[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 22.1.2008

KOM(2008) 7 endelig

Forslag til

RÅDETS BESLUTNING

om at bemyndige Italien til i bestemte geografiske områder at anvende reducerede afgiftssatser for dieselolie og LPG, der anvendes til opvarmning, i medfør af artikel 19 i direktiv 2003/96/EF

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1) BAGGRUNDEN FOR FORSLAGET

- Begrundelse og formål

Reglerne for beskatning af energiprodukter og elektricitet i Fællesskabet er fastlagt i Rådets direktiv 2003/96/EF[1] (i det følgende benævnt "energibeskatningsdirektivet" eller "direktivet").

I medfør af direktivets artikel 19, stk. 1, og i tilslutning til bestemmelserne i navnlig artikel 5, 15 og 17, kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indrømme yderligere fritagelser eller lempelser af punktafgiftsskatter, hvis særlige politiske hensyn taler herfor.

Forslagets formål er at give Italien tilladelse til i bestemte geografiske områder at anvende reducerede afgiftssatser for dieselolie og LPG, der anvendes til opvarmning, for delvis at kompensere for de ekstra varmeudgifter for indbyggere i disse geografiske områder. De høje varmeudgifter skyldes enten meget strenge klimatiske forhold eller områdernes afsides beliggenhed kombineret med et begrænset udvalg af brændstoffer og manglende adgang til naturgasnetværk.

- Generel baggrund

Ved brev af 17. oktober 2006 anmodede de italienske myndigheder om tilladelse til i bestemte geografiske områder at anvende reducerede afgiftssatser for dieselolie og LPG til opvarmning ved at videreføre en praksis, som var blevet fulgt med hjemmel i den i artikel 18, stk. 1, i energibeskatningsdirektivet omhandlede undtagelse, sammenholdt med direktivets bilag II, punkt 8, tiende led. I henhold til undtagelsen fik Italien tilladelse til at anvende reducerede punkafgiftssatser for brændsel til opvarmning i visse områder indtil 31. december 2006. Anmodningen blev fremsat af de italienske myndigheder inden udløbet af ovennævnte undtagelse. Yderligere oplysninger og præciseringer blev fremlagt af de italienske myndigheder 5. december 2006, 13. februar 2007, 18. april 2007, 7. juni 2007, 27. august 2007, 1. oktober 2007 og 12. november 2007.

Til støtte for ansøgningen har Italien henvist til landets territoriale forskelligartethed og de skiftende klimatiske og geografiske forhold. I 1999 hævede Italien det generelle punktafgiftsniveau som led i en reform af beskatningssystemet. Under hensyntagen til landets særlige territoriale forhold og for at undgå en for hård belastning af visse forbrugere indførte Italien samtidig reducerede afgiftssatser i visse dele af landet for LPG og dieselolie til opvarmning. I øjeblikket andrager afgiftsnedsættelsen 129,11 EUR pr. 1000 liter dieselolie (herved reduceres afgiftssatsen til 274,10 EUR pr. 1000 liter) og 159,07 EUR pr. 1000 kg LPG (herved reduceres afgiftssatsen til 30,87 EUR pr. 1000 kg). De således gældende afgiftssatser ligger over de minimumsafgiftssatser, som er fastsat i direktivet.

Afgiftsnedsættelsen anvendes i geografiske områder, som opfylder følgende kriterier:

- Kommuner, der er omfattet af zone F som defineret i præsidentielt dekret nr. 412 af 1993. Dekretet opdeler det italienske område i seks klimazoner (A til F). Opdelingen er baseret på enheden "graddage", som i den konventionelle fyringssæson svarer til summen af daglige gennemsnitstemperaturer, som er forskellige fra de optimale 20 C°. Jo højere tallet for en kommune er, jo lavere er den gennemsnitlige udetemperatur i fyringssæsonen. Kommuner, der er omfattet af klimazone F, er defineret som kommuner med mere end 3 000 "graddage"[2]

- Kommuner, der er omfattet af zone E som defineret i præsidentielt dekret nr. 412 af 1993, for så vidt som naturgasnettet ikke er tilgængeligt i den pågældende kommune. Kommuner, der er omfattet af klimazone E, er defineret som kommuner med 2 100-3 000 "graddage"

- Kommuner på Sardinien og mindre øer, for så vidt som naturgasnettet ikke er tilgængeligt i den pågældende kommune; denne del af ordningen omfatter alle italienske øer bortset fra Sicilien.

Ifølge de italienske myndigheder er afgiftsdifferentieringen og valget af berettigede områder baseret på objektive kriterier. Formålet er at sikre geografisk kontinuitet i forhold til resten af det italienske territorium og stille befolkningen i de berettigede områder mere lige i forhold til den øvrige befolkning ved at reducere meget høje varmeudgifter. Afgiftsnedsættelsen er af samme størrelse i alle områder; den skal kun delvis kompensere for de ekstra varmeudgifter i de berettigede områder, som skyldes et koldt klima og/eller vanskelige forsyningsforhold for brændstof.

Ifølge de italienske myndigheder svarer afgiftsnedsættelsen i klimazone E og F til gennemsnitlig 11-12 % af prisen på dieselolie og LPG til opvarmning. Tallene skal sammenholdes med de gennemsnitlige varmeudgifter: de er som følge af klimaforholdene 90 % højere end landsgennemsnittet i klimazone E og 170 % højere en landsgennemsnittet i klimazone F.

Øernes særlige situation hænger sammen med, at deres geografiske situation gør valget mellem brændstoffer begrænset og medfører højere brændstofpriser end på det italienske fastland som følge af de ekstra transportomkostninger. De italienske myndigheder har bekræftet, at afgiftsnedsættelsen ikke medfører overkompensation og ikke resulterer i lavere priser på LPG og dieselolie end på fastlandet. I følge tal fra de italienske myndigheder er prisen på LPG efter afgiftsnedsættelsen stadig mellem 2,5 og 4,5 EUR højere pr. hektoliter på øerne sammenlignet med fastlandet. For dieselolie er prisforskellen endnu højere, og i nogle tilfælde kan slutprisen være næsten dobbelt så høj på øerne sammenlignet med fastlandet.

Når naturgasnettet bliver tilgængeligt i en kommune (forventes i kommuner i klimazone E og på nogle øer), vil de ekstra brændstofudgifter efter de italienske myndigheders opfattelse falde betydeligt i de pågældende områder. Det vil endvidere forbedre forbrugernes muligheder for at vælge brændstof. De italienske myndigheder regner derfor ikke med at fastholde afgiftsnedsættelserne i kommuner i klimazone E og på øerne, når naturgasnettet er etableret i disse kommuner. I kommuner i klimazone F, der er beliggende i hovedsagelig bjergområder, vil naturgasnettet ikke blive etableret i alle, endsige i flertallet af kommunerne. For mange af indbyggerne vil mulighederne for at vælge brændstof således ikke blive forbedret. Derfor vil tilstedeværelsen af et naturgasnet ikke udelukke en kommune i klimazone F fra at opnå afgiftsnedsættelse.

Ordningen vil kræve et årligt budget på omkring 62 mio. EUR. 4,4 mio. indbyggere vil kunne komme i betragtning. Afgiftsnedsættelsen vil blive gennemført som en prisreduktion, når modtagerne (indbyggere i de pågældende områder) indkøber energiprodukterne.

- Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører

Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet.

- Overensstemmelse med andre EU-politikker og -mål

Alle anmodninger om undtagelser i medfør af energibeskatningsdirektivets artikel 19 behandles af Kommissionen, som tager hensyn til behovet for at sikre et velfungerende indre marked, behovet for at sikre loyal konkurrence samt Fællesskabets sundheds-, miljø-, energi- og transportpolitik.

For de berørte geografiske områder ville det normale afgiftsniveau for LPG og dieselolie til opvarmning medføre særdeles høje varmeudgifter sammenlignet med det øvrige Italien. Dette skyldes områdernes strenge klimatiske forhold eller afsides beliggenhed kombineret med manglende adgang til naturgasnet som alternativ energikilde.

Den nedsatte afgiftssats tager hensyn til disse særlige forhold, idet den delvis opvejer de ekstra varmeudgifter i de nævnte geografiske områder sammenlignet med det øvrige Italien.

Ifølge de italienske myndigheder er nedsættelsen i alle tilfælde mindre end de ekstra udgifter. Samtidig er det reducerede afgiftsniveau for såvel dieselolie som LPG fortsat højere end de minimumsafgiftssatser for Fællesskabet, som er fastsat i energibeskatningsdirektivet.

Det kan derfor konkluderes, at afgiftsnedsættelsen er forenelig med afgiftens incitamentsaspekt vedrørende energieffektivitet og andre aspekter af energipolitikken. Foranstaltningen er ikke blevet vurderet som uforenelig med de relevante EF-politikker vedrørende miljø og energi.

Endvidere kan foranstaltningen godtages ud fra hensynet til et velfungerende indre marked og behovet for at sikre loyal konkurrence. Dens formål er blot delvis at opveje de ekstra varmeudgifter, som skyldes objektive forhold i de berørte områder. Afgiftsnedsættelsen kumuleres ikke med andre afgiftsnedsættelser, og den gælder ikke anvendelse af brændstoffer til andre formål end opvarmning.

Ifølge de italienske myndigheder er afgiftslempelsens størrelse for virksomheder i hvert enkelt tilfælde hjemlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte[3]. Hvis lempelsen for en virksomhed overstiger det i denne forordning fastsatte loft, vil den blive anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93[4]. Endvidere er det i artikel 19, stk. 2, i energibeskatningsdirektivet fastsat, at foranstaltninger, der vedtages i henhold til direktivets bestemmelser, skal være tidsbegrænsede og højst være gældende i en periode på seks år med mulighed for forlængelse. Det synes på nuværende tidspunkt passende at give tilladelsen for en periode på seks år.

Det bør sikres, at Italien problemfrit og inden 1. januar 2007 kan anvende den særlige nedsættelse, som er genstand for dette forslag, i forlængelse af den situation, som var gældende i medfør af direktivets artikel 18, sammenholdt med direktivets bilag II. Tilladelsen bør derfor gives med virkning fra denne dato.

2) HØRING AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE

- Høring af interesserede parter

Forslaget vedrører kun Italien.

- Ekspertbistand

Der har ikke været behov for ekstern ekspertbistand.

- Konsekvensanalyse

Forslaget vedrører en tilladelse til en enkelt medlemsstat, som denne selv har anmodet om.

3) FORSLAGETS RETLIGE ASPEKTER

Resumé af forslaget

Forslaget tager sigte på at bemyndige Italien til at fravige de generelle bestemmelser i Rådets direktiv 2003/96/EF og i visse områder med høje fyringsudgifter at anvende nedsatte afgiftssatser for dieselolie og LPG til opvarmning.

- Retsgrundlag

Artikel 19 i Rådets direktiv 2003/96/EF.

- Subsidiaritetsprincippet

Indirekte beskatning som omfattet af EF-traktatens artikel 93 er ikke i sig selv et område, der falder ind under Fællesskabets enekompetence i den i artikel 5 fastlagte betydning.

Medlemsstaternes udøvelse af deres fælles kompetence på dette område er imidlertid nøje begrænset af gældende EF-ret. Ifølge artikel 19 i direktiv 2003/96/EØF har Rådet enekompetence til at give en medlemsstat tilladelse til at indføre yderligere fritagelser eller lempelser med hjemmel i denne artikel. Medlemsstaterne kan ikke sætte sig i stedet for Rådet.

Forslaget er derfor i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.

- Proportionalitetsprincippet

Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Afgiftsnedsættelsen overstiger ikke de ekstra udgifter til opvarmning.

- Reguleringsmiddel/-form

Foreslået instrument: rådsbeslutning.

Artikel 19 i direktiv 2003/96 åbner kun mulighed for denne type bestemmelse.

4) BUDGETMÆSSIGE VIRKNINGER

Foranstaltningen indebærer ikke nogen finansiel eller administrativ byrde for Fællesskabet. Forslaget har ingen virkninger for Fællesskabets budget.

Forslag til

RÅDETS BESLUTNING

om at bemyndige Italien til i bestemte geografiske områder at anvende reducerede afgiftssatser for dieselolie og LPG, der anvendes til opvarmning, i medfør af artikel 19 i direktiv 2003/96/EF

(Kun den italienske udgave er autentisk)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet[5], særlig artikel 19, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I medfør af artikel 18, stk. 1, i direktiv 2003/96/EF sammenholdt med direktivets bilag II fik Italien tilladelse til i "særlig dårligt stillede områder" at anvende reducerede punkafgiftssatser for dieselolie og LPG, der anvendes til opvarmning. Undtagelsen var gældende indtil den 31. december 2006.

(2) Ved brev af 17. oktober 2006 anmodede de italienske myndigheder om tilladelse til, i henhold til artikel 19 i direktiv 2003/96/EF, at anvende reducerede afgiftssatser i de samme geografiske områder for dieselolie og LPG, som anvendes til opvarmning. Italien ønsker at videreføre en praksis, som er blevet fulgt med hjemmel i ovennævnte undtagelse. Den nye tilladelse ønskes bevilget for perioden 1. januar 2007 indtil 31. december 2012.

(3) Italien har et meget varieret terræn med skiftende klimatiske og geografiske forhold. I 1999 hævede Italien det generelle afgiftsniveau som led i en reform af beskatningssystemet. Under hensyntagen til de særlige territoriale forhold indførte Italien samtidig reducerede afgiftssatser for dieselolie og LPG for delvis at opveje meget høje varmeudgifter for indbyggerne i visse geografiske områder.

(4) Afgiftsdifferentierings formål er at stille befolkningen i de berettigede områder mere lige i forhold til befolkningen i resten af Italien ved at reducere de meget høje varmeudgifter. For at identificere de berettigede områder har Italien baseret sig på objektive kriterier om de klimatiske forhold samt på områdernes adgang til naturgasnet. Sidstnævnte kriterium afspejler, i hvor høj grad befolkningen i de pågældende områder har mulighed for at vælge mellem forskellige brændselskilder.

(5) Afgiftsnedsættelsen er gældende i geografiske områder (kommuner), som opfylder et af følgende kriterier: i) kommuner, der er omfattet af zone F som defineret i præsidentielt dekret nr. 412 af 1993[6], dvs. kommuner med mere end 3 000 "graddage"; ii) kommuner, der er omfattet af zone E som defineret i præsidentielt dekret nr. 412 af 1993, dvs. kommuner med mellem 2 100 og 3 000 "graddage"[7]; iii) Sardinien og mindre øer; sidstnævnte del af ordningen omfatter alle italienske øer bortset fra Sicilien. Da udviklingen af naturgasnettet i betydelig grad vil mindske de ekstra udgifter til opvarmning og især forbedre forbrugernes valgmuligheder mellem forskellige brændstoftyper, vil nedsættelsen bortfalde i kommuner i første og anden kategori, når naturgasnettet er blevet etableret i disse kommuner.

(6) Det fælles træk for de nævnte kommuner er højere opvarmningsudgifter i forhold til det øvrige Italien. I klimazone E og F svarer afgiftsnedsættelsen i gennemsnit til 11-12 % af prisen på dieselolie og LPG til opvarmning. De gennemsnitlige varmeudgifter er som følge af klimaforholdene 90 % højere end landsgennemsnittet i klimazone E og 170 % højere en landsgennemsnittet i klimazone F. For øernes vedkommende skyldes de højere varmeudgifter sammenlignet med det italienske fastland deres særlige geografiske situation, begrænset brændstofforsyning og højere transportomkostninger og heraf følgende højere brændstofpriser sammenlignet med det italienske fastland.

(7) Afgiftsnedsættelsen er i alle tilfælde mindre end den berørte befolknings ekstra varmeudgifter, så er ikke tale om overkompensation. De italienske myndigheder har især tilkendegivet, at afgiftsnedsættelsen ikke er højere end ekstraudgifterne i zone E og F som følge af det kolde klima. For øernes vedkommende har de endvidere anført, at afgiftsnedsættelsen ikke resulterer i brændstofpriser, der er lavere end de tilsvarende brændstofpriser på fastlandet.

(8) Den reducerede afgiftssats for både dieselolie og LPG er fortsat højere end de minimumsafgiftssatser for Fællesskabet, som er fastsat i direktiv 2003/96.

(9) Foranstaltningen gælder kun opvarmning af lokaler (hos private såvel som i virksomheder); den gælder ikke virksomheders andre anvendelser af de nævnte brændselsprodukter.

(10) Det vurderes, at foranstaltningen ikke fordrejer konkurrencen eller hæmmer det indre markeds funktion, og den anses heller ikke for at være uforenelig med Fællesskabets miljø-, energi- og transportpolitik.

(11) Italien bør derfor i medfør af artikel 19, stk. 2, i direktiv 2003/96/EF bevilges tilladelse til, indtil 31. december 2012, at anvende en nedsat afgiftssats for dieselolie og LPG til opvarmning i visse områder med høje fyringsudgifter som anført i bilaget til denne beslutning.

(12) Det bør sikres, at Italien problemfrit kan anvende den særlige nedsættelse, som er genstand for denne beslutning, i forlængelse af den situation, som var gældende inden 1. januar 2007, i medfør af artikel 18 i direktiv 2003/96/EF, sammenholdt med dette direktivs bilag II. Tilladelsen bør derfor gives med virkning fra den 1. januar 2007.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Italien bemyndiges til at anvende nedsatte afgiftssatser for dieselolie og LPG til opvarmning i visse geografiske områder med høje fyringsudgifter som angivet i bilaget til denne beslutning.

For at undgå overkompensation må nedsættelsen ikke overstige de ekstra opvarmningsudgifter i de pågældende områder.

Den nedsatte afgift skal være i overensstemmelse med kravene i Rådets direktiv 2003/96/EF, herunder især de i direktivets artikel 9 fastsatte minimumsafgiftssatser.

Artikel 2

Afgiftsnedsættelsen gælder kun forbrug i kommuner i de i punkt 2 og 3 i bilaget til denne beslutning nævnte områder, så længe de pågældende kommuner ikke har adgang til et naturgasnet.

Artikel 3

Denne beslutning anvendes fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2012.

Artikel 4

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den .

På Rådets vegne

Formand

BILAG

Oversigt over geografiske områder, som er omfattet af denne beslutning.

1. Kommuner, der er omfattet af klimazone F, som defineret i præsidentielt dekret nr. 412 af 26. august 1993.

2. Kommuner, der er omfattet af klimazone E, som defineret i præsidentielt dekret nr. 412 af 26. august 1993.

3. Kommuner på Sardinien og på mindre øer[8].

[1] Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51). Senest ændret ved direktiv 2004/74/EF og 2004/75/EF (EUT L 157 af 30.4.2004, s. 87 og 100).

[2] De øvrige klimazoner er defineret ud fra "graddage" som følger: Zone A (under 600), Zone B (over 600 men under 900), Zone C (over 900 men under 1 400) og Zone D (over 1 400 men under 2 100).

[3] EUT L 379 af 28.12.2006, s. 5.

[4] EFT L 83 af 27.13.1999, s.1.

[5] EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51.

[6] Dekretet opdeler det italienske område i seks klimazoner (A til F). Opdelingen er baseret på enheden "graddage", som i den konventionelle fyringssæson er summen af de daglige gennemsnitstemperaturer, som afviger fra de optimale 20 C°. Jo højere tallet er for en kommune, jo lavere er den gennemsnitlige udendørstemperatur i fyringssæsonen.

[7] De øvrige klimazoner er defineret ud fra følgende "graddage": Zone A (under 600), Zone B (over 600 men under 900), Zone C (over 900 men under 1 400) og Zone D (over 1 400 men under 2 100).

[8] Punkt 3 omfatter alle italienske øer undtagen Sicilien.