdet 
Mødet mellem lederne af medlemsstaternes informationskampagner i Bruxelles den 30. 
oktober 1997 viste, hvor vanskeligt det er at fastlægge kommunikationsmidler og 
budskaber, som vil kunne fremkalde den samme positive virkning i alle medlemsstaterne. 
Visse fælles principper kan dog fremdrages. 
4.3.1 Vigtigheden af konkret information 
Det er ikke muligt at opnå den brede befolknings accept af euroen, hvis den ikke får klare 
svar på spørgsmålene hvorfor, hvornår og hvordan. Det er ikke muligt at sikre opbakning 
bag euroen, før den brede befolkning har forstået, hvad den går ud på, har lært at bruge 
den og har taget den til sig. Med henblik herpå bør informationskampagnen formidle 
konkrete og præcise budskaber: fremstillinger af euroen i form af tegninger af sedlerne 
og mønterne, de praktiske muligheder for og følger af at bruge euroen i det daglige 
(lønninger, pensioner, opsparing, kontrakter osv.) og tilvænningen til euroens værdi, når 
23 
omregningskurserne én gang er fastlagt den 1. januar 1999. Denne information skal være 
formålstjenlig, brugbar og benyttes i praksis. 
De oplysninger, der formidles, skal desuden være korrekte; manglende kendskab 
medfører undertiden, at der formidles fejlagtige oplysninger. Dette skaber forvirring i 
befolkningen og er skadelig for overgangen til euroen. Kommissionen agter at sørge for, 
at alle informationsformidlere får rådighed over referencedokumenter, der giver dem 
mulighed for at verificere nøjagtigheden af de budskaber, de formidler. 
Det er klart, at der kan gives mere og mere konkret information, efterhånden som de 
sidste tekniske forskrifter i forbindelse med indførelsen af euroen fastlægges på EU-plan 
eller nationalt plan (dobbelt prismærkning, udgifter til omveksling, varigheden af tids­
rummet for tilbagetrækning af de nationale valutaer, betingelserne for brug af euroen i 
relationerne med de offentlige myndigheder osv.). 
4.3.2 Formidling af specifikke budskaber i de lande, der ikke fra starten 
indfører euroen 
De medlemsstater, der ikke figurerer på listen over deltagerlande, som Rådet i sin 
sammensætning af stats- og regeringscheferne vedtager i begyndelsen af maj 1998, bør 
udarbejde specifikke budskaber til den offentlige opinion i deres lande; alt efter 
omstændighederne kunne disse budskaber redegøre for de praktiske konsekvenser af, at 
det pågældende lande ikke deltager i euroområdet, informere om, hvad der skal gøres for 
at slutte sig til landene i den første bølge, informere om euroen osv. Uanset hvilket valg 
en medlemsstat træffer med hensyn til at indføre euroen, og uanset hvilke muligheder den 
har herfor, vil dens borgere og virksomheder, selv om medlemsstaten ikke deltager i 
første bølge, på grund af de økonomiske og handelsmæssige forbindelser med landene i 
den første bølge blive konfronteret med transaktioner i euro. For at de ikke skal blive 
stillet ugunstigt i denne situation, bør de råde over faktuel og konkret information om den 
fælles valuta. 
Hvorom alting er, udgør de lande, der ikke fra starten indfører euroen, en særlig gruppe, 
hvis informationsbehov om euroen (art, omfang og indhold) adskiller sig fra de øvrige 
medlemsstaters. 
4.3.3 Opinionsmåling og konsekvensanalyse 
Den kommende kommunikations- og informationsstrategi om euroen bør udbygges grad­
vis og være fleksibel. En effektiv handlingsplan bør ledsages af evalueringsinstrumenter, 
der giver mulighed for at vurdere kvaliteten og konsekvenserne af de initiativer, der er 
taget. En konsekvensanalyse giver derved mulighed for bedre at fastlægge kommende 
initiativer og opnå bedre resultater med disse. 
Erfaringen viser, at det er vanskeligt at fastlægge instrumenter og budskaber om 
euroen, som vil fremkalde den samme positive virkning i alle medlemsstaterne. Der 
kan dog fremdrages visse fælles hovedprincipper: 
• vigtigheden af en praktisk orienteret og konkret information 
• vigtigheden af at bane vej for accept af euroen i den brede befolkning 
• nødvendigheden af at formidle meget specifikke budskaber i de lande, der 
ikke fra starten indfører euroen 
24 
vigtigheden af opinionsmåling og konsekvensanalyse af de initiativer, der 
tages. 
5. MIDLER OG MEDIER I KOMMUNIKATIONSSTRATEGIEN 
5.1 Radio og tv 
Radio og tv er afgørende kommunikationsmidler i informationsindsatsen over for den 
brede befolkning. De bør være en integreret del af enhver kommunikationsplan, især hvis 
planen er underlagt en aftale med EU om samfinansiering. Formlerne varierer dog efter 
de enkelte nationale målgruppers særlige karakteristika og de offentlige myndigheders 
praksis. 
Supplerende støtteaktioner fra EU's side vil kunne påtænkes, f.eks. satellittransmissioner 
via "Europe by Satellite" (der sender direkte til næsten 700 tv-stationer i Europa), 
interview, studietid, levering afbilleder osv. 
5.2 Brochurer 
Undersøgelser viser, at der er en konstant interesse blandt borgerne for publikationer i 
papirform (brochurer, foldere). De medlemsstater, der har iværksat informations­
kampagner, gør alle brug af denne form for kommunikation, enten lokalt (rådhuse, 
posthuse, banker osv.) og/eller i form af tillæg i de større dagblade og de landsdækkende 
eller regionale ugeblade. Kommissionen agter ikke på grund af hensynet til subsidiaritets­
princippet, jf. ovenfor, at udsende stort opsatte brochurer til den brede offentlighed. I 
stedet agter den at udsende informationsmateriale i mindre udbygget form til 
informationsformidlerne. Den står gerne til rådighed med bistand i form af 
tilvejebringelse af det nødvendige oplysnings- og andet materiale til alle medlemsstater, 
der ønsker at udsende brochurer til den brede offentlighed. 
5.3 Internettet, cd-rommer, disketter 
Der vil i vid udstrækning blive gjort brug af moderne kommunikationsmidler, som 
muliggør en effektiv og ofte økonomisk informationsformidling. 
En mængde praktisk orienteret specialinformation vil blive placeret på Internet-sites, der 
sikrer en meget bred distribution. Især databasen "Quest", som besvarer en række prak­
tiske og konkrete spørgsmål, som ikke blot den brede offentlighed, men også diverse 
særlige brugere måtte stille sig, står til rådighed på Internet-serveren "Europa". 
Der bør etableres forbindelser mellem medlemsstaternes, centralbankernes, Kommis­
sionens, Det Europæiske Monetære Instituts og de relevante private organisationers 
Internet-sites, så brugerne derved kan opnå adgang til alle oplysninger om euroen i 
Europa. 
5.4 Svartjenester for borgerne 
Medlemsstaterne bør opfordres til at oprette tjenester, der direkte og hurtigt kan give 
borgerne svar på spørgsmål om euroen, f.eks. pr. telefon, telefax, Internettet og Minitel. 
Kommissionen vil kunne bidrage med det nødvendige informationsmateriale til denne 
type tjenester. 
25 
5.5 Konferencer og seminarer 
Der arrangeres flere og flere konferencer og seminarer, som behandler tekniske emner 
med interesse for særlige målgrupper. Kommissionen deltager i disse konferencer og 
seminarer, hvoraf der afholdes mere end 1 000 om året, via egne embedsmænd, der 
kommer med indlæg, eller via foredragsholderne i foredragsgruppen "Group^uro". 
Besøgsprogrammerne i Bruxelles omfatter fra nu af desuden som oftest et modul om 
euroen. 
5.6 Kommunikationsmidler tæt på borgerne 
Den oplysning, der formidles lokalt og tæt på borgerne, giver størst mulig garanti for at 
nå direkte ud til borgerne. Nogle medlemsstater har lagt særlig vægt på denne metode og 
gør brug af "infobusser" og vandreudstillinger, som har vist sig at være yderst 
virkningsfulde medier. Medlemsstaterne opfordres til at fremme disse initiativer. Inden 
for mulighedernes grænse er Kommissionen villig til at yde teknisk assistance til disse 
initiativer. Derudover undersøger Kommissionen muligheden for at oprette lokale eller 
nationale observationscentre om euroen og muligheden for, at sådanne centre kan 
integreres i de eksisterende EU-informationsnetværk; centrene skulle have til opgave at 
overvåge overgangen til euroen med henblik på at sikre en god forbrugeroplysning. 
5.7 Pilotinitiativer rettet mod specifikke personkategorier 
De traditionelle og standardiserede medier har meget ringe gennemslagskraft over for 
visse specifikke personkategorier (blinde og svagtseende, analfabeter, personer uden fast 
bopæl, økonomisk dårligt stillede personer o.a.). Oplysningen af disse 
befolkningsgrupper om euroen, som må og skal sikres, bør derfor ske ved brug af 
originale medier, der er særlig tilpasset deres situation. Dette indebærer bl.a. brug af 
lokale formidlere, der står disse miljøer nært og kender dem ud og ind, og som råder over 
egnede informationsmidler og kommunikationsmetoder. Kommissionen agter i 
samarbejde med medlemsstaterne at igangsætte et forberedende arbejde med henblik på 
at finde ud af, hvilke informationsinitiativer, bl.a. med hensyn til indhold, midler og sted, 
der er særlig velegnede til at nå ud til disse befolkningsgrupper. 
Alle disponible medier bør benyttes aktivt med særlig vægt på radio og tv, som 
giver informationskampagner rettet mod den brede befolkning meget stor 
gennemslagskraft. Der bør ligeledes lægges vægt på formidling af information i 
lokalsamfundet. 
6. KONKLUSIONER 
Det er nu to år siden, de første informations- og kommunikationsinitiativer om 
euroen blev iværksat i meget varieret form (konferencer, udstillinger, Internet-sites, 
brochurer, eurosymboler osv.), dels af Kommissionen med støtte fra Europa-
Parlamentet og dels af medlemsstaterne og informationsformidlerne. Disse initia­
tiver har allerede båret frugt i form af: 
• at der nu er sikkerhed for, at overgangen til euroen sker den 1. januar 1999, 
og at processen hen imod Den Økonomiske og Monetære Union er irrever­
sibel 
26 
• at de primære kanaler for brug af euroen, nemlig penge- og finansierings­
institutterne, de store virksomheder og de offentlige forvaltninger, har 
iværksat det forberedende arbejde, der er nødvendigt for at være klar til at 
benytte euroen den 1. januar 1999. 
Den lære, der kan drages af disse initiativer, er meget nyttig med henblik på at 
fastlægge kommunikationsstrategien for euroen for de kommende år, nemlig vigtig­
heden af subsidiaritetsprincippet, kommunikationsformidlerne og en konkret infor­
mation så tæt på borgerne som muligt. 
Perioden fra den 2. maj 1998 til den 1. januar 1999 samt perioden fra 1999 til 2001 
bør udnyttes til at intensivere informationsindsatsen, idet disse perioder er tids­
punkter, hvor offentligheden på grund af den institutionelle sammenhæng vil udvise 
stor efterspørgsel efter information og være stærkt modtagelig herfor. En storstilet 
informationsindsats bør gennemføres i løbet af år 2001. 
Den brede befolkning, de små og mellemstore virksomheder, de regionale og lokale 
myndigheder, de folkevalgte, de offentligt ansatte og tredjelandene er de vigtigste 
målgrupper for Kommissionens, medlemsstaternes og informationsformidlernes 
fremtidige informationskampagne. 
Erfaringen har vist, hvor vanskeligt det er at finde frem til kommunikationsmidler 
og budskaber om euroen, der egner sig for det kulturelle særpræg og den særlige 
sammenhæng, der karakteriserer de forskellige målgrupper i medlemsstaterne. Der 
gælder dog visse fælles hovedprincipper: 
• vigtigheden af at formidle praktisk orienteret og konkret information; dette 
kan for SMV's vedkommende give sig udslag i, at der må tilbydes 
uddannelse og støtte til EF-Rådgivningskontorernes diagnosearbejde 
• vigtigheden af at bidrage til at skabe vilkår, der baner vej for forståelse og 
accept af euroen i den brede befolkning 
• vigtigheden af opinionsmåling og konsekvensanalyse af de trufne initiativer. 
Hvad metoden angår, bør kommunikationen om euroen være ledet af 
subsidiaritetsprincippet og styres inden for rammerne af et partnerskab med: 
• medlemsstaterne som led i trepartsaftaler mellem den enkelte medlemsstat, 
Kommissionen og Europa-Parlamentet og samfinansieringsaftaler, der frem­
mer udviklingen af informationskampagner med budskaber og kommunika­
tionsmidler, der er tilpasset de nationale kulturer og strukturer 
• informationsformidlerne, der formidler information til bestemte 
målgrupper. 
Kommissionens indsats vil på sin side blive koncentreret om følgende: 
• tilvejebringelse af basisinformation og basisinformationsmateriale samt 
teknisk støtte til informationsformidlerne om euroen og til særlige 
befolkningsgrupper 
27 
• 
• deltagelse via partnerskaber i fastlæggelsen og udarbejdelsen af nationale 
informationskampagner om euroen ved indgåelse af samfinansieringsaftaler 
med medlemsstaterne 
sikring af konsekvens på EU-plan i informationsindsatsen om euroen og 
formidling af kontakter og informationsudveksling mellem medlemsstaterne 
tilskyndelse til og deltagelse i tværnationale initiativer samt informations- og 
kommunikationsinitiativer om euroen rettet mod tredjelande. 
For at EU-borgerne i marken kan råde over en vedkommende information, er det 
vigtigt, at informationskampagnerne lægger vægt på den decentrale indsats i lokal­
området. 
Endelig bør alle disponible medier benyttes aktivt med særlig vægt på radio og tv 
samt Internettet, som alle har stor gennemslagskraft i forbindelse med storstilede 
informationskampagner rettet mod den brede befolkning. 
28 

BILAG 2 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
29 

FINANSIERINGSOVERSIGT 
FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Informationsinitiativ om euroen; tilpasning af informationsstrategien. 
BUDGETPOST 
B3-306: PRINCE-programmet (informationsprogram for europæiske borgere) -
Informationsforanstaltninger vedrørende særlige politikker. 
RETSGRUNDLAG 
Selvstændig kommissionsafgørelse 
BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
Foranstaltningens generelle formål 
De overordnede målsætninger med informationsstrategien for euroen er at 
forberede alle befolkningsgrupper på overgangen til den fælles valuta og 
at tilskynde og hjælpe de økonomiske og finansielle aktører i den 
offentlige og den private sektor med at udforme og etablere de 
mekanismer, der er nødvendige for at sikre overgangen til euroen. 
Foranstaltningens varighed 
Dette højt prioriterede informationsinitiativ om euroen dækker perioden 
1996-2001. Denne meddelelse dækker perioden 1999-2001, begge år 
inklusive. 
KLASSIFIKATION AF UDGIFTERNE 
Ikke-obligatoriske udgifter 
Opdelte bevillinger 
UDGIFTERNES ART 
Tilskud til samfinansiering i et partnerskab med medlemsstaterne og det civile 
samfund samt servicekontrakter. 
FINANSIELLE VIRKNINGER 
Beregningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen 
Baseret på erfaringerne fra de første år er de vigtigste udgiftsposter 
følgende: 
partnerskab med medlemsstaterne 
30 
information i tredjelande 
partnerskab med det civile samfund 
møder, debatter, konferencer 
informationsmateriale 
undersøgelser, opinionsmålinger 
diverse 
De samlede omkostninger ved foranstaltningen for perioden 1999-2001 er 
pålOOmio.ECU. 
PRINCE-programmet (i mio. ECU) 
F0r og nu 
I ALT 1996 
18,7 1997 
30,8 1998 
30 I fremtiden 
1999 
38 2000 
32 2001 
30 I alt 
100 
Partnerskaberne med medlemsstaterne er en af de vigtigste opgaver. Indtil 
1997 var reglen en samfinansiering på 50% via EU-budgettet. Gradvis 
skal medlemsstaterne i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet 
overtage en større andel af finansieringen af kampagnerne, specielt dem, 
der er rettet mod den brede befolkning. Dette skulle medføre, at de midler, 
medlemsstaterne afsætter til kommunikation om euroen, vil være stigende. 
EU-budgettet skulle - hvis finansieringsniveauet for 1998 (21 mio. ECU) 
fastholdes - kunne bevare et bidrag til finansieringen af en sådan størrelse, 
at EU-institutionernes rolle, prioriteter og kommunikationsmidler tages i 
betragtning. Dette vil i praksis medføre, at bidraget fra EU-budgettet set i 
forhold til de samlede midler, medlemsstaterne anvender til 
kommunikation om euroen, vil være faldende. 
Informationsindsatsen i de medlemsstater, der ikke indfører euroen i første 
bølge, og i tredjelande vil være meget begrænset i 1998 på grund af 
manglende bevillinger. Den ventes dog udbygget fra og med 1999, idet 
forholdet er det, at der for tredjelandenes vedkommende kun vil blive søgt 
bevillinger til de lande, der ikke i øvrigt er omfattet af et EU-program med 
en informationskampagnedel. 
Partnerskabet med det civile samfund er af afgørende betydning for 
tværnationale initiativer rettet mod organisationer som EU-
erhvervssammenslutningerne samt i forbindelse med debatter, møder og 
konferencer, som følger i kølvandet på indførelsen af ØMU. 
Udarbejdelsen af informationsmateriale er praktisk taget ophørt i 1998 på 
grund af manglende bevillinger. Fra og med 1999 ventes EU-institutio-
nerne at genoptage den nødvendige tilpasning af 
basisinformationsmaterialet. Det samme gælder opinionsundersøgelser, 
som vil få en mere konkret opfølgning i 2001. 
31 
Ud over partnerskaberne med medlemsstaterne har de informationsinitia-
tiver, Kommissionen direkte finansierer, i alt overvejende grad 
tværnational karakter. 
FORHOLDSREGLER MOD SVIG 
Samtlige kontrakter vil blive indgået i overensstemmelse med udbuds­
procedurerne i den gældende finansforordning. 
Partnerskaberne med medlemsstaterne er reguleret ved aftalememoranda, som 
fastsætter de rammer, inden for hvilke der undertegnes aftaler om samfinansiering 
af informationskampagnerne. 
Tilskuddene til det civile samfund følger Kommissionens gældende regler herfor. 
Der vil blive taget højde for den revision af reglerne, der er undervejs. 
OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENESS 
Specifikke mål 
Målet er at sikre en vellykket overgang til den fælles valuta ved at sørge 
for, at der på rette tid og sted formidles en hensigtsmæssig information. 
Fra og med den 1. januar 1999 bør indsatsen især fokuseres på den 
praktiske forberedelse af omstillingen i den brede befolkning og på at 
forsyne borgerne med oplysninger og svar, der modsvarer den enkeltes 
aktiviteter og behov. 
Indsatsen over for den økonomiske og finansielle sektor skal desuden 
udbygges, så det sikres, at informationen når ud til SMV og opfylder deres 
behov. 
Målet er endvidere at forsyne de forskriftsudstedende myndigheder, 
nemlig alle niveauer af de offentlige administrationer og institutioner, som 
er i direkte kontakt med offentligheden, med de kommunikationsmidler og 
oplysninger, der er nødvendige, for at de kan løse deres forklaringsopgave. 
Den fælles EU-valuta skal desuden forklares og forstås i resten af verden. 
Målgrupper 
- Den brede befolkning (bl.a. forbrugerne, sparerne, pensionisterne, 
modtagere af sociale ydelser, kvinder, unge osv.). En særlig tilpasset 
information skal formidles til mere specifikke befolkningsgrupper som 
ældre, blinde og svagtseende, analfabeter, særligt ugunstigt stillede 
personer osv. 
- SMV, specielt mikrovirksomhederne, enmandsvirksomhederne, hånd­
værksfagene og de handlende 
32 
- de regionale og lokale myndigheder, lokalpolitikerne og de offentligt 
ansatte 
- tredjelande, herunder EU's statslige og ikke-statslige partnere, og EU-
borgere, der bor uden for EU. 
Begrundelse for foranstaltningen 
På et område, der er så følsomt og betydningsfuldt som spørgsmålet om et 
lands møntfod, er en formindskelse af usikkerheden, information af nøgle­
aktørerne samt accept og opbakning fra den offentlige opinion på alle 
stadier i processen faktorer, som i vid udstrækning betinger, om over­
gangen til den fælles valuta bliver en succes. 
Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Overvågningen og evalueringen af foranstaltningen sker ved hjælp af 
eksisterende mekanismer og på grundlag af eksterne evalueringer. 
Eurobarometer, som foretages regelmæssigt, giver oplysninger om 
holdningen i den offentlige opinion og dens udvikling hvad angår den 
fælles valuta. Det bør suppleres med mere specifikke opinions­
undersøgelser rettet mod bestemte befolkningsgrupper. 
En permanent overvågnings- og evalueringsmekanisme er blevet etableret 
i alle medlemsstater, som der er indgået samfinansieringsaftaler med. Den 
omfatter en overvågningsenhed, månedlige rapporter og evalueringsbesøg 
på stedet. 
I forbindelse med partnerskaberne med det civile samfund udarbejder 
beløbsmodtagerne som led i hvert enkelt tilskud en moralsk og finansiel 
rapport, som underkastes en evaluering. 
UDGIFTER TIL ADMINISTRATION 
Virkning på antallet af ansatte 
Ingen yderligere behov. 
Generel finansiel virkning på de menneskelige ressourcer 
Ingen yderligere behov. 
Den forøgelse af driftsudgifterne, der følger af foranstaltningen 
Ingen yderligere behov. 
33 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 39 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 01 16 
Katalognummer : CB-CO-98-050-DA-C 
ISBN 92-78-30718-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
3i