A4-0298/97

Beslutning om den faelles fiskeripolitik efter aar 2002

Europa-Parlamentet,

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Fiskeriudvalget (A4-0298/97),

A. der henviser til, at den faelles fiskeripolitik i sin nuvaerende form ophoerer den 31. december 2002,

B. der henviser til artikel 14, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en faellesskabsordning for fiskeri og akvakultur ((»Senest den 31. december 2001 forelaegger Kommissionen Europa-Parlamentet og Raadet en rapport om fiskeriets situation i Faellesskabet og navnlig om de oekonomiske og sociale forhold i kystomraaderne, ressourcernes tilstand og forventede udvikling, og om gennemfoerelsen af denne forordning. Paa grundlag af denne rapport beslutter Raadet efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43 inden den 31. december 2002, hvilke noedvendige tilpasninger der maa foretages, isaer med hensyn til artikel 7, og hvilke bestemmelser, der kan foelge efter ordningerne i artikel 6 i denne forordning.«(EFT L 389 af 31.12.1992, s. 1).)).

C. der henviser til, at den nuvaerende faelles fiskeripolitik er en undtagelse fra princippet om fri adgang til fangstpladserne i Faellesskabet i henhold til artikel 6 og 7 i ovennaevnte forordning (EOEF) nr. 3760/92, og at denne undtagelse ophoerer den 1. januar 2003, medmindre Raadet har truffet anden afgoerelse,

D. der henviser til, at den naevnte undtagelse indfoertes i den faelles fiskeripolitik i 1973 for at lette fiskerierhvervets tilpasning i medlemsstaterne,

E. der henviser til, at den faelles fiskeripolitik boer gennemfoeres under overholdelse af de internationale aftaler,

F. der henviser til fiskerisektorens oekonomiske og sociale betydning i EU som foelge af det store antal arbejdspladser, der direkte og indirekte er forbundet med den, og til mange regioners store afhaengighed af denne sektor, ikke blot for saa vidt angaar fiskeriet, men ogsaa mange andre aktiviteter, der ligger foer eller efter i produktionskaeden,

G. der henviser til, at det er vigtigt at inddrage fiskerne og deres sammenslutninger i alle beslutninger, der vedroerer den faelles fiskeripolitik,

H. der henviser til, at der er generel enighed om, at den nuvaerende faelles fiskeripolitik ikke har opfyldt stoerstedelen af sine maalsaetninger,

I. der henviser til, at den stoerste fordel ved den faelles fiskeripolitik, som indfoertes i 1983, trods dens mangler, har vaeret bestraebelserne paa en samlet fokusering paa sektoren,

J. der henviser til, at den faelles fiskeripolitik udgoer et hele, hvor de forskellige aspekter (ressourcer, kontrol, afsaetning, strukturpolitik, socialpolitik og udenrigspolitik) supplerer hinanden, hvorfor det ved enhver reform maa sikres, at sammenhaengen mellem de forskellige aspekter opretholdes,

K. der henviser til, at den fuldstaendige mangel paa harmonisering af ansaettelsesforholdene og de sociale sikringsvilkaar medfoerer en fordrejning af prisen paa arbejdskraften og derfor medfoerer en vis udflytning af flaaden og forarbejdningsindustrien inden for Den Europaeiske Union,

L. der henviser til, at politikken for bevarelse og forvaltning af ressourcerne ikke i kraft af sin udformning har kunnet sikre den oenskede baeredygtige udnyttelse af ressourcerne paa et niveau, som ligger over det biologisk sikre minimum, hvad der var en af hovedmaalsaetningerne for den faelles fiskeripolitik,

M. der henviser til, at der boer ydes stoette til udvikling af alle fangstmuligheder i Faellesskabet samt til bevarelse samt anvendelse af gaeldende regler; Faellesskabet boer ligeledes yde stoette til en mere effektiv forskning og udvikling af ressourcerne for at lette opnaaelsen af denne maalsaetning,

N. der henviser til, at det vigtigste grundlag for bevarelsespolitikken er ordningen med TAC og kvoter samt princippet om relativ stabilitet,

O. der henviser til, at princippet om relativ stabilitet har haft til formaal at sikre de nationale og regionale fiskerierhvervs stabilitet paa en saadan maade, at de gradvist kunne tilpasse sig den nye situation i det indre marked,

P. der henviser til, at ordningen med TAC og kvoter indfoertes for at sikre en rationel udnyttelse af ressourcerne og for at kontrollere fiskeriet,

Q. der henviser til, at fiskeriet er et erhverv i tilbagegang,

R. der henviser til, at strukturpolitikken blev udformet for at loese strukturproblemerne i fiskerflaaden i EF, og navnlig problemerne med overkapacitet bl.a. ved hjaelp af de fleraarige udviklingsprogrammer (FUP),

S. der henviser til, at strukturpolitikken har bidraget til en modernisering af fiskeriets produktionsapparat i naesten alle medlemsstater, men har vaeret en fiasko, naar det gjaldt om at tilpasse flaadernes stoerrelse til ressourcernes omfang,

T. der henviser til, at tilpasningprocessen for EF-fiskerflaaden har haft enorme sociale virkninger, idet den i mange omraader har bidraget til stigende arbejdsloeshed og regionale skaevheder, uden at der er blevet skabt nye midler og alternativer til at daempe disse virkninger,

U. der henviser til, at alle har pligt til at fiske paa en ansvarsfuld maade i alle farvande, hvor EF-fiskerflaaderne driver fiskeri,

V. der henviser til, at politikken med adgang til eksterne ressourcer er et vigtigt element i den faelles fiskeripolitik til opfyldelse af de mange internationale forpligtelser, som Faellesskabet har paa fiskeriomraadet,

W. der henviser til, at forbindelserne med tredjelande paa fiskeriomraadet i tidens loeb har faaet et stadig stoerre omfang; disse aftaler skal fortsat forhandles af Kommissionen for at sikre gennemskueligheden, EU's overholdelse af internationale traktater og ligeret for alle EU- medlemsstaterne til at deltage,

X. der henviser til, at der i den reviderede faelles fiskeripolitik boer laegges stor vaegt paa akvakultursektoren paa grund af dennes potentielle muligheder for at kunne forsyne markederne i EU og forarbejdningsindustrien og saaledes mindske importafhaengigheden, skabe beskaeftigelse og foere til oprettelse af nye industrier,

Y. der henviser til den hoeje udviklingsgrad i EU's fiskeforarbejdningsindustri og dens afhaengighed af de oevrige politikker ikke blot paa fiskeriomraadet, men ogsaa inden for konkurrerende levnedmiddelsektorer,

Z. der henviser til, at der er sket et stadigt fald i den europaeiske forarbejdningsindustris forsyninger med fiskeraavarer fra EU-flaaden, saa den nu er faldet til under 50%, hvilket har medfoert en yderligere foroegelse af afhaengigheden af import fra tredjelande,

AA. der henviser til, at det takket vaere den faelles markedsordning for fiskeriprodukter har vaeret muligt at liberalisere afsaetningen i hele Faellesskabet uden nogen indskraenkninger; der imidlertid samtidig henviser til, at kontrollen med og haandhaevelsen af bestemmelserne for handelen med fiskerivarer med tredjelande er ineffektiv og uigennemskuelig,

AB. der henviser til liberaliseringen af EU's handelsforbindelser paa det internationale marked for fiskerivarer gennem konsolideringen i GATT af en faelles toldsats for disse varer samt de undtagelser og fritagelser, som bl.a. gaelder i kraft af ordningerne for generelle toldfritagelser, samarbejds- og associeringsordningerne,

AC. der henviser til, at markedet for fiskerivarer normalt afspejler situationen i politikken paa andre omraader,

AD. der henviser til, at Faellesskabets kontrolforanstaltninger generelt ikke fungerer, hvad der i foerste raekke skyldes deres uensartede karakter og de forskellige maader at definere overtraedelser paa, medlemsstaternes manglende gennemfoerelse af kontrollen og den manglende harmonisering af sanktioner i tilfaelde af overtraedelser,

AE. der henviser til, at inspektionen og kontrollen ikke kun boer omfatte udnyttelsen af ressourcerne, men ogsaa transport og afsaetning, og at den desuden boer gennemfoeres paa andre af den faelles fiskeripolitiks omraader, som f.eks. de fleraarige udviklingsprogrammer eller anvendelse af de samme bestemmelser for importerede varer som for EF-varer,

AF. der henviser til, at beslutningstagningen i forbindelse med den nugaeldende faelles fiskeripolitik er meget centraliseret,

AG. der henviser til, at i henhold til subsidaritetsprincippet er mange af befoejelserne inden for den faelles fiskeripolitik mere effektive, naar de udoeves af medlemsstaterne og de regionale myndigheder, og at det er noedvendigt at inddrage alle arbejdsmarkedets parter inden for fiskeriet i gennemfoerelsen af den faelles fiskeripolitik,

1. understreger, at den faelles fiskeripolitik fortsat skal udgoere den juridiske ramme omkring forvaltningen af fiskeriet efter 2002 med en klar skelnen mellem det lokale kystfiskeri og kommercielt havfiskeri; understreger, at det ogsaa efter 2002 fortsat boer vaere muligt at bibeholde undtagelserne fra princippet om fri og lige adgang til EU-farvandene, baade af socio-oekonomiske og biologisk-oekologiske aarsager, og at den enkelte kystmedlemsstat fortsat boer have enebrugsret til og eneforvaltning over sit 12-soemils soeterritorium;

2. understreger betydningen af at behandle fiskeriet, der er en sektor, hvor miljoe, menneske og beskyttelse af arter indgaar i et meget taet sammenspil, paa samme maade som de oevrige oekonomiske sektorer ved at styrke virksomhedernes (private, kooperative og haandvaerksvirksomheders) mulighed for at rationalisere deres aktiviteter;

3. understreger, at enhver aendring af grundprincipperne for den faelles fiskeripolitik samt enhver aendrende intervention i de forskellige sektorer, den omfatter, noedvendigvis medfoerer socio-oekonomiske foelger, der boer evalueres opmaerksomt, og for hvilke det er noedvendigt rettidigt at fastsaette hensigtsmaessige stoetteforanstaltninger for de beroerte kategorier, allerede i programmeringsfasen;

4. gaar ind for en stoerre samordning af bestemmelserne om arbejdsforhold, social beskyttelse og sikring og en gradvis nedsaettelse af havdagene; gaar desuden ind for, at de lokale overenskomster samordnes med henblik paa at sikre retfaerdige arbejds- og loenforhold for alle erhvervets arbejdstagere;

5. henstiller indtraengende, at alle afgoerelser vedroerende aendringer af den faelles fiskeripolitik samt dens anvendelse og forvaltning traeffes i naert samraad med de beroerte arbejdsmarkedsparter, navnlig fiskerne og deres sammenslutninger, hvis stoette er noedvendig for at sikre overholdelsen og den korrekte anvendelse af alle forvaltningsforanstaltninger;

6. mener, at fiskerne og deres sammenslutninger boer hoeres ved fastlaeggelsen af TAC og kvoter og i forbindelse med anvendelse af EU's ordninger for omskoling og strukturfondene;

Den fremtidige faelles fiskeripolitiks miljoeaspekter

7. understreger, at baeredygtighed ikke kan adskilles fra udnyttelsen af fiskeressourcerne, men oensker, at der i forbindelse med begrebet baeredygtig udvikling laegges vaegt paa, at maalsaetningerne for bevarelse noedvendigvis skal koncentreres om oekosystemerne i deres helhed og, at fiskeriaktiviteterne derfor boer vaere i overensstemmelse med en hensigtsmaessig bevarelse af de marine levesteder og de andre ikke fiskede arter, som ogsaa forekommer her; der boer ogsaa tages behoerigt hensyn til de negative foelger for fiskebestandene af en ukontrolleret formering af praedatorer, ligesom der boer udvikles hensigtsmaessige strategier;

8. mener, at der i den fremtidige fiskeripolitik boer laegges saerlig vaegt paa:

- at der i maalsaetningerne for bevarelse tages hensyn til den samlede bevarelse;

- at forvaltningen af de levende havressourcer skal bygge paa forsigtighedsprincippet;

- at fangstredskaberne og- metoderne er selektive samtidig med, at man opretholder en optimal fangstkapacitet for de paagaeldende arter og fremmer forskning paa omraadet;

- at der indfoeres beskyttede hav- og kystzoner, hvor fiskeri er helt eller delvist forbudt, naar entydige videnskabelige data taler herfor;

- at udnyttelsen af ressourcerne er effektiv, i den forstand at fisk, der doer som foelge af fiskeriet, omdannes til proteiner;

- at EU sammen med andre internationale organisationer foranlediger en vaesentlig udvidelse af den videnskabelige forskning i havoekosystemer, og at dette sker inden for det eksisterende forskningsbudget;

9. anser det for noedvendigt at indfoere en ordning med den noedvendige fleksibilitet for at kunne begraense udsmid til et minimum gennem fleksibilitet mellem arterne for at sikre, at fangede fisk ikke smides ud paa grund af manglende kvoter, og ved at stoette forskning i udnyttelse af de arter med lav handelsvaerdi, som smides ud;

10. tager ideen om indfoerelse af et EU-miljoemaerke for havprodukter til efterretning, som er fanget i overensstemmelse med regler til sikring af miljoeet og den paagaeldende art, men har behov for mere videnskabeligt belaeg for, at det er praktisk muligt at gennemfoere den;

Noedvendigheden af balance mellem flaadens kapacitet og ressourcerne

11. mener, at flaaden maa tilpasses de eksisterende ressourcer, og at en noeje overholdelse fra medlemsstaternes side af de fleraarige udviklingsprogrammer boer fremmes gennem hensigtsmaessige finansielle incitamenter, som vil goere det nemmere for fiskerne at laegge op;

12. understreger, at nedskaeringen i flaaderne boer finde sted ud fra kriterier om rationalitet og retfaerdighed, og at de stoerste nedskaeringer boer finde sted inden for de dele af flaaden, hvis aktiviteter gaar ud over de bestande, som er i den daarligste forfatning;

13. mener, at sociale hensyn boer komme i foerste raekke, og at der derfor ved aendringer af flaadens stoerrelse boer tages hensyn til de sociale og oekonomiske konsekvenser i de omraader, som er meget afhaengige af fiskeriet, og hvor der ikke paa kort sigt kan findes alternative beskaeftigelsesmuligheder; anbefaler derfor, at der i disse tilfaelde undersoeges andre foranstaltninger til reduktion af fiskerikapaciteten end generel oplaegning af fartoejer;

14. goer opmaerksom paa, at genoprettelsen af balancen mellem flaadekapacitet og fiskeressourcer eventuelt kan faa betydelige finansielle konsekvenser for EU's budget i de kommende aar, hvor man vil foere en meget stram finanspolitik;

Ordning for bevarelse af ressourcerne

15. mener, at den fremtidige ordning for bevarelse og forvaltning af ressourcerne boer vaere enkel og effektiv og boer suppleres med en politik for tekniske foranstaltninger med klare bestemmelser, som stoettes og accepteres af fiskerne og udformes med aktiv deltagelse af disse;

16. understreger, at indgaaelsen af regionale eller lokale aftaler, som bygger paa subsidaritetsprincippet og er tilpasset de saerlige vilkaar i fiskerizonerne og indeholder bestemmelser om adgang, oprettelse af biologiske reserver og godkendelse af fangstredskaber, boer fremmes med henblik paa at sikre en rationel udnyttelse af ressourcerne.

17. foreslaar foelgende:

- fastsaettelse af TAC boer ske paa grundlag af biologiske og sociooekonomiske faktorer;

- hovedformaalet med bevarelsespolitikken boer vaere at sikre en naermere fastsat kritisk maengde af biomassen for bestanden af formeringsdygtige eksemplarer, som kan sikre den paagaeldende ressources evne til at forny sig;

- fordelingen af TAC boer rationaliseres i form af en fordeling af fiskerirettighederne mellem fiskerne, hvor udgangspunktet skal vaere princippet om relativ stabilitet;

- det skal undersoeges, hvorvidt det er muligt at overdrage fangstrettigheder;

- enhver ny bevaringsforanstaltning skal gennemfoeres inden for en tidsramme, som goer det muligt for fiskerisektoren at tilpasse sig til den uden problemer;

- der skal traeffes foranstaltninger til at faa de lokale fiskere til at deltage i beslutningsprocessen i sager, der vedroerer dem;

- der skal traeffes saerlige foranstaltninger til sikring af den lille traditionelle kystfiskerflaade i betragtning af dens betydning for fiskersamfundene i randomraader;

- 6- og 12-mile-zonerne skal opretholdes for at beskytte lokalsamfundenes interesser;

- der skal sikres mere forskning og udvikling i bevaringsteknologi og ressourcer for at fremme en bedre forstaaelse for og stoette til de forskellige teknikker;

Eksterne ressourcer

18. kraever, at fiskerierhvervet i EF faar den samme ordning med krav og modydelser, der tildeles andre konkurrerende levnedsmiddelsektorer som led i forbindelserne med tredjelande;

19. gaar ind for, at de fiskeriaftaler, som forhandles af Kommissionen, er i overensstemmelse med de principper, der er fastlagt af Parlamentet, og er tilpasset de forskellige vilkaar i de enkelte deltagende tredjelande, og disse aftaler boer derfor vaere lige varierede, som disse vilkaar kraever;

20. understreger, at aftalerne af tredje generation, som Kommissionen forhandler om, dvs. de aftaler, hvormed man bestraeber sig paa at skabe overensstemmelse mellem EF-fiskernes interesser og det paagaeldende lands udviklingsgrad, boer anvendes selektivt og kun i de tilfaelde, hvor de paagaeldende lande har en saadan udviklingsgrad, at de kan absorbere bistanden og modydelserne fra EF paa en maade, som kommer alle de implicerede parter til gode;

21. gaar ind for, at subsidaritetsprincippet ogsaa omfatter kommercielle fiskeriaftaler inden for den private sektor, som ikke er indgaaet af Kommissionen, og at den eller de interesserede medlemsstater saaledes i nogle tilfaelde selv kunne forhandle om fangstmuligheder og dermed ville blive eneansvarlig for afholdelse af omkostningerne med forbehold af hensigtsmaessige minimumsrammer fra Faellesskabets side samt bestemmelser i internationale fiskeriaftaler og havretten;

22. oensker, at Faellesskabets fiskeriinteresser i internationale farvande forsvares ved en streng overholdelse af den internationale havret, og at dette krav ogsaa stilles til de andre deltagende parter, ligesom bevarelsen af fiskeressourcerne i internationalt farvand skal vaere i overensstemmelse med de kriterier, som gaelder for farvandene i Faellesskabet;

23. mener, at De Forenede Nationers havretskonvention boer udgoere det permanente og faste grundlag for en international regulering af hoejsoefiskeriet med henblik paa at opretholde den nuvaerende balance mellem interesserne i henholdsvis kyststater og de stater, der driver hoejsoefiskeri;

Strukturpolitikken

24. understreger, at fiskeriet er et erhverv i tilbagegang, og at den vaesentligste maalsaetning for den nye strukturpolitik vil vaere at bistaa indehaverne af fangstrettighederne med at omstrukturere flaaderne med henblik paa at opnaa en mere rationel udnyttelse af bestandene og at indfoere incitamenter til de skippere, der oensker at indstille deres fiskeriaktiviteter;

25. slaar fast, at maalsaetningerne for strukturpolitikken boer vaere foelgende:

- forbedring inden for fiskeforarbejdningsindustrierne, som fortsat vil vaere et oekonomisk og beskaeftigelsesmaessigt alternativ til det eventuelle bortfald af arbejdspladser i kystomraaderne;

- viderefoerelse af en saerlig politik for det ikke-industrialiserede fiskeri, som har behov for supplerende stoetteforanstaltninger til fordel for de befolkninger i de kystomraader, der er afhaengige af disse ressourcer;

- stoetteforanstaltninger med henblik paa at tilpasse flaaderne til de disponible kvoter paa grundlag af virksomhedsprojekter af frivillig karakter med henblik paa en mere levedygtig udnyttelse;

- foranstaltninger med henblik paa en integreret udviklingspolitik i kystomraaderne for at sikre den fortsatte oekonomiske aktivitet i disse samfund og dermed fremme en hensigtsmaessig udnyttelse af ressourcerne;

Akvakultur

26. oensker, at en af de vigtigste maalsaetninger som led i den reviderede faelles fiskeripolitik bliver rationel udvikling af teknikkerne for akvakultur i betragtning af dennes muligheder for at forsyne det faelles marked med proteiner af hoej kvalitet og dets muligheder for at generere beskaeftigelse som alternativ til arbejdspladser i det egentlige fiskeri;

27. goer dog opmaerksom paa de alvorlige konsekvenser, som en ukontrolleret udvikling og en utilstraekkelig planlaegning af denne teknik har for oekosystemerne, idet de kan gribe ind i andre eksisterende eller mulige anvendelser af havomraader, og der boer derfor omgaaende ske en kortlaegning under hensyn til gennemfoerligheden af eventuelle opdraet, farvandsformerne, markedets behov og eventuelle foelger for andre anvendelser; understreger, at der maa gennemfoeres yderligere forskning i veterinaerkontrol og risikoen ved anvendelsen af sygdomsbekaempende midler inden for akvakulturen;

28. mener, at naerhedsprincippet derfor boer finde stoerst mulig anvendelse, dels fordi der er tale om deciderede kystomraader eller endog indre farvande, dels paa grund af den betydning for Faellesskabets fremtidige politik for akvakultur, som udvekslingen af viden om eksisterende erfaringer, problemer og forskningen har;

Forarbejdningsindustrien

29. goer opmaerksom paa forholdet mellem denne sektor og den oevrige fiskeripolitik, isaer strukturpolitikken, idet den i vid udstraekning er afhaengig af mulighederne for forsyning fra fiskerflaaden eller akvakulturen i EU, og forholdet mellem forarbejdningsindustri og faellesmarkedsordning; der boer ved videreudvikling af disse politikomraader i den faelles fiskeripolitik efter 2002 tages hensyn til maalsaetningerne for disse omraader og forarbejdningsindustriens behov;

30. opfordrer til fremme af forskning og udvikling inden for nye produktsammensaetninger og- praesentationer og navnlig til gennemfoerelse af informationskampagner om udnyttelse af arter, som kan fiskes eller dyrkes, og som hidtil har vaeret af ringe vaerdi for fiskerne og forarbejdningsindustrien paa grund af forbrugernes manglende kendskab hertil;

31. henstiller, at indfoerelsen af et EF-kvalitetsmaerke for varer forarbejdet i Faellesskabet og/eller med oprindelse i Faellesskabets farvande undersoeges;

Den faelles markedsordning for fiskeriet

32. bemaerker efter at have konstateret, at den nuvaerende markedsordning fungerer, at ingen fremtidig markedsordning vil kunne gennemfoeres eller opfylde maalsaetningerne om balance paa det faelles marked, hvis den ikke er i fuld overensstemmelse med politikken paa de oevrige omraader; til trods for de saerlige forhold, som et saa aabent marked indebaerer, boer der derfor i forbindelse med enhver beslutning paa andre omraader tages hensyn til foelgerne for den faelles markedsordning, inden den traeder i kraft;

33. henviser til noedvendigheden af at fremme en centralisering af produktionsudbuddet via oprettelse og styrkelse af producentkooperativer eller -organisationer, der arbejder for at stabilisere produktionspriserne og bidrager til at skabe en staerk forhandlingsposition over for markedsfoerings- og forarbejdningssektoren, med en passende faellesskabsfinansiering;

34. foreslaar en raekke grundlaeggende bestemmelser for den nye faelles markedsordning:

- en fyldestgoerende informationstjeneste om, hvordan de enkelte markeder fungerer, evt. paa daglig basis, evt. med udarbejdelse af en fortegnelse over de varer, som er mest foelsomme over for prisudsving, hvilket vil muliggoere oprettelsen af en effektiv interventionsmekanisme;

- en fyldestgoerende gennemskuelig teknisk sundhedskontrol for at garantere en ensartet kvalitet i hele Faellesskabet og en streng og regelmaessig kontrol med varer fra tredjelande;

- indfoerelse af hensigtsmaessige ordninger til forebyggelse af kriser, for at erhvervet kan reagere paa forhaand uden at indskraenke aktiviteterne inden offentliggoerelsen af den paagaeldende EF-forordning;

- styrkelse af producentorganisationernes rolle og tilskyndelse til forhaandsaftaler med forarbejdningsindustrien og en politik for en effektiv varemaerkning, saa varerne kan identificeres i de enkelte produktionsfaser, og der saaledes sikres hoej kvalitet;

35. kraever en grundlaeggende undersoegelse af, hvordan toldpraeferenceordningerne fungerer for at sikre at de opfylder de formaal, de blev indfoert til;

Kontrolpolitikken

36. mener, at de meget store mangler i den nuvaerende EF-kontrolordning skyldes det store antal vidt forskellige kriterier og lovbestemmelserne i medlemsstaterne, som har befoejelserne, og navnlig de utilstraekkelige kontrolressourcer og den deraf foelgende utilstraekkelige kontrolhyppighed;

37. foreslaar at ordningen forenkles ved, at der vedtages lovbestemmelser og indfoeres en sanktionsordning omfattende faelles mindstenormer;

38. understreger paa trods af ovenstaaende, at Faellesskabets inspektions- og kontrolordning boer styrkes;

39. kraever, at kontrolpolitikken i praksis ikke kun skal tage sigte paa bevarelsen, men at den ogsaa kommer til at omfatte transport og afsaetning af varerne og overholdelse af alle faellesskabsforordningerne, herunder de fleraarige udviklingsplaner;

40. opfordrer navnlig til en styrkelse af kontrollen med overholdelsen af kvoterne ved hovedsageligt at styrke overvaagningen af alle stoerre fiskerihavne i Faellesskabet samtidig;

41. opfordrer desuden til, at kontrollen med varer fra tredjelande forbedres, saa ingen vare udefra faar adgang til Faellesskabet, medmindre den opfylder de bestemmelser, der gaelder for Faellesskabets egne producenter;

Decentraliseringen af den faelles fiskeripolitik

42. fastslaar, at subsidaritetsprincippet kan anvendes i langt stoerre udstraekning i den fremtidige faelles fiskeripolitik, og at der er en hel raekke befoejelser, som paa grund af erhvervets eget kendskab til forholdene og den mindre afstand vil kunne gennemfoeres langt mere effektivt af medlemsstaterne og de regionale og lokale forvaltninger;

43. understreger den meget store bevaegelsesfrihed, Kommissionen har i kraft af den faelles fiskeripolitik, men dette maa ikke vaere til hinder for, at alle de implicerede parter, herunder fiskerne og deres organisationer, som er hoejt kvalificerede hertil, bidrager til forvaltningen af fiskeriet i et omfang, som Kommissionen boer bidrage til at oege for at forbedre samarbejdet og dele det ansvar, som ikke udelukkende boer vaere koncentreret i Bruxelles.

? ? ?

44. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer, parlamenter og fiskeriorganisationer.