DA Den Europæiske Unions Tidende C 370/10

Offentliggørelse af en ansøgning i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

2012/C 370/07

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 (1). Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»WEIDEOCHSE VOM LIMPURGER RIND«

EF-Nr.: DE-PDO-0005-0881-17.06.2011

BGB ( ) BOB ( X )

1. Navn:

»Weideochse vom Limpurger Rind«

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Tyskland

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren:

3.1. Produkttype:

Kategori 1.1. Kød (og slagteaffald), fersk

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1:

Det drejer sig om kød fra slagtning af kreaturer eller partering af slagtede kreaturkroppe af den indfødte race Limpurger Rind, som fødes og opvokser i det geografiske område, hvor den opdrættes ekstensivt og traditionelt på græsgange i vækstperioden og fodres med produkter og biprodukter fra det regionale landbrug.

Under den endelige opfedning med korn får kødet hos Weideochsen vom Limpurger Rind, der fra naturens hånd har korte fibre og dermed er mørt, sin fine marmorering og det ønskede talgdække. De ensfarvet gule dyr, hvis farvetoner varierer fra lysegul til rødgul, bliver slagtet, når de som minimum er over 30 måneder gamle, har nået en krydshøjde på over 140 cm og en slagtevægt på ca. 340-450 kg. Kødet er meget saftigt med en mør, men fast tekstur og en smør-og-fløde-agtig elasticitetsfornemmelse i munden. Ifølge SEUROP-klassifikationen svarer kødfuldheden til klasse U+ til R–: profiler samlet set konvekse til rette; meget god til god muskelfylde; kølle: udpræget til godt udviklet; ryg: hvælvet til mere hvælvet; skulder: udpræget til forholdsvis godt udviklet; hofte er markeret til let markeret. Talgdække og fedtaflejring svarer til fedtvævsklasserne 2– til 4+: ringe, tyndt talgdække med fast muskulatur, der er synlig overalt, til kraftigt talgdække på muskulaturen, der dog stadig er delvis synlig på kølle og skulder. Den karakteristiske og artstypiske smag kendetegnes ved en klar og ren oksekødsaroma, der er fyldig, harmonisk og kompleks og afrundet af en aroma af enge og en mild sødme. I stegt tilstand udvikles der en tydelig, kraftig, stærkt aromatisk og vedvarende duft af oksekød med en krydret note af karamel. Udskæringerne af kølle og ryg, som egner sig til steaks og korttidsstegning, skal modne mindst tre uger på knoglen uden vakuumemballering.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter):

—

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse):

Eneste tilladte foderstoffer er græsfoder, græs, grønfoder, grovfoder, græsensilage, hø, roer og korn, der er produceret i det afgrænsede geografiske område. Foderstofferne skal være af høj kvalitet og i overvejende grad fra egen bedrift. Korn fra det afgrænsede geografiske område må kun gives til ungdyr og i de sidste fire måneder før slagtning. Anvendelse af genmodificerede foderbestanddele eller foderstoffer såvel som tilskud af majsensilage, soja eller produkter heraf er ligeledes udelukket. Opdræt sker på traditionel, ekstensiv vis, hvor opdræt på græs er obligatorisk i vækstperioden. I overensstemmelse med den traditionelle græsningspraksis og græsvæksten begynder græsningen i det geografiske område — alt efter vejrliget — således mellem 15. april og 5. maj og slutter tidligst 15. oktober. Ud over foder får dyrene adgang til mineralfoder i form af sliksten med mineraler. Mineralfoderet kan produceres også uden for det geografiske område, og andelen af den samlede fodermængde udgør højst 0,5 % af det samlede optag af fodertørstoffer.

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område:

For at kødet kan opnå den kvalitet, der betinges af dets oprindelse, skal alle trin i forbindelse med produktion, fremstilling og forarbejdning af kødet, dvs. fødsel, avl, opdræt og slagtning af kreaturer såvel som partering af slagtede kroppe, finde sted i det geografiske område. I vækstperioden opdrættes dyrene traditionelt og ekstensivt på græs. Herved indgår dyrene som et landskabstypisk element i det landskab, hvor de har deres oprindelse. Ved at bruge dyrene til landskabspleje opnås en græsning af græsskråninger, som er udtrykkeligt ønsket, og som er skånsom over for naturen.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning eller emballering osv.:

—

3.7. Specifikke mærkningsregler:

På alle trin i markedsføringen skal mærkningen ske som »Weideochse vom Limpurger Rind«. Desuden indeholder mærket navn og adresse på producenten og/eller hans registreringsnummer i bevaringsforeningen samt enhver anden oplysning, som bevaringsforeningen finder nødvendig for at kunne garantere sporbarheden.

Herudover skal bevaringsforeningens ord-/billedtegn med skriften »Weideochse vom Limpurger Rind« anvendes af dens medlemmer i forbindelse med det stiliserede oksehoved og hjortestangen, Württembergs symbol.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område:

Det geografiske område omfatter amterne Ostalb, Schwäbisch Hall, Hohenlohe, Rems-Murr og Main Tauber. Desuden omfatter det, i flod- og sidedalenes videre forløb, de tilgrænsende kommuner Wüstenrot og Löwenstein i amtet Heilbronn såvel som kommunen Hardheim i amtet Neckar-Odenwald-Kreis.

5. Tilknytning til det geografiske område:

5.1. Det geografiske områdes egenart:

Området før bjergene er bakket og gennemskæres af floderne Rems og Lein, som med deres sidedale har gravet sig dybt ind i terrænet. Jorden i udbredelsesområdet består hovedsagelig af forvitrede jorder fra geologiske formationer, der opstod i Keuper-epoken og den sorte og brune Jura-periode. De fremherskende tunge jorder, der er fattige på næringsstoffer, udnyttes fortrinsvis som overdrev. I de foregående århundreder var skovbrug på grund af jorderne, der overvejende var uegnede til agerbrug, en vigtig økonomisk faktor i regionen — indtil i dag. Mens der mod nord også findes lette, sandede jorder, findes der på dalskråningerne overvejende tung og knoldet mergel, der let eroderer. Hele området ligger fra 320 m til over 500 m over havets overflade. Klimaet kendetegnes ved megen nedbør, varme og fugtige vestenvinde og en årsgennemsnitstemperatur på 9 °C. Engene ligger fortrinsvis i bakkede terræner og har dybe revner under tørkeperioder. Rødkløver, høgeskæg, storkenæb og tusindgylden er karakteristiske for artssammensætningen på de dominerende engtyper og græsningsarealer. Den artsrige græsjord giver et ringe til middelgodt høudbytte. Det geografiske område er karakteriseret af husmandsbrug.

5.2. Produktets egenart:

Limpurger Rind er den ældste resterende kvægrace i Württemberg. Det indfødte kvæg er en truet nyttedyrsrace og præger endnu i dag det landskab, det er rundet af, som kulturhistorisk arv i regionen.

Racens navn går tilbage til det tidligere grevskab Limpurg. Landracen, der hører til Gulkvæget, opstod efter krydsninger mellem det landkvæg, der var tilbage i Jagst-området efter Trediveårskrigen (1618-1648), og Allgäuer-kvæget. De første dokumenterbare beretninger stammer fra det 19. århundrede, hvor August von Weckherlin beskriver den gulblakkede stamme fra Limpurg-området (»Die Rindviehzucht Württembergs, mit Vorschlägen zu deren weiterem Emporbringen- ein Beitrag zur landwirtschaftlichen Beschreibung des Königreichs«, J. G. Cottaschens Buchhandel, 1839, s. 20), og samtidig nævnes de opfedningskreaturer, der er drevet til Paris, og som kendes som fortræffeligt svabisk opfedningskvæg (»Abbildungen der Rindvieh- und anderen Hausthier-Racen auf den Privatgütern Seiner Majestät des Königs von Württemberg nebst angehängter Beschreibung«, F. C. Löflund und Sohn, 1827, s. 19).

I slutningen af det 18. århundrede var oksekødet fra Hohenlohe-regionen, der gik under navnet »Boeuf de Hohenlohe«, højt værdsat i Paris på grund af sin mørhed og fortræffelige smag. Hele flokke af den dengang udbredte landrace såvel som af den nu uddøde race Haller Braunblässen og Limpurger Rind blev drevet til Frankrig. Den sidste kvægdrift til Paris foregik i 1913.

Allerede i det 19. århundrede berømmes den fortræffelige Limpurger-kødkvalitet. H. Sieglin beskriver det som fortræffeligt mørt, saftigt og velsmagende kød (»Die Rinderzucht in Württemberg«, A. Müller, 1888, s. 28 ff.), og August Lydtin & H. Werner berømmer det som værende med fine fibre, marmoreret, mørt og velsmagende og derfor meget værdsat (»Das deutsche Rind: Beschreibung der in Deutschland heimischen Rinderschläge«, Arbeiten der Deutschen Landwirtschafts- Gesellschaft, Heft 41, Deutsche Landwirtschafts- Ges. Berlin, 1899, s. 487).

Bedømmelsen af de organoleptiske særkender gælder stadig i dag (Hans H. Sambraus, »Gefährdete Nutztierrassen: Ihre Zuchtgeschichte, Nutzung und Bewahrung«, Ulmer Verlag, 1999, s. 176-177; Werner Abele, »Der Heutige Stand der Zucht des Limpurger Rindes«, ph.d.-afhandling, Landwirtschaftliche Hochschule Hohenheim, 1953, s. 41 ff). Inden for toppen af gastronomien i dag er det fremragende kød med de fine fibre fra den rene race Limpurger Weideochsen meget efterspurgt.

Kød fra Weideochsen vom Limpurger Rind har fra naturens hånd korte fibre og er dermed mørt, det har en fin marmorering og det ønskede talgdække. Kødet er meget saftigt med en mør, men fast tekstur og en smør-og-fløde-agtig elasticitetsfornemmelse i munden. Den karakteristiske og artstypiske smag kendetegnes ved en klar og ren oksekødsaroma, der er fyldig, harmonisk og kompleks og afrundet af sødme og en aroma af eng. I stegt tilstand udvikles der en tydelig, kraftig, stærkt aromatisk og vedvarende duft af oksekød med en krydret note af karamel.

I november 2005 blev Weideochse vom Limpurger Rind optaget i »Arche des Geschmacks« af Slow Food Deutschland e.V. på grund af sine oprindelsesbetingede, usædvanligt gode smagsegenskaber og sine bæredygtige produktionsmetoder (f.eks. naturlige græsgange, men også korte transporter, stressfri slagtning og modning af kødet på knoglen). I april 2009 blev det anerkendt af Slow Food Foundation for Biodiversity som »Slow Food Presidio« (fredningsprojekt/støttekreds).

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB):

Det barske klima og vegetationen på de forvitrede jorder har, sammen med husmandsbrugsstrukturen, ført til udvikling af en modstandsdygtig og nøjsom landrace, hvis egenskaber er optimalt tilpasset de kalk- og næringsstoffattige jorder. Allerede i 1878 beretter man i Württembergisches Wochenblatt für Landwirtschaft, at når Limpurger Rind omplantes til andre egne, beholder det ganske vist sin rige mælkeydelse i en længere årrække, men efterkommerne af disse oprindelige dyr mister — selv når forudsætningen er ren avl med det bedste materiale — såvel deres rige mælkeydelse som deres sarte og smukke former (Kgl. Württ. Zentralstelle für Landwirtschaft Stuttgart, 1878, s. 335).

Den indfødte races betingelser med hensyn til særlige jordbunds- og klimatiske forhold i det geografiske område har en indvirkning på kvaliteten af kødet fra Weideochsen vom Limpurger Rind. Dyrene opdrættes ekstensivt og er særlig godt tilpasset det barske klima, de magre forhold i det geografiske område og de foderstoffer, der produceres her. Kødets særlige kvalitet, dets fine fibre og antal og fordeling af fedtaflejringer såvel som kødets smag og aroma er direkte betinget af opdrættet af dyrene og deres fodervaner. De herskende jordbundsforhold og klimatiske betingelser i det geografiske område sammen med den indfødte race, opdrættet på græs i vækstperioden, de i det geografiske område producerede foderstoffer, minimumsslagtealderen på 30 levemåneder og modningen af kødet på knoglen i ca. tre uger giver kødet fra disse dyr dets særlige og anerkendte organoleptiske egenskaber.

Weideochsen skal være racerene, stambogsførte kreaturer i den statsanerkendte og -kontrollerede avlsbog for Limpurger Rinder, og disse betingelser giver garanti for, at den genpulje, der har været og skal forblive årsag til racens særlige egenskaber, fortsat vil bestå.

Henvisning til offentliggørelse af varespecifikationen:

(Artikel 5, stk. 7 i forordning (EF) nr. 510/2006)

Markenblatt Vol. 14 af 9. april 2010, del 7a-aa/c, s. 5753

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/14400

(1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12.