om fastsættelse af EU-fiskerfartøjers fiskerimuligheder for visse dybhavsbestande for 2021 og 2022

For at tage hensyn til, at landingsforpligtelsen anvendes fuldt ud, forslår Kommissionen derfor TAC'er på grundlag af fangstrådgivning i stedet for den landingsrådgivning, der hidtil er blevet anvendt til dette formål. Der tages i forbindelse med de foreslåede EU-kvoter hensyn til den omstændighed, at visse begrænsede mængder udsmid vil finde sted på grundlag af etablerede undtagelser — mængder, som dermed hverken landes eller trækkes fra kvoterne. Disse mængder bør derfor trækkes fra EU-kvoterne.

Med indførelsen af landingsforpligtelsen skal de foreslåede fiskerimuligheder i overensstemmelse med artikel 16, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 i stedet for at afspejle de mængder, der landes, nu afspejle de mængder, der fanges, idet der tages hensyn til, at udsmid ikke længere er tilladt. Dette skal foregå på grundlag af den videnskabelige rådgivning, som er modtaget for fiskebestandene i det fiskeri, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, i den fælles fiskeripolitiks grundforordning. Fiskerimulighederne bør også fastsættes i overensstemmelse med andre relevante bestemmelser, dvs. artikel 16, stk. 1, (som omhandler princippet om relativ stabilitet), og artikel 16, stk. 4, (som omhandler den fælles fiskeripolitiks mål og reglerne i de flerårige planer).

Den landingsforpligtelse, der er fastsat ved grundforordningen for den fælles fiskeripolitik, blev gradvis indført i perioden 2015-2019. Fra den 1. januar 2019 er alle bestande, der er underlagt fangstbegrænsninger, omfattet af landingsforpligtelsen. Visse undtagelser fra landingsforpligtelsen som fastsat i grundforordningen kan finde anvendelse. Kommissionen har på grundlag af fælles henstillinger, der er forelagt af medlemsstaterne, vedtaget delegerede forordninger om fastsættelse af specifikke planer for udsmid, i henhold til hvilke begrænsede mængder af udsmid er tilladt på grundlag af de minimis-undtagelser eller undtagelser begrundet i høj overlevelsesrate.

Derudover bør fiskerimulighederne for dybhavsarter fastsættes i overensstemmelse med internationale aftaler, herunder FN-aftalen af 1995 om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande (i det følgende benævnt "FN-aftalen om fiskebestande (1995)"). Det er særlig vigtigt, at der udvises forsigtighed i forbindelse med usikre, upålidelige eller utilstrækkelige oplysninger. I henhold til artikel 6, stk. 2, i FN-aftalen om fiskebestande (1995) må manglende pålidelige videnskabelige data ikke anvendes som begrundelse for at udskyde eller undlade at iværksætte forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger. De foreslåede TAC'er følger også FAO's internationale retningslinjer for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav (2008), som gentagne gange er blevet bekræftet af FN's generalforsamling (resolution 61/105 i 2007, resolution 64/72 i 2009 og senest resolution 70/235 i 2015).

Den overgangsperiode, der er fastsat i udtrædelsesaftalen mellem EU og Det Forenede Kongerige, udløber ved udgangen af 2020, idet Det Forenede Kongerige har givet udtryk for, at det ikke har nogen interesse i en yderligere forlængelse De bestande, som Kommissionen skal rådføre sig med Det Forenede Kongerige om med hensyn til kvoteandele af fiskerimulighederne for 2021 og 2022, er derfor anført som pro memoria i afventning af resultatet af de løbende forhandlinger om samarbejdet om disse bestande, herunder fiskerimuligheder, kvoteandele og adgang til Det Forenede Kongeriges farvande.

EU har enekompetence til at fastsætte og fordele fiskerimuligheder. Forpligtelserne vedrørende en bæredygtig udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer er fastsat i artikel 2 i forordning (EU) nr. 1380/2013. Særlig fastsættes der ved artikel 2, stk. 2, i nævnte forordning en forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen (som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 8), i samme forordning), og det fastsættes, at den fælles fiskeripolitik skal tage sigte på at genetablere og bevare det maksimale bæredygtige udbytte (MSY). I henhold til artikel 16, stk. 4, i nævnte forordning skal fiskerimulighederne desuden fastsættes i overensstemmelse med målsætningerne i artikel 2, stk. 2.

Fiskeriet efter dybhavsarter har siden 2003 været reguleret i EU med fastsættelse af samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) pr. art og område og fastsættelse af den samlede tilladte fiskerikapacitet i det nordøstlige Atlanterhav. For 2019 og 2020 blev de samlede tilladte fangstmængder for visse dybhavsarter fastsat ved Rådets forordning (EU) 2018/2025 om fastsættelse af EU-fiskerfartøjers fiskerimuligheder for visse dybhavsbestande for 2019 og 2020.

De foreslåede fangstbegrænsninger er i overensstemmelse med principperne i ovennævnte meddelelse fra Kommissionen vedrørende høring om fiskerimuligheder for 2021. I meddelelsen gøres der rede for Kommissionens syn på, hvordan fiskerimulighederne skal fastsættes, og sådanne regler er fulgt ved udarbejdelsen af TAC'erne i dette forslag. Forslaget indeholder følgende:

For alle de bestande, der er omfattet af dette forslag, gælder det, at de foreliggende oplysninger ikke har gjort det muligt at foretage en fuldstændig videnskabelig vurdering af bestandenes tilstand, hverken med hensyn til bestandenes størrelse eller fiskeridødeligheden. Der er adskillige grunde til dette: De pågældende arter lever ofte meget længe og vokser langsomt, og det gør det yderst vanskeligt at inddele bestanden i aldersklasser og at vurdere, hvilken virkning fiskeriet har på bestanden, ud fra ændringer i fiskenes længde eller aldersfordelingen i fangsterne. Rekrutteringsfrekvensen for unge fisk til bestandene kendes ikke. Bestandene er fordelt på et stort område og på dybder, som af praktiske grunde er svære at undersøge. Ofte er der ingen data fra videnskabelige undersøgelser, da bestandene ikke har den store kommercielle betydning, eller dataene dækker ikke hele det område, hvor bestandene forekommer. Endvidere er fiskeriaktiviteterne sommetider kun delvis rettet mod disse arter, og fiskeriet efter visse typer er forholdsvis nyt.

Forslaget er blevet udformet på grundlag af de principper og retningslinjer, der er omhandlet i Kommissionens meddelelse Mod et mere bæredygtigt fiskeri i EU: status og retningslinjer for 2021. Kommissionen foretog i forbindelse med nævnte meddelelse en omfattende høring af de interesserede parter, civilsamfundet, medlemsstaterne og den brede offentlighed.

Det er i henhold artikel 16, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 op til medlemsstaterne at beslutte, hvordan de fiskerimuligheder, der ikke er omfattet af en ordning for omsættelige fiskekvoteandele, fordeles til regioner og operatører, idet fordelingen skal ske i overensstemmelse med artikel 16, stk. 7, og de kriterier, der er fastsat i artikel 17. Medlemsstaterne har således mulighed for at selv at bestemme, hvilken social/økonomisk model de vil anvende i forbindelse med udnyttelsen af de tildelte fiskerimuligheder.

Derfor fastsættes der i dette forslag til Rådets forordning begrænsninger for EU-fiskerflådernes fangst af de kommercielt vigtigste dybhavsarter i EU-farvande og internationale farvande i det nordøstlige Atlanterhav med henblik på at nå den fælles fiskeripolitiks mål om at sikre, at fiskeriet er miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtigt. EU har enekompetence på det område, som forslaget vedrører, jf. artikel 3, stk. 1, litra d), i TEUF. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse.

De foreslåede foranstaltninger er udarbejdet i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitiks mål og regler og er i overensstemmelse med EU's politik for bæredygtig udvikling, særlig forordning (EU) 2016/2336 om fastlæggelse af særlige betingelser for fiskeriet efter dybhavsbestande i det nordøstlige Atlanterhav.

(5)For bestande, som der ikke foreligger tilstrækkelige eller pålidelige data for med henblik på udarbejdelse af størrelsesoverslag, bør forvaltningsforanstaltningerne og TAC-niveauerne følge den forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen, der er defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 8), i forordning (EU) nr. 1380/2013, samtidig med at der tages hensyn til bestandsspecifikke faktorer, herunder især tilgængelige oplysninger om tendenser for bestande og betragtninger vedrørende blandet fiskeri.

(4)De samlede tilladte fangstmængder ("TAC'er") bør fastsættes på grundlag af den foreliggende videnskabelige rådgivning og under hensyntagen til biologiske og socioøkonomiske aspekter såvel som behovet for at sikre en retfærdig behandling af de forskellige fiskerisektorer, og der bør tages hensyn til de holdninger, der er kommet til udtryk under høringen af interessenter, navnlig på møderne med de rådgivende råd.

(3)Det påhviler Rådet at vedtage foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder, herunder, hvis det er relevant, visse funktionelt tilknyttede betingelser. Fiskerimulighederne bør fordeles mellem medlemsstaterne på en sådan måde, at hver medlemsstat sikres en relativ stabilitet i fiskeriet for hver bestand eller for hvert fiskeri, og med behørig hensyntagen til den fælles fiskeripolitiks mål som fastsat i forordning (EU) nr. 1380/2013.

(2)I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 skal der vedtages bevarelsesforanstaltninger under hensyntagen til den foreliggende videnskabelige, tekniske og økonomiske rådgivning, herunder, hvis det er relevant, rapporter fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF).

om fastsættelse af EU-fiskerfartøjers fiskerimuligheder for visse dybhavsbestande for 2021 og 2022

Dette er en TAC for bifangster med rådgivning om nulfangst. Kommissionen foreslår at reducere bifangstkvoten for at følge den videnskabelige rådgivning, da risikoen for "choke effect" er lavere end tidligere antaget.

Kommissionen foreslår, at TAC'en reduceres i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning. Forslaget for underområde 10 blev dog nedsat til 29 ton i stedet for de 280 ton, ICES havde anbefalet, for at afspejle kvoteudnyttelsen i 2019.

Da den flerårige plan for de vestlige farvande blev vedtaget, fremsatte Kommissionen en erklæring om, at når den foreslår at fastsætte TAC'er, der afviger mere end 20 % fra det tidligere fastlagte TAC-niveau, vil disse tilfælde blive nævnt i begrundelsen til Kommissionens forslag og, når det er relevant, med angivelse af de underliggende årsager til TAC-udsvingene. Kommissionen har besluttet at give en sådan oversigt for alle TAC'er i dette forslag

·Det bør fortsat være forbudt at fiske efter, beholde om bord, omlade og lande orange savbug. Bestanden er nedfisket og er ikke i bedring. ICES gør opmærksom på, at der ikke er foregået direkte EU-fiskeri i det nordøstlige Atlanterhav siden 2010.

·Hvis der foreligger vejledende videnskabelig rådgivning baseret på kvalitative analyser af de disponible oplysninger (også selv om rådgivningen er ufuldstændig, eller den indeholder ekspertvurderinger), bør den anvendes som grundlag for TAC-beslutninger. TAC'er for bestande, der deles med tredjelande, bør angives med "pm" (pro memoria), indtil fiskerimulighederne med de pågældende tredjelande er aftalt. Forslaget indeholder tre TAC'er med nedsættelser for 2021 og en "roll-over" for 2022. En TAC tildeles Portugal.

(6)Hvis en TAC for en bestand kun tildeles én medlemsstat, bør den berørte medlemsstat i henhold til artikel 2, stk. 1, i traktaten bemyndiges til at fastlægge niveauet for denne TAC. Der bør fastsættes bestemmelser for at sikre, at den berørte medlemsstat ved fastlæggelsen af TAC-niveauet handler i fuld overensstemmelse med den fælles fiskeripolitiks principper og regler.

(7)For visse TAC'er er fælles kvoter tilgængelige for medlemsstater, til hvilke der ikke er tildelt en kvote, dvs. "Andre". Medlemsstater, som har anvendt denne fælles kvote, kan senere opnå deres egen kvote gennem udveksling. Når medlemsstaterne rapporterer fangsterne til Kommissionen, bør de skelne mellem de fangster, som skal trækkes fra deres egne kvoter, og de fangster, som inden for den samme TAC skal trækkes fra den fælles kvote. For at gøre det muligt at skelne bør der indføres en særskilt indberetningskode.

(8)Der blev med Rådets forordning (EF) nr. 847/96 indført supplerende betingelser for forvaltningen af TAC'er fra år til år, herunder i henhold til nævnte forordnings artikel 3 og 4 bestemmelser om fleksibilitet for præventive og analytiske TAC'er. I henhold til nævnte forordnings artikel 2 skal Rådet, når det fastsætter TAC'erne, beslutte, hvilke bestande der ikke skal være omfattet af nævnte forordnings artikel 3 eller 4, navnlig på grundlag af bestandenes biologiske tilstand. I 2014 blev der ved artikel 15, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1380/2013 indført endnu en årsbaseret fleksibilitetsmekanisme for alle de bestande, der er omfattet af landingsforpligtelsen. For at undgå en uforholdsmæssig høj grad af fleksibilitet, som ville underminere princippet om fornuftig og ansvarlig udnyttelse af havets biologiske ressourcer, hindre opnåelsen af den fælles fiskeripolitiks målsætninger og forværre bestandenes biologiske tilstand, bør det derfor fastsættes, at artikel 3 og 4 i forordning (EF) nr. 847/96 kun anvendes på analytiske TAC'er, hvis den årsbaserede fleksibilitet i artikel 15, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1380/2013 ikke anvendes.

(9)I henhold til artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013 finder landingsforpligtelsen fuldt ud anvendelse fra den 1. januar 2019, og alle arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger, skal landes. I artikel 16, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes det, at når landingsforpligtelsen finder anvendelse på en fiskebestand, skal fiskerimulighederne fastsættes under hensyntagen til, at de i stedet for at afspejle landingerne nu skal afspejle fangsterne. Kommissionen har på grundlag af fælles henstillinger forelagt af medlemsstaterne og i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013 og artikel 13 i forordning (EU) 2019/472 vedtaget en række delegerede forordninger med nærmere bestemmelser for gennemførelsen af landingsforpligtelsen i form af specifikke planer for udsmid.

(10)Ved fastsættelsen af fiskerimulighederne for bestande af arter, der er omfattet af landingsforpligtelsen, bør der tages hensyn til, at udsmid af denne bestand i princippet ikke længere er tilladt. Fiskerimulighederne bør derfor fastsættes på grundlag af tallet for samlede fangster i Det Internationale Havundersøgelsesråds (ICES) rådgivning (i stedet for tallet for ønskede fangster). De mængder, der undtagelsesvis fortsat må smides ud i forbindelse med udøvelsen af landingsforpligtelsen, skal trækkes fra førnævnte tal for de samlede fangster.

(11)Fiskerimulighederne bør fastsættes i overensstemmelse med internationale aftaler og principper, f.eks. FN-aftalen af 1995 om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande og de detaljerede forvaltningsprincipper, som er fastlagt i FAO's internationale retningslinjer for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav af 2008, i henhold til hvilke lovgiver navnlig bør være mere forsigtig, hvis oplysningerne er usikre, upålidelige eller utilstrækkelige. At der ikke foreligger tilstrækkelige videnskabelige oplysninger, bør ikke bruges som begrundelse for at udskyde eller undlade at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

(12)Hvis en TAC for en bestand kun tildeles én medlemsstat, bør den berørte medlemsstat i henhold til artikel 2, stk. 1, i traktaten bemyndiges til at fastlægge niveauet for denne TAC. Der bør fastsættes bestemmelser for at sikre, at den berørte medlemsstat ved fastlæggelsen af TAC-niveauet handler i fuld overensstemmelse med principperne og reglerne i den fælles fiskeripolitik.

(13)Fangster af spidstandet blankesten tages i de områder, der hører under Komitéen for Fiskeriet i det Østlige Centrale Atlanterhav (CECAF) og Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM), som grænser op til ICES-underområde 9. Eftersom ICES-dataene for disse tilstødende områder er ufuldstændige, bør TAC'en fortsat kun omfatte ICES-underområde 9.

(14)ICES foreslår, at der indtil 2024 ikke bør tages fangster af orange savbug. Det bør fortsat være forbudt at fiske efter, beholde om bord, omlade eller lande denne art, eftersom bestanden er nedfisket og ikke er i bedring. ICES gør opmærksom på, at der ikke er foregået direkte EU-fiskeri efter orange savbug i det nordøstlige Atlanterhav siden 2010.

(15)ICES anbefaler, at fiskeridødeligheden for dybhavshajer minimeres. Dybhavshajer er arter med lang levetid og lave reproduktionsrater og er hurtigt blevet overudnyttede. Fiskerimulighederne for sådanne arter bør derfor fortsat begrænses helt i form af et generelt forbud mod fiskeri efter de pågældende arter.

(16)For at undgå afbrydelser i fiskeriet og sikre EU-fiskernes udkomme bør denne forordning anvendes fra den 1. januar 2021. Med henblik på at give medlemsstaterne mulighed for at sikre denne forordnings rettidige anvendelse bør den træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Genstand

Denne forordning fastsætter for 2021 og 2022 de årlige fiskerimuligheder for EU-fartøjer for fiskebestande af visse dybhavsarter i EU-farvande og i visse andre farvande, hvor der er behov for fangstbegrænsninger.

Artikel 2

Definitioner

1.Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 4 i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvendelse. Derudover forstås ved:

(a)"samlet tilladt fangstmængde" (TAC):

i) i fiskerier, der er omfattet af den undtagelse fra landingsforpligtelsen, der er omhandlet i artikel 15, stk. 4-7, i forordning (EU) nr. 1380/2013, den mængde fisk, der hvert år må landes af hver fiskebestand

ii) i alle andre fiskerier den mængde fisk, der hvert år må fanges af hver bestand

(b)"kvote": en andel af den TAC, som er tildelt Unionen eller en medlemsstat