Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »En fællesskabsstrategi til fremme af kombineret kraftvarmeproduktion og til fjernelse af hindringerne for udvikling af den (Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget)« (98/C 157/06)

Kommissionen besluttede den 23. oktober 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Giannino Bernabei til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. marts 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 353. plenarforsamling af 25. og 26. marts 1998, mødet den 25. marts 1998, med 104 stemmer for, 2 imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Europa-Kommissionen har sendt Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Rådet, Europa-Parlamentet og Regionsudvalget en meddelelse om »En fællesskabsstrategi til fremme af kombineret kraftvarmeproduktion og til fjernelse af hindringerne for udvikling af den«. Meddelelsen er en opfølgning af Kommissionens tilsagn i hvidbogen (), som ØSU beklageligvis ikke blev konsulteret om.

1.2. Meddelelsen imødekommer også en anmodning fra Europa-Parlamentet om at tilskynde til kombineret kraftvarmeproduktion i medlemsstaterne og til fjernelse af hindringerne for dennes udvikling. Meddelelsen er endvidere en reaktion på en opfordring fra energiministrenes rådsmøde den 27. maj 1997 om at forberede en fællesskabsstrategi til fremme af vedvarende energikilder og kombineret kraftvarmeproduktion, som kan bidrage yderligere til at forbedre energisektorens ydeevne (). ØSU har gentagne gange beskæftiget sig med strategier til nedbringelse af CO2- og andre drivhusgasemissioner () og til fremme af vedvarende energikilder (), energieffektivitet og rationel energiudnyttelse ().

2. Resumé af Kommissionens meddelelse

2.1. Kommissionens erklærede formål med meddelelsen er »inden for rammerne af EU's energipolitik at foreslå en strategi, som vil lette udviklingen af kombineret kraftvarmeproduktion i Europa og dennes indførelse på det europæiske energimarked som et energibesparende og miljøvenligt system til produktion af varme og kraft«. Denne strategi skal baseres på gensidigt supplerende foranstaltninger på både fællesskabs- og medlemsstatsplan. Den skal desuden være i overensstemmelse med og tage højde for andre EF-politikker.

2.2. Kommissionen opridser de hidtil trufne foranstaltninger: lovgivningsmæssige foranstaltninger (), teknologiske foranstaltninger (navnlig inden for Joule- og Thermie-programmerne) og ikke-teknologiske foranstaltninger - navnlig inden for Save- og Synergi-programmerne samt inden for Phare-, Tacis- og Meda-programmerne og de programmer, som støttes af EIB. Kommissionen anfører dernæst en række hindringer for udvikling af kombineret kraftvarmeproduktion, som findes i forskellig grad i medlemsstaterne og som hindrer en tilfredsstillende udvikling af kraftvarmeproduktionsanlæg:

2.2.1. Økonomiske hindringer: manglende adgang til samt urimelig prisfastsættelse på primærbrændsel, generelle og specifikke problemer vedrørende finansiering, undladelse af at »internalisere« miljøudgifterne i forbindelse med konkurrerende energiformer, problemer i forholdet mellem kraftvarmeproducenter og elselskaber med hensyn til netadgang, utilstrækkelig betaling for salg af overskudskapacitet samt høje takster på levering af supplerende elektricitet.

2.2.2. Lovgivningsmæssige hindringer: besværlige og tidkrævende procedurer til opnåelse af driftslicenser, ikke-overholdelse af rettighederne for adgang til nettet.

2.2.3. Institutionelle hindringer: manglende balance og gennemsigtighed i forholdet mellem private selskaber med kraftvarmeproduktionsanlæg og offentlige selskaber, som befinder sig i en dominerende stilling.

2.2.4. Særlige hindringer: vedrører især fjernvarme og -køling, som i Europa endnu ikke er tilstrækkeligt teknologisk avanceret eller rentabel.

2.3. Som led i en sammenhængende ramme for en fælles energipolitik med sigte på at styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne på verdensmarkederne, miljøbeskyttelsen og forsyningssikkerheden, som ØSU atter for nylig udtrykte tilfredshed med (), opridser Kommissionen en ny fælles strategi for kombineret kraftvarmeproduktion. Sigtet er at fordoble den eksisterende installerede kraftvarmeproduktionskapacitet år 2010 og at forøge den årlige belastningsfaktor i eksisterende anlæg med 30 %. Det skal ske ved at hæve den kombinerede kraftvarmeproduktions andel af elproduktionen fra 9 til 18 % og at nedsætte udledningerne af CO2- og andre drivhusgasser med 4 %.

3. Den kombinerede kraftvarmeproduktions internationale aspekter

3.1. På Kyoto-konferencen om globale klimaændringer i december 1997 blev der opstillet specifikke mål for nedbringelse af drivhusgasemissionerne (baseret på 1990-niveauerne) for alle de lande, som har undertegnet FN's rammekonvention. I år 2010 skal EU-landene have reduceret emissionerne med 8 %, USA med 7 % og Japan med 6 %.

3.2. Hermed er der føjet en bindende miljøforpligtelse til det generelle behov - som særligt optræder i industrilandene - for at begrænse energiforbruget, forbedre forsyningssikkerheden og udnytte brændstoffet mere effektivt.

3.3. Det accepteres nu, at kombineret kraftvarmeproduktion er en af de meget få teknologier, som formår at levere et betydeligt bidrag til løsning af energieffektivitetsproblemerne og samtidig forbedre miljøbeskyttelsen.

3.4. USA og Japan har i nogen tid erkendt det nødvendige i at fremme den kombinerede kraftvarmeproduktion. De har vedtaget generel og specifik lovgivning indeholdende afgiftsmæssige og andre incitamenter og de har sørget for finansiering samt udvidet F& U-programmerne på dette felt.

3.5. Nogle af disse tiltag kan bruges som nyttige rettesnore med sigte på en effektiv støttepolitik for kombineret kraftvarmeproduktion i EU.

4. En europæisk strategi for kombineret kraftvarmeproduktion

4.1. Generelt set godkender ØSU Kommissionens oplæg til en EF-strategi til fremme af kombineret kraftvarmeproduktion.

4.2. Imidlertid påpeger ØSU, at det foreslåede vejledende mål (fordobling af kraftvarmeproduktionens andel af elproduktionen fra 9 til 18 % i år 2010) er overmåde ambitiøst og vil kræve en betydelig indsats. Målet kan kun nås, hvis medlemsstaterne i fuldt omfang reagerer på EU's opfordring til indsats, under fuld hensyntagen til de forskellige udgangssituationer og markedsbehov.

4.3. ØSU påpeger tillige, at hvis de konkrete nationale mål og handlingsplaner skal svare til de generelle retningslinjer, som godkendes i Rådet, må der være tale om et samarbejdsforhold mellem de enkelte medlemsstaters programmer og den bredere EU-energipolitik, som skal omfatte samtlige energiressourcer og teknologier, og som skal baseres på konsensus og ikke pålægges ovenfra.

4.4. ØSU mener, at man fuldt ud bør udnytte de muligheder, som medlemsstaternes energisystemer rummer (deres strukturer er stadig stærkt forskellige) med det sigte at udbygge og forbedre gennemtrængningsgraden for kombinerede kraftvarmeproduktionsteknologier inden for elproduktion samt fjernvarme og -køling.

4.4.1. Ineffektive varmekraftværker, som anvender stærkt forurenende energikilder, er stadig i drift i mange medlemsstater. ØSU mener, at kombineret kraftvarmeproduktion nok er den bedste løsning i de tilfælde, hvor elefterspørgslen ledsages af et behov for varmeproduktion i store mængder over en længere periode. Når der skal træffes afgørelse om placering af nye anlæg, bør man tage hensyn til det potentielle afsætningsmarked for varme, køling og afsaltning.

4.4.2. Den mest effektive løsning ville bestå i at bygge nye, højeffektive, kombinerede kraftvarmeanlæg og at lukke eller modernisere de ældste, mindst varmeeffektive og mest forurenende anlæg, i overensstemmelse med et direktiv om kombineret kraftvarmeproduktion. ØSU mener, at Kommissionen bør holde øje med dette problem, og bør påse, at der tages hensyn hertil i de nationale programmer, bl.a. i medfør af direktiv 96/92/EF om det indre marked for elektricitet (), og den kommende revision af direktivet om store forbrændingsanlæg.

4.4.2.1. Elektricitetsefterspørgslen er i stadig stigning i Europa. Når der er tale om nye produktionsanlæg til dækning af den øgede efterspørgsel, bør man prioritere kraftvarmeproduktionsteknologier, så snart dette er muligt og økonomisk relevant, bl.a. i henseende til udgifterne for de endelige forbrugere.

5. Udsigterne for udvikling af fjernvarme og -køling samt afsaltning

5.1. ØSU er enig i, at kombineret kraftvarmeproduktion har et stort potentiale inden for fjernvarme, selv om forholdene er stærkt forskellige i EU, ikke alene på grund af indlysende klimatiske forhold, men også på grund af landenes aktive støttepolitikker og de lokale myndigheders initiativer baseret på samfundsbaserede cost benefit-analyser, hvor man sammenholder kombineret kraftvarmeproduktion med traditionelle systemer.

5.2. Selv om fjernkølesystemer er knapt så udbredte (omkring 1 500 ud af i alt 7 000 anlæg), mener ØSU, at man med fordel kunne sætte ind på at fremme disse under specifikke klimatiske eller miljømæssige forhold. Mindre pilotprojekter, som rummer et maksimum af fleksibilitet, er en mulighed; initiativet vedrørende fjernkølesystemer på Expo-98 i Lissabon fortjener særlig opmærksomhed.

5.3. Disse positive erfaringer kunne udbygges, hvis nogle lovgivningsmæssige hindringer blev ryddet af vejen, og hvis spørgsmålet om finansiering af investeringerne blev taget op (tilbagebetalingstiden er lang og afkastet ikke særligt højt). I en dereguleret økonomi kommer en beslutning om at investere i kombineret kraftvarmeproduktion til at afhænge af det forventede afkast af den investerede kapital, set i sammenligning med alternative investeringsmuligheder.

5.4. Den kommentar gælder også for kombineret elproduktion og afsaltning af havvand, som har særlig betydning i områder som Middelhavet og visse ø-regioner. Alle de hidtil fremsatte forslag kan umiddelbart udvides hertil.

5.5. ØSU mener, at man bør lægge særlig vægt på situationen i landene i Central- og Østeuropa, herunder især ansøgerlandene, hvor der før i stort omfang blev indført fjernvarme, som stadig betjener snesevis af millioner mennesker. ØSU skønner, at der foreligger muligheder for og midler (via Phare-, Tacis- og Synergi-programmerne) til en radikal modernisering og innovering, som ville kunne resultere i betydelige energibesparelser, miljøsanering og færre drivhusgasemissioner.

6. Kombineret kraftvarmeproduktion i industrien og servicesektorerne

6.1. Det hedder i meddelelsen, at der er gode muligheder for at udvide kraftvarmeproduktionen i industrien og servicesektorerne. Der er for nylig gennemført indledende undersøgelser, men det ville være gavnligt at få dem ajourført, så man råder over pålidelige, kvantificerede prognoser.

6.2. ØSU anmoder Kommissionen om at ajourføre disse undersøgelser snarest muligt ved brug af præcise metoder, som kan være til gavn for medlemsstaterne, når de opstiller deres egne udviklingsplaner for fjernvarme og -køling i både industrien og servicesektorerne.

6.3. Fjernelse af hindringer for vækst i den kombinerede kraftvarmeproduktion

6.3.1. I ovennævnte indledende undersøgelser så man også på de lovgivningsmæssige og institutionelle hindringer, som har bremset udviklingen i investeringer i industrien og servicesektoren i en række lande.

6.3.2. Vanskelighederne vedrørte hovedsageligt forbindelserne mellem virksomheder, som har opført eller planlægger at opføre kombinerede kraftvarmeanlæg, og virksomheder, som forvalter de offentlige forsyningsnet. Af typiske problemer kan bl.a. nævnes urentable priser på den leverede elektricitet, i visse tilfælde et blankt nej til køb af elektricitet, store udgifter til nød- og reserveforsyninger, samt vanskeligheder ved at få adgang til nettet.

6.3.3. Disse spørgsmål bør kunne løses med den definitive gennemførelse af direktiv 96/92/EF om liberalisering af det indre marked for elektricitet.

6.3.4. ØSU støtter Kommissionens hensigt om at overvåge medlemsstaternes gennemførelse af direktivet for at sikre, at urimelige hindringer for udvikling af kombineret kraftvarmeproduktion fjernes hurtigst muligt.

6.3.5. Imidlertid bør det fremherskende kriterium være at tilskynde til et praktisk samarbejde mellem de virksomheder, som står for kombineret kraftvarmeproduktion, og de offentlige værker, som har ansvaret for elproduktion og -distribution.

6.3.6. ØSU godkender derfor meddelelsens tilskyndelse til nye former for forhandlingsbaserede aftaler med det sigte at nå specifikke mål vedrørende effektivitet og teknologisk innovation.

6.3.7. Med hensyn til de energikilder, som bruges i anlæg for kombineret kraftvarmeproduktion, er ØSU enig med Kommissionen i bemærkningerne om naturgassens fremtidige betydning, men henstiller, at man lægger passende vægt på brug af nogle vedvarende energikilder, herunder især biomasse.

6.4. Internalisering af miljøomkostningerne

6.4.1. Overgangen til kombineret kraftvarmeproduktion i industri- og servicesektorerne - særlig blandt elleverandører i de forskellige lande - er blevet bremset af økonomiske hindringer, fordi investeringsbeslutningerne udelukkende har været baseret på det økonomiske udbytte for de enkelte selskaber og leverandører.

6.4.2. I mange tilfælde er investeringsbeslutninger, som ville have bundet enorme beløb, blevet opgivet, fordi selskaberne har anset det for enklere at fortsætte med at bruge et gammelt, ineffektivt anlæg, hvor investeringerne er afskrevet fuldt ud, og at fortsætte med at købe elektricitet fra nettet eller producere elektricitet uden at udnytte den fremstillede ekstra varme.

6.4.3. Kommissionen har indset, at denne uønskede situation bør imødegås, idet kombineret kraftvarmeproduktion er en af de meget få metoder til at nedbringe drivhusgasemissionerne og til at opnå betydelige besparelser i energiforbruget.

6.4.4. Kommissionen foreslår to foranstaltninger til bevarelse og tilskyndelse til initiativer til kombineret kraftvarmeproduktion: Den første går ud på at internalisere de eksterne omkostninger og miljøfordelene i udgifterne til energiforbrug ved hjælp af incitamenter i skatte- og afgiftspolitikken; den anden går ud på at benytte traditionelle og innovative finansielle instrumenter til at gøre investeringer i kombineret kraftvarmeproduktion i industrien og servicesektorerne mere rentable.

6.4.5. Internalisering af miljøudgifterne indgår i det femte miljøhandlingsprogram, som Rådet og Europa-Parlamentet vedtog sidst i 1995. Spørgsmålet blev også for nylig medtaget i direktivforslaget om omstrukturering af EF-rammerne for beskatning af energiprodukter; dette forslag ligger stadig til behandling i Rådet på grund af dets problematiske karakter og det traktatnedfældede krav om, at det skal vedtages enstemmigt.

6.4.6. Kommissionen foreslår at fastsætte mindstebeskatningsniveauer for alle energiprodukter i hele EU, men at indføre en undtagelse for kombineret kraftvarmeproduktion.

6.4.7. Hensigten er at forbedre afkastet af investeringer i kombineret kraftvarmeproduktion og at tilskynde virksomhederne til at bevæge sig i denne retning.

6.4.8. Den 29. oktober 1997 vedtog ØSU en udtalelse (), hvor det beskæftigede sig med de mulige fordele og problemer ved at gennemføre princippet om selektiv, harmoniseret beskatning af energiforbruget som et middel til at tage miljøfordelene med i billedet i forbindelse med højeffektive energifremstillingsanlæg.

6.4.9. Imidlertid bør Kommissionen uopholdeligt begynde at se på alle andre metoder til at indlemme energi- og miljøfordelene ved kombineret kraftvarmeproduktion i beskatningspolitikken (meddelelsens punkt 4.7) som led i et fremstød for rationel energiudnyttelse. I samme forbindelse bør også varmeafsætning og varmtvandsafsætning planlægges og fremmes, således at balancen mellem produktion og afsætning af varme bliver bedst mulig og foregår effektivt.

6.4.10. I nogle EU-medlemslande og i Japan og USA er der eksempler på specifikke beskatningsmæssige incitamenter, som måske fortjener nærmere overvejelse i medlemsstaterne (en del af investeringen kan trækkes fra i det generelle beskatningsgrundlag, højere afskrivningssatser i de første par år osv.).

6.5. Finansielle instrumenter

6.5.1. Det fremgik af Kommissionens forberedende undersøgelser af situationen og udsigterne for kombineret kraftvarmeproduktion i Europa, at en hindring for sektorens udvikling skyldes manglen på finansielle ressourcer til investering i projekter, som giver et gennemsnitligt eller lavt afkast, og som har en overordentlig lang tilbagebetalingstid.

6.5.2. Hvis et selvstændigt boligområde på et universitet f.eks. havde kapital til rådighed, kunne et anlæg for kombineret kraftvarmeproduktion forventes at give et afkast på 9 % årligt. Dette vil være mere end de 7 % netto, som en aktieportefølje kunne forventes at kaste af sig. I dette tilfælde ville kombineret kraftvarmeproduktion være en fornuftig investering. I fremstillingsindustrien, som indebærer andre risici end uddannelsessektoren, vil et udbytte på 15-25 % nok være påkrævet, og kombineret kraftvarmeproduktion vil kun være berettiget i fremstillingsanlæg, som er i drift hele tiden, og som har et stort behov for både elektricitet og varme; der tænkes eksempelvis på kemiske fabrikker og stålværker. Der optræder en yderligere hindring i statsejede foretagender såsom store hospitaler, hvor investeringer i kombineret kraftvarmeproduktion nok kan være økonomisk berettiget, men hvor mulighederne for at afsætte midler til anlægsudgifter kan bremse sådanne investeringer.

6.5.3. De største fremskridt i opførelse af ny, kombineret kraftvarmeproduktionskapacitet er gjort i Holland; dog fremgik det af rapporten fra februar 1995 () om Joule II, at der ville være blevet bygget langt færre kombinerede kraftvarmeproduktionsanlæg, hvis regeringen ikke igennem de seneste år havde sørget for at bistå og støtte sektoren.

6.5.4. Ud fra lignende overvejelser har mange lande tilbudt forskellige former for økonomisk og finansiel støtte, subsidier og lån til lav rente. I mange medlemsstater er kombineret kraftvarmeproduktion ifølge IEA-rapporten () således blevet opfattet som en »ny industri«, der har behov for hjælp og beskyttelse i opstartsfasen.

6.5.5. Der kan nævnes nogle gode eksempler fra tidligere. I en række tilfælde har støtten dækket 25-40 % af investeringsudgifterne og en endnu større del af udgifterne til gennemførlighedsundersøgelser (). Tilsvarende bistand er ydet i Canada, USA og Japan.

6.5.6. I meddelelsen synes der ikke at blive lagt megen vægt på dette aspekt, muligvis fordi der primært er tale om et anliggende, som vedrører de enkelte medlemsstater.

6.5.7. ØSU mener, at man bør finde den rette balance mellem liberalisering af det indre marked, principperne for EU's konkurrencepolitik vedrørende statsstøtte, de godkendte strategiske mål om at fordoble kraftvarmeproduktionens andel i år 2010 og - i allerførste række - de internationale forpligtelser, som EU påtog sig på Kyoto-konferencen.

6.5.8. ØSU anmoder derfor Kommissionen om at opfordre medlemsstaterne til at gøre alt for at støtte investeringer i kraftvarmeproduktionsanlæg, særlig via lavrentelån, idet de samtidig skal påse, at projekterne er sunde og ikke fordrejer konkurrencen. Dette er den eneste måde, hvorpå man kan nå det ambitiøse mål om at fordoble kraftvarmeproduktionskapaciteten i år 2010 på et fuldt liberaliseret indre energimarked.

6.5.9. Kommissionen foreslår, at Den Europæiske Investeringsbank yder større støtte på lempelige vilkår til projekter vedrørende kombineret kraftvarmeproduktion. Støtte bør også kunne ydes af andre europæiske og internationale finansieringsinstitutter såsom BERD og Verdensbanken. Den nye forvaltning af de regionale strukturfonde bør også levere et betydeligt bidrag i de ugunstigt stillede regioner.

7. EF-programmernes bidrag til udvikling af kombineret kraftvarmeproduktion

7.1. ØSU mener, at EF-programmerne Phare og Tacis, med støtte fra Synergi og Alure for Latinamerika, bør yde mere støtte til opførelse af kombinerede kraftvarmeproduktionsanlæg i de central- og østeuropæiske lande og i Latinamerika; kombinerede kraftvarmeproduktionssystemer vil hurtigt kunne sætte disse lande i stand til at opnå større fremskridt inden for energibesparelser, rationel energiudnyttelse og begrænsning af forureningen. For Meda-programmets vedkommende bør det bemærkes, at der i øjeblikket ikke ydes bistand til infrastrukturer og dermed til energisektoren; denne mangel bør afhjælpes.

7.2. EF's FTU-programmer - herunder især Joule og Thermie - har i nogen tid været afpasset efter specifikke spørgsmål af betydning for kombineret kraftvarmeproduktion, selv om det generelt erkendes, at anlæg til kombineret produktion af kraft og varme, til køling og afsaltning benytter en relativt »moden« teknologi. Der er der spillerum for yderligere tekniske og økonomiske forbedringer, som kan sætte kombinerede kraftvarmeproduktionsanlæg i stand til at konkurrere med traditionelle anlæg.

7.2.1. I det femte FTU-rammeprogram bør der lægges betydelig vægt på energi- og miljøspørgsmål. Den nye »problem solving«-indfaldsvinkel inden for nøgleaktionerne, især dem, der vedrører fremtidens by, avancerede energisystemer og vandteknologi, skulle kunne puste nyt liv i kombineret kraftvarmeproduktion og især i mini- og mikroprojekter for kombineret kraftvarmeproduktion, som er beliggende tæt på brugerne; her vil der nok kunne opereres med avancerede løsninger og opnås betydelige besparelser i både energi og udgifter, hvilket Kommissionen også påpeger.

7.2.2. Save II-programmet og i mindre grad Altener II bør også spille en vigtig rolle og muliggøre innovative løsninger, som bakkes op af pålidelige tekniske normer, således at disse bliver lette at markedsføre der, hvor kombinerede kraftvarmeproduktionsmetoder har mulighed for at blive konkurrencedygtige.

7.2.3. Kommissionen foreslår at indføje disse programmer i en flerårig programramme og at sætte skub i dem. ØSU støtter, at kombineret kraftvarmeproduktion indgår i denne strategi som ØSU er ved at udarbejde en særskilt udtalelse om.

8. Konklusioner og henstillinger

8.1. ØSU udtaler sin faste støtte til Kommissionens forslag om en EF-strategi til fremme af kombineret produktion af elektricitet, varme, køling og vandbehandling. ØSU mener, at dette er en af de få veje, som EU kan slå ind på, hvis det skal overholde de forpligtelser, som medlemsstaterne påtog sig i Kyoto med hensyn til at nedbringe drivhusgasemissionerne, hvilket ligger på linje med den holdning, som for nylig blev indtaget med hensyn til energieffektivitet og bæredygtig udvikling.

8.2. Når Kommissionen har modtaget EF-institutionernes udtalelser, bør den ifølge ØSU udforme en særlig handlingsplan, så de generelle retningslinjer kan samordnes med de beslutninger, som skal træffes af de enkelte medlemsstater, bl.a. på baggrund af de betydelige strukturelle forskelle. ØSU henstiller, at handlingsplanen fremover medtages i energirammeprogrammet, som blev forelagt for nylig, så der skabes bedre sammenhæng mellem EF's energiinitiativer og så disse bliver lettere at forstå.

8.3. Hovedansvaret for den nye politik skal fortsat ligge hos medlemsstaterne. De bør reagere hurtigt og opstille specifikke nationale mål for udvikling af kombineret kraftvarmeproduktion, som skal nås i etaper indtil år 2010, og samtidig bør de fastlægge, hvilke midler de agter at tage i brug for at nå målene.

8.4. Om en europæisk strategi for udvikling af kombineret kraftvarmeproduktion krones med held, kommer til at afhænge af samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaterne.

8.5. ØSU henstiller, at der sættes stærkt ind på at nå dette mål og opfordrer Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet til:

8.5.1. at lægge passende vægt på spørgsmål vedrørende kombineret kraftvarmeproduktion og at fremme tiltag som led i en flerårig energipolitisk strategi, med det sigte at sørge for kontinuitet og garanti for indsatsen på dette felt, under hensyntagen til de forskellige udgangssituationer og nærhedsprincippet;

8.5.2. at tilstræbe en passende balance mellem liberalisering af det indre marked og de former for statsstøtte, som EU's konkurrencepolitik tillader af miljøhensyn, på den ene side, og det godkendte strategiske mål om at fordoble den kombinerede kraftvarmeproduktion i år 2010 samt de internationale forpligtelser, som EU påtog sig i Kyoto, på den anden;

8.5.3. at foretage regelmæssige kontrolundersøgelser af, om medlemsstaterne gennemfører direktiverne om det indre marked for elektricitet og naturgas (som snart skal vedtages) korrekt, med det sigte at fjerne mange af de lovgivningsmæssige og institutionelle hindringer, som går ud over kombineret kraftvarmeproduktion;

8.5.4. at føre tilsyn med og overvåge de nationale programmer til omstrukturering af elproduktions- og -distributionssektoren;

8.5.5. at fremme en regelmæssig udveksling af information og erfaringer mellem medlemsstaterne med hensyn til støtte og tilskyndelse til kombineret kraftvarmeproduktion i industrien, tjenesteydelsessektoren samt inden for fjernvarme og -køling samt afsaltning;

8.5.6. at udforme, indsamle og videreformidle harmoniserede statistiske oplysninger om situationen og udviklingen af kombineret kraftvarmeproduktion i medlemsstaterne og i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa;

8.5.7. at opstille konkrete tiltag til internalisering af de eksterne omkostninger og miljøomkostningerne ved hjælp af skatte- og afgiftsmæssige samt andre foranstaltninger med det formål at udnytte de miljømæssige og energimæssige fordele ved kombineret kraftvarmeproduktion;

8.5.8. at vedtage lovgivningsmæssige foranstaltninger om fremme af forhandlingsbaserede løsninger vedrørende netoperatørernes køb af elektricitet, som fremstilles af kraftværker for kombineret kraftvarmeproduktion, i stil med lignende initiativer, som Europa-Parlamentet har bragt på bane med hensyn til elektricitet fra vedvarende energikilder;

8.5.9. at anvende EU- og nationale finansieringsinstrumenter, især lån på lempelige vilkår, til at fremme investeringer i nye kraftvarmeproduktionsanlæg ved at indføre et etapevist, men præcist program til nedlukning eller modernisering af forældede anlæg;

8.5.10. at vedtage en fælles metode til kvalitetscertificering og godkendelse af projekter vedrørende nye kraftvarmeproduktionsanlæg og/eller, hvor dette er praktisk og økonomisk muligt, vedrørende modernisering af eksisterende anlæg med udgangspunkt i fælles kriterier indeholdende et mindstemål af effektivitet, bl.a. med det sigte at tilskynde til ydelse af EU- og national finansiering af godkendte driftsplaner;

8.5.11. at undersøge, om kombinerede kraftvarmeproduktionsanlæg kan omfattes af det evt. fremtidige »effektivitetskreditsystem« vedrørende drivhusemissioner, som i øjeblikket er til behandling i FN som opfølgning af beslutningerne fra Kyoto;

8.5.12. at påse, at det femte FTUD-rammeprograms nøgleaktioner, herunder især dem, der vedrører fremtidens by, avancerede energisystemer og vandbehandling, lægger passende vægt på nye kraftvarmeproduktionsteknologier, specielt for mindre, fleksible, »decentraliserbare« anlæg.

Bruxelles, den 25. marts 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() En energipolitik for Den Europæiske Union.

() Rådets resolution om klimaændringer - Energiministrenes rådsmøde den 27. maj 1997.

() Klimaændringernes energidimension (EFT C 19 af 21.1.1998).

() Grønbog - En fællesskabsstrategi for fremtidens energi: vedvarende energikilder (EFT C 206 af 7.7.1997) og Altener II (EFT C 19 af 21.1.1998).

() Save II (EFT C 82 af 19.3.1996).

() Rådets henstilling 77/714/EØF af 25. oktober 1997. Rådets henstilling 88/611/EØF fra november 1988. Energichartertraktaten. Direktiv 96/92/EF om liberalisering af det indre elektricitetsmarked (EFT L 27 af 30.1.1997). Beskatning af energiprodukter (EFT C 139 af 30.1.1997).

() EFT C 19 af 21.1.1998.

() EFT L 27 af 30.1.1997.

() Regulering og energibevarelse - Joule II-projektet for GD XVII, februar 1995, s. 13.

() Jf. eksempelvis undersøgelsen af kombineret kraftvarmeproduktion i IEA-medlemslandene - Det Internationale Energiagentur - oktober 1994.