24. 3. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 72/17 
Udtalelse  om Fællesskabets  energimålsætning  for 1990  og samstemmigheden  af medlems-
staternes  politik 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Eu-
ropæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 28. juni 1979  i medfør  af artikel  198 i traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 173.  plenarforsamling,  afholdt  i Bru-
xelles  den 21. november  1979,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
198, 
under  henvisning  til anmodning  af 28. juni  1979  fra 
Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  om Udvalgets 
udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den 16. juli 1979  om at pålægge  Afdelin-
gen for energi  og nukleare  anliggender  at udarbejde 
udtalelse  om  nævnte  meddelelse  fra Kommissio-
nen, 
under  henvisning  til udtalelse  afgivet  af ovennævnte 
afdeling  på mødet  den 7. november, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af 
ordføreren,  hr. Margot,  på ovennævnte  møde, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den 173.  ple-
narforsamling,  mødet  den 21. november  1979  — 
med stort  flertal  (4 stemmer  imod,  medens  én undlod 
at stemme), 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Kommissionens  meddelelse  skal  ses i forlæn-
gelse  af meddelelsen  om »Energimålsætning  for 1990 
og medlemsstaternes  programmer«,  om hvilken  Ud-
valget  på sit 168.  møde  den 23. maj 1979  afgav  en ini-
tiativudtalelse  (•)• 1.2. Efter  ønske  fra Det europæiske  Råd,  som  har 
understreget  nødvendigheden  af en konvergens  i 
medlemsstaternes  energipolitik,  har Kommissionen 
efter  opfordring  fra Ministerrådet  foretaget  en sam-
menlignende  undersøgelse  af medlemsstaternes  poli-
tik for på dette  grundlag  at udforme  nye retningslin-
jer og forslag. 
1.3. Den  nye  meddelelse  fra Kommissionen  inde-
holder  i sin første  del de konklusioner,  som  er udledt 
af en undersøgelse  af konvergensen  i medlemsstater-
nes energipolitik.  I meddelelsens  anden  del opstilles 
en række  EF-målsætninger  for 1990,  som  formalise-
res til et resolutionsudkast. 
1.4. Af  Kommissionens  undersøgelse  fremgår  det, 
at medlemsstaterne  i ret vid udstrækning  er enige  om 
principperne  i realiseringen  af målsætningerne.  I 
praksis  kan  det imidlertid  konstateres,  at de har et 
undertiden  ret forskelligt  syn på blandt  andet: 
— energibesparelsesprogrammernes  omfang  og in-
tensitet  ; 
— den  ofte  utilstrækkelige  anvendelse  af kul  og 
kerneenergi  inden  for elfremstilling; 
— prispolitikken,  som  ikke  altid  sikrer,  at forbruger-
priserne  afspejler  den langsigtede  tendens  i forsy-
ningsomkostningerne. 
1.5. Af  prognoserne  frem  til 1990  fremkommer  et 
helhedsbillede,  som  ikke  synes  foreneligt  med  det 
tvingende  nødvendige  i at begrænse  olieimporten. 
(i) EFT  nr. C 227  af 10. 9. 1979,  s. 6. 1.6. Udvalget  konstaterer  med  tilfredshed,  at Kom-
missionen  underkaster  medlemsstaternes  politik  en 
Nr. C 72/18 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 24. 3. 80 
kritisk  analyse,  som  skal  i lyset  af EF's  bestræbelser 
for at realisere  de opstillede  målsætninger,  ligesom 
Kommissionen  fremlægger  et resolutionsudkast,  som 
ikke alene  slår disse  målsætninger  fast,  men som også 
foreslår  konvergerende  aktioner  fra medlemsstater-
nes side og EF-aktioner  for at realisere  disse  målsæt-
ninger. 
1.7. Udvalget  kan tilslutte  sig dette  resolutionsud-
kast, som ligger  på linje  med den udtalelse,  Udvalget 
afgav  den 23. maj 1979,  men  ønsker  yderligere  at 
præcisere  sine  synspunkter  gennem  nedenstående 
særlige  bemærkninger  til Kommissionens  medde-
lelse. 
1.8. Udvalget  advarer  kraftigt  mod  den  truende 
ustabilitet  på  oliemarkedet.  Det  forekommer 
nødvendigt,  at offentligheden  informeres  bedre  om 
de mulige  følger  af denne  situation,  således  at den er 
bedre  forberedt  på de stramninger,  som  det bliver 
nødvendigt  at gennemføre.  Udvalget  mener  endelig, 
at foranstaltninger,  som  tager  sigte  på en nedbrin-
gelse  af Fællesskabets  forsyningsafhængighed,  så 
vidt muligt  må fremskyndes,  og at mulighederne  for 
en styrkelse  af sådanne  foranstaltninger  omgående 
må undersøges. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Konvergens  i medlemsstaternes  politik 
2.1.1.  Udvalget  forbeholder  sig ret til i senere  udta-
lelser  at behandle  de specifikke  problemer,  som 
Kommissionen  har redegjort  for eller  vil redegøre  for 
i de særlige  dokumenter  om energibesparelse  ( '), 
samt produktionsforbrugs-  og importpolitikken  for 
kul. 
2.1.2.  Mht.  formindskelse  af afhængigheden  af im-
porteret  olie har Kommissionen  fastslået,  at samtlige 
medlemsstater,  bortset  fra Danmark  og Det forenede 
Kongerige,  til trods  for de opstillede  målsætninger, 
forudser  en stigning  i deres  olieimport  frem  til 1990. 
Kommissionen  har i øvrigt  konstateret,  at olieimpor-
tens andel  af bruttoforbruget  falder  overalt,  undta-
gen i Belgien,  hvor  denne  andel  forventes  at stabili-
sere sig på 1977-niveauet,  og i Nederlandene,  hvor 
den forudses  at stige  fra 47 % i 1977  til 58 % 1990. 
2.1.2.1.  Efter  Udvalgets  mening  må man  ved vurde-
ringen  af disse  forudsigelser  tage  hensyn  til tilvæk-
sten i Det forenede  Kongeriges  egen  olieproduktion 
og til den forventede  nedgang  i Nederlandenes  na-
turgasproduktion.  I mellemtiden  har man  samtidig 
fundet  ud af, at nedbringelsen  af olieafhængigheden 
formentlig  vil forløbe  noget  mere  gunstigt  end forud-
set i juni måned  i Kommissionens  meddelelse.  Ikke 
desto  mindre  tilslutter  Udvalget  sig det synspunkt,  at 
alle medlemsstater  bør bestræbe  sig for at reducere 
deres  afhængighed  af olie. 2.1.3.  Hvad  angår  energibesparelsesprogrammerne, 
fastslår  Kommissionen,  at Belgien,  Luxembourg,  Ita-
lien og Irland  ikke  har gjort  samme  fremskridt  som 
de øvrige  medlemsstater. 
2.1.3.1.  Efter  Udvalgets  mening  må Kommissionen 
regelmæssigt  undersøge,  om de programmer,  med-
lemsstaterne  anmelder  faktisk  gennemføres  og med 
hvilken  effekt.  Endvidere  må Kommissionen  ved i en 
egnet  form  at offentliggøre  de resultater,  den  når 
frem  til, og på anden  måde  anspore  regeringerne  i de 
medlemsstater,  som ikke  opfylder  deres  forpligtelser, 
til at intensivere  deres  bestræbelser,  idet der dog her 
må tages  hensyn  til eventuelle,  specifikke  problemer  i 
de pågældende  lande. 
2.1.4.  Udvalget  noterer  sig medlemsstaternes  ind-
sats for at øge anvendelsen  af fast brændsel  i el-vær-
ker. Det understreger  nødvendigheden  af en vedhol-
dende  indsats  for at nå de opstilledes  mål og for afgø-
rende  at begrænse  anvendelsen  af olie  i el-produk-
tionen,  idet  de anbefalede  miljøbeskyttelsesforan-
staltninger  naturligvis  ikke  må tabes  af syne. 
2.1.5.  Mht.  kemeenergiprogrammerkonstSLteres  der 
store  afvigelser  i den førte  politik.  Udvalget  henleder 
opmærksomheden  på bemærkningerne  i Udvalgets 
udtalelse  af 23. maj om gennemførelse  af program-
merne  for opførelse  af kernekraftværker,  spørgsmå-
lene vedrørende  oplagring  og behandling  af radioak-
tive affaldsstoffer,  EF-aktionerne  for sikker  anven-
delse  af kerneenergi  og objektiv  informering  af of-
fentligheden. 
2.1.5.1.  Udvalget  mener,  at der også  på dette  om-
råde må stræbes  mod  en større  konvergens  i med-
lemsstaternes  politik,  hvilket  indebærer,  at lande  som 
Danmark  og Nederlandene,  som  ikke  har nogen 
kernekraftværker  på deres  anlægsprogrammer  for 
1990,  for så vidt deres  specifikke  situation  muliggør 
og nødvendiggør  det, måske  bør gennemføre  deres 
programmer  på mellemlang  sigt hurtigere  end lande 
som f.eks  Belgien,  der er langt  fremme  på dette  om-
råde. 
2.1.6.  Hvad  angår  udviklingen  af interne  ressourcer 
tilslutter  Udvalget  sig det synspunkt,  at konvergen-
sen i de nationale  aktioner  naturligt  begrænses  af til-
stedeværelsen  og arten  af disse  ressourcer.  Udvalget 
mener,  at samtlige  medlemsstater  må gøre  en særlig 
indsats  i forbindelse  med  efterforskning  og anven-
delse  af egne  energikilder  og navnlig  træffe  de 
fornødne  forholdsregler  på lovgivningens  og det ad-
ministrative  område  for at fjerne  de hindringer,  som 
står i vejen  for efterforskning  og udnyttelse  af kul-
brinter.  Udvalget  beklager,  at Rådet  endu  ikke  har 
godkendt  Kommissionens  forslag  om fremme  af ef-
terforskningen  efter  kulbrinter  (2). 
(') EFT  nr. C 208  af 18. 8. 1979,  s. 4. (2) EFT  nr. C 108 af 15. 5. 1975,  s. 55. 
24. 3. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 72/19 
2.1.7.  Udvalget  beklager  iøvrigt,  at Kommissionens 
forslag  om fremme  af produktionen  og anvendelsen 
af kul (') (2) (3) endnu  ikke  er blevet  vedtaget  af Rå-
det. Udvalget  anmoder  kraftigt  om, at der straks  gri-
bes til handling  på dette  område. 
2.1.8.  Heller  ikke  den  videre  udvikling  af inden-
landsk  eller  importeret  naturgas  må tabes  af syne  i 
forbindelse  med  bestræbelserne  henimod  en større 
konvergens  i medlemsstaternes  energipolitik. 
2.1.9.  I forbindelse  med  efterforskningen  efter  kul-
brinter  og uran  deler  Udvalget  Kommissionens  for-
sigtige  optimisme.  Afdelingen  henviser  i denne  for-
bindelse  til udtalelsen  om energimålsætning  for 1990, 
(4) hvori  der blev  udtrykt  ønske  om,  at samarbejdet 
mellem  Fællesskabet  og udviklingslandene  stimule-
res, ligesom  det henviser  til sin nye  udtalelse  om 
»Første  aktioner  for samarbejde  med  en række  ud-
viklingslande  på energiområdet«. 
2.1.10.  Udvalget  beklager,  at forudsigelserne  for 
nye energiformer  ikke stiller  nogen  nævneværdige  re-
sultater  i udsigt.  Udvalget  er enig  i, at EF's  indsats  på 
dette  område  må intensiveres  betydeligt. 
2.1.11.  Hvad  de eksterne  forsyningers  spredning  og 
sikkerhed  angår,  konstaterer  Udvalget  med  tilfreds-
hed, at Kommissionen,  i modsætning  til hvad  den be-
mærkede  i sin forrige  meddelelse,  denne  gang  under-
streger  ønskeligheden  af en samordnet  aktion  på fæl-
lesskabsplan  og af et helhedssyn  på relationerne  med 
de energiproducerende  lande. 
2.1.12.  Afdelingen  erkender  ønskeligheden  af en 
større  konvergens  i prispolitikken,  men  det må ikke 
overses,  at prispolitikken  på energiområdet  udgør  en 
del af den samlede  socialpolitik,  økonomiske  politik 
og skatte-  og afgiftspolitik,  som  hver  enkelt  medlems-
stat må føre  under  hensyntagen  til sin egen  specifikke 
situation. 
2.1.13.  Udvalget  er enig  med  Kommissionen  i, at 
det er vanskeligt  at gennemføre  en konvergens  i inve-
steringerne,  som  i vidt omfang  er afhængige  af de for-
håndenværende  muligheder  og behov.  Ikke  desto 
mindre  er det enig  i, at en større  konvergens  i investe-
(•) EFT  nr. C 114  af 11. 5. 1977,  s. 24. 
(2) EFT  nr. C 180  af 28. 7. 1977,  s. 31. 
(3) EFT  nr. C 133 af 28. 5. 1979,  s. 19. 
(4) EFT  nr. C 227 af 10. 9. 1979,  s. 6. ringerne  er påkrævet  af hensyn  til et mere  rationelt 
energiforbrug. 
2.2. Målsætninger  for 1990 
2.2.1.  Kommissionen  bemærker,  at det kun  i be-
grænset  omfang  vil være  muligt  at påvirke  opfyldel-
sen af målsætningerne  for 1985,  hvilket  på baggrund 
af at resultaterne  af store  investeringsbeslutninger 
først  viser  sig mindst  ti år efter,  at beslutningerne  er 
truffet,  kan bringe  opfyldelsen  af 1990-målsætnin-
gerne  i fare. 
2.2.2.  Udvalget  mener  ikke,  at der er grund  til helt 
så stor  pessimisme  — omend  denne  ikke  er uden 
grund  — eftersom  en række  foranstaltninger  f.eks.  på 
energibesparelsesområdet  kan give  resultater  på kor-
tere sigt,  hvilket  naturligvis  forudsætter,  at regerin-
gernes  beslutninger  på området  ikke  udsættes. 
2.2.3.  Udvalget  mener,  at nedjusteringen  af relatio-
nen vækst  i energiforbrug/vækst  i BNP  til 0,7 rejser 
visse  spørgsmål,  og den vil gå nærmere  ind herpå  i 
sin udtalelse  om »Nye  retningslinjer  for EF's  indsats 
på området  energibesparelser«. 
2.2.4.  Udvalget  deler  Kommissionens  frygt  med 
hensyn  til usikkerheden  omkring  verdensudbudet  af 
energi  og er enig  i, at det er nødvendigt  at nå frem  til 
en begrænsning  af energiforbruget;  bestræbelserne 
herfor  må dog ikke  bremse  det ønskede  økonomiske 
opsving  og væksten  og må udfoldes  under  hensynta-
gen til den uundgåelige  tilvækst  i udviklingslandenes 
energiforbrug. 
2.2.5.  Udvalget  understreger,  at den videnskabelige 
og teknologiske  forskning  samt  demonstrationspro-
jekter  må fremmes  (også  f.eks.  med  hensyn  til forgas-
ning og flydendegørelse  af kul)  og snarest  operatio-
naliseres  i såvel  medlemsstaterne  som  på EF-plan. 
2.2.6.  Udvalget  understreger  navnlig  det nødven-
dige i en bedre  informering  af offentligheden  med 
hensyn  til alle energiproblemets  aspekter  og konsek-
venser  for borgernes  velfærd  og levevilkår. 
2.2.7.  Endelig  udtrykker  Udvalget  håb om, at Rådet 
nu virkelig  viser  vilje  til at træffe  de nødvendige  for-
anstaltninger  for dermed  at bidrage  til en langsigtet 
stabilitet  på verdensmarkedet  for energi,  bl.a.  gen-
nem en konstruktiv  dialog  med  producentlandene, 
således  at viljen  til handling  tydeligere  end  hidtil 
fremgår  af regeringernes  politik. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 21. november  1979. 
Raffaele  VANNI 
Formand  for 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg