• '"'ålb 
S'il' ¥ 
- > Ve-I ^ 
•4 
' : •••,'.• '.!: 
3&ÏS" 
, .«•*• 
•"'-.•> • 
ÆH ; ir** ir ir 
ir ir 
ir ir 
ir^ir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.02.1996 
KOM(96) 53 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
De globale udfordringer, der knytter sig til verdenshandelen: 
Den Europæiske Unions strategi til sikring af markedsadgang 

14 februar 1996 
De globale udfordringer, der knytter sig til verdenshandelen: 
Den Europæiske Unions strategi til sikring af markedsadgang 
1. Indledning: Behovet for en strategi til sikring af markedsadgang 
2. Sigtet med en strategi til sikring af markedsadgang 
3. Disponible "policy"-instrumenter 
(i) Det multilaterale plan 
(ii) Det bilaterale plan 
(iii) Ledsagepolitikker 
4. Etaper i skabelsen af en konkret strategi til sikring af markedsadgang 
(i) Den bilaterale dagsorden 
(a) Fastlæggelse af handelshindringer 
(b) Hvorledes kan disse barrierer fjernes? 
(c) Skabelse af større sammenhæng mellem de forskellige approaches 
(d) Forbedring af koordinationen mellem de forskellige instanser 
(ii) Den multilaterale dagsorden 
(a) Konsolidering af Uruguay-rundens resultater 
(b) Yderligere foranstaltninger til sikring af markedsåbning 
(c) Nye områder, der kan gøres til genstand for liberalisering 
5. Konklusion 
A&-
:-5 
14,2.1996 
Meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg og Regionsudvalget 
De globale udfordringer, der knytter sig til verdenshandelen: 
Den Europæiske Unions strategi til sikring af markedsadgang 
1. Indledning: Behovet for en strategi til sikring af markedsadgang 
1. En betydelig del af Den Europæiske Unions høje velstandsniveau skyldes 
udenrigshandel og udenlandske investeringer. Det økonomiske opsving i 1993-1994 blev 
fremkaldt af en jævn stigning i eksporten. Unionen har en åben økonomi, hvor mange 
jobs direkte hænger sammen med eksport, og mange flere jobs indirekte har tilknytning 
dertil. Unionen tegner sig for en femtedel af verdens samlede varehandel. Og EU-
landenes direkte investeringer i tredjelande tegner sig for mere end en tredjedel af de 
samlede udenlandske direkte investeringer på verdensplan. Der er sammenlagt foretaget 
udenlandske direkte investeringer i Europa på 460 mia. USD, og de udenlandske 
investeringer sikrer direkte millioner af jobs i Unionen. Det er derfor, at den fælles 
handelspolitik er en hjørnesten i EF-traktaten, og at der er indført en lang række aktioner 
og instrumenter til gennemførelse deraf. 
2. Det forhold, at den europæiske økonomi er åben for international konkurrence, 
gør det muligt for virksomhederne at tilvejebringe varer og tjenester til mellemliggende 
forbrug og sikre finansiering på de bedst mulige vilkår på verdensplan, hvorved deres 
internationale konkurrenceevne forbedres, og der skabes beskæftigelse i Europa. Desuden 
sikrer den mere varierede tilbud til forbrugerne og derigennem fornyelse. Efter al 
sandsynlighed vil markedsåbningen dog i de kommende år blive ledsaget af øget 
konkurrencedygtigt pres fra importen på fællesskabsmarkedet og som tidligere af de 
problemer og gnidninger, der følger med enhver omstruktureringsproces. Dette bør ses 
på en mere generel økonomisk baggrund, hvor en globaliseret økonomi, nye 
virksomhedsflytninger på grundlag af komparative fordele og frihandel kan føre 
aktiviteter tilbage til Europa og danne grundlag for en positiv erhvervs- og 
beskæftigelsesudvikling i EU. Anmodninger om beskyttelse eller statsstøtte skal derfor 
sammenholdes med det større vækstpotentiel, som skabes af en udadvendt politik, der 
gradvis vil gøre behovet for positive sociale ledsageforanstaltninger til 
tilpasningsbestræbelserne mindre. Markedsåbningen indebærer derfor betydelige fordele 
for både erhvervslivet og borgerne. 
3. De europæiske firmaer står over for meget mere udtalt konkurrence, end det 
tidligere har været tilfældet: de bør have mulighed for at konkurrere på lige vilkår, 
navnlig på de udenlandske markeder, og der må ikke lægges hindringer i vejen for dem 
i form af handelsbarrierer. Som understreget i Kommissionens hvidbog om vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse1 er åbne markeder på verdensplan en af vejene til 
hurtigere vækst og jobskabelse i Europa. Hvis den europæiske industri skal drage fuld 
fordel af den konkurrenceevneforbedrende politik på hjemmemarkedet og af de 
stordriftsfordele, som det stadig mere integrerede marked åbner mulighed for, skal Den 
Europæiske Union forme sin approach for de internationale økonomiske forbindelser 
således, at der sker en forbedring af det klima, hvori de europæiske firmaer virker. 
4. En yderligere liberalisering af samhandelen bidrager til processen med gradvis 
globalisering af markeder og selskaber. Handel med varer og tjenesteydelser følges i 
stadig højere grad op med investeringer og "netværksoperationer" mellem selskaber. 
Samhandelen omfatter i tiltagende omfang virksomhedsintern handel med halvfabrikata, 
og den globale "resourcing" har til formål at sikre en optimal allokering af forsknings-, 
udviklings- og produktionsfaciliteterne. Passiv forædling, hvor de lokale fordele udnyttes 
til at sænke produktionsomkostningerne, eller logistisk optimale fordelingssystemer gør 
selv mellemstore selskaber til globale aktører. 
5. Det internationale industrielle samarbejde, hvis formål er at skabe højere 
produktivitet til lavere omkostninger, fører til selskabsforbindelser, der nærmest kan 
kaldes strategiske alliancer. Den globale konkurrencedygtighed kræver konstant tilpasning 
af selskaberne efter den stadig friere bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og 
arbejdskraft. Skabelse af en gunstig baggrund for optimal-anvendelse af lokale fordele 
er et erklæret mål i Kommissionens meddelelse fra 1994 om industriens 
konkurrenceevne. 
6. Hvis selskaberne i EU skal kunne hævde sig i den globale konkurrence, skal de 
både sørge for at være til stede på markederne i tredjelande og udnytte fordelene ved det 
indre marked fuldt ud. Den regionale integrationsproces og nye uhyre store geografiske 
markeder som f.eks. Kina kræver aktiv tilstedeværelse af selskaber og forstærket 
samarbejde med lokale partnere, hvis der skal sikres fremtidige markedsandele. Der skal 
anspores til sådanne initiativer i den private sektor. 
7. Det indre marked fremmer processen med økonomisk integration og 
strukturomlægning, idet det sikrer ensartede startvilkår for erhvervsvirksomhederne. De 
fordele, som udenlandske konkurrenter kan drage af liberaliseringen på det indre marked, 
bør modsvares af en indsats, der sikrer EU erhvervsmuligheder på markederne i 
tredjelande. Kommissionens opgaver på området fremme af international samhandel og 
internationalt samarbejde skal derfor tages op på ny i lyset af de skiftende markedsvilkår 
i Europa og på verdensplan. 
8. De europæiske firmaer står over for talrige hindringer i udlandet af stærkt 
forskellig karakter2. Ud over at føre en egnet politik til fremme af den europæiske 
Kapitel B.II.6. 
Eksempelvis told, der i visse tilfælde kan være betydelig, og som under alle 
omstændigheder indebærer betydelige administrative omkostninger, fordi 
toldformaliteterne skal være opfyldt, klare krænkelser af indgåede aftaler, 
industris internationale konkurrenceevne skal Fællesskabet derfor søge at opnå forbedret 
markedsadgang i tredjelande sideløbende med den fortsatte gradvise åbning af dets indre 
marked, både ved at påse, at dets partnere overholder forpligtelserne i henhold til 
Uruguay-runden fuldt ud, og ved at træffe en række andre foranstaltninger på området 
markedsadgang. 
9. Ved gennemførelsen af denne strategi skal de særlige forbindelser, der eksisterer 
mellem EU og visse tredjelande eller regionale grupperinger, udnyttes fuldt ud. For de 
central- og østeuropæiske landes vedkommende skal gennemførelsen af Europaaftalerne 
med henblik på at lette deres medlemskab af EU udgøre en højtprioriteret måde at opnå 
forbedret markedsadgang på. For andre lande såsom SNG-landene skal der lægges særlig 
vægt på markedsadgangsmålene i sammenhæng med de igangværende forhandlinger om 
deres medlemskab af WTO ud over overholdelsen og udvidelsen af deres tilsagn i 
henhold til bilaterale aftaler. Det økonomiske samkvem med nye dynamiske markeder 
i andre regioner kan fremmes ved forhandlinger til sikring af yderligere toldnedsættelser 
og fjernelse af andre hindringer for samhandelen. For udviklingslandenes vedkommende 
fortjener foranstaltninger, der støtter og fremmer deres integrering i det multilaterale 
samhandelssystem, særlig opmærksomhed. 
10. I denne meddelelse fremsættes en række forslag, der har til formål at føre disse 
mål ud i livet. Ved gennemførelsen af de strategier, der er nævnt i dette dokument, vil 
det være særdeles vigtigt, at det europæiske erhvervsliv støtter dem aktivt. Dette 
dokument skal helst danne grundlag for en hurtig indsamling af reaktioner fra det 
europæiske erhvervsliv og andre interesserede parter, således at den deri fastlagte 
"policy-approach" kan forbedres yderligere, også i løbet af gennemførelsen deraf i det 
kommende år. Skønt den omfattende markedsåbning nødvendigvis vil være et langsigtet 
"uregulerede" fremgangsmåder endog på områder, hvor der længe har eksisteret 
handelsbestemmelser (f.eks. anvendelse af høje eksportafgifter for at omgå 
forbudet mod eksportrestriktioner i artikel XI i GATT eller anvendelse af 
differentieret eksportbeskatning for at unddrage sig støttedisciplinerne), "misbrug" 
af lovlige fremgangsmåder (f.eks. anvendelse af en differentieret afgiftsstruktur 
for de forskellige led i produktionsprocessen ikke for at beskytte 
hjemmemarkedet, men for at påvirke udbudet af rå- og hjælpestoffer og fremme 
den indenlandske forarbejdning/eksport af færdigvaren og forskellige andre 
former for hindringer for adgangen til råvarer), hindringer på de "nye" områder 
for handelsbestemmelser (barrierer vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder 
øver naturligvis indflydelse på varehandelen, og barriererne vedrørende handel 
med tjenesteydelser har en egen relevans, men øver også indflydelse på handelen 
med mange varer, hvor handelen omfatter en betydelig komponent af 
tjenesteydelser; desuden kan nævnes flyindustri, værftsindustri osv.) samt 
"usynlige" hindringer, navnlig utilstrækkelig eller ikke-eksisterende håndhævelse 
af nationale love og bestemmelser, som tilsyneladende har til formål at sikre, at 
tredjelandes internationale forpligtelser overholdes, og utilstrækkelig (endog ikke-
eksisterende) eller uhensigtsmæssig håndhævelse af indenlandske regler om privat 
konkurrencemod virkende adfærd, der optræder som barriere mod markedsadgang. 
m 
i 
forehavende, bør en forbedret strategi til sikring af markedsadgang føre til en mere 
effektiv fællesskabsaktion og til konkrete fordele for det europæiske erhvervsliv, navnlig 
de små og mellemstore virksomheder. 
11. I afsnit 2 og 3 skitseres de mål og instrumenter, der er af relevans for en mere 
effektiv strategi til sikring af markedsåbning. Afsnit 4 har to dele. I første del fastsættes 
dagsordenen for den bilaterale markedsåbning, og i anden del fastsættes den multilaterale 
dagsorden. 
2. Sigtet med en strategi til sikring af markedsadgang 
12. Fællesskabet har traditionelt arbejdet for at fjerne handelsbarrierer i udlandet ved 
hjælp af bilaterale og multilaterale forhandlinger, herunder anvendelse af disponible 
internationale mekanismer til bilæggelse af tvister. Selve det forhold, at disse 
liberaliseringsbestræbelser har været succesrige, har imidlertid gjort mange af de mindre 
iøjnefaldende hindringer tydeligere og mere skadelige end tidligere. Desuden må det 
erkendes, at jo flere nye handelsbestemmelser der opnås enighed om, desto større er 
behovet for at overvåge og sikre den effektive gennemførelse deraf. Der er derfor behov 
for: 
* en mere systematisk, sammenhængende og fremadrettet approach såvel med 
hensyn til forhandlingerne om som håndhævelsen af handelsaftaler og 
handelsbestemmelser fra Fællesskabets side og 
.* større vægt på målet om markedsåbning i tredjelande i Fællesskabets 
handelspolitik. 
13. Med dette for øje bør en strategi for åbning af markederne have følgende mål: 
(a) Fællesskabets handelspartnere bør effektivt overholde de mange komplekse 
forpligtelser, der følger af de aftaler, som nu er dækket af WTO. På baggrund af 
den meget kraftige udvidelse af problemstillingen under WTO sammenholdt med 
situationen under GATT vil denne gennemførelses- og håndhævelsesindsats blive 
meget mere omfattende og kompliceret, end det var nødvendigt under GATT-
ordningen, idet ordningen bl.a. er blevet udvidet med intellektuelle 
ejendomsrettigheder og tjenesteydelser. Lovgivningen om overholdelsen af WTO-
forpligtelserne bør ikke alene vedtages, men også håndhæves effektivt. Hvis 
Fællesskabets indsats til sikring af, at andre lande overholder deres forpligtelser, 
skal være effektiv og overbevisende, skal den derfor nødvendigvis ledsages af en 
stram overholdelse fra Fællesskabets side af dets egne WTO-forpligtelser. 
(b) Den nye opprioritering af markedsåbning inden for handelspolitikken indebærer 
således også en fuldstændig udnyttelse af de eksisterende instrumenter til 
markedsåbning, som specifikt har dette formål. De handelspolitiske instrumenter 
bør bidrage fuldt ud til virkeliggørelsen af det mere langsigtede mål i form af en 
levedygtig fællesskabsøkonomi ved opnåelse af tilstrækkelig adgang til 
markederne i tredjelande. 
/ 
(c) Desuden bør Fællesskabet modvirke andre barrierer for det økonomiske samkvem, 
det være sig samhandel eller investeringer, der ikke falder ind under det 
traditionelle begreb "handelsbarrierer": diskriminerende nationale love på 
investeringsområdet og ikke-håndhævelse af den indenlandske 
konkurrencelovgivning - med eventuelle uigennemsigtige handelsmetoder eller 
nægtelse af adgang til distributionsinfrastrukturen til følge - er kun et lille udvalg 
af de barrierer, som firmaerne ofte står over for. Der er med andre ord alt for 
mange områder, hvor spillereglerne enten ikke findes eller er utilstrækkelige, og 
Fællesskabet skal bidrage til og effektivt gå ind for en fastlæggelse af sådanne 
regler. 
(d) Erhvervslivet skal holdes underrettet om de muligheder, som de eksisterende 
instrumenter åbner for at presse på for at få nedbragt handelsbarrierer og bidrage 
til arbejdet med handelsfremme, samt om de handelspolitiske instrumenter, der 
har til formål at beskytte Fællesskabet mod illoyale handelsmetoder såsom 
dumping eller eksportsubsidier. 
3. Disponible "poIicy"-instrumenter 
14. Fællesskabet kan følge to veje i sine bestræbelser for at sikre en åbning af 
markederne: den multilaterale vej og den bilaterale vej. Valget af approach vil i vid 
udstrækning afhænge af målet. I sin egenskab af verdens største handelspartner har 
Fællesskabet en klar interesse i at styrke det multilaterale samhandelssystem ved at 
konsolidere Uruguay-rundens resultater og anvende WTO-reglerne. Desuden er det i dets 
interesse, atder træffes yderligere foranstaltninger til markedsåbning, hvorved der skabes 
nye muligheder for det europæiske erhvervsliv på markederne i tredjelande. En bilateral 
approach kan i visse tilfælde sikre hurtigere resultater og kan - hvis den anvendes over 
for et land med et marked, der er særlig interessant for Fællesskabet - danne 
udgangspunkt for en ægte liberaliseringspolitik. Dens "markedsåbningseffekt" kan øges, 
hvis andre handelspartnere går med til at afgive de samme tilsagn. Mange barrierer kan 
ikke mindskes eller fjernes, medmindre andre vigtige handelspartnere accepterer at følge 
samme metode på samme tidspunkt, hvilket gør det bydende nødvendigt med en 
multilateral indsats. De vigtigste to grupper instrumenter, som Fællesskabet kan benytte 
i sine bestræbelser for at føre målene ud i livet, er følgende: 
(i) Det multilaterale plan 
15. Det vigtigste forum for en multilateral fællesskabsaktion vil naturligt være den 
nye WTO, men andre fora såsom OECD, traktaten om energipagten, WIPO, 
Europarådet, IMO og ICAO3 bør også frembyde visse muligheder, navnlig når det drejer 
sig om at indlede eller komplettere det arbejde, der udføres i WTO-regi: 
WIPO (Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret), IMO (Den 
Internationale Søfartsorganisation), ICAO (Den Internationale Organisation for 
Civil Luftfart). 
* Håndhævelse af eksisterende forpligtelser via multilateral bilæggelse af tvister 
eller i påkommende tilfælde via en fællesskabsaktion, der er tilladt i henhold til 
sådanne multilaterale regler. Industrien bør gøres opmærksom på de 
aktionsmuligheder, der findes under dette punkt (f.eks. indgreb over for 
udenlandske subsidier, tekniske handelshindringer eller mangel på beskyttelse af 
intellektuelle ejendomsrettigheder) og anspores til at forelægge Kommissionen 
konkrete eksempler på reelle problemer. Kommissionen kan gøre dette på eget 
initiativ (i samråd med artikel 113-udvalget) eller på begæring af en medlemsstat 
eller en erhvervsgren eller virksomhed i Fællesskabet i henhold til forordningen 
om handelshindringer. 
* Sænkning af barriererne for EF's eksport eller andre økonomiske interesser i 
sammenhæng med forhandlingerne om tredjelandes tiltrædelse af WTO (i 
øjeblikket 20 lande) eller OECD (f.eks. Kina, Taiwan, Rusland og Ukraine i 
forbindelse med WTO og Korea i forbindelse med OECD). 
* Fremtidige multilaterale forhandlinger i WTO (eller i visse instanser i OECD). 
Der er allerede fastsat to vigtige tidspunkter. Den første ordinære 
ministerkonference i WTO vil finde sted i nær fremtid, nemlig i december 1996 
i Singapore. Senere vil datoen den 1. januar 2000 markere indledningen på den 
første runde multilaterale handelsforhandlinger om liberaliseringstilsagn på 
området tjenesteydelser. Samme år vil arbejdet med videreførelsen af reformen 
af den internationale handel med landbrugsprodukter blive indledt. Der er 
områder, hvor det er nødvendigt med nye spilleregler, og Fællesskabet skal have 
en fleksibel, men alligevel konkret dagsorden for de multilaterale forhandlinger. 
(ii) Det bilaterale plan 
16. På bilateralt plan har Fællesskabet andre overtalelsesmidler og 
forhandlingsinstrumenter til rådighed: 
* Bilaterale forhandlinger af generel eller sektorspecifik karakter ad hoc eller i 
forbindelse med indgåelse af samlede aftaler med det pågældende land; mere 
konkret betyder dette, at når først det er godtgjort, at et problem vedrørende et 
tredjeland omfatter et markedsåbningsaspekt (enten fordi en given vare eller 
sektor ikke har fri adgang til det pågældende lands marked, eller fordi visse 
metoder i det pågældende land udgør en mere "horisontal" handelshindring), kan 
en forhandlingsløsning vedrørende disse barrierer meget vel vise sig at være det 
mest effektive instrument, navnlig hvis de ikke kan tilskrives mere eller mindre 
målrettede forsøg på at lægge hindringer i vejen for samhandelen. 
* Systematisk koordineret udnyttelse af alle bilaterale muligheder, herunder besøg 
på højt niveau i Bruxelles eller aflagt af kommissionsmedlemmer og højtstående 
tjenestemænd i tredjelande samt andre relevante internationale begivenheder. 
* En særlig kategori bilaterale instrumenter for handelsliberalisering og derigennem 
for markedsadgang for vore firmaer er en effektiv gradvis gennemførelse af 
# ^^^^^w^^^ 
aftaler, som sikrer forbedret markedsadgang til eller frihandel med individuelle 
tredjelande eller regionale grupperinger, såsom Europaaftalerne med de central-
og østeuropæiske lande,, Euro-Middelhavsaftalerne og aftaler som f.eks. aftalen 
med MERCOSUR. Det drejer sig først og fremmest om at udnytte de forskellige 
konsultationsmekanismer i henhold til de gældende aftaler fuldt ud i 
bestræbelserne for at afklare bestemte problemer med markedsadgangen. Sådanne 
aftaler kan føre en handelsliberalisering med sig, som senere spreder sig til det 
multilaterale område, forudsat at kriterierne i WTO-aftalerne overholdes fuldtud. 
Det er ikke Kommissionen opgave at presse på for at sikre, at individuelle 
selskaber får varetaget deres kommercielle interesse ved opnåelse af kontrakter 
i tredjelande. Den vil dog ikke tøve med at intervenere, hvis det viser sig, at 
europæiske selskaber, uanset om de er store eller små, ikke får loyal og lige 
mulighed for at konkurrere med selskaber fra tredjelande ud fra tekniske og 
økonomiske kriterier. 
Forordningen om handelshindringer kan også anvendes som bilateralt middel til 
at sikre, at et lands forpligtelser i henhold til givne internationale - multilaterale 
eller bilaterale - handelsregler efterleves. Hvis den europæiske industri påberåber 
sig forordningen om handelshindringer, kan Det Europæiske Fællesskab 
umiddelbart gribe ind over for individuelle barrierer i de tilfælde, hvor 
selskaberne føler sig stærkest krænket af dem. Desuden vil dette give 
Fællesskabet større styrke under forhandlingerne om de pågældende problemer: 
selv om forordningen i sidste ende gør det muligt at anvende gengældelse (i 
overensstemmelse med internationale bestemmelser) som reaktion på tredjelandes 
handelshindringer, er dens egentlige formål nemlig at sikre, at disse barrierer 
fjernes; forordningen er således egnet til at sikre forhandlingsløsninger, hvor det 
er sandsynligt, at der derved kan opnås et tilfredsstillende resultat. 
* Det samme gælder GSP, da de dermed forbundne fordele i fuld overensstemmelse 
med de internationale regler kan trækkes tilbage, hvis individuelle udviklingslande 
diskriminerer mod Fællesskabet eller undlader at efterleve indgåede forpligtelser 
på markedsadgangsområdet i henhold til Uruguay-runden. 
(iii) Ledsagepolitikker 
17. En strategi for markedsadgang som integrerende del af den fælles handelspolitik 
skal ses på den overordnede baggrund, at Fællesskabets politikker skal have til formål 
at forbedre erhvervsklimaet for de europæiske firmaer og derigennem deres muligheder 
for at frembringe vækst og beskæftigelse. Der kan nævnes en række andre aktioner, som 
spiller en bestemt rolle i bestræbelserne for at øge vore firmaers eksportmuligheder, og 
som derfor kan betragtes som ledsagepolitikker til en strategi til sikring af 
markedsåbning: 
Gensidig anerkendelse er i løbet af det seneste år kommet til at stå i centrum for 
den internationale handelsdagsorden som et af det begrænsede antal instrumenter, 
der kan mindske de lovgivningsmæssige hindringer, som erhvervslivet står over 
8 
for, og hvis reciprokke karakter kan være mere attraktiv (og derfor mere effektiv) 
end et ensidigt pres for at sikre liberalisering af markeder i tredjelande. 
Forhandlinger om aftaler om gensidig anerkendelse falder sammen med - og 
forstærker derfor - et internt pres i visse tredjelande, navnlig USA og Japan, for 
at opnå autonom deregulering. Den gensidige anerkendelse yder derfor et vigtigt 
bidrag til det globale mål på dette område, dvs. en harmonisering af selve 
standarderne og de tekniske reguleringer. Vedtagelse og anvendelse af 
internationalt aftalte standarder overalt, hvor det er muligt, bør være den 
foretrukne måde at undgå vanskeligheder som følge, af uoverensstemmende 
tekniske forskrifter på, fordi disse standarder derved får et bredere 
dækningsområde. 
Desuden ansporer både Fællesskabet og dets medlemsstater til bredere former for 
erhvervsmæssigt og industrielt samarbejde. Blandt disse kan de 
samarbejdsmæssige aspekter ved Fællesskabets udstrakte net af bilaterale aftaler 
med - og ydelsen af faglig bistand til - tredjelande spille en vigtig rolle som 
incitament til yderligere markedsåbning fra de pågældende landes side. Disse 
instrumenter kan anvendes på en måde, der bidrager til en langsigtet udvikling 
af lokale ressourcer og teknologier i tredjelande via en udvikling af fælles 
økonomiske og handelsmæssige interesser, som sikrer yderligere investeringer, 
samarbejde og erhvervsmuligheder i tilknytning til den igangværende 
globalisering af verdensøkonomien. Det internationale samarbejde inden for 
forskning og teknologisk udvikling er et vigtigt middel til udbygning af det 
industrielle samarbejde4. Desuden har Fællesskabet indført en række instrumenter 
til fremme af det industrielle samarbejde med tredjelande såsom ECIP, MED-
Invest og AL-Invest5. 
De aktiviteter, som fokuserer på "policy "-ændringer, og som har betydning for 
alle europæiske eksportører, kan suppleres med specifikke initiativer pårområdet 
eksportfremme. Disse bør dog kun være et supplement til medlemsstaternes 
aktiviteter og må ikke konkurrere med disse, og de må kun tages i anvendelse, 
hvis et bidrag fra Fællesskabets side utvetydigt forbedrer resultatet. 
18. Disse forskellige instrumenter kan benyttes på en sammenhængende og 
koordineret måde både i forholdet til individuelle lande og i bestemte sektorer. For visse 
særlige handelspartneres vedkommende behandles de aktuelle betænkeligheder ofte som 
led i forhandlinger om f.eks. en bilateral aftale mellem Fællesskabet og et tredjeland. 
Vigtigere er det imidlertid, at de kan behandles mere effektivt på et bilateralt grundlag, 
når en sådan aftale er forhandlet på plads. Visse tilsagn kan også søges opnået ved 
behandlingen af landets anmodning om at tiltræde organisationer som f.eks. WTO eller 
OECD. Nogle problemer kan forelægges til tvistbilæggelse i WTO. Andre behandles 
Der henvises til Kommissionens meddelelse om perspektiverne for det 
internationale samarbejde inden for FoU (KOM(95) 489 endelig udg.). 
ECIP (EC Investment Partners) og instrumenter til fremme af investeringerne i 
landene i Middelhavsområdet og Latinamerika. 
under periodiske møder på højt niveau og/eller kommissionsmedlemmers besøg. For 
visse udviklingslandes vedkommende har Fællesskabet tidligere ikke tøvet med at trække 
GSP-fordelene tilbage, hvis dets interesser blev krænket af visse aktioner fra dette lands 
side. Endelig har Kommissionens delegationer til gunst for EU's eksportører som helhed 
til tider fungeret som instrument for en større frivillig koordination af de foranstaltninger 
på eksportfremmeområdet, som de forskellige medlemsstater har truffet. Særdeles 
vellykkede sektorfora såsom forummet for motorkøretøjsindustrierne er et udmærket 
eksempel herpå. 
19. Som et eksempel på en kombination af forskellige instrumenter i en bestemt 
sektor kan nævnes politikken i tekstil- og beklædningssektoren. Denne sektor har som 
følge af den nye konkurrencemæssige situation indadtil såvel som udadtil i de seneste 
tyve år gennemlevet en omfattende omstrukturering. Fællesskabet er i henhold til de nye 
WTO-regler forpligtet til at fjerne de resterende kontingenter i løbet af de kommende ti 
år. Til gengæld forventer den europæiske industri med rette, at den større konkurrence 
på dens hjemmemarked vil blive modsvaret af forbedrede afsætningsmuligheder i 
tredjelande og af loyal konkurrence og bedre beskyttelse mod bedrageri og 
piratkopiering. Da tempoet i fjernelsen af kontingenterne under multifiberaftalen er 
knyttet sammen med åbningen af hjemmemarkedet i de lande, der har tilsluttet sig 
multifiberaftalen, arbejder Kommissionen tæt sammen med industrien om at fastslå, 
hvilke tredjelands-handelsbarrierer det først og fremmest gælder om at fjerne i lande og 
på delmarkeder, der er af særlig stor interesse for eksporten. Dette vil gøre det muligt 
for Kommissionen at føre forhandlinger med tredjelande om tempoet i fjernelsen af 
kontingenterne på grundlag af de markedsvilkår, de er rede til at tilbyde Fællesskabet. 
20. Et andet eksempel vedrører foranstaltninger til fremme af en yderligere 
liberalisering af varer og tjenesteydelser med tilknytning til informationsteknologi, hvor 
det er lettere at opnå større markedsadgang ved anvendelse af en kombination - eventuelt 
i form af en aftale om informationsteknologi - af international liberalisering af 
telekommunikationstjenesteydelser i WTO, sikring af gensidig anerkendelse af tekniske 
standarder for udstyr eller sammenkoblinger, liberalisering af offentlige indkøbsaftaler 
vedrørende telekommunikationsudstyr og en konsekvent beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder. Af andre foranstaltninger, der kan undersøges med henblik på at 
imødekomme industriens interesser, kan nævnes fremskyndelse af toldnedsættelser eller 
større klarhed i tariferingen af produkter med tilknytning til informationsteknologi. Selv 
om der kan indledes sådanne forhandlinger med individuelle lande på et bilateralt 
grundlag, kan der opnås en større virkning, hvis forhandlingerne kan indpasses i en 
multilateral kontekst. 
4. Etaper i skabelsen af en konkret strategi til sikring af markedsadgang 
21. På grundlag af de ovenfor skitserede mål og de beskrevne "policy"-instrumenter 
bør en strategi til sikring af markedsadgang omfatte to dele. For det første et bilateralt 
element, der skal have følgende sigte: 
(a) fastlægge hindringer for markedsadgangen og vælge højtprioriterede 
aktionsområder 
10 
(b) fastlægge de områder, der frembyder de største muligheder for at fjerne 
handelsbarrierer, f.eks.: håndhævelse af eksisterende internationale forpligtelser, 
forhandlinger om nye eller klarere internationale regler eller bilaterale (formelle 
eller uformelle) forhandlinger 
(c) forbedre sammenhængen mellem den multilaterale og den bilaterale approach på 
individuelle markeder og sikre en koordination heraf med andre aktioner såsom 
fremme af industrielt samarbejde og faglig bistand 
(d) forbedre koordinationen af de markedsåbningsaktiviteter, som gennemføres af 
Kommissionen, medlemsstaterne, industrien og Kommissionens delegationer. 
22. For det andet skal strategien på multilateralt plan tage sigte på at: 
(a) konsolidere Uruguay-rundens resultater og sikre, at alle de stater, der har 
undertegnet slutakten, opfylder samtlige indgåede forpligtelser 
(b) fastlægge måder, hvorpå åbningen af markederne kan gøres endnu mere 
omfattende, og hvorpå nye områder kan underkastes multilaterale eller 
plurilateral discipliner 
(c) reagere på de nye udfordringer og hindringer, som globaliseringen af 
verdensøkonomien fører med sig. 
23. De foreslåede strategier er ikke ensbetydende med en fundamental omlægning af 
Fællesskabets nuværende politikker og målsætninger, men betegner en mere systematisk 
og bedre koordineret anvendelse af Fællesskabets og medlemsstaternes eksisterende 
ressourcer med det formål at føre disse mål ud i livet med den europæiske industris 
aktive bistand. Dette er et område, hvor en samlet optræden fra Fællesskabets side ved 
forhandlingerne om og brugen af handelsinstrumenter givetvis vil give bedre resultater 
end opsplittede og/eller ukoordinerede aktioner. Inden for Kommissionen vil det være 
nødvendigt med større sammenhæng i det arbejde, som de forskellige involverede 
tjenestegrene udfører. Institutionelt set indebærer initiativet ikke nogen overførsel af 
ansvaret fra medlemsstaterne til Fællesskabet eller omvendt: erfaringen har vist, at det 
i de fleste tilfælde er muligt via en pragmatisk approach at nå til enighed med 
medlemsstaterne om et fælles forsvar af deres interesser. 
(i). Den bilaterale dagsorden 
(a) Fastlæggelse af handelshindringer 
24. For at bistå med at fastlægge barriererne for de europæiske firmaers virke i 
tredjelande har Kommissionen i overensstemmelse med Rådets ønsker besluttet gradvis 
at oprette en omfattende database - med medlemsstaternes og industriens aktive 
deltagelse - vedrørende hindringerne for markedsadgang i Fællesskabet. Der vil efter 
planen blive oprettet en indledende database for de pågældende sektorer ved samling af 
al den information, der står til rådighed inden for Kommissionens tjenestegrene. 
11 
Resultatet af dette arbejde vil derefter blive oversendt til medlemsstaterne og industrien, 
der fra dette tidspunkt inddrages nøje i alle fremtidige trin i arbejdet. Der står allerede 
megen information til rådighed, en del i medlemsstaternes hovedstæder, men måske 
endnu mere i de økonomiske afdelinger og handelsafdelingerne i medlemsstaternes 
diplomatiske repræsentationer. Medlemsstaternes og Kommissionens repræsentationer i 
tredjelande bør anmodes om at lægge deres kræfter sammen med det formål at tilpasse 
og komplettere den information, der står til rådighed i den indledende database i 
Bruxelles. De bør i fremtiden træffe de fornødne arrangementer til at sikre en løbende 
ajourføring af denne information. 
25. Det er nødvendigt, at der hurtigt tilvejebringes resultater vedrørende 
markedsadgang. Kommissionen tager det første skridt ved at benytte den information, 
der allerede er tilvejebragt vedrørende visse sektorer (tekstiler, beklædning, automobiler, 
kemikalier), til at tage initiativ til en effektiv markedsåbning sideløbende med 
opbygningen af den overordnede database for at vise, hvorledes det ville fungere i 
praksis. Det er særdeles vigtigt, at databasen er omfattende (dvs. dækker alle sektorer 
og alle former for handelshindringer i alle de lande, hvor industrien har en interesse), 
indeholder en klar beskrivelse af situationen med hensyn til markedsadgang og 
konstaterede barrierer, er enkel og brugervenlig og til stadighed ajourføres. Databasens 
indhold bør stå til rådighed "on-line" for alle interesserede parter i Europa; dette gælder 
dog ikke for visse typer fortrolig information, navnlig Kommissionens analyse af de 
retlige og politiske måder, hvorpå de pågældende problemer kan behandles, og kilderne 
til informationen. 
26. Under skyldig hensyntagen til behovet for langtidsprognoser og en samlet analyse 
af de handelspolitiske mål på lang sigt vil den benyttede approach ved fastlæggelsen af 
målene for forhandlingerne med tredjelande overvejende blive bestemt af de ønsker, som 
fremsættes, og af den prioritering, der foretages i samarbejde med industrien i Den 
Europæiske Union som helhed. Der vil blive gjort en særlig indsats i retning af øget 
markedsåbning på de markeder, hvor der er specifikke eller særlig betydelige 
eksportinteresser og -muligheder, i hurtigt voksende økonomier og i sektorer, hvor 
værditilvæksten er høj og produktionen teknologiintensiv, og hvor det som følge af den 
aktuelle arbejdsdeling på internationalt plan er nødvendigt for den europæiske industri 
at specialisere sig. 
(b) Hvorledes kan disse barrierer fjernes og markedsadgangen fremmes? 
27. Hindringernes og problemernes egenart er afgørende for, hvorledes de bedst kan 
afklares effektivt. Denne vigtige fase omfatter navnlig: 
opstilling af en indbyrdes prioritering af disse problemer på basis af deres relative 
betydning, sandsynligheden for, at de kan fjernes, og de dermed forbundne 
økonomiske fordele 
sammenholdelse af denne prioritering med de disponible aktionsmidler og 
instrumenter 
valg af approach, instrumenter og strategi 
12 
fastsættelse af en tidsplan for gennemførelsen (om fornødent under skyldig 
hensyntagen til allerede planlagte bi- og multilaterale møder). 
28. Det vil i høj grad fremme prioriteringen, hvis der udarbejdes og regelmæssigt 
ajourføres rapporterom markedsadgang, hvori de vigtigste markedsbarrierer i udvalgte 
højtprioriterede lande skitseres, og som desuden giver et samlet overblik over, hvori 
problemerne med markedsadgang består, og hvilken udformning disse problemer har. 
Desuden kan Kommissionens nuværende praksis med hvert år at udarbejde en rapport 
om USA's handelshindringer udvides til også at omfatte EU's øvrige vigtige 
handelspartnere. Disse rapporter vil både blive stillet til industriens og medlemsstaternes 
rådighed, således at de kan udtale sig om prioriteringen. Kommissionen vil i nært samråd 
med medlemsstaterne fastlægge den mest hensigtsmæssige metode til løsning af det 
konstaterede problem med markedsadgang enten ved bilaterale kontakter eller 
diplomatiske skridt eller som led i multilaterale drøftelser. 
29. Hvad angår handelsfremme, vil posten for markedsadgang i Fællesskabets budget 
(B7-852) blive benyttet til at samle de eksisterende aktiviteter og sikre koncentration om 
de mest lovende aktiviteter, hvor fællesskabsaktionen giver det største og tydeligste 
udbytte. Sigtet dermed vil være: 
at bistå de europæiske selskaber med at fastlægge afsætningsmuligheder 
at profilere den europæiske industri yderligere ved støtte til industriens deltagelse 
i sektorarrangementer og erhvervsfora sammen med den lokale industri på 
markeder i tredjelande 
at fremme de europæiske produkters og tjenesteydelsers omdømme på 
nichemarkeder af central betydning og 
at støtte bilaterale og multilaterale aktioner til sikring af markedsåbning. 
(c) Skabelse af større sammenhæng mellem de forskellige aktioner 
30. Hvad angår sammenhængen i Fællesskabets indsats overfor tredjelande betragtet 
hver for sig eller som en del af regionale grupperinger, har Fællesskabet oprettet et 
uhyre stort net af bilaterale forbindelser. Initiativerne til markedsåbning er allerede et 
vigtigt mål i vore forbindelser med visse handelspartnere af central betydning, men der 
føres ikke nogen systematisk politik, som dækker alle vigtige økonomier, uanset om disse 
er veletablerede eller i hastig fremmarch. Der foreligger et betydeligt uudnyttet potentiel 
på området initiativer til sikring af markedsadgang. Internt vil dette bl.a. kræve forbedret 
synergi mellem de tjenester i Kommissionen,der har handelspolitik, de berørte sektorer 
og de relevante geografiske enheder som ansvarsområde. Eksempelvis skal de tjenester, 
der har de geografiske enheder som ansvarsområde, være opmærksomme på de fastlagte 
problemer med markedsadgang, således at alle egnede bilaterale muligheder udnyttes, 
ligesom der bør finde en passende feedback sted mellem disse og de tjenester, der har 
handelspolitik som ansvarsområde. 
31. Koordinationen bør også udbygges indenfor Rådet og overfor medlemsstaterne. 
Dette kan sikres ved forbedret koordination mellem de forskellige arbejdsgrupper og 
udvalg i Rådet, som er ansvarlige for handelspolitik og forbindelser med tredjelande. 
13 
m i 
Vigtigst er imidlertid, at Fællesskabet bør være rede til at tage samtlige relevante 
aspekter ved sine forbindelser med det pågældende land i anvendelse for at fremme det 
industrielle samarbejde og mindske eller fjerne resterende importbarrierer i Fællesskabet 
selv. 
(d) Forbedring af koordinationen mellem de forskellige instanser 
32. Denne proces forudsætter ikke alene høj grad af gennemsigtighed mellem alle 
involverede instanser (forskellige tjenester i Kommissionen, medlemsstaternes 
forvaltninger, industrisammenslutninger og individuelle firmaer), men også en positiv 
indsats fra hver af dem for at sikre engagement og medvirken fra de øvrige instansers 
side. 
33. En forbedret koordination med medlemsstaterne vil forudsætte: 
Kontinuerlig og hurtig informationsudveksling om problemer vedrørende 
markedsadgang i tredjelande. Kommissionen vil ud over sine periodiske rapporter 
om markedsadgang med jævne mellemrum holde Rådet underrettet (navnlig via 
artikel 113-udvalget) om enhver foranstaltning, den træffer for at afklare særlige 
problemer, som den har fået kendskab til. Kommissionen regner med at modtage 
information fra medlemsstaterne, som gør det muligt for den at prioritere sine 
aktiviteter bedre. 
Mere intens koordination mellem medlemsstaterne og Fællesskabet indbyrdes i 
arbejdet med at planlægge og programmere foranstaltninger over for tredjelande 
med henblik på at føre målene for forhandlingerne om markedsadgang ud i livet. 
Erfaringen viser, at særlige interesser i medlemsstaterne - selv punktuelle - kan 
varetages mere effektivt ved hjælp af en kohærent fællesskabsaktion. De 
økonomiske fordele ved en forbedret markedsadgang gør det berettiget at yde den 
nødvendige samarbejdsindsats til sikring af, at Fællesskabet taler med én stemme 
under de internationale handelsforhandlinger. 
34. Der kan træffes følgende foranstaltninger til fremme af en stærkere inddragelse 
af industrien: 
Industrien (dvs. både individuelle firmaer og industrisammenslutninger) opfordres 
til at underrette Kommissionen om problemer, den måtte ønske at løse; denne 
information forbliver fortrolig og vil udelukkende have en praktisk målsætning -
nemlig at fjerne barrierer. 
Der sikres en kontinuerlig tovejs-feedback vedrørende de foranstaltninger, der 
træffes, og de resultater, der opnås, med henblik på at sikre, at 
informationsstrømmene er kontinuerlige. 
På et ad hoc-grundlag tilstræbes der øget deltagelse af erhvervsledere i de besøg, 
som Kommissionens medlemmer aflægger i tredjelande, med et dobbelt formål: 
på den ene side at fremme samarbejdet og forbindelserne med erhvervslivet i 
14 
tredjelande og på den anden side at bistå Kommissionen med at vurdere 
prioriteringen på området markedsadgang. 
35. I dette øjemed har Kommissionen besluttet at udpege og gøre reklame for 
bestemte kontaktpunkter, hvor erhvervsvirksomhederne individuelt eller via deres 
sammenslutninger kan give oplysning om problemer med markedsadgang i tredjelande. 
Oplysningerne fra Gruppen af EF-rådgivningskontorer, der er specialiseret i eksterne 
forbindelser, vil være af særlig relevans. EF-rådgivningskontorerne arbejder tæt sammen 
med europæiske firmaer, der er aktive på markederne i tredjelande, og har derfor fuldt 
kendskab til de eksisterende barrierer for adgangen. Desuden kan de tjene som nyttige 
formidlere af information til de europæiske selskaber om EU's aktiviteter på dette 
område. Der vil tilgå industrien massiv information om de instrumenter, der står til 
rådighed til forbedring af markedsadgangen i tredjelande. I medlemsstaterne vil EF-
rådgivningskontorerne holde industrien og navnlig de små og mellemstore virksomheder 
underrettet om mulighederne for fællesskabsaktioner og om, hvem de skal henvende sig 
til. Industrien kan også (via repræsentationen i den pågældende medlemsstat eller 
delegationerne i tredjelande eller ved direkte henvendelse til Kommissionens hovedsæde 
i Bruxelles) underrette Kommissionen om alle forhold, der har tilknytning til problemer 
med markedsadgang. Der vil blive gjort en særlig indsats for at sikre, at aktionen til 
sikring af markedsåbning direkte kommer små og mellemstore virksomheder til gode. 
36. Kommissionens delegationer i tredjelande vil også forstærke deres indsats med 
at yde firmaer fra EU bistand med løsning af problemer med markedsadgang. 
Delegationernes handelsrådgivere skal nøje inddrages i behandlingen af handelsspørgsmål 
og i underretningen af Kommissionen om barrierer og aktioner. De vil også være 
ansvarlige for forbindelsen med medlemsstaternes handelsrådgivere, erhvervskontorerne 
og det europæiske erhvervslivs repræsentative sammenslutninger, for så vidt angår 
vurdering af situationen med hensyn til markedsadgang og sikring af mere effektiv 
koordination af den diplomatiske indgriben. Desuden kan de sikre, at mulighederne for 
samordnet indsats på området handelsfremme vedrørende europæiske varer, 
tjenesteydelser, investeringer og design udnyttes ved hjælp af målrettede initiativer 
afpasset efter de lokale markeders særtræk og under overholdelse af eksisterende 
kompetencer. 
(ii). Den multilaterale dagsorden 
37. Fællesskabet har bestandig ført en politik til støtte for og fremme af processen 
med multilaterale forhandlinger og discipliner. Effektive multilaterale discipliner er den 
bedste garanti for, at vore eksportører og investorer beskyttes mod ulovlige 
protektionistiske tiltag. Og de successive forhandlingsrunder har i den tid, GATT har 
eksisteret, ført til halvtreds års sænkning af toldmæssige og ikke-toldmæssige barrierer 
i et omfang, der ikke har været set magen til på noget tidligere tidspunkt. Afslutningen 
på Uruguay-runden og oprettelsen af WTO markerede et afgørende trin i denne proces. 
Unionen skal nu bygge videre på konsolideringen og den konkrete gennemførelse af de 
nye regler. Men eftersom økonomien er i hastig udvikling, og den internationale 
samhandel i stadig højere grad fokuserer på områder, der kun til dels er omfattet af de 
eksisterende discipliner, er det nødvendigt at holde det multilaterale system på 
15 
omgangshøjde med disse udviklingsforløb, hvis det stadig skal sikre bedre 
markedsadgang for vore erhvervsvirksomheder i tredjelande. 
38. Det vigtigste middel til styrkelse af det multilaterale samhandelssystem vil være 
at sikre vigtige handelspartnere, som endnu ikke er medlemmer af WTO, adgang til et 
sådant medlemskab og at opmuntre de mindst udviklede lande til at foretage en 
yderligere integration. Unionen kan også samarbejde med andre WTO-lande, navnlig 
dem, hvormed den har indgået bilaterale aftaler, med henblik på at opnå deres støtte til 
sine mål inden for WTO. Desuden bør der på det multilaterale plan lægger særlig stor 
vægt på en konsolidering af Uruguay-rundens resultater, yderligere foranstaltninger til 
sikring af markedsadgang og udvidelse af liberaliseringsdisciplinerne til nye områder 
såsom investeringsområdet, samtidig med at der sikres en multilateral afklaring af visse 
problemer, som den internationale samhandel står over for. 
(a) Virkeliggørelse og konsolidering af Uruguay-rundens resultater 
39. Som følge af Uruguay-rundens brede dækningsområde vil gennemførelsen deraf 
på visse område strække sig indtil 2005. Det vil være nødvendigt at overvåge denne 
proces meget nøje for at sikre, at de opnåede resultater konsolideres. Det kan med nogle 
eksempler illustreres, hvad der står på spil: 
* Subføderale offentlige organer: 
Et af Fællesskabets hovedmål under Uruguay-runden var, at WTO-reglerne også 
skulle gælde for subføderale offentlige myndigheder. Skønt der blev gjort 
betydelige fremskridt i alle de forhandlingsgrupper, hvor spørgsmålet var 
relevant, har nogle af Fællesskabets vigtigste handelspartnere endnu ikke truffet 
de fornødne foranstaltninger. Situationen er nu blevet foruroligende, for så vidt 
angår offentlige indkøb, normer, tjenesteydelser samt handelsrelaterede 
investeringsforanstaltninger (TRIMs). 
* Regional integration: 
På baggrund af de omfattende regionale integrationsbestræbelser i både Amerika 
og Asien har Fællesskabet betydelig interesse i en streng overholdelse af de 
regler, som gør det muligt at forene en geografisk uddybning af 
handelsforbindelserne med de af "multilateralismen" affødte principper (dvs. med 
vor egen adgang til andre regionale grupperingers markeder). Fællesskabet bør 
derfor deltage aktivt i WTO's arbejde på dette område. 
'* TRIPs: 
Udviklingslandene kan vente til 2005 med at indfri de tilsagn, der blev afgivet i 
Marrakesh. Det vil måske være muligt at sikre en hurtigere gennemførelse. 
Tyrkiet har erklæret sig rede til at lade udviklingen foregå meget hurtigere inden 
for toldunionens rammer. Kommissionen yder faglig bistand til andre (herunder 
Kina). 
16 
* Landbrug 
Fællesskabet er en vigtig eksportør af landbrugsprodukter. Sammen med en 
række andre medlemmer af WTO har det forpligtet sig til gradvis at liberalisere 
samhandelen med landbrugsprodukter. Det er derfor i høj grad i Fællesskabets 
interesse at drage omsorg for, at medlemmerne af WTO overholder deres 
forpligtelser på dette område, navnlig hvad angår nedbringelse af den 
subsidierede eksport samt markedsadgang, ligesom det selv vil overholde sine 
forpligtelser. Indførelse og forvaltning af toldkontingenter og den særlige 
beskyttelsesmekanisme er områder, som skal overvåges med særlig omhu. 
(b) Yderligere foranstaltninger til sikring af markedsåbning 
40. Der kan nævnes en række områder, hvor der under Uruguay-runden blev opnået 
et vist, men alligevel utilstrækkeligt fremskridt; på disse områder bør der tilstræbes 
yderligere markedsåbning: 
* Finansielle tjenesteydelser 
Ved en foreløbig aftale, der er gyldig i 18 måneder regnet fra den 1.7.1996, 
vedtog medlemmerne af WTO den 28. juli 1995 en "pakke" indledende 
liberaliseringsforpligtelser på området finansielle tjenesteydelser. Denne aftale, 
som blev til på Fællesskabets initiativ, er med rette blevet hilst velkommen som 
følge af dens betydning for det multilaterale system. Men Fællesskabet bør søge 
at forbedre "pakken" af aktuelle forpligtelser på grundlag af 
mestbegunstigelsesklausulen, om muligt endnu før den foreløbige aftale udløber 
i december 1997. 
* Basistelekommunikation 
Forhandlingerne om basistelekommunikation er af særlig stor betydning for 
Fællesskabet, fordi de gerne skulle gøre det muligt at drage fuldt udbytte af den 
interne liberalisering, som vil være fuldført i Fællesskabet pr. 1. januar 1998. I 
denne sammenhæng forventer Fællesskabet at opnå et betydeligt 
^orpligtelsesniveau af sine vigtigste partnere på basis af 
mestbegunstigelsesklausulen, før forhandlingerne afsluttes, hvilket ventes at ville 
ske den 30. april 1996. 
* Søtransport 
Forhandlingerne vedrørende denne "uafsluttede sag" fra Uruguay-runden har 
været i gang i Genève siden maj 1994. Fællesskabet bestræber sig på at opnå 
betydelige tilsagn fra de vigtigste sømagter, både hvad angår adgang til 
internationale ladninger, hjælpetjenester og adgang til havne og havnetjenester. 
* GATS-regler og -discipliner 
Der er fastsat frister for opstilling af en beskyttelsesklausul (1998) og regler for 
offentlige indkøb (1997) vedrørende tjenesteydelser. Desuden er der behov for 
støtteregler (ingen frist) og yderligere regler, der kan forhindre, at interne regler 
om erhvervsmæssige kvalifikationer bliver barrierer for samhandelen (f.eks. på 
regnskabsområdet og med hensyn til andre erhvervsmæssige tjenesteydelser). Med 
17 
* hensyn til beskyttelse af privatlivets fred og personlige data ønsker Fællesskabet 
endvidere at forbedre den aktuelle situation i henhold til artikel XIV i GATS ved 
sikring af fri udveksling af data på grundlag af ensartede beskyttelsesniveauer for 
privatlivet. 
Oprindelsesregler 
Arbejdet med harmonisering af oprindelsesreglerne i henhold til WTO-
oyerenskomsten er allerede indledt og forventes at blive afsluttet i 1998. 
Sideløbende med dette multilaterale arbejde bestræber Kommissionen sig internt 
på at foretage en betydelig forenkling af de præferentielle oprindelsesregler, der 
i øjeblikket er stærkt forskellige fra aftale til aftale. Sigtet med dette arbejde er 
at nå frem til et sæt ens regler for alle europæiske præferentielle oprindelser og 
for leverancer fra Middelhavslandene. Det er derfor særdeles hensigtsmæssigt at 
foretage en undersøgelse af Fællesskabets interesser, hvad angår multilateral 
forenkling på dette område. 
Told 
Med en gennemsnitlig toldnedsættelse på mere end 33% er Uruguay-rundens 
resultat bedre end den rekord, der blev opnået ved afslutningen af den foregående 
GATT-runde. Alligevel er de toldnedsættelser, som Fællesskabets partnere 
indrømmede for en række varer af betydelig interesse såsom visse tekstiler og 
beklædningsgenstande samt glas, keramik, læder og sko, forblevet klart ringere 
end det, den europæiske industri havde anmodet om. Det kan derfor meget vel 
være i Fællesskabets interesse med nye forhandlinger på toldområdet, hvis disse 
føres med fasthed på grundlag af en tilbundsgående analyse af vore interesser i 
hver enkelt sektor. 
Offentlige indkøbsaftaler 
Den nye aftale er stærkt inspireret af fællesskabsordningen for offentlige 
indkøbsaftaler. Aftalen vil således åbne nye afsætningsmuligheder for vore 
eksportører hos Unionens vigtigste partnere, navnlig på områderne tjenesteydelser 
og bygge- og anlægsvirksomhed. Listen over omfattede instanser er af visse 
signatarstater udvidet til også at omfatte subføderale offentlige organer og 
offentlige virksomheder med ene- eller særrettigheder. 
Trods disse ubestridelige fremskridt må det erkendes, at de offentlige 
indkøbsaftaler på multilateralt plan kun er liberaliseret i forbindelserne mellem 
et lille antal signatarstater, nemlig deltagerne i den plurilateral aftale. Desuden 
har signatarstaterne åbnet mulighed for fritagelse af visse instanser på områder, 
hvor gensidigheden ikke er sikret. 
Ud over den plurilateral aftale er forhandlingerne om en liberalisering af de 
offentlige aftaler om tjenesteydelser netop indledt i henliold til artikel XIII i 
GATS. Disse forhandlinger, som finder sted mellem GATS-partnerne, sigter 
mod indgåelse af en aftale om multilaterale regler for åbning af offentlige aftaler 
om tjenesteydelser. Indledningen af dette arbejde kan være en lejlighed, der er 
18 
velegnet til en parallel genoptagelse af arbejdet med "multilateraliseringen" af 
aftalen om offentlige varekøb. 
Ministerkonferencen i Singapore kan meget vel gøre det muligt at tage nye skridt 
i retning af målet om, at samtlige offentlige indkøbsaftaler skal underkastes 
disciplinerne i aftalen om offentlige indkøbsaftaler. I mellemtiden bør der 
umiddelbart gøres en særlig indsats for at udvirke, at så mange som muligt af 
medlemmerne af WTO tiltræder den nugældende aftale. 
* Intellektuelle ejendomsrettigheder 
Forhandlingerne i Uruguay-rundens regi om TRIPs gør det muligt for europæiske 
produkter med meget høj værditilvækst uden risiko at vinde indpas på markederne 
i udviklingslandene, navnlig de "nyindustrialiserede økonomier". 
Der bør dog iværksættes et yderligere arbejde i WTO, bl.a. for at bringe WTO's 
regler om ophavsret på linje med det globale informationssamfunds behov eller 
for at fremskynde de internationale forhandlinger (der i øjeblikket er kørt fast) 
om harmonisering af patentlovgivningen. Forøgelsen af beskyttelsen af 
geografiske angivelser fortjener også særlig opmærksomhed. I denne 
sammenhæng er Kommissionens vedtagelse af grønbogen om ophavsret og 
dermed beslægtede rettigheder inden for informationssamfundets rammer et 
vigtigt bidrag til de igangværende overvejelser. Der er allerede forhandlinger i 
gang herom i Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO). 
(c). Nye områder, der kan gøres til genstand for liberalisering 
41. Ved afslutningen af ministerkonferencen i Marrakech opstillede GATT's 
sekretariat til brug for medlemmerne af WTO en lang liste over emner på grundlag af 
forslag fremsat af de forskellige ministre. På konferencen i Singapore kan der meget vel 
blive indledt multilaterale forhandlinger eller blive vedtaget undersøgelsesprogrammer 
vedrørende nogle af disse emner. Fællesskabet bør være velforberedt, navnlig på 
følgende områder: 
* Samhandel og investeringer 
Fællesskabet har i en længere årrække stået øverst på listen, når det har drejet sig 
om omfanget af udenlandske investeringer. Det er derfor først og fremmest i 
Fællesskabets interesse, at der sikres liberalisering og beskyttelse af investeringer 
på verdensplan. 
Forhandlingerne om en multilateral aftale om investeringer (MAI) er netop 
indledt i OECD. Dette arbejde, som vil munde ud i en opstilling af begreber og 
aktionsmidler, er naturligvis af stor interesse for Fællesskabet. Som det allerede 
er anerkendt af Rådet, vil det dog ikke være muligt at nå målet om en 
verdensomspændende liberalisering af investeringsvilkårene blot ved deltagelse 
i forhandlingerne i OECD, der overvejende er begrænset til industrilandene. 
Dette er for øvrigt årsagen til, at OECD's Ministerråd i maj gjorde sig til 
talsmand for en approach baseret på to instrumenter, nemlig OECD og WTO. 
19 
Fællesskabet, der har størst interesse af alle i denne sag, bør allerede nu søge at 
lade principperne effektiv markedsadgang, national behandling og ikke-
forskelsbehandling nyde fremme i WTO. Desuden bør de eksisterende 
restriktioner gøres fuldt gennemsigtige. Endelig bør den multilaterale 
investeringsaftale optages i WTO-systemet og omfattes af dettes ordning til 
bilæggelse af tvister. 
Der skal træffes alle tænkelige foranstaltninger til sikring af, at der kan indledes 
forhandlinger i WTO om investeringer i december 1996. Der vil muligvis blive 
nedsat en uformel arbejdsgruppe til at forberede de konkrete beslutninger, der 
skal træffes i Singapore. 
Samhandel og konkurrence 
En række lande, bl.a. i den tredje verden, har ikke nogen lovgivningsmæssig 
garanti for, at der er fri konkurrence mellem deres virksomheder. Selv hvor der 
eksisterer en sådan lovgivning, er de nationale konkurrencelove i de 
toneangivende lande inden for verdenshandelen indholdsmæssigt stærkt 
uensartede. Endelig er antitrust-myndighederne meget forskellige, når det drejer 
sig om den strenghed, hvormed lovgivningen gennemføres. 
Set ud fra et handelsmæssigt synspunkt giver disse forskelle sig udslag i særdeles 
følelige forskelle med hensyn til effektiv markedsadgang. Ekspertgruppen for 
konkurrencepolitikken i den nye handelsmæssige orden har i sin rapport afgivet 
følgende bemærkning herom: "Konkurrencebegrænsende metoder, som tolereres 
af en konkurrencemyndighed, bevirker ofte, at adgangen til det pågældende 
marked forhindres"6. Desuden har de virksomheder, der virker på eller med 
udgangspunkt i markeder, hvor antitrust-lovgivningen anvendes på en 
eftergivende måde, en uberettiget handelsmæssig fordel i forhold til de 
virksomheder, som er undergivet strenge konkurrenceregler. 
Da det ifølge ekspertgruppens rapport "er vanskeligt at forestille sig, at der kan 
opstå en situation med lige konkurrence alene på grundlag af en nødvendigvis 
heterogen helhed af bilaterale aftaler"7, er det en udarbejdelse af et sæt bindende 
grundnormer ledsaget af en hensigtsmæssig ordning til bilæggelse af tvister, der 
tjener Fællesskabets interesser på dette område bedst. 
Dette er et udpræget langsigtet mål, men der kan allerede nu gøres en indsats til 
sikring af, at de medlemmer af WTO, hvis lovgivning omfatter 
konkurrenceregler, forpligter sig til at håndhæve disse strengt. 
Konkurrencepolitikken i den nye handelsmæssige orden: Udbygning af 
samarbejdet og reglerne på internationalt plan. Europa-Kommissionen, Bruxelles 
1995, s. 8. 
Idem, s. 19. 
20 
VÉÊÊmÊmimÊÊimmÊmmm 
Det er muligt at gøre fremskridt på dette område og nå til enighed om at arbejde 
med en bredere dagsorden i Singapore, hvis vi inden da sikrer konsensus herom 
mellem industrilandene, de mest avancerede udviklingslande og tillige de store 
udviklingslande. 
Samhandel og miljø 
Der blev på Marrakech-konferencen nedsat et udvalg, der skal uddybe 
spørgsmålet. Det har fået til opgave at finde frem til valgmuligheder, som kan 
forene målene om beskyttelse af miljøet med den internationale samhandels krav 
på områderne varer og tjenesteydelser. 
Det blev bl.a. pålagt dette udvalg at undersøge forbindelsen mellem de 
internationale handelsregler og de handelsmæssige foranstaltninger, der træffes 
i henhold til miljøkonventioner, og virkningerne for samhandelen af visse 
miljøpolitiske instrumenter såsom økoskatter, økomærkning og forskrifter med 
hensyn til emballage og genbrug. Forholdet mellem miljøkonventionerne og 
WTO-reglerne er et særdeles vigtigt spørgsmål. I henhold til visse miljøaftaler 
som f.eks. Montreal-protokollen, Basel-konventionen og CITES er det således 
nødvendigt at begrænse samhandelen med visse varer for at beskytte miljøet, og 
disse foranstaltninger kan ligeledes anvendes på lande, der ikke er part i disse 
aftaler. 
WTO's udvalg for samhandel og miljø er bemyndiget til at udarbejde en rapport 
til WTO's første ministerkonference. Set fra Fællesskabets synspunkt vil det være 
ønskeligt, at denne rapport bliver forholdsvis omfattende og munder ud i konkrete 
henstillinger, som kan vedtages i Singapore. Navnlig bør der finde en fortolkning 
eller revision sted af de bestemmelser i GATT og om nødvendigt i GATS, som 
er relevante på området, og rapporten bør omfatte politiske valgmuligheder, der 
gør det muligt at tage hensyn til økologiske betænkeligheder, uden at der for så 
vidt bliver tale om at favorisere en eventuel "grøn protektionisme". 
Samhandel og sociale vilkår 
Visse grundlæggende sociale rettigheder såsom forbud mod tvungent arbejde og 
børnearbejde samt foreningsfrihed og retten til at føre kollektive forhandlinger 
anerkendes verden over i ILO's regi8. Det er derfor kun naturligt, at sådanne 
grundlæggende sociale aspekter både indgår i den overordnede vurdering af 
Disse rettigheder og principper anses sammen med princippet om ikke-
forskelsbehandling i beskæftigelsen for at være de fem grundlæggende sociale 
rettigheder i ILO og er omhandlet i en række ILO-konventioner (nr. 5 og 138 om 
lavalder, nr. 29 og 105 om tvungent arbejde, nr. 87 om foreningsfrihed, nr. 98 
om kollektive forhandlinger og nr. 111 om ikke-forskelsbehandling). De 
anliggender, der behandles her, dækker ikke de mere generelle spørgsmål respekt 
for de grundlæggende menneskerettigheder og tilfælde af alvorlige krænkelser af 
disse rettigheder, hvis placering i EU's eksterne forbindelser blev behandlet i 
meddelelse KOM(95) 216 endelig udg. af 23. maj 1995. 
21 
i 
forbindelserne med tredjelande og i planlægningen af de forskellige politikker, 
hvor den sociale dimension er særlig fremtrædende. 
For samhandelens vedkommende er tanken om at sikre et positivt incitament til 
øget respekt for de grundlæggende sociale rettigheder allerede til dels kommet til 
udtryk i visse industrilandes generelle toldpræferenceordninger (GSP), herunder 
den ordning, som Rådet for Den Europæiske Union vedtog i december 1994. 
Kommissionen har gentagne gange hævdet9, at det sociale udviklingsniveau først 
og fremme hænger sammen med det økonomiske udviklingsniveau, og medens 
det givetvis er legitimt at drøfte sociale spørgsmål i en multilateral kontekst, er 
det på ingen måde sigtet at berøve udviklingslandenes deres komparative fordel 
med hensyn til lønomkostninger. 
Til gengæld kan visse fremgangsmåder såsom manglende foreningsfrihed eller 
anvendelse af tvungent arbejde ikke begrundes med det økonomiske 
udviklingsniveau. I de internationale fora, hvor dette spørgsmål i øjeblikket 
drøftes, vinder disse tanker nu frem. Der kan derfor forventes stadig større 
forståelse for, at et krav om respekt for sådanne rettigheder ikke længere 
betragtes som et spørgsmål om protektionisme. 
Fællesskabet bør derfor fare med lempe på dette område og drøfte disse 
spørgsmål med samtlige berørte lande i en multilateral ramme. 
Ministerkonferencen i Singapore i december 1996 kan meget vel indlede debatten 
og nedsætte en arbejdsgruppe under WTO til uddybning af spørgsmålet om 
forbindelserne mellem international samhandel og arbejdsvilkår. Det 
igangværende arbejde i OECD og ILO bør gøre det muligt at gennemføre 
drøftelsen under en mere objektiv og bedre formuleret synsvinkel. 
Forbindelserne mellem samhandel, finanser og valutaer 
I erklæringen om kohærens i slutakten til Uruguay-runden opfordres WTO til at 
"videreføre og udbygge samarbejdet med de kompetente internationale 
organisationer på det monetære og det finansielle område" for at gøre det muligt 
for IMF, Verdensbanken og WTO at føre "kohærente politikker, som gensidigt 
underbygger hinanden". 
Denne dimension af kohærensen har ikke hidtil stået i centrum for WTO's 
indledende arbejde. Det synes derfor naturligt, at Fællesskabet, som oprindelig 
stod bag arbejdet med kohærens i GATT's regi, tager initiativ til, at der pustes 
nyt liv i dette arbejde, således at konferencen i Singapore får et passende 
udgangspunkt for en konkret drøftelse. Der kan i denne sammenhæng fastlægges 
løsninger, som inden for mandatets rammer gør det muligt at bidrage til, at der 
sikres en større valutarisk stabilitet. 
Der henvises bl.a. til hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, 
kapitel 6.5.(f.). 
22 
42. WTO's første ministermøde er en udmærket lejlighed til at tilføre 
arbejdsprogrammet nye impulser. De europæiske lande må i de kommende måneder 
arbejde hårdt for at sikre, at det på ministermødet i Singapore gøres muligt at træffe 
konkrete beslutninger om de nye WTO-aktiviteter, der er nødvendige for at udvikle nye 
regler og perspektiver eller sikre markedsåbning. Men hvis det skal lykkes at fastsætte 
et realistisk sæt mål for WTO, skal det forberedende arbejde forud for mødet i Singapore 
ikke kun fokusere på de beslutninger, der skal træffes i december, men også på WTO's 
og verdens samlede samhandelssystems behov i de første år af næste århundrede. 
43. Ud over de forhandlingsemner, der allerede er på dagsordenen, skal drøftelserne 
i passende omfang dække en række mere generelle spørgsmål, bl.a. behovet for en mere 
fuldstændig integrering af udviklingslandene i samhandelssystemet. Ud over 
fastlæggelsen af yderligere foranstaltninger, som støtter og stimulerer udviklingslandene 
i deres bestræbelser for at blive integreret i det multilaterale system, kræver dette 
nytænkning, ikke alene vedrørende WTO's dagsorden og arbejdsmetoder, men også 
vedrørende de handicaps - som f.eks. overdrevent stor gæld - der afskærer 
udviklingslandene fra at drage fuldt udbytte af de muligheder, som Uruguay-runden 
åbner. 
44. Dette er efter Kommissionens opfattelse de vigtigste spørgsmål, der skal 
behandles på multilateralt plan i de kommende år. Hvorledes de skal besvares, vil 
afhænge af WTO's troværdighed som faktor til skabelse af åbenhed i verdensøkonomien. 
WTO's institutioner er nu på plads, og forhandlingerne om de uafklarede spørgsmål fra 
Uruguay-runden er allerede i gang. Men WTO skal stadig bevise, at den magter at blive 
det centrale forum for drøftelse og beslutningstagning i forbindelse med disse nye 
udfordringer. 
5. Konklusion: de næste etaper 
45. En forbedret markedsadgang på verdensplan bør være ej: af de vigtigste mål for 
Den Europæiske Unions ressourceanvendelse i de kommende måneder og år. Det er 
nødvendigvis en langtrukken proces at opnå en virkelig mærkbar forbedring af 
markedsadgangen. Både når det drejer sig om afklaring afpresserende problemer under 
de nugældende regler og om at udvikle nye regler med henblik på at fjerne andre 
hindringer for samhandel og investeringer, vil Fællesskabet få succes, hvis det 
fremlægger en klar analyse af sin egen prioritering og arbejder tæt sammen med sine 
handelspartnere, såvel industri- som udviklingslandene. Vi bør koncentrere os om 
foranstaltninger, der stemmer overens med industriens ønsker og prioritering, og som 
giver sig udslag i håndgribelige og direkte fordele for vore eksportører og investorer. 
Fællesskabet bør i den sammenhæng lade sig lede af følgende principper: 
EU har sat tempoet for den økonomiske integration på det indre marked og har 
taget initiativ til en udvidelse af den økonomiske integration til det multilaterale 
plan, navnlig via Uruguay-runden. EU skal fastholde dette mål om en åben politik 
og sikre, at dens partnere reagerer herpå ved at åbne deres markeder. 
23 
Vi vil overholde vore forpligtelser til punkt og prikke, også de nye tilsagn i 
Uruguay-rundens regi. Vi vil lægge særdeles stor vægt på at sikre, at vore 
partnere opfylder deres forpligtelser så hurtigt som muligt. Hvis 
udviklingslandene har brug for faglig bistand for at føre dette ud i livet, vil vi 
søge at yde dem en sådan bistand. 
Kommissionen vil / samarbejde med medlemsstaterne og mere specifikt med de 
europæiske virksomheder arbejde for en mere klar fastlæggelse af, hvilke store 
hindringer vor eksport til og vore investeringer i tredjelande mødes med. Vi vil 
prioritere målene og tage alle udenrigsøkonomiske "policy"-instrumenter i 
anvendelse for at skabe en bedre koordineret måde, hvorpå der kan skabes nye 
afsætningsmuligheder for eksportører og investorer på verdensplan. Hvis det er 
muligt at fjerne hindringer ved hjælp af eksisterende internationale regler, vil 
dette blive gjort. Hvis det er nødvendigt med bilaterale eller plurilaterale 
forhandlinger, vil sådanne forhandlinger blive ført. 
EU skal give WTO sin fulde støtte som det åbne samhandelssystems drivende 
kraft. Vi skal bidrage fuldt ud til at sikre, at organisationen fungerer effektivt 
som institution. Både nu og under forberedelserne til ministermødet i december 
1996 i Singapore skal vi i samarbejde med vore partnere søge at styrke den 
multilaterale proces og tilføre den nye impulser. 
Ved fastsættelsen af dagsordenen for forhandlingerne i WTO vil vi give særlig 
prioritet til de spørgsmål, som skaber nye muligheder for det europæiske 
erhvervsliv på ^markederne i tredjelande. Med industriens bistand vil vi arbejde 
for at sikre, at der opnås enighed om denne prioritering senest på WTO's 
ministermøde. Men hvis vi skal føre et så ambitiøst forehavende ud i livet, skal 
vi allerede nu planlægge WTO's arbejdsprogram frem til år 2000 og endnu 
længere. 
46. Denne meddelelse er en indledende analyse af Den Europæiske Unions 
prioritering på områderne øjeblikkelig markedsåbning, de igangværende forhandlinger 
og forhandlingerne om det fremtidige program for WTO. Den vil blive bearbejdet og 
videreudbygget på baggrund af reaktionerne fra medlemsstaterne, Europa-Parlamentet, 
erhvervslivet, forbrugerorganisationer og andre organisationer samt vore partnere i de 
forskellige tredjelande. 
24 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 53 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 li 
Katalognummer : CB-CO96-067-DA-C 
ISBN 92-78-00552-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-29S5 Luxembourg