Nr. C 237/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 9. 88 
og der må anlægges en ny strategi for at sikre fiskerisek­
torens fremtid i Fællesskabet. 
5.7. Fællesskabspræferencen skal medføre, at EF-
produktionen kommer i første række, og at import kun 
tillades for at dække yderligere eller særlige behov i 
Bryssel, den 6. juli 1988. 
1. Baggrunden for den foreslåede forordning 
1.1. Som led i den pakke af foranstaltninger for 
lufttransportområdet, som Rådet vedtog i december 
1987, besluttede det at bemyndige Kommissionen til at 
give gruppefritagelser fra konkurrencereglerne for visse 
aftaler mellem flyselskaber. Disse aftaler blev betraget 
som værende i offentlighedens interesse, såfremt en 
række betingelser, som Kommissionen skulle opstille, 
var opfyldt. Kommissionen besluttede at gennemføre 
disse fritagelser i form af tre forordninger, hvoraf den 
ene behandles i denne udtalesle. 
(!) ØSU udtalelse (EFT nr. C 333 af 29. 12. 1986, s. 27). 
(2) EFT nr. C 138 af 28. 5. 1988, s. 3, og Rådets forordning 
(EØF) nr. 3976/87 af 14 december 1987 (EFT nr. L 374 af 
31. 12. 1987, s. 9). EF, navnlig i forarbejdningssektoren, hvor regelmæssige 
forsyninger af kvalitetsvarer er påkrævet. 
5.8. Alle EF-instanserne må i politik og handling 
være styret af en fast overbevisning om fiskeries geopo­
litiske rolle og den betydning, tilstedeværelsen af EF-
flag og -besætninger på alle verdenshavene har for 
Fællesskabet. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2. Hovedpunkter 
2.1. Hovedpunkterne set i sammenhæng med anven­
delse af traktatens konkurrenceregler på lufttransporten 
er: 
— fritagelser for aftaler mellem luftfartsselskaber 
vedrørende: 
— kapacitetskoordinering, 
— indtægtsdeling, 
— takstkonsultationer, 
— fordeling af afgangs- og ankomsttider. 
2.2. Især med henblik på gennemførelsen af det indre 
marked, er det et meget vigtigt spørgsmål, i hvilken 
udstrækning forordningen vil kunne bidrage til ekspan­
sion inden for EF's luftfartssektor. Tillægsudtalelse(1) om udkastet til Kommissionens forordning (EØF) om anvendelse af EØF-
traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis 
inden for ruteflyvning vedrørende fælles planlægning og samordning af kapacitet, indtægtsde­
ling, takstkonsultationer og fordeling af afgangs- og ankomsttider i lufthavne (2) 
(88/C 237/02) 
Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) præsidium besluttede den 22. marts 1988 i henhold 
til forretningsordenens artikel 20, stk. 3, at udarbejde udtalelse om ovennævnte emner. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektionen for transport og kommunikation, 
som udpegede John Kenna til ordfører. 
Da Kommissionen ønskede denne forordning vedtaget snarest muligt, fik John Kenna senere 
pålagt som hovedordfører at udarbejde forslaget til udtalelse. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 257. plenarforsamling den 6. juli 1988 med 
stort flertal, og 3 stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
12. 9. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 237/7 
3. Generelle bemærkninger 4. Særlige bemærkninger 
ØSU noterer sig og godkender målsætningerne i udkas­
tet til forordning, hvortil det knytter følgende be­
mærkninger : For at sikre, at de specifikke artikler svarer til de 
overordnede målsætninger, anbefaler ØSU, at en række 
punkter i disse artikler præciseres. 
3.1. Anvendelsen af traktatens konkurrenceregler på 
lufttransportområdet er blevet en nødvendig foranstalt­
ning set i lyset af gennemførelsen af det indre marked i 
1992. 
3.2. Gruppefritagelserne har til formål at opretholde 
det integrerede lufttransportsystems fordele, fordi 
— både passagerer og flyselskaber har potentielle for­
dele af interlining-systemet, 
— såvel passagerer som flyselskaber og lufthavne 
opnår potentielle fordele af en fordeling af flyvnin­
gerne over dagen eller ugen, 
— en ordentlig, ikke-diskriminerende fordeling af af­
gangs- og ankomsttidspunkter er et vigtigt led i 
spredningen af flyvningerne over dagen og ugen. 4.1. Artikel 2, stk. 2 
Samordningen af fartplaner mellem flyselskaberne med 
det formål at fremme en bedre spredning af flyvningerne 
i løbet af en dag eller et længere tidsrum gælder for 
samtlige flyvninger i det pågældende tidsrum og ikke 
kun for de mindre travle perioder. 
ØSU anbefaler, at stk. 2 præciseres, så det sikres, at 
enhver aftale om samordning af fartplaner kommer til 
at omfatte de berørte parters samlede fartplan. På denne 
måde opfyldes målsætningerne i Kommissionens for­
slag, som går ud på at sikre et tilfredsstillende udbud 
af flyvninger i de mindre travle perioder. 
4.2. Artikel 3, stk. 2 
3.3. Med hensyn til anvendelse af den foreslåede 
forordning på afgangs- og ankomsttidspunkter henleder 
ØSU navnlig opmærksomheden på den nuværende og 
utilfredsstillende situation i hovedparten af EF's større 
lufthavne, som har ført til lange forsinkelser i service­
ydelserne. Disse forsinkelser går ikke kun ud over servi­
cekvaliteten; de øger også selskabernes omkostninger 
og berører visse sikkerhedsaspekter i luftfarten. ØSU godkender princippet om, at indtægtsdelingen skal 
være fastlagt. Men i tilfælde af, at markedssituationen 
ændres, efter at en forudgående aftale om indtægtsde-
ling er blevet indgået, kan det tænkes, hvis Kommissio­
nen anvender bestemmelserne alt for restriktivt, at re­
sultatet vil blive, at flyselskaberne hindres i at sikre den 
tilfredsstillende spredning af transportydelserne, som 
er i offentlighedens interesse. Kommissionen bør være 
opmærksom på dette ved en revision af udkastet til 
forordning. 
ØSU beklager disse forhold og henstiller, at der snarest 
gøres en indsats for at løse problemerne i forbindelse 
med trafikophobning i lufthavne og på flyruter. 
3.4. ØSU noterer sig, at der lægges særlig vægt på et 
konkurrencebaseret system, hvilket er af særlig interesse 
for de mindre flyselskaber, som i hovedsagen findes i 
EF's perifere områder, medens de større i hovedsagen 
har deres sæde i de centralt beliggende stater. Et samar­
bejde mellem de mindre flyselskaber i de perifere stater, 
hvor man ikke nyder godt af et stort trafikvolumen, 
og andre selskaber er nødvendigt af hensyn til EF's 
integration. Lufttransportsystemets integration er af 
særlig betydning for udviklingen af EF's regionale om­
råder med det formål at give erhvervslivet adgang til 
centrale markeder og stimulere turismen, befolkningens 
mobilitet og integrationen i al almindelighed. 4.3. Artikel 4, stk. 1.2. 
ØSU anbefaler en omformulering af stk. 1.2, så det 
klart fremgår, at muligheden for deltagelse står åben 
for luftfartsselskaber, der flyver på en rute eller har 
klare planer om at ville gøre det. Den foreliggende 
formulering «ethvert luftfartsselskab, der flyver eller 
forventer at flyve», kan blive misforstået: 
For det første, fordi et luftfartsselskab strengt taget kan 
flyve til og fra lufthavne i medlemsstaterne, uden at 
det har tilladelse til at udføre transport mellem disse 
lufthavne (uden femte frihedsrettigheder). I de tilfælde, 
hvor flyselskaberne ikke udfører transport, forekommer 
det overflødigt, at de deltager i takstkonsultationer 
vedrørende transport på den pågældende rute. 
3.5. ØSU foreslår, at disse fritagelser, som har til 
formål at bevare konkurrencen, samtidig med at bruger­
ne sikres serviceydelser, opretholdes efter revisionen af 
pakken i 1990. For det andet, fordi det forekommer rimeligt, at et 
flyselskab har opnået tilladelse til at udføre transport 
eller har planer herom, inden det direkte inddrages i 
takstkonsultationer. ØSU mener, at en præcisering af 
Nr. C 237/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 9. 88 
teksten på dette punkt vil fremme en mere effektiv 
gennemførelse af denne artikel. 
4.4. Artikel 4, stk. 1.3. 
ØSU bemærker, at ordlyden af stk 1.3 også kan give 
anledning til fejlfortolkning. Efter takstkonsultationer 
kan et flyselskab i praksis med fuld ret fremlægge 
samme takstforslag som en konkurrent, om ikke af 
anden grund så for at tilfredsstille kundernes ønsker. 
Artiklen bør derfor tydeliggøres for at sikre, at en sådan 
praksis ikke er i modstrid med målsætningerne i denne 
artikel. 
4.5. Artikel 5 
ØSU gør opmærksom på, at fordelingen af ankomst-
og afgangstider ikke er genstand for aftaler, ligesom 
der normalt ikke finder forhandlinger sted. I praksis 
finder den myndighed, som er ansvarlig for fordeling 
af ankomst- og afgangstider, på ikke-diskriminerende 
vis sammen med det enkelte flyselskab frem til de 
prioriteringer, som er nødvendige for i videst muligt 
omfang at opfylde flyselskabernes behov med hensyn 
til fartplaner. 
ØSU kunne derfor godt tænke sig, at ordet »aftaler« i 
denne sammenhæng erstattedes med »ordninger«, og at 
ordet »forhandlinger« erstattedes med »konsultatio­
ner«. En sådan formulering forekommer at være i bedre 
overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 
3976/87. 
4.6. Artikel 5, stk. 1.2. 
ØSU erkender betydningen af kontinuitet i udbuddet 
af flyvninger og i fordelingen af ankomst- og afgangsti-
Bryssel, den 6. juli 1988. der og anbefaler, at de opstillede kriterier også tager 
højde for rettigheder, som et flyselskab har erhvervet, 
og at det sikres, at et flyselskab, hvis flyvninger har 
været indstillet i én bestemt sæason, ikke af den grund 
udelukkes fra at opnå passende ankomst- og afgangsti­
der i den efterfølgende season. 
ØSU anerkender, at en lufthavnsledelse, som ejer af 
aktiverne og den eksisterende lufthavnskapacitet skal 
have ret til at søge at udnytte disse aktiver og denne 
kapacitet optimalt til gavn for passagerer og alle luft-
havnsbrugere. Dette ansvar udøves på den måde, at 
lufthavnsledelserne normalt overlader det til et natio­
nalt flyselskab — inden for de rammer, som er fastlagt 
af lufthavnsledelsen — at fordele ankomst- og afgangs­
tider på konferencer, som afholdes på bestemte datoer 
to gange om året. ØSU konstaterer, at denne ordning i 
vid udstrækning er baseret på gensidige indrømmelser 
mellem luftfartsselskaberne. Ordningen har fungeret 
godt og effektivt og har i ganske mange år været til 
gavn for både passagerer, lufthavne of flyselskaber. 
4.7. Artikel 5, stk. 2. 
For så vidt angår Kommissionens observatørstatus 
under forhandlingerne, gør ØSU opmærksom på, at 
der deltager flyselskaber fra mange tredjelande i disse 
forhandlinger. Flyselskaberne kan ikke afgøre 
spørgsmålet om Kommissionens observatørstatus. ØSU 
er derfor ikke sikker på, at denne bestemmelse, som 
ikke findes i Rådets forordning (EØF) nr. 3976/87, er 
gennemførlig og praktisk. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg