ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.6

Landdistrikterne i de nordlige regioner er meget tyndt befolkede. Udenfor de store byer ligger befolkningstætheden på under 10 indbyggere pr. kvadratkilometer, for fjernt liggende områders vedkommende er der sågar tale om under 3, hvilket forårsager høje transportomkostninger, hvad angår såvel landbrugsproduktion som adgang til offentlige eller private tjenesteydelser. I det 20. århundrede steg arbejdskraftproduktiviteten i Nordeuropa stærkt som følge af mekaniseringen, mens arbejdspladser på landet gik tabt. Derfor har den lave befolkningstæthed og det begrænsede udbud af infrastrukturtjenesteydelser udviklet sig til en faktor, der får borgerne til at forlade landdistrikterne - mange landmænd opgiver at drive landbrug, da deres børn ikke ønsker at videreføre bedriften. Alligevel udgør landbruget sammen med skovbrug og turisme det økonomiske grundlag for livet på landet i de nordlige områder. Landkommunerne er væsentligt mindre, derfor er udgifterne pr. indbygger til offentlige tjenesteydelser, f.eks. skolegang og uformelle uddannelsesaktiviteter, væsentligt højere. I tyndt befolkede landdistrikter er leveomkostningerne højere, idet de få indbyggere i henseende til forbrug af varer og tjenesteydelser kun udgør en lille kundegruppe. De fjerntliggende egne i de nordlige regioner ligger for langt væk fra de store befolkningscentre til, at indbyggerne dagligt kan køre på arbejde eller benytte sig af tjenesteydelserne der. En af foranstaltningerne til fordel for ugunstigt stillede områder bør derfor bestå i at udligne de ekstra transportomkostninger fra befolkningscentrene (markedet) til de fjerntliggende landbrugsbedrifter.
4.3

Det at sætte de to ord »fair« og »trade« sammen kan for nogle virke modstridende, for markedslovene er blottede for menneskelige værdier. Men at forbinde handel med den sociale dialog med det formål at opnå større retfærdighed i verdenshandlen bliver en af det 21. hundredes store udfordringer, som EØSU gerne vil være med til at løfte. Den kan nemlig skabe grobund for en bæredygtig udvikling ved at tilbyde bedre handelsbetingelser og sikre de producenter og arbejdere, som blev kørt ud på et sidespor ved Doha-runden, deres rettigheder.
2.8

Efter Lissabontraktatens ikrafttræden vil den fungerende formandstrio skabe præcedens for, hvordan opgaverne skal fordeles mellem formanden for Det Europæiske Råd (der er valgt for en periode på to et halvt år, og som kan genvælges én gang) og det roterende rådsformandskab, og det er i skrivende stund endnu ikke til at forudse, præcis hvordan denne opgavefordeling kommer til at se ud. Et vellykket formandskab forudsætter imidlertid et tæt samarbejde mellem de to parter. Når det tages i betragtning, at det nuværende system fortsat vil finde anvendelse på en lang række områder, må det forventes, at de nationale regeringer stadig vil have en naturlig interesse i at »gøre sig positivt bemærket« og yde en effektiv indsats i de seks måneder, de har formandskabet. Ændringerne indebærer en række vigtige konsekvenser også for civilsamfundets organisationer.
1.5

I den forbindelse a) finder udvalget det nødvendigt, at medlemsstaterne iværksætter passende foranstaltninger, der kan øge efterspørgslen på tohjulede motordrevne køretøjer, og anmoder Kommissionen og medlemsstaterne om på sigt at fremme anvendelse eller udskiftning af disse med særlig fokus på de mest miljøvenlige køretøjer og med høje krav til sikkerheden; b) ser udvalget gerne, at Kommissionen under udarbejdelsen af det kommende forslag til forordning om tohjulede motordrevne køretøjer foreslår realistiske, trinvise målsætninger for sektoren, der er tilpasset planlægning, produktion og marked. Man skal navnlig garantere fleksible løsninger til industrien, således at prisen stiger mindre for forbrugerne, under behørig hensyntagen til konjunkturerne og produkternes store diversitet; c) mener udvalget, at det for at sikre fair konkurrence er nødvendigt at være mere påpasselig i forbindelse med godkendelse og at holde et vågent øje med markedet, og finder, at frihandelsaftalerne mellem EU og Sydøstasien skal være gensidige; d) opfordrer udvalget Kommissionen til at udvikle en tilgang svarende til CARS21 (2) for motorcykel-, scooter- og knallertsektoren med henblik på at fremme partnerskab i sektoren, konkurrenceevne og beskæftigelse; e) finder udvalget, at det 7. rammeprogram for forskning og udvikling (FP7) kan bidrage til opfyldelsen af disse mål, og ønsker, at der oprettes en platform for motorcykel-, scooter- og knallertsektoren til støtte for de virksomheder, som producerer i Europa og gør brug af den europæiske produktionskæde; f) opfordrer udvalget industrien til at fortsætte med omstruktureringer, fusioner og virksomhedsovertagelser og til at samarbejde mere – også med komponentproducenterne, med henblik på at optimere samtlige potentielle synergier; g) anser udvalget det for nødvendigt at udvikle den sociale dialog for at fremme beskæftigelsen i sektoren, at indføre europæiske standarder for livslang uddannelse og specialisering af arbejdstagerne og at reducere løsarbejde; h) tilskynder udvalget Kommissionen til at reservere rigeligt med plads til de tohjulede motordrevne køretøjer i forbindelse med aktioner under handlingsplanen for bytrafik, eftersom disse med sikkerhed vil bidrage til en mere bæredygtig mobilitet.
2.7

På et møde i Pittsburgh, USA, den 24. og 25. september 2009 traf lederne af G20-landene en række beslutninger, som vil medføre væsentlige ændringer i den måde, hvorpå internationale organisationer styres. De besluttede, at G20 i fremtiden skal være det vigtigste forum for det internationale økonomiske samarbejde. De besluttede at fortsætte bestræbelserne på at regulere de finansielle markeder, og at den økonomiske genopretning skal være centreret om beskæftigelse af høj kvalitet. De blev enige om at fastlægge rammer for stærk, bæredygtig og afbalanceret økonomisk vækst, hvorved de forpligtede sig til at formulere fælles målsætninger på mellemlang sigt for landenes makroøkonomiske politikker og finans- og handelspolitikker, og at disse skal være forenelige med målet om en bæredygtig og afbalanceret vækst i verdensøkonomien. Den Internationale Valutafond blev bemyndiget til at bistå landene med at evaluere deres politikker for at lette dialogen. Herved er valutafondens rolle blevet styrket, hvilket allerede var blevet understreget, da fonden blev tildelt 500 mia. dollar ekstra. Verdensbankens beføjelser til at reducere fattigdommen i verden er blevet slået fast med ekstra lån (100 mia. dollar) og et særligt fokus på fødevare- og energisikkerhed for de fattige lande. G20-landenes ledere mødes igen i juni 2010 i Canada, i november 2010 i Korea og i 2011 i Frankrig.
8.2

Lederne af TIIV-parkerne bør føre en aktiv politik, der siger mod at holde på virksomhederne og samarbejde med dem for at reducere krisens indvirkning til et minimum, hvilket kan gøres ved at: a) Udstikke retningslinjer til samfundene; b) Lette samordnede tiltag mellem de virksomheder, der indgår i parken; c) Hjælpe med at bedømme en virksomheds situation og muligheder for at finde nye markeder og produkter; d) Sikre opfølgning på aktiviteterne i de virksomheder, der indgår i parken, samt revurdere forretningsmodeller og ledelsesmetoder; e) Udbrede informationer og gøre lobbyarbejde for programmer og offentlig støtte gennem samarbejde med agenturer og virksomheder; f) Opretholde kontakter med interesserede parter (virksomhedsorganisationer, lokale administrationer og fagforeninger) for eventuelt at opfordre til oprettelse af arbejdsgrupper, der skal løse problemerne; g) Forbedre parkernes tjenester og interne ledelse.
9.2

Evalueringen bygger på en diagnose, en analyse og anbefalinger, og den har til formål at vurdere værdien af en strategi, et program eller en foranstaltning. Man må imidlertid anerkende, at de miljømæssige, menneskelige og sociale dimensioner ofte er vanskelige at evaluere. Det er ikke desto mindre nødvendigt at foretage denne evaluering, da overvægten af BNP, der hidtil har udgjort den vigtigste reference for velfærd og livskvalitet, kan foranledige de politiske beslutningstagere til at træffe beslutninger, der har en skadelig indvirkning på den sociale samhørighed og miljøet, og til at ignorere de fremtidige generationers behov (1).
2.11

Kommissionen har også offentliggjort 2010-vejledningen »The Lifelong Learning Programme: education and training opportunities for all« (7), hvis 7. målsætning specifikt er at fremme sprogundervisning og sproglig mangfoldighed. Programmet omfatter fire sektorprogrammer: Comenius for skoleundervisning, Erasmus for videregående uddannelse, Leonardo da Vinci for erhvervsuddannelse og Grundtvig for voksenuddannelse, og har flere tværgående temaer, hvoraf nøgleaktivitet nr. 2 vedrører sprog. Ud over EU-lande er programmet som et led i de aktioner, der indgår i fasen med forberedende foranstaltninger, åbent for EØS-lande, Tyrkiet, de oversøiske lande og territorier, Kroatien og FYROM og for partnere i tredjelande, der er omfattet af naboskabspolitikken eller er en særlig prioritet, når det gælder udvikling af en strategisk dialogpolitik på området for uddannelse eller flersprogethed. Udvalget lægger stor vægt på en integreret europæisk referenceramme og kvalitetssikring af livslang læring og opfordrer civilsamfundsorganisationerne til at gøre sig bekendt med første del af vejledningen, som er blevet offentliggjort. Det afventer med interesse anden del af vejledningen for at se, hvor mange ressourcer, i procent og beløb, der er afsat til flersprogethed. Henstilling nr. 2: Udvalget gør endnu en gang Kommissionen opmærksom på, at en overordnet vision - til trods for de klare forbedringer i forhold til de tidligere programmer - ville gøre det nemmere at forstå vejledningen om adgang til programmer og procedurer. Disse er fortsat indviklede og gør det ikke nemt at deltage for organisationer, der har svært ved at håndtere disse procedurer, men som trods deres størrelse eller administrative kapacitet kan have erfaringer eller nyskabende ideer, som kan være interessante for målgruppen. Nogle offentlige uddannelsesinstitutioner har også kritiseret de procedure- og organisationsmæssige krav, som er svære at forene med de begrænsede administrative ressourcer, de har til rådighed, og de utilstrækkelige beløb, der er afsat til programmer for uddannelse af unge tolke (mobilitet og fordybelse) og deres undervisere.
2.5

Neelie Kroes, den nye kommissær for den digitale dagsorden, har på den baggrund indledt en debat i forbindelse med en offentlig høring for at undersøge, om det er nødvendigt at ajourføre bestemmelserne for derved at sikre, at alle EU-borgere og -virksomheder har adgang til de grundlæggende kommunikationstjenester, herunder hurtigt internet. Det skal sikres, at ingen er udelukket fra det digitale samfund. Desuden bekræfter den seneste meddelelse om Europa 2020-målet om at opnå bæredygtige økonomiske og sociale fordele ved et digitalt indre marked på grundlag af hurtigt og ultrahurtigt internet og interoperable anvendelser med bredbåndsadgang til alle inden 2013.
5.9

EU har gjort fremskridt på området grøn økonomi, men ikke i tilstrækkeligt omfang. Det er EØSU's opfattelse, at det ikke vil være nok, at EU i Rio blot tager udgangspunkt i de begrænsede fremskridt, som unionen har realiseret gennem de sidste 20 år, og de forskellige elementer i 2020-strategien, som peger i en bæredygtig retning. Med henblik på en mere velfunderet forhandlingsposition i 2012 anbefaler udvalget mere specifikt, at EU i løbet af de kommende 12 måneder bør: — evaluere og styrke EU's strategi for bæredygtig udvikling og indarbejde strategiens vigtigste mål i gennemførelsen af Europa 2020-strategien; — fuldføre det igangværende arbejde med at udforme bedre indikatorer for fremskridtene på bæredygtighedsområdet og eksplicit indarbejde disse i de overordnede overvågningsrammer for Europa 2020; — færdiggøre sine langtidsstudier om bæredygtigt forbrug og produktion og indarbejde resultaterne herfra i målsætningerne for det vigtigste flagskibsprogram for ressourceeffektivitet under Europa 2020; — samle de europæiske erfaringer med grønne afgifter og skattemæssige instrumenter (herunder CO2-afgifter og –handel) og stille forslag om FN-retningslinjer eller rammer på dette område; — samle de europæiske erfaringer med den sociale dimension af bæredygtig udvikling, herunder mulighederne for at skabe nye grønne arbejdspladser til erstatning for dem, som mistes under krisen, og metoderne til reduktion af uligheder. Der er brug for lignende foranstaltninger på medlemsstatsniveau. Hvis der opnås fremskridt på disse områder i Europa, vil EU have et godt udgangspunkt for at kunne påtage sig rollen som fortaler for en global »dagsorden for en grøn økonomi«, som indeholder lignende elementer.
4.12

Et godt eksempel på et projekt, som EU har gennemført i et Middelhavspartnerland med det formål at fremme en adfærdsændring over for handicappede, er ungdomsprojektet EuroMed (EuroMed Youth Programme), som udgør en hjørnesten i Kommissionens ungdomsarbejde i tredjeverdenslande. Der er tale om et af de regionale programmer under Barcelonaprocessens tredje kapitel, der har til sigte at udvikle uformel uddannelse og dialog på tværs af kulturer i de 27 EuroMed-partnerlande. Antallet af deltagende stater vil inden længe nå op på 37. Ungdomsprogrammet Euro-Med er et konkret initiativ i Euro-Middelhavs-partnerskabet. De midler, som står til rådighed inden for rammerne af dette initiativ, kan anvendes til at forbedre den gensidige forståelse blandt unge i Middelhavspartnerlandene, styrke demokratiseringen af civilsamfundet og unges civil courage, særligt unge kvinders, styrke ungdomsorganisationernes gennemslagskraft samt fremme informations- og erfaringsudvekslingen blandt ungdomsorganisationer. Netop sådanne foranstaltninger kan være med til at skabe en adfærdsændring over for handicappede og kronisk syge mennesker. Programmet blev iværksat i 1999 og kan ses som en aktiv støtte for Kommissionens ungdomsprogram i regionen.
6.2

Dette betyder dog ikke, at ingen medlemsstater gør en indsats for at sikre deres romaborgere adgang til visse grundlæggende rettigheder som f.eks. retten til en uddannelse, eller at intet nationalt retssystem er i stand til at sikre romaernes rettigheder. Nogle byretter eller landsretter er kommet frem til den afgørelse, at visse former for udelukkelse af romabørn strider mod deres egen lovgivning om ikke-forskelsbehandling. Allerede i 2004 – før Bulgariens indtrædelse i EU – afgjorde Sofias distriktsdomstol i en sag mod det bulgarske undervisningsministerium, mod kommunalforvaltningen og mod repræsentanter for skolemyndighederne, at romabørn var blevet frataget deres ret til lige adgang til uddannelse gennem segregation (16). Kendelser af denne art er dog kun reaktioner på specifikke tilfælde og tvinger ikke altid de lokale og regionale myndigheder til at ændre en diskriminerende praksis, som synes at være fremherskende i mange europæiske staters uddannelsessystemer.
1.6

EØSU anser det for vigtigt, at man i forbindelse med evalueringen af innovationspolitikken ikke kun fokuserer på forsyningen med faglært arbejdskraft, men også ser nærmere på, hvordan færdigheder udnyttes og udvikles på arbejdspladsen. Lige så vigtigt i den forbindelse er arbejds- og beskæftigelsesvilkårene og arbejdsmiljøet. For at hæve aktivitetsniveauet på dette område er der behov for en ny, flersektoriel tilgang i virksomheder og organisationer. EØSU anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne nøje overvejer, hvilke politikker og hvilke former for arbejdstilrettelæggelse, der effektivt har kunnet forbedre innovationsevnen gennem investering i kvalifikationer. For at finde ud af, hvad der giver resultater ude i virksomhederne og organisationerne, bør Kommissionen støtte forskning og udbredelse af forskningsresultater. EØSU anser det endvidere for helt afgørende, at Kommissionen foretager en evaluering af eksisterende innovationsstrategier for at sikre, at der i samtlige strategier indgår en definition af innovation på arbejdspladsen.
8.4

EØSU foreslår, at der iværksættes integrerede strategier, så der kan oprettes tilstrækkelige supplerende tjenester på alle områder til at dække alle de berørtes behov, især hvad angår sociale boliger. EØSU mener, at det for at forhindre dødsfald blandt gadehjemløse er nødvendigt at fremme en lovgivning, som pålægger hver region at oprette mindst ét rådgivningscenter og et nødherberg for hjemløse med en kapacitet svarende til antallet af gadehjemløse. EØSU understreger, at det er vigtigt at finde varige løsninger for at integrere de dårligt stillede personer. Der skal bygges bosteder og permanente boliger, og der skal iværksættes yderligere sociale tjenester navnlig for at gøre det muligt at opretholde solidariteten inden for familien (forældre-børn osv.) og, så vidt muligt, at lade børn blive genforenet med deres familie, hvis de er blevet fjernet fra forældrene pga. fattigdom eller vanskelige levevilkår.
6.2

Arbejdsgivere, fagforeninger og andre civilsamfundsorganisationer har en forpligtelse til at sætte klare retningslinjer for arbejdspladser for at sikre, at seksuelt misbrug af børn ikke tolereres (36). For arbejdsgiverne indgår bekæmpelsen af denne forbrydelse i virksomhedens sociale ansvar. Industrier som f.eks. turist- og hotelindustrien har også en væsentlig rolle at spille (37). EØSU opfordrer organisationer til at underskrive den hensigtserklæring, som EØSU tidligere har foreslået (38), og som indgår i den database over god praksis, som EØSU har udarbejdet. EØSU (39) gentager på ny, at der er behov for yderligere finansiering til at udvide og udvikle de programmer, der gennemføres af civilsamfundets partnere.
2.6

En effektiv jernbaneinfrastruktur med moderne faciliteter og udstyr er afgørende vigtig for, at ændringer i forbrugeradfærd, opfyldelse af miljøkrav og mobilitet på arbejdsmarkedet kan krones med held. En forudsætning for at etablere en sådan er, at der findes et velfungerende system for fysisk planlægning, herunder at der sker en passende inddragelse af borgerne i planlægnings- og beslutningsprocesserne. På grund af systemernes kompleksitet og investeringsintensitet kan produktionstiden strække sig over flere årtier. De valg, vi træffer i dag, vil bestemme, hvordan transporten vil se ud i 2050.
6.3

Landbokvinders helbred må prioriteres højt. Effektive sundhedstjenester bør bl.a. med anvendelse af telemedicin og telediagnostik og medicinsk udstyr af kvalitet overvåge sundhed, sikkerhed og erhvervssygdomme på arbejdspladserne, hvilket også kan skabe arbejdspladser for specialiseret personale. Sådanne tjenester (især vedrørende reproduktiv sundhed og forebyggende gynækologiske undersøgelser) bør være gratis. Under alle omstændigheder bør prisen altid stå i forhold til indkomst og forsørgerbyrder. Et vigtigt aspekt er, at ældre kvinder udgør en stor andel af befolkningen: i nogle stærkt landbrugsprægede lande har kvinder en meget længere forventet levetid end mænd, og derfor er kvinderne i overtal i aldersgruppen over 60 år (17). For disse kvinder er det vigtigt, at der er mulighed for lægehjælp, sundhedspleje og hjemmehjælp også for ikke at vælte flere omsorgsbyrder over på de yngre kvinder.
4.10

EØSU er fortaler for en velgennemtænkt europæisk industripolitik for forsvarssektoren fra design af systemer til den operationelle fase. Det er et spørgsmål om at gennemføre en specifik industripolitik. Der i sagens natur tale om et offentligt marked: F&U skal finansieres med mere end startkapital som følge af de urentable fortjenstmargener i opstartsfasen og specifikke lovgivningsmæssige krav. Det er nødvendigt at kortlægge centrale europæiske industrikapaciteter samt investeringspolitikker, der skal støtte en solid europæisk produktion. Eftersom der ikke er noget enkeltstående land, der har tilstrækkelige ressourcer til at finansiere "den nye generation" af forsvarsmateriel, er det nødvendigt at koordinere nationale og europæiske mål samt nationale og europæiske ressourcer på såvel finansielt som industrielt plan. Styringen bør baseres på delte kompetencer mellem EU og medlemsstaterne i tråd med den aftalte Europa 2020-strategi. Dette er ligeledes en effektiv metode til at optimere koordineringen mellem EU's institutioner og internt i Kommissionen, som stadig langt fra udnytter sit potentiale. I den henseende kan den taskforce, som snart starter som en platform – bestående af Kommissionen, Det Europæiske Forsvarsagentur (EDA) og EU-Udenrigstjenesten – med det formål at diskutere prioriteter, kapacitet og mangler, yde en værdifuld støtte.
2.4

At bekæmpe fattigdom og at sikre, at alle har adgang til nok mad, rent vand og bæredygtig energi, skal øverst på dagsordenen for Rio+20. For at kunne bekæmpe fattigdom og forbedre fødevaresikkerheden er det uhyre vigtigt at fremme miljøvenligt, lokalt landbrug i udviklingslandene, og det er samtidig udslagsgivende for den økonomiske fremgang i landdistrikterne. Desuden skal man sikre, at kvinder har samme politiske, økonomiske og sociale rettigheder som mænd.
1.14

I tråd med ILO's henstilling 193/2002 om fremme af kooperativer bør medlemsstaterne skabe gunstige vilkår for anerkendelse og udvikling af kooperativer inden for alle områder og sektorer og vedtage en overordnet politik til støtte for den kooperative forretningsmodel. De bør navnlig fremme almen og faglig uddannelse vedrørende kooperativer for såvel studerende som arbejdstagere, forbedre det statistiske materiale med henblik på at kortlægge og synliggøre den kooperative sektor, modernisere lovgivningen om kooperativer, introducere passende finansielle redskaber og anerkende kooperativernes rolle i den nationale sociale dialog. Medlemsstaterne bør undersøge muligheden for at indføre princippet om udelelige reserver eller »asset lock« for kooperativer i deres lovgivning. En model, som allerede findes i en stor del af EU's medlemsstater, og som har vist sig at være et vigtigt udviklingsværktøj.
4.2

Da der er vilje til at skabe et europæisk transportnet, er det kun naturligt, at størsteparten af de europæiske midler er blevet afsat til de vigtigste jernbanestrækninger. Denne dynamik har på grund af begrænsede budgetter ført til, at valget er faldet ud til fordel for oprettelsen af nye strækninger for hurtigtog, hvilket undertiden har været til skade for moderniseringen af andre eksisterende strækninger. De offentlige myndigheder bør styrke jernbaneudbuddet i det samlede offentlige transportudbud og kan endda i visse tilfælde overveje at gøre denne transportform til omdrejningspunktet i et sammenhængende multimodalt transportnet. Derfor bør EU-midlerne omfordeles til fordel for en sammenhængende politik for bæredygtig mobilitet (midler fra DG Regio).
5.4

EØSU er den eneste EU-institution, som har oprettet et specifikt organ for bæredygtig udvikling for at tage højde for emnets tværgående karakter. Dette er i dag efter Rio mere aktuelt end nogensinde. Vedrørende spørgsmål om »grøn økonomi« kan EØSU qua sin sammensætning stille konkrete forslag til, hvilke rammebetingelser der skal skabes. Især kan EØSU også bidrage til at konkretisere den sociale dimension af en bæredygtig udvikling, idet der skal udarbejdes operationelle forslag til en fair overgang til en bæredygtig udvikling. Et område af opfølgningsprocessen efter Rio+20, hvor der er et stærkt ønske om, at EØSU skal bidrage, er udarbejdelsen af de globale bæredygtighedsmål. EØSU kan her ligesom under forberedelserne til Rio+20-konferencen spille en vigtig rolle med hensyn til at fremme dialogen med civilsamfundet i EU, men også med sine civile partnere uden for EU.