Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse om det sociale handlingsprogram 1998-2000« (98/C 407/30)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 5. maj 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Carlo Meriano til ordfører og Ursula Engelen-Kefer til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 16. juli 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 357. plenarforsamling af 9. og 10. september 1998, mødet den 9. september 1998, med 102 stemmer for, 4 stemmer imod og 7 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Hovedlinjerne i meddelelsen

1. Kommissionens meddelelse om det sociale handlingsprogram 1998-2000 ligger i forlængelse af det foregående handlingsprogram (1995-1997), der igen var baseret på grøn- og hvidbøgerne om socialpolitik (1993 og 1994).

1.1. Med udgangspunkt i en kortfattet oversigt over de hidtidige initiativer (der er anført i dokumentets bilag 1) og en analyse af de sociale udfordringer som følge af de igangværende forandringer (høj arbejdsløshed, forandringernes hastige rytme, fattigdom og social udstødelse, men også den forestående ØMU, den demografiske udvikling og EU's forventede udvidelse) definerer Kommissionen de nye mål for den europæiske socialpolitik under hensyntagen til de nye institutionelle elementer, som indføres med Amsterdam-traktaten, hvori protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken også er blevet optaget.

På denne baggrund skal indsatsen på det sociale område rettes mod tre hovedområder:

- Beskæftigelse, kvalifikationer og mobilitet

- Forandringer på arbejdsmarkedet

- Et samfund baseret på integration.

1.2. Som praktisk løftestang understreges først og fremmest betydningen af den politiske og sociale dialog samt dialogen med borgerne. Kommissionen gør her krav på en særlig rolle i overvågningen af de målsætninger, der er fastlagt i fællesskab, især vedrørende EU's strategi for beskæftigelsen. Kommissionen bebuder snarlige forslag til fornyelse af den sociale dialog. Beskæftigelsesstrategien vil tage strukturfondene i anvendelse, især Den Europæiske Socialfond, som ifølge reformforslaget vil lægge særlig vægt på støtte til modernisering af uddannelses-, erhvervsuddannelses- og beskæftigelsessystemerne. Med hensyn til lovgivning vil Kommissionen i øvrigt spille en aktivt opfølgende rolle gennem regelmæssige drøftelser med Europa-Parlamentet og Rådet på grundlag af de forslag, der er anført i meddelelsens bilag 2.

1.3. På det første af de tre indsatsområder vil Kommissionen gennem årlige evalueringer og evt. henstillinger til medlemsstaterne følge gennemførelsen af den beskæftigelsesstrategi, der blev fastlagt på topmøderne i Amsterdam og Luxembourg. Kommissionen vil bl.a. fremme udveksling af den bedste praksis og af nyskabelser, være særlig opmærksom på problemet med sort arbejde og forbeholde sig ret til at anvende de incitamenter, der er fastlagt i Amsterdam-traktaten, når ratifikationen har fundet sted. Kommissionen vil mere specifikt arbejde for at fremme erhvervsmæssig integration på arbejdsmarkedet, iværksætterånd og lige muligheder - på grundlag af sine hidtidige forslag og de forslag, der vil blive fremlagt i løbet af 1998 med henblik på en ny række uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer. Om de foranstaltninger, der skal fremme arbejdstagernes frie bevægelighed, vil Kommissionen inden midten af 1998 fremsætte en række forslag, der skal tilpasse og ajourføre de vigtigste lovbestemmelser på området.

1.4. I forbindelse med det andet indsatsområde, forandringer på arbejdsmarkedet, lægger Kommissionen først og fremmest vægt på modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, idet den henviser til debatten på grundlag af grønbogen og den betydning, Det Ekstraordinære Europæiske Råd i Luxembourg om beskæftigelse derpå tillagde spørgsmålet. Kommissionen agter ved udgangen af 1998 at fremlægge en ny meddelelse om dette spørgsmål og om udviklingen af tilpasningsevnen. Den vil desuden høre arbejdsmarkedets parter om muligheden for en rammeaftale for hele området, herunder fleksibel arbejdstid, og om nødvendigheden af en fællesskabsaktion for beskyttelse af distancearbejdstagere. Ud over disse initiativer - hvortil kommer forslag til beskyttelse af arbejdstagere, der ikke er omfattet af arbejdstidsdirektivet, samt et initiativ, der skal fremme arbejdstagernes medbestemmelse i virksomhederne - henviser Kommissionen til det mandat, den fik af Det Ekstraordinære Europæiske Råd om beskæftigelse, til at oprette en gruppe på højt plan, der skal undersøge de økonomiske og sociale følger af forandringerne i industrien. På grundlag af denne gruppes forslag vil Kommissionen arbejde for, at der vedtages minimumsnormer for informering og høring af arbejdstagere på nationalt plan, og den vil i 1999 forelægge en rapport om gennemførelsen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg.

I forlængelse heraf vil Kommissionen udarbejde særlige aktioner, der skal udnytte informationssamfundets muligheder for at fremme beskæftigelse, lige muligheder og social integration. Den vil desuden fuldføre det igangværende fællesskabsprogram for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (1996-2000) og fremsætte forslag til ajourføring og udvidelse af de eksisterende lovinstrumenter til også at omfatte risikoområder, der ikke er dækket for øjeblikket.

1.5. Hvad angår det tredje indsatsområde, et samfund baseret på integration, lægger Kommissionen stor vægt på modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse i forlængelse af den debat, der blev indledt på grundlag af meddelelsen () fra 1997. I begyndelsen af 1999 vil den fremlægge en evaluering af de fremskridt, der er gjort, især med hensyn til den konvergens mellem de sociale beskyttelsessystemer, som Rådet anbefalede i sin henstilling fra 1992 (). Den vil også inden udgangen af 1998 fremsætte forslag til reform af forordning (EØF) nr. 1408/71 om samordning af sociale sikringsordninger. I 1999 forventes der desuden fremsat et forslag, der skal ajourføre og supplere lovgivningsrammen om ligebehandling af mænd og kvinder i sociale sikringsordninger.

Kommissionens meddelelse behandler dernæst spørgsmålet om social integration. Det er hensigten at udarbejde et initiativ, der skal forbygge, at der dannes udstødte restgrupper. Kommissionen bebuder bl.a., at den vil fremlægge en rapport om social integration i 1998 og en rapport om gennemførelsen af 1992-henstillingen om mindsteløn. Den vil desuden måske udarbejde et forslag om fastlæggelse af en række instrumenter til fordel for personer, der er udelukket fra arbejdsmarkedet. Når Amsterdam-traktaten er ratificeret, vil Kommissionen tage de incitamenter i anvendelse, som denne åbner mulighed for på dette område.

Med hensyn til bekæmpelse af forskelsbehandling oplyser Kommissionen bl.a., at den vil fastlægge særlige aktioner vedrørende lige muligheder for mænd og kvinder og udarbejde et lovforslag til bekæmpelse af racediskriminering, når den nye traktat er blevet ratificeret. Den vil også sikre, at der i foranstaltningerne under Amsterdam-traktatens artikel 95 tages hensyn til handicappede i overensstemmelse med den forpligtende erklæring, der er knyttet som bilag hertil. Og så vil den videreføre debatten om grundlæggende rettigheder på grundlag af Vismandsudvalgets rapport.

Kommissionen vil bidrage til at fremme et samfund, der kan garantere en effektiv sundhedsbeskyttelse, på grundlag af erfaringerne fra det nuværende rammeprogram, idet den bl.a. vil fortsætte sin strategi for bekæmpelse af tobaksforbrug og gennemføre de eksisterende sundhedsprogrammer (AIDS, smitsomme sygdomme, kræft, narkotikamisbrug osv.).

1.6. I meddelelsens sidste afsnit behandles socialpolitikkens eksterne dimension. Der henvises til de central- og østeuropæiske ansøgerlandes gradvise inddragelse i socialpolitiske programmer og aktiviteter og til styrkelsen af den sociale dialog. Desuden nævnes den finansielle støtte, der især via PHARE-programmet skal ydes til udvikling og tilpasning af disse landes sociale struktur. I betragtning af EU's voksende ansvar på verdensplan efter indførelsen af ØMU'en vil Kommissionen i år (1998) fremlægge en meddelelse om udviklingen af den europæiske socialpolitiks eksterne dimension. Den vil endvidere arbejde for at fremme en kerne af internationalt anerkendte normer og bestræbe sig på at styrke samarbejdet mellem ILO og WTO på dette område.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU erkender, at Amsterdam-traktaten har skabt gunstige betingelser for styrkelse af socialpolitikken, og er derfor enig med Kommissionen i, at der allerede i dette sociale handlingsprogram bør tages hensyn til de nye muligheder, som traktatens ratificering indebærer. Efter ØSU's opfattelse bør socialpolitikken sigte på aftaler om minimumsbetingelser, der er forenelige med kravene om konkurrenceevne, med henblik på at bevare den europæiske sociale model, dog med de tilpasninger, skiftende omstændigheder kræver i tidens løb.

2.2. Den europæiske sociale model - først og fremmest forstået som en konstant bestræbelse på at afstemme de forskellige socialgruppers interesser - betragtes med rette som en fast værdi i vort samfund, men dens gyldighed vil i praksis blive vurderet ud fra dens evne til i tide at tage de udfordringer op, der opstår i en epoke i rivende udvikling. Blandt de politisk-institutionelle udfordringer lægges der i Kommissionens meddelelse med rette særlig vægt på den europæiske monetære unions opbygning, der nu er fremskreden, og i videre perspektiv EU's gradvise udvidelse til også at omfatte de central- og østeuropæiske lande. Der har efter ØSU's mening hidtil manglet en god analyse fra Kommissionens hånd af netop ØMU'ens og udvidelsens konsekvenser for hele det socialpolitiske område.

2.3. Hvad ØMU'en angår er ØSU enig med Kommissionen i, at den nye økonomiske ramme, den skaber, vil gøre en tæt forbindelse mellem økonomisk politik og social- og arbejdsmarkedspolitik endnu mere nødvendig. ØSU henviser her til sin tidligere udtalelse om omstruktureringen af den sociale dialog og den monetære unions konsekvenser for arbejdsmarkedet i EU. Det hedder heri: »Uden muligheden for at devaluere lægges byrderne ved strukturtilpasningen i første række over på lønningerne og priserne« (). ØSU mener, at alle involverede, især arbejdsmarkedets parter, dermed får et større ansvar for at skabe et stabilt klima, der fremmer økonomisk vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse og sikrer social beskyttelse på et passende niveau.

2.4. Uafhængigt heraf bør dialogen med borgerne udbygges også på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område (jf. erklæring nr. 23 om samarbejdet med velfærdsorganisationer og ØSU's udtalelse af 10. december 1997 om »Samarbejde med velfærdsorganisationerne som økonomisk og samfundsmæssigt vigtige aktører på det sociale område«) (). Betydningen af at lytte til det civile samfund vinder stadig bredere anerkendelse. Den ekstra værdi, der ligger i inddragelse af borgerne i EU-debatten, bør understreges, så det står lysende klart.

2.5. ØSU vurderer ligesom Kommissionen, at der bør lægges særlig vægt på socialpolitikken i forbindelse med de central- og østeuropæiske landes overgang til markedsøkonomi. ØSU fremhæver især henvisningen til PHARE-programmets rolle i udviklingen og tilpasningen af disse landes sociale infrastruktur. I betragtning af problemernes alvor - således som man allerede i stort omfang kunne opleve det i forbindelse med Østtysklands integration i Forbundsrepublikken - opfordrer ØSU Kommissionen til at foretage en mere indgående undersøgelse og mere præcist angive, hvilke initiativer den agter at tage på området. ØSU mener, at Kommissionen især bør bistå ansøgerlandene med at udvikle deres sociale sikringssystemer og sociallovgivning.

2.6. Som det fremhæves i Kommissionens meddelelse, vil skærpelsen af den internationale konkurrence under alle omstændigheder stille EU's økonomi over for kravet om øget konkurrenceevne. En mere fleksibel arbejdsstyrke, både med hensyn til bredt anvendelige kvalifikationer og arbejdsmetoder, er en nødvendig betingelse for effektivt at kunne leve op til markedets krav og dermed sikre et stabilt opsving i udvikling og beskæftigelse. ØSU er klar over risikoen for, at der opstår en form for »underbydningskapløb« på det sociale område, og er derfor enig med Kommissionen i, at »det er nødvendigt at finde den rette ligevægt mellem fleksibilitet og sikkerhed«. ØSU er ligesom Kommissionen overbevist om, at den sociale dialog bør spille en afgørende rolle i forsøget på at finde denne ligevægt, og at der herunder bør tages særligt hensyn til beskæftigelsesstrategien.

2.7. ØSU mener ligesom Kommissionen, at kun et Europa, der kan tilbyde beskæftigelse, kan siges at efterleve den europæiske socialmodels grundlæggende værdier. ØSU går stærkt ind for, at konklusionerne fra det ekstraordinære europæiske topmøde i Luxembourg gennemføres med nye impulser til en dynamisk vækst og højere beskæftigelse.

2.8. I forlængelse heraf går ØSU varmt ind for filosofien bag Kommissionens sociale handlingsprogram, der kommer til at fremstå som en helhed med beskæftigelsen som et centralt mål for al socialpolitik. Handlingsprogrammet omtaler en lang række instrumenter, som beskæftigelsesstrategien må benytte sig af i globaliseringens og den hurtige teknologiske udviklings tidsalder. Her kan bl.a. nævnes nye erhvervsuddannelsesprogrammer, forbedring af indslusningen på arbejdsmarkedet, udveksling af den bedste praksis for arbejdstilrettelæggelse - bl.a. under henvisning til de muligheder, informationssamfundets hurtige vækst åbner på det sociale område - fremme af iværksætterånd, lige muligheder og fri bevægelighed, samt på det finansielle plan reformen af Den Europæiske Socialfond, som skal gøre den til et støtteinstrument for medlemsstaternes egen arbejdsmarkedspolitik.

2.9. Disse instrumenter skal alle øge arbejdstagernes jobegnethed ved at bidrage til at forberede den enkelte og fællesskabet på en verden i forandring. I denne sammenhæng kan øget erhvervsfaglig og geografisk fleksibilitet og mobilitet hos arbejdstagerne og et socialt sikringssystem, der i første række tager sigte på at dygtiggøre dem fagligt, effektivt modvirke den nuværende foruroligende udbredelse af udstødelsesfænomenet. Dette kan også bidrage til at højne et utilstrækkeligt økonomisk vækstniveau gennem en effektiv kombination af de principper for den økonomiske politik, der blev fastlagt i maj 1998 på EU-plan, og de ovenfor omtalte retningslinjer for beskæftigelsespolitikken.

2.10. Med dette for øje går ØSU ind for, at der udarbejdes en realistisk tidsplan for de politiske initiativer i handlingsprogrammet og for lovforslagene under behandling. Der bør desuden regelmæssigt føres kontrol med programmet. EU's institutioner og arbejdsmarkedets parter skal bistå med denne kontrol. ØSU opfordrer Kommissionen til at fremsætte konkrete forslag om iværksættelse af de politiske projekter.

3. Særlige bemærkninger

3.1. ØSU understreger kraftigt, at det er vigtigt at fremme den iværksætterånd, som på Det Ekstraordinære Europæiske Råd i Luxembourg blev gjort til en af grundpillerne i beskæftigelsesstrategien. I erkendelse af, hvor vigtigt det er at fremme selvstændig virksomhed i den aktuelle situation, tilslutter ØSU sig de prioriterede foranstaltninger, som bebudes i Kommissionens nylige meddelelse om dette emne (), især hvad angår udbredelse af virksomhedskulturen og forbedring af erhvervsklimaet.

3.2. Blandt de initiativer, der indgår i beskæftigelsesstrategien, bifalder ØSU i særdeleshed Kommissionens forslag om at udforme en strategi til forebyggelse af social udstødelse og - hvor det er muligt og under hensyntagen til den nationale kompetence på området - udnytte de muligheder, der ligger i Amsterdam-traktaten for tilskyndelsesforanstaltninger til gavn for personer, som er udelukket fra arbejdsmarkedet. I øvrigt skal der her mindes om, at disse problemer længe har ligget ØSU på sinde ().

3.3. ØSU anser det for fuldt ud berettiget, at der i handlingsprogrammet lægges stor vægt på den sociale dialog, navnlig på beskæftigelsesområdet. ØSU går ind for, at arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med aftalefriheden selv forhandler sig frem til aftaler om afbalancerede minimumsregler, som derefter omsættes til EU-bestemmelser vedtaget af Rådet på forslag af Kommissionen - således som det allerede er sket i tilfældet med forældreorlov og deltid, hvor Kommissionen med rette tog initiativ til lovgivning. Kommissionens katalysatorfunktion bør ikke overskygge arbejdsmarkedsparternes eget initiativ. De bør tværtimod helt fra starten inddrages i selve udarbejdelsen af det sociale handlingsprogram og under alle omstændigheder høres om de konkrete forslag i programmet, inden de er definitivt fastlagt.

3.4. ØSU mener endvidere, at overvejelser over nye måder, hvorpå arbejdet kan tilrettelægges, bør være et vigtigt element i en integreret beskæftigelsesstrategi på EU-plan. Da arbejdsprocesserne i industrien og servicesektoren bliver stadig mere videnbaserede, må virksomhedernes innovationskapacitet og fleksibilitet gå hånd i hånd med større faglig kompetence og motivation blandt de ansatte. Sammen må de tilstræbe effektivitet, konkurrencedygtighed og personlig udvikling i form af bedre kvalifikationer og større udfoldelsesmuligheder for deres evner. Innovation i virksomhederne og deres tilpasning til strukturændringer og nye former for arbejdstilrettelæggelse forudsætter, at de ansatte har mulighed for at kvalificere sig til nye arbejdsmæssige krav.

3.5. Med hensyn til Kommissionens initiativer til opfølgning dels af den debat, som grønbogen om en ny tilrettelæggelse af arbejdet gav anledning til, dels af de retningslinjer, der blev fastlagt på Det Europæiske Råds ekstraordinære topmøde i Luxembourg, er ØSU enig i, at der bør eksperimenteres med nye demokratiske former for arbejdets tilrettelæggelse i virksomhederne og - hvor det er muligt - på sektorplan. I denne sammenhæng er det nyttigt at udveksle positive erfaringer og knowhow, men ØSU understreger endnu en gang, at nye former for arbejdstilrettelæggelse bør tilpasses de meget varierende forhold, og de kan selvsagt ikke ophøjes til almengyldige modeller (). ØSU mener endvidere, at der kan sættes yderligere skub i den igangværende proces ved at inddrage især de dårligst kvalificerede arbejdstagere i uddannelsesprogrammerne i den private og offentlige sektor. Her ville det være nyttigt med et politisk initiativ fra Kommissionens side.

3.6. Den igangværende eksperimentering med nye former for arbejdstilrettelæggelse må ses i sammenhæng med eventuelle overenskomstmæssige aspekter, og ØSU håber, at der i fremtiden også kan indgås aftaler om fleksibelt arbejde og andre nye arbejdsformer. Det står dog fast, at ingen løsning må gå ud over arbejdsmarkedsparternes aftalefrihed. Den debat, som Kommissionen lægger op til med sin nylige meddelelse om sort arbejde () kan i høj grad bidrage til indkredsningen af mulige interventionsområder.

3.7. Hvad angår høringen af arbejdsmarkedets parter i 1998 om behovet for fællesskabsinitiativer til beskyttelse af distancearbejdstagere, der bebudes i Kommissionens meddelelse, er ØSU af den opfattelse, at spørgsmålet forinden må afklares gennem en bred debat mellem de berørte parter for at »fastlægge og analysere fælles rammer, en fælles definition og en fælles fortolkning« af begrebet distancearbejde (). Samtidig er det nødvendigt gennem minimumsforskrifter at beskytte oplysninger om de ansatte, som virksomheder over hele EU ligger inde med, hvad enten de er af personlig art eller kan føres tilbage til den enkelte.

3.8. Mere generelt anser ØSU det for positivt, at der i handlingsprogrammet vises interesse for de muligheder, der ligger i informationssamfundet for forbedring af leve- og arbejdsvilkårene og jobskabelse, især hvad angår lige muligheder for mænd og kvinder og handicappedes integration. Her henvises i øvrigt til en nylig ØSU-udtalelse ().

3.9. ØSU noterer sig Kommissionens løfte om at tilskynde til rimelig information og høring af arbejdstagerne om de beslutninger, der vedrører dem, og tage initiativer med henblik på fastlæggelse af minimumsforskrifter på nationalt plan. ØSU understreger endnu en gang (), at forbedring af den interne kommunikationsstruktur og større mulighed for medarbejderindflydelse er en forudsætning for, at en virksomheds mål kan realiseres. I øvrigt mener ØSU, at arbejdstagerrepræsentanternes ret til information, høring og medbestemmelse, hvor dette er forudset, bør sikres effektivt på nationalt plan.

3.10. Kommissionen bebuder i meddelelsen, at den i 1999 vil fremlægge en rapport om, hvordan direktivet om europæiske samarbejdsudvalg fungerer. Oprettelse af samarbejdsudvalg er en forudsætning for, at et selskab kan få status som »europæisk selskab«, og her henviser ØSU til den holdning, det gav udtryk for i sin udtalelse om Statut for Det Europæiske Selskab (), hvori det hedder, at der ikke kan være tale om at overføre en bestemt medbestemmelsesmodel, der kun eksisterer i én eller nogle få medlemsstater, til de andre medlemsstater. ØSU påpegede i samme forbindelse, at det må forhindres, at de nationale regler om arbejdstagerrepræsentanternes medbestemmelse i tilfælde af fusion kan omgås ved hjælp af et europæisk retsinstrument. Endelig fremlagde ØSU nogle forslag med det mål at forhindre, at der indføres medbestemmelsesordninger, som strider mod de berørte parters interesser, og det understregede, at der ad frivillighedens vej må aftales passende løsninger ().

3.11. ØSU støtter indførelsen af en ny rammelovgivning om beskyttelse af arbejdstagere. En sådan lovgivning er en afgørende forudsætning for aktivt at nedbringe risiciene for arbejdsulykker og erhvervssygdomme og for at begrænse de store offentlige udgifter, der er forbundet med erhvervssygdommene. På dette område er der brug for en konstant indsats for at fremme gennemførelsen af en sådan lovgivning, blandt andet gennem programmer udarbejdet af Kommissionen. ØSU lægger stor vægt på den del af handlingsprogrammet, der omhandler modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse. ØSU er enig med Kommissionen i, at Europas sociale beskyttelsessystemer bør tilpasses, så de bedre imødekommer de nuværende krav og opfylder nye behov, ændrede omstændigheder og det øgede pres for at dæmme op for omkostningerne. I denne sammenhæng bør den sociale sikrings høje kvalitetsniveau i Europa fastholdes. ØSU er især tilfreds med, at Kommissionen vil fokusere på at gøre skatte- og understøttelsessystemerne mere beskæftigelsesvenlige og fremlægge en analyse af demografiske udviklingstendenser. ØSU opfordrer Kommissionen til inden for en rimelig tidsfrist at fremlægge forslag til EU-rammelovgivning om supplerende pensioner, som ØSU efterlyste i sin udtalelse om grønbogen af 1997. Kommissionen opfordres endvidere til at træffe yderligere foranstaltninger for at sikre, at arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der flytter inden for EU, kan bevare deres supplerende pensionsrettigheder - sådan som ØSU foreslog i sin udtalelse om direktivforslaget om dette emne.

3.12. Mulighederne på det beskæftigelsesmæssige og faglige område er stadig meget ulige fordelt mellem mænd og kvinder. Denne ulighed har naturligvis konsekvenser for hele socialpolitikken, og det er derfor nødvendigt at tage forholdet mellem familieliv og arbejde op til generel revision og fjerne den diskrimination, som gør det vanskeligt for kvinder at deltage i kurser, blandt andet af tidsmæssige årsager. Målet hermed skal være at forbedre kvindernes jobegnethed og give dem mulighed for at udnytte deres evner på arbejdspladsen. Derfor må der i enhver politisk indsats tages højde for de særlige vilkår, som bestemmes af en lang række kønsbestemte faktorer. EU bør på dette område spille en aktiv rolle. ØSU støtter Kommissionens bestræbelser på at inddrage ligestilling i alle vigtige politiske initiativer, herunder især beskæftigelsesstrategien. De særlige tiltag for at forbedre kvindernes stilling og inddrage kønsaspektet i EU-politikken på alle relevante områder hilses velkommen.

3.13. Blandt andet på baggrund af sit tidligere arbejde med dette emne tillægger ØSU det stor betydning, at Kommissionen ikke kun bebuder en række initiativer for at bekæmpe den diskrimination af forskellig art, der stadig gør sig gældende på arbejdsmarkedet i EU, men også i et særligt afsnit kommer ind på socialpolitikkens eksterne dimension. Efter ØSU's opfattelse er de grundlæggende sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder i vid udstrækning afhængige af de enkelte landes økonomiske potentiale og produktivitetsniveau. Derfor glæder ØSU sig over, at Kommissionen med udgangspunkt i vismandsrapporten vil videreføre debatten om de grundlæggende rettigheder. ØSU bifalder også Kommissionens tilsagn om at fremme internationalt anerkendte arbejdsnormer, især via ILO, og at styrke samarbejdet med ILO, WTO og OECD på dette område.

3.14. ØSU går ind for ligebehandling af mindretallene i EU og støtter de politiske initiativer til bekæmpelse af intolerance, racisme og fremmedhad.

3.15. ØSU henleder opmærksomheden på Amsterdam-traktatens bestemmelse om folkesundhed og henviser til ØSU's udtalelse om »Udviklingen i folkesundhedspolitikken i Det Europæiske Fællesskab«, hvori der foreslås en mere detaljeret revision af politikken.

Bruxelles, den 9. september 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() KOM(97) 102 endelig udg.

() EFT L 245 af 26.8.1992, s. 49 og ØSU's udtalelse af 28.11.1991 - EFT C 40 af 17.2.1992.

() ØSU's udtalelse af 26.9.1996 om »Virkningerne af Den Økonomiske og Monetære Union: økonomiske og sociale aspekter af konvergensen og forberedelse på den fælles valuta«- EFT C 30 af 30.1.1997, s. 73.

() EFT C 73 af 9.3.1998.

() Jf. ØSU's udtalelse af 27.5.1998 om Kommissionens meddelelse om »Fremme af iværksætterånden i EU: Prioriterede områder for det fremtidige arbejde« - EFT C 235 af 27.7.1998, s. 69.

() Jf. især ØSU's udtalelse af 28.11.1996 om Kommissionens meddelelse om fremtiden for social beskyttelse, EFT C 66 af 3.3.1997, samt udtalelsen af 1.7.1998 om »Omkostninger ved fattigdom og social udstødelse i EU« - EFT C 284 af 14.9.1998, s. 25.

() Jf. især ØSU's udtalelse af 11.12.1997 om Kommissionens grønbog »Partnerskab - vejen til en ny tilrettelæggelse af arbejdet«, EFT C 73 af 9.3.1998.

() KOM(98) 219 endelig udg.

() Jf. ovennævnte udtalelse om tilrettelæggelse af arbejdet, punkt 3.7.7.

() ØSU's udtalelse af 26.2.1998 om Kommissionens meddelelse om informationssamfundets sociale og arbejdsmarkedsmæssige dimension - EFT C 129 af 27.4.1998.

() Jf. især ØSU's udtalelse af 28.11.1996 om Kommissionens meddelelse om fremtiden for social beskyttelse, EFT C 66 af 3.3.1997, samt udtalelsen af 1.7.1998 om »Omkostninger ved fattigdom og social udstødelse i EU« - EFT C 284 af 14.9.1998, s. 25, punkt 3.5.4.

() ØSU's udtalelse af 11.12.1997 om »Statut for Det Europæiske Selskab« - EFT C 129 af 27.4.1998.

() Jf. Ekspertgruppens slutrapport om »European Systems of Worker Involvement« (Davignon-rapporten), maj 1997.