Tilladelserne til grænseoverskridende pengetransport er registreret i informationssystemet for det indre marked (IMI), således at offentlige myndigheder har let adgang til tilladelserne.

På grund af de potentielle trusler mod pengetransportvirksomhedernes ansattes og offentlighedens sikkerhed i forbindelse med transport af kontanter er den grænseoverskridende transport af eurokontanter betinget af, at virksomheden har en specifik tilladelse til grænseoverskidende pengetransport. De nationale myndigheder skal udstede en tilladelse for en periode på fem år, forudsat at pengetransportvirksomheden opfylder de betingelser, der er fastlagt i forordning (EU) nr. 1214/2011, såsom krav til pengetransportører eller generelle krav til pengetransportkøretøjer og andre forudsætninger.

Op til en ombytning til euro i en medlemsstat kan det være nødvendigt at transportere eurokontanter fra deltagende medlemsstater til den medlemsstat, der forbereder ombytningen. Forordning (EU) nr. 1214/2011 finder således i henhold til forordning (EU) nr. 55/2013 også anvendelse i medlemsstater, der forbereder sig på at indføre euroen.

Forordning (EU) nr. 1214/2011 gælder landevejstransport af eurokontanter, idet det er den almindeligste (om ikke eneste) transportordning for eurokontanter i grænseområder og den eneste, hvorom man fandt, at der var behov for et sæt fælles regler. Luft- og søtransport er ikke omfattet. Derfor gælder forordning (EU) nr. 1214/2011 de facto kun grænseoverskridende transport mellem deltagende medlemsstater, som har en landegrænse til fælles med en anden deltagende medlemsstat. Ved en grænseoverskridende transport kan den grænseoverskridende dimension opstå i kraft af en eller flere af følgende tre elementer: pengetransportvirksomhedens oprindelsesmedlemsstat, værtsmedlemsstaten (en anden end oprindelsesmedlemsstaten), hvor pengetransportvirksomheden leverer transporttjenesten, og/eller transitmedlemsstaten, som køretøjet passerer for at kunne nå frem til værtsmedlemsstaten eller vende tilbage til oprindelsesmedlemsstaten.

En fuld harmonisering af pengetransport i de deltagende medlemsstater blev ikke anset for gennemførlig, ej heller blev det betragtet som hensigtsmæssigt, at en tilladelse i én medlemsstat skulle være gyldig i alle medlemsstater ("gensidig anerkendelse"). Derfor er der i forordning (EU) nr. 1214/2011 fastlagt et sæt fælles regler, der gælder i alle medlemsstater, med forbehold af nationale regler om visse aspekter, der er udtrykkeligt angivet i forordningen. Det indebærer ikke fuld harmonisering, idet de fælles regler kun gælder for grænseoverskridende transport.

Indførelsen af euroen har øget behovet for grænseoverskridende landevejstransport af eurokontanter mellem medlemsstaterne i euroområdet. I euroområdet bør banker, detailhandelskæder og andre, der håndterer kontanter i erhvervsøjemed, kunne indgå kontrakt med den eller de pengetransportvirksomheder, der tilbyder den bedste pris og/eller service, og kunne drage fordel af kontanttjenesterne hos den nærmeste nationale centralbankfilial eller det nærmeste pengetransportcenter, selv om denne/dette befinder sig i en anden medlemsstat. Desuden har medlemsstater, der har euroen som valuta ("deltagende medlemsstater"), fået eller kunne ønske at få eurosedler og -mønter produceret i udlandet. Der kan være detailhandlende og banker beliggende i grænseområder, der ønsker at få deres forsyninger fra det nærmeste pengetransportcenter, der ikke nødvendigvis ligger i den samme medlemsstat. Selve princippet om en fælles valuta indebærer en frihed til at transportere kontanter mellem de deltagende medlemsstater.

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1214/2011 af 16. november 2011 om erhvervsmæssig grænseoverskridende landevejstransport af eurokontanter mellem medlemsstaterne i euroområdet trådte i kraft den 30. november 2012. I artikel 26 i forordning (EU) nr. 1214/2011 kræves det, at Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om dens gennemførelse inden den 1. december 2016 og herefter hvert femte år. Kommissionen skal med rapporten navnlig undersøge muligheden for at fastsætte fælles krav til uddannelse med henblik på pengetransportørers medbringelse af våben og for en ændring af artikel 24 på baggrund af direktiv 96/71/EF, tage behørigt hensyn til de teknologiske fremskridt med hensyn til IBNS, overveje den potentielle merværdi af at udstede EU-tilladelser til pengetransport på gruppebasis og vurdere, om der er behov for at revidere forordning (EU) nr. 1214/2011 i overensstemmelse hermed.

Endelig foreslår nogle få interessenter, at der i forordning (EU) nr. 1214/2011 indføjes en bestemmelse om en forenklet hasteprocedure for udstedelse af kortvarige tilladelser til grænseoverskridende pengetransporter for at imødegå trusler (f.eks. strejker og naturkatastrofer) og garantere leveringen af eurokontanter.

Interessenterne kan ikke se nogen merværdi i at udstede tilladelser til pengetransport på gruppebasis. Kommissionen forstår, at sådanne licenser ville resultere i en mangel på tilsyn med og kontrol i pengetransportvirksomhederne og ville komplicere de eksisterende kontrolforanstaltninger. Derfor mener Kommissionen ikke, at udstedelse af tilladelser til pengetransport på gruppebasis er en gangbar løsning i den nærmeste fremtid.

Der er ikke behov for at forlænge gyldigheden af tilladelsen til grænseoverskridende pengetransport. De deltagende medlemsstaters myndigheder og langt de fleste indehavere af en tilladelse betragter den femårige varighed af tilladelsen til grænseoverskridende pengetransport for passende. Kommissionen er enig i denne opfattelse.

Den administrative procedure for udstedelse af tilladelser synes at fungere problemfrit. Ingen pengetransportvirksomheder har indberettet særlige problemer med fremsendelse af dokumenter og dokumentation i forbindelse med ansøgningen. Desuden er medlemsstaternes myndigheder ikke stødt på særlige problemer med udstedelse af grænseoverskridende tilladelser til pengetransport. Alle ansøgninger fra pengetransportvirksomheder har resulteret i udstedelse af en tilladelse, og der har ikke været nævneværdige hændelser med registreringen i IMI.

For at garantere en høj grad af sikkerhed ved grænseoverskridende pengetransporter kan de deltagende medlemsstater udføre kontrol med pengetransportvirksomhedernes overholdelse af forordningens regler, når disse driver virksomhed på medlemsstatens område i henhold til forordning (EU) nr. 1214/2011. Der kan pålægges sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse ifølge de betingelser, der er fastlagt i artikel 22 i forordning (EU) nr. 1214/2011. Endelig kan de kompetente myndigheder træffe midlertidige sikkerhedsforanstaltninger i tilfælde af et hastende problem, som i væsentlig grad påvirker sikkerheden i forbindelse med pengetransporter.

Tilladelsesindehaverne skal informere de deltagende medlemsstater om det påtænkte starttidspunkt for den grænseoverskridende transport. De deltagende medlemsstater skal informere hinanden om transporter på tværs af grænsen, som pengetransportvirksomhederne har givet underretning om i henhold til forordning (EU) nr. 1214/2011. På Europa-webstedet offentliggør Kommissionen alle oplysninger om IBNS, der er godkendt af de deltagende medlemsstater, de nationale regler om politiets rolle og om sikkerhed på de steder, hvor eurokontanterne afleveres eller afhentes, de nationale krav til uddannelse af pengetransportører, den nationale udstedende myndigheds fuldmagt og den værtsmyndighed, som har fået underretning om starttidspunktet for den grænseoverskridende transport. Endelig offentliggør Kommissionen de gældende transportordninger, der er valgt af de deltagende medlemsstater, i Den Europæiske Unions tidende.

2.2.5.Regler i værtslandet, som gælder for transporten: den nationale politistyrke, regler for offentlig sikkerhed og medbringelse af skydevåben

Forordning (EU) nr. 1214/2011 skal fremme brugen af IBNS, idet dette system forventes at højne sikkerheden ved pengetransporter for pengetransportørerne og offentligheden. Pengetransportvirksomheder, der driver virksomhed i henhold til forordning (EU) nr. 1214/2011, skal inddrage neutraliserede pengesedler for at sikre, at disse ikke længere benyttes til betalingstransaktioner.

I forordning (EU) nr. 1214/2011 er fastlagt fem typer transportordninger for eurosedler og to for euromønter med definerede betingelser for hver enkelt ordning, f.eks. køretøjers pansring, brug af IBNS og tilstedeværelse af pengetransportører. De deltagende medlemsstater beslutter, hvilke af disse transportordninger der skal gælde på deres område.

Tilladelsen til grænseoverskridende pengetransport giver, inden for rammerne af forordning (EU) nr. 1214/2011, ret til at transportere eurosedler og -mønter på tværs af grænser ad landevej i dagtimerne og kun, såfremt størstedelen af afhentningen eller afleveringen sker i værtsmedlemsstaten, og værdien af eurokontanterne er mindst 80 % af den samlede kontantværdi, der transporteres i køretøjet. Det skal bemærkes, at visse specifikke transportordninger udtrykkeligt er undtaget fra forordningens anvendelsesområde, uanset det forhold at de falder inden for definitionen af grænseoverskridende landevejstransport af eurokontanter, f.eks. transporter fra punkt til punkt mellem nationale centralbanker eller seddel-/møntpresser.

3.1.2.Tal og fakta om tilladelser til pengetransport

Hidtil har i alt otte deltagende medlemsstater udstedt tilladelser til pengetransporter. Der var udstedt 11 tilladelser inden et år efter ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 1214/2011. Hidtil er der udstedt 25 tilladelser til grænseoverskridende pengetransport: Frankrig (3), Tyskland (7), Italien (2), Nederlandene (3), Østrig (1), Spanien (2), Slovakiet (2) og Slovenien (5). Tyskland har udstedt flest tilladelser (28 %) efterfulgt af Slovenien (20 %), og tilsammen står de for næsten halvdelen af alle tilladelser. Der er udstedt 16 tilladelser i et grænseområde omkring Østrig, som omfatter fem deltagende medlemsstaters grænser inden for en radius af under 370 km. Interessant nok har Belgien og Luxembourg ingen tilladelser, selv om begge medlemsstater ligger i et område med seks geografisk koncentrerede grænser inden for en radius af under 250 km, en høj befolkningstæthed, en stor koncentration af virksomheder og en lille og to store deltagende medlemsstater som naboer.

Flere indehavere af en tilladelse til pengetransport beretter, at de ikke har udnyttet deres tilladelse (endnu), idet de forretningsmuligheder, de forventede at opnå i kraft af tilladelsen, ikke blev til noget af økonomiske årsager eller på grund af eksisterende hindringer, selv om der med forordning (EU) nr. 1214/2011 er indført visse fælles minimumsregler for grænseoverskridende virksomhed.

3.1.3.Underretning og oplysning om grænseoverskridende pengetransportvirksomhed og krav hertil

Selv om indehavere af en tilladelse til pengetransport overholder deres underretningspligt generelt, påpeger visse deltagende medlemsstater, at oplysninger om grænseoverskridende transport, som lokalt politi og regionale myndigheder kan have indsamlet, ikke formidles korrekt til dem. Derfor finder de deltagende medlemsstater det vanskeligt at skaffe sig et klart overblik over den grænseoverskridende pengetransport, der reelt foregår på deres område.

Kommissionen har offentliggjort alle relevante oplysninger om grænseoverskridende pengetransport som foreskrevet i forordning (EU) nr. 1214/2011.

3.2.Anvendelse af IBNS ved transport af eurosedler og tekniske fremskridt med IBNS-teknologien

Indehavere af en tilladelse til pengetransport beretter, at de kun anvender IBNS ved grænseoverskridende pengetransport, når det er obligatorisk i værts-, transit eller hjemlandet, eller hvis det kræves af virksomhedens forsikringsselskab. Belgien er den eneste deltagende medlemsstat, hvor det er obligatorisk at benytte køretøjer udstyret med IBNS til transport af pengesedler.

Sværtning er den mest benyttede IBNS-teknologi og forventes at forblive den foretrukne teknologi på markedet i de kommende år.

3.3.Aflønning af pengetransportører med mindstelønnen i værtsmedlemsstaten

Indehavere af en tilladelse til pengetransport berettede, at de ikke støder på problemer med anvendelsen af aflønningsreglen i forordning (EU) nr. 1214/2011.I henhold til artikel 24 i forordningen er grænseoverskridende pengetransporter underlagt samme aflønningsordning som (nationale) pengetransportvirksomheder, der driver virksomhed i værtsmedlemsstaten, hvilket forebygger unfair konkurrence og samtidig sikrer pengetransportørerne deres rettigheder. Da de relevante bestemmelser i direktiv 96/71/EF, som der henvises til i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1214/2011, ikke er blevet ændret, fra forordningen trådte i kraft, og til denne revision blev sat i værk, ser Kommissionen ingen grund til at foreslå ændringer af artikel 24 i forordningen.

3.4.Overholdelse af loven i oprindelses-, transit- og værtsmedlemsstaten

3.4.1.Regler om politiets rolle og sikkerhedsregler for aflevering eller afhentning af kontanter

Kommissionen er ikke bekendt med nævneværdige hændelser eller problemer med pligten til at overholde værtsmedlemsstatens regler om politiets rolle (f.eks. forudgående underretning, eskortering eller sporing på afstand) eller sikkerhedsregler om aflevering eller afhentning af kontanter på stedet. Derfor ser Kommissionen ikke noget behov for at foreslå ændringer i denne henseende.

3.4.2.Medbringelse af skydevåben

De nationale regler om medbringelse af skydevåben i værtsmedlemsstaten finder anvendelse under den grænseoverskridende pengetransport. Disse regler varierer meget, idet nogle medlemsstater tillader, at pengetransportørerne er bevæbnede, mens andre enten kræver eller forbyder det eller tillader en blanding af valgmulighederne alt efter den enkelte transportordning. Denne forskelligartethed begrænser visse former for grænseoverskridende pengetransport. Pengetransportvirksomhederne beretter, at det i praksis er vanskeligt og bekosteligt at gennemføre tilvejebringelse/opbevaring af våben i fjernbetjente våbenbokse som bestemt i artikel 6, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1214/2011 for at håndtere forskellige våbenordninger i de deltagende medlemsstater.

I forbindelse med forordning (EU) nr. 1214/2011 finder Kommissionen det ikke hensigtsmæssigt at harmonisere våbenreglerne mellem de deltagende medlemsstater. På grund af de eksisterende forskelle i national lovgivning med hensyn til medbringelse af skydevåben er der derfor ingen merværdi i fælles krav til uddannelse.

3.5.Transportordninger fastsat af værtsmedlemsstaten

Da de deltagende medlemsstater kan vælge, hvilke transportordninger der skal gælde på deres område for grænseoverskridende transport af eurosedler, er der opstået et meget forskelligartet regellandskab for grænseoverskridende transport. Dette giver sig udslag i nogle situationer, hvor oprindelsesmedlemsstatens og værtsmedlemsstatens respektive gældende transportordninger stemmer dårligt overens og bevirker, at grænseoverskridende pengetransport kræver store investeringer fra leverandørens side eller bliver urentabel på grund af den kun lejlighedsvise karakter af de grænseoverskridende transporter. Således er IBNS-udstyr lovpligtigt for pengetransporter i Belgien, men ikke i Tyskland. Pengetransportvirksomheder, der driver virksomhed i Østrig, transporterer eurosedler i ikkepansrede, almindeligt udseende pengetransportkøretøjer udstyret med IBNS, men når transporten går til Tyskland, skal det være med fuldt pansrede pengetransportkøretøjer med tre pengetransportører om bord.