DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/22

Offentliggørelse af ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

(2016/C 239/11)

Denne offentliggørelse giver ret til indsigelse mod ansøgningen i henhold til artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ENHEDSDOKUMENT

»HÅNNLAMB«

EU-nr.: SE-PDO-0005-01327 — 21.4.2015

BOB ( X ) BGB ( )

1. Betegnelse

»Hånnlamb«

2. Medlemsstat eller tredjeland

Sverige

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.1. Kød(og slagteaffald), fersk

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

»Hånnlamb« er betegnelsen på slagtekroppe og udskæringer af lam og får af racen »gutefår«, som er født, opdrættet og slagtet inden for det geografisk afgrænsede område Gotland. »Hånnlamb« betyder »hornet får« på den gotlandske dialekt. Det er den oprindelige betegnelse for de hornede får på Gotland, som blev reddet fra at uddø i starten af det 20. århundrede og derefter blev betegnet som racen »gutefår«. Racen stammer fra den gamle gotlandske fårerace »allmogefår«, hvis egenskaber er formet af Gotlands klima og vegetation i tusinder af år. Fårene opdrættes på naturlige græsningsarealer, der ikke byder på meget foder sammenlignet med dyrkningsarealer, og har tilpasset sig ved at få det optimale ud af den vegetation, der findes her. Kødet fra fårene sælges både på Gotland og andre steder i Sverige.

»Hånnlamb« slagtedyr skal være af racen gutefår og opfylde kravene om racerenhed, der er fastlagt af avlsforeningerne (GutefårAkademin eller Föreningen Gutefåret), og skal være registreret i deres genbank til opretholdelse af racen. Dyrene skal være opdrættet på Gotlands naturlige græsningsarealer.

Græsning i disse naturlige områder giver kødet en særlig karakter. Græs og urteplanter indeholder for eksempel store mængder af flerumættede fedtsyrer og antioxidanter såsom vitamin E. Kød fra lam, der er opdrættet med sådanne urteplanter og græsarter indeholder derfor flere af disse stoffer og har en anderledes fedtsyreprofil, og således en karakteristisk smag. Vitamin E påvirker indirekte smagen, idet det forhindrer nedbrydningen af fedtsyrerne. Der findes racespecifikke smagsforskelle, som først og fremmest skyldes forskelle i fedtlaget, men også i racens evne til at få det optimale ud af forskellige former for foder. Ved at tilpasse sig har »hånnlamb« vænnet sig til græsarealer med lidt, men varieret foder, hvilket også giver kødet en særlig karakter. Kødets energiindhold er ca. 100-170 kcal eller 470-700 kJ pr. 100 g kød, afhængig af opskæringen. Fedtindholdet varierer mellem ca. 2 % og 10 % og består af mere eller mindre lige dele mættede og enkeltumættede fedtsyrer, hvor flerumættede fedtsyrer udgør ca. 10 % af det samlede fedtsyreindhold. Kød fra naturlige græsningsarealer har et højere indhold af flerumættede fedtsyrer, såsom omega-3 fedtsyrer (især alfalinolensyre og eicosapentaensyre), fordi de planter, der gror på disse arealer, indeholder disse fedtsyrer. Mængden af omega-3 fedtsyrer kan variere helt op til en faktor 5 afhængigt af de spiste planter. Mængderne af omega-3 og omega-6 fedtsyrer i kødet påvirkes af foderet/græsningen, hvilket igen påvirker smagsoplevelsen. Smagen af »hånnlamb« kød kan beskrives som markant; saftig med et strejf af lever og blod og smøragtige toner (klaret smør), en skovagtig smag (jord, mos og svampe), en syreagtig smag og en markant metallisk eftersmag. Derudover har lammekødet en naturlig saltet smag, med strejf af urteplanter og kastanjer og en meget udtalt vildtsmag. Smagsdommere har forbundet en metallisk, skovagtig, smøragtig og kødlignende syresmag med lammekødet. Den mest intense smag var smagen af smør, fulgt af en metallisk og skovagtig smag. Kødet har fine fibre med en mørk farve og et mindre fedtlag end kød fra mere kommercielle racer. I dagslys er kødet moderat mørkerødt og fedtet har en hvidlig farve (AMSA Meat Color Measurement Guidelines, American Meat Science Association, 2012).

Et af landracernes karakteristika er deres store mangfoldighed. De ser forskellige ud, og varierer i størrelse. Voksne »gutefår« varierer i vægt, selv inden for den samme aldersgruppe. Vægten på levende moderfår ligger gennemsnitligt på 50 kg, men kan variere mellem 40 og 70 kg, med en tilsvarende afvigelse for væddere på 60-80 kg. Følgelig varierer vægten og størrelsen på lam tilsvarende. Slagtevægten på lam fra Lilla Karlsö varierer for eksempel mellem 16 og 21 kg.

Der findes ingen krav hvad angår maksimums- eller minimumsslagtealder for at sælge kødet som »hånnlamb«. Vurderingen af, om dyret betegnes som får eller lam, foretages ved en visuel undersøgelse af slagtekroppen. Den øvre aldersgrænse for lam af typen »hånnlamb« er 16 måneder, hvorefter det betegnes som får. Ved salg af »hånnlamb« skal det præciseres, om kødet kommer fra et lam eller et voksent får.

Minimumsvægten for slagtekroppe, der sælges som »hånnlamb«, er 12 kg. Der findes ingen fast vægtgrænse for individuelle udskæringer, da dette ikke anses for nødvendigt.

Lammene slagtes normalt i det tidlige efterår, når de har nået en levende vægt på ca. 30-50 kg. Ældre dyr slagtes hele året. Kvalitetskriterierne vedrørende kød fra »hånnlamb« er for kategorien lam, at klassificeringen af kropsbygningen skal være O-E i henhold til EUROP-klassifikationen. Kvalitetskriteriet vedrørende fedmeklasse for lam er, at den skal være mindst Ringe (2-) i henhold til EUROP-klassifikationen. For slagtekategorien kan formklassen være en smule lavere (P+-E), mens fedmeklassen skal være mindst Ringe (2-).

3.3. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

I hele plantevækstsæsonen græsser »hånnlamb« på naturlige græsningsarealer og nyder således godt af næringsstofferne i vegetationen. Afhængig af klimatiske faktorer og vækstbetingelserne i de naturlige græsningsarealer kan der gives supplerende foder i form af hø/ensilage om foråret og sent på efteråret. Lammene følger deres mødre på de naturlige græsningsarealer. Lammene begynder at græsse i en alder af ca. en måned, men de fortsætter med at die som en form for social interaktion indtil sent på efteråret.

Næringsindholdet fra græsningsarealet (pr. kg tørt materiale) varierer, men er beregnet som følger for de typiske græsningsarealer for »hånnlamb«: Energi, der kan omdannes 10,2 MJ, fordøjelig råprotein 126 g, optagelige aminosyrer 69 g, proteinbalance i vommen 48 g, calcium 9,1 g, fosfor 2,6 g, kalium 17,2 g, magnesium 1,8 g, aske 63 g og råprotein 168 g.

Om vinteren fodres moderfårene og vædderne med hø og/eller ensilage. Moderfårene fodres eventuelt med kraftfodertilskud fra en måned før til en måned efter læmningen. Både grovfoder og kraftfoder skal stamme fra det geografisk afgrænsede område.

Hø til vinterfoder dyrkes på agerland. Sammensætningen varierer afhængigt af landskabet, men indeholder ofte en blanding af græstyper, såsom engrottehale, engsvingel og almindeligt rajgræs blandet med lucernehø og andre urteplanter.

Ensilage fremstilles af samme afgrøder som hø.

Der findes ingen krav vedrørende valg af kraftfoder, ud over at foderet kun må gives ca. en måned før og efter læmning.

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

De slagtede dyr skal være født og opvokset i de naturlige græsningsarealer inden for det geografisk afgrænsede område (de kan holdes på andre landområder inden for det geografisk afgrænsede område i kortere perioder under græsningssæsonen og uden for græsningsperioden).

Græsningsperioden for lam, der skal slagtes, skal være mindst fire måneder. Græsningsperioden for voksne dyr skal være mindst syv måneder om året.

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

—

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til

Under slagtningen skal dyrene, slagtekroppene og udskæringerne holdes separate. Slagtekroppene skal stemples med logoet »Hånnlamb« (figur 1).

Logoet skal påføres slutproduktets emballage for at sikre sporbarheden.

4. Angivelse af det geografiske områdes afgrænsning

Det geografiske område består af Gotlandsøerne samt de tilstødende øer og holme. Det geografiske område svarer til regionen Gotland, inklusive Gotska Sandön (figur 2). Gotland er den største ø i Østersøen, og befinder sig på 57°29′57″N 18°30′34″E. Øen er forskellig fra de fleste andre steder i Sverige, idet grundfjeldet er af kalksten.

5. Tilknytning til det geografiske område

Gotland har kystklima. Temperaturen er relativ stabil hele året takket være områdets placering i Østersøen, med kølige somre men milde efterår og vintre. Den årlige gennemsnitstemperatur er ca. +6,5 °C. Temperaturen er i starten og det meste af sommeren ofte høj med megen sol, der giver tørke, som påvirker vegetationen og græsningsbetingelserne.

»Hånnlamb« er en hårdfør race, der stammer fra den gotlandske race »allmogefår«, hvis særlige egenskaber er formet af Gotlands klima og vegetation i tusinder af år. Fårene strejfede rundt i området hele året — i kystnære enge, over alvarmark og i skove. Som et resultat af denne livsform var de gotlandske får, der levede på markerne, særligt tilpassede til øens unikke naturmiljø. Med denne fårerace bevares mange af de oprindelige karakteristika, som ikke længere findes i de moderne fåreracer. For eksempel er fårets fordøjelsessystem indrettet således, at det giver dyret mulighed for at få mest muligt ud af de ringe græsningsarealer på Gotland.

Af statsamtsmandens femårsrapport fra det 19. århundrede fremgår det, at øens græsningsarealer er godt egnede til fåreavl, og at fåreavl var af stor betydning for Gotland. Ifølge disse rapporter var den gotlandske fårerace hårdfør, idet dyrene var udendørs hele året rundt. Endvidere var de ikke så store, men producerede godt kød med en udtalt vildtsmag. Sidstnævnte anså man blandt andet for at være et resultat af urteblandingerne i de naturlige græsningsarealer. Ifølge gamle kilder har fårekød — hvad enten det var frisk, røget eller saltet — bidraget betydeligt til den gotlandske eksport. Fårekød har været eksporteret regelmæssigt til for eksempel Stockholm siden midten af det 18. århundrede.

I 1918 blev der iværksat foranstaltninger for at redde de gotlandske får fra at uddø. Der blev gradvist oprettet nye »hånnlamb«-flokke, som blev samlet. Dette betød, at Gotlands landracefår »hånnlamb« blev reddet. I 1973 blev betegnelsen »gutefår« godkendt for den hornede landrace fra Gotland, som traditionelt blev kaldt »hånnlamb« på Gutamål og de gotlandske dialekter. Både moderfår og væddere af racen »hånnlamb« har horn.

I dag minder opdræt af hånnlamb meget om de tidligere opdrætsmetoder, men reglerne, der er fastlagt af myndighederne og i lovgivningen, overholdes. Avlen er underlagt nøje kontrol og følger en avlsplan, der er udarbejdet af den svenske landbrugsstyrelse, som forbyder målrettet avl og krydsning med andre racer. Derfor har racen »hånnlamb« bevaret sit udseende og sine særlige egenskaber, som den har haft i tusinder af år.

Arkæologiske fund viser, at fåreavl har fundet sted i mere end 4 000 år på de gotlandske øer. Allerede i tidlige tider var fåreavl meget vigtigt på Gotland. Det faktum, at øens frie landmænd anvendte »väduren«, en ældre vædder, som symbol på deres segl helt tilbage i det 13. århundrede, er et yderligere eksempel på betydningen af fåreavl på Gotland. »Väduren« symboliserede det sydlige Gotlands opdeling i tre dele, længe før den blev hele Gotlands emblem, og den er fortsat øens officielle symbol. Vædderen »väduren« pryder også våbenskjoldet for Gotlands region, landsdel og amt (figur 3)

Sammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB)

Indholdet af kalk og kystklimaet har givet de naturlige græsningsarealer på Gotland en særlig og rig variation af urteplanter. Det gælder også for de spredte nåletræskove, hvor der findes en rig flora af urteplanter og græs på grund af kalkindholdet. Der kan gro op til 20-40 plantearter pr. m2 i de naturlige græsningsarealer. Selv i dag er en stor del af Gotlands areal dækket af græsningsarealer, selv om disse er blevet mindre og nu udgør ca. 40 000 hektar.

Det tørre gotlandske klima sammen med græsningen i de naturlige områder giver kødet fra racen »hånnlamb« en kraftig smag. Videnskabelige undersøgelser viser, at kødets smag påvirkes af vandindholdet i foderet. Den store forekomst af urteplanter, f.eks. vild timian, i de naturlige græsningsarealer på Gotland betyder, at kødet har en markant vildtsmag, en kvalitet, der er nævnt i historiske tekster, og kødet er en særdeles eftertragtet delikatesse.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i nærværende forordning)

http://www.livsmedelsverket.se/globalassets/produktion-handel-kontroll/livsmedelsinformation-markning-halsopastaenden/skyddade-beteckningar/ansokan-hannlamb-med-bilagor.pdf

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.