Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om grænseoverskridende mekanisme

(2019/C 86/10)

Ordfører: Bouke ARENDS (NL/PES), medlem af kommunalbestyrelsen i Emmen Basisdokument: Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en mekanisme til at imødegå retlige og administrative hindringer i en grænseoverskridende sammenhæng COM(2018) 373 final

I. ANBEFALEDE ÆNDRINGER

Anbefalet ændring 1

Betragtning 12

Kommissionens forslag RU's ændringsforslag Retlige hindringer rammer overvejende personer, som interagerer ved landgrænser, eftersom disse passerer grænsen dagligt eller ugentligt. For at koncentrere virkningen af denne forordning på de regioner, der er tættest på grænsen, og som har størst mulig integration og samspil mellem nabomedlemsstater, bør denne forordning derfor gælde grænseoverskridende regioner, hvorved forstås det territorium, der er dækket af nabolande i grænseregioner i to eller flere medlemsstater på NUTS 3-regionsniveau (1). Dette bør ikke forhindre medlemsstaterne i også at anvende mekanismen på andre søgrænser og ydre grænser end dem, der grænser op til EFTA-lande. For at koncentrere virkningen af denne forordning på de regioner, der er tættest på grænsen, og som har størst mulig integration og samspil mellem nabomedlemsstater, bør denne forordning derfor gælde nabogrænseregioner langs med landgrænser og grænseregioner med søgrænser i to eller flere medlemsstater på NUTS 2- og NUTS 3-regionsniveau (1). Dette bør ikke forhindre medlemsstaterne i også at anvende mekanismen på andre søgrænser og ydre grænser end dem, der grænser op til EFTA-lande.

Begrundelse

Det skal slås fast, at forordningen også finder anvendelse ved søgrænser. Desuden skal NUTS 2-regioner tilføjes, så det bliver muligt at vurdere, på hvilket NUTS-niveau, det er mest hensigtsmæssigt at benytte mekanismen til at fjerne juridiske/administrative hindringer i en grænseoverskridende sammenhæng.

Anbefalet ændring 2

Artikel 3 — Definitioner

Kommissionens forslag RU's ændringsforslag I denne forordning forstås ved: I denne forordning forstås ved: 1) »grænseoverskridende region«: et territorium dækket af nabogrænseregioner langs med landgrænser i to eller flere medlemsstater på NUTS 3-regionsniveau 1) »grænseoverskridende region«: et territorium dækket af nabogrænseregioner langs med landgrænser eller grænseregioner med søgrænser i to eller flere medlemsstater eller mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande på NUTS 2- og NUTS 3-regionsniveau 2) »fælles projekt«: enhver infrastruktur med en virkning i en bestemt grænseoverskridende region eller enhver tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, som leveres i en bestemt grænseoverskridende region 2) »fælles projekt«: enhver infrastruktur med en virkning i en bestemt grænseoverskridende region eller enhver tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, som leveres i en bestemt grænseoverskridende region , uanset om denne virkning sker på begge sider eller kun den ene side af grænsen 3) »retlig bestemmelse«: enhver retlig eller administrativ bestemmelse, regel eller administrativ praksis, der gælder for et fælles projekt, uanset om den er vedtaget eller gennemført af et lovgivende eller et udøvende organ 3) »retlig bestemmelse«: enhver retlig eller administrativ bestemmelse, regel eller administrativ praksis, der gælder for et fælles projekt, uanset om den er vedtaget eller gennemført af et lovgivende eller et udøvende organ 4) »retlig hindring«: enhver retlig bestemmelse om planlægning, udvikling, ansættelse af personale, finansiering eller drift af et fælles projekt, der hindrer det iboende potentiale i en grænseregions interaktion på tværs af grænserne 4) »retlig hindring«: enhver retlig bestemmelse om planlægning, udvikling, ansættelse af personale, finansiering eller drift af et fælles projekt, der hindrer det iboende potentiale i en grænseregions interaktion på tværs af grænserne 5) »initiativtager«: den aktør, som identificerer den retlige hindring og udløser mekanismen ved at indgive et initiativdokument 5) »initiativtager«: den aktør, som identificerer den retlige hindring og udløser mekanismen ved at indgive et initiativdokument 6) »initiativdokument«: det dokument, der er udarbejdet af en eller flere initiativtagere, og som udløser mekanismen 6) »initiativdokument«: det dokument, der er udarbejdet af en eller flere initiativtagere, og som udløser mekanismen 7) »den forpligtende medlemsstat«: den medlemsstat, på hvis territorium en eller flere retlige bestemmelser fra en overførende medlemsstat vil finde anvendelse under en given europæisk grænseoverskridende forpligtelse (»forpligtelsen«) eller en europæisk grænseoverskridende erklæring (»erklæringen«), eller hvor der i mangel af passende retlige bestemmelser vil blive etableret en juridisk ad hoc-løsning 7) »den forpligtende medlemsstat«: den medlemsstat, på hvis territorium en eller flere retlige bestemmelser fra en overførende medlemsstat vil finde anvendelse under en given europæisk grænseoverskridende forpligtelse (»forpligtelsen«) eller en europæisk grænseoverskridende erklæring (»erklæringen«), eller hvor der i mangel af passende retlige bestemmelser vil blive etableret en juridisk ad hoc-løsning 8) »den overførende medlemsstat«: den medlemsstat, hvis retlige bestemmelser vil finde anvendelse i den forpligtende medlemsstat under en given forpligtelse eller erklæring 8) »den overførende medlemsstat«: den medlemsstat, hvis retlige bestemmelser vil finde anvendelse i den forpligtende medlemsstat under en given forpligtelse eller erklæring 9) »kompetent forpligtende myndighed«: den myndighed i den forpligtende medlemsstat, der har kompetence til at acceptere anvendelsen af de retlige bestemmelser fra den overførende medlemsstat på sit territorium under en given forpligtelse, eller i tilfælde af en erklæring til at forpligte sig til at indlede den lovgivningsprocedure, der er nødvendig for at fravige nationale retlige bestemmelser 9) »kompetent forpligtende myndighed«: den myndighed i den forpligtende medlemsstat, der har kompetence til at acceptere anvendelsen af de retlige bestemmelser fra den overførende medlemsstat på sit territorium under en given forpligtelse, eller i tilfælde af en erklæring til at forpligte sig til at indlede den lovgivningsprocedure, der er nødvendig for at fravige nationale retlige bestemmelser 10) »kompetent overførende myndighed«: den myndighed i den overførende medlemsstat, der har kompetence til at vedtage de retlige bestemmelser, som vil finde anvendelse i den forpligtende medlemsstat, og anvende disse på sit eget territorium eller begge dele 10) »kompetent overførende myndighed«: den myndighed i den overførende medlemsstat, der har kompetence til at vedtage de retlige bestemmelser, som vil finde anvendelse i den forpligtende medlemsstat, og anvende disse på sit eget territorium eller begge dele 11) »anvendelsesområde«: det område i den forpligtende medlemsstat, hvor den overførende medlemsstats retlige bestemmelser eller en juridisk ad hoc-løsning finder anvendelse. 11) »anvendelsesområde«: det område i den forpligtende medlemsstat, hvor den overførende medlemsstats retlige bestemmelser eller en juridisk ad hoc-løsning finder anvendelse.

Begrundelse

Tilføjelse af søgrænser i tråd med forordningens artikel 4 med henblik på at præcisere det geografiske anvendelsesområde.

Et fælles projekt leder tanken hen på, at et projekt også faktisk finder sted på de pågældende NUTS 3-regioners territorium, men udviklingen af et fælles projekt kan også blot have virkning på én regions eller kommunes territorium.

Anbefalet ændring 3

Artikel 4 — Medlemsstaternes muligheder for at imødegå retlige hindringer

Kommissionens forslag RU's ændringsforslag 1. M edlemsstaten vælger enten at anvende mekanismen eller anvende de eksisterende metoder til at imødegå retlige hindringer, der hæmmer gennemførelsen af et fælles projekt i grænseoverskridende regioner ved en bestemt grænse med én eller flere nabomedlemsstater. 1. Den kompetente myndighed i m edlemsstaten vælger enten at anvende mekanismen eller anvende de eksisterende metoder til at imødegå retlige hindringer, der hæmmer gennemførelsen af et fælles projekt i grænseoverskridende regioner med én eller flere nabomedlemsstater. 2. E n medlemsstat kan endvidere i forbindelse med en bestemt grænse med en eller flere nabomedlemsstater beslutte at deltage i en eksisterende effektiv metode, der er etableret formelt eller uformelt af én eller flere nabomedlemsstater. 2. Den kompetente myndighed i e n medlemsstat kan endvidere i forbindelse med et fælles projekt i grænse regioner med en eller flere nabomedlemsstater beslutte at deltage i en eksisterende effektiv metode, der er etableret formelt eller uformelt af én eller flere nabomedlemsstater. 3. M edlemsstaterne kan også anvende mekanismen i grænseoverskridende regioner på søgrænser eller i grænseoverskridende regioner mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande eller et eller flere oversøiske lande og territorier. 3. De kompetente myndigheder i m edlemsstaterne kan også anvende mekanismen i grænseoverskridende regioner på indre eller ydre søgrænser . Medlemsstaterne kan desuden benytte mekanismen i grænseoverskridende regioner omfattende én eller flere medlemsstater til et fælles projekt i samarbejde med ét eller flere tredjelande eller oversøiske territorier. 4. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om enhver beslutning, der træffes i henhold til denne artikel. 4. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om enhver beslutning, der træffes i henhold til denne artikel.

Begrundelse

Artikel 4 synes ikke at være tydelig i alle sprogversioner. Lovteksten kan i nogle sprogversioner læses som om, at én medlemsstat er nødt til at have en anden medlemsstat med for at kunne anvende den grænseoverskridende mekanisme sammen med et tredjeland. Selv om det er den engelske version, som gælder, er det bedre at nå frem til en tekst, som på alle sprog gør det klart, at en EU-medlemsstat kan anvende den grænseoverskridende mekanisme én-til-én med et tilgrænsende tredjeland i forbindelse med et fælles projekt, uden at det er nødvendigt at inddrage yderligere en EU-medlemsstat.

Der bør fastsættes bestemmelse om, at regioner med lovgivningsbeføjelser kan etablere og anvende mekanismen uden at vente på statens samtykke, når der er juridiske hindringer, som vedrører spørgsmål, der hører under de regionale myndigheders lovgivningsbeføjelser.

Anvendelsen af mekanismen bør tydeligt omfatte både indre og ydre søgrænser.

Anbefalet ændring 4

Artikel 5 — Grænsekoordinationspunkter

Kommissionens forslag RU's ændringsforslag 1. Hvis en medlemsstat vælger at anvende mekanismen, opretter den et eller flere grænsekoordinationspunkter på en af følgende måder ved at: 1. Hvis den kompetente myndighed i en medlemsstat vælger at anvende mekanismen, opretter den et eller flere grænsekoordinationspunkter på en af følgende måder ved at: a) udpege et grænseoverskridende koordinationspunkt som et særskilt organ på nationalt eller regionalt niveau eller på begge niveauer a) udpege et grænseoverskridende koordinationspunkt som et særskilt organ på nationalt eller regionalt niveau eller på begge niveauer b) oprette et grænsekoordinationspunkt inden for en eksisterende myndighed eller et eksisterende organ på nationalt eller regionalt niveau b) oprette et grænsekoordinationspunkt inden for en eksisterende myndighed eller et eksisterende organ på nationalt eller regionalt niveau c) overdrage yderligere opgaver til en egnet myndighed eller til et egnet organ som nationalt eller regionalt grænsekoordinationspunkt. c) overdrage yderligere opgaver til en egnet myndighed eller til et egnet organ som nationalt eller regionalt grænsekoordinationspunkt. 2. Forpligtende og overførende medlemsstater fastsætter ligeledes: 2. Forpligtende og overførende medlemsstate rs kompetente myndigheder fastsætter ligeledes: a) om det er grænsekoordinationspunktet eller en kompetent forpligtende eller overførende myndighed, der kan indgå og undertegne en forpligtelse og beslutte, hvilken gældende national lov der skal fraviges fra datoen for ikrafttrædelsen af denne forpligtelse, eller a) om det er grænsekoordinationspunktet eller en kompetent forpligtende eller overførende myndighed, der kan indgå og undertegne en forpligtelse og beslutte, hvilken gældende national lov der skal fraviges fra datoen for ikrafttrædelsen af denne forpligtelse, eller b) om det er grænsekoordinationspunktet eller en kompetent forpligtende eller overførende myndighed, der kan undertegne en erklæring, og formelt anføre deri, at den kompetente forpligtende myndighed træffer de nødvendige forholdsregler med hensyn til retsakter eller andre retsforskrifter, der skal vedtages af kompetente lovgivende organer i den pågældende medlemsstat inden for en bestemt tidsfrist. b) om det er grænsekoordinationspunktet eller en kompetent forpligtende eller overførende myndighed, der kan undertegne en erklæring, og formelt anføre deri, at den kompetente forpligtende myndighed træffer de nødvendige forholdsregler med hensyn til retsakter eller andre retsforskrifter, der skal vedtages af kompetente lovgivende organer i den pågældende medlemsstat inden for en bestemt tidsfrist. 3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de udpegede grænsekoordinationspunkter senest ved begyndelsesdatoen for anvendelsen af denne forordning. 3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de udpegede grænsekoordinationspunkter senest ved begyndelsesdatoen for anvendelsen af denne forordning.

Begrundelse

Der bør fastsættes bestemmelse om, at regioner med lovgivningsbeføjelser kan etablere og anvende mekanismen, og at disse regioner derfor selv opretter deres regionale grænsekoordinationspunkter.

Anbefalet ændring 5

Artikel 7 — Kommissionens koordineringsopgaver

Kommissionens forslag RU's ændringsforslag 1. Kommissionen varetager følgende koordineringsopgaver: 1. Kommissionen varetager følgende koordineringsopgaver: a) samarbejde med grænsekoordinationspunkterne a) samarbejde med grænsekoordinationspunkterne b) offentliggørelse og ajourføring af en liste over alle nationale og regionale grænsekoordinationspunkter b) offentliggørelse og ajourføring af en liste over alle nationale og regionale grænsekoordinationspunkter c) oprettelse og vedligeholdelse af en database over alle forpligtelser og erklæringer. c) oprettelse og vedligeholdelse af en database over alle forpligtelser og erklæringer. d) udarbejdelse af en kommunikationsstrategi til støtte for: i) udvekslingen af eksempler på god praksis, ii) praktisk fortolkning af forordningens tematiske rækkevidde, iii) yderligere afklaring af proceduren for at indgå en forpligtelse eller erklæring. 2. Kommissionen vedtager en gennemførelsesretsakt med hensyn til driften af den database, der er omhandlet i stk. 1, litra c), og de formularer, der skal anvendes, når der indgives oplysninger af grænsekoordinationspunkterne om gennemførelsen og anvendelsen af mekanismen. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 23, stk. 2. 2. Kommissionen vedtager en gennemførelsesretsakt med hensyn til driften af den database, der er omhandlet i stk. 1, litra c), og de formularer, der skal anvendes, når der indgives oplysninger af grænsekoordinationspunkterne om gennemførelsen og anvendelsen af mekanismen. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 23, stk. 2.

Begrundelse

Gennemførelsen af forordningen bør ledsages af en klar og praktisk oplysningskampagne med henblik på at lette anvendelsen for de berørte parter.

Anbefalet ændring 6

Artikel 25 — Rapportering

Kommissionens forslag RU's ændringsforslag Artikel 25 Artikel 25 Rapportering Evaluering Senest dd mm åååå [dvs. den 1. i den måned, der følger efter denne forordnings ikrafttrædelse + fem år, to be filled in by the Publication Office] forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Regionsudvalget en rapport med en vurdering af anvendelsen af denne forordning baseret på indikatorer om effektivitet, virkningsgrad, relevans, merværdi på europæisk plan og muligheder for forenkling. 1. Senest dd mm åååå [dvs. den 1. i den måned, der følger efter denne forordnings ikrafttrædelse + fem år, to be filled in by the Publication Office] forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Regionsudvalget en rapport med en vurdering af anvendelsen af denne forordning baseret på indikatorer om effektivitet, virkningsgrad, relevans, merværdi på europæisk plan og muligheder for forenkling. Rapporten behandler specifikt forordningens geografiske anvendelsesområde og tematiske rækkevidde. 2. Inden udarbejdelsen af rapporten gennemføres der en offentlig høring af de forskellige interessenter, herunder lokale og regionale myndigheder.

Begrundelse

Kommissionen har valgt NUTS 3, som det geografiske område for forordningens anvendelse. Det er muligt, at forordningens effektivitet øges, hvis man udvider det geografiske anvendelsesområde. Evalueringen bør skabe mere klarhed om dette.

Hvad angår den tematiske anvendelse vælger Kommissionen at fokusere på infrastruktur og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse. I forbindelse med evalueringen bør det overvejes, om der ikke bør medtages flere politikområder i forordningens anvendelsesområde.

II. POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

1. Det Europæiske Regionsudvalg værdsætter Kommissionens aktuelle bestræbelser på at arbejde hen imod at udnytte potentialet i grænseregionerne bedre og bidrage til at gøre det muligt at skabe vækst og bæredygtig udvikling;

2. konstaterer, at der ikke i øjeblikket findes nogen ensartede europæiske retsregler for fjernelse af juridiske og administrative hindringer langs grænserne, men blot nogle enkelte regionale mekanismer som f.eks. Beneluxunionen og Nordisk Råd. Udvalget er derfor enig i forslaget til forordning, som skaber et entydigt supplerende juridisk instrument for alle indre og ydre grænser, hvorved hindringer i hele EU kan imødegås efter én og samme procedure;

3. glæder sig over, at Kommissionen har taget hensyn til anbefalinger i tidligere udtalelser fra RU vedrørende grænsehindringer, navnlig udtalelsen om Kommissionens meddelelse »Fremme af vækst og samhørighed i EU's grænseregioner«;

4. minder om, at EU har 40 indre grænseregioner, som dækker 40 % af EU's territorium og tegner sig for 30 % af EU's befolkning, og understreger, at de juridiske og administrative hindringer bør fjernes, og at såvel vej- som jernbaneforbindelserne mellem disse bør forbedres, således at samarbejdet i EU's grænseregioner og den europæiske integration kan blive styrket, og den regionale vækst stimuleres;

5. understreger, at forandringer på vigtige nationale politikområder i øjeblikket hindrer en fuld udnyttelse af det indre markeds friheder. Hvis blot 20 % af de nuværende hindringer fjernes, kan det føre til en stigning i BNP på 2 % og mere end én million ekstra arbejdspladser;

6. finder det yderst vigtigt, at også søgrænser nævnes i forordningen, så det bliver klart, at det geografiske anvendelsesområde ikke er defineret af landegrænserne;

7. fremhæver, at forordningen også bør finde anvendelse på NUTS 2-regioner, så man afhængigt af forholdene kan vurdere, på hvilket NUTS-niveau det er mest hensigtsmæssigt at benytte mekanismen til at fjerne juridiske/administrative hindringer i en grænseoverskridende sammenhæng;

8. påpeger, at den grænseoverskridende mekanisme også i mange regioner med ydre land- eller søgrænser kan bidrage til at imødegå de udfordringer, som disse regioner står over for;

9. mener, at dette instrument har stor betydning for styrkelsen af det lokale samarbejde i grænseregionerne, den sociale og kulturelle udvikling i disse regioner, for unionsborgerskabet og støtten til EU. Det er i disse regioner, at den europæiske idé og de fælles værdier, er mest synlige. Dette kan den europæiske grænseoverskridende mekanisme forstærke.

Bottom-up-initiativ og frivillighed

10. Det Europæiske Regionsudvalg bifalder, at mekanismen giver grænseregionerne mulighed for at tage initiativ og indlede en dialog og påbegynde en procedure vedrørende konstaterede juridiske og administrative hindringer i sager om f.eks. opførelse af grænseoverskridende infrastruktur, anvendelse af retlige rammer for levering af tjenesteydelser og drift af beredskabstjenester;

11. glæder sig over, at forslaget som et retligt instrument, der virker nedefra, kan støtte projekter om grænseoverskridende samarbejde effektivt ved at give de lokale og regionale myndigheder mulighed for at anvende reglerne i én medlemsstat på en anden grænsemedlemsstats territorium på et på forhånd fastlagt område og for et specifikt projekt;

12. er enig med Kommissionen i, at der allerede findes en række effektive mekanismer, såsom Nordisk Råd og Beneluxunionen, og ser den europæiske grænseoverskridende mekanisme som et godt supplement til de eksisterende mekanismer og løsninger i og imellem medlemsstaterne. Udvalget efterlyser imidlertid en detaljeret forklaring på, hvordan den europæiske grænseoverskridende mekanisme konkret kan anvendes sammen med de allerede eksisterende mekanismer;

13. anerkender merværdien af, at det er frivilligt at anvende instrumentet i forbindelse med et givent projekt. På den måde kan der foretages et begrundet valg af det bedst egnede instrument, enten EU-mekanismen eller en anden mekanisme i form af et eksisterende bilateralt instrument, der kan imødegå juridiske hindringer, som hæmmer gennemførelsen af fælles projekter, der går på tværs af grænserne;

14. opfordrer Kommissionen til at give regioner med lovgivningsbeføjelser mulighed for at etablere og anvende mekanismen med henblik på at kunne få overført retlige bestemmelser fra de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat, når der er juridiske hindringer, som vedrører spørgsmål, der hører under de regionale myndigheders lovgivende beføjelser. Udvalget opfordrer ligeledes til, at det under alle omstændigheder er disse regioner, som selv opretter deres regionale grænsekoordinationspunkter;

15. opfordrer samtidig til, at der anvendes harmoniserede bestemmelser, der kan gælde ved oprettelsen af nye EU-finansieringsmekanismer til støtte for samarbejdet mellem grænseregioner.

Anvendelsesområde

16. Det Europæiske Regionsudvalg anerkender, at det er nødvendigt for Kommissionen at begrænse forordningens anvendelsesområde, men er bekymret over indskrænkningen af forordningen til NUTS3-området og opfordrer derfor til, at der fem år efter ikrafttrædelsen foretages en evaluering af både det geografiske og det tematiske anvendelsesområde;

17. anmoder Kommissionen om en yderligere præcisering af, hvilke fælles projekter der kan komme i betragtning, og en definition af infrastrukturprojekter og tjenester af almen økonomisk interesse. Udvalget henleder i den forbindelse Kommissionens opmærksomhed på, at der undertiden kan være manglende klarhed på lokalt og regionalt niveau med hensyn til, hvad tjenesteydelser af almen økonomisk interesse omfatter. Udvalget tilbyder i samarbejde med Kommissionen og medlemsstaterne at undersøge den tematiske anvendelse af forordningen nærmere ved hjælp af casestudier og eksempler;

18. konstaterer efter at have gennemgået teksten, at den ikke altid er konsekvent oversat, hvorfor der er usikkerhed omkring anvendelsen af visse artikler, navnlig artikel 4, stk. 3, vedrørende anvendelse i tredjelande. Udvalget mener, at samarbejdet med tredjelande vil blive besværliggjort af, at der tilsyneladende henvises til to EU-medlemsstater. Udvalget mener ligeledes, det ville være ønskværdigt med en mere præcis formulering af de artikler i forslaget til forordning, der omhandler udarbejdelse og indgivelse af initiativdokumentet og tilsvarende spørgsmål, som reguleres af artikel 8-12.

Gennemførelse og anvendelse

19. Det Europæiske Regionsudvalg ser den foreslåede procedure som udførlig. På grund af mekanismens nyskabende karakter vil det være nødvendigt at skabe større klarhed om de skridt, der fører til en forpligtelse eller erklæring, men der er risiko for, at det vil medføre en administrativ byrde for regionerne og medlemsstaterne. RU støtter derfor i høj grad den i artikel 25 nævnte evaluering, som også skal omfatte forenklingen af forordningens gennemførelse. Udvalget er desuden fortaler for, at der i højere grad sættes fokus på problemet, således at de nationale myndigheder kan gå i gang med at forenkle deres respektive nationale regler;

20. understreger behovet for en hurtig og klar gennemførelse af denne forordning og opfordrer Kommissionen til at inddrage erfaringerne fra gennemførelsesfasen af EGTS-forordningen og tilskynde medlemsstaterne til at indføre mekanismen så hurtigt som muligt for grænseoverskridende projekter. Udvalget mener i den forbindelse, at der er brug for en yderligere afklaring af, hvilken rolle grænsekoordinationspunkterne spiller. Udvalget ser desuden gerne, at RU i lighed med EGTS registrerer europæiske grænseoverskridende forpligtelser og europæiske grænseoverskridende erklæringer med henblik på at opnå et større udbytte af erfaringer og udveksling af bedste praksis;

21. mener endvidere, man bør huske på, at andre regionale samarbejdsstrukturer som f.eks. arbejdsfællesskaber kan være nyttige og supplere mekanismen;

22. opfordrer sine medlemmer til at dele eksempler på grænseoverskridende transportforbindelser og fælles indsættelse af redningstjenester, udvikling af industriområder osv.;

23. opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til at lade gennemførelsen af forordningen ledsage af en klar kommunikationsstrategi med særlig vægt på udveksling af bedste praksis og forordningens tematiske rækkevidde;

24. understreger komplementariteten mellem den europæiske grænseoverskridende mekanisme og EGTS-instrumentet og det forhold, at EGTS som en overnational og subnational enhed vil være et praktisk instrument til at igangsætte og gennemføre projekter under den nye europæiske grænseoverskridende mekanisme. Det bør yderligere præciseres, hvordan den europæiske grænseoverskridende mekanisme og EGTS supplerer hinanden;

25. ser den europæiske grænseoverskridende mekanisme som et godt supplement til Interreg-programmerne, fordi mekanismen i visse situationer kan skabe interessante muligheder for en lettere gennemførelse af projekter på tværs af grænserne.

Bruxelles, den 5. december 2018. Karl-Heinz LAMBERTZ Formand for Det Europæiske Regionsudvalg

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS) (EUT L 154 af 21.6.2003, s. 1).

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS) (EUT L 154 af 21.6.2003, s. 1).