P8_TC1-COD(2018)0194

Europa-Parlamentets holdning fastlagt ved førstebehandlingen den 13. februar 2019 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/… om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri for perioden 2021-2027 (Pericles IV-programmet)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 133,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Unionen og medlemsstaterne har sat sig som mål at fastlægge de foranstaltninger, som er nødvendige for anvendelsen af euroen som fælles valuta. Disse foranstaltninger omfatter beskyttelse af euroen mod falskmøntneri og svig med henblik på at styrke sikre effektiviteten af Unionens økonomi og sikre de offentlige finansers bæredygtighed. [Ændring 1]

(2) Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 (3) indeholder bestemmelser om udveksling af oplysninger, samarbejde og gensidig bistand og fastlægger således en harmoniseret ramme for beskyttelsen af euroen. Virkningerne af nævnte forordning blev ved Rådets forordning (EF) nr. 1339/2001 (4) udvidet til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen som deres fælles valuta, for at sikre euroen samme grad af beskyttelse i hele Unionen.

(3) Aktioner til fremme af udveksling af oplysninger og personale, teknisk og videnskabelig bistand og specialuddannelse bidrager i høj grad til at beskytte Unionens fælles valuta mod falskmøntneri og svig og dermed til at sikre et højt og ensartet beskyttelsesniveau i hele Unionen og demonstrerer samtidig Unionens evne til at tackle grov organiseret kriminalitet. Sådanne tiltag bidrager også til at sætte ind over for de fælles udfordringer og forbindelser til hvidvaskning af penge og organiseret kriminalitet. [Ændring 2]

(4) Et handlingsprogram med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri bidrager til at skabe øget opmærksomhed blandt unionsborgere , øge deres tillid til valutaen og forbedre beskyttelsen af euroen, særlig gennem den løbende udbredelse af resultaterne af de aktioner, der støttes af programmet. [Ændring 3]

(4a) Sikker beskyttelse af euroen mod falskmøntneri er et centralt element i en sikker og konkurrencedygtig EU-økonomi og er direkte forbundet med Unionens mål om at forbedre Den Økonomiske og Monetære Unions effektive funktion. [Ændring 4]

(5) Tidligere støtte til sådanne aktioner gennem Rådets afgørelse 2001/923/EF (5) og 2001/924/EF (6), som efterfølgende er ændret og forlænget ved Rådets afgørelse 2006/75/EF (7), 2006/76/EF (8), 2006/849/EF (9), 2006/850/EF (10) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 331/2014 (11), har gjort det muligt at styrke Unionens og medlemsstaternes aktioner til beskyttelse af euroen mod falskmøntneri. Målene i handlingsprogrammet med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) for perioderne 2002-2006, 2007-2013 og 2014-2017 (12) er blevet opfyldt.

(6) I strid med standardproceduren blev der ikke foretaget en særskilt konsekvensanalyse af programmet. Dette kan til dels forklares ved, at Kommissionen i 2017 gennemførte en midtvejsevaluering af programmet, der blev understøttet af en uafhængig rapport (13) . Selv om rapporten generelt er positiv med hensyn til programmet, udtrykker den bekymring over det begrænsede antal kompetente myndigheder, som deltager i programmets aktiviteter, og kvaliteten af de central præstationsindikator, der anvendes til at måle programmets resultater. I meddelelsen sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet og Rådet om midtvejsevalueringen af Pericles 2020-programmet og sin forhåndsevaluering i form af et arbejdsdokument fra tjenestegrenene, der ledsagede dets forslag (COM(2018)0369) nåede Kommissionen til den konklusion, at videreførelsen af programmet efter 2020 burde støttes i betragtning af dets merværdi for EU Unionen samt dets langsigtede virkninger og holdbarheden af dets aktioner og dets bidrag til bekæmpelsen af organiseret kriminalitet . [Ændring 5]

(7) I midtvejsevalueringen blev det anbefalet, at aktioner finansieret under Pericles 2020-programmet burde videreføres under hensyntagen til mulighederne , samtidig med at der blev gjort noget ved behovet for dels at forenkle indgivelsen af ansøgninger og, tilskynde til differentiering af modtagere og deltagelse af så mange kompetente myndigheder fra forskellige lande som muligt i programmets aktiviteter , dels at videreføre fokus på nye og tilbagevendende falskmøntneritrusler og strømline de centrale performanceindikatorer. [Ændring 6]

(7a) Hotspots for falskmønteri er blevet opdaget i tredjelande, og forfalskningen af euroen viser sig at have en voksende international dimension; kapacitetsopbygning og uddannelsesaktiviteter, der involverer de kompetente myndigheder i tredjelande, bør derfor anses for væsentlige i forhold til at opnå en effektiv beskyttelse af Unionens fælles valuta og bør fremmes yderligere inden for rammerne af programmet. [Ændring 7]

(8) Der bør derfor vedtages et nyt program for perioden 2021-2027 (Pericles IV-programmet). Det bør sikres, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem Pericles IV-programmet og andre relevante programmer og aktioner. Kommissionen bør derfor gennemføre alle de nødvendige høringer af de berørte interessenter, navnlig de kompetente nationale myndigheder, der er udpeget af medlemsstaterne, Den Europæiske Centralbank og Europol, i det i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede udvalg for at vurdere behovene for at beskytte euroen, især for så vidt angår udveksling, bistand og uddannelse, med henblik på anvendelsen af Pericles IV-programmet. Desuden bør Kommissionen trække på Den Europæiske Centralbanks omfattende erfaring med hensyn til gennemførelse af uddannelse og tilvejebringelse af oplysninger om falske eurosedler ved gennemførelsen af programmet. [Ændring 8]

(9) Horisontale finansielle bestemmelser, der vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet med hjemmel i artikel 322 i TEUF, finder anvendelse på denne forordning. Disse regler er fastlagt i finansforordningen, og de regulerer navnlig proceduren for opstillingen og gennemførelsen af budgettet ved hjælp af tilskud, udbud, priser og indirekte gennemførelse, og de sikrer kontrol med de finansielle aktørers ansvar. Regler, der vedtages med hjemmel i artikel 322 i TEUF, vedrører også beskyttelsen af Unionens budget i tilfælde af generaliserede mangler i medlemsstaterne for så vidt angår retsstatsprincippet, idet overholdelsen heraf er en væsentlig forudsætning for sund økonomisk forvaltning og effektiv EU-finansiering.

(10) Denne forordning er i overensstemmelse med principperne om proportionalitet og programmets merværdi. Pericles IV-programmet bør fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og mellem Kommissionen og medlemsstaterne for at beskytte euroen mod falskmøntneri uden at berøre medlemsstaternes ansvar og ved at anvende ressourcerne mere effektivt, end hvad der er muligt på nationalt niveau. Det er nødvendigt og berettiget at gribe ind på EU-niveau, da det tydeligvis gør det nemmere for medlemsstaterne at beskytte euroen i fællesskab og fremmer anvendelsen af fælles EU-strukturer med henblik på at øge samarbejdet og informationsudvekslingen rettidig og omfattende informationsudveksling mellem kompetente myndigheder. [Ændring 9]

(11) The Pericles IV-programmet bør gennemføres i overensstemmelse med den flerårige finansielle ramme i …[henvisning til post 2020 FFR-forordningen Rådets forordning(EU, Euratom)…/2018].

(12) For at supplere og ændre visse ikke-væsentlige elementer i denne forordning bør beføjelsen til at sikre ensartede betingelser vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for gennemførelsen så vidt angår vedtagelsen af Pericles IV-programmet bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser arbejdsprogrammer som angivet i artikel 10 og indikatorer som angivet i artikel 12 og bilaget . Kommissionen bør vedtage årlige arbejdsprogrammer, der opstiller prioriteringerne, budgetfordelingen og evalueringskriterierne for støtte til aktionerne. De behørigt begrundede undtagelsestilfælde, hvor en forøgelse af samfinansieringen er nødvendig for at give medlemsstaterne et større økonomisk råderum, således at de kan gennemføre og afslutte projekterne for beskyttelse og sikring af euroen på tilfredsstillende vis, bør udgøre en del af de årlige arbejdsprogrammer. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 (14) om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. [Ændring 10]

(13) Ved denne forordning fastlægges der en finansieringsramme for Pericles IV-programmet, som skal udgøre det primære referencebeløb, jf. … [henvisning opdateres om nødvendigt i overensstemmelse med den nye interinstitutionelle aftale: punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning], for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure.

(14) Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger, herunder ved forebyggelse, påvisning, korrektion og undersøgelse af uregelmæssigheder og svig, tilbagesøgning af tabte, uberettiget udbetalte eller ukorrekt anvendte midler og efter omstændighederne ved anvendelse af administrative sanktioner, jf. finansforordningen, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (15), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (16) og Rådets forordning (EU) 2017/1939 (17). Navnlig kan Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), jf. forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96, foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet for at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige forhold, der skader EU's finansielle interesser. Den Europæiske Anklagemyndighed kan, jf. forordning (EU) 2017/1939, efterforske og retsforfølge svig og andre ulovlige aktiviteter, der skader Unionens finansielle interesser, som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/1371 (18). I henhold til finansforordningen skal personer eller enheder, som modtager EU-midler, samarbejde fuldt ud om at beskytte Unionens finansielle interesser og give Kommissionen, OLAF, EPPO og Den Europæiske Revisionsret de fornødne rettigheder og den fornødne adgang.

(15) Kommissionen bør forelægge en midtvejsevalueringsrapport om gennemførelsen af Pericles IV-programmet og en endelig evalueringsrapport om opfyldelsen af dets mål for Europa-Parlamentet og Rådet.

(16) Forordning (EU) nr. 331/2014 bør derfor ophæves.

(17) Det er med henblik på sikre en smidig overgang uden afbrydelser mellem Pericles 2020-programmet og Pericles IV-programmet hensigtsmæssigt at tilpasse Pericles IV-programmets varighed til Rådets forordning (EU, Euratom) …/… [om fastlæggelse af den flerårige finansielle ramme for årene 2021-2027]. Pericles IV-programmet bør derfor anvendes fra den 1. januar 2021 —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1 Genstand Ved denne forordning fastlægges Pericles IV-programmet, et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (»programmet«). Der fastsættes mål for programmet, et budget for perioden 1. januar 2021 til 31. december 2027, former for EU-finansiering samt regler for ydelsen heraf.

Artikel 2 Programmets mål 1. Programmet har følgende generelle mål: at forebygge og bekæmpe falskmøntneri og svig og dermed bevare eurosedlers og således øge konkurrenceevnen i -mønters integritet, hvilket styrker borgernes og erhvervslivets tillid til ægtheden af disse sedler og mønter og dermed styrker tilliden til Unionens økonomi og sikre , samtidig med at holdbarheden i de offentlige finansers holdbarhed finanser sikres . [Ændring 11] 2. Programmet har følgende specifikke mål: at beskytte eurosedler og -mønter mod falskmøntneri og svig ved at støtte og supplere de foranstaltninger, der træffes af medlemsstaterne, og støtte de kompetente nationale myndigheders og EU-myndigheders bestræbelser på indbyrdes og med Kommissionen at opbygge et snævert, løbende samarbejde og en udveksling af bedste praksis, der også, når det er relevant, omfatter tredjelande og internationale organisationer.

Artikel 3 Budget 1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet for perioden fra den 1. januar 2021 til den 31. december 2027 er på 7 700 000 EUR (19) (i løbende priser). [Ændring 12] 2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme. 3. Det beløb, der er omhandlet i stk. 1, kan anvendes til teknisk og administrativ bistand i forbindelse med programmets gennemførelse, eksempelvis forberedelses-, overvågnings-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, herunder informationsteknologisystemer i virksomheder.

Artikel 4 Gennemførelse og former for EU-finansiering 1. Programmet gennemføres ved direkte forvaltning i overensstemmelse med [seneste version af finansforordningen, forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (20).] 2. Programmet gennemføres af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og på grundlag af regelmæssige høringer i de forskellige faser af gennemførelsen af programmet under hensyntagen til samtidig med at der sikres konsekvens og undgås unødig overlapning med relevante foranstaltninger truffet af andre kompetente enheder, navnlig Den Europæiske Centralbank og Europol. Med dette for øje inddrager Kommissionen i forbindelse med forberedelsen af arbejdsprogrammerne i henhold til artikel 10 nuværende og planlagte ECB- og Europol-aktiviteter rettet mod eurofalskmøntneri og -svig. [Ændring 13] 3. Finansiel støtte under programmet til støtteberettigede aktioner i artikel 6 ydes i form af enten: tilskud eller offentlige kontrakter.

Artikel 5 Fælles aktioner 1. Aktioner under programmet kan tilrettelægges i fællesskab af Kommissionen og andre partnere med relevant ekspertise såsom: a) de nationale centralbanker og Den Europæiske Centralbank (ECB) b) de nationale analysecentre og de nationale møntanalysecentre c) Det Europæiske Tekniske og Videnskabelige Center (ETSC) og pengeudstedende organer d) Europol, Eurojust og Interpol e) de nationale centralkontorer for bekæmpelse af falskmøntneri, som er omhandlet i artikel 12 i den internationale konvention til bekæmpelse af falskmøntneri, undertegnet den 20. april 1929 (21) i Genève og de andre tjenester, der er specialiseret i forebyggelse, afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri f) specialiserede organer inden for reprografi- og autentifikationsteknikker, trykkere og gravører g) andre organer end de i litra a)-f) omhandlede, som besidder en særlig sagkundskab, herunder hvor det er relevant sådanne organer i tredjelande, navnlig i tiltrædende stater og kandidatlande, og h) private enheder, der har udviklet en veldokumenteret teknisk kompetence og specialiserede team inden for afsløring af falske pengesedler og mønter. 2. Når de støtteberettigede aktioner organiseres i fællesskab af Kommissionen og ECB, Eurojust, Europol eller Interpol, deles udgifterne hertil mellem dem. Under alle omstændigheder afholder de hver især rejse- og opholdsudgifter for deres egne gæstetalere.

KAPITEL II

STØTTEBERETTIGELSE

Artikel 6 Støtteberettigede aktioner 1. Programmet skal, på de vilkår, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram, som er omhandlet i artikel 10, yde finansiel støtte til følgende aktioner: a) udveksling og udbredelse af oplysninger, navnlig gennem tilrettelæggelse af workshops, møder og seminarer, herunder uddannelse, målrettede praktikophold og udveksling af personale mellem kompetente nationale myndigheder og andre lignende aktioner. Informationsudvekslingen skal bl.a. rettes mod: — bedste praksis i forbindelse med forebyggelse af eurofalskmøntneri og -svig [Ændring 14] — metoder til overvågning og analyse af de økonomiske og finansielle konsekvenser af falskmøntneri — drift af databaser og varslingssystemer — anvendelse af computerstøttede værktøjer til afsløring [Ændring 15] — undersøgelses- og efterforskningsmetoder — videnskabelig bistand, herunder overvågning af nye tendenser — beskyttelsen af euroen uden for Unionen — forskningsaktioner — tilvejebringelse af særlig operationel ekspertise b) teknisk, videnskabelig og operationel bistand, der synes nødvendig som en del af programmet, herunder navnlig: — enhver passende foranstaltning, der gør det muligt på EU-plan at opbygge pædagogiske værktøjer, såsom en håndbog om EU-lovgivningen, informationsbreve, manualer, glossarer og leksika, databaser, navnlig vedrørende videnskabelig bistand eller teknologiovervågning, eller computerstøtteapplikationer, såsom software — relevante undersøgelser af tværfaglig og transnational art, herunder forskning inden for innovative sikkerhedselementer — udvikling af tekniske støtteinstrumenter og -metoder til fremme af afsløringsaktioner på EU-plan — støtte til fremme af samarbejdet i forbindelse med operationer, der involverer mindst to stater, når en sådan støtte ikke kan opnås under andre europæiske institutioners og organers programmer c) indkøb af udstyr, der skal anvendes af særlige instanser inden for bekæmpelse af falskmøntneri i tredjelande med henblik på at beskytte euroen mod falskmøntneri, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3. 2. Der skal i programmet tages hensyn til de tværnationale og tværfaglige aspekter af bekæmpelsen af falskmøntneri gennem målrettet inddragelse af følgende grupper: a) ansatte inden for de tjenester, der er beskæftiget med afsløring og bekæmpelse af falskmøntneri, navnlig politiet samt told- og skattemyndighederne, afhængig af opgavefordelingen på nationalt plan b) ansatte inden for efterretningsvæsenet c) repræsentanter for de nationale centralbanker, pengeudstedende organer, kommercielle banker og andre finansielle formidlere, navnlig hvad angår de finansielle institutioners forpligtelser d) dommere, jurister og andre ansatte i retsvæsenet, der er specialiseret på området e) enhver anden berørt instans eller erhvervsgruppe, såsom handels- og industrikamre og lignende strukturer, der er forbindelsesled til små og mellemstore virksomheder, detailhandlere og pengetransportvirksomheder. 3. De grupper, der er omhandlet i denne artikels stk. 2, kan omfatte deltagere fra tredjelande, hvis dette er vigtigt for opfyldelsen af målene, jf. artikel 2. [Ændring 17]

KAPITEL III

TILSKUD

Artikel 7 Tilskud Tilskud under programmet tildeles og forvaltes i overensstemmelse med finansforordningens afsnit VIII. For aktioner, som gennemføres via tilskud, må indkøb af udstyr ikke være den eneste komponent i tilskudsaftalen.

Artikel 8 Samfinansieringssatser Samfinansieringssatsen for tilskud tildelt under programmet må ikke overstige 75 % af de støtteberettigede omkostninger. I behørigt begrundede undtagelsestilfælde, der defineres i de årlige arbejdsprogrammer, jf. artikel 10, må samfinansieringssatsen ikke overstige 90 % af de støtteberettigede omkostninger.

Artikel 9 Støtteberettigede enheder De enheder, der kan opnå finansiering under programmet, er medlemsstaternes kompetente nationale myndigheder som defineret i artikel 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1338/2001.

KAPITEL IV

PROGRAMMERING, OVERVÅGNING, EVALUERING OG KONTROL

Artikel 10 Arbejdsprogrammer 1. Programmet gennemføres ved hjælp af Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede restakter i overensstemmelse med artikel 11, med henblik på at vedtage arbejdsprogrammer som omhandlet i artikel 110 i finansforordningen. [Ændring 18] 2. Hvad angår tilskud, præciseres, ud over kravene i finansforordningens artikel 108, de væsentligste udvælgelses- og tildelingskriterier og den højest mulige samfinansieringssats i arbejdsprogrammet.

Artikel 11 Udøvelse af delegerede beføjelser 1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser. 2. Den i artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 2, omhandlede delegation af beføjelser tillægges Kommissionen fra den 1. januar 2021 indtil den 31. december 2027. [Ændring 19] 3. Den i artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 2, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft. [Ændring 20] 4. Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen sagkyndige, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning , samt repræsentanter for ECB og Europol . [Ændring 21] 5. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom. 6. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 12, stk. 2, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med tre måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

Artikel 12 Overvågning 1. Indikatorer, som skal rapporteres vedrørende programmets udvikling hen imod opfyldelsen af det specifikke mål, jf. artikel 2, findes i bilaget til dette forslag. 2. For at sikre en effektiv vurdering af de fremskridt, der gøres med hensyn til at opfylde programmets mål, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 11, med henblik på at udvikle bestemmelserne for en overvågnings- og evalueringsramme, herunder ved hjælp af ændringer af bilaget for om nødvendigt at revidere og supplere indikatorerne med henblik på evalueringen. 3. Kommissionen forelægger hvert år Europa-Parlamentet og, Rådet , Den Europæiske Centralbank, Europol, Eurojust og Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO) oplysninger om resultaterne af programmet under hensyntagen til de kvantitative og kvalitative indikatorer i bilaget til dette forslag. [Ændring 22] 4. De deltagende lande og andre støttemodtagere giver Kommissionen alle nødvendige data og oplysninger til brug for overvågning og evaluering af programmet.

Artikel 13 Evaluering 1. Midtvejsevalueringen af programmet foretages, når der foreligger tilstrækkelige oplysninger om programmets gennemførelse, dog senest fire år efter påbegyndelsen af programmets gennemførelse. 2. Ved afslutningen af programmets gennemførelse og senest to år efter afslutningen af den periode, der er omhandlet i artikel 1, gennemfører Kommissionen en endelig evaluering af programmet. 3. Kommissionen meddeler Europa-Parlamentet, Rådet , Den Europæiske Centralbank, Europol, Eurojust og Den Europæiske Centralbank Anklagemyndighed resultaterne af evalueringerne og sine bemærkninger hertil. [Ændring 23]

KAPITEL V

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 14 Information, kommunikation og offentliggørelse 1. Modtagere af EU-midler anerkender EU-midlernes oprindelse og sikrer gennemsigtigheden og synligheden af disse (navnlig ved fremstød for aktionerne og disses resultater) gennem sammenhængende, virkningsfulde og målrettede oplysninger, som er afpasset forholdsmæssigt efter forskellige modtagergrupper, herunder medierne og offentligheden. [Ændring 24] 2. Kommissionen gennemfører informations- og kommunikationstiltag vedrørende programmet, dets aktioner og resultater. De finansielle midler, der er afsat til programmet, skal også bidrage til den institutionelle formidling af EU's politiske prioriteter, for så vidt som de vedrører målene i artikel 2.

Artikel 15 Ophævelse Forordning (EU) nr. 331/2014 ophæves med virkning fra den 1. januar 2021.

Artikel 16 Overgangsbestemmelser Denne forordning påvirker ikke videreførelsen eller eventuelle ændringer af de pågældende aktioner frem til deres afslutning, jf. forordning (EU) nr. 331/2014, som fortsat finder anvendelse på de pågældende aktioner, indtil de afsluttes.

Artikel 17 Ikrafttræden Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den anvendes fra den 1. januar 2021.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne. Udfærdiget i, den […]. På Europa-Parlamentets vegne Formand På Rådets vegne Formand

(1) EUT C 378 af 19.10.2018, s. 2.

(2) Europa-Parlamentets holdning af 13.2.2019.

(3) Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 af 28. juni 2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri (EFT L 181 af 4.7.2001, s. 6).

(4) Rådets forordning (EF) nr. 1339/2001 af 28. juni 2001 om udvidelse af virkningerne af forordning (EF) nr. 1338/2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri, til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen som fælles valuta (EFT L 181 af 4.7.2001, s. 11).

(5) Rådets afgørelse 2001/923/EF af 17. december 2001 om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (»Pericles«-programmet) (EFT L 339 af 21.12.2001, s. 50).

(6) Rådets afgørelse 2001/924/EF af 17. december 2001 om udvidelse af afgørelsen om et handlingsprogram til udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (»Pericles«-programmet) til også at omfatte de medlemsstater, som ikke har indført euroen som fælles valuta (EFT L 339 af 21.12.2001, s. 55).

(7) Rådets afgørelse 2006/75/EF af 30. januar 2006 om ændring og forlængelse af afgørelse 2001/923/EF om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) (EUT L 36 af 8.2.2006, s. 40).

(8) Rådets afgørelse 2006/76/EF af 30. januar 2006 om udvidelse af anvendelsen af afgørelse 2006/75/EF om ændring og forlængelse af afgørelse 2001/923/EF om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen (EUT L 36 af 8.2.2006, s. 42).

(9) Rådets afgørelse 2006/849/EF af 20. november 2006 om ændring og forlængelse af afgørelse 2001/923/EF om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) (EUT L 330 af 28.11.2006, s. 28).

(10) Rådets afgørelse 2006/850/EF af 20. november 2006 om udvidelse af anvendelsen af afgørelse 2006/849/EF om ændring og forlængelse af afgørelse 2001/923/EF om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles-programmet) til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen (EUT L 330 af 28.11.2006, s. 30).

(11) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 331/2014 af 11. marts 2014 om et handlingsprogram for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (Pericles 2020-programmet) og ophævelse af Rådets afgørelse 2001/923/EF, 2001/924/EF, 2006/75/EF, 2006/76/EF, 2006/849/EF og 2006/850/EF (EUT L 103 af 5.4.2014, s. 1).

(12) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om midtvejsevalueringen af programmet for udveksling, bistand og uddannelse med henblik på beskyttelse af euroen mod falskmøntneri af 6.12.2017 (COM(2017)0741).

(13) SWD(2017)0444 og Ares(2917)3289297 af 30.6.2017.

(14) EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

(15) EUT L 248 af 18.9.2013, s. 1.

(16) EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2.

(17) EUT L 283 af 31.10.2017, s. 1.

(18) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/1371 af 5. juli 2017 om strafferetlig bekæmpelse af svig rettet mod Den Europæiske Unions finansielle interesser (EUT L 198 af 28.7.2017, s. 29).

(19) Vejledende beløb, afhængigt af den samlede FFR.

(20) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

(21) Folkeforbundets traktatsamling nr. 2623 (1931), s. 372.