EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 14.12.2011 
SEK(2011) 1575 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning  
om visse foranstaltninger rettet mod ikke-samarbejdslande med henblik på bevarelse af 
fiskebestande 
{KOM(2011) 888 endelig} 
{SEK(2011) 1576 endelig}  
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning  
om visse foranstaltninger rettet mod ik ke-samarbejdslande med henblik på 
bevarelse af fiskebestande 
1. PROBLEMSTILLINGEN : HVAD ER PROBLEMET HELT PRÆCIST , HVEM PÅVIRKES 
MEST , OG HVORFOR ER OFFENTLIG INDGRIBEN PÅKRÆVET ? 
I henhold til De Forenede Nationers havretskonvention1 og FN-aftalen om fiskebestande2 
skal kyststater og stater, der fisker efte r sådanne bestande i tilstødende farvande, 
samarbejde om en ansvarlig forvaltning af  fælles fiskebestande og stærkt vandrende 
fiskearter med henblik på at sikre den la ngsigtede bæredygtighed, enten gennem direkte 
gensidig høring eller via de relevante regiona le fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO). 
I visse tilfælde undlader et tr edjeland at samarbejde om forvaltningen af fælles og stærkt 
vandrende fiskebestande, som EU også har in teresse i, og hvad vigtigere er, kan landets 
holdning - gennem handling eller mangle nde handling - udgøre en risiko for 
overfiskning. I sådanne tilfælde  er det bydende nødvendigt at anvende alle mulige midler 
til at overbevise det pågældende land om at opgive denne risika ble holdning. Hvis de 
sædvanlige høringer og tekniske udvekslinge r ikke fører til et resultat, vil 
gennemførelsen af handelsrelat erede restriktioner være en  klar mulighed. EU har dog 
ikke noget middel, som gør det muligt hurtigt at vedtage dem inden for en rimelig tidsfrist. 
På nuværende tidspunkt står EU over for en akut fare for overfiskning af 
makrelbestanden på grund af forvaltningsfo ranstaltninger, som Island og Færøerne har 
vedtaget uden hensyntagen til andre kyststaters og EU's ret tigheder. Jo hurtigere EU får 
mulighed for at reagere hensigtsmæssigt, jo mere effektivt kan disse problemer og andre 
potentielle problemer løses. 
Overfiskningsproblemet på grund af tredjela ndes manglende samarbejde påvirker næsten 
alle parter på fiskeriområdet: 
                                                
 
1 De forenede Nationers havret skonvention af 10 . december 1982. 
2 Aftalen om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskommission af 10. 
december 1982 for så vidt angår bevarelse og fo rvaltning af fælles fiskebestande og stærkt 
vandrende fiskearter (i kraf t pr. 1. december 2011). 
 
DA 3   DA Fiskeriet , både på kort og lang sigt: konkurren ce om et begrænset marked og faldende 
udbytte på grund af overfiskning kan føre  til store økonomiske tab og mange tabte 
arbejdspladser. 
Forarbejdningsindustrien  kunne måske på kort sigt få adgang til et større udbud af billige 
råmaterialer, men ville på mellemlang til lang sigt komme til at lide under 
konsekvenserne af overfiskning. 
Forbrugerne  vil sandsynligvis ikke nyde godt at det øgede udbud på kort sigt. 
Priseffekten bliver muligvis neutraliseret af en stigning i indtjeningerne og flere 
arbejdspladser i bearbejdnings- og distri butionsindustrien. De vil senere føle 
konsekvenserne af et faldende udbud på lang si gt ved at skulle betale højere priser. 
Både på kort og på lang sigt  vil det se ud, som om EU og de nationale forvaltninger  ikke 
er i stand til at løse problemet. Manglende tillid til de offentlige institutioner vil blive 
afspejlet i meningsmålingerne, og det kan få stor betydning på andre områder. 
Det er de offentlige myndigheders primære ansvar at forsvare disse parters interesser på 
lang sigt. 
2. Subsidiaritetsanalyse: Er en indsats på EU-niveau berettiget ud fra 
subsidiaritetsprincippet (behov og EU-merværdi)? 
Det endelige formål med det påtænkte instrume nt er at forhindre overfiskning af visse 
fælles fiskebestande og stærkt vandrende fi skearter inden for rammerne af EU’s fælles 
fiskeripolitik. Instrumentet (restriktion eller importforbud) hører dog ind under den fælles 
handelspolitik. Begge politikker hører ind under EU's enekompetence, og derfor finder 
subsidiaritetsprincippet ikke anvendelse i dette tilfælde.  
3. EU-initiativets målsætninger: Hvilke politiske hovedmålsætninger forventes 
opfyldt? 
Det underliggende generelle politiske mål med initiativet er at bidrage til 
fiskebestandenes bevarelse, hvilket også er  hovedmålet med den fælles fiskeripolitik. Det 
operationelle mål er at give EU et samhande lsrelateret instrument, der kan bidrage til at 
nå det overordnede mål. 
4. Politiske løsningsmodeller: Hvilke optioner har været under overvejelse, og 
hvilke er blevet vurderet? 
De fem følgende optioner er blevet analyseret:  
1) Der gøres ikke noget 
2) Der træffes foranstaltninger i form af ikke-lovgivningsmæssige instrumenter ved 
f.eks. at placere skyld og gå i rette med de skyldige, bæredygtighedsmærkning 
eller forskellige former for diplomatiske foranstaltninger 
3) Den fælles fiskeripolitik udstyres med et lovgivningsmæssigt instrument, der 
muliggør en hurtig løsning på problemet ved at indføre et forbud mod handel med 
 
DA 4   DA fiskerivarer, der er produceret på basis af de pågældende fiskebestande, og som 
stammer fra det pågældende land 
4) Der indføres begrænsede handelsrest riktioner, herunder kun letgenkendelige 
fiskerivarer 
5) Der indføres et reguleringsinstrument , som i tilfælde af en anden stats 
"internationale uretmæssige handlinger" giver mulighed for modforanstaltninger. 
5. Konsekvensanalyse: Hvad er den vigtigste økonomiske, miljømæssige og 
sociale konsekvens af de enkelte optioner målt i (kvantificerede/pengemæssige) 
fordele og omkostninger (herunder skøn over den administrative byrde), andre 
omkostninger ved overholdelse af reglerne og gennemførelsesomkostninger for offentlige forvaltninger? 
For bedre at håndtere optionernes miljø mæssige, økonomiske og sociale konsekvenser 
blev de analyseret på baggrund af et casestudi e af situationen for makrel. Casen svarer til 
den aktuelle uenighed om forvaltninge n af makrelbestanden i det nordøstlige 
Atlanterhav, hvor Island og Færøerne har ve dtaget foranstaltninger uden hensyntagen til 
andre kyststaters rettigheder, og som har brag t bæredygtigheden i fiskeriet i fare. De data 
og oplysninger, der er til rådighed om denne bestand, gør det muligt at foretage en 
sammenlignende analyse af ovenstående optioner. 
I det omfang det er muligt, indeholder analysen  en simulering af udviklingen i fiskeriet i 
de kommende 12 år på baggrund af resultaterne af de nyeste videnskabelige vurderinger 
af bestanden. Den indeholder også ad hoc -skøn over den administ rative byrde og andre 
betragtninger om mulige fordele og ulemper. 
Resultatet af analysen viser: 
– Option 1 (ikke at gøre noget-optionen) er ikke acceptabel. EU bør handle. 
– Mens ikke-lovgivningsmæssig handling (op tion 2) potentielt kan hjælpe i visse 
tilfælde, er muligheden for retsforfølgning langt at foretrække i de fleste tilfælde. Selv 
om den kun var at foretrække i få tilfælde , ville det retfærdiggøre vedtagelsen af den 
nødvendige juridiske mekanisme til rent faktis k at gennemføre den i disse få tilfælde. 
– Et kort sammendrag af konsekvenserne ve d option 3, 4 og 5 findes i tabellen 
nedenfor: 
 Option 3  Option 4  Option 5  
Miljø-, økonomiske og 
sociale konsekvenser 
 
 
  • Meget hurtig 
genopretning til de ønskede niveauer 
• Ingen risiko for 
overfiskning (*) 
• MSC-certificering 
fastholdes 
• Større tillid til 
forvalterne 
• Bedre løn efter 
genopretning af • Som option 3, men 
måske med forsinket 
virkning  • Som option 3, men 
måske mere effektiv  
 
DA 5   DA bestandene 
• Bedre 
forbrugerpriser 
•   
 
  
 
Rangorden:
 1 2 1 
Stor: meget detaljeret 
lovgivning (sporing), 
overvågning af mange 
produkter  Lille: enklere lovgivning, færre 
produkter at overvåge
 Større end for option 1's 
vedkommende: flere 
forskellige foranstalt-
ninger, kontroversiel lovgivning, kompleks 
overvågning
 Administrativ byrde 
 
 
 Rangorden:
 2 1 3 
• Problemer med at 
bestemme produkter, 
der indeholder arten 
• Bevis for 
overholdelse af proportionalitets- og 
lighedsfremmende foranstaltninger
 • Ingen større 
problemer. Lettere at bevise overholdelse 
af proportionalitets- og 
lighedsfremmende 
foranstaltninger
 • Samme som option 
3, men det er sværere at bringe 
mere komplekse foranstaltninger i 
overensstemmelse 
med lovgivningen 
 Største ulemper 
 
  
 
 Rangorden:
 2 1 3 
*) I casestudiet om makrel falder SSB til under grænseniveauet på 1,7 mio. t. 
6. Sammenligning af optionerne: Hvilken option foretrækkes ud fra hvilke 
kriterier/begrundelser? 
De miljømæssige, økonomiske og sociale konsekve nser er meget tæt forbundne og svarer 
meget til hinanden i de tre optioner. Den eneste forskel er, det for option 4's vedkommende forventes, at konsekvenserne viser sig senere, idet de vedtagne 
foranstaltninger ikke er så strenge som i option 3 og 5. Option 4 er ikke så effektiv, men 
det opvejes af en meget lettere anvendelse både med hensyn til udarbejdelsen af lovgivningen og den egentlige håndhævelse. Den samlede rangorden (5, 4, 7) giver ikke 
noget endeligt resultat, der gør  det muligt enten at vælge e ller fravælge en eller flere 
optioner. 
Det er desuden svært at anve nde ovenstående analyse af situationen for makrel mere 
generelt til andre fremtid ige casestudier. Der ka n være situationer, hvor option 3 ikke kan 
anvendes, hvis de importerede varer, som er fremstillet af den pågældende art, er blevet forarbejdet eller omformet i væsentlig grad. I andre tilfælde kan handelsforanstaltninger ikke anvendes (f.eks. hvis der ikke handles med den pågældende art). Der ville dog være 
 
DA 6   DA mulighed for at vedtage modforanstaltninger, men her mangler EU en effektiv juridisk 
mekanisme. 
Det blev på denne baggrund besluttet, at de t bedste nok vil være en løsning, der er 
fleksibel nok til at samtidig af forene de største fordele ved de tre optioner ovenfor, og som er i stand til at minimere ulemper og administrative omkostninger ved dem. En mulig beskrivelse af denne option ville være  en EU-retsakt med følgende egenskaber: 
a) Retsgrundlaget er primært artikel 207 i TEUF. Et andet grundlag er også 
tænkeligt, hvis foranstaltningern e ikke er handelsrelaterede. 
b) Anvendelsesområde som beskreve t i dette dokument: situationer med 
manglende samarbejde i forvaltningen af fiskebestandene og vedtagelse af 
foranstaltninger, der klart går ud over norma le internationale praksis vedrørende 
deling af fiskeressourcerne, og som truer bæredygtigheden. 
c) Der opstilles en liste over mulige fo ranstaltninger, der kan anvendes, fra 
handelsrestriktioner til modforanst altninger af forskellig art. 
d) Fastsættelse af foranstaltningernes hovedprincipper og -kriterier: effektivitet, 
proportionalitet, lighed, overens stemmelse med lovgivningen osv. 
e) Kommissionen gives gennemførelsesbeføje lser, for så vidt angår anvendelsen af 
de nødvendige foranstaltninger til den pa ssende løsning i overensstemmelse med 
ovennævnte kriterier. 
f) Fastsættelse af de nærmere kontrolmekanismer for medlemsstaterne i 
overensstemmelse med den nye forordning om komitologi.  
g) Fastsættelse af klare re gler for en automatisk eller meget hurtig suspension af 
foranstaltninger, når en ikke-samarbe jdende stat har vedtaget passende 
korrigerende foranstaltninger. 
h) Kommissionen bør også få beføjels e til, om fornødent, at oprette nye 
overvågningsmekanismer, hvis de eksister ende ikke længere er tilstrækkelige. 
Anvendelsesområdet bør klart udelukke de tilf ælde, der er omfattet af UUU-lovgivningen 
og af andre instrumenter. Listen over foransta ltninger bør være tilst rækkeligt omfattende, 
så den ikke udelukker nyudtænkte, effektive og ukontroversielle fora nstaltninger, når de 
opstår. Principperne og kriterie rne under d) bør derimod være meget strenge, således at 
Kommissionens spilleru m klart er fastlagt. 
7. Overvågning og evaluering: Hvordan konstateres de faktiske omkostninger og 
fordele, og hvordan opnås de ønskede virkninger?  
Målet med denne øvelse (se afsnit  3) er at bidrage til fisk ebestandenes bevarelse og at 
bringe dem op på et niveau, der kan gi ve et maksimalt bæredygtigt udbytte. De 
indikatorer, der normalt anve ndes til at overvåge fiskebestandenes situation, er 
gydebiomassen (SSB), dvs. det antal fisk, der er parat til at gyde på gydetidspunktet, og 
fiskeridødeligheden, som er et udtryk for, hvor  mange fisk der fjer nes fra bestanden på 
grund af fiskeri. Der er andre supplerende indikatore r, som viser i hvor høj grad fiskeriet 
 
DA 7   DA ikke blot påvirker de bestande, der fiskes, men også andre fisk og marine organismer, der 
uforsætligt fanges eller beskadiges. 
På nuværende tidspunkt sikrer et meget sofistik eret system en ret tidig og videnskabeligt 
begrundet overvågning. I systemet indgår indsam ling af fiskeridata, stikprøveindsamling 
og indsamling af biologiske data, videnskabe lige undersøgelser til havs ved hjælp af 
forskningsfartøjer og en ramme for det internationale samarbejde mellem fiskeriforskere, 
som gør det muligt at samkøre og udveksle data og information, vurdering af fiskebestandene og videnskabelig rådgivning ti l fiskeriforvaltningen. For så vidt angår 
det nordøstlige Atlanterhav, koordi neres de fleste af disse aktiviteter af Det Internationale 
Havundersøgelsesråd (ICES). Der findes tilsva rende organer for andre fangstområder af 
interesse for EU på fiskeriområdet. 
De nuværende rammer for dataindsamling til videnskabelige analyser
3 og Den 
Videnskabelige og Tekniske Komité for Fi skeris mandat giver også et grundlag for en 
rutinemæssig udarbejdelse af  økonomiske data, som ved hj ælp af indikatorer som 
økonomisk udbytte, omsætning på EU's fisker flåder og deres afhængighed af den ene 
eller den anden fiskebestand er nyttige til at overvåge, om den påtænkte foranstaltning virker. Opfølgning på importen er også rutinear bejde. For tiden er der derfor ingen grund 
til at oprette nye systemer eller styrke nogen af de eksisterende systemer til overvågning 
af fiskeressourcernes tilstand. 
                                                
 
3 Rådets forordning (EF) nr. 199/2008  af 25. februar 2008 om fastlæggelse af en EF-ramme for 
indsamling, forvaltning og anvendelse af data i fiskerisektoren samt støtte til videnskabelig rådgivning vedrørende den fælles fiskeripolitik.