Nr. C 60/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse 
af arbejdstid 
(91/C 60/09) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 5. oktober 1990 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 118 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for social-, familie-, uddannelses- og kultur­
spørgsmål, som udpegede Ursula Engelen-Kefer til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 13. december 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 282. plenarforsamling den 18. december 
1990 med 91 stemmer for, 42 imod og 20 hverken for eller imod følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. ØSU hilser forslaget velkommen, men under 
forbehold af følgende bemærkninger: 
1.2. Direktivforslaget begrænser ikke den fleksible 
holdning til arbejdstid og driftstid. Det behandler heller 
ikke spørgsmålet om en nedsættelse af den samlede 
arbejdstid. Målet er heller ikke at harmonisere skifte­
holdsarbejde og natarbejde i hele Fællesskabet. 
— Hvad angår adskillelsen af arbejdstiden og driftsti­
den, så påpeger Kommissionen netop, at sådanne 
metoder kunne fremme en mere fleksibel, kontinu­
erlig og intensiv udnyttelse af produktionsapparatet, 
hvilket bidrager til en nedskæring af produktion­
somkostningerne og fastholder virksomhedernes 
konkurrenceevne. 
— Med forslaget som sådant søger Kommissionen at 
fastlægge grundlæggende sundheds- og sikkerheds­
foranstaltninger, der skal ledsage disse arbejdsmeto­
der og så vidt muligt forhindre eller mindske uheld 
på arbejdspladsen samt eventuelle erhvervssygdom­
me. Af talrige undersøgelser fremgår det nemlig, at 
for lang arbejdstid uden hvileperiode og skifteholds­
arbejde uden pauser kan skade arbejdstagernes 
sundhed og være skyld i erhvervsbetingede sygdom­
me og nedbrydelse af helbredet. Sådanne sikker­
heds- og sundhedsmæssige overvejelser har foranle­
diget de fleste (om ikke alle) medlemsstater til at 
fastlægge visse regler for hviletid og den maksimale 
daglige arbejdstid samt mindstekrav til natarbejde. 
Den internationale Arbejdsorganisation (ILO)-
undersøgelser har også tjent som grundlag for Kom­
missionens forslag. 
1.3. ØSU anser det for nødvendigt, at man ved tilret­
telæggelsen af arbejdstiden søger at afveje virksomhe­
dernes og de ansattes interesser og behov. Ud over 
virksomhedernes rentabilitet bør man derfor også være opmærksom på arbejdstagernes muligheder for at tilret­
telægge arbejdstiden ud fra personlige, samfundsmæssi­
ge og kulturelle behov. 
1.4. Da direktivforslaget kun vedrører visse aspekter 
af arbejdstidstilrettelæggelsen, henviser ØSU til de ini­
tiativer, Kommissionen bebudede i det sociale handling­
sprogram, herunder begrænsning af natarbejde især 
for kvinder (under hensyntagen til de relevante ILO-
normer). ØSU noterer sig med tilfredshed Kommissio­
nens bestræbelser på, at der også for andre aspekter af 
arbejdstidstilrettelæggelsen fastlægges mindstekrav på 
fællesskabsplan. 
1.5. ØSU ønsker på ny at fremhæve, at der bør ske 
en yderligere præcisering af anvendelsen af artikel 118 
A i overensstemmelse med konklusionerne af Det Euro­
pæiske Råds møde i Madrid, og at regeringskonferen­
cen bør tage dette spørgsmål med i betragtning under 
traktatsrevisionen(1). ØSU fremhæver, at artikel 118 A 
i EØF-traktaten gør dette direktivforslag nødvendigt, 
og det er et relevant supplement til rammedirektivet 
89/391/EØF om foranstaltninger til forbedring af ar­
bejdstagernes sikkerhed og sundhed. 
— I ØSU har der normalt været enighed om sundheds-
og sikkerhedsspørgsmål på arbejdspladsen. Det har 
konsekvent indtaget det synspunkt, at forebyggende 
foranstaltninger og visse mindstekrav er såvel soci­
alt nødvendige som økonomisk gennemførlige (er­
hvervssygdomme og arbejdsulykker er f.eks. ofte en 
unødvendig og undgåelig omkostning såvel menne­
skeligt som finansielt set). Opløbet til 1992 har 
naturligvis resulteret i en intensivering af EF-forsla-
gene på dette område. 
(*) ØSU's udtalelse om udviklingen i den sociale situation i 
Fællesskabet af 5. juli 1990 (vedtaget uden stemmer imod, 
mens 4 hverken stemte for eller imod) (EFT nr. C 225 af 10. 
9. 1990). 
8.3.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/27 
— ØSU har i tilknytning til den » funktionelle fleksibili­
tet« påpeget, at der i denne forbindelse »opstår 
det komplekse problem vedrørende arbejdstidens 
tilrettelæggelse, som let kan vække splid. Det kan 
kun løses, hvis begge parter giver indrømmelser og 
viser god vilje«. Dette kræver igen, at »fremskridt 
søges opnået ved forhandling«, og vejen synes at 
være » kollektive forhandlinger mellem arbejdsmar­
kedets parter på alle aftalte niveauer suppleret med 
nationale og europæiske lovgivningsmæssige 
rammer« (1). 
1.6. I direktivforslaget understreges udtrykkeligt ar­
bejdsmarkedsparternes rolle samt medlemsstaternes an­
svar i forbindelse med fastlæggelsen af mindstekrav 
til sundheds- og sikkerhedsbestemmelser inden for en 
fælleseuropæisk lovgivningsmæssig basisramme vedrø­
rende tilrettelæggelse af arbejdstiden på de forskellige 
nationale, regionale og sektorielle niveauer. Kommis­
sionen har i overensstemmelse med subsidiaritetsprin­
cippet taget hensyn til arbejdsmarkedsparternes auto­
nomi og uafhængighed derved, at det foreslåede direktiv 
også skal kunne iværksættes gennem overenskomster. 
Derudover giver de omfattende undtagelsesbestemmel­
ser yderligere et overenskomstmæssigt spillerum. På 
baggrund af det stigende antal virksomheder med af­
delinger i andre lande finder ØSU, at aftalemæssige 
forbindelser på europæisk niveau (art. 118 B) er ønske­
lige. 
1.7. Der kan ikke herske tvivl om, at en forøgelse af 
driftstiden kan have omkostningsmæssige fordele for 
virksomhederne. Omkostnings- og beskæftigelseseffek­
ten af driftstidsændringer kan dog være meget forskelli­
ge for de enkelte virksomheder og for samfundsøkono­
mien som helhed. Konsekvenserne af de divergerende 
samfundsøkonomiske omkostninger bør tages i betragt­
ning. 
Indførelse af minimumsbestemmelser i EF vedrørende 
arbejdstidstilrettelæggelse skulle bidrage effektivt til en 
forbedring af leve- og arbejdsvilkårene. Forstået såle­
des, at arbejdstagerens sundhed tillægges større betyd­
ning, og at han får bedre mulighed for at forene sin 
arbejdstid og sin fritid. 
1.8. Kommissionen erklærer selv, at natarbejde og 
skiftende arbejdstider gennem længere perioder kan 
skade arbejdstagerens helbred og true sikkerheden på 
arbejdspladsen. Dog erkendes det også, at der her er 
tale om en potentiel fare. Kommissionen gør rigtigt i i 
sin begrundelse at basere sig på Verdenssundhedsorga­
nisationens definition af sundhed. På baggrund af denne 
definition bør direktivet indeholde konkrete mindste­
krav til de sundhedspolitiske aspekter, der er relevante 
(!) EFT nr. C 201 af 7. 8. 1989, s. 20. for arbejdstidens tilrettelæggelse. De i sammenhæng 
med nat- og skifteholdsarbejde nævnte sundhedspoliti­
ske argumenter som forhøjet ulykkeskoefficient gælder 
således også for for lang arbejdstid som følge af overar­
bejde. Det synes ligeledes rimeligt, at der fastsattes 
mindstekrav til hvileperioder ikke kun i forbindelse med 
nat- og skifteholdsarbejde, men også ved overarbejde. 
1.9. Spørgsmålet om en begrænsning af den ugentlige 
arbejdstid har uvægerligt også sundhedspolitiske konse­
kvenser. Det er uforståeligt, hvorfor Kommissionen stik 
mod, hvad der kom til udtryk i handlingsprogrammet, 
afstår fra at fastlægge sundhedspolitiske bestemmelser 
for weekendarbejde. Den ugentlige hviletid er et vigtigt 
element i arbejdstagerbeskyttelsen. I de fleste EF-lande 
er søndagen i princippet den ugentlige hviledag, skønt 
undtagelser er tilladt i alle lande, hvor særlige forhold 
gør sig gældende. På baggrund af udviklingen på ar­
bejdsmarkedet bør den ugentlige hviletid være længere 
end 24 timer. ØSU minder i denne forbindelse om ILO's 
henstilling nr. 103, hvori der kræves en ugentlig hviletid 
på 36 timer. 
1.10. Væsentlige internationale normer af betydning 
for arbejdstidens tilrettelæggelse er på det seneste blevet 
opsagt eller draget i tvivl endog i visse EF-medlemssta-
ter. Der er desuden en klar tendens til på ny at tillade 
natarbejde for kvinder samt til generelt at tillade søn­
dagsarbejde af rent økonomiske grunde. 
1.11. Desværre har man i Kommissionens forslag 
ikke i tilstrækkeligt omfang taget hensyn til Europarå­
dets socialpagt og ILO's normer. Således hedder det 
f.eks. i ILO-konvention nr. 14 og 106, at hviletiden så 
vidt muligt skal falde samtidig for alle beskæftigede i 
virksomheden. Den ugentlige hviletid bør om muligt 
være identisk med » den gennem skik og brug for landet 
eller regionen normale hviledag« (konvention nr. 14) 
eller »med den for landet eller regionen sædvanlige 
ugentlige hviledag« (konvention nr. 106). Dette er i 
vidt omfang i overensstemmelse med Den Europæiske 
Socialpagt. I lande med kristen tradition skal denne 
hviledag være søndag. 
1.12. Kommissionen undlader ligeledes at fastsætte 
en referenceværdi for den gennemsnitlige ugentlige ar­
bejdstid og den betalte årlige ferie. ØSU henleder derfor 
opmærksomheden på Rådets henstilling fra 1974 om 
en 40-timers arbejdsuge samt på Rådets beslutning om 
tilpasning af arbejdstiden bl.a. med hensyn til overarbej­
de og det samlede antal årlige arbejdstimer. 
Der bør tænkes på indførelse af særlige ordninger, 
som omfatter tilkalde-perioder, navnlig hvor sådan­
ne perioder regelmæssigt indebærer effektiv arbejds­
tid i større omfang. Der bør findes en ordning, 
hvorefter disse arbejdstagere får tilstrækkelig hvi­
letid. 
Nr. C 60/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
1.13. ØSU anser det for nødvendigt, at man i hele 
EF forbyder natarbejde for unge. 
1.14. Man bør i langt højere grad følge ILO's normer 
for arbejdsvilkår. Disse vidtgående internationale nor­
mers verdensomspændende gyldighed bør på ingen 
måde undergraves i EF-lovgivningen. 
1.15. ØSU henstiller, at man for hjemmearbejde fast­
lægger særlige regler, der på tilfredsstillende måde tager 
højde for de specielle kontrolproblemer. Arbejdsmarke­
dets parter bør have mulighed for på søfartsområdet at 
fastlægge bestemmelser, som afviger fra direktivforsla­
get. Det bør dog sikres, at de relevante ILO-normer 
overholdes i denne forbindelse. 
1.16. For at forbedre kendskabet til de sundheds­
mæssige og sociale risici, der særligt er forbundet med 
nat- og skifteholdsarbejde, henstiller ØSU, at der på 
EF-plan gøres en større forskningsindsats på dette om­
råde, og at den statistiske registrering af de arbejdstids-
former, der afviger fra den normale arbejdstid, 
forbedres. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Første betragtning 
Med hensyn til retsgrundlaget henvises til punkt 1.5. 
2.2. Anden betragtning 
ØSU har konsekvent krævet rimelige sundheds- og sik­
kerhedsmæssige foranstaltninger. Grundlæggende EF-
retlige bestemmelser for sikkerheds- og sundhedsbe­
skyttelse af skifteholds- og natarbejde, der tilskynder 
til snævrere samarbejde mellem arbejdsmarkedets par­
ter om tilrettelæggelsen af arbejdstiden, kunne også 
være en nyttig referenceramme for små og mellemstore 
virksomheder ved fastlæggelsen af deres egne arbejds-
tidsplaner i bevidstheden om, at visse minimumsnormer 
ikke undergraves. Dertil kommer, at de menneskelige 
og økonomiske besparelser, som en sådan forebyggende 
strategi for sundheds- og sikkerhedsbeskyttelse på ar­
bejdspladsen indebærer, vil komme såvel små og mel­
lemstore som store virksomheder til gode. 
2.3. Fjerde betragtning 
Man burde hellere påpege, at » en fastsættelse af mini­
mumsforskrifter for individuel hvile- og arbejdstid vil 
fremme gennemførelsen af de i artikel 118 A omhandle­de forbedringer især af arbejdsmiljøet og dermed be­
skytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed«. Man 
ville således undgå unødige diskussioner om artikel 118 
A's anvendelsesområde. 
2.4. Femte og sjette betragtning 
Kommissionen henviser med rette til » fællesskabspag­
ten om de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og 
sociale rettigheder«. 
2.5. Syvende betragtning 
Man bør i direktivforslaget ikke kun henvise til den 
relevante resolution fra Europa-Parlamentet, men også 
til ØSU's udtalelse om » fundamentale arbejdsmarkeds­
mæssige og sociale rettigheder i EF« og især til afsnit 
III, punkt B, hvor » retten til årlig ferie « og » retten til 
ugentlig hviletid« (*) fremhæves. 
2.6. Fjortende betragtning 
Der bør naturligvis tages behørigt hensyn til » sæsonar­
bejde« eller »visse aktiviteter« i forbindelse med 
gennemførelsen af direktivet. 
2.7. Artikel 1 
2.7.1. Direktivforslaget vedrører udelukkende de 
daglige og ugentlige hvileperioder og visse aspekter af 
nat- og skifteholdsarbejde. ØSU opfordrer til, at der i 
fremtidige supplerende forslag inddrages andre forhold, 
der også har indvirkning på sundheden. 
2.7.2. Det skal bemærkes, at ud over de undtagelser, 
som artikel 12 åbner mulighed for, vil henvisningen i 
artikel 1, stk. 2, til »de specifikke bestemmelser« i 
rammedirektivet også tillade en passende fleksibel an­
vendelse af det foreliggende forslag på forskellige er­
hvervsgrupper. 
2.8. Artikel! 
2.8.1. Definitionen af natarbejde er utilfredsstillende 
og begrundes ikke tilstrækkeligt. At lade denne periode 
gå helt til kl. 9.00 er ude af trit med virkeligheden. Det 
samme gælder fastlæggelsen af periodens begyndelse til 
kl. 20.00. Natarbejde skal snarere defineres som et 
arbejde, der udføres fra kl. 22.00 til kl. 6.00. Så vidt 
muligt bør antallet af sammenhængende timer fastlæg­
ges ved kollektive overenskomster. 
2.9. Artikel 3 
Af forslaget om en daglig hvileperiode på mindst 11 på 
hinanden følgende timer inden for en 24 timers periode 
(!) EFT nr. C 126 af 23. 5. 1989. 
8.3.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/29 
kunne man udlede, at den maksimale daglige arbejdstid 
kan komme op på 13 timer, det vil sige tre til fem 
timer mere end de nuværende lovbestemte maksimale 
arbejdstider. En vis ændring af denne artikel forekom­
mer nødvendig. Det anbefales at udvide den daglige 
hviletid til mindst 12 timer. 
2.10. Artikel 4 
ØSU understreger endnu en gang, at »retten til en 
ugentlig hvileperiode « bør indgå som en af de grund­
læggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettighe­
der. Denne hvileperiode bør fastsættes til mere end 24 
sammenhængende timer om ugen. Man bør tage højde 
for, at den effektive ugentlige hvileperiode i de fleste 
medlemsstater normalt omfatter to sammenhængende 
dage. Den ugentlige hvileperiode burde beregnes pr. uge 
og ikke over den planlagte referenceperiode på 14 dage. 
Den slags supplerende beregninger kunne det overlades 
til arbejdsmarkedets parter at foretage. Ordlyden af 
ILO-konvention nr. 14 og 106 burde i det mindste 
indføjes i denne artikel. 
2.11. Artikel 5 
Denne artikel er afgjort for uklar. I overensstemmelse 
med Det Europæiske Råds henstilling fra 1974 foreslås 
som mindstenorm i EF en fire ugers betalt årlig ferie. 
2.12. Artikel 6 
For så vidt de i artikler 3 og 4 fastsatte hvileperioder 
ikke overskrides, bør overarbejde tillades. Denne meget 
vidtgående bestemmelse vedrørende overarbejde bør 
tages op til fornyet vurdering. 
2.13. Artikel 7 
En referenceperiode på 14 dage til beregning af det 
gennemsnitlige antal natarbejdstimer på højst 8 timer 
inden for en 24 timers periode forekommer at være for 
lang. Ordet » normale « bør udelades. 
Artikel 7.2 støttes. 
Der fastsættes ikke nogen maksimal arbejdstid for nat­
arbejdere. Det præciseres heller ikke nøjere, hvornår 
natarbejde er tilladt. Uden klarere regler vil kravet om 
at informere den kompetente myndighed i henhold til 
artikel 9 i stor udstrækning være virkningsløs. 
ØSU opfordrer til, at det i henhold til ILO-forskrifterne 
bestemmes, at en natarbejders normale gennemsnitlige 
arbejdstid generelt skal være kortere end arbejdstiden 
for den arbejdstager, der udfører det samme arbejde 
med de samme krav i dagtimerne. Man bør i langt højere grad tage hensyn til de ILO-
normer for natarbejde, der blev vedtaget i juni 1990. 
Endvidere bør man tage spørgsmålet om dobbeltarbejde 
(erhvervsaktivitet og familiemæssige forpligtelser) op 
til behandling, og dette bør afspejle sig i tilrettelæggel­
sen af arbejdstiden. I overensstemmelse med subsidiari­
tetsprincippet bør medlemsstaterne fortsat have mulig­
hed for at opretholde de bestående begrænsninger af 
natarbejde. Dette gælder især natarbejde for kvinder. 
2.14. Artikel 8 
ØSU opfordrer til en præcisering af denne artikel. 
— Stk. 1 bør indeholde en bestemmelse om, at de 
ansatte i henhold til nationale eller lokale sundheds-
beskyttelsesregler har ret til at lade sig underkaste en 
arbejdsmedicinsk undersøgelse uden omkostninger 
for dem selv. Undersøgelsesresultaterne skal være 
fortrolige. 
— Stk. 2 skal formuleres som en rettighed, arbejdstage­
ren har krav på. Ordene »snarest muligt« skal 
erstattes af formuleringen » med mindre dette ikke 
med rimelighed kan forlanges af arbejdsgiveren. 
2.15. Artikel 9 
ØSU finder det afgørende, at informationen om natar­
bejde ikke blot tilgår de kompetente sundheds- og sik­
kerhedsmyndigheder; den bør også indgå i informerin­
gen og høringen af arbejdstagernes repræsentanter i 
henhold til ILO-Konventionen af juni 1990. 
For ØSU er det væsentligt, at sådanne procedurer ikke 
indebærer unødige bureaukratiske metoder. 
2.16. Artikel 10 
Udtrykket »tilgængelige « bør præciseres. Det bør under 
alle omstændigheder sikres, at beskyttelsen mod ar­
bejdsbetingede farer under natarbejde fuldt ud svarer 
til det beskyttelsesniveau, der opretholdes om dagen 
(f.eks. i forbindelse med individuelle arbejdssteder). 
2.17. Artikel 11 
Denne bestemmelse bør ikke alene være gældende i 
tilfælde af ændring af arbejdsmønsteret, men ved enhver 
fastsættelse af arbejdsmønsteret. 
Nr. C 60/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 3. 91 
2.18. Artikel 12 
Undtagelser, der af og til er nødvendige, som f.eks. med 
hensyn til sæsonarbejde i landbrugssektoren, bør ikke 
blive reglen. Bestemmelserne i denne artikel bør derfor 
skærpes. Artikel 12, stk. 3, bør ligeledes åbne mulighed 
for, at man kan fastlægge undtagelsesbestemmelser via 
frie kollektive overenskomstaftaler. Medlemsstaterne 
skal i samarbejde med arbejdsmarkedets parter kunne 
fastsætte særlige regler for søfarten, hvilket ILO-nor-
merne også åbner mulighed for. For den offentlige 
sektors vedkommende kan de ansattes » kollektive afta­
ler « undertiden ensidigt ændres af arbejdsgiveren. Det er væsentligt at sikre, at undtagelsen efter artikel 12, 
stk. 3, ikke udgør et smuthul for ensidig indførelse eller 
videreførelse af uacceptable arbejdstider. 
2.19. Artikel 14 
I den politiske debat om arbejdstiden mangler man 
aktuelle og regelmæssigt fremskrevne data især om nat-
og skifteholdsarbejde. Medlemsstaterne bør holdes fast 
på, at de med visse mellemrum regelmæssigt gør status 
over hyppigheden og fordelingen af nat- og skifteholds­
arbejde. 
Bryssel, den 18. december 1990. 
Francois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG I 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Følgende ændringsforslag, som fik mindst en fjerdedel af de tilstedeværende medlemmers stemmer, blev 
forkastet under debatten: 
Punkt 1.6 
Sidste punktum udgår. 
Begrundelse 
Det forhold alene, at et stigende antal virksomheder opererer hen over grænserne, gør det ikke i sig selv 
berettiget at påstå, at bindende overenskomster på europæisk plan er nødvendige eller ønskelige. 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 56, stemmer imod: 86, hverken for eller imod: 5. 
Side 4, Punkt 1.8 
De tre sidste punkter slettes. (»På baggrund af denne definition ... med overarbejde. «) 
Begrundelse 
Rækkevidden af de i direktivforslaget fastsatte EF-bestemmelser bør ikke udvides til også at omfatte 
enkeltaspekter, som bedre finder deres loSning på lokalt plan. 
8. 3. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 60/31 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 65, stemmer imod: 98, hverken for eller imod: 1. 
Punkt 1.13. læses således 
» ØSU anser det for nødvendigt, at vilkårene for natarbejde for unge reguleres på EF-niveau.« 
Begrundelse 
Giver sig selv. 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 56, stemmer imod: 89, hverken for eller imod: 4. 
Side 8, punkt 2.9 
Affattes således: 
»Artikel 3 bør afstemmes efter teksten i ILO-konventionen, hvori det hedder, at arbejdstagerne i »videst 
mulig omfang« bør sikres en hvileperiode på 11 timer. « 
Begrundelse 
I udtalelsen gør sektionen sig ofte til talsmand for, at man følger ILO-normerne, og disse bør finde anvendelse 
i dette specielle tilfælde. 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 57, stemmer imod: 91, hverken for eller imod: 3. 
Side 8, punkt 2.10 
Punktummet »Den ugentlige hvileperiode ... på 14 dage. « bør slettes. 
Begrundelse 
Selv Kommissionens forslag om en referenceperiode på 14 dage er for kort til, at man kan tage højde for den 
fleksibilitet, som visse arbejdsformer kræver. Det er derfor ikke rimeligt med en yderligere nedskæring. 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 53, stemmer imod: 81, hverken for eller imod: -. 
Side 9, punkt 2.13 
I stedet for » ... forekommer at være for lang. Ordet » normale « bør udelades « læses » er for kort. Kommissio­
nen bør ændre artikel 7.1 i overensstemmelse hermed. « 
Begrundelse 
Se ovenfor (pkt. 2.10). 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 52, stemmer imod: 82, hverken for eller imod: 3. 
Side 10, punkt 2.17 
Andet punktum affattes således 
»Bestemmelserne i denne artikel bør derfor ikke misbruges. « 
Nr. C 60/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.3.91 
Begrundelse 
Giver sig selv. 
Afstemningsresultat 
Stemmer for: 50, stemmer imod: 78, hverken for eller imod: 8. 
BILAG II 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende, tilstedeværende eller repræsenterede, medlemmer stemte for udtalelsen: 
De dames en heren: Abejon Resa, Amato, Ataide Ferreira, Barbagli, Bleser, Bonvicini, Bordes-Pages, Bottazzi, 
Burnel, Vasco Cai, Carroll, Cassina, Ceballo Herrero, Chevalier, Colombo, von der Decken, d'Elia, d'Hondt, 
Diapoulis, van Dijk, Douvis, Draijer, Drilleaud, Dunkel, Elstner, Engelen-Kefer, Etty, Eulen, Flum, Forgas i 
Cabrera, Frandi, Freeman, Geuenich, Giatras, Gomez Martinez, Groben, Hagen, Hilkens, Horsken, Hovgaard 
Jakobsen, Jaschick, Jenkins, Kanellopoulos, de Knegt, Korfiatis, Laka Martin, Lappas, Larsen, Laur, Liverani, 
Luchetti, Maddocks, Mantovani, Margalef Masia, Masucci, Mayayo Bello, Mercier, Molina Vallejo, Morris, 
Muiiiz Guardado, Murphy, Nielsen Bent, Nielsen Preben, Nierhaus, Ovide Etienne, Pavlopoulos, PE, Pellarini, 
Pelletier Ch., Pompen, Quevedo Rojo, Rangoni Machiavelli, Roseingrave, Saitis, Salmon, Santillan Cabeza, 
Santos, Schmidt, Schmitz, Sequeira, Silva, Spyroudis, Staedelin, Theonas, Tiemann, Vandermeeren, Velasco 
Mancebo, Verboven, Wagenmans, Waldack, Zufiaur Narvaiza. 
Følgende, tilstedeværende eller repræsenterede, medlemmer stemte imod udtalelsen: 
De dames en heren: Andrade, Aparicio Bravo, Bagliano, Beale, Bell, Cavaleiro Brandao, Connellan, Cunha, 
van Dam, Donck, Frerichs, Gafo Fernandez, Gardner, Ghigonis, Giacomelli, Giesecke, Guillaume, Kaaris, 
Kafka, Little, Low, Machado Von Tschusi, Masprone, McGarry, Merce Juste, Meyer-Horn, Mobbs, 
Moreland, Noordwal, Panero Florez, Pearson, Pelletier R., Perrin-Pelletier, Petersen, Petropoulos, Robinson, 
Sauwens, Schleyer, Schnieders, Tukker, Whitworth, Wick. 
Følgende, tilstedeværende eller repræsenterede, medlemmer stemte hverken for eller imod: 
De dames en heren: Arena, Aspinall, Beltrami, Berns, Bredima-Savopoulou, Ceyrac, Dawson, Delorozoy, de 
Tavernier, Green, Kazazis, Lustenhouwer, Marvier, Muller, Pardon, Proumens, Rebuffel, Schade-Poulsen, 
Solari, Thys.