Udtalelse om kontrakt mellem landbrug og samfund (94/C 393/18)

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 23. marts 1993 i henhold til forretningsordenens artikel 23, afsnit 3, at fremsaette udtalelse om kontrakt mellem landbrug og samfund.

OESU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som har udfoert det forberedende arbejde, udarbejdede sin udtalelse den 12. juli 1994 med Paul de Barchifontaine som ordfoerer.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 318. plenarforsamling af 14.-15. september 1994, moedet den 14. september 1994, med et stort flertal af stemmer for, 1 stemme imod og 3 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

RESUMÉ

I loebet af de seneste aar har landbrugssektoren vaeret praeget af voldsomme forandringer, hvis foelgevirkninger endnu ikke er kendte. Det drejer sig blandt andet om foelgende:

- reformen af den faelles landbrugspolitik, som blev vedtaget den 22. maj 1992, og fremkomsten af en europaeisk politik for udvikling i landdistrikterne,

- afslutningen den 15. december 1993 paa Uruguay-runden, de multilaterale forhandlinger vedroerende handel, der faar virkninger for gennemfoerelsen og endda selve udformningen af den faelles landbrugspolitik,

- de kommunistiske regimers sammenbrud i Central- og OEsteuropa samt i det tidligere Sovjetunionen,

- den kommende udvidelse af Den Europaeiske Union med adskillige alpine og nordiske lande, som allerede nu er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade (EOES).

Man maa ogsaa tage hensyn til de skaevheder, der kan opstaa paa verdensmarkedet for landbrugsvarer/foedevarer, dels som foelge af en udvidelse af udbuddet i forhold til den betalingsdygtige efterspoergsel, dels paa grund af den internationale konkurrence fra eksportlandene.

I en verden i grundlaeggende forandring anstrenger denne udtalelse - som er praeget af aanden fra Granada-dokumentet - sig for at goere status over landbrugets placering og mange funktioner i samfundet.

Den forsoeger at naerme sig elementer til en »kontrakt« mellem landbruget, landbrugssamfundene og det oevrige samfund i Den Europaeiske Union. I den forbindelse laegger den vaegt paa den indbyrdes afhaengighed mellem aktiviteterne i landdistrikterne og samspillet mellem by og land, en passende tilrettelaeggelse af landbrugsproduktionen, fremme af den enkelte, familien og faellesskabet samt et bedre indbyrdes kendskab mellem landbrugerne og de oevrige borgere.

Udtalelsen slutter af med en opfordring til at goere Den Europaeiske Union mere solidarisk og mere aaben, end den hidtil har vaeret.

LANDBRUGET, LANDDISTRIKTERNE OG SAMFUNDET I DEN EUROPAEISKE UNION

1. Indledning

1.1. Naervaerende udtalelse tager sit udgangspunkt i »Granada-dokumentet« (vedfoejet som bilag til udtalelsen, som det er en integrerende del af) og en raekke andre dokumenter, hvori problemstillingerne omkring landbrugserhvervet droeftes, bl.a.:

- KOM(88) 501 endelig udg.: »Landdistrikternes fremtid« (),

- OESU's udtalelse om dette oplaeg fra Kommissionen (),

- OESU's udtalelse om miljoe og landbrug (),

- OESU's udtalelse om ugunstigt stillede oe-omraader (),

- OESU's udtalelse om en politik for bjergomraaderne (),

- OESU's udtalelse om kooperativsektorens rolle i regionaludviklingen (),

- OESU's udtalelse om LEADER-initiativet (udvikling af landdistrikterne) (),

- OESU's udtalelse om unge landbrugere og generationsskiftet i landbruget (),

- OESU's udtalelse om reformen af den faelles landbrugspolitik (),

- OESU's udtalelse om Uruguay-runden og GATT (),

- OESU's udtalelse om den faelles landbrugspolitiks indvirkninger paa den beskaeftigelsesmaessige situation for de loenmodtagere, der arbejder inden for landbruget i EOEF ().

1.2. I alle disse udtalelser om landdistrikternes problemer har OESU bestraebt sig paa at give et katalog over de aktuelle problemer paa davaerende tidspunkt og at pege paa tiltag, der skal forhindre, at der opstaar andre problemer, samtidig med at de fremmer udviklingen.

1.3. Set ud fra de i oevrigt politisk relevante maalsaetninger har de vedtagne foranstaltninger og frisatte midler vaeret meget begraensede og har ikke kunnet staa maal med forventningerne hos befolkningerne i mange EU-regioner.

1.4. OESU tager hermed atter initiativ til at henlede opmaerksomheden paa landdistrikternes stilling i Den Europaeiske Union. Det slaar til lyd for, at der tilvejebringes konkrete rammer for stoette til disse befolkninger.

1.5. Hvor forvaerringen i landomraadernes vilkaar fortsaetter, har samfundet en pligt over for landbefolkningen til at gribe ind.

2. Indledende overvejelser

2.1. Landbruget er en strategisk sektor for alle lande. Landbruget:

- producerer kvalitetslevnedsmidler og kvalitets-nonfoodprodukter og serviceydelser med relation til bedriften (landboturisme, rekreative ydelser...),

- udfylder en miljoebeskyttelsesfunktion og deltager i den fysiske planlaegning. Denne funktion er ligeledes vigtig i omraader beliggende mellem by- og landzoner,

- spiller en uundvaerlig rolle med hensyn til befolkningen, hensigtsmaessig udnyttelse og udvikling af landdistrikterne,

- er i den moderne oekonomi en drivende kraft i et sammensat og omfattende system (det landbrugsindustrielle kompleks) og dermed en vigtig kilde til indkomst og beskaeftigelse, ogsaa paa landet. Landbruget skaber arbejdspladser i mange servicevirksomheder og i de handelsog industrivirksomheder, der leverer produktionsmidler, paa den ene side, og i forarbejdningsindustrien og distributionssektoren paa den anden side,

- deltager i vedligeholdelsen af de livsvigtige balancer: optagelse og binding af kuldioxid, produktion af fornyelige raastoffer, forvaltning og beskyttelse af jorderne, fremme af biobraendsler osv.,

- bidrager direkte til beskaeftigelsen, isaer naar det drejer sig om produktion, der kraever megen arbejdskraft,

- sikrer og fremmer en bred fordeling af indtaegter, isaer naar det drejer sig om landejendomme, hvilket er meget oenskeligt ud fra et sociooekonomisk synspunkt,

- bidrager til at udbrede skikke og kulturer.

2.2. Landomraaderne udfylder en lang raekke funktioner, som er noedvendige for dets indbyggeres erhvervsaktiviteter og for hele samfundet.

2.2.1. Landdistrikterne er hjemsted og erhvervsgrundlag for en stor del af befolkningen. Mere end halvdelen af det forenede Europas befolkning lever i landomraaderne, som repraesenterer henved 80 % af de tolv partnerlandes samlede areal.

2.2.2. I de seneste aar er der blevet lagt stor vaegt paa den centrale rolle, som landbruget skal spille for at vaerne om naturen (vand, jord, luft, flora og fauna) og dermed sikre sunde omgivelser til gunst for hele samfundet.

2.2.3. Landet er et af grundlagene for produktion af naturlige, sunde levnedsmidler og raavarer. Det er vigtigt, at afledte landbrugsaktiviteter saa vidt muligt placeres i landomraaderne og bidrager til beskaeftigelsen.

2.3. Den voldsomme afvandring og befolkningskoncentrationen i byerne medfoerer problemer af demografisk art (uligevaegt i befolkningens geografiske og aldersmaessige fordeling), af oekonomisk art (meromkostninger ved befolkningskoncentration) og af social art (landbotraditionernes og landbokulturens fortraengning, talrige problemer knyttet til livet i store bykoncentrationer).

2.4. Landbruget i EU er heterogent. Side om side med hoejtydende, kapitalintensive, rentable produktionsenheder er der familiebrug af beskeden stoerrelse, hvoraf mange er at finde i bjergomraader og andre ugunstigt stillede omraader. Disse bedrifter tegner sig for 55 % af EU's samlede landbrugsareal. I deres rolle med hensyn til at befolke landomraaderne, at opretholde beskaeftigelsen og vaerne om naturen og kulturarven er de uundvaerlige og uerstattelige.

2.5. GATT-aftalerne favoriserer - efter successive forhandlingsrunder - indfoerelsen af en ordning til gradvis liberalisering af handelen. Det kan vaere nyttigt at minde om, at systemet med variable afgifter ved import af landbrugsvarer i EF kun blev opnaaet - i forbindelse med Dillon-runden (1961-1962) og Kennedy-runden (1964-1967) og Tokyo-runden II (1973-1979) - mod visse indroemmelser, som svaekker faellesskabspraeferencen, der - sammen med markedsenhed og finansiel solidaritet - er et af de tre grundprincipper, den faelles landbrugspolitik bygger paa.

2.5.1. OESU tager de forpligtelser, EU har indgaaet i GATT-sammenhaeng, til efterretning, men foeler anledning til at henlede Raadets og Kommissionens opmaerksomhed paa den nye GATTaftales tyngende negative konsekvenser for de europaeiske landbrugeres produktion og indkomster.

2.5.2. OESU ser meget gerne, at den fremtidige verdenhandelsorganisation, der skal afloese GATT, retter al den fornoedne opmaerksomhed mod de sociale og miljoemaessige omkostninger, som varierer staerkt paa internationalt plan.

2.5.3. OESU beklager, at ustabile valutakursrelationer ofte er aarsag til unfair konkurrence.

2.6. Hertil kommer, at liberaliseringen af handelen med landbrugsvarer - vedtaget i december 1993 som afslutning paa de lange, droeje og komplicerede forhandlinger under Uruguay-runden - vil bidrage til at tilvejebringe en mere korrekt balance mellem udbud og efterspoergsel paa verdensplan.

2.7. Sideloebende hermed kommer EU ikke uden om at omorganisere og omstille sit landbrug og den faelles landbrugspolitik. Den skal saaledes saenke sin eksportstoette vaesentligt samt forbedre markedsadgangen gennem importkvoter til tredjelande og toldsaenkninger.

2.8. Disse foranstaltninger kan ikke undgaa at faa negative foelger for landomraaderne, som ifoelge COPA maa imoedese et jobtab i landbruget paa skoensmaessigt 750 000 fuldtidspersoner, yderligere braklaegning af landbrugsarealer paa skoensmaessigt 10 millioner ha, en forstaerket afvandring, en forarmelse paa grund af fald i jord-, og ejendomspriserne, i priserne paa skove osv.

3. Elementer i en kontrakt mellem landbruget, landdistrikterne og samfundet i Den Europaeiske Union

KONTRAKT:

I juridisk forstand er en kontrakt en aftale, gennem hvilken en eller flere personer - over for en eller flere tredjeparter - forpligter sig til at give, goere eller ikke goere noget. I udtalelsen har begrebet kontrakt et politisk og socialt indhold. Det staar for konsensus mellem samfundets medlemmer.

3.1.

Granada-dokumentet

3.1.1. I lyset af Granada-dokumentet:

3.1.1.1. mener OESU, at ethvert lovgivningsinitiativ paa landbrugsomraadet skal tilgodese foelgende principper: overholdelse af menneskerettighederne overalt i samfundet, beskyttelse af individets sundhed, bevaring og forbedring af miljoekvaliteten, skaansom og rationel udnyttelse af naturens ressourcer samt fornuftig nyttiggoerelse af fremskridtene paa det tekniske og biologiske omraade (den videnskabelige udfordring),

3.1.1.2. at miljoehensyn skal integreres i den faelles landbrugspolitik som i enhver anden politik,

3.1.1.3. ligesom OESU finder det vigtigt:

- at synergien mellem landbrug, miljoe og baeredygtig udvikling fremmes,

- at oekonomisk vaekst er ensbetydende med baeredygtig udvikling og indebaerer, at hele befolkningens levestandard og koebekraft bevares og forbedres,

- at der er balance mellem den oekonomiske, sociale og regionale udvikling.

3.1.1.4. OESU finder endvidere, at internationalt samarbejde og mellemfolkelig solidaritet maa vaere overordnede maal. Sulten i verden og udvikling af landbruget i lande, der hjemsoeges af fattigdom, elendighed og knaphed, er problemstillinger, der staar paa dagsordenen i denne sammenhaeng.

3.2.

Den indbyrdes afhaengighed mellem aktiviteterne i landdistrikterne og samspillet mellem land og by

3.2.1. Den personlige ansvarlige familiebedrift i landbruget har vaeret et karakteristisk kendetegn ved den europaeiske civilisation. Familiebedriften har gennemlevet den oekonomiske og sociale udvikling ved at tilpasse sine strukturer, sin produktionsmaade og driftsform. Familiebedriften er stadig en del af en samfundsmodel, der staar for frihed, respekt for kulturarven og som grundlaget for familiefaellesskabets daglig- og arbejdsliv - og som der maa holdes fast ved.

3.2.2. Landbruget kan ikke betragtes isoleret fra sin forsyningssektor eller fra sine sektorer for landbrugsvareforarbejdning, serviceydelser og distribution. Det er en integrerende del af samfundsoekonomien og samfundet. Det er en vaesentlig faktor i landomraadernes dagligliv og er fortsat et afgoerende element i det grundlag, al civilisation og ethvert samfund bygger paa.

3.2.3. Skal problemerne i landdistrikterne loeses, er et aktivt og afbalanceret partnerskab mellem landboerne indbyrdes en absolut noedvendighed. Det betyder, at de forskellige erhverv og samfundsgrupper paa landet skal indgaa i en dialog, at visse loenmodtagere under rimelige konkurrencemaessige betingelser udoever flere aktiviteter, samt at der igangsaettes en selvbaerende udvikling i landomraaderne understoettet af udefra kommende kapital, infrastruktur, erhvervsvirksomheder, servicefunktioner, raadgivning og analyser samt om noedvendigt offentlig regulering af det lokale erhvervsliv, som imidlertid ikke maa vaere konkurrenceforvridende.

3.2.4. OESU tiltraeder det synspunkt, at man boer styrke solidariteten og synergien mellem land og by.

3.2.4.1. Landomraaderne er blevet stillet over for talrige problemer som foelge af afvandringen samtidig med, at det er blevet vanskeligt - ja umuligt - at styre den voldsomme vaekst i bykoncentrationerne, der medfoerer store belastninger uden noedvendigvis at give tilsvarende ekstra fordele.

3.2.4.2. Fysisk planlaegning skal bidrage til at styrke eller skabe udviklingspoler, saa der sikres en optimal arealanvendelse og en afbalanceret, integreret og sammenhaengende forvaltning af regionernes ressourcer.

3.3.

Landbrugsproduktionen og indkomsterne i landomraaderne

3.3.1. Den del af landbruget, der producerer til de store markeder, maa tilrettelaegge sin produktion, baade hvad angaar kvantitet og kvalitet ud fra det indre markeds behov og eksportmulighederne.

3.3.1.1. Landbrugets foedevarer og tjenesteydelser skal opfylde de kvalitetskrav, som brugerne stiller ud fra egne kriterier og praeferencer. F.eks. kraever forbrugeren levnedsmidler, som paa én gang opfylder kvalitetskrav med hensyn til naeringsvaerdi, sundhed, hygiejne, smag eller nydelsesvaerdi, brugervenlighed og overholder lovgivningen; tilsvarende laegger forbrugeren vaegt paa, at varen er fremstillet paa en miljoevenlig maade.

3.3.1.2. Udviklingen i efterspoergslen bestemmes af reklamen, af aendringerne i distributionsmoenstrene og inden for landbrugsfoedevareindustrierne samt af den voksende bevidsthed om sunde kostvaner og levnedsmiddelhygiejne. Sideloebende med massekonsum iagttages der en voksende efterspoergsel efter kvalitetsprodukter.

3.3.1.3. Verdenshandelen med landbrugsvarer paavirkes af loven om udbud og efterspoergsel, men ogsaa af faktorer af forskellig art som inflationstakten i forskellige industrilande, ustabile valutakurser, eksistensen af import- eller eksportrestriktioner og former for illoyal konkurrence. Handelen reguleres i stadig stoerre grad af GATT, som vil blive afloest af verdenshandelsorganisationen, WTO.

3.3.2. Landbruget maa i henhold til Rom-traktaten kunne garantere forarbejdningsvirksomhederne og forbrugerne forsyningssikkerhed til rimelige priser.

3.3.2.1. Det paradoks, Europa i dag staar over for, skyldes den kendsgerning, at man foregiver at have et landbrug, der paa en gang garanterer foelgende:

- massefremstillede produkter til rimelige priser samt forsyningssikkerhed for disse for forarbejdningsvirksomhederne og for forbrugerne,

- kvalitetsprodukter og garanti for det oekologiske aspekt,

- beskyttelse af landomraaderne og hjaelp til bevarelse - saavel kvantitativt som kvalitativt - af de jorder, der burde udnyttes.

Omkostningerne ved denne politik boer evalueres indgaaende, isaer med hensyn til strukturpolitikken i de indre og de perifere omraader.

3.3.3. Landbruget skal vaerne om det aabne land. For erhvervet er det meget vigtigt, at produktionsjorderne bevares kvalitativt som kvantitativt. Specielt mener erhvervet, at ekspropriationer til offentlige formaal skal vaere begrundede teknisk, oekonomisk, socialt og miljoemaessigt, ligesom der skal ydes rimelig og retfaerdig erstatning. I den fysiske planlaegning skal ekspropriationer til offentlige formaal derfor tilrettelaegges saaledes, at hensynene til en rumligt og samfundsoekonomisk optimal anvendelse af jorden tilgodeses.

3.3.4. Landbrugets og landomraadernes fremtid er bl.a. et spoergsmaal om, at der loebende er en tilgang af unge landbrugere til erhvervet. Det kraever implementering af de tiltag, der er angivet i OESU's udtalelse om »Unge landbrugere og generationsskiftet i landbruget« (CES 573/94 af 27. april 1994).

3.3.5. Fremtiden afhaenger ogsaa af, om landbrugssektoren formaar at tiltraekke arbejdskraft.

3.3.6. En velgennemtaenkt EU-skatteharmonisering ville kunne bidrage til, at landbruget kan spille den vigtige rolle, der tilkommer det i EU.

3.3.7. Agronomisk F& U kan ikke laengere have rent kommercielt sigte, men maa ogsaa tage hoejde for de bindinger, som knytter sig til de mangeartede opgaver, som landbruget og landbefolkningen noedvendigvis skal varetage. F& U boer ogsaa indbefatte afledte aktiviteter: foedevareindustrien, bioenergi og miljoebeskyttelse. Man boer her vaere saerlig agtpaagivende over for bioteknologi og genteknologi; de langsigtede virkninger af genmanipulerede organismers udsaetning i oekosystemerne maa ikke tabes af syne. I F& U-indsatsen boer der ogsaa tages kulturelle og etiske hensyn.

3.3.8. Landbrugerne boer kunne opnaa et rimeligt leveniveau.

3.3.8.1. Mulighederne for at mindske disse skaevheder er takket vaere de tekniske fremskridt til stede i den faelles landbrugspolitik: ledsageforanstaltninger, stoette som kompensation for varige, naturbetingede handicap, forbedring af effektiviteten i landbrugsstrukturerne, strukturfondsindsats, som er et meget vigtigt redskab i ophjaelpningen af fattige regioner. Det maa sikres, at de fornoedne finansieringsmidler til stadighed er til stede.

3.3.8.2. Det er noedvendigt at pege paa udviklingen i de betingelser, som regionalt befordrer udoevelsen af produktiv virksomhed, hvis navnlig landbefolkningens muligheder for rimelige indtaegtsvilkaar skal fremmes. Specielt gaelder det, at samfundet maa paatage sig afloenningen af de miljoetjenester, som landbrugerne yder samfundet.

3.3.8.3. I dag staar vi med loesninger, der ville have vaeret utaenkelige i tidligere tider, thi det er muligt at bryde landomraadernes isolation, som er faktoren bag den accelererede affolkning og underudvikling.

3.3.8.4. Skal vaeksten i lokalomraaderne sikres, maa de muligheder, de teknologiske innovationer og fremskridt frembyder for etablering af forskellige former for net (transport, energi, telekommunikation), udnyttes.

3.4.

Beskyttelse og fremme af den enkelte, familien og faellesskabet

3.4.1. En udvikling, der tilgodeser lokalsamfundene i landomraaderne, forudsaetter etablering og forbedring af den tekniske infrastruktur (veje, kollektive transportfaciliteter, telekommunikation, energi, el, drikkevandsforsyning, renovation og affaldshaandtering osv.) samt en velgennemtaenkt fysisk planlaegning og en velfungerende offentlig forvaltning.

3.4.2. Sideloebende maa der ske en styrkelse af den almene, tekniske og erhvervsfaglige uddannelse paa alle niveauer for saavel ejere som for loenmodtagere. Der skal vaere tale om permanent, livslang uddannelse.

3.4.2.1. Alle de fremskridtsskabende faktorer (forskning i omstilling og i innovation, undervisning samt udvikling og formidling af viden) har en central rolle at spille.

3.4.3. OESU finder, at socialpolitikken - i hvilken kulturelle aspekter ikke maa overses - maa udvides til at omfatte saavel social, familiemaessig som oekonomisk beskyttelse af landbrugets beskaeftigede, baade for ejere og for loenmodtagere.

3.4.4. OESU er bevidst om problemerne omkring boligmassens kvalitet i landomraaderne; boligerne maa renoveres, moderniseres og ombygges; et tilkommende problem er, at det ofte ikke laengere er kutyme, at flere generationer bor sammen.

3.4.5. For landbrugssektoren og de selvstaendige landmaend generelt skal der peges paa problemer i tilknytning til:

- den medhjaelpende hustrus og de medhjaelpende familiemedlemmers (bedriftslederens boerns) sociale status,

- ferieordninger og etablering af afloesningsordninger.

3.4.6. OESU er bekymret over arbejds- og levevilkaarene for loenmodtagerne i landbruget samt over, hvorvidt saesonarbejdere og midlertidigt ansatte garanteres en tilstraekkelig juridisk sikkerhed.

3.4.7. Kollektive foranstaltninger i landbruget (sammenslutninger af bedrifter; kooperativer; faelles produktion, salg, indkoeb, forarbejdning og tjenesteydelser) er en vigtig faktor til forbedring af levestandard og livskvalitet.

3.4.8. OESU paapeger, at den sociale, familiemaessige og oekonomiske beskyttelse er med til at skabe solidaritet mellem mennesker, mellem fag, mellem land og by.

3.4.9. Organisationerne og de lokale og regionale myndigheder boer opfordre til et styrket partnerskab mellem by- og landomraader.

3.5.

Offentligheden maa have bedre kendskab til landbruget

3.5.1. Landmandens rolle og funktioner i landbruget er ikke tilstraekkeligt kendt i offentligheden til trods for, at de er centrale og uerstattelige for menneskeheden.

Ud over funktionerne naevnt under punkt 2.1 skal det endvidere fremhaeves, at:

- til trods for landbrugets som oftest betydelige indsats af kapital, beskaeftiger erhvervet fortsat en stor arbejdsstyrke; det skaber afledt beskaeftigelse i forsynings- og foraedlingssektorerne samt i serviceerhvervene (turisme, forsikring, kreditinstitutter, kooperative sektor, forskning, konsulentvirksomhed, offentlige og private tjenesteydelser osv.),

- landbruget skaber vaerditilvaekst og bidrager til ligevaegten paa handels- og betalingsbalancen,

- landbrug er en vaesentlig aktivitet, der bidrager til opretholdelse og fremme af den biologiske, oekologiske, sociale og menneskelige balance paa vor klode.

3.5.2. Landbrugsproduktionen er bundet til det plane rum, jorden og luftmiljoeet; anvendelsen af levende produktionsfaktorer (planter og dyr) goer erhvervet saarbart.

3.5.3. OESU mener, at der er behov for en permanent indsats for at oplyse offentligheden sagligt om landbruget.

3.5.3.1. Indsatsen beroerer isaer landbruget, der selv maa udfolde pr-virksomhed, de forskellige fag (gensidig information), de offentlige myndigheder, men ogsaa de europaeiske institutioner, erhvervsorganisationerne, den almene, tekniske og erhvervsfaglige undervisning, foreningslivet, pressen (fagtidsskrifter og dagblade), de oevrige medier (radio, tv osv.).

3.5.3.2. OESU kraever, at denne orientering om landbruget, dets betydning for samfundet og i dagligdagen indgaar saa tidligt som muligt i skolernes laeseplaner. Hvorfor ikke allerede i boernehaven?

3.5.3.3. Orienteringen om landbruget skal omfatte produktionen, en indfoering i erhvervets saerlige problemer, arbejdet og teknologien i landbruget, ernaeringsspoergsmaal (sunde kostvaner, omkostningerne ved at producere foedevarerne osv.).

Landboturismen frembyder muligheder for frugtbare kontakter. Aktiv bondegaardsferie, landbomarkeder osv. er optimale kontaktled mellem land- og byboer.

3.5.3.4. Det vil vaere hensigtsmaessigt, at informationen goeres generel og bliver af gensidig oplysende art. Specielt boer landbrugeren bevidstgoeres om bysamfundets problemer; han maa ikke vaere ubekendt med kravene og udviklingen i forbrugerefterspoergslen eller med indholdet i andre fag end hans eget, eller de risici, farer og bindinger, mange aktiviteter indebaerer.

3.5.3.5. OESU mener, at medlemsstaterne boer udveksle erfaringer paa omraadet.

3.6.

For en mere solidarisk og aaben Europaeisk Union

3.6.1. Til imoedegaaelse af nutidens vanskeligheder boer EU udtaenke og udmoente et faellesprojekt, som bringer oekonomisk og social konvergens - et projekt, hvis succes vil afhaenge af graden af solidaritet mellem dem, der befolker EU.

3.6.2. Landbrugspolitikken rummer elementer af solidaritet mellem landbrugere og forbrugere. Den maa udformes saaledes, at den sikrer en rationel og miljoevenlig udvikling af landbrugsproduktionen i EU, tekniske fremskridt og optimal anvendelse af produktionsfaktorerne, samtidig med at den tilgodeser landbefolkningen med en rimelig levestandard og stabile markeder samt garanterer forbrugerne forsyningssikkerhed og rimelige priser.

3.6.3. Forud for enhver ny udvidelse af Den Europaeiske Union mener OESU, at politikerne grundigt maa overveje, hvilken rolle, der tilkommer europaeisk landbrug, som efter dens mening skal bidrage aktivt til konsolideringen af EU.

3.6.4. OESU er overbevist om, at et driftigt landbrug har en meget strategisk rolle at spille, forudsat det er udstyret med de midler, der kraeves, for at det kan tage de tekniske, oekonomiske og oevrige udfordringer op, som det stilles overfor. Denne rolle omfatter foedevareforsyningssikkerhed for befolkningen, fremme af miljoeet, fysisk planlaegning i landomraader samt samfundsmaessig balance.

3.6.4.1. Det sociale og miljoemaessige optimum er ikke noedvendigvis sammenfaldende med det oekonomiske optimum her og nu.

3.6.5. Der er behov for at styrke baandene, solidariteten mellem byernes EU og landomraadernes EU og samarbejdet mellem regionerne, navnlig med hensyn til oekonomisk udvikling (f.eks. udveksling af landbrugere), undervisning, uddannelse, forskning, kultur og miljoe.

3.6.6. En stor del af verdens befolkning er i dag afskaaret fra at faa en tilstraekkelig ernaering. Derfor er landbruget yderst vigtigt for Europa og i oevrigt ogsaa for hele den oevrige verden.

Landbruget er vort livsgrundlag - uden landbruget ingen fremtid.

Bruxelles, den 14. september 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber. Landdistrikternes fremtid. Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Raadet af 29. 7. 1988, bulletin for De Europaeiske Faellesskaber, supplement 4/88.

() EFT nr. C 298 af 27. 11. 1989.

() EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987.

() EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988.

() EFT nr. C 31 af 6. 2. 1991.

() EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994, s. 64.

() EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992.

() EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990.

() EFT nr. C 207 af 18. 8. 1986.