A4-0113/97

Beslutning om Kommissionens meddelelse om kortlaegning af den europaeiske industris konkurrencedygtighed (KOM(96)0463 - C4-0622/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse (KOM(96)0463 - C4-0622/96)

- der henviser til arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om en europaeisk politik til fremme af kvalitet til styrkelse af den europaeiske konkurrenceevne (SEK(96)2000),

- der henviser til sin beslutning af 9. marts 1994 om hvidbogen om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse (KOM(93)0700) ((EFT C 91 af 28.03.1994, s. 124.)),

- der henviser til sin udtalelse af 19. september 1996 om Kommissionens forslag til Raadets afgoerelse om det tredje fleraarige program for SMV (1997-2000) ((EFT C 320 af 28.10.1996, s. 153.)),

- der henviser til sin beslutning af 29. juni 1995 om Kommissionens meddelelse om en politik til forbedring af SMV'ernes konkurrenceevne (KOM(94)0319) ((EFT C 183 af 17.07.1995, s. 26.)),

- der henviser til konklusionerne fra Raadet (industripolitik) den 14. november 1996,

- der henviser til konklusioner fra Det Europaeiske Raad i Dublin,

- der henviser til rapporterne fra den raadgivende gruppe for konkurrencedygtighed,

- der henviser til hoeringen med eksperter i Parlamentets Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik den 5. februar 1997,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik og udtalelse fra Udvalget om Beskaeftigelse og Sociale Anliggender (A4-0113/97),

A. der henviser til, at kortlaegning (»benchmarking«) er en passende teknik til at afsloere de konkurrencemaessige mangler, som findes inden for den europaeiske industri, at denne teknik bygger paa sammenligning af praksis, scenarier og resultater mellem ensartede oekonomiske aktoerer, og at kortlaegningen har til formaal at fastslaa, hvordan virksomhederne har opnaaet den bedste praksis, men erkender, at der af resultaterne af denne sammenligning ikke umiddelbart kan udledes konkrete foranstaltninger, der ikke vedroerer den sociooekonomiske virkelighed i Den Europaeiske Union som helhed,

B. der henviser til, at kortlaegning er en proces, der skal udvikles og gennemfoeres i medlemsstaterne i samraad med hinanden og med Kommissionen med henblik paa at sikre, at de mange forskellige indikatorer bliver sammenlignelige og forenelige,

C. . der henviser til, at »benchmarking« er en teknik til kortlaegning af oekonomiens konkurrenceevne, der maa betragtes som et indstrument og ikke som en egentlig politik,

D. der henviser til, at denne kortlaegning kan udnyttes paa forskellige niveauer, og at der, hvis der skal gennemfoeres en analyse af den europaeiske industris konkurrencesituation, skal ske én kortlaegning af rammebetingelserne, en anden af selve industrien, endnu én af de undersektorer, som industrisektoren bestaar af, og endelig én for de virksomheder, som udgoer sidstnaevnte,

E. der henviser til, at det i sidste instans er virksomhederne selv, der er ansvarlige for opretholdelse af deres konkurrenceevne, og at de offentlige administrationer har den overordentligt vigtige opgave at give dem en passende ramme for sikringen af, at virksomhedernes bestraebelser er forenelige med maalet om en baeredygtig oekonomisk udvikling;

F. der henviser til, at en vellykket forbedring af den europaeiske konkurrenceevne via kortlaegningen af erhvervslivet og den kvalitetsfremmende politik afhaenger fuldstaendig af en omfattende tilgang til alle parter paa arbejdsmarkedet, herunder de smaa og mellemstore virksomheder;

G. der henviser til, at konkurrenceevnen ikke er et maal i sig selv, men at den optraeder som et middel til at opnaa en hoejere levestandard og social velfaerd, og mener ligeledes, at det for at opnaa en hoejere social velfaerd er noedvendigt med en hoej grad af miljoebeskyttelse, ogsaa i betragtning af, at de strukturelle faktorer, der paavirker konkurrenceevnen, er noget helt centralt i den meddelelse fra Kommissionen, som ligger til grund af dette forslag til beslutning,

H. der henviser til, at EU's konkurrenceevne i fremstillingssektoren er blevet forvaerret op igennem hele 1980'erne frem til begyndelsen af 1990'erne, hvor den forbedredes en smule; henviser desuden til, at denne forbedring imidlertid skyldtes en nedgangsperiode, der medfoerte en reduceret efterspoergsel efter importvarer og en naesten automatisk og midlertidig forbedring af handelsbalancen;

I. der henviser til, at EU's ringere resultater inden for samhandelen ikke kun kan forklares ved forskelle i vaekst, eftersom EU's vaekstresultater i perioden 1980-1993 naesten har svaret til gennemsnittet i hele OECD; henviser desuden til, at mens EU's faldende handelsoverskud delvist kan forklares ved en makrooekonomisk uligevaegtsituation som revaluering af valutaer som foelge af kapitalindstroemning maa ogsaa andre faktorer goere sig gaeldende;

J. der henviser til, at EU har tabt betydelige markedsandele paa udviklingsmarkederne - primaert til ikke-japanske asiatiske producenter; henviser desuden til, at EU ogsaa konstant har mistet andele paa det nordamerikanske marked - baade til ikke-japanske asiatiske producenter og latinamerikanske producenter;

K. der henviser til, at sektorerne med de hoejeste vaekstrater inden for verdenshandelen ogsaa er de sektorer, hvor EU staar svagest - maalt ved dens handelsbalance - hvad der viser, at EU langsomt er ved at laase sig fast i en forkert form for specialisering;

L. der henviser til, at selvom EU har opretholdt forholdsvis gode positioner i laegemiddel- og flyindustrien og til en vis grad har oplevet vaekst inden for software, er EU's samlede markedsposition inden for hoejteknologiske erhverv svag; henviser desuden til, at forvaerringen af varierende omfang i EU ogsaa er aabenlys inden for erhverv, der traditionelt har udgjort kernen i dens industrieksport,

M. der henviser til, at industriens konkurrenceevne ikke kun er afhaengig af effektiviteten, men ogsaa af den handelsmaessige kapacitet, og at dette sidste ogsaa haenger sammen med de institutionelle mekanismer til stoette for udenrigshandelen, som boer behandles under det, som vi har kaldt rammebetingelserne,

N. der henviser til, at der i visse sektorer, som anses for at have strategisk betydning, kunne opstaa alvorlige fordrejninger paa markedet, hvis der sker en betingelsesloes aabning af det europaeiske marked, uden at der indgaas aftaler om gensidighed med de vigtigste ikke-europaeiske lande;

Infrastrukturer og tjenesteydelser

O. der henviser til, at i gennemsnit udgoeres omkostninger i en EU- industrivirksomhed af 40% til indkoeb af varer, 20% til koeb af tjenesteydelser, 30% til loenomkostninger og 10% til finansielle omkostninger,

P. der konstaterer, at priserne paa de vigtigste tjenesteydelser er hoejere i Europa end hos de vigtigste konkurrenter, og at de fremskridt, der er sket i resten af verden med hensyn til liberalisering, har oeget denne forskel, der paapeger, at til trods for de fremskridt, der er sket som foelge af indfoerelsen af det indre marked, er der stadig sektorer, hvor der findes adgangsbegraensninger, at disse sektorer udgoer naesten halvdelen af BNP i EU, og at der blandt disse omraader kan fremhaeves indgaaelse af offentlige kontrakter, byggeri, distribution, transportnet, energi, kommunikation, der henviser til, at statsstoette til virksomhederne, skoent sommetider berettiget af strategiske grunde, er en kilde til oekonomisk ineffektivitet, som skader hele oekonomien,

Q. . der henviser til, at den amerikanske arbejdsmarkedsmodel ikke kan sammenlignes med Faellesskabets i betragtning af de betydelige forskelle mellem de to socialsikringstyper, hvilket skaber en stor usikkerhedsfaktor paa amerikanske arbejdspladser;

R. der henviser til, at denne passende ramme ogsaa boer omfatte udrustning af infrastrukturer samt levering af offentlige tjenesteydelser, som i oevrigt i henhold til samhoerigheds- og solidaritetsprincipperne i traktaten om Den Europaeiske Union boer naa op paa et ensartet minimumsniveau i alle medlemsstaterne, og minder om, at offentlige investeringer i infrastrukturer i de mindst udviklede regioner bidrager oekonomisk til at mindske forskellen mellem disse og de mere udviklede,

Arbejdsmarked, sociallovgivning, uddannelse af arbejdstagerne

S. der konstaterer, at EU stadig er langt bagefter USA, baade naar det gaelder arbejdskraftens produktivitet og den beskaeftigede del af den arbejdsdygtige befolkning (beskaeftigelsesprocenten), og at denne forskel ikke kan tillaegges Europas adgang til menneskelige ressourcer og heller ikke kapitalgrundlag eller infrastruktur, endsige hjemmemarkedets stoerrelse og udvikling,

T. der er bevidst om, at det for at bevare den europaeiske sociale model er helt afgoerende at have hoeje beskaeftigelsesprocenter, og mener, at det for at naa disse rater er noedvendigt, at der i de sociale sikringsordninger laegges stoerre vaegt paa de aktive beskaeftigelsesforanstaltninger (uddannelse, mobilitet...) end paa at mildne foelgerne af arbejdsloesheden; der igen understreger den ubrydelige vilje til at bevare et hoejt socialt beskyttelsesniveau og solidariteten generationerne imellem,

U. der henviser til, at beskatning af arbejdskraft er en omkostning ved oprettelsen af nye arbejdspladser og kan hindre nyansaettelser, og at dette foerer til lavere beskaeftigelsesprocenter, og henviser ligeledes til, at i perioden 1990-1994 steg den gennemsnitlige beskatning af arbejdskraften i EU fra 34% til 40%, mens den for andre produktionsfaktorer faldt fra 44% til 35%; der henviser til, at de laveste loenninger paa loenskalaen er beskattet saerlig hoejt i sammenligning med beskatningen i USA og Japan,

V. der henviser til, at konkurrencen paa skatteomraadet mellem landene baade paa verdensplan og i EU med henblik paa at tiltraekke investeringer i form af internationalt mobil kapital og store virksomheders skatteunddragelse har bidraget betydeligt til en stadig hoejere beskatning i EU af arbejdskraft som den mindst mobile produktionsfaktor;

W. der henviser til, at det ville vaere gavnligt saavel for de europaeiske arbejdstagere som for den europaeiske industri, hvis de sammen vil aendre begrebet sikkerhed i ansaettelsen til sikkerhed for at kunne finde et arbejde; henviser desuden til, at det for at tilpasse arbejdsmarkedet til det oekonomiske verdensbillede, som vi lever i, ville vaere positivt med en stoerre mobilitet i arbejdsstyrken, og at denne mobilitet ikke kun er afhaengig af arbejdsnormerne, men ogsaa af situationen paa boligmarkederne, som i hoej grad vanskeliggoer den geografiske mobilitet, af arbejdstagernes ringe uddannelse, som hindrer den funktionelle mobilitet, af virksomhedernes pensionsfonde, som goer det dyrere at skifte arbejde;

X. der henviser til, at stabil beskaeftigelse fremmer investeringerne i menneskelig kapital og derfor et hoejere uddannelsesniveau hos arbejdstagerne, og at det tilsyneladende er mere gavnligt end oegede omkostninger til nedlaeggelse af arbejdspladser, der virker som en hindring for jobskabelse i tider med oekonomisk vaekst;

Y. der henviser til, at der ikke findes et enhedsmarked for undervisning og uddannelse af arbejdstagere, og at det, hvis et saadant fandtes, i hoej grad ville hjaelpe med til at hoejne kvaliteten af deres uddannelse samt deres mobilitet,

Kapitalmarkedet

Z. der henviser til, at der til trods for de resultater, der er opnaaet med liberaliseringen af kapitalbevaegelserne, stadig findes restriktioner, der begraenser muligheden for at oege den noedvendige egenkapital med henblik paa investeringer isaer i innovative og hurtigtvoksende smaa og mellemstore virksomheder,

AA. der minder om, at de gennemsnitlige nominelle langfristede rentesatser i EU siden 1980 har ligget mellem 1 og 2 procentpoint hoejere end i USA og naesten 4 procentpoint hoejere end i Japan,

Forskning og udvikling

AB. der henviser til vore lave investeringsrater for forskning og udvikling, hvis vi sammenligner os med USA og Japan, og det nuvaerende forhold mellem disse investeringer og oekonomiens produktivitet, at det amerikanske system med skattefordele har vist sig mere effektivt end det europaeiske stoettesystem med dets evne til at fremme investeringer i forskning og udvikling, og ligeledes, at den europaeiske industris evne til at udnytte de teknologiske innovationer er daarligere end den amerikanske og den japanske,

AC. der henviser til, at innovationsspredningen er lavere end den, der findes i USA og Japan, og at denne ringere spredning hindrer en rentabel udnyttelse af investeringsindsatsen inden for F& U,

AD. der henviser til, at sammensaetningen af den europaeiske industri er karakteriseret ved for 90%'s vedkommende at bestaa af smaa og mellemstore virksomheder, og at disse i de fleste tilfaelde ikke har tilstraekkelige midler til at gennemfoere en kortlaegning,

Kortlaegning og konkurrenceevne

1. understreger, at selv om det er bevist, at kortlaegning fungerer hensigtsmaessigt i virksomheder, boer den anvendes med forsigtighed i den offentlige politik; mener desuden, at kortlaegning er et ukompliceret vaerktoej, der boer bruges til at fremme maalsaetninger, som der er opnaaet politisk enighed om; understreger desuden, at selv om den internationale konkurrenceevne i fremstillingssektoren uden tvivl er vigtig for de europaeiske oekonomiers tilstand, maa det offentlige ikke udelukkende fokusere paa denne; mener ogsaa, at der skal tildeles passende ressourcer til serviceerhvervene, der normalt ikke er genstand for international konkurrence, men som spiller en livsvigtig rolle inden for jobskabelsen;

2. . understreger, at et udgangspunkt for forstaaelsen af EU's oekonomiske praestation og konkurrenceevne er jobskabelsesraten, og at interaktion mellem faktorer, som oeger denne rate, maa indgaa i kortlaegningsteknikkerne;

3. deler Europa-Kommissionens opfattelse af, at konkurrenceevnen er et middel til at opnaa en hoejere levestandard og social velfaerd, men ikke er et maal i sig selv; anmoder Europa-Kommissionen om at inddrage Parlamentet i alt, hvad der har med kortlaegning at goere;

4. deler desuden Kommissionens opfattelse af, at levestandarderne skal defineres bredt for at inddrage omraader, som er vanskelige at maale, saasom en hoej grad af miljoebeskyttelse og lav kriminalitet, og fremhaever Kommissionens erklaering om, at bruttonationalproduktet er et utilstraekkeligt maal for levestandarden;

5. opfordrer indtraengende virksomhederne og de faglige sektororganisationer til at gennemfoere undersoegelser af kortlaegning, som giver dem mulighed for at afsloere mangler ved deres funktion sammenlignet med de foerende organisationer i verden og i deres indbyrdes forhold;

6. anser det for noedvendigt at indfoere ordninger for stoette til de smaa og mellemstore virksomheder, hvis det er hensigten, at disse virksomheder, som udgoer rygraden i den europaeiske oekonomi, skal goere brug af kortlaegningsteknikken til forbedring af konkurrenceevnen;

7. opfordrer Kommissionen til at forelaegge konklusioner over, hvorfor en raekke europaeiske sektorer som levnedsmiddel-, drikkevare-, tobaks og moebelindustrien alle har udkonkurreret deres amerikanske og japanske konkurrenter med hensyn til industriel mervaerdi; opfordrer desuden Kommissionen til at goere det samme for de EU-lande, der har overgaaet USA og Japan med hensyn til jobskabelse;

8. opfordrer Kommissionen til omgaaende at hoere alle arbejdsmarkedets parter, isaer fagforeninger og smaa og mellemstore virksomheder, da kortlaegning af industrien kun kan lykkes via en fremgangsmaade, der omfatter partnerskaber;

9. . mener ikke, at aktive beskaeftigelsesfremmende foranstaltninger kan faa positive foelger, medmindre der sker en stigning i de offentlige og private investeringer af en saadan stoerrelsesorden, at den faar betydelig indvirkning paa de nuvaerende beskaeftigelsesniveauer;

10. opfordrer Kommissionen til at indbyde Parlamentet til at deltage i de aarlige trepartsbesoeg i Japan og USA for at vurdere kortlaegning;

11. understreger, at nettoskabelsen af arbejdspladser udgoer en generel indikator for EUs og dens medlemsstaters praestationer; opfordrer derfor indtraengende Raadet til at tage hensyn til alle de rammebetingelser, der har indflydelse paa den og saerlig det indbyrdes forhold mellem uddannelse, forskning og udvikling samt tilstedevaerelsen af risikovillig kapital;

Infrastrukturer og tjenesteydelser

12. konstaterer, at den raadgivende Ciampi-gruppe om konkurrenceevne fremhaevede vigtigheden af offentlige investeringer for at opretholde en infrastruktur af hoej kvalitet i Europa; paapeger desuden, at andelen af de offentlige investeringer i forhold til BNP allerede er faldet betragteligt i 1980'erne - fra 3,5% i gennemsnit i EU ved begyndelsen af 1980'erne til 2,5% i starten af 1990'erne, og er bekymret for, at den foreslaaede vaekst- og stabilitetspagt kan fremskynde denne proces; opfordrer derfor indtraengende til, at kortlaegning anvendes som et middel til at sammenligne niveauet for offentlige investeringer i EU med dem i USA og Japan; glaeder sig desuden over bestraebelserne paa at finde frem til nye metoder til at fremme partnerskaber mellem det offentlige og private virksomheder paa dette omraade; anbefaler desuden at reducere forskellene mellem de enkelte regioner i EU ved hjaelp af investeringer i infrastrukturen;

13. udtrykker sin bekymring over situationen i servicesektoren i EU i forhold til konkurrenterne, og mener, at uden en beslutsom indsats paa dette omraade, som goer det muligt at nedsaette udgifterne til tjenesteydelser, vil den europaeiske industri ikke have mulighed for at konkurrere med sikkerhed for succes paa de internationale markeder;

14. udtaler sig til fordel for de planlagte liberaliseringer i servicesektoren, fordi det mener, at selv om liberaliseringen koster noget paa kort sigt, kan de langsigtede gavnlige virkninger, som en forsigtig liberalisering giver, vaere langt stoerre; anmoder derfor medlemsstaterne og Kommissionen om at undersoege, hvordan der kan saettes fart i processerne med aabning af markederne i de sektorer, der stadig opretholder restriktioner (liberale tjenesteydelser, finansielle tjenesteydelser, energi, transport, telekommunikation), men at denne aabning skal vaere betinget af en forpligtelse til at sikre alle borgeres adgang til kvalitetstjenesteydelser til overkommelige priser og under forudsaetning af, at der sikres en hoej miljoebeskyttelse og ensartede standarder herfor med henblik paa at undgaa enhver form for »miljoedumpning« i disse sektorer;

Arbejdsmarked, sociallovgivning, uddannelse af arbejdstagerne

15. mener, at der eksisterer en vis uligevaegt i de gaeldende sociale sikringsordninger i Europa, fordi disse foerst og fremmest gaar ud paa at mildne foelgerne af arbejdsloeshed (passive foranstaltninger), men ikke saa meget paa at fjerne aarsagerne, og mener, at for at kunne bevare disse ordninger med fremtidsgarantier er det noedvendigt at laegge stoerre vaegt paa aktive beskaeftigelsesforanstaltninger (omskoling af arbejdstagere, uddannelse, mobilitet osv.);

16. fremhaever, at kortlaegning boer anvendes til at maale kvaliteten af ledelsesmaessige evner og uddannelser i Den Europaeiske Union i betragtning af, at forskellene mellem europaeiske virksomheder og deres amerikanske eller japanske konkurrenter ofte skyldes operationel ineffektivitet;

17. opfordrer Kommissionens GD med ansvar for »kortlaegningen« om at konsultere GD V (sundhed og sikkerhed) med henblik paa en undersoegelse af fordelene ved kortlaegning af »referencearbejdspladser«, hvor det kan paavises, at »optimal sundhed og sikkerhed paa arbejdspladsen« ikke blot er moralsk eksemplarisk, men ogsaa giver oekonomisk mening i henseende til effektivitet og oeget produktion, og dermed oeger den europaeiske industris konkurrencedygtighed;

18. understreger, at de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger i EU nu er lavere end i Japan, og at Frankrig, som er et af de lande, der er haardest ramt af arbejdsloeshed og tab af markedsandele, har forholdsvis lave arbejdskraftomkostninger; fastslaar, at mens EU har mistet markedsandele i adskillige industrisektorer, er der ikke paavist nogen sammenhaeng mellem disse tab og de hoeje arbejdskraftsomkostninger; understreger endvidere, at loenudviklingerne skal ses ud fra deres virkning saavel paa efterspoergsels- som paa udbudssiden; fastslaar derfor, at ethvert forsoeg paa kortlaegning af industrien ikke maa bygge paa en snaever definition af konkurrenceevnen, der udelukkende tager udgangspunkt i loen-pris konkurrencen;

19. opfordrer medlemsstaterne til i deres kortlaegningsprocesser at medtage beskatningsniveauet og -strukturen for saa vidt angaar de forskellige produktionsfaktorer med henblik paa at faa korrigeret den nuvaerende hoeje skat paa beskaeftiget arbejdskraft, saa medlemsstaterne kan genvinde deres mulighed for at beskatte profitable virksomheder, kapitalindkomst og ejendom samt indrette skattesystemet efter en oekologisk omstilling; insisterer ogsaa paa, at der er behov for en koordineret nedskaering af de arbejdskraftomkostninger, der ikke er loenomkostninger, saerlig for den lavere ende af loenskalaens vedkommende;

20. opfordrer medlemsstaterne til i samraad med arbejdsmarkedets parter at vaelge en kortlaegningsproces for deres beskaeftigelses- og miljoepolitikker samt for industrisektorer, der sigter mod at fremskynde overvaagningen og udbredelsen af den bedste politik og praksis, der kan styrke en baeredygtig udvikling og beskaeftigelsen;

21. mener, at arbejdspladsens stabilitet og fleksibilitet er forenelige og saerdeles oenskvaerdige maal, og anmoder om, at arbejdsmarkedets parter, herunder de smaa og mellemstore virksomheder, inddrages fuldt ud i opfyldelsen af disse maalsaetninger;

22. anser det for gavnligt at bruge en lignende udformning af anerkendelsen af titler og kvalifikationer som den, der er indfoert for varer i det indre marked; mener ogsaa, at en ordning med kvalitetsmaerkning som den, der findes for overholdelse af miljoereglerne, vil oege uddannelsens kvalitet og gennemsigtighed;

23. opfordrer indtraengende Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at laegge saerlig vaegt paa vedtagelsen af en raekke indikatorer for noeje overvaagning af udviklingen i faerdighedsniveauet, saerlig for saa vidt angaar uddannelse i ny teknologi, samt sikre, at de faglige kvalifikationer foelger markedets krav, og at programmerne for livslang uddannelse bidrager effektivt til den faglige mobilitet under fuld udnyttelse af Den Europaeiske Socialfond;

Kapitalmarkedet

24. anser det, trods de resultater, der er opnaaet paa omraadet, for noedvendigt at gaa videre med gennemfoerelsen af et virkeligt indre kapitalmarked; mener derfor, at det er noedvendigt at gribe ind paa realkreditomraadet og paa obligationsmarkedet, og at det ogsaa vil vaere hensigtsmaessigt at fjerne de eksisterende forskelle inden for beskatningen af investeringsindkomster, som skaber stadige forvridninger i kapitalbevaegelserne mellem medlemsstaterne, samt at faa tilendebragt indfoerelsen af det indre marked for forsikringer;

25. understreger paa ny de Den OEkonomiske og Monetaere Unions positive virkninger for EU's konkurrenceevne efter bortfaldet af transaktions- og omvekslingsudgifter via den forbedrede planlaegnings- og beregningssikkerhed og gennemsigtighed, saerlig for de smaa og mellemstore virksomheder og det mere integrerede kapitalmarked;

Forskning og udvikling

26. anser det for noedvendigt at skabe opfindsomme mekanismer, der goer det muligt at oege de oekonomiske ressourcer til forskning og udvikling;

27. opfordrer endvidere Kommissionen til at kortlaegge politikker inden for den offentlige sektor, som fremmer integreringen af F& U-resultater i nyskabende produkter og processer med det formaal at naa frem til, hvilke aktioner der er noedvendige paa omraadet i medlemsstaterne og paa EU-plan;

28. anmoder virksomhederne og medlemsstaterne om at oege deres graenseoverskridende samarbejde paa F& U-omraadet, anmoder Kommissionen om at foreslaa mekanismer, der kan oege samarbejdet mellem de europaeiske SMV'er paa dette omraade;

Fremtidige foranstaltninger

29. anmoder Kommissionen om saa snart som muligt at udarbejde fremgangsmaader for den fortsatte proces, som kortlaegningen udgoer, herunder gennemfoerelse af pilotprojekter i taet samarbejde mellem Kommissionen, medlemsstaterne, industriens repraesentanter og fagforeninger med henblik paa at fastslaa problemerne paa kortlaegningsomraadet og finde ensartede fremgangsmaader til at identificere og beskrive den bedste praksis;

30. foreslaar, at Kommissionen forbereder udvekslingen og indsamlingen af oplysninger om det nuvaerende kortlaegningsarbejde paa forskellige niveauer: paa verdensplan, i OECD, paa europaeisk, nationalt og paa virksomhedsplan med henblik paa at udnytte de eksisterende erfaringer fra kortlaegningsprocessen;

31. anmoder Kommissionen om efter hoering af Europa-Parlamentet, at foreslaa et arbejdsprogram for det kommende kortlaegningsarbejde, saa snart resultaterne fra pilotprojekterne er tilgaengelige og derefter aarligt fremlaegge en evalueringsrapport for kortlaegningsomraadet (som kan indfoejes i den aarlige beretning om konkurrenceevnen), der efter hoering af Europa-Parlamentet skal droeftes i Raadet ved en aarlig debat om konkurrenceevne;

32. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og de faglige organisationer.