Nr. C 77/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 3. 82 
katoranordninger for landbrugs- og skovbrugshjultrak-
torer« henstillede Udvalget, at maksimalhastigheden for 
traktorer blev sat op fra 25 til 30 km/t; 
Kommissionen har af økonomiske og praktiske grunde 
fulgt denne henstilling, som ikke vil få uheldige virkninger for arbejds- og trafiksikkerheden -
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Udvalget godkender forslaget til Rådets direktiv. 
Bruxelles, den 27. januar 1982. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »forslag til Rådets afgørelse om et forsknings- og udviklingsprogram på det 
videnskabelige og teknologiske område i udviklingens tjeneste (1982-1985) 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er endnu ikke offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 19. maj 1981 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det nævnte 
emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 194. plenarforsamling, holdt i Bruxelles, den 
27. og 28. januar 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til anmodning af 19. maj 1981 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udvalgets 
udtalelse om »forslag til Rådets afgørelse om et forsk­
nings- og udviklingsprogram på det videnskabelige 
og teknologiske område i udviklingens tjeneste 
(1982-1985)«, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 25. maj 1981 om at pålægge afdelingen for energi og nukleare anliggender at udarbejde udtalelse 
og beretning om forslaget, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af nævnte afdeling 
på det 67. møde den 8. januar 1982, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af ord­
føreren, Jean Bornard, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 194. plenar­
forsamling den 27. og 28. januar 1982, mødet den 
27. januar 1982 -
enstemmigt 
29. 3. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 77/3 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Forslagets berettigelse 
1.1. Udvalget udtrykker tilfredshed med, at Kommis­
sionen har taget initiativ til at foreslå et forsknings- og 
udviklingsprogram på det videnskabelige og teknologiske 
område samt uddannelsesområdet i udviklingens tje­
neste. Videnskab, teknologi og uddannelse er blevet 
grundelementer i landenes udvikling og deres tilpasning 
til de hastige økonomiske og sociale forandringer. 
1.2. Den videnskabelige forskning er fortsat i langt 
overvejende grad koncentreret i industrilandene: udvik­
lingslandenes ringe udstyr på dette område er dem et 
væsentligt handicap. 
1.3. Det er derfor i høj grad hensigtsmæssigt, at der 
gøres en indsats, for at relevante erfaringer kan komme 
inden for udviklingslandenes rækkevidde, og for at 
rapporten fra Udvalget for videnskabelig og teknisk 
Forskning (CREST) fra oktober 1977 om videnskabeligt 
og teknisk samarbejde med udviklingslandene omsider 
udmøntes i et konkret gennemførelsesprojekt fra EFs 
side, efter at De forenede Nationers generalforsamling 
vedtog »Wien-programmet« den 23. januar 1980. Det er 
et godt eksempel på forsøg på samordning af EFs politik 
på to områder, nemlig videnskabelig forskning og udvik­
lingssamarbejde. 
2. Prioritering 
2.1. I CREST-rapporten peges på fire prioriterede 
videnskabelige sektorer, nemlig ernæring og landbrugs­
varer, folkesundheden, energi samt udnyttelse af natur-
og mineralressourcer. Udvalget undrer sig derfor over, at 
Kommissionen kun lader sit program omfatte landbrug 
og sundhed. 
2.2. Særlig efter energikrisen i 1974 er de ikke-olie-
producerende udviklingslandes gæld vokset så meget, at 
opsvingsmulighederne og politikken på andre områder i 
talrige tilfælde rammes; hertil kommer desuden deres 
traditionelle vanskeligheder. Mon det allervigtigste der­
for ikke er, at indsatsen, også på det videnskabelige 
område, koncentreres om at hjælpe disse lande med at komme ud af gældsspiralen ved at udvikle deres traditio­
nelle og alternative energiressourcer. 
2.3. Udvalget finder imidlertid, at det program, som 
er forelagt den til udtalelse, kan helliges ernæring og 
sundhed, hvor der eksisterer klare, betragtelige og pres­
serende behov. Hvad landbruget angår må det befrygtes, 
at der er ved at opstå en mangelsituation, i det mindste i 
nogle regioner. På både landbrugs- og sundhedsområdet 
kan visse former for forskning ret hurtigt yde et stort 
bidrag til nye fremskridt. Endelig gør de beskedne 
bevillinger det umuligt at sprede indsatsen. 
2.4. Imidlertid skal Udvalget, uanset det foreliggende 
program om tropisk landbrug og sundhed, indtrængende 
anmode om, at der dels snarest udarbejdes et nyt, 
omfattende program på energiområdet, dels at Kommis­
sionen genbehandler alle sine energisamarbejdsprogram­
mer med udviklingslandene, så der kan tages højde for 
såvel CREST-rapporten som energispørgsmålenes betyd­
ning og specifikke karakter, som bl.a. understreget på 
FN-konferencen i Nairobi i august 1981. Det er ud fra 
denne tankegang, at Udvalget i studien om »EFs forbin­
delser udadtil«, anmoder om at få indføjet »energiproto­
koller« i aftalerne med udviklingslande. Det er Udvalgets 
håb, at den indsats, som Kommissionen allerede har 
indledt på dette område, snarest bringes til en heldig 
slutning. 
2.4.1. I Nairobi understregedes det gennem det hand­
lingsprogram, som blev vedtaget, med al ønskelig tyde­
lighed, at energiproblemerne har afgørende betydning for 
de fattigste udviklingslandes udvikling. På det institutio­
nelle område fik det medlemsstatslige udvalg, som omta­
les i konklusionerne fra konferencen, og som omfatter 
repræsentanter for medlemsstaterne, til opgave at iværk­
sætte handlingsprogrammet. Finansielt peges der i hand­
lingsprogrammet på behovet for yderligere ressourcer, 
både offentlige og private, til dækning af det stigende 
investeringsbehov. 
2.4.2. I henseende til forskning hedder det i 
CREST-rapporten fra oktober 1977, at »selvstændige 
undersøgelser og betydelige overførsler af teknologi er 
nødvendige på områderne solenergi, vindenergi, geoter­
misk energi samt energi hidrørende fra landbrugsaktivi­
teter eller fra by- og industriaffald«. Kommissionen har 
allerede forberedt en række projekter, som snarest kan 
iværksættes som led i det nye program. 
Nr. C 77/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 3. 82 
2.4.3. Generelt har EF, og især EIB, brugt betydelige 
midler på energiprojekter til udviklingslandene, spæn­
dende fra enkle undersøgelser over demonstrationspro­
jekter til komplette anlæg. Ud fra disse erfaringer bør 
Kommissionen undersøge, hvilken projekttype der under 
de nuværende omstændigheder egner sig bedst for udvik­
lingslandene. 
2.4.4. Udvalget bemærker, at det af såvel 
CREST-rapporten som af erfaringerne fremgår, at visse 
udviklingsformer kan yde klækkelige bidrag på land­
brugs- og sundhedsområdet. Eksempelvis kan fødevare­
køling eller anden behandling af fødevarer ved hjælp af 
solarteknik være af stor værdi for udviklingslandene, 
bl.a. ved afsætning af landbrugsvarer. Forskellige former 
for omdannelse af biomasse kan helt klart vente en 
udvikling, som går videre end til behovene i fattige 
landområder. Kommissionen bør undersøge, hvorledes 
dens energiprogrammer bedre kan være med til at'dække 
behovene i landområder og i de fattige lande. 
2.4.5. Der skal sættes ind både på nye energiformer og 
på de traditionelle energikilder, hvis muligheder langt fra 
er udtømte i disse lande. 
2.4.6. Udvalget påpeger, at der sideløbende med 
passende nye finansielle forpligtelser bør gøres forsøg på 
allerede nu at afsætte ressourcer til indsatsen, inkl. 
forskning og udvikling under Lomé- konventionens gene­
relle bevillinger. 
2.5. Den moralske forpligtelse til at forhindre, at de 
fattigste landes økonomi bryder sammen, hvilket i øvrigt 
ikke ville kunne undgå at forstærke de nuværende 
nedgangstendenser i industrilandene, nødvendiggør den­
ne ekstra indsats for at stille energividenskabens ressour­
cer til rådighed for dem, der har størst behov for dem. 
3. Videnskabelig forskning 
3.1. Udvalget har drøftet, om den planlagte forsk­
ningsindsats bør tage sigte på egentlig forskning, eller om 
de hidtidige resultater skal afstemmes efter de berørte 
landes særlige forhold. 
3.2. Udvalget noterer sig, at der i henhold til Kom­
missionens forslag kan bevilges forskningsstøtte på for­
skellige niveauer og til et bredt spektrum af aktiviteter. 
Benyttes den nu gængse nomenklatur i Verdensbanken og 
FAO, kan disse opdeles på følgende måde: a) Grundforskning, som skal give ny forståelse af f.eks. 
biologiske og medicinske spørgsmål (ikke nødvendig­
vis af relevans for udviklingslande), uden umiddel­
bare praktiske anvendelsesmuligheder. 
b) Langsigtet forskning til løsning af visse nøgleproble­
mer inden for specielle forskningsopgaver, hvoraf 
mange har stor betydning for tropiske landes udvik­
ling både på landbrugs- og sundhedsområdet. 
c) Anvendt forskning, hvorigennem der skal udvikles 
nye metoder til løsning af konkrete opgaver inden for 
landbrug og lægevidenskab med henblik på anvendel­
se i udviklingslandene. 
d) Tilpasningsforskning, som skal tilpasse velkendt 
teknologi til de specifikke behov i bestemte lande eller 
ved bestemte miljømæssige forhold. 
3.2.1. Udvalget mener, at EF, selv om det måske til 
sin tid med fordel kan beskæftige sig med forskning på 
alle de nævnte niveauer, på de indledende stadier bør 
koncentrere sig om visse aktivitetsområder (som beskri­
ves mere indgående nedenfor), hvor det har størst 
mulighed for at supplere og styrke den igangværende 
internationale landbrugsforskning og medicinske forsk­
ning. 
3.2.2. Udvalget bemærker, at den internationale 
forskning er betragtelig. På landbrugsområdet findes der i 
dag 13 landbrugsinstitutter (deraf de 10 i udviklingslan­
de), som er under tilsyn af og finansieres af Den 
rådgivende gruppe for international Landbrugsforsk­
ning, som hovedparten af EF-landene bidrager til; insti­
tutterne driver anvendt forskning i spørgsmål vedrørende 
bestemte afgrøder og bestemte regioner. Mange lande har 
egne institutter, som driver tilpasningsforskning, og 
mange af dem finansieres via europæiske bilaterale 
bistandsprogrammer. Institutterne har drevet forskning 
med stor succes. Ikke desto mindre fremgår det klart af en 
nylig rapport, som er udarbejdet for Verdensbanken, at 
der er hårdt brug for »langsigtet forskning, som anskuer 
biologiske spørgsmål af særlig betydning for udviklings­
landene, på en helt ny måde« (dette behov opfyldes ikke 
med de nuværende arrangementer). For at styrke de 
eksisterende institutter er det »nødvendigt at tilskynde 
forskere i avancerede nationale institutter til at udvide 
deres forskningsområde, så det kommer til at omfatte 
særlige sider af de problemer, som er særegne for 
lavindkomstlande i troperne«. 
3.2.3. Udvalget mener, at EF gennem passende for­
valtning af det program, som Kommissionen foreslår, 
29. 3. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 77/5 
kan spille en rolle som omtalt ovenfor og med held 
supplere indsatsen i eksisterende institutter både inden for 
forskning og uddannelse. 
3.2.4. Udvalget påpeger, at situationen er noget 
anderledes inden for den medicinske forskning. Der 
findes allerede et betydeligt internationalt forskningspro­
gram, som WHO er styringsorgan for. Det skal dog 
bemærkes, at dette program kun omfatter seks bestemte 
sygdomme (malaria, leishmaniasis, schistosomiasis, fila-
riasis, trypanosomiasis og spedalskhed). Udvalget støtter 
Kommissionen i forslaget om at gå længere end dette og 
f.eks. medtage miljøhygiejne og i særdeleshed spørgsmål 
vedrørende vand. 
3.2.5. Udvalget påpeger endvidere, at en stor del af de 
igangværende internationale bestræbelser på det medi­
cinske område drejer sig om at opbygge institutioner i 
udviklingslandene, mens institutionerne i industrilandene 
går tilbage. På kort sigt kan vigtige resultater nok 
hurtigere opnåes gennem veltilrettelagte forskningspro­
jekter eller -programmer udført af allerede fungerende 
institutioner inden for Fællesskabet. Det er denne form 
for forskning, hvoraf en stor del falder ind under 
»langsigtet forskning«, som Fællesskabets programmer 
bør koncentrere sig om. 
3.2.6. Selv om de i dag eksisterende, stærkt speciali­
serede, institutioner således bør prioriteres, bør behovet 
for at overføre viden til u-landene føre til, at u-landenes 
statsborgere sikres adgang til disse forskningscentre, så 
de kan dygtiggøre sig og være med til at lede forskningen i 
en retning, som imødekommer deres landes behov, samt 
så der oprettes centre i u-landene, når forudsætningerne 
er til stede. 
3.2.7. Det er også vigtigt, at der både på landbrugs- og 
sundhedsområdet i højere grad satses på at få dannet 
teams til at gennemføre og tilpasse ny teknik i de 
forskellige lande. Denne form for uddannelse skal efter 
Udvalgets opfattelse tillægges større betydning i pro­
grammerne inden for den generelle samarbejdspolitik. 
Det henstiller ligeledes, at der lægges stor vægt på 
»demonstrationsprojekter« og »pilotprojekter«, som kan 
være af stor værdi for tilpasning af forskningsresultaterne 
og spille en vigtig stimulerende rolle. 
3.2.8. Særlig vigtigt er det, at bestræbelserne inden for 
dette program ikke overlapper andre bestræbelser under 
Fællesskabet eller andre organisationer, men tværtimod 
udbygger dem. Således bør man samordne programmer­
ne med Verdenssundhedsorganisationen (WHO) (på 
sundhedsområdet), med grupper som Den rådgivende 
gruppe for Landbrugsforskning (på landbrugsområdet) og med alle internationale og nationale organer, såvel 
offentlige som private, som allerede beskæftiger sig med 
disse spørgsmål. 
4. Programmernes indhold 
4.1. Udvalget finder det afgørende, især under ind­
tryk af de beskedne bevillinger, at det undgåes, at 
interventionen spredes af politiske eller andre årsager. 
Det opfordrer kraftigt til, at der tilstræbes en målkoncen­
tration, så initiativerne ikke spredes, hvilket ville gå ud 
over effektiviteten. 
4.1.1. Af samme årsager henstiller det, at midlerne 
koncentreres om de bedste af de allerede eksisterende 
forskningsinstitutter, som anføres ovenfor. 
4.1.2. For at sikre, at programmet bliver til størst 
mulig gavn for samtlige udviklingslande, skal der opstilles 
klare kriterier for behandlingen af forslag til finansiering, 
f.eks.: 
a) sandsynlig virkning for forskellige typer lande (f.eks. 
mindst udviklede, hårdest ramt af energikrise 
mv.); 
b) værdi for forskellige typer landbrug (f.eks. fugtige 
områder, tørre områder mv.); 
c) virkningen for produkterne (f.eks. mht. nærings­
værdi); 
d) virkningen for sociale grupper (f.eks. smålandmænd, 
plantagearbejdere, spædbørnsmødre mv.). 
4.1.3. Man bør også være opmærksom på -de even­
tuelle økonomiske virkninger af forskningsforslag inden 
for Fællesskabets eget område. 
4.1.4. Koordineringen og komplementariteten mel­
lem forskningscentrene på forskellige niveauer bør også 
drages ind i billedet. 
4.2. Udvalget noterer sig, at Kommissionens nuvæ­
rende, stærkt diversificerede program kun er en begyn­
delse, som tager sigte på at afdække de områder, hvor der 
bør sættes ind, og hvem der skal involveres. 
4.3. Den berammede programrevision efter tre år, 
som eventuelt endog kan foretages allerede efter to år, bør 
benyttes til atter at koncentrere indsatsen ud fra ønsket 
om en effektivitetsforbedring. 
Nr. C 77V6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 3. 82 
5. Programmets finansiering og nærmere vilkår 
5.1. Målsætningen taget i betragtning er bevillingen 
på 40 mio RE ganske beskeden, især når den fordeles på 
fire år, og den kan derfor kun anses for en begyndelse. 
5.2. Et videnskabeligt program bør være langsigtet, 
dvs. strække sig over væsentligt mere end fire år; fire år 
giver heller ikke nogen garanti til unge, som måtte 
overveje at følge en stærkt specialiseret uddannelse. 
5.3. Det er påkrævet, at der føres tilsyn med program­
mets gennemførelse og anvendelsen af bevillingerne. 
5.4. Især bør regelen om EF-finansieringens komple­
mentaritet overholdes nøje, således at EF-bevillingerne 
supplerer de bevillinger, som de pågældende lande selv 
yder til forskningsprogrammer på de pågældende områ­
der, og ikke bruges til refusion af udgifter, som under alle 
omstændigheder ville være blevet afholdt. 
6. Programforvaltning 
6.1. Til sidst skal Udvalget gentage følgende henstil­
ling fra studien fra februar 1980 med hensyn til det 
voldsomt stigende antal af rådgivende udvalg: »Udvalget henstiller derfor, at man som kortfristet 
foranstaltning ikke godkender nedsættelsen af noget 
nyt udvalg, medmindre det kan påvises, at noget 
sådant er absolut nødvendigt, dvs. at det betyder et 
reelt bidrag til Fællesskabets arbejde på F&U-områ-
det, og at arbejdet ikke vil kunne udføres på tilfreds­
stillende måde gennem en forbedring af eksisterende 
organers kommissorium og sammensætning«. 
6.2. På baggrund af de eksisterende rådgivende komi­
teers sammensætning og den ganske særlige karakter, 
som forskning i tropisk landbrug og tropesygdomme har, 
går Udvalget rent undtagelsesvis ikke imod Kommissio­
nens forslag om at nedsætte to rådgivende udvalg be­
stående af højt kvalificerede eksperter til at dække disse to 
områder. 
6.3. Komiteerne bør under alle omstændigheder 
følge de kriterier, der fastlægges for programmernes 
indhold, ikke blot ud fra et ønske om straks at opnå den 
bedst mulige effektivitet, men også så man søger at nå de 
prioriterede mål, som består i udvikling af forskningen i 
udviklingslandene, hjælp til uddannelse af forskere i 
u-landene samt styrkelse af samarbejdet på dette område 
mellem i- og u-lande. 
Bruxelles, den 27. januar 1982. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til direktiv om information og høring af arbejdstagerne i virksomheder 
med kompleks, i særdeleshed multinational, struktur 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 297 af 15. november 1980, side 3. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 24. oktober 1980 i medfør af artikel 100 og 117 i traktaten om oprettelse 
af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne.