KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 08.01.1999 
KOM(1998) 796 endelig udg. 
Første årsrapport fra Europa-Kommissionen om det særlige 
administrative område Hongkong 

Første årsrapport fra Europa-Kommissionen om det særlige 
administrative område Hongkong 
Indledning 
Hongkongs stabilitet og velstand på lang sigt forudsætter, at det begreb om "ét land - to 
systemer", som er nedfældet i fælleserklæringen og grundloven håndhæves effektivt. 
Dette vil på sin side være til fordel for Den Europæiske Union, der som andre partnere i 
verden i mange år har haft dynamiske handels- og investeringsforbindelser med 
Hongkong, som til dels har været inspireret af Hongkongs uafhængige frie 
markedsøkonomi. Det vil også være til fordel for det kinesiske fastland, for hvem et 
solidt og globalt integreret Hongkong er en stærk støtte for dets egne økonomiske 
reformer. EU sætter derfor Hongkongs vedvarende autonome stilling som et særligt 
administrativ område i medfør af princippet "ét land - to systemer" i centrum for sin 
politik over for territoriet og betragter det som en vigtig komponent i sine forbindelser 
med Kina som helhed. 
EU gik i gang med at opnormere sine forbindelser med SAR i april sidste år med 
vedtagelsen af meddelelsen fra Europa-Kommissionen med titlen "Den Europæiske 
Union og Hongkong: på den anden side af 1997". Formålet var at forankre Europas 
forbindelser på en dybere og mere varig måde og samtidig støtte områdets autonomi og 
hjælpe til at styrke dets rolle i Asien og verden som helhed og føre tilsyn med respekten 
for de rettigheder, som alle dets borgere garanteres i henhold til fælleserklæringen og 
grundloven for det særlige administrative område Hongkong. EU ser ikke disse 
rettigheder i et særskilt perspektiv. De er uadskillelige fra det autonome system, som 
Hongkongs fremtidige succes afhænger af. 
Kommissionen påtog sig i meddelelsen at forelægge en årsrapport om forbindelserne 
mellem EU og Hongkong. Dette er den første sådanne rapport. Kommissionen noterer, at 
Europa-Parlamentet har udarbejdet sin egen rapport om Hongkong, og sender hermed 
dette dokument til Parlamentet og Ministerrådet til orientering*. 
Økonomien 
I sommeren 1997 fulgte alle med interesse, hvordan overdragelsen af Hongkong ville 
forløbe, og om Kina ville kunne sikre en gnidningsløs overgang med den mindst mulige 
indgriben i Hongkongs økonomiske dynamisme. Overdragelsen skete faktisk problemløst 
takket være både Hongkongs og de kinesiske myndigheders omhyggelige og fornuftige 
håndtering af sagen. Derefter blev der ændret fokus med begyndelsen på den asiatiske 
Rapport om Den Europæiske Union og Hongkong: på den anden side af 1997 (KOM(97)0171 - C4-
214/97) fra Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender. 
Ordfører: John Cushnahan. 
A 
finanskrise. De dybere årsager til krisen - hvoriblandt kan nævnes en svag finansiel 
styring, uegnede valutakurspariteter, overdreven udenlandsk låntagning og for store 
udgifter til infrastruktur - var fremherskende i nogle asiatiske økonomier, men ikke i 
Hongkong, som fortsat førte en eksemplarisk gennemsigtig og forsvarlig finanspolitik. 
SAR var ikke årsag til uroen, men blev senere selv offer for smitten, og viste dog sine 
svagheder i form af overvurderede ejendoms- og aktiemarkeder samt en svigtende 
konkurrenceevne. 
Virkningerne af den finansielle krise 
De umiddelbare virkninger slog igennem på aktiepriserne og i form af et kraftigt 
spektulationsangreb på Hongkongs valuta, som regeringen modarbejdede med sit 
troværdige og målbevidste forsvar af valutaen ved at koble den til den amerikanske 
dollar. De mere varige virkninger har sammen med den svækkede yen og en økonomisk 
afmatning i Kina været, at Hongkong er blevet kastet ud i en recession med faldende 
produktion, faldende ejendomspriser, kreditknaphed, flere og flere virksomhedslukninger 
og en rekordmæssig arbejdsløshed på 5%, som er den højeste i 15 år. Den indenlandske 
eksport er faldet kraftigt med 5,4% i første halvår 1998, medens genudlbrslen via 
Hongkong i nogle tilfælde har draget fordel af de svækkede valutaer i produktionslandet, 
navnlig når varerne blev solgt på markeder med en stærk valuta som f.cks. USA og Det 
Forenede Kongerige. I august bebudede regeringen en anslået negativ vækst på -4% for 
hele 1998. 
Hongkongs reaktion på krisen 
SAR-regeringen reagerede på krisen med et kraftigt forsvar af sin valutakobling. Dette 
gav problemer, da valutastyrelsen ved lov er forpligtet til at opretholde koblingen ved 
foranstaltninger, der førte til høje rentesatser, som på deres side svækkede investeringer 
og forbrug. 
På det seneste har SAR-regeringen iværksat en række foranstaltninger til at modvirke 
spekulation på valuta- og aktiemarkederne med det argument, at Hongkong havde brug 
for hasteaktioner til at genskabe den finansielle stabilitet, fordi det var så afhængig af 
handel: 
• For det første pålagde den i medio august Hongkongs valutamyndighed at intervenere 
på Hongkongs værdipapir- og terminsmarkeder. Ved denne lejlighed blev 10-15°o af 
territoriets samlede reserver givet ud, hvilket satte Hang Seng indekset i vejret med 
19% på to uger. Selvom disse kapitalinteresser efter sigende er midlertidige, er SAR-
regeringen og dens tilknyttede organer nu en af territoriets største aktionærer. 
• For det andet traf regeringen en række foranstaltninger til at styrke 
valutakontrolsystemet, øge gennemsigtigheden i valutafonden og styrke den koblede 
valutakurs ved at øge likviditeten i banksystemet. Målet var at glatte ud på de kraftige 
udsving i interbankrentesatser for lån af en dags og en uges varighed. Disse er faktisk 
faldet med en større rentestabil i tet som resultat. 
• For det tredje opstillede den et program i 30 punkter til at stramme disciplinen på 
værdipapir- og terminsmarkederne. Programmet sigter mod ~t ~+yike regulering og 
kontrol af praksis med salg af valuta og anvendelse af terminskontrakter til at udnytte 
efterfølgende stigninger i rentesatser og fald i aktiepriser. Pakken omfatter regler til at 
øge oplysningspligten, at forbedre markedstilsynet, at sætte grænse for, hvilken åben 
position en handlende på terminsmarkeder kan tillades i forhold til hans egen kapital, 
og at stramme fristen, inden for hvilken handlede aktier skal være afregnet. Der 
kræves desuden større sanktioner for overtrædelse af værdipapirlovgivningen og 
markedsreglerne for urapporteret blankosalg og manglende afregning. 
Alle finansielle markeder kræver en avanceret og effektiv regulering. Det overordnede 
mål med reguleringen skal være at føre tilsyn med handelen og sikre, at de handlende på 
disse markeder er solvente, navnlig ved hjælp af regler til at forhindre for store 
engagementer og at forbedre gennemsigtigheden. Mange af de af Hongkongs 
myndigheder bebudede foranstaltninger passer klart ind i denne beskrivelse. 
Men der består en meget fin grænse mellem den nødvendige regulering og 
interventionsformer, som kan fordreje markedskræfternes frie spil. Regulering må ikke 
sigte mod at begrænse den form for handel, som de handlende er involveret i, da denne 
sætter markederne i stand til at fungere på linje med fundamentale økonomiske vilkår. 
Foranstaltninger til at modvirke spekulation risikerer, hvis de ikke anvendes korrekt, at 
fordreje markedernes egne korrektionsevne. I denne sammenhæng er Kommissionen ved 
SAR-regeringens erklæring blevet forsikret om, at Hongkongs valutamyndigheds indgreb 
på værdipapir- og terminsmarkedet i august var kortfristet og ikke noget signal om, at 
Hongkong ville fjerne sig fra sin mangeårige politik. 
I juni bebudede regeringen en multimilliarddollarpakke, som omfattede en indefrysning 
af salg af statsjord for at støtte ejendomspriserne, skattefritagelse af renteindtægter i 
Hongkong for at anspore til repatriering af midler og en ordning til at hjælpe SM Ver til 
lån. Foranstaltninger af denne art er beregnet til at tackle krisen dér, hvor den rammer 
hårdest - faldende ejendomspriser, kapitalflugt og virksomhedslukninger. Det er 
usandsynligt, at de vil blive misfortolket som tegn på, at regeringen vil fjerne sig (r,\ 
princippet om en forsigtig finanspolitik, da Hongkong forfatningmæssigt er forpligtet til 
at føre en forsigtig finanspolitik og sikre balance på budgettet, jf. artikel 107 i 
grundloven. 
De økonomiske forbindelser mellem SAR og Kina 
Hongkong og resten af Kina befinder sig i forhold af stærk gensidig afhængighed. Den 
synlige handel mellem Hongkong og fastlandet er vokset med gennemsnitlig 28% om 
året siden 1978.11997 voksede handelen i begge parterne med kun 6%, idet importen fra 
Kina steg med 7%, genudførslen tilbage til Kina med 6% og den indenlandske eksport fra 
Hongkong til fastlandet med 4%. Hongkong var fastlandets anden største handelspartner i 
1997, medens Kina var Hongkongs største handelspartner. Kina var langt den storstc 
kilde til og bestemmelsessted (90%) for Hongkongs genudførselsvirksomhed. Der er 
også indtruffet en kraftig stigning i den usynlige handel og investeringsstrømmene fra 
Hongkong til fastlandet, medens Hongkong er el større servicecenter for Kina, navnlig 
for finansielle tjenesteydelser og erhvervsstøttetjenesier. Hongkong er også Kinas største 
kilde til udenlandske direkte investeringer, medens Kina selv er den anden største kilde 
til udenlandske direkte investeringer i Hongkong med hensyn til investeringsbeholdning. 
Hongkong-indbyggere aflagde 34 millioner besøg i Kina i 1997. 
Kinas og Hongkongs økonomier griber således meget nært ind i hinanden. Hongkongs 
store engagement i Kina betyder, at løsningen på dets aktuelle vanskeligheder til dels 
afhænger af fremskridt med de økonomiske reformer i Kina selv. Kina har på sin side 
brug for en løbende strøm af handel, investeringer og knowhow fra SAR til at 
underbygge den høje vækst, som reformerne er baseret på. Men frem for alt har begge 
brug for hinandens valutaers stabilitet til at minimere bivirkningerne af den finansielle 
krise. Hongkong og Kina betragter derfor naturligt hinanden som kilde til gensidig støtte, 
en tendens, der muligvis har forstærket sig siden begyndelsen af den finansielle uro. 
Dette må ikke misfortolkes som indblanding i forvaltningen af hinandens økonomier. 
Genskabelse af tilliden i erhvervslivet 
Det er af allerstørste betydning, at erhvervslivet genvinder tilliden i Hongkong så snart 
som muligt, ikke blot af hensyn til den fremtidige bilaterale handel og de bilaterale 
investeringer, men også for at lette presset for en devaluering både i SAR og i Kina og 
dermed understøtte Kinas eget økonomiske reformprograms troværdighed. Til trods for 
det alvorlige økonomiske tilbageslag, der i øjeblikket hærger Hongkong, er 
Kommissionen overbevist om, at dér, hvor de grundlæggende økonomiske vilkår alt i alt 
er solide, hvad de er i Hongkong, vil tilliden aldrig svinde længe. Men en sådan tillid 
afhænger i høj grad af, at SAR opretholder en åben handels- og investeringsordning. 
Hongkong bør fortsætte med at være et eksempel for nabolandene, som eventuelt kunne 
drage de forkerte konklusioner af uroen og lukke deres egne markeder eller nedsætte 
tempoet i deres reformer. Det vil hjælpe til at genskabe tilliden i erhvervslivet. 
Regeringsform og lovgivning 
Sådan fungerer regeringen 
Hongkongs øverste leder regerer med støtte fra eksekutivrådet og lovgivningsrådet 
(LegCo) og med opbakning fra en uafhængig offentlig tjeneste. Han leder regeringen, 
bestemmer regeringens politik og udsteder dekreter. Han implementerer grundloven og 
underskriver love og budgetter, som LegCo har vedtaget. Han holder kontakt med den 
kinesiske regering, til hvem han indberetter om budgetter og dertil knyttede regnskaber, 
udvælger ledende SAR-embedsmænd, som Beijing skal udpege, og gennemfører 
direktiver fra Kina som omhandlet i grundloven. Han udnævner og afsætter dommere og 
embedsmænd efter gældende lovbestemmelser og tager sig af eksterne og andre 
anliggender, som den kinesiske regering har beføjet ham til at varetage. 
Eksekutivrådet rådgiver LegCo om al væsentlig lovgivning, før LegCo får den forelagt, 
og har beføjelse til at vedtage sekundær lovgivning i henhold til en række dekreter, som 
LegCo har vedtaget. Når eksekutivrådet rådgiver om anliggender, der involverer brug af 
offentlige midler, skal LegCo's finansudvalg på forhånd give sin godkendelse. 
Grundloven indeholder en række bestemmelser om kontrollen med og balancen i 
forbindelserne mellem den øverste leder og LegCo. F.eks. kan lovforslag vedrørende 
regeringens politik ikke fremsættes af medlemmerne af LegCo uden den øverste leders 
skriftlige samtykke. Den øverste leder skal underskrive og promulgere lovgivning, der er 
vedtaget af to tredjedeles flertal i LegCo ved andenbehandling, eller også skal han opløse 
LegCo. Den øverste leder kan også opløse LegCo, hvis det ikke vedtager budgettet eller 
andre vigtige lovforslag, som regeringen forelægger. Den øverste leder skal på sin side 
træde tilbage, hvis det nyvalgte LegCo efter opløsningen af det foregående fortsat nægter 
at vedtage samme lovforslag, som førte til opløsningen af LegCo i fyrste instans, eller 
hvis den øverste leder nægter at skrive under. Ingen af disse bestemmelser er bragt i 
anvendelse, siden grundloven trådte i kraft. 
Det politiske forhold mellem den øverste leder og LegCo har til tider været lidt anstrengt. 
Der har været uoverensstemmelser mellem den øverste leder og den lovgivende 
myndighed om anliggender som f.eks. LegCo's forretningsorden, ændring af ferieloven 
og udvidelse af låneordningen for at hjælpe førstegangskøbere og SAR's 
kommunalstruktur. Meningsforskelle mellem en regerings øverste leder og 
lovgivningsinstanser er en ret naturlig ting og kan skabe kreative spændinger i 
regeringsprocessen. Dog har der været en vis uro over, at der ikke findes politisk 
udpegede ministre i den øverste leders kabinet. Dette samler alt politisk ansvar hos tre 
højtstående embedsmænd og mere specifikt hos den øverste leder selv og umuliggør, at 
forsvaret af regeringens politik og handlinger spredes over forskellige niveauer. Dette har 
ført til, at nogle LegCo-medlemmer har stillet krav om et kabinet af ministertypen. I sin 
1998-policy-tale den 7. oktober oplyste den øverste leder, at han agtede at forbedre 
samarbejdet mellem SAR's forskellige institutioner, men at Hongkong fortsat ville have 
en regering af eksekutivtypen. 
Lovgivningsprogrammet 
I en stor del af sidste år var det det midlertidige LegCo, der vedtog lovgivning. Det var 
udvalgt inden overdragelsen og er nu erstattet af det fulde LegCo efter valget i maj i år. 
Det midlertidig LegCo har vedtaget i alt 63 love, heraf 50 siden overdragelsen. I de 
allerfleste tilfælde har disse love ikke affødt spørgsmål om, hvorvidt 
lovgivningsprocessen i Hongkong virkelig er uafhængig. 
En vigtig udvikling er, at SAR-regeringen har erklæret, at den ikke agter at stille forslag i 
nærmeste fremtid til lovgivning om forræderi, løsrivelse, tilskyndelse til oprør, 
undergravende virksomhed mod Folkerepublikkens centralregering eller tyveri af 
statshemmeligheder samt kontrol med udenlandske politiske organisationers virksomhed. 
Den 7. oktober holdt den øverste leder sin anden årlige policy-tale med titlen "From 
Adversity to Opportunity". Heri forudså han, at væksten ville gå ned med 4%, og at 
arbejdsløsheden, som allerede var på 5%, ville fortsætte med at stige som følge af krisen. 
Han lovede at stimulere væksten ved at hjælpe investeringen i ny teknologi og ved 
reform af veletablerede virksomheder, navnlig inden for finansielle tjenesteydelser. Små 
og mellemstore virksomheder ville blive prioriteret. I talen fremhæves SAR's vedvarende 
tilslutning til det frie marked. Desuden understreges behovet for at forbedre 
uddannelsessystemet og miljøet og en ændring bort fra bygning af subsidierede boliger 
mod bedre lånefaciliteter for huskøbere. Der forekom talrige henvisning til forbedring af 
forbindelser med fastlandet, f.eks. gennem en forbedring af investeringsklimaet dér for 
SAR-baserede virksomheder. 
På den politiske side henvistes der til, at man ønskede at reducere antallet af 
lokalstyreniveaueme og erstatte regional- og lokalrådene med distriktsstyrelser. Det blev 
nævnt i talen, at direkte valg af LegCo fortsat var det endelige mål, men ikke noget 
nærmere om hvordan eller hvornår. 
Bekæmpelse af korruption 
SAR's myndigheder arbejder meget beslutsomt på at bevare Hongkongs omdømme, hvad 
angår god regerings- og forretningsskik. Den uafhængige korruptionskommission 
(ICAC) har modtaget et stigende antal klager med påstand om korruption - 1 780 sager i 
første halvår 1998, hvilket er 20% mere end i samme periode sidste år - men det afspejler 
eventuelt borgernes voksende tillid til ICAC snarere end en faktisk stigning i 
korruptionen som sådan. De fleste klager kommer fra den private sektor, bl.a. finansielle 
tjenesteydelser, handel og ejendom, medens nogle af de tilfælde, der er indbragt for 
ICAC, drejer sig om gaver til regeringsembedsmænd, ulovligt hasardspil og påstand om 
oppustning af en avis' oplagstal. Der har så at sige ikke været nogen klager over en 
generel sænkning af standarden i erhvervslivet sidste år, hvilket blev befrygtet inden 
overdragelsen. 
Et af medlemmerne af LegCo Chim Pui-chung måtte udtræde af LegCo i år efter at være 
blevet idømt en fængselsstraf på tre år for forsøg på at forfalske 
aktieoverdragelsesdokumenter. Grundloven tillader, at et medlem gøres inhabil, hvis det 
idømmes mindst en måneds fængselsstraf. Chim blev løsladt mod kaution og har 
appelleret sin dom. 
Retssystemet 
Den dømmende magts uafhængighed, som er nedfældet i fælleserklæringen og 
grundloven, er af central betydning for, at formlen 'ét land - to systemer' kan fungere 
gnidningsløst. Det hedder i fælleserklæringen, at den bestående lovgivning før 
overdragelsen skal forblive i kraft, at den dømmende magt skal kunne fungere i 
uafhængighed, at princippet om behandling for nævningeting og retfærdig rettergang 
fortsat skal gælde, og at Hongkong skal have sin egen højesteret med beføjelse til at 
behandle og afsige dom i alle sager undtagen i sager vedrørende forsvar og 
udenrigsanliggender. 
Denne uafhængighed er blevet respekteret i de allerfleste tilfælde siden overdragelsen. 
Retten i første instans behandlede over 1 300 civil- og straffesager i 1997, medens 
appelretten behandledes ca. 750 sager. Højesteret afsagde en enkelt dom og undersøgte i 
otte andre sager, om de kunne antages til behandling . Blandt alle disse sager har kun få 
rejst tvivl om SAR's retsvæsens uafhængighed. 
Kort efter overdragelsen opstod der en sag vedrørende forsvar (Ma Wai Kwan-sagen), 
som bygger på en påstand om, at lovgivning og anklager fra før overdragelsen var uden 
retsvirkning, da det midlertidige LegCo, der overførte dem, selv var oprettet i strid med 
grundloven. Hongkongs appelret skønnede, at ingen beslutning eller institution, som var 
billiget af den kinesiske nationale folkekongres, kunne behandles af domstole i SAR. De 
praktiske følger af denne specifikke sag er sandsynligvis begrænsede, da det midlertidige 
LegCo siden er blevet opløst, men det kastede dog for en tid en skygge over perioden 
umiddelbart efter overdragelsen, hvor formlen med 'ét land - to systemer' var et særligt 
følsomt anliggende. 
Det midlertidige LegCo vedtog på sin sidste dag en lov, hvorefter de privilegier, der var 
indrømmet britiske institutioner under det britiske styre, blev overført til kinesiske 
statsorganer som et symbol på Kinas generhvervelse af suverænitet. Under kolonistyret 
gjaldt lovgivningen ikke for den britiske krones institutioner, medmindre andet var fastsat 
i Hongkongs lovgivning. SAR's regering har fortolket loven i den retning, at den også 
omfatter New China Nyhedsbureauet, Xinhua, blandt sådann~ kinesiske statsorganer og 
-agenturer, som skulle have lignende privilegier. Dog skal kinesiske statsorganer og 
-agenturer ifølge SAR's lovgivning have udøvende funktioner, må ikke engagere sig i 
kommercielle aktiviteter og skal handle inden for deres mandat. Et særligt aspekt, som 
giver anledning til uro, er, at Xinhua tilsyneladende er involveret i tilsyn med Kinas 
statsejede virksomheder i SAR, samt Xinhuas præcise mandat siden overdragelsen. 
Menneskerettigheder, politiske friheder og offentlig orden 
Grundloven garanterer Hongkongs befolkning frihed på mange områder, herunder 
ytringsfrihed, pressefrihed, forenings-, forsamlings- og demonstrationsfrihed, ret til at 
være medlem af fagforeninger og til at strejke, garanti mod vilkårlig fængsling, 
rejsefrihed og religionsfrihed. 
Der har været udbredt frihed på disse områder siden oprettelsen af SAR. Offentlige 
demonstrationer er næsten et dagligt fænomen. Borgerne har kunnet demonstrere frit i 
forbindelse med økonomiske anliggender som f.eks. høje huslejer og lukning af 
investeringsbanker, og mod regeringens holdninger og politik. Der har desuden været 
demonstrationer to gange til at mindes begivenhederne på Tien An Men-pladsen, hvori 
deltog 40 000 mennesker ved den ene lejlighed. 
Der er ikke registreret overtrædelser af de grundlæggende rettigheder siden 
overdragelsen. Ingen menneskerettighedsforkæmpere, politiske modstandere eller 
kinesiske sytstemkritikere er blevet tilbageholdt eller generet, og 
menneskerettighedsorganisationerne opererer fortsat, uden at deres aktiviteter på nogen 
måde synes at blive hæmmet af myndighederne. 
Retten til at demonstrere 
Det midlertidige LegCo introducerede to restriktive ændringer til to love fra kolonitiden -
Societies Ordinance og Public Order Ordinance - begge i Hongkongs rettighedskatalog. 
For det første skal demonstranter på forhånd indhente tilladelse fra politiet og ikke som 
tidligere blot give det underretning. For det andet skal alle selskaber nu registreres, og en 
sådan registrering kan nægtes med grund i den 'nationale sikkerhed'. Det skal nævnes, at 
der ikke synes at være opstået vanskeligheder i forbindelse med denne bestemmelse, og 
ingen ansøgninger om registrering er blevet afvist - med justitsministerens egne ord - "af 
politiske eller andre grunde". Der fandt 1 600 demonstrationer sted i det første år efter 
overdragelsen. 
Arbejdslovgivning 
Det midlertidige LegCo har også suspenderet fire arbejdslove, som blev vedtaget inden 
overdragelsen af det tidligere LegCo. Lovene vedrørte fagforeningernes ret til 
overenskomstforhandling og finansiering af politisk virksomhed, forhindring af anti-
fagforeningsdiskrimination fra arbejdsgivernes side og en udvidelse af 
rettighedskataloget. Tre måneder senere i oktober 1997 ophævede det midlertidige LegCo 
lovene om overenskomstforhandlinger og anti-fagforeningsdiskrimination, og ændrede 
loven om fagforeningsfinansiering ved at kræve forudgående tilladelse fra den øverste 
ledelse. Dette gav anledning til uro i internationale fagforeningsorganer, og 
Kommissionen overvåger fortsat situationen. 
Gennemførelse af FN-konventioneme 
l april 1998 udarbejdede regeringen udkast til rapporter om gennemførelsen af de to FN-
konventioner, den ene om civile og politiske rettigheder og den anden om sociale og 
kulturelle rettigheder. 1 rapporterne omtales ovennævnte Societies Ordinance og Public 
7 
Order Ordinance og ophævelsen af rettighedskataloget før ændringerne sammen med 
andre emner, f.eks. opholdsret for Hongkong-borgeres børn, der er født på fastlandet, 
bekæmpelse af fjerkræinfluenza, beredskabsplaner for arbejdsløshed og 
personaleproblemer på offentlige hospitaler. Rapporterne nævner på den anden side ikke 
ophævelsen af arbejdslovene eller forelæggelsen af et lovforslag vedrørende 
undergravende virksomhed. Regeringen nævnte, at det var for tidligt at tage stilling til, 
om så kontroversielle emner skulle medtages i rapporten. 
Rapporterne blev forelagt til offentlig høring i april og vil blive forelagt 
udenrigsministeriet ved årets udgang. De vil da blive videresendt til FN via 
Folkerepublikken Kinas faste repræsentation i New York. SAR-regeringen har oplyst, at 
myndighederne i Beijing ikke har ret til at ændre i rapporterne, men at de på den anden 
side skal forelægges FN af en suveræn stat, Kina snarere end af SAR selv. Der indkom i 
alt 11 indlæg vedrørende rapporterne fra forskellige interessegrupper i de fem uger, den 
offentlige høring varede i marts. Desuden fik De Forenede Nationer for nylig forelagt en 
rapport med berøring til konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination 
imod kvinder. 
Pressefrihed 
Der er ikke rapporteret om noget forsøg fra myndighedernes side på at gribe ind i 
mediernes redaktionsfrihed. Europa-Kommissionen glæder sig over, at Hongkong­
pressen stadig meget aktivt dækker demonstrationer og afsætter megen spalteplads til 
debatten om menneskerettighederne i SAR og i Kina som helhed og gengiver 
oppositionspartiernes meninger. Hongkongs medier udnytter også frit sine egne 
redaktionelle rettigheder til at kritisere SAR-regeringens og de kinesiske myndigheders 
politik. 
Men sidste februar anklagede et fremtrædende medlem af den nationale folkekongres i 
Beijing Radio Television Hong Kong (RTHK) for at være for åbent kritisk over for SAR-
regeringen, hvilket affødte en hed debat om, hvorvidt negative offentlige kommentarer 
fra Beijing udgjorde indblanding i SAR's anliggender. SAR's ledelse reagerede ved at 
forsvare RTHK's redaktionelle uafhængighed og udtrykte samtidig håb om, at alle 
medierne ville være rimelige og objektive i deres dækning af regeringens politik. Denne 
og andre episoder igennem det sidste år viser, hvor mange engangsbegivenheder i de 
tidligere måneder af SAR's bestående omgående affødte en undersøgelse af, hvordan de 
eventuelt påvirkede konceptet 'ét land - to systemer'. 
Informationsfrihed og databeskyttelse 
Kommissionen er overbevist om, at informationsfriheden i vid udstrækning blev 
respekteret i det første år af SAR's beståen. Den mærker sig imidlertid, at Xinhua 
nyhedsbureauet afviste en anmodning fra lovgivningsrådsmedlem Emily Lau i henhold til 
regeringsloven om databeskyttelse om at få adgang til sit personlige dossier. Xinhua 
reagerede ikke inden for den foreskrevne tidsfrist på 40 dage, og justitsministeren 
nægtede at retsforfølge Xinhua. Dette gav anledning til bekymring om, at Xinhua som 
kinesisk statsorganisation skulle være hævet over loven. SAR-regeringen har flere gange 
bestridt denne påstand og har i anden sammenhæng oplyst at regeringsloven ville blive 
revideret. 
Den kinesiske garnisons rolle 
Når kinesiske delegationer aflægger besøg, øges politiopbuddet generelt for at holde 
demonstranter på afstand. Den kinesiske garnison i SAR har holdt en lav profil igennem 
året på linje med fælleserklæringen, hvori det hedder, at garnisonen ikke må blande sig i 
SAR's indre anliggender. 
Den demokratiske proces 
Hvis man skal foretage en ærlig analyse af den demokratiske proces i Hongkong, må man 
tage hensyn til tre væsentlige faktorer: den demokratiske udvikling så vidt, en 
sammenligning med situationen før overdragelsen og fremskridt i retning af det endelige 
mål med almindelig stemmeret, som territoriet har forpligtet sig til af indføre. 
Den øverste leder og regeringen har indfriet deres tilsagn om at ville afholde valg til 
lovgivningsrådet i løbet af det første år af SAR's beståen. Det midlertidige LegCo blev 
som planlagt opløst og banede vejen for valget af et nyt LegCo i maj, som skal fungere 
indtil 2000. Valgdeltagelsen var en rekord på 53%, langt over de 35,8% i 1995, og en stor 
succes for Det Demokratiske Parti, som vandt 13 pladser, heraf 9 i geografiske 
valgkredse, hvor princippet om almindelig stemmeret anvendes. Resultatet antyder en 
stærk appetit på demokrati i Hongkong, særlig på et tidspunkt, hvor udsigterne til et 
økonomisk tilbageslag har vist, at økonomisk velfærd ikke længere kan tages for givet. 
Valget i maj 
Der blev vedtaget nye valgregler i tide til valget i maj, hvorefter 20 af de 60 pladser 
skulle besættes af geografiske valgkredse efter forholdstalsvalg og 30 af 'funktionelle' 
valgkredse, der repræsenterer erhvervssektorer. Til besættelse af de resterende 10 pladser 
blev der en måned tidligere afholdt valg i en valgkomité med 800 medlemmer bestående 
af repræsentanter for erhvervslivet, selvstændige og arbejdstagere, sociale og religiose 
kredse tillige med politiske personligheder, herunder lokale medlemmer af den nationale 
folkekongres i Beijing. De nye valgregler er på den ene side ikke i strid med grundloven, 
men de er et skridt bagud i forhold til de reformer, der blev indført i 1995. Det antal 
pladser, der besættes ved et fuldstændigt almindeligt valg, er stadig det samme (20), 
medens antallet af stemmeberettigede i de funktionelle valgkredse blev reduceret 
(180 000 i stedet for 2,7 millioner), dvs. kun repræsentanter for selvstændige erhverv og 
ikke lønmodtagerne som sådan). 
Udviklingen i retning af indførelse af almindelig stemmeret 
Et mere varigt bevis på SAR-regeringens tilslutning på længere sigt til demokrati vil 
fremgå af, hvor hurtigt og med hvilke midler princippet om almindelig stemmeret 
gennemføres. SAR skal ifølge grundloven gradvis og på en ordnet måde indføre 
almindelig stemmeret ved valget af både den øverste leder og LegCo. Grundloven 
fastsætter, at 50% af medlemmerne af LegCo i 2004 skal vælges direkte. For valget i 
2007 og derefter er det op til SAR selv at bestemme, hvornår der skal introduceres 
almindelig stemmeret. 
SAR har ret til at fremskynde processen, idet det dog kræver en ændring af grundloven. 
Der kræves hertil godkendelse fra den øverste leder og to tredjedeles flertal i LegCo, og 
ændringen vil skulle indberettes til den nationale folkekongres til orientering. Den 15. 
juli i år opfordrede oppositionen til en sådan fremskyndelse med forslag om indførelse af 
9 
almindelig stemmeret til valget til LegCo i 2000 og den øverste leder to år senere. Det 
blev forkastet af LegCo. Den øverste leder på sin side udtrykte sin tilslutning til målet 
uden at sætte nogen dato: "efter 2007, det er os, Hongkongs befolkning, der selv 
bestemmer, hvordan den fremtidige udvikling i demokratiseringsprocessen skal forløbe 
med indførelse af almindelig stemmeret som det endelige mål" (CH Tung, Bruxelles, 
oktober 1997). 
Kommissionen vil fortsætte med nøje at følge udviklingen i demokratiet i SAR. 
Kommissionen har bedt Hongkong om på forhånd at oplyse, hvordan og hvomår der vil 
tages skridt i retning af indførelse af almindelig stemmeret. Kommissionen har ved flere 
lejligheder peget på, at EU i almindelighed er tilfreds med, at SAR-regeringen på lang 
sigt tilslutter sig fuldstændigt demokrati, og har tilføjet, at myndighederne ville vinde 
betydelig respekt uden større omkostninger, hvis de snart bebudede en specifik dato for 
indførelsen af almindelig stemmeret. Hongkong bør snarest erklære, at det utvetydigt 
tilslutter sig princippet om almindelig stemmeret, og samtidig sætte en dato i rimelig nær 
fremtid for gennemførelsen heraf. 
Internationale forbindelser 
Hongkong har en udbredt autonomi med hensyn til at uddybe forbindelserne med sine 
handelspartnere i verden. Det er også medlem af Verdenshandelsorganisationen i egen ret 
og deltager aktivt som særkilt medlem af andre multilaterale instanser. Kommissionen 
har i det forløbne år forsøgt at skabe et mere permanent grundlag for EU's forbindelser 
med SAR som et middel til at fremme handel og investeringer, befæste Hongkongs egen 
autonomi og styrke det multilaterale handelssystem, som både EU og Hongkong 
tillægger særlig betydning. 
EU/Hongkong-erhvervssamarbejdsudvalgene, der har ledere fra forretningsverdenen i EU 
og SAR som medlemmer, har vist sig at være et godt forum til at udforske, hvordan de 
økonomiske og handelsmæssige bånd mellem parterne kan styrkes. Kommissionen 
noterer sig også, at Hongkong har oprettet et råd af internationale rådgivere - herunder 
personligheder fra det europæiske erhvervsliv - til at hjælpe med at sætte ny gang i 
økonomien og befæste dens rolle på verdensplan. 
Bilaterale aftaler 
Grundloven fastsætter, hvad angår bilaterale aftaler med SAR, at Beijing har ansvaret for 
udenrigs- og forsvarsanliggender, medens SAR varetager eksterne forbindelser på 
områder som handel, økonomi, finansielle og monetære spørgsmål, skibsfart, 
kommunikation og turisme. SAR-regeringen har indgået mindst 21 bilaterale aftaler 
siden den 3. juli 1997. De omfatter luftfartstjenesteydelser, gensidig juridisk bistand og 
overdragelse af domfældte, afskaffelse af visumpligt og fremme og beskyttelse af miljøet. 
EF og Hongkong har i årets løb fortsat med at arbejde i retning af en 
toldsamarbejdsaftale, og forhandlingerne forløber gnidningsløst. Kommissionen mener, 
at en sådan aftale vil konsolidere det globale syn på Hongkong som et særskilt 
toldområde og samtidig fremhjælpe bekæmpelsen af misbrug af ophavsret, 
varemærkeforfalskning, narkotikahandel og andre fælles problemer. 
10 
Multilateral handel 
På det multilaterale felt støtter Kommissionen så vidt den formår SAR's uafhængige 
stemme i internationale organer. I det forløbne år har Hongkong været en magtfuld 
fortaler for en yderligere handelsliberalisering, som har opfordret asiatiske naboer til at 
åbne deres markeder for finansielle tjenesteydelser på basis af den WTO-aftale, som blev 
opnået sidste år i december på et tidspunkt, hvor den regionale krise var et fristende 
omend fejlagtigt argument mod en sådan åbning. Hongkong har også med sin optræden i 
WTO støttet tanken om nye alsidige handelsliberaliseringsforhandlinger fra og med 1999 
og samtidig argumenteret for en yderligere liberalisering i APEC-forumet. Embedsmænd 
fra Hongkong har også deltaget i andre internationale organisationer på området som 
f.eks. civil luftfart som medlemmer af den kinesiske delegation. 
Fremme af handelsliberaliseringen i Kina 
Kommissionen mener også, at Hongkong er velplaceret til at anbefale en større 
handelsliberalisering i Kina selv og har ofte drøftet WTO-forhandlingerne om Kinas 
tiltrædelse under sine løbende kontakter med SAR i det forløbne år. Hongkong vil være 
en af dem, der kommer til at drage størst fordel af Kinas medlemskab af WTO, og det vil 
på sin side være til fordel for Kina. Kommissionen mener, at Hongkongs egen liberale, 
åbne økonomi og territoriets effektive optræden i WTO vil være et eksempel for hele 
Kina på, at et åbent, globalt integreret marked er nødvendigt for varig økonomisk vækst. 
Visum og indvandring 
SAR kan udstede pas og andre rejsedokumenter og føre sin egen immigrationskontrol. 
Kommissionen har på sin side intet direkte ansvar med hensyn til visaudstedelse, men 
den har kompetence til at foreslå listen over tredjelande, hvis statsborgere skal være 
omfattet af alle medlemsstaternes visumpligt. Ifølge Amsterdam-traktaten vil denne 
kompetence blive udvidet til også at kunne stille forslag til listen over lande, hvis 
statsborgere fritages fra alle medlemsstaternes visumpligt. Her skal det overvejes, hvilken 
visumordning der skal foreslås for Hongkong. Ifølge den gældende ordning kan 
indehavere af SAR-pas indrejse uden visum til to medlemsstater (Det Forenede 
Kongerige og Irland) i erkendelse af territoriets særlige stilling. Kommissionen er 
indstillet på at fortsætte med at anerkende denne særlige status. Den er også klar over, 
hvilken betydning Hongkong, særlig dets erhvervskredse og de europæiske 
virksomheder, der opererer i Hongkong, tillægger en lignende visumfrihed i så mange 
medlemsstater som muligt. Kommissionen bemærker desuden, at Hongkong vedvarende 
er indstillet på at bevise, at dets immigrationspolitik, særlig over for statsborgere fra 
fastlandet, håndhæves på passende måde, og at dets rejsedokumenter er beskyttet mod 
bedrageri med den mest moderne teknik. 
Kommissionen mener på sin side på baggrund af disse bestræbelser, hvis resultater vil 
skulle nøje overvåges, at en liberal holdning fra EU-medlemsstaternes side yderligere vil 
underbygge Hongkongs status som et særkilt toldområde med egen immigrationspolitik, 
hvilket er en afgrundpillerne i formlen 'ét land - to systemer'. 
11 
Konklusion 
Formlen 'et land - to systemer' er et væsentligt element i Hongkongs stabilitet, frihed og 
velstand efter Kinas genovertagelse af territoriet. Efter et års forløb har den allerede vist 
at være en praktisk anvendelig formel, som fortjener Den Europæiske Unions og andre 
partneres fulde støtte. Selve overdragelsen forløb gnidningsløst, og myndighederne i både 
Hongkong og Beijing har siden bestræbt sig på at få ansvarsfordelingen mellem dem til at 
fungere effektivt og utvetydigt. 
I SAR's første måneder blev enhver lov, retssag og regeringsretsakt nøje gransket af 
forkæmpere for de borgerlige rettigheder, oppositionspolitikere, medierne og den brede 
offentlighed for at påvise eventuelle trusler mod Hongkongs autonomi, og i enkeltstående 
tilfælde er der blevet stillet spørgsmålstegn ved SAR-myndighedernes tilslutning til 
princippet om autonomi. En sådan intens opmærksomhed er i sig selv et sundt tegn på, at 
Hongkongs befolkning og institutioner føler sig rede til og evner at foretage den 
nødvendige kontrol af de myndigheder, der styrer dem. Europa-Kommissionen har i sit 
eget tilsyn med udviklingen i SAR siden overdragelsen ikke påvist noget større omslag i 
retning af flere restriktioner. Kommissionen vil fortsætte med at overvåge SAR, da den 
mener, at en streng anvendelse af formlen med 'ét land - to systemer' er en forudsætning 
for varig økonomisk velstand og borgernes velfærd. 
Valget i maj var til trods for begrænsningerne med hensyn til stemmeret et positivt skridt 
i retning af universelt demokrati som omhandlet i grundloven. Resultatet afspejler et 
voksende ønske om demokrati, ikke mindst på et tidspunkt, hvor finansielle 
vanskeligheder har overskygget sikkerheden for økonomisk velstand for mange af 
Hongkongs borgere. 
Den finansielle krise har på et kildent stadium i SAR's udvikling svækket den høje vækst 
og tilliden i erhvervslivet, som har været kendetegnende for Hongkongs økonomi i 
tidligere tid. SAR's beslutsomme politik for åbenhed, forsigtig budgetkontrol og en stabil 
valuta er derfor så meget mere beundringsværdig, når man betænker de omgivende 
problemer. Det vil i sidste ende hjælpe til at genskabe tilliden i erhvervslivet, når den 
finansielle krise en gang er på retur. 
Kommissionen er ikke i tvivl om, at denne tillid snart vil blive genskabt, forudsat at 
SAR-regeringen holder sig til principperne om fornuftig regulering og åben handel og 
tillader markedernes frie spil uden anden intervention, end hvad der er strengt begrænset 
til internationalt accepterede standarder og praksis. Kommissionen glæder sig desuden 
over chancen for at udveksle synspunkter med Hongkong om forbedring af den 
internationale finansielle arkitektur. Hongkong er fortsat en af de mest åbne økonomier i 
verden. De økonomiske principper, der har bestået deres prøve, og en streng overholdelse 
af principperne om politisk og social frihed, der er nedfældet i grundloven, vil være 
territoriets bedste garanti for fremtidig stabilitet. EU har en vigtig rolle at spille i denne 
proces gennem vedvarende støtte af SAR på grundlag af stadig bredere og mere 
permanente forbindelser. 
12 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 796 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 06 02 17 
Katalognummer : CB-CO-98-800-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
l .-2985 Luxembourg 
Xb