Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en strategi for sundhedspersonale og sundhedspleje med tanke på Europas fremtid

(Initiativudtalelse)

(2022/C 486/06)

Ordfører: Danko RELIĆ Ordfører: Zoe TZOTZE-LANARA

Plenarforsamlingens beslutning 20.1.2022 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 52, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab Vedtaget i sektionen 6.9.2022 Vedtaget på plenarforsamlingen 21.9.2022 Plenarforsamling nr. 572 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 194/4/3

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU står fast på princippet om, at stærke og modstandsdygtige sundhedssystemer kun kan baseres på og udvikles af en kvalificeret og motiveret sundhedsarbejdsstyrke, hvilket er nødvendigt for at gennemføre en succesrig sundhedspolitik og dermed afgørende for at opnå menneskecentreret sundhedsdækning for alle og »retten til sundhed«. Dette blev anbefalet af konferencen om Europas fremtid for at sikre alle europæere lige og bæredygtig adgang til økonomisk overkommelig, forebyggende og helbredende sundhedspleje af høj kvalitet.

1.2. EØSU glæder sig over initiativet til tiltag på EU-plan, der skal styrke langtidspleje og førskoleundervisning og børnepasning i henhold til den europæiske søjle for sociale rettigheder og bidrage til tilgængelige, økonomisk overkommelige plejeydelser af høj kvalitet, hvortil der er lige adgang, og bidrage til at styrke ligestilling mellem kønnene og social retfærdighed.

1.3. EØSU opfordrer til en transformativ tilgang til pleje med fokus på mennesker og deres rettigheder og behov, herunder deltagelse i relevante drøftelser, høringer og beslutninger. Udvalget opfordrer indtrængende Kommissionen til at være ambitiøs og fastlægge en plejestrategi, der kan bidrage til samhørighed og opadgående konvergens inden for sundhedspleje og langtidspleje mellem og i medlemsstaterne.

1.4. En europæisk plejegaranti kan sikre, at alle, der bor i EU, har livslang adgang til økonomisk overkommelige sundheds- og plejeydelser af høj kvalitet gennem hele livet, håndtere mangler på plejeområdet og fremme anstændige arbejdsvilkår, der giver uddannelsesmuligheder. Støtte og bedre anerkendelse af frivillige plejere og politikker, der er tilpasset til at håndtere problemer med lønnet og ulønnet uformel pleje, er vigtigt for en effektiv anvendelse af ressourcerne.

1.5. Da effektive, ansvarlige og tilstrækkeligt finansierede offentlige ydelser er afgørende for at sikre lige adgang til pleje af høj kvalitet, opfordrer EØSU EU til at sikre komplementaritet mellem alle udbydere af plejeydelser baseret på solidaritet, tilskynde til investeringer i offentlige tjenester, den sociale økonomi og støtte socialøkonomiske aktører i plejesektoren.

1.6. Planlægningen af arbejdsstyrken bør tage højde for udviklingen af digitale teknologier, idet innovation på disse områder åbner muligheder for at skabe nye arbejdsmiljøer og -omgivelser, hvor der leveres pleje, og som kræver nye færdigheder. Støtte til digitalisering af langtidsplejeydelser er afgørende for at tackle den digitale kløft og den digitale fattigdom.

1.7. EØSU foreslår, at handlingsplanen for sundhedsarbejdsstyrken i EU ( 1 ) opdateres. Udviklingen af en integreret planlægning af og prognose for sundhedsarbejdsstyrken samt tilpasningen af arbejdsstyrkens færdigheder inden for sundheds- og langtidspleje er afgørende for at forbedre adgangen til og kvaliteten af disse tjenester. Med en ajourført plan kan man sikre en bedre dataindsamling, udnytte digitaliseringens potentiale i hele EU og udvikle metoder til bedre at forudsige behovet for personale og færdigheder.

1.8. EØSU understreger, at retten til mobilitet skal respekteres i EU. Grænseoverskridende mobilitet tilføjer en ekstra dimension til personaleplanlægningen, og oprettelsen af et europæisk tilsyn med sundhedsarbejdsstyrken, der skal hjælpe medlemsstaterne med at fastlægge og opretholde planlægningsstrukturer og koordinere grænseoverskridende aspekter af planlægningen, ville være et nyttigt langsigtet infrastrukturelement.

1.9. En social dialog, der omfatter regeringer, arbejdsgivere og arbejdstagere og de organisationer, der repræsenterer dem, er afgørende for en transformativ plejestrategi og modstandsdygtige sundheds- og plejesystemer i EU. Plejegivere og -modtagere skal inddrages i udformningen af et inklusivt og modstandsdygtigt økosystem for sundhedspleje med ligestilling mellem kønnene.

2. Generelle bemærkninger om pleje

2.1. Langtidspleje, der er afgørende for EU-borgernes sociale beskyttelse og trivsel, omfatter et udvalg af ydelser og hjælp til personer, der er mentalt og/eller fysisk skrøbelige og/eller har handicap i en længere periode, er afhængige af hjælp til hverdagens aktiviteter og/eller har behov for permanent sygepleje fra professionelt eller ikkeprofessionelt lønnet/ulønnet plejepersonale hjemme eller på plejehjem og i døgntilbud ( 2 )

2.2. Covid-19-pandemien, som i høj grad satte sundhedssystemernes modstandsdygtighed og kapacitet i hele EU på prøve, viste, at der er strukturelle problemer såsom underfinansiering og underbemanding i mange lande, som kan forværres som følge af de aktuelle økonomiske/politiske udfordringer, inflation, usikkerhed og energikrisen.

2.3. Den europæiske søjle for sociale rettigheder omfatter retten til pleje og alles ret til adgang til formelle plejeydelser af høj kvalitet afhængigt af behovet. Den nye europæiske plejestrategi, der blev annonceret af kommissionsformand Ursula von der Leyen i hendes tale om Unionens tilstand 2021, indeholder to forslag til Rådets henstillinger om børnepasning (der reviderer Barcelonamålene) og om langtidspleje. Europa-Parlamentet har anbefalet, at leveringen af pleje gennem hele livet baseret på behovene hos plejemodtagere og -givere forbedres, og tilskynder Kommissionen til at støtte medlemsstaterne i bestræbelserne på at udvikle plejeydelser af høj kvalitet ( 3 )

2.4. EØSU har vedtaget flere udtalelser om levering af pleje i EU ( 4 ) , hvori behovet for flere investeringer i bæredygtige og tilgængelige plejeydelser af høj kvalitet for alle og for afhjælpning af mangler inden for børnepasning og langtidspleje understreges. Udvalget har konstateret mangler i leveringen af pleje til alle, »i diversificeringen og fragmenteringen af de udbudte tjenester, den utilstrækkelige regulering af tjenester, vanskelighederne med at koordinere forvaltningsniveauer, problemerne med koordinering mellem social- og sundhedstjenester, den stigende kommercialisering af tjenester og behovet for forebyggende strategier og foranstaltninger«. EØSU er imod stereotyper og andre former for forskelsbehandling af ældre og har opfordret til pleje med fokus på mennesker understøttet af digitaliseringen. I den forbindelse anbefaler EØSU, at digitaliseringen gennemføres fuldt ud for at reducere unødigt papirarbejde for plejere og anvende de bedste resultater af intelligent regulering.

3. En transformativ tilgang til sundhedspleje

3.1. En effektiv europæisk strategi for sundhedspleje kræver engagement i en transformativ og ambitiøs tilgang til sundhedspleje med fokus på mennesker og deres grundlæggende rettigheder og behov, hvor deres deltagelse i høringer og beslutninger sikres, og med potentiale til at bidrage til samhørighed og opadgående konvergens mellem og i medlemsstaterne.

3.2. Som udtryk for denne omstilling skal en europæisk plejegaranti sikre, at alle, der bor i EU, har adgang til økonomisk overkommelig pleje af høj kvalitet gennem hele livet, skabe en omfattende ramme for medlemsstaterne med henblik på at levere ydelser af høj kvalitet og strategier for sundhedspleje hele livet igennem og forbedre arbejdsforhold og uddannelse for plejepersonale og støtte frivillige plejere.

3.3. Store investeringer i plejeøkonomien og -infrastrukturen er forudsætningen for en transformativ tilgang, der kan tackle vedvarende og markante plejekløfter og potentielt skabe cirka 300 millioner job inden 2035, hvilket også vil fremme ligestilling mellem kønnene og kvinders adgang til arbejdsmarkedet ( 5 )

3.4. Selv om der findes forskellige modeller i medlemsstaterne, er effektive, ansvarlige og tilstrækkeligt finansierede offentlige ydelser stadig afgørende for at sikre lige adgang til pleje af høj kvalitet og støtte til ulønnede plejepersoner, navnlig kvinder. EØSU understreger, at der er behov for at skabe størst mulig komplementaritet og synergi mellem alle pleje- og sundhedsudbydere i både den offentlige og den private sektor (profit og nonprofit) for at opnå dækning for alle ( 6 ) under hensyntagen til bedste praksis og positive eksempler i medlemsstaterne og med respekt for særlige nationale forhold og forskelle.

3.5. Privatiseringstendenser og markedsrettet praksis såsom risikoudvælgelse og profitmaksimering frem for pleje og sundhed kan forværre uligheder og påvirke de mest sårbare med uopfyldte plejebehov. Langtidspleje og børnepasning, der er baseret på solidaritet, respekt for de nationale kompetencer og overholdelse af nærhedsprincippet på EU- og medlemsstatsplan, kræver stærke sociale beskyttelsessystemer og offentlige tjenester, sociale investeringer og socialøkonomiske aktører — f.eks. gensidige selskaber — til at levere plejeydelser i hjemmet og fællesskabsbaserede ydelser fra tilstrækkeligt uddannede plejeres side ( 7 )

3.6. Europæiske struktur- og investeringsfonde kan bruges til at støtte investeringer i plejesektoren. Med hensyn til sundhedspleje og langtidspleje bør Kommissionen i højere grad målrette sine landespecifikke henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester og om nødvendigt hjælpe medlemsstaterne med at prioritere tilstrækkelig finansiering som en produktiv investering snarere end en økonomisk byrde.

4. Arbejdsvilkår, udfordringer og beskæftigelsespotentiale

4.1. Omkring 6,3 millioner mennesker er beskæftiget inden for langtidspleje i EU, mens 44 millioner personer yder regelmæssig uformel langtidspleje til familiemedlemmer eller venner i en af de hurtigst voksende sektorer i verden ( 8 ) . Det forventes, at der vil blive skabt op til 7 mio. job til sundhedspersonale og arbejdstagere inden for personlig pleje inden 2030 ( 9 )

4.2. De store udfordringer for plejesektoren omfatter personalemangel, uattraktive og krævende arbejdsvilkår, arbejdsstyrkens aldring samt underfinansiering som følge af nedskæringer i social- og sundhedsbudgetterne i forskellig grad i medlemsstaterne under den økonomiske krise i 2008 ( 10 ) . I næsten alle EU-lande halter beskæftigelsesvæksten i sektoren efter den stigende efterspørgsel som følge af mentalt og fysisk krævende arbejdsvilkår, der får personalet til at forlade sektoren — en tendens, der er blevet forværret af covid-19-pandemien, med alvorlige konsekvenser for både patienternes og personalets sundhed og sikkerhed.

4.3. En transformativ tilgang bør fremme ligestilling mellem kønnene, set i lyset af at kvinder udgør over 80 % af arbejdsstyrken i plejesektoren, er primære plejegivere og -personer under formelle og uformelle forhold ( 11 ) og i gennemsnit er ældre end EU's samlede arbejdsstyrke. Idet kvinder påtager sig langt størstedelen af plejeopgaverne i en familie, ville tilgængelig og økonomisk overkommelig førskoleundervisning og børnepasning og langtidsplejeydelser give flere kvinder mulighed for at træde ind på arbejdsmarkedet. Retten til mindst fem dages plejeorlov om året, som blev indført med direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv, vil give uformelle plejere, som forsøger at skabe balance mellem arbejde og plejeopgaver, en vis støtte. Uden tilstrækkelig betalt orlov vil mange dog stadig have vanskeligt ved fuldt ud at udøve direktivets bestemmelse om denne ret, hvilket kan forværre de eksisterende uligheder mellem kønnene.

4.4. Lønningerne i sektoren ligger under gennemsnittet i mange EU-lande på trods af hårde arbejdsvilkår, specifikke krav til færdigheder/kompetencer og kvalifikationer og store sundheds- og sikkerhedsmæssige risici på arbejdspladsen ( 12 ) . I flere medlemsstater ligger tilslutningen til fagforeninger, omfanget af kollektive overenskomstforhandlinger, jobtilfredshed og forholdet mellem personale og brugere i den lave ende. Pandemien har bl.a. kastet lys over manglen på personlige værnemidler.

4.5. Ulønnet uformel pleje, eller familiepleje, er en grundpille for langtidspleje i Europa, mens plejeydelser i hjemmet og fællesskabsbaserede ydelser i mange lande fortsat er underudviklede og svært tilgængelige ( 13 ) . I betragtning af hvor meget uformel pleje påvirker livskvaliteten, anbefaler EØSU kraftigt politikker, der fremmer »formaliseringen« af uformel pleje, støtter uformelle plejegivere og bidrager til en effektiv udnyttelse af ressourcer.

4.6. EØSU er bekymret over udbredelsen af usikre ansættelsesforhold blandt uregistrerede, hovedsagelig kvindelige plejere, der arbejder som indeboende plejere. De fleste har indvandrerbaggrund eller er mobile borgere. Denne gråzone er blevet forværret af manglende adgang til formel pleje og økonomisk nødvendighed og kræver en sammenhængende politisk tilgang med behørig opmærksomhed på certificering af færdigheder, regulering og/eller procedurer for opholdstilladelser.

4.7. I takt med at behovet for langtidspleje vokser, vil sektoren drage fordel af højere og mere stimulerende lønninger, effektiv kollektiv repræsentation og kollektive overenskomstforhandlinger samt mere uddannelse. Offentlige midler til forbedring af arbejdsforhold (f.eks. krav i forbindelse med offentlige udbud) kan bidrage til at imødegå manglen på personale og sikre langtidspleje af høj kvalitet. Professionalisering, definition af kvalitet og udvikling af standarder til at vurdere/måle kvalitet samt harmonisering af standarder på tværs af medlemsstaterne er vigtige elementer i fornyelsen af sektoren ( 14 )

5. Øvrige bemærkninger

5.1. Pandemien har kastet lys over fragmentering og spredning, navnlig med hensyn til ansvaret for levering og finansiering i mange medlemsstater, hvilket viser, at der er behov for en bedre integration mellem sundhedspleje og nationale plejesystemer ( 15 ) , som har de bedste forudsætninger for at levere i forbindelse med adgang for alle og effektivitet.

5.2. En ny stor udfordring, der kræver en samordnet indsats i den nye plejestrategi, vedrører forebyggelse og håndtering af de mentale sundhedsproblemer, som er et samlet resultat af pandemien og den voksende forekomst af mentale sundhedsproblemer (f.eks. demens), der knytter sig til en aldrende befolkning.

5.3. Som de seneste erfaringer med forebyggelse og bekæmpelse af covid-19 i langtidsplejefaciliteter viser ( 16 ) , er effektiv vurdering og effektiv og forenklet ekstern overvågning og tilsyn i både offentlige og private plejefaciliteter vigtige med henblik på at forhindre misbrug og garantere sikkerhed og kvalitet, navnlig for sårbare befolkningsgrupper, ældre og børn. Der bør i den forbindelse gøres brug af eksisterende god praksis i medlemsstaterne.

5.4. Udviklingen af en EU-dækkende standardiseret dataindsamling og indikatorer for langtidspleje er afgørende med henblik på en vellykket plejestrategi på medlemsstatsplan, herunder rapporteringskrav og regelmæssige gennemgange, der skal gennemføres med effektive og forenklede procedurer. Tilstrækkelig levering af børnepasning kræver især kvantitative og kvalitative mål til registrering af fremskridt, og en målopfyldelse, der ikke blot holder sig til, men går videre end Barcelonamålene.

5.5. Støtte til digitalisering af langtidsplejeydelser er afgørende for at tackle den digitale kløft. Der skal rettes et særligt fokus mod tilgængelighed, hjælpesystemer, forbedring af digitale kompetencer og digitalisering med henblik på forbedret jobkvalitet samt opkvalificering og nye metoder til diagnose, overvågning og behandling.

5.6. EØSU fordømmer Den Russiske Føderations krigsforbrydelser i Ukraine, der er rettet mod pleje- og sundhedspersonale, patienter, børn, hospitaler og andre faciliteter. Ud over at forårsage dødsfald og kvæstelser har denne aggression store konsekvenser for Ukraines sundheds- og plejesystem, og EØSU opfordrer til målrettet bistand og støtteforanstaltninger — også i betragtning af at krisen i Ukraine har konsekvenser overalt og påvirker mange aspekter af det sociale og økonomiske miljø.

5.7. Social dialog, der omfatter regeringer, arbejdsgivere og arbejdstagere og de organisationer, der repræsenterer dem, er afgørende for en transformativ plejestrategi og modstandsdygtige sundhedssystemer i EU. Det er vigtigt at påpege, at plejegivere og -modtagere skal inddrages i udformningen af et mere inklusivt, modstandsdygtigt økosystem for sundhedspleje med ligestilling mellem kønnene, der inddrager civilsamfundet og andre interessenter, f.eks. kirken og filantropi.

6. Generelle bemærkninger om sundhedsarbejdsstyrken

6.1. God sundhedspleje er en søjle i et stabilt, sikkert og velstående samfund, og det er myndighedernes ansvar at organisere den. Det er almindelig praksis i mange lande at være afhængig af lave omkostninger og hurtig rekruttering af sundhedspersonale fra andre europæiske lande. Dette anerkendes desværre som et vilkår, der ikke kan gøres noget ved.

6.2. EØSU står fast på princippet om, at stærke og modstandsdygtige sundhedssystemer kun kan baseres på og udvikles af en uddannet, kvalificeret og motiveret sundhedsarbejdsstyrke, hvilket er grundlæggende for at gennemføre en succesrig sundhedspolitik og som følge heraf afgørende for opnåelsen af dækning for alle og retten til sundhed. Anbefalingerne fra konferencen om Europas fremtid sigter mod at skabe en »ret til sundhed«, der sikrer alle europæere lige adgang for alle til økonomisk overkommelig, forebyggende og helbredende sundhedspleje af høj kvalitet.

6.3. Den europæiske sundhedsunion bør forbedre beskyttelse på EU-plan, forebyggelse, beredskab og reaktion i forbindelse med trusler mod menneskers sundhed. I den forbindelse afhænger den vellykkede gennemførelse af alle vigtige initiativer i den europæiske sundhedsunion i høj grad af en sundhedsarbejdsstyrke af høj kvalitet.

6.4. I en række udtalelser ( 17 ) har EØSU behandlet spørgsmålet om sundhedsarbejdsstyrken i forskellige sammenhænge. Navnlig under pandemien står sundhedspersonalet i forreste linje og udviser et enestående niveau af solidaritet i de sværeste tider.

6.5. EØSU støtter foranstaltninger, der træffes for at gøre job i sundhedsplejesektoren mere attraktive for unge. Dette er en af de vigtigste forudsætninger for at skabe en tilstrækkelig kapacitet af menneskelige ressourcer i sundhedssystemerne til at opfylde behovene for sundhedspleje og fremme sundhed og sygdomsforebyggelse.

6.6. Data vedrørende antal, migration, færdigheder og andre specifikke forhold i forbindelse med sundhedsarbejdsstyrken bør standardiseres og løbende deles blandt medlemsstaterne. Talrige begivenheder (covid-19-pandemien, jordskælv, oversvømmelser, den russiske invasion af Ukraine osv.) viser betydningen af hurtig reaktion, navnlig i krisesituationer.

6.7. Beskæftigelsen inden for sundhedsydelser og sociale ydelser steg med 48 % i OECD-landene mellem 2000 og 2017 ( 18 ) . I takt med at befolkningen ældes og ændrer sig, vokser og ændres efterspørgslen efter sundhedsydelser også: Det anslås, at den globale efterspørgsel efter sundhedspersonale vil være næsten fordoblet i 2030 ( 19 )

6.8. Selv før covid-19-pandemien var kapaciteten til at levere basale sundhedsydelser begrænset i mange lande som følge af vedvarende mangel på sundhedsmedarbejdere og en forventet global mangel på 18 mio. sundhedsprofessionelle i 2030 ( 20 )

6.9. Det er vigtigt, at principperne bag en eventuel overførsel eller kombination af færdigheder og opgaver (opgaveforskydning/færdighedskombination) defineres tydeligt. Der er behov for at foretage en koordinering blandt de institutioner, der uddanner sundhedsarbejdsstyrken, for på passende vis at reagere på behovene i det nationale sundhedssystem gennem rettidige ændringer af optag og læseplaner.

6.10. Udvikling af menneskelige ressourcer inden for sundheds- og socialsektoren bør følge princippet om koordinering, intersektionelt samarbejde og integration af pleje med det fælles mål at opnå kontinuitet inden for pleje af borgerne i en 24/7/365-model.

6.11. Der bør rettes et særligt fokus mod tilgængeligheden af behandling i lokalsamfund, navnlig i tyndt befolkede områder, fjerntliggende eller isolerede landdistrikter og øer, hvor moderne transport- og telemedicinløsninger skal anvendes mere aktivt.

7. Planlægning af sundhedsarbejdsstyrken

7.1. EØSU mener, at det under planlægningen af sundhedsarbejdsstyrken skal være målet at skabe vilkår for en faglig praksis, der forbedrer kvaliteten af pleje og patientsikkerheden. Samtidig skal kapaciteten til uddannelse af høj kvalitet sikres på alle niveauer.

7.2. Forvaltningen af sundhedsarbejdsstyrken skal betragtes som en strategisk vigtig aktivitet i hele den offentlige forvaltning, hvor medlemsstaternes regeringer spiller en vigtig rolle, og forvaltningen skal udføres på tværs af sektorer under hensyntagen til forskellige perspektiver og prioriteter.

7.3. Forvaltningen af sundhedsarbejdsstyrken skal omfatte alle faser af »livscyklussen for fagfolk« — fra rekruttering af fremtidige studerende til (gen)ansættelsen af pensionister. Proceduren for udvælgelse af kandidater til uddannelse, ansættelse og forfremmelse bør være gennemsigtig og retfærdig uden nogen form for forskelsbehandling.

7.4. Under planlægningen af sundhedsarbejdsstyrken er det vigtigt at være opmærksom på og klart imødekomme borgernes og sundhedsmedarbejdernes behov. Planlægnings- og forvaltningsprocesser skal fastlægge metoder, der kan bruges til at afdække alle de behov, som sundhedspersonalet har, fra arbejdsvilkår, materielle rettigheder, muligheder for forfremmelse, tilstrækkelig tid og ressourcer til læring og forskning og skabelse af en bæredygtig balance mellem privatliv og arbejdsliv.

7.5. Planlægningen af sundhedsarbejdsstyrken skal afspejle planlægningen af strukturen, men også de tiltag og processer, der kræves for at opnå de fastsatte mål — med henblik på at definere, hvilke behov der skal opfyldes og på hvilken specifik måde.

7.6. EØSU foreslår, at handlingsplanen for sundhedsarbejdsstyrken i EU ( 21 ) opdateres. Udviklingen af en integreret planlægning af og prognose for sundhedsarbejdsstyrken samt tilpasningen af arbejdsstyrkens færdigheder inden for sundheds- og langtidspleje er afgørende for at forbedre adgangen til og kvaliteten af disse tjenester.

7.7. Arbejdsmarkedets parter og alle interesserede civilsamfundsorganisationer skal spille en aktiv rolle i processen med planlægning af sundhedsarbejdsstyrken. Det er nødvendigt at definere relationerne mellem de forskellige faggrupper, befolkningens specifikke behov og systemet for visse kompetencer.

7.8. Det er nødvendigt at identificere uattraktive geografiske områder eller aktivitetsområder, hvor der er mangel på menneskelige ressourcer, for at beskytte rettigheder og levere tilstrækkelige incitamenter til sundhedspersonalet. EØSU foreslår, at Kommissionen udsteder henstillinger om minimumskvoter for ressourcer pr. befolkningsenhed for grundlæggende universel sundhedsdækning og nødsituationer, hvor der skal tages højde for geografisk fordeling og aldersprofil ( 22 )

7.9. Som grundlag for disse henstillinger er det vigtigt at forbedre den internationale dataindsamling med henblik på at harmonisere datakategorier, hvor det er muligt, og dermed afdække forskelle og undgå fejlfortolkning af data. Det er vigtigt at afspejle nationale afvigelser fra de harmoniserede kategorier på tværs af Europa for at kunne se dataene i en sammenhæng ( 23 )

7.10. Tildelingen af økonomiske ressourcer vil blive håndteret forskelligt afhængigt af de økonomiske omstændigheder i de enkelte medlemsstater. Medlemsstaterne skal sikre, at systemplanlægningen i almindelighed, og planlægningen for sundhedspersonale i særdeleshed, tager hensyn til både rammevilkårene som helhed og myndighedernes muligheder for at påvirke det ( 24 )

7.11. Under planlægningen af arbejdsstyrken bør der tages højde for udviklingen af digitale teknologier, idet innovation på disse områder åbner muligheder for at skabe nye arbejdsmiljøer og -omgivelser, hvor der leveres pleje, og som kræver nye færdigheder.

8. Arbejdsvilkår

8.1. Betydningen af arbejdsvilkår som en faktor i personalets beslutninger om at påbegynde, fortsætte eller opgive en karriere inden for sundhedsvæsenet understreger vigtigheden af sammenhængende politikker på områder som uddannelse, beskæftigelse, familieliv, økonomi og migration. Mens mange drøftelser om planlægning af sundhedspersonalet har fokus på de faglærtes løn som en vigtig faktor for rekruttering og fastholdelse, bidrager uddannelse, herunder professionel udvikling og muligheden for at opretholde færdigheder, praktiske forhold såsom tilgængeligheden af pleje, officielle arbejdstider, sikker bemanding, meningsfyldte muligheder for professionel udvikling og balance mellem arbejdsliv og privatliv alle til sunde arbejdsmiljøer, hvor sundhedsområdet er et attraktivt og bæredygtigt karrierevalg ( 25 )

8.2. Europæiske og internationale sundhedsorganisationer bemærker, at læger, der arbejder på hospitaler og i almen og privat praksis, i stigende grad udsættes for situationer med vold — af og til ekstrem — i deres daglige arbejde ( 26 ) . EØSU opfordrer Kommissionen og alle interessenter til at udvise politisk engagement og være opmærksomme på det presserende behov for at beskytte sundhedspersonalet, når det udfører sit arbejde.

8.3. Sundhedsmedarbejdere risikerer at blive smittede med infektionssygdomme gennem eksponering på arbejdet. Spredningen af sygdomme fører til fravær, sygdom og i visse tilfælde dødsfald blandt sundhedsmedarbejdere. Dette reducerer i sidste ende arbejdsstyrken og påvirker som følge heraf kvaliteten af patientplejen og -sikkerheden.

8.4. Sundhedsmedarbejdere kan også lide under psykisk pres og potentielt mentale sygdomme, der påvirker dem i både deres arbejde og deres privatliv. I de senere år har der været flere og flere rapporter om sundhedspersonale, der skærer ned på deres professionelle praksis eller går tidligt på pension som følge af udbrændthed, depression eller andre mentale sundhedsproblemer ( 27 ) . EØSU opfordrer til investeringer i offentlige behandlingstilbud for psykiske lidelser for at sikre fuld og fri adgang til disse tilbud for alle sundhedsprofessionelle.

9. Mobilitet

9.1. EØSU understreger, at retten til mobilitet skal respekteres både i og uden for EU. Grænseoverskridende mobilitet bør lettes til fordel for den individuelle arbejdstager og faget som helhed, idet den giver mulighed for overførsel af viden og gensidig læring, hvilket er til fordel for patientplejen og i sidste ende hele sundhedssystemet. I tilfælde af migration som følge af økonomisk nødvendighed eller dårlige arbejdsvilkår er det afgørende at afdække og tackle de grundlæggende årsager til disse dynamikker og arbejde på at forbedre situationen for sundhedsarbejdsstyrken ( 28 )

9.2. Grænseoverskridende mobilitet tilføjer en ekstra dimension til personaleplanlægningen, og oprettelsen af et europæisk tilsyn med sundhedsarbejdsstyrken, der skal hjælpe medlemsstaterne med at fastlægge og opretholde planlægningsstrukturer og koordinere grænseoverskridende aspekter af planlægningen, ville være et nyttigt langsigtet infrastrukturelement. Det bør forbindes med EU-processer, navnlig det europæiske semester og den pandemiplanlægning, som efter planen skal høre under en fremtidig EU-forordning om alvorlige grænseoverskridende trusler mod sundheden ( 29 )

9.3. Medlemsstaterne skal gennemføre etiske rekrutteringspolitikker i henhold til WHO's globale adfærdskodeks for international rekruttering af sundhedspersonale ( 30 ) . Rekruttering af udenlandske fagfolk bør ikke anses for at være en enkel metode til afhjælpning af mangel på indenlandske sundhedsmedarbejdere. Hvis der er asymmetriske mobilitetsstrømme, bør der gøres en indsats for at skabe mekanismer til afbalancering, der arbejder i retning af udvekslinger, som er til fordel for alle.

10. Øvrige bemærkninger

10.1. En effektiv ledelse er vigtig for forvaltningen af sundhedspersonalet på alle niveauer. Det er en kompleks og højt værdsat del af sundhedsuddannelserne, der i stigende grad anerkendes som afgørende for at opnå høje standarder for uddannelse, forskning og klinisk praksis.

10.2. Derfor bør tilstrækkelig lederuddannelse og -udvikling af høj kvalitet være en del af læseplanerne for alt sundhedspersonale ( 31 )

Bruxelles, den 22. september 2022. Christa SCHWENG Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Kommissionen offentliggjorde sin handlingsplan for sundhedspersonalesituationen i EU i 2012.

(2) Kommissionen, GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion. (2014). »Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission«, Publikationskontoret, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352 s. 14.

(3) Europa-Parlamentets beslutning af 15. november 2018 om pasningstilbud i EU til forbedring af ligestillingen mellem kønnene, https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2018-0464_DA.html.

(4) EUT C 129 af 11.4.2018, s. 44, EUT C 487 af 28.12.2016, s. 7, EUT C 204 af 9.8.2008, s. 103, Brochure og EØSU's udtalelse om »Økonomisk, teknologisk og social omstilling inden for avanceret sundhedspleje til ældre« (EUT C 240 af 16.7.2019, s. 10). EØSU's udtalelse om »En ny plejemodel for ældre: læren fra covid-19« (EUT C 194 af 12.5.2022, s. 19).

(5) Addati, L., Cattaneo, U., og E. Pozzan. (2022) Rapport om »Care at work: investing in care leave and services for a more gender equal world of work«. ILO, Genève https://www.ilo.org/global/topics/care-economy/WCMS_838653/lang--en/index.htm.

(6) https://www.who.int/publications/i/item/WHO-HIS-SDS-2018.53

(7) Se EØSU's udtalelse om »Sociale investeringers virkninger for beskæftigelsen og de offentlige budgetter« (EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21).

(8) Eurofound (2020), »Long-term care workforce: Employment and working conditions«, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg, https://www.eurofound.europa.eu/nb/publications/customised-report/2020/long-term-care-workforce-employment-and-working-conditions.

(9) Barslund, Mikkel m.fl. (2021). »Undersøgelse: Policies for long-term Carers« (2021). Bruxelles, Europa-Parlamentet, https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2021/695476/IPOL_STU(2021)695476_EN.pdf.

(10) https://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0011/186932/12-Summary-Economic-crisis,-health-systems-and-health-in-Europe.pdf

(11) Kommissionen, Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion, »Long-term care report: trends, challenges and opportunities in an ageing society«. (2021) Vol. I, kapitel 3. Publikationskontoret, s. 12 og 28, https://data.europa.eu/doi/10.2767/677726.

(12) Se fodnote 11, s. 68-70.

(13) Kommissionen, GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion, (2018) Zigante, V., »Informal care in Europe: exploring formalisation, availability and quality«, Publikationskontoret, https://data.europa.eu/doi/10.2767/78836.

Spasova, S., m.fl. (2018). Challenges in long-term care in Europe. A study of national policies, Netværk om europæisk social- og arbejdsmarkedspolitik (ESPN), Bruxelles: Kommissionen, https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8128&furtherPubs=yes.

(14) Se fodnote 11, kapitel 3.

(15) Kommissionen, GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion. (2014). »Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission«, Publikationskontoret, s. 36. https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352 og Den paneuropæiske kommission for sundhed og bæredygtig udvikling (2021). »Drawing light from the pandemic: a new strategy for health and sustainable development. A review of the evidence«, https://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0015/511701/Pan-European-Commission-health-sustainable-development-eng.pdf.

(16) Danis, K., Fonteneau, L. m.fl. (2020). High impact of COVID-19 in long-term care facilities: suggestion for monitoring in the EU/EEA. Euro Surveillance: European Communicable Disease Bulletin, 25(22), https://doi.org/10.2807/1560-7917.ES.2020.25.22.2000956.

(17) EUT C 286 af 16.7.2021, s. 109, EUT C 429 af 11.12.2020, s. 251, EUT C 242 af 23.7.2015, s. 48, EUT C 143 af 22.5.2012, EUT C 18 af 19.1.2011, s. 74, EUT C 77 af 31.3.2009, s. 96.

(18) https://one.oecd.org/document/ECO/WKP(2021)43/en/pdf

(19) Liu JX, Goryakin Y, Maeda A, Bruckner T, Scheffler R. Global health workforce labor market projections for 2030. Human Resources for Health 2017; 15:11 (https://human-resources-health.biomedcentral.com/articles/10.1186/s12960-017-0187-2).

(20) https://www.who.int/health-topics/health-workforce#tab=tab_1

(21) I 2012 offentliggjorde Kommissionen sin handlingsplan for sundhedspersonalesituationen i EU.

(22) CPME Policy on Health Workforce (https://www.cpme.eu/policies-and-projects/professional-practice-and-patients-rights/health-systems-and-health-workforce).

(23) Jf. fodnote 2.

(24) Russo G, Pavignani E, Guerreiro CS, Neves C. Can we halt health workforce deterioration in failed states? Insights from Guinea Bissau on the nature, persistence and evolution of its HRH crisis. Human Resources for Health 2017; 15(1):12.

(25) Jf. fodnote 2.

(26) https://www.cpme.eu/api/documents/adopted/2020/3/EMOs.Joint_.Statement.on_.Violence.FINAL_.12.03.2020.pdf

(27) Dyrbye, L. N., T. D. Shanafelt, C. A. Sinsky, P. F. Cipriano, J. Bhatt, A. Ommaya, C. P. West og D. Meyers. 2017. Burnout among health care professionals: A call to explore and address this underrecognised threat to safe, high-quality care. NAM Perspectives. Discussion Paper, National Academy of Medicine, Washington, DC.

(28) Kommissionen, GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion. (2014). »Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission«, Publikationskontoret, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352 s. 14.

(29) Kommissionen, GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion. (2014). »Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society: report jointly prepared by the Social Protection Committee and the European Commission«, Publikationskontoret, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352 s. 14.

(30) https://www.who.int/publications/m/item/migration-code

(31) Van Diggele, C., Burgess, A., Roberts, C., & Mellis, C. (2020). Leadership in healthcare education. BMC Medical Education, 20 (Suppl. 2), 456, https://doi.org/10.1186/s12909-020-02288-x.