Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets direktiv om forbedret adgang til domstolsprøvelse i forbindelse med grænseoverskridende sager gennem fastsættelse af fælles mindsteregler for retshjælp og andre finansielle aspekter i civile retssager"

(KOM(2002) 13 endelig - 2002/0020 (CNS))

(2002/C 221/15)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 6. februar 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Manuel Cavaleiro Brandão til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. maj 2002.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 391. plenarforsamling af 29. og 30. maj 2002, mødet den 29. maj, følgende udtalelse med 109 stemmer for, 1 stemme imod og ingen hverken for eller imod.

1. Formålet med forslaget

1.1. Efter en grønbog om retshjælp i civile retssager(1) (februar 2000) og en høring af nationale eksperter og fagfolk (februar 2001) vedtog Kommissionen den 18. januar 2002 et forslag til direktiv, der tog sigte på at oprette et europæisk system for gratis retshjælp i forbindelse med grænseoverskridende sager og dermed øge de midler, borgerne har til rådighed til sikring af deres ret til at få adgang til domstolsprøvelse.

1.2. Kommissionen anfører som retsgrundlag for sit initiativ EF-traktatens artikel 61, litra c), der som mål har gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og lægger op til, at Rådet vedtager foranstaltninger vedrørende samarbejde om civilretlige spørgsmål og fjernelse af hindringer for at civile retssager forløber tilfredsstillende (artikel 65, litra c)).

1.3. I henhold til forslaget kan enhver, der er involveret i en tvist som sagsøger eller sagsøgt, og som mangler økonomiske midler, nyde godt af bistand fra en advokat og gratis repræsentation af denne ved retten. Retshjælpen omfatter også støtte forud for retssagen og udenretslige procedurer. Den medlemsstat, for hvis retter sagen er indbragt, bevilger hjælpen, som omfatter dækning af omkostningerne ved en grænseoverskridende tvist såsom udgifter til tolkning, oversættelse og rejseudgifter. Den medlemsstat, hvori den retshjælpssøgende har sin bopæl, dækker udgifterne til en lokal advokat, især forud for retssagen. Et eventuelt afslag på retshjælp skal begrundes. Systemet vil blive forvaltet af et netværk af organer, der vælges af den enkelte medlemsstat, og som har beføjelse til at sende og modtage ansøgninger om retshjælp. Kommissionen udarbejder endvidere et standardskema for videreformidling af ansøgninger.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU udtrykker megen tilfredshed med Kommissionens forslag.

2.2. Sagen er, at den gradvise europæiske integration og det stadig tættere netværk af personlige, økonomiske, kommercielle og forretningsmæssige relationer har resulteret i en kraftig stigning i antallet af grænseoverskridende tvister.

2.3. Det er ikke kun store virksomheder, der er involveret i sådanne tvister. Det er nu i stigende grad tilfældet, at små virksomheder og individuelle borgere står over for retlige problemer og spørgsmål, der rækker ud over grænserne i den medlemsstat, hvor de er fra, eller hvor de er etableret.

2.4. Borgere eller virksomheder, som føler et behov for at forsvare eller gøre deres rettigheder gældende i en anden medlemsstat end deres egen, må overvinde yderligere vanskeligheder. Disse vanskeligheder er væsentligt større, hvis den pågældende person ikke har tilstrækkelige finansielle ressourcer og derfor er nødsaget til at benytte sig af det offentlige system for retshjælp.

2.5. En borger, der sagsøges eller ønsker at sagsøge i udlandet, kan have brug for retshjælp i tre faser: for det første rådgivning forud for retssagen; for det andet advokatbistand i retten og fritagelse for betaling af sagsomkostningerne; og for det tredje bistand i forbindelse med at få den udenlandske dom erklæret eksigibel eller fuldbyrdet(2).

2.6. Den grænseoverskridende sagsøger står over for forskellige systemer fra medlemsstat til medlemsstat, især hvad angår retshjælpens art og omfang samt spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende ud fra finansielle årsager kan komme i betragtning.

2.7. ØSU godkender derfor Kommissionens hensigt som udtrykt i det foreliggende forslag, nemlig at sikre, at en grænseoverskridende sagsøger behandles på samme måde, som hvis han eller hun boede i den medlemsstat, for hvis retter sagen er indbragt, og at de vanskeligheder, der ligger i tvistens grænseoverskridende karakter, ikke udgør en hindring for bevilling af retshjælp.

2.8. ØSU godkender ligeledes valget af et direktiv som det passende retsinstrument for de foreslåede mål, da det er et led i processen med at skabe et europæisk område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvilket der er blevet udtrykkeligt tilskyndet til siden Det Europæiske Råds møde i Tammerfors, og som kræver samarbejdsprocedurer mellem medlemsstaterne og fastsættelse af fælles retlige normer. En konvention som et retligt alternativ til direktiv ville være mindre egnet, især i betragtning af den manglende succes med Haagerkonventionen.

2.9. Forslaget sigter mod adgang til domstolsprøvelse i grænseoverskridende sager. Imidlertid synes forslaget, især i begrundelsen, punkt 3, andet afsnit, også at sigte mod fastsættelse af fælles minimumsstandarder internt i medlemsstaterne. Den usikkerhed, som dette kan give anledning til mht. forslagets sigte, bør afklares. ØSU går dog ikke imod det anvendte retsgrundlag.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Første afsnit i artikel 3 opstiller det generelle princip om, at alle har ret til at modtage en passende retshjælp, hvis de ikke råder over tilstrækkelige midler. ØSU støtter fuldt ud dette princip.

3.2. Andet afsnit i artikel 3 fastsætter, at forsvaret af borgerens interesser kan overdrages til en advokat og/eller "en anden person, der i henhold til loven har bemyndigelse til at repræsentere retshjælpsmodtageren ved retten". Det foreslåede alternativ er forvirrende. Borgernes retlige interesser beskyttes bedst af fagfolk, der er uddannet, organiseret og specialiseret heri, dvs. af advokater. Det kan derfor ikke være til fordel for borgernes interesser at medtage en unødvendig henvisning til vage, alternative løsninger.

3.3. Adgangen til domstolsprøvelse er en fundamental ret og bør garanteres for alle borgere, med sædvanligt opholdssted i en medlemsstat som plæderet for i Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om international adgang til domstolsprøvelse.

3.4. Artikel 6 omhandler princippet om forbud mod forskelsbehandling af tredjelandsstatsborgere, hvilket fortjener ØSU's støtte og falder i tråd med de retningslinjer, det altid har slået til lyd for.

3.5. ØSU er imidlertid - eftersom adgang til domstolsprøvelse er en fundamental ret -betænkelig ved det forbehold, som begrænser anvendelsen af det princip og udelukker de trejdelandsstatsborgere, hvis opholdsstatus måske ikke er blevet regulariseret.

3.6. Artikel 7, stk. 1, fastsætter, at der også i fuldbyrdelsesfasen skal ydes retshjælp, når fuldbyrdelsen finder sted i den medlemsstat, for hvis retter sagen er indbragt. Der bør dog fortsat sikres retshjælp, selvom dommen fuldbyrdes i en anden medlemsstat (som det er tilfældet, når dommen vedrører ejendom, som befinder sig i en anden medlemsstat).

3.7. Artikel 12 omhandler hasteprocedurer, for hvilke der foreslås en afgørelse "inden for en rimelig frist inden retsmødet". Udtrykket "en rimelig frist inden retsmødet" kan fortolkes meget forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat og garanterer ikke en hurtig afgørelse. Det ville være bedre at fastsætte en konkret og fast tidsfrist.

3.8. Bestemmelserne om retshjælp bør også gælde i de i artikel 13, stk. 4, nævnte tilfælde. Disse situationer udgør ikke egentlige alternativer til den foreslåede ordning, da man ikke uden videre kan gå ud fra, at den retshjælpssøgende i disse tilfælde ikke har behov for retshjælp.

3.9. Det retshjælpssystem, der lægges op til i Kommissionens forslag, ser ud til at være rettet mod fysiske personer. Artikel 15 udvider anvendelsesområdet til også at omfatte juridiske personer, der ikke arbejder med gevinst for øje, hvilket ØSU hilser velkommen.

3.10. ØSU mener dog, at der også bør kunne ydes retshjælp til virksomheder, hvis økonomiske situation vitterligt forhindrer dem i at udøve deres rettigheder som sagsøger eller sagsøgte over for domstolene. Da de nationale retshjælpssystemer i det mindst i en hel del medlemsstater faktisk ikke udelukker virksomheder, er det vanskeligt at forstå, hvorfor de skal diskrimineres og udelukkes fra det europæiske systems anvendelsesområde.

3.11. ØSU udtrykker formelt sin støtte til at udvide retshjælpssystemet til at omfatte alternative procedurer for bilæggelse af tvister, da det mener, at sådanne alternative procedurer i stadig flere tilfælde kan være hurtigere og mere hensigtsmæssige, og at de som sådan gradvis er blevet integreret i retssystemerne og bør integreres yderligere. Man må huske på, at en virksomheds - og dermed dens arbejdspladsers - fortsatte eksistens kan stå og falde med dens mulighed for at gå rettens vej for at gøre sine rettigheder gældende.

3.12. ØSU gentager her to henstillinger, som det fremsatte i sin udtalelse om et forslag til Rådets direktiv om skabelse af et europæisk retligt netværk om civile og kommercielle spørgsmål(3).

3.12.1. I betragtning af de sproglige vanskeligheder, som naturligt vil opstå i relationerne mellem de forskellige organer, der skal kommunikere inden for et kontaktnetværk og mellem de forskellige nationale jurisdiktioner, vil det for det første være yderst fordelagtigt at operere med ét fælles sprog.

3.12.2. For det andet og ligeledes for at opnå konsekvens eller ensartethed i systemet for (inter-)kommunikation inden for kontaktnetværket er det vigtigt at sikre kompabilitet mellem de teknologier og programmer, der anvendes.

3.13. Endelig mener ØSU, at det foreslåede systems succes vil afhænge af, hvor godt der informeres herom blandt borgerne og fagfolk på området. Ud over informationsformidling vil det ligeledes være nødvendigt at se på disse fagfolks videreuddannelsesbehov. Forslaget tager ikke disse punkter op, men det bør det gøre.

4. Konklusion

4.1. Kort fortalt udtrykker ØSU megen tilfredshed med Kommissionens forslag, især hvad angår de grundlæggende principper:

- Hverken der forhold, at en person, der er involveret i et tvist som sagsøger eller sagsøger, mangler økonomiske midler, eller problemerne i forbindelse med en tvist af grænseoverskridende karakter må udgøre hindringer for effektiv adgang til domstolsprøvelse.

- En passende retshjælp giver modtageren mulighed for at få effektiv adgang til domstolsprøvelse og må mindst omfatte effektiv advokatbistand og fritagelse for betaling af sagsomkostningerne.

- EU-borgere bør, uanset hvor de har bopæl, kunne få den retshjælp, som gives borgerne i den medlemsstat, for hvis retter sagen er indbragt.

4.2. ØSU gør dog opmærksom på følgende aspekter, som der bør ses nærmere på:

4.2.1. Adgang til domstolsprøvelse er en grundlæggende borgerret, og retshjælpssystemet bør derfor dække alle borgere, hvis sædvanlige opholdssted er i en medlemsstat, uanset deres opholdsstatus.

4.2.2. Der bør også i fuldbyrdelsesfasen sikres retshjælp, selvom dommen fuldbyrdes i en anden medlemsstat end den, for hvis retter sagen er indbragt.

4.2.3. Borgernes interesser bør forsvares gennem retshjælp fra en passende uddannet og specialiseret fagmand, dvs. en advokat.

4.2.4. Virksomheder, hvis økonomiske situation berettiger det, bør ikke udelukkes for muligheden for at opnå retshjælp.

4.2.5. For at sikre et velfungerende system ville det være tilrådeligt at vedtage ét fælles sprog, og det er nødvendigt, at de IT-systemer og -programmer, der anvendes i kommunikationsnetværket mellem de forskellige akkrediterede nationale organer, er fuldt ud kompatible.

4.2.6. Der bør afsættes tilstrækkelige tekniske og finansielle ressourcer til information om systemet blandt borgerne og til videreuddannelse af de fagfolk, der vil blive involveret i dets praktiske gennemførelse.

Bruxelles, den 29. maj.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. grønbog om retshjælp, KOM(2000) 0051 endelig.

(2) Jf. grønbog om retshjælp - KOM(2001) 0051 endelig.

(3) EFT C 139 af 11.5.2001.