M 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 191 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 5. maj 1993 
OFFENTLIG ADGANG TIL INSTITUTIONERNES DOKUMENTER 
MEDDELELSE TIL 
RÅDET, PARLAMENTET OG DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
- 2 -
OFFENTLIG ADGANG TIL INSTITUTIONERNES DOKUMENTER 
INDLEDNING 
I forbindelse med vedtagelsen af Traktaten om Den Europæiske Union i 
Maastricht den 15. december 1991 blev der afgivet en erklæring om bedre 
offentlig adgang til oplysninger. Erklæringen lyder således: 
"Konferencen mener, at gennemsigtighed i beslutningsprocessen styrker 
institutionernes demokratiske karakter samt offentlighedens tillid til 
myndighederne. Konferencen anbefaler derfor, at Kommissionen senest i 
1993 forelægger Rådet en rapport om foranstaltninger, der kan øge 
offentlighedens adgang til de oplysninger, som institutionerne råder 
over." 
Herefter blev det på Det Europæiske Råd i Birmingham erklæret, at Fælles­
skabet over for sine borgere skulle påvise fordelene ved Fællesskabet og 
Maastricht-Traktaten, og at Rådet, Kommissionen og Parlamentet skulle gøre 
en større indnats for at gøro dette klart. Desuden blev Kommissionen i 
Birmingham anmodet om at afslutte nit arbejde med at forbedre offentlig­
hedens adgang til do Informationer, som fællesskabsinstitutionerne er i 
besiddelse af, i begyndelsen af 1993. 
Det Europæiske Råd i Edinburgh fortsatte bestræbelserne på at skabe større 
åbenhed i Fællesskabet. Der blev truffet nogle særlige foranstaltninger som 
start på processen i retning af større offentlighed i Rådets arbejde. Før 
Det Europæiske Råds møde i Edinburgh havde Kommissionen allerede truffet en 
række foranstaltninger med det formål at skabe større åbenhed. 
Denne række foranstaltninger omfattede udarbejdelse af det årlige arbejds­
program i oktober med det formål at gøre en bredere debat mulig, bl.a. i de 
nationale parlamenter; udvidelse af høringerne forud for beslutningstagnin­
gerne, herunder brug af grønbøger; hurtigere offentliggørelse af Kommissio­
nens dokumenter på alle fællesskabssprog; og højere prioritet til arbejdet 
med at konsolidere og kodificere retsakter. Kommissionen har taget disse 
initiativer, selv om den allerede har en fornem tradition for at føre den 
åbne dørs politik, navnlig hvis man sammenligner med den eksisterende prak­
sis i de nationale administrationer. Traditionelt har Kommissionen været 
åben for input fra offentligheden. Dette Bkyldes, at man er overbevist om, 
at en sådan procen er af afgørende betydning for udarbejdelsen af velunder­
byggede og brugbari? politikker. 
Det Europæiske Råd i Edinburgh hilste disse foranstaltninger truffet af 
Kommissionen velkomne. Vc?d samme lejlighed gentog Det Europæiske Råd sin 
opfordring fra Birmingham til Kommissionen om at afslutte arbejdet i for­
længelse af Maastricht-Traktatens erklæring om at forbedre adgangen til 
oplysninger i begyndelsen af næste år. 
SVAR 
Kommissionen anser denne erklæring for at være et vigtigt led i Fællesska­
bets politik for åbenhed i institutionerne. Ved at forbedre adgangen til 
oplysninger vil man bringe offentligheden tættere på fællesskabsinstitu-
- 3 -
tionorne, og man vil kunne stimulere en oplyst og engageret debat om EF-
spørgsmål. Det vil også være et middel til at øge offentlighedens tillid til 
Fællesskabet. 
Med det formål at gennemføre Maastricht-erklæringen har Kommissionen fore­
taget en sammenlignende undersøgelse af de ordninger for adgang til oplys­
ninger, der findes i medlemsstaterne og i visse tredjelande. Resultatet af 
denne undersøgelse er i overensstemmelse med de krav, der blev stillet i 
Maastricht, gengivet i bilaget. 
I undersøgelsen gennemgås de forskellige erfaringer med øget adgang til 
oplysninger. Adgangen til oplysninger falder i to hovedgrupper. 
For det første er der tale om en række foranstaltninger, som de offentlige 
myndigheder har truffet med det formål at informere offentligheden om deres 
virksomhed. Kommissionen har således bemærket, at der, siden Fællesskabet 
blev etableret, både fra fællesskabsinstitutionernes og medlemsstaternes 
side er blevet taget utallige initiativer til at informere offentligheden og 
gøre borgerne mere bevidste om Fællesskabets politik. 
For det andet er adgangen til oplysninger også ensbetydende med, at borgerne 
skal kunne få oplysninger efter anmodning. Nogle lande har en relativt lang 
tradition på dette område. Denne politik er baseret på princippet om, at der 
skal gives adgang til oplysninger, samtidig med at offentlige og private 
interesser skal beskyttes, og det skal sikres, at de berørte offentlige 
myndigheder fungerer tilfredsstillende. 
Offentligheden har adgang til særlige former for oplysninger i visse lande, 
medens der i andre tilfælde findes nogle bestemmelser om generel adgang til 
oplysninger. Direktiv 90/313/EØF om adgang til miljøoplysninger er et eksem­
pel på et fællesskabsinitiativ vedrørende adgang til oplysninger på et af­
grænset område. 
YDERLIGERE SKRIDT 
Som følge af den sammenlignende undersøgelse af forholdene i de forskellige 
medlemsstater og en række tredjelande er der et stærkt ønske om at udvide 
adgangen til dokumenter yderligere på fællesskabsniveau. 
Kommissionen er såleden indstillet på at tage nogle yderligere skridt i ret­
ning af at skabe et grundlag for generel adgang til dokumenter. Det vil som 
et resultat heraf være nødvendigt, at Kommissionen foretager nogle ændringer 
i sine arbejdsmetode?!", men den mener, at den generelle adgang til oplysnin­
ger er af særlig stor betydning for bestræbelserne på at bringe Fællesskabet 
tættere på borgerne. 
Kommissionen er af den opfattelse, at også de andre institutioner og med­
lemsstaterne bør tilslutte sig princippet om, at der skal være adgang til 
eksisterende oplysninger. Den opfordrer de øvrige institutioner til at sam­
arbejde om fastlæggelsen af en fremgangsmåde, der som et minimum bør omfatte 
de grundlæggende principper og nogle mindstekrav. Dette kunne i første 
omgang ske i form af en interinstitutior.el aftale. Der bør i så fald tages 
særlig hensyn til den rolle, som de enkelte institutioner spiller inden for 
de nuværende interinstitutionelle rammer. 
_ q -
Som et bidrag til denne fælles fremgangsmåde foreslår Kommissionen, at 
arbejdet baseres på følgende principper, som den har til hensigt at arbejde 
videre med. 
Der gives adgang til oplysninger indeholdt i dokumenter. Hvilke dokumen­
ter vil blive nærmere defineret. 
Adgangen til disse dokumenter gives på grundlag af en tilstrækkelig præ­
cis anmodning fra offentligheden. 
Den borger, der fremsætter anmodningen, må ikke være forpligtet til at 
begrunde, hvorfor han ønsker dokumentet. 
Anmodningen om oplysninger bør efterkommes så hurtigt som muligt. 
En anmodning om at få indsigt i et dokument kan nægtes af hensyn til: 
- privatlivets fred 
erhvervsoplysningers og finansielle oplysningers fortrolighed 
den offentlige sikkerhed, herunder internationale forhold og valutasta­
bilitet 
oplysninger, som institutionerne har fået overdraget i fortrolighed. 
Afvises en anmodning, skal den pågældende institution skriftligt gøre rede 
for sin beslutning. 
Kommissionen vil i den resterende tid inden Det Europæiske Råd i København i 
slutningen af juni udarbejde et yderligere udkast til politikken om generel 
adgang til dokumenter. Den har til hensigt at forelægge dette udkast for de 
øvrige institutioner som led i den anden meddelelse om åbenhed, hvor vægten 
vil blive lagt på en generel struktur og gennemførelse af nogle særlige for­
anstaltninger med det formål at skabe større åbenhed i Fællesskabet. 
- 5 -
BILAG 
OFFENTLIG ADGANG TIL OPLYSNINGER 
(Sammenlignende undersøgelse) 
~ 6 -
OFFENTLIG ADGANG TIL OPLYSNINGER 
(Sammenlignende undersøgelse) 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. Historisk overblik 
2. Adgang til oplysninger - en sammenlignende undersøgelse 
2.1. Generelt 
2.2. Medlemslande og tredjelande 
2.3. Kvantitativ analyse 
2.4. Fællesskabn i mît i tut ionerne 
FORTEGNELSE: Overblik over lovgivningen om generel adgang til oplysninger 
7 -
1 ' HjSTORISK OVEJUiJ, 1 K 
Tidligere var de offentlige myndigheder i flere lande i deres arbejde til­
bøjelige til at basere sig på fortrolighedslove, som var udformet ud fra 
ønsket om at beskytte overordnede samfundsinteresser (dvs. forsvar, uden­
rigsanliggender osv.). Der blev derfor indført sikkerhedsbestemmelser med 
det formål at sikre beskyttelsen af de oplysninger, som ikke var beregnet på 
offentliggørelse. 
Herudover har lovgivningen til beskyttelse af borgerne på f.eks. sundheds-
og skatteområdet traditionelt været ret omfattende. 
Der har således været en dobbelt begrundelse for at begrænse informationen 
om de offentlige myndigheders forvaltning, nemlig at beskytte både offent­
lige og private intéresser. 
Myndighederne har traditionelt informeret borgerne om sine beslutninger ved 
hjælp af en eller anden form for officiel publikation (statstidende e.l.). 
Borgerne er også blevet holdt underrettet gennem det faktum, at ministrene 
er ansvarlige over for parlamentet, og gennem tilsyn fra eksterne organer 
som revisionsret og domstole, offentlig adgang til parlamentets plenarmøder 
og dets forskellige udvalg og endelig gennem en lovbestemt ret til at ind­
bringe sager for myndighederne. 
Vendepunkt 
I I960'erne var der er stigende tendens til at mene, at forholdet mellem 
myndigheder og borgere burde gøres mere åbent. Denne holdning hang sammen 
med ønsket om en styrkelse af demokratiet gennem en mere demokratisk styre­
form. Man mente, at dor burde være større åbenhed i den offentlige forvalt­
ning, især i don måde, de enkelte sager behandles på. En anden drivkraft var 
det faktum, at medens administrationerne fik overdraget flere og flere opga­
ver, syntes parlamentnkontrollen at være mindre effektiv. 
Desuden mente man, at on mere åben fremgangsmade ville afstedkomme en oplyst 
debat om offentlige politiske emner og åbne for muligheden for at forbedre 
kontrollen med arbejdsgangen i administrationen. 
Vedtaget polit i.k 
En række medlemsstater og tredjelande vedtog derfor efterhånden en række 
foranstaltninger, som havde til formål at åbne og forbedre den offentlige 
administration. 
Disse nationale foranstaltninger omfattede nogle mekanismer, som havde til 
formål at øge offentlighedens deltagelse i den administrative beslutnings­
proces. Foranstaltningerne spændte fra en forpligtelse til at foretage en 
forudgående høring af offentligheden (vod f.eks. at udarbejde grøn- og 
hvidbøger), retten til at gennemføre en offentlig høring og vedtagelse af, 
at offentligheden skal have ret til at fremsætte forslag om lovgivning, som 
den ansvarlige offentlige myndighed herefter har pligt til at vedtage eller 
overveje. 
Foranstaltningerne omfattede også en udvidelse at bestemmelserne om, at 
beslutninger i højere grad skal forklares og berettiges over for offentlig­
heden, at offentliggørelsen af de endelige beslutninger skal forbedres, og 
at mulighederne for at appellere administrative beslutninger skal øges. I 
visse tilfælde blev der skabt nye appelmuligheder, f.eks. gennem indførelse 
af en ombudsmand. 
Endelig godkendte en række lande også princippet om, at informationer, som 
de offentlige myndigheder er i besiddelse af, som hovedregel skal være 
tilgængelige for offentligheden, medmindre det udtrykkeligt er angivet, at 
informationerne af et begrænset antal veldefinerede årsager er undtaget fra 
reglen om offentlig adgang. 
2• ADGANG TIL OPLYSNINGER - EN SAMMENLIGNENDE UNDERSØGELSE 
2.1. Generelt 
Følgende tre tendenser har gjort sig gældende i forbindelse med udvidelsen 
af offentlighedens adgang til informationer, som de offentlige myndigheder 
er i besiddelse af: 
Borgore, som er part i en retssag, har fået adgang til at konsultere 
administrative dokumenter. Retten til at konsultere sådanne dokumenter 
stammer fra den almindelige ret til at forsvare sig. En række organer 
giver denne form for adgang, uanset om den pågældende borger er invol­
veret i en rets- eller appelsag. Denne udvikling har ført til, at der er 
blevet opstillet nogle særlige bestemmelser for, hvornår man kan få 
adgang til de forskellige former for oplysninger. 
Adgang for berørte enkeltpersoner til at konsultere dokumenter indehol­
dende personlige oplysninger. Som eksempel kan nævnes offentlige myndig­
heders dokumenter om f.eks. udnævnelse og indstilling. Også den private 
sektors dokumenter (f.eks. forsikringsselskaber) kan være omfattet af 
denne regel. Som et. resultat heraf er der blevet udarbejdet en række 
særlige renler om adgang til de forskellige former for informationer. 
Generel adgang til oplysninger fra de offentlige myndigheder (uanset om 
den pågældende enkeltperson eller virksomhed har en særlig interesse 
heri eller er involveret i en retssag). Dette har ført til, at der er 
blevet vedtaget en række love om generel adgang til oplysninger. 
Af den gennemførte undersøgelse fremgår det imidlertid, at situationen som 
følge af den ovenfor beskrevne udvikling varierer i de enkelte lande. I 
nogle lande har offentligheden kun adgang til en særlig form for oplysnin­
ger, hvorimod der i andre lande er en generel adgang til oplysninger. I en 
tredje gruppe lande har man indført begge former for adgangsbestemmelser. 
Aktiv oci_ p_as s i v in f o r ma tions form id 1 in g 
Undersøgelsen har vist, at der i al væsentlighed er to måder at udvide ad­
gangen til oplysninger på. Der er for det første de offentlige myndigheders 
almindelige (lovbestemte) forpligtelse til aktivt og på eget initiativ at 
gøre enhver relevant oplysning (f.eks. cirkulærer, politiske erklæringer og 
organisationsplaner) tilgængelig for offentligheden. 
_ g -. 
For det andet er der den mere passive (lovbestemte) forpligtelse for offent­
lige myndigheder til at gøre oplysninger tilgængelige efter anmodning fra en 
borger. Denne forpligtelse omfatter også adgang til informationer, som udgør 
grundlaget for regeringsbeslutninger, dvs. rapporter, undersøgelser, refera­
ter, noter, cirkulærer, anvisninger, udtalelser, planer, fakturaer, proto­
koller, indeks og andre former for informationer, som findes på skrift, edb 
eller et audiovisuelt medium. 
Fokus 
Den sammenlignende undersøgelse fokuserede på bestemmelser om adgangen til 
oplysninger efter anmodning (passiv informationsformidling), således som den 
er fastsat i lovgivningen om generel adgang til oplysninger. Undersøgelsen 
beskæftiger sig ikke med den særlige lovgivning om adgang til specielle 
former for information eller med de offentlige myndigheders aktive informa­
tionsformidling. Det første af disse emner er blevet grundigt behandlet i en 
anden undersøgelse, som blev gennemført efter anmodning fra Kommissionen 
(Publaw 1, 1991). På baggrund af denne undersøgelse har Kommissionen fremsat 
en række forslag på dette område (se nedenfor). 
2.2. Medlems1ånde og tredjelande 
Inden for Fællesskabet har Danmark, Frankrig, Grækenland og Nederlandene 
love, hvori det fastsættes, at borgerne har en generel ret til at få adgang 
til oplysninger fra statsadministrationen. I Belgien er udkast til lovfor­
slag om indførelse af retten til adgang til oplysninger for øjeblikket til 
drøftelse på forbunds- og regionalplan. Som det også er tilfældet i mange 
andre lande, indeholder Portugals, Spaniens og Nederlandenes forfatninger 
bestemmelser om en generel ret til adgang til oplysninger, uden at der dog 
er gennemført nogen specifik lovgivning endnu i Portugal og Spanien. 
Uden for Fællesskabet har man undersøgt de love, der giver adgang til oplys­
ninger i USA, Canada, Norge og Sverige. I Sverige har retten til adgang til 
oplysninger været gældende i over to hundrede år. 
Alle disse love (se bilag 2) har en ting til fælles: de giver offentligheden 
adgang til oplysninger efter anmodning (der er dog visse undtagelser fra 
oplysningspligten til beskyttelse af offentlige og private interesser). 
Vigtigste aspekter 
^2X52 JLY ningens s i g t e 
Indførelsen af en særlovgivning om offentlighedens adgang til oplysninger 
betragtes som en afgørende forudsætning for, at et frit samfund kan fungere, 
da en sådan lovgivning øger demokratiet i forvaltningsprocessen. Retten til 
oplysninger betragtes følgelig som en grundlæggende borgerlig rettighed. Det 
drejer sig om forholdet mellem en administration og de borgere, som den 
betjener (tredje generations menneskerettigheder). Europarådet har vedtaget 
en henstilling om adgang til de oplysninger, som offentlige myndigheder 
ligger inde med. I henstillingen opfordredes medlemsstaterne til at indføre 
systematisk adgang til sådanne oplysninger. 
- 10 -
Der nævnes en række andre fordele til støtte for indførelsen af en lovgiv­
ning om adgang til oplysninger. Heriblandt et system til at føre kontrol med 
de offentlige myndigheders virksomhed, forbedring af styringen og sikring af 
en bedre fordeling af ressourcerne, øget interesse blandt borgerne til at 
bidrage til det offentliges arbejde samt fremme af en oplyst debat om og 
interesse for almenvellet. 
Arten af de ønskede oplysninger 
De love, der er blevet undersøgt, giver i princippet offentlig adgang til 
aller former for oplysninger, som en offentlig myndighed er i besiddelse af, 
og som findes i form af bestående dokumenter. Udtrykket "dokument" defineres 
bredt, således at det ikke blot omfatter traditionelle formater såsom skrev­
ne papirer og fotografier, men også mere moderne medier (f.eks. mikrofilm, 
diskotter, magnet-, video- og lydbånd). Det er også et grundprincip, at en 
anmodning om oplysninger kun imødekommes, hvis det kan ske, uden at der skal 
fremskaffes oplysninger, som ikke allerede findes (gennem indsamling og 
resumering af data fra forskellige kilder). 
I forbindelse med automatisk databehandling er det undertiden vanskeligt at 
opretholde dette princip. I f.eks. Sverige er der blevet indført den regel, 
at selv om der kræves en vis form for udvælgelse af og søgning efter data, 
kan det betragtes som eksisterende dokumenter, hvis udvælgelsen og søgningen 
kan ske ved rutinefunktioner. 
Hvilke myndigheder er forpligtet til at give adgang til oplysninger? 
Det varierer fra land til land, hvilke offentlige myndigheder der er omfat­
tet af lovgivningen om adgang til oplysninger, afhængigt af styreformen. I 
forbundsstater er forbundsmyndighederne (inkl. uafhængige kontrolorganer) 
generelt bundet af lovgivningen om adgang til oplysninger. Herudover findes 
der ofte på nationalt (i modsætning til føderalt) plan en lovgivning, som 
giver adgang til oplysninger, som de nationale myndigheder ligger inde med. 
F.eks. i Belgien er der både på føderalt og regionalt plan blevet taget 
initiativ til at sikre adgang til oplysninger. 
I andre regeringssystomer er det ofte sådan, at alle offentlige myndigheder 
(inkl. kontrolorganer) er omfattet af lovgivningen om adgang til oplysnin­
ger. 
Nogle love indeholder også nogle særlige bestemmelser om adgangen til oplys­
ninger og udtalelser fra uafhængige rådgivende organer, dvs. organer, der 
rådgiver de offentlige myndigheder inden for et særligt område. 
Hvem Jkan_ fremsætte en anmojdnj.ng _om oplysninger? 
Størstedelen af de love om generel ret til oplysninger, der er blevet under­
søgt, indeholder bestemmelser om, at enhver person uanset nationalitet har 
ret til at benytte sig af adgangen til oplysninger. I næsten alle tilfælde 
har den borger, der anmoder om oplysninger, ikke pligt til at begrunde 
anmodningen. 
- 11 -
Hvordan stilles oplysningerne til rådighed for offentligheden? 
Der er i store træk fire måder, hvorpå en person kan få de oplysninger, han 
eller hun søger. Det kan enten ske ved at anmode om en fuldstændig kopi, et 
resumé, et uddrag eller mulighed for selv at gennemgå dokumentet. Når den 
offentlige myndighed beslutter, hvilken af disse muligheder den skal vælge, 
skal den tage hensyn til ansøgerens ønsker. 
Undtagelser fra retten til oplysninger 
Undersøgelsen har vist, at begrundelsen for at indføre undtagelser fra lov­
givningen om adgang til oplysninger varierer betydeligt fra land til land. I 
visse tilfælde er undtagelser obligatoriske, somme tider er de valgfrie, og 
i andre tilfælde kan begge dele forekomme. 
Der findes undtagelser fra reglerne i alle de undersøgte lande. Undtagelser­
ne kan inddeles i to hovedkategorier: 
Undtagelser til beskyttelse af almenvellets interesser. Der bør ikke 
gives oplysninger, hvis det skader internationale forbindelser, statens 
sikkerhed, nationale sikkerheds- og forsvarsspørgsmål, økonomiske og 
finansielle interesser, efterforskningen af lovovertrædelser, retsfor­
følgelsen af lovovertrædere, inspektionsopgaver osv. 
Undtagelser til beskyttelse af privatlivets fred. Der udleveres således 
ikke oplysninger, som specielt vedrører enkeltpersoner, til tredjemand, 
hvis det i uforholdsmæssigt stort omfang skader privatlivets fred for de 
berørte personer. 
I visse lande er interne dokumenter indeholdende oplysninger om personlige 
holdninger til politiske spørgsmål også undtaget fra lovgivningen. 
Frister for, hvornår offentligheden kan forvente svar 
Disse varierer fra 10 dage til 2 måneder. I nogle tilfælde forpligter myn­
dighederne sig blot til "at svare hurtigst muligt". De fleste love giver 
mulighed for at forlænge tidsfristen i særlige tilfælde i et varierende 
antal arbejdsdage. 
Gebyrer for udlevering af oplysninger til offentligheden 
I langt de fleste tilfælde udleveres kopier af de ønskede dokumenter til 
kostprisen. Personaleomkostninger er dog ikke medregnet i dette tal. 
Klageadgang i t il fælde af afslag p_å_en^ anmodning om oplysninger 
I alle de undersøgte tilfælde er der mulighed for at klage til et uafhængigt 
organ, såsom en forvaltningsdomstol, et nationalt råd, en ombudsmand eller 
en informationskommissær. 
- 12 
2.3. Kvantitativ_analyse 
Det har vist sig at være vanskeligt at finde noget materiale om, hvor meget 
dioBe regler er blevet anvendt. Der synes ikke at være nogen centrale regi­
stre over modtagne anmodninger. Af en del af den litteratur, der er blevet 
gennemgået, fremgår det imidlertid, at de personer og virksomheder, der har 
benyttet sig af adgangen til oplysninger fra den nationale administration, 
snarere har haft økonomiske end rent private interesser. 
I det franske system er det således, at hvis en anmodning om oplysninger af­
slås eller ikke besvares inden for en bestemt tidsfrist, kan ansøgeren hen­
vende sig til "Commission d'accès aux documents administratifs" (CADA) for 
at få en begrundelse. Antallet af afgivne begrundelser er steget støt fra 
470 i 1979/80 til 2098 i 1989. Begrundelse nr. 10 000 blev afgivet i 1989. 
I Canada benyttede 48 493 personer sig af deres ret til at anmode om oplys­
ninger fra statsadministrationen i perioden 1983-1991. I samme periode blev 
31* af alle anmodninger efterkommet, 37'+, blev delvis efterkommet, og 8% blev 
behandlet uformelt. I alt blev 4% ikke efterkommet, medens 20% af anmodnin­
gerne ikke kunne behandles. De hyppigste undtagelser fra oplysningspligten 
gjaldt oplysninger om tredjemand og personlige oplysninger. Udleveringen af 
oplysninger beløb sig til ialt 39,5 mio. dollars, dvs. 817 dollars pr. an­
modning. Do opkrævede gebyrer beløb sig til 586 961 dollars, hvilket er lidt 
mere end 12 dollars pr. anmodning. I perioden 1990-91 kom 54% af alle de 
anmodninger, der blev fremsat i henhold til loven om adgang til oplysninger, 
fra erhvervssektoren og 28% fra enkeltpersoner. I Australien blev der i 
1990-91 fremsat 25 000 anmodninger om aktindsigt. 
2.4. Fællesskabsinstitut ionerne 
Nu værende situât ion 
KØF-Traktaten indeholder en række bestemmelser om åbenhed i administratio­
nen, som vedrører dette emne. Der er bl.a. tale om bestemmelser, hvori det 
lastsættes, at man ikke må give oplysninger, som er tjenestehemmeligheder 
(artikel 214 i EØF-Traktaten), at medlemsstaterne ikke er forpligtet til at 
meddele oplysninger, hvis udbredelse ville stride mod deres væsentlige 
sikkerhedsinteresser (artikel 223 i EØF-Traktaten), at der er pligt til at 
offentliggøre Fællesskabets retsakter (artikel 191 i EØF-Traktaten), at der 
er pligt til at angive, hvilket grundlag retsakterne er baseret på (arti­
kel 190 i EØF-Traktaten), at der skal udarbejdes bestemmelser, som forplig­
ter Kommissionen til at give de berørte parter mulighed for at udtale sig om 
f.eks. tilfælde, der falder ind under Fællesskabets konkurrencebestemmelser 
gældende for virksomheder (artikel 85-90 i EØF-Traktaten), og at der er 
pligt til en gang om året at offentliggøre en almindelig beretning om De 
Europæiske Fællesskabers virksomhed (artikel 18 i Traktaten om Oprettelse af 
et Fælles Råd og en P'ælles Kommission). 
- 13 -
En række af de relevante bestemmelser i KØF-Traktaten er blevet gennemført 
ved hjælp af en detaljeret lovgivning i f.eks. Vedtægten for Tjenestemænd og 
Øvrige Ansatte ved De Europæiske Fællesskaber; Rådets forordning nr. 3 
(Euratom) om gennemførelse af artikel 24 i Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Atomenergifællesskab (EKT nr. L 406 af 6.10.1958, s. 63); Rådets 
forordning af 1. februar 1983 om åbning for offentligheden af de historiske 
arkiver for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Det europæiske Atom­
energifællesskab, hvori det fastsættes, at arkiverne skal være tilgængelige 
efter 30 år (EKT nr. I. 43 af 15.2.1983, s. 1); Kommissionens afgørelse af 
7. juli 1986 om klassificerede dokumenter og de sikkerhedsforanstaltninger, 
der finder anvendelse på disse dokumenter (SEK(86) 1132 endelig udg.), hvori 
det f.eks. fastsættos, at følsomme handelsoplysninger, som er meddelt i 
forbindelse med konkurrencepolitikken, skal være omfattet af en passende 
sikkerhedsklassifikation, og hvori der desuden findes nogle bestemmelser om 
dels klassifikation og nedklassifikation af dokumenter, dels behandling af 
oplysninger, som er modtaget fra medlemsstaterne; og Rådets forordning af 
11. juni 1990 om fremsendelse af fortrolige statistiske oplysninger til De 
Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor (KFT nr. I. 151 af 15.6.1990, 
s. 1). Denne forordning drejer sig om fremsendelse til Det Statistiske Kon­
tor af fortrolige statistiske oplysninger, som hører ind under de nationale 
statistiske kontorers kompetenceområde. Herudover er der blevet vedtaget en 
række interne bestemmelser vedrørende de enkelte institutioners indre anlig­
gender. 
Domstolen har i årenes løb skabt en relevant retspraksis på dette område (se 
f.eks sagen Zwartveld mod Kommissionen fra februar 1988, hvori der blev af­
sagt kendelse den 13.7.1990). 
På fællesskabsplan findos dor ikke nogen generel lovgivning om adgang til 
oplysninger, mon Kommissionen har dog indført nogle konkrete bestemmelser, 
som gør det muligt at få aktindsigt på konkurrenceområdet (se den Tolvte 
Beretning om Konkurrencepolitikken, 1982, s. 42-43). En virksomhed, som er 
part i en sag, har ret til indsigt i sagens akter. Aktindsigten begrænses 
imidlertid af, at Kommissionen er forpligtet til ikke at udlevere forret­
ningshemmeligheder til udenforstående virksomheder, og af kravet om, at der 
skal tages hensyn til den fortrolige karakter af Kommissionens interne doku­
menter og/el 1er arbejdsdokumenter. 
Herudover bør artikel 47 i Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Kul- og 
Stå 1 fællosskab nævnes, idet. det heri fastsættes, at Kommissionen er forplig­
tet til ikke at give oplysninger om forhold, som ifølge deres natur er 
t jonostehismmol ighodor. 
I 1990 vedtog Ministerrådet direktiv 90/3.13/EØF, der giver alle fysiske og 
juridiske personer i hele Fællesskabet mulighed for at få adgang til miljø­
oplysninger, som offentlige myndigheder er i besiddelse af (EFT nr. L 158 af 
23.6.1990, s. 56). 1 særlige tilfælde kan adgangen til disse oplysninger 
nægtes. Direktivet trådte i kraft den 1. januar 1993. 
- 14 -
Reglerne gælder for miljøoplysninger, som medlemsstaternes kompetente myn­
digheder ligger indo med. De cjælder ikke for EF-institutionernes miljøoplys­
ninger. 1 begrundelsen til forslaget til direktiv understregede Kommissionen 
imidlertid, at den ville tage en række initiativer, så princippet om adgang 
til oplysninger (i miljøsammenhæng) også kom til at gælde for fællesskabs­
institutionerne (KOM(88) 484 endelig udg. af 28. november 1988). 
Kommissionen har for nylig foreslaet nogle specifikke regler om beskyttelse 
af personoplysninger og fri udveksling af sådanne oplysninger (KOM(92) 422 
endelig udg.). Forslaget tager sigte på at lette den frie bevægelighed for 
data i Fællesskabet, samtidig med at der sikres et højt beskyttelsesniveau 
for personer i forbindelse mod behandling af personlige oplysninger. Det 
indeholder bestemmelser om den enkeltes ret til adgang til oplysninger om 
sig selv. Dot indeholder også en udtømmende liste over undtagelserne fra 
adgangen til personlige oplysninger i offentlige dokumenter af hensyn til 
statens sikkerhed og forsvar, strafferetssager osv. Forslaget til direktiv 
blev ledsaget at en erklæring fra Kommissionen om databeskyttelsesprincip-
pernos anvendelse p.'i personlige oplysninger, som Kommissionen og de øvrige 
KF-inotitutioner ligger inde med. Man er for øjeblikket i færd med at gen­
nemføre disse principper. 
- 15 
FORTEGNELSE 
OVERBLIK OVER LOVGIVNINGEN OM GENEREL ADGANG TIL OPLYSNINGER 
Indledning 
Ved "lovgivningen om generel adgang til oplysninger" henvises der i denne 
undersøgelse til de bestemmelser, der giver generel adgang til administra­
tive dokumenter. Det vil sige, at adgangen hverken er begrænset til et sær­
ligt område eller forudsætter en særlig forbindelse mellem oplysningerne og 
den person, der søger disse. Der findes andre former for bestemmelser om 
adgang til oplysninger, som er begrænset til visse personer, eller som 
kræver, at man for at kunne søge skal kunne bevise, at man har en juridisk 
eller i det mindste en berettiget interesse heri. Disse bestemmelser vedrø­
rer f.eks. selskabsregistre, folkeregistre og oplysninger om kreditværdig­
hed. Denne form for adgangsbestemmelser findes i de fleste medlemsstater. 
Her følger en oversigt, over situationen vedrørende generel adgang til oplys­
ninger i Fællesskabet og i visse andre lande: 
Belgien 
En række forslag om indførelse af generel adgang til oplysninger er til 
behandling på forskellige regeringsniveauer. 
Danmark 
Lov nr. 572 af 19. december 1985 om offentlighed i forvaltningen. 
Frankr i y 
Lov nr. 78-753 af 17. juli. 1978 om fri adgang til administrative dokumenter 
(afsnit I) og lov nr. 79-587 af 11. juli 1979 om begrundelse af forvalt­
ningsakter og forbedring af forholdet mellem administrationen og offentlig­
heden!. 
Tyskland 
Der findes ingen tysk lov om generel adgang til oplysninger. Den ordning, 
der kommer nærmost på en sådan lov, er loven om administrative procedurer. 
Det er imidlertid muligt at lå adgang til oplysninger på særlige områder, 
i sær o f fen11 i ge reg i st re. 
Grækenland 
Lov nr. 1599/1986 om forholdet mellem stat og borger, indførelse af en ny 
type identitetskort og andre bestemmelser (artikel 16). 
Irland 
Der findes ingen lov om generel adgang til oplysninger, men på visse særlige 
områder er der imidlertid adgang til oplysninger. 
If» 
1 ta I i en 
Der findes ingen lov om generel adgang til oplysninger i Italien. Den lov, 
der kommer nærmest på en sådan lov, or loven om adgang til administrative 
dokumenter af 7. august 1990 (nr. 241). Personer, som har en juridisk inte­
resse heri, kan få adgang. 
Luxembourg 
Der findes ingen lov om generel adgang til oplysninger. Adgangen til admini­
strative dokumenter fastsættes ved en frivillig administrativ afgørelse. 
Nederlandene 
Lov af 31. oktober 1991, Lovtidende nr. 703, om offentlig adgang til rege-
r ingoopl ysn i riger. 
Portugal 
Der tindes en bestemmelse i forfatningen om generel ret til adgang til op­
lysninger. Herudover «jives der på en række særlige områder adgang til oplys-
n i nger. 
Spanien 
Der findes en bestemmelse i forfatningen om generel ret til adgang til op­
lysninger. Herudover gives der på en række særlige områder adgang til oplys­
ninger. 
Det JPorenede Kongerige 
Der findes ingen lovgivning om generel ret til adgang til oplysninger. 
Canada 
Lov om adgang til oplysninger fra 1983. 
Norge 
Lov nr. 69 af 19. juni 1970 om borgernes adgang til dokumenter i den offent­
lige forvaltning, som ændret ved lov nr. 47 af 11. juni 1982 og lov nr. 86 
af 17. december 1982. 
Sverige 
Lov om pressefrihed fra 1976, kapitel 2, om officielle dokumenters offent­
lige karakter. 
17 
USA 
Lov om fri adgang til oplysninger fra 1982 (5 United States Code, sec­
tion 552), som udgør en del af loven om offentlige oplysninger, regler for 
offentlige institutioner, udtaleloer, bekendtgørelser, rapporter og møde­
protokoller (5 USC, section 551-559). 

ISSN 0254-1459 
KOM(93) 191 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA u oi 
Katalognummer : CB-CO-93-228-DA-C 
ISBN 92-77-55698-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg