DA Den Europæiske Unions Tidende C 181/21

P7_TA(2013)0400

Kønsdrab: de manglende kvinder?

Europa-Parlamentets beslutning af 8. oktober 2013 om kønsdrab: de manglende kvinder? (2012/2273(INI))

(2016/C 181/04)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), som fremhæver de værdier, der er fælles for medlemsstaterne, herunder pluralisme, ikke-forskelsbehandling, tolerance, retfærdighed, solidaritet og ligestilling mellem kvinder og mænd, og artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), der knæsætter princippet om integrering af kønsaspektet ved at fastslå, at Unionen i alle sine aktiviteter skal tilstræbe at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder,

— der henviser til artikel 19 i TEUF, der omhandler bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af køn,

— der henviser til artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

— der henviser til De Forenede Nationers konvention af 18. december 1979 om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder (CEDAW),

— der henviser til Beijingerklæringen og Beijinghandlingsprogrammet, der blev vedtaget den 15. september 1995 på den fjerde verdenskonference om kvinder, og til sine beslutninger af 18. maj 2000 (1), 10. marts 2005 (Beijing + 10) (2) og 25. februar 2010 (Beijing + 15) (3),

— der henviser til millenniumudviklingsmålene vedtaget på De Forenede Nationers millenniumtopmøde i september 2000 og navnlig til millenniumudviklingsmålet om fremme af ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders indflydelse og status som en forudsætning for at overvinde sult, fattigdom og sygdomme, indførelse af ligestilling på alle uddannelsesniveauer og alle arbejdsområder samt sikring af ligelig kontrol over ressourcerne og ligelig repræsentation i det offentlige og politiske liv,

— der henviser til den europæiske ligestillingspagt (2011-2020), som Det Europæiske Råd vedtog i marts 2011,

— der henviser til den europæiske konsensus om udvikling,

— der henviser til den europæiske konvention om menneskerettigheder og biomedicin,

— der henviser til Den Europæiske Unions retningslinjer for fremme af overholdelsen af den humanitære folkeret, for dødsstraf, tortur og andre former for brutal, umenneskelig eller nedværdigende behandling, for menneskerettighedsforkæmpere, for menneskerettighedsdialoger med tredjelande, for fremme og beskyttelse af børns rettigheder og vedrørende vold mod kvinder og piger og bekæmpelse af alle former for diskrimination imod dem,

— der henviser til Rådets konklusioner af 2. december 1998, hvori det fastslås, at den årlige vurdering af gennemførelsen af Beijinghandlingsprogrammet vil ske på grundlag af kvantitative og kvalitative indikatorer og benchmarks,

— der henviser til Rådets konklusioner af 2. og 3. juni 2005, hvori medlemsstaterne og Kommissionen opfordres til at styrke de institutionelle mekanismer til fremme af ligestilling og skabe rammer for vurdering af gennemførelsen af Beijinghandlingsprogrammet med henblik på at udvikle en mere sammenhængende og systematisk overvågning af fremskridtene,

— der henviser til Rådets konklusioner af 5. og 6. december 2007 om gennemgang af medlemsstaternes og EU-institutionernes gennemførelse af Beijinghandlingsprogrammet og til den ledsagende rapport fra det portugisiske formandskab, hvori der godkendes indikatorer vedrørende kvinder og fattigdom,

— der henviser til Kommissionens strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2010-2015 af 21. september 2010 og det medfølgende arbejdsdokument om foranstaltninger til gennemførelse af strategien,

— der henviser til arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene om EU’s handlingsplan for ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders indflydelse og stilling igennem udviklingssamarbejdet (2010-2015),

— der henviser til den fælles erklæring vedtaget den 4. februar 2005 af EU’s ministre med ansvar for ligestilling som led i tiårsgennemgangen af Beijinghandlingsplanen, der bl.a. bekræfter deres kraftige støtte til og engagement i fuld og effektiv gennemførelse af Beijingerklæringen og Beijinghandlingsplanen,

— der henviser til konklusionerne fra det 57. møde i FN's Kvindekommission vedtaget den 15. marts 2013, hvor »kønsdrab« eller »kvindedrab« for første gang anerkendes specifikt i en international tekst,

— der henviser til den tværinstitutionelle erklæring fra 2011 om »Preventing gender-biased sex selection« fra De Forenede Nationers Højkommissariat for Menneskerettigheder (OHCHR), De Forenede Nationers Befolkningsfond (UNFPA), De Forenede Nationers Børnefond (UNICEF), UN Women og Verdenssundhedsorganisationen (WHO),

— der henviser til erklæringen og handlingsprogrammet fra den internationale konference om befolkning og udvikling (ICPD) i Kairo i 1994, de centrale tiltag for den videre gennemførelse samt FN's Generalforsamlings resolution 65/234 om opfølgning på den internationale konference om befolkning og udvikling efter 2014 (december 2010),

— der henviser til beslutning af 13. marts 2008 om ligestilling og styrkelse af kvinders position i udviklingssamarbejdet (4), særlig punkt 37,

— der henviser til sin beslutning af 16. december 2010 om årsberetningen om menneskerettighederne i verden 2009 og EU's menneskerettighedspolitik (5), særlig punkt 76, hvori det fremhæver nødvendigheden af at afskaffe samtlige former for diskrimination og vold imod kvinder og piger, herunder kønsbestemte aborter,

— der henviser til sin beslutning af 13. december 2012 om årsberetningen om menneskerettigheder og demokrati i verden 2011 og EU's politik om menneskerettigheder og demokrati (6),

— der henviser til sin beslutning af 11. oktober 2007 om kvindedrabene i Mexico og Mellemamerika og Den Europæiske Unions rolle i bekæmpelsen af dette fænomen (7),

— der henviser til forretningsordenens artikel 48,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og udtalelse fra Udviklingsudvalget (A7-0245/2013),

A. der henviser til, at »kønsdrab« er en kønsneutral betegnelse for et systematisk, bevidst og kønsbaseret massedrab af mennesker, der tilhører et bestemt køn, hvilket er et stigende, men underrapporteret problem i flere lande, med dødbringende følger; der henviser til, at denne betænkning drejer sig om årsager, aktuelle tendenser, konsekvenser og metoder til bekæmpelse af kønsdiskriminerende kønsselektion, der også finder sted i form af barnedrab og vold gennem kønsselektion (andre betegnelser, f.eks. »kvindedrab«, som Europa-Parlamentet allerede har vedtaget en betænkning om (8), er blevet anvendt om drab på kvinder og piger som det mest ekstreme udtryk for diskrimination og vold mod kvinder);

B. der henviser til, at piger på trods af den seneste tids lovgivning mod kønsselektive praksisser i uforholdsmæssigt stort omfang er målet for en hensynsløs kønsdiskrimination, der ofte også omfatter ufødte, på forhånd konstaterede pigefostre, som bliver aborteret, opgivet eller dræbt, alene fordi de er piger;

C. der henviser til, at det er blevet anslået, at der allerede i 1990 demografisk set »manglede« over 100 mio. kvinder i verdens befolkning på grund af kønsdrab (9), og at dette antal i henhold til nylige skøn er steget til næsten 200 mio. »manglende« kvinder i verdens befolkning (10);

D. der henviser til, at kønsdrab er et globalt problem ikke kun i Asien og Europa, men også i Nordamerika, Afrika og Latinamerika; der henviser til, at der begås kønsdrab, hver gang gravide kvinder, af egen fri vilje eller på grund af pres, beslutter sig for ikke at føde pigefostre, fordi de betragtes som en byrde for samfundet;

E. der henviser til, at der i Asien og navnlig i Kina, Indien og Vietnam er en særlig forvrænget kønsfordeling, og til, at der i 2012 blev født 113 drenge for hver 100 piger i Kina og 112 drenge for hver 100 piger i Indien og Vietnam (11);

F. der henviser til, at der i Europa er en særlig forvrænget kønsfordeling i nogle lande, idet der i 2012 blev født 112 drenge for hver 100 piger i Albanien, Armenien, Aserbajdsjan og Georgien (12);

G. der henviser til, at udøvelse af kønsdrab oftest findes dybt rodfæstet i kulturer med »forkærlighed for sønner«, ulighed mellem kønnene, vedvarende diskrimination og stereotype opfattelser af døtre og i visse tilfælde i lande med politiske tvangsforanstaltninger;

H. der henviser til, at opfattelser om »forkærlighed for sønner« er dybt rodfæstede og udgør en del af nogle lange traditioner, der har betydning for spørgsmål som arv af ejendom, aldrende forældres afhængighed af sønner med henblik på økonomisk støtte og sikkerhed, videreførelse af efternavn og slægt og et ønske om at slippe for traditionelt høje omkostninger til medgift for døtre for at undgå økonomiske problemer;

I. der henviser til, at utilstrækkelige socialsikringssystemer, ordninger og forsikringsmuligheder for familier i flere kulturer misvisende kan føre til »forkærlighed for sønner« og kønsselektive praksisser;

J. der henviser til, at kønsselektive praksisser ødelægger kønsbalancen i samfundet, forårsager skæv kønsfordeling i befolkningen og har økonomiske og sociale konsekvenser; der henviser til, at uligevægt i kønsfordelingen i form af »for mange« mænd påvirker den sociale stabilitet på lang sigt, og fører til generel forøgelse af kriminalitet, frustration, vold, menneskehandel, seksuelt slaveri, udnyttelse, prostitution og voldtægt;

K. der henviser til, at en patriarkalsk kultur med en vedvarende »forkærlighed for sønner« ikke kun opretholder stereotyper, demokratiske underskud og uligheder mellem kønnene, men også diskriminerer kvinder og dermed hindrer dem i til fulde at opnå ligebehandling og lige muligheder på alle områder;

L. der henviser til, at forekomsten af kønsselektive praksisser, højere dødelighed blandt meget unge piger og færre skoleindskrivninger af piger end af drenge kan tyde på, der hersker en kultur med »forkærlighed for sønner« i nogle samfund; der henviser til, at det er vigtigt at undersøge og diagnosticere, om sådanne fænomener er ledsaget af andre demokratiske underskud i forhold til piger, såsom forringelse af deres adgang til ernæring, uddannelse, sundhedspleje, sanitære faciliteter, rent vand, lægehjælp og social bistand, med henblik på at finde effektive måder at bekæmpe dem på;

M. der henviser til, at de demografiske underskud i forhold til piger og kvinder i mange lande ikke kan løses, fordi der mangler pålidelige statistiske data til kontrol af fødsler og dødsfald;

N. der henviser til, at en styrkelse af kvinders indflydelse vil bidrage til at fremme den adfærdsændring og sociale forandring, der er nødvendig for at udrydde kønsselektive praksisser på lang sigt;

O. der henviser til, at udryddelsen af kønsselektive praksisser er en kompleks proces, som indebærer en række indbyrdes forbundne tilgange og metoder, herunder at give medicinsk personale specialiseret uddannelse i rådgivning om og forebyggelse af kønsselektive praksisser i EU og resten af verden;

P. der henviser til, at fortalervirksomhed, politiske foranstaltninger og god praksis såsom »Care for Girls«-kampagnen i Kina, der skal øge bevidstheden om værdien af piger, og »Balika Samriddhi Yojana«-ordningen i Indien, der giver økonomiske incitamenter til at uddanne piger fra fattige familier, er af afgørende betydning for at ændre de adfærdsmæssige holdninger til piger og kvinder;

Q. der henviser til Sydkorea, som er et godt eksempel og bemærkelsesværdig, da landet har formået at vende en meget forvrænget kønsfordeling på 114 fødte drenge for hver 100 fødte piger i 1994 til 107 fødte drenge for hver 100 fødte piger i 2010 (13);

1. påpeger, at kønsdrab er og bliver en forbrydelse og en alvorlig krænkelse af menneskerettighederne, der nødvendiggør effektive metoder til at håndtere og udrydde alle de grundlæggende årsager, der fører til patriarkalske kulturer;

2. fremhæver, at alle stater og regeringer har pligt til at fremme og beskytte menneskerettighederne og forebygge forskelsbehandling som udgangspunkt for indsatsen for at udrydde alle former for vold mod kvinder;

3. opfordrer regeringerne til at udarbejde og gennemføre foranstaltninger, som fremmer gennemgribende mentalitets- og holdningsændringer over for kvinder for derigennem at bekæmpe negative overbevisninger og adfærdsmønstre, som viderefører volden mod kvinder;

4. opfordrer regeringerne til udtrykkeligt at kategorisere kvindedrab eller kønsdrab som en forbrydelse og til at udarbejde og gennemføre lovgivningsmæssige foranstaltninger til sikring af, at tilfælde af kvindedrab bliver efterforsket, at gerningsmændene bliver dømt, og at overlevende sikres nem adgang til langsigtede sundheds- og støtteydelser;

5. understreger, at i henhold til Europarådets konvention om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet og Beijingerklæringen og Beijinghandlingsprogrammet bliver ethvert pres fra familien eller samfundet for at få kvinder til at foretage kønsselektive aborter betragtet som en form for fysisk og psykisk vold;

6. påpeger, at udryddelse af kønsselektiv praksis er en kompliceret proces, som kræver en række indbyrdes forbundne tilgange og metoder, lige fra undersøgelse af de underliggende årsager samt kulturelle og socioøkonomiske faktorer, som kendetegner de lande, hvor der eksisterer en præference for sønner/mænd, til fremme af pigers og kvinders rettigheder og status samt indførelse af love og forordninger; mener i bredere forstand, at den eneste bæredygtige vej til at forhindre, at den kønsselektive praksis udvikles yderligere, er ved at fremme ligestilling mellem kønnene i ethvert samfund;

7. understreger behovet for og opfordrer Kommissionen til at fremme en grundig videnskabelig undersøgelse og gennemgang af de grundlæggende årsager til kønsselektive praksisser med henblik på at fremme forskningen i de landespecifikke skikke og traditioner, der kan føre til kønsselektion, og de langsigtede samfundsmæssige konsekvenser af kønsselektion;

8. opfordrer til en grundig undersøgelse af de underliggende finansielle og økonomiske årsager, som bidrager til kønsselektiv praksis; tilskynder endvidere regeringerne til aktivt at lette de byrder, der pålægges familier, og der kan føre til fænomenet med et overskud af mænd;

9. understreger vigtigheden af, at der udarbejdes en lovgivning mod kønsselektion, som bør omfatte sociale beskyttelsespakker til kvinder, bedre overvågning af gennemførelsen af eksisterende lovgivning og øget fokus på kulturelle og socioøkonomiske årsager til fænomenet med det formål at løse problemet på en bæredygtig og helhedsorienteret måde, fremme ligestilling mellem kønnene og opfordre det civile samfund til aktiv deltagelse;

10. opfordrer regeringerne til at fjerne demokratiske og lovgivningsmæssige underskud, bekæmpe vedvarende forhindringer, der diskriminerer piger, sikre arverettigheder for kvinder, håndhæve national lovgivning, der garanterer kvinder lighed for loven med mænd på alle områder, og give piger og kvinder økonomisk, uddannelsesmæssig og politisk indflydelse;

11. opfordrer Kommissionen til at støtte og fremme alle former for initiativer til at øge bevidstheden om forskelsbehandling på grund af køn, herunder kønsdrab og til at finde effektive måder at bekæmpe fænomenet på ved at tilbyde vejledning, bistand, hensigtsmæssige politikker og finansiering som led i sine eksterne forbindelser, sin humanitære bistand og sin kønsmainstreaming;

12. påpeger, at den manglende styrkelse af kvinder og piger samt fraværet af bestræbelser på at ændre sociale normer og strukturer har alvorlige retlige, etiske, sundheds- og menneskerettighedsmæssige virkninger samt potentielt alvorlige langsigtede konsekvenser til skade for de samfund, hvor de praktiseres;

13. understreger, at en ulige kønsfordeling ifølge flere undersøgelser kan føre til øget menneskehandel med henblik på ægteskab eller seksuel udnyttelse, vold mod kvinder, børneægteskaber, tidlige og tvungne ægteskaber samt hiv/aids og andre seksuelt overførte sygdomme; påpeger, at en ulige kønsfordeling derved udgør en trussel mod den samfundsmæssige stabilitet og sikkerhed, og opfordrer derfor til en dybtgående analyse af de mulige sundhedsmæssige, økonomiske og sikkerhedsmæssige konsekvenser af dette stadig stigende overskud af mænd;

14. er tilhænger af relevante reformer, fortsat kontrol og effektiv gennemførelse af lovgivning om ligestilling mellem kønnene og forbud mod forskelsbehandling, især i lav- og mellemindkomstlande og lande i overgangsfasen;

15. opfordrer Kommissionen til at arbejde intensivt for at forhindre kønsdiskriminerende kønsselektion, ikke ved at indføre restriktioner for adgangen til ydelser og teknologi inden for reproduktiv sundhed, men ved at fremme en ansvarlig brug heraf, til at indføre og styrke retningslinjer, til at give medicinsk personale specialiseret uddannelse i rådgivning om og forebyggelse af kønsselektive praksisser, bortset fra sjældne tilfælde begrundet i kønsrelaterede genetiske sygdomme, og til at forhindre anvendelse og fremme af teknologier med henblik på kønsselektion og/eller økonomisk vinding;

16. understreger, at lovgivning til forvaltning eller begrænsning af kønsselektion skal beskytte kvinders ret til uden ægtefællens tilladelse at få adgang til retmæssige ydelser og teknologi inden for seksuel og reproduktiv sundhed, at en sådan lovgivning skal gennemføres effektivt, og at de personer, der overtræder loven, pålægges passende sanktioner;

17. tilskynder til et tættere samarbejde mellem regeringerne og lægeverdenen og efterlyser strengere retningslinjer for selvregulering af klinikker og hospitaler som en aktiv foranstaltning til at forhindre kønsselektion som en forretning, der drives med økonomisk vinding for øje;

18. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at identificere de klinikker i Europa, der foretager kønsselektive aborter, forelægge statistikker om denne aktivitet og udarbejde en liste over bedste praksis med henblik på at forhindre disse;

19. anerkender, at det er en afgørende forudsætning for at bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn og skabe et samfund, hvor princippet om ligestilling af mænd og kvinder efterleves i praksis, at kvinders og pigers rettigheder sikres og fremmes ved at give dem lige muligheder, især inden for uddannelse og beskæftigelse; understreger, at forbedringen af uddannelsesniveauer, beskæftigelsesmuligheder og integrerede sundhedsydelser, herunder seksuelle og reproduktive sundhedsydelser til kvinder, er af central betydning i bestræbelserne på at udrydde kønsselektiv praksis — lige fra abort til barnemord — og opnå generel økonomisk vækst i udviklingslandene og nedbringe fattigdommen; understreger, at styrkelsen af kvinder og inddragelsen af mænd er nøglen til at bekæmpe ulighed mellem kønnene og fremme de adfærdsmæssige og sociale ændringer, der er nødvendige for at udrydde kønsselektiv praksis på lang sigt;

20. opfordrer derfor Kommissionen til at fremme et uddannelsesmæssigt og socialt miljø, hvor begge køn respekteres og behandles lige, og hvor begge køn anerkendes for deres evner og potentiale, uden stereotyper og diskrimination, og samtidig styrke kønsmainstreaming, lige muligheder og et lige partnerskab;

21. tilskynder Kommissionen og de relevante internationale organisationer til at støtte uddannelsesprogrammer, der styrker kvinder, så de kan udvikle selvværd, tilegne sig viden, træffe beslutninger og tage ansvar for deres eget liv, sundhed og beskæftigelse, og så de får mulighed for at leve et økonomisk selvstændigt liv;

22. opfordrer Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og regeringerne i tredjelande til at udarbejde oplysnings- og bevidstgørelseskampagner, som fremmer princippet om ligestilling mellem mænd og kvinder og øger bevidstheden om behovet for gensidig respekt i et parforhold for den andens menneskerettigheder, især hvad angår ejendomsretten og retten til arbejde, passende sundhedsydelser, domstole og uddannelse;

23. erindrer om millenniumudviklingsmålene og understreger, at adgang til uddannelse og sundhedsydelser, herunder seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, er grundlæggende menneskerettigheder; understreger behovet for at gøre særligt og specifikt opmærksom på problemerne med kønsdrab og kønsselektion i dialoger og rapporter om millenniumudviklingsmålene og i andre internationale fora med udveksling af erfaringer;

24. understreger, at en uomgængelig forudsætning for, at kvinder kan udøve deres rettigheder, er, at de selv kan træffe beslutninger uafhængigt af deres ægtefælle, og at det derfor er vigtigt at sikre kvinder adgang til uddannelse, arbejde, sundhedsydelser og nem adgang til prævention samt en bankkonto uden at skulle have tilladelse eller samtykke fra en anden person;

25. opfordrer regeringerne i partnerlandene til at sænke de sundhedsmæssige udgifter, der skal betales for behandling af børn, navnlig piger, der af og til dør som følge af den dårlige eller utilstrækkelige pleje, de modtager;

26. opfordrer regeringerne til at forbedre kvinders adgang til sundhedsydelser, bl.a. ydelser under graviditeten samt mødrepleje, uddannelse, landbrug, kredit og mikrolån, økonomiske muligheder og ejendom;

27. opfordrer til, at der i særlig grad fokuseres på at skabe betingelser, som fremmer gensidighedsprincippet i udviklingslandene, bl.a. gennem oprettelse af pensionskasser, med henblik på at reducere de økonomiske byrder for familier og enkeltpersoner og dermed gøre dem mindre afhængige af og mindre tilbøjelige til at foretrække drengebørn;

28. bemærker, at der stadig findes kønsselektive praksisser selv i velstående regioner med kultiverede befolkninger;

29. tilskynder til udvikling af støttemekanismer for kvinder og familier, der kan give oplysninger og råd til kvinder om farerne ved og skaderne af kønsselektive praksisser, og til at tilbyde rådgivning for at støtte kvinder, der kan være under pres for at få fjernet pigefostre;

30. tilskynder civilsamfundet og statslige organer til at gøre en fælles indsats for at fremme oplysnings- og bevidstgørelseskampagner om de negative konsekvenser af kønsselektive praksisser for moderen;

31. opfordrer Kommissionen til at yde teknisk og finansiel støtte til innovative aktiviteter og uddannelsesprogrammer, der sigter på at stimulere debatten og forståelsen af, at piger og drenge har samme værdi, ved at benytte alle tilgængelige medier og sociale netværk, henvende sig til og inddrage unge, religiøse og åndelige ledere, lærere, lokale ledere og andre indflydelsesrige personer, i et forsøg på at ændre de kulturelle opfattelser af ligestilling mellem kønnene i et givet samfund og understrege behovet for en ikkediskriminerende adfærd;

32. opfordrer EU til at indføre et stærkt kønsaspekt og et fokus på styrkelse af kvinders indflydelse og stilling i alle partnerskaber og dialoger med udviklingslande som krævet i den europæiske konsensus om udvikling; er desuden af den opfattelse, at det er nødvendigt at indarbejde kønsaspektet i hele budgetprocessen, bl.a. ved at fremme dialogen med kvindeorganisationer i udviklingslande og ved at indføre kønsdifferentierede indikatorer;

33. opfordrer myndighederne i de berørte lande til at forbedre overvågningen og indsamlingen af data om kønsfordeling og til at træffe foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle skævheder; opfordrer i den forbindelse til tættere samarbejde mellem EU, FN-organisationer og andre internationale partnere og partnerregeringer;

34. opfordrer Kommissionen og alle relevante interessenter til at træffe de nødvendige lovgivningsmæssige eller andre foranstaltninger for at sikre, at det er strafbart at foretage tvungne aborter og kønsselektiv kirurgi for at afbryde en graviditet uden forudgående og informeret samtykke fra eller forståelse af proceduren hos de involverede kvinder;

35. opfordrer regeringerne og alle relevante interessenter til at sikre, at lovgivningen om kønsselektion gennemføres effektivt, og at de, der overtræder loven, pålægges passende sanktioner;

36. opfordrer Kommissionen til at forbedre samarbejdet med andre internationale organisationer og organer såsom FN, WHO, UNICEF, OHCHR, UNFPA og UN Women for at tackle kønsselektive praksisser og bekæmpe deres grundlæggende årsager i alle lande, og til at indgå i netværk med regeringer, parlamenter, forskellige interessenter, medier, ngo'er, kvindeorganisationer og andre lokale organer med henblik på at øge bevidstheden om kønsdrab og metoder til at forhindre det;

37. opfordrer Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten til at samarbejde med førnævnte internationale organisationer for at tackle kønsselektive praksisser og bekæmpe deres grundlæggende årsager i alle lande, og til at indgå i netværk med regeringer, parlamenter, forskellige interessenter, medier, ngo'er, kvindeorganisationer og andre lokale organer med henblik på at øge bevidstheden om kønsdrab og metoder til at forhindre dem;

38. opfordrer Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten til under drøftelser om humanitære hjælpepakker at sætte kønsdrab højt på prioriteringslisten som et emne, der skal gøres noget ved fra de berørte tredjelandes side, og pålægge dem at forpligte sig til at gøre udryddelse af kønsdrab til en prioritet, til at øge bevidstheden om dette spørgsmål og til at presse på for forebyggelsen heraf;

39. opfordrer EU og dets partnerlande til gennem udviklingsarbejde at forbedre overvågningen og dataindsamlingen for så vidt angår kønsfordelingen ved fødsler og til omgående at træffe foranstaltninger for at rette op på eventuelle ubalancer; understreger, at menneskerettighedsklausuler vedrørende forskelsbehandling på grund af køn bør indarbejdes i de internationale handels- og samarbejdsaftaler;

40. opfordrer Den Europæiske Union til som et centralt punkt på den udviklingspolitiske dagsorden for perioden efter 2015 at sikre en rettighedsbaseret tilgang, der omfatter samtlige menneskerettigheder, og i den forbindelse at lægge stærk vægt på at styrke og fremme samt respektere og overholde kvinders og pigers rettigheder, herunder deres seksuelle og reproduktive rettigheder samt ligestilling mellem kønnene, som en forudsætning for at bekæmpe kønsdrab;

41. erklærer, at Unionen, for så vidt angår gennemførelsen af de specifikke klausuler om forbud mod pres eller tvang i spørgsmål vedrørende seksuel og reproduktiv sundhed, som der opnåedes enighed om under verdenskonferencen i Kairo om befolkning og udvikling, såvel som gennemførelsen af internationalt juridisk bindende menneskerettighedskonventioner og Unionens regelværk samt udøvelsen af Unionens beføjelser på disse områder, da ikke bør yde støtte til myndigheder, organisationer eller programmer, der fremmer, støtter eller deltager i forvaltningen af handlinger, der indebærer sådanne menneskerettighedskrænkelser som tvungen abort, tvangssterilisation af kvinder og mænd, kønsbestemmelse af fostre med henblik på prænatal kønsselektion og barnemord;

42. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer.

(1) EFT C 59 af 23.2.2001, s. 258.

(2) EUT C 320 E af 15.12.2005, s. 247.

(3) EUT C 348 E af 21.12.2010, s. 11.

(4) EUT C 66 E af 20.3.2009, s. 57.

(5) EUT C 169 E af 15.6.2012, s. 81.

(6) Vedtagne tekster; P7_TA(2012)0503.

(7) EUT C 227 E af 4.9.2008, s. 140.

(8) Den 11. oktober 2007 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om kvindedrabene i Mexico og Mellemamerika og Den Europæiske Unions rolle i bekæmpelsen af dette fænomen. Parlamentet gentog sin fordømmelse af kvindedrab i sin seneste årsrapport om menneskerettigheder, der blev vedtaget i december 2010. Kvindedrab nævnes også i EU's retningslinjer vedrørende vold mod kvinder, der blev vedtaget af Rådet i december 2008. I april 2009 udstedte EU's formandskab en erklæring, hvormed den hilste indledningen ved Den Interamerikanske Menneskerettighedsdomstol af en sag om kvindemord velkommen, og i juni 2010 udsendte EU's højtstående repræsentant Catherine Ashton en erklæring på vegne af EU, hvori hun udtrykte bekymring om kvindedrab i Latinamerika, fordømte alle former for kønsbestemt vold og kvindedrab som en afskyelig forbrydelse og hilste dommen i ovennævnte sag om kvindemord velkommen.

(9) Amartya Sen, More Than 100 Million Women Are Missing, The New York Review of Books, Vol. 37, No. 20, (December 20, 1990), fås på: http://www.nybooks.com/articles/3408

(10) FN's faktablad: »International Women’s Day 2007« findes på http://www.un.org/events/women/iwd/2007/factsfigures.shtml

(11) Map of the World by Sex ratio at birth (verdenskort med angivelse af fordeling på køn ved fødslen), http://en.worldstat.info/World/List_of_countries_by_Sex_ratio_at_birth

(12) http://en.worldstat.info/World/List_of_countries_by_Sex_ratio_at_birth

(13) UNFPA, Report of the International Workshop on Skewed Sex Ratios at Birth: Addressing the Issue and the Way Forward, oktober 2011.