ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.2.2

over for de lokale og regionale myndigheder i udviklingslandene anvendes de generelle principper for EU-udviklingsstøtte efter en decentraliseret fremgangsmåde: a) i forbindelse med dekoncentrationen af Kommissionens indsats skal Kommissionens delegationer gøres bevidste om det lokale aspekt, idet det understreges, at det decentraliserede samarbejde er et supplerende bidrag til det statslige udviklingssamarbejde, og at det dækker et behov hos de lokale myndigheder i de pågældende lande, som det er vigtigt at opfylde for at nå videre med demokratisering og decentralisering. Der kunne udarbejdes retningslinjer herom for at sikre, at der tages hensyn til dette aspekt på alle trin af programmernes udarbejdelse, fra idé til finansiering af deres gennemførelse; b) for at styrke den regionale integration kunne man tilskynde til oprettelse af organisationer og netværk af lokalpolitikere i udviklingslande, og de kunne få hjælp fra tilsvarende organisationer og netværk i Europa; c) for at harmonisere støtten kunne man afholde »landeforummer« med deltagelse af lokale og regionale myndigheder i Europa, som opererer i samme udviklingsland; de kunne omhandle de fire lande, hvor harmonisering af støtten mellem medlemsstaterne afprøves efter de beslutninger, Det Europæiske Råd traf i marts 2002 i Barcelona;
1.4.2

finder, at regioner, byer og kommuner ofte kan bidrage til at styrke de faktorer, som fremmer konkurrenceevnen. Regionsudvalget gør opmærksom på, at de lokale og regionale myndigheder især kan påvirke følgende faktorer: a) Samfundets evne til at tilpasse sig strukturforandringer. Paratheden til at tilpasse sig både langsomme og pludselige strukturforandringer som f.eks. omfattende virksomhedsnedlæggelser varierer. Et bredt og velfungerende lokalt og regionalt lederskab og et samfund, som bidrager til konstant læring, styrker evnen til at håndtere strukturforandringer; b) Syn på iværksætterinitiativer og –kultur. Nogle regioner udmærker sig ved en iværksætterkultur, som gør dem konkurrencedygtige. Selv om det tager tid, er det fuldt ud muligt at udvikle en sådan iværksætterkultur; c) Betimeligheden og anvendelsen af love og regler. Lovgivningsrammen, der omgiver erhvervslivet, bør være veltilpasset og tjene et tydeligt formål. Anvendelsen af reglerne bør være kendetegnet ved både objektivitet og hensyntagen. Det stiller krav til den offentlige forvaltnings evne til at fremme konkurrenceevnen; d) Adgang til innovationer og forskningsresultater. Forskningsresultater bør i højere grad omsættes til produkter, som når ud på markedet, og innovationer bør tilpasses hurtigere. Det forudsætter et konstant lærende samfund og en lokal og regional kultur, som befordrer iværksætteri; e) Adgang til viden og arbejdskraft. Det lærende samfund bør lette adgangen til viden. Det bør gøres lettere for arbejdssøgende og arbejdsgivere at finde sammen gennem forbedret adgang til job og et mere fleksibelt arbejdsmarked; f) Lokale og regionale markeders rolle. Konkurrenceevnen kan ikke adskilles fra graden af konkurrence på globalt, europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan. En styrkelse af konkurrencen på de lokale og regionale markeder kræver, at forvaltningen er i stand til at fremme konkurrenceevnen. De lokale og regionale myndigheder er ansvarlige for at fremme effektive lokale og regionale markeder; g) Adgang til finansiering. Alt for få finansieringsinstitutioner henvender sig til mindre virksomheder. Det gør det vanskeligere for mindre virksomheder at få adgang til finansiering og risikovillig kapital. For at iværksætterkulturen kan styrkes, er det nødvendigt med regionale mellemled og et serviceudbud, som letter virksomhedernes adgang til finansiering; h) Lokale og regionale skatters indvirkning på iværksætterkulturen. Offentlige myndigheder er afhængige af skatteindtægter for at kunne opfylde deres forpligtelser. Samtidig har skatteniveauet en direkte indvirkning på udgifterne til f.eks. arbejdskraft. Udfordringen for både ledelsen og forvaltningen består i at fastsætte skattesatserne på et niveau, som har mindst mulig skadevirkning på erhvervslivet, samtidig med at de nødvendige indtægter sikres;
2.13

kræver, at der gøres en større indsats for at øge kapaciteten og/eller etablere infrastrukturer for landadgang til havneanlæg, opbygning af logistiske distributionsnet og af nye havneinfrastrukturer samt for at diversificere de eksisterende med særlig vægt på øernes behov for havneinfrastrukturer; dette skal gøres med respekt for foranstaltningerne til beskyttelse af kystområdernes naturressourcer;
foreslår, at lufthavne under kategorierne C og D fritages for anmeldelsespligten. Hvis fritagelsen kun kommer til at gælde lufthavne under kategori D, bør den omfatte lufthavne med op til 2 mio. passagerer om året. Der bør i afsnit 92, litra c), udtrykkeligt henvises til de særlige behov for territorial samhørighed, som gælder for lufthavne under kategorierne C og D, der er beliggende i ø-områder;
17.

anmoder under alle omstændigheder om, at følgende bestemmelser medtages i en kommende traktat: — den vægt, der lægges på EU's mål, værdier og grundlæggende rettigheder, navnlig respekten for det lokale og regionale selvstyre og den kulturelle og sproglige mangfoldighed (artikel I-3, I-5 og præamblen til EU's charter om grundlæggende rettigheder), — den nye definition af nærhedsprincippet (artikel I-11, stk. 3), — hensyntagen til fællesskabslovgivningens konsekvenser for de lokale og regionale myndigheder (protokol om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet), — anerkendelse af princippet om konsultationer og dermed en tættere inddragelse af de lokale og regionale myndigheder i udarbejdelsen, iværksættelsen og evalueringen af fællesskabets politikker (protokol om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet), — muligheden for, at de regionale parlamenter med lovgivningskompetence inddrages i den procedure for tidlig varsling, der blev indført i forbindelse med mekanismen for forudgående kontrol med anvendelsen af nærheds- og proportionalitetsprincippet (jf. artikel 6 i protokollen om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet), — ret for Regionsudvalget til at indbringe klager for at bevare sine prærogativer (artikel III-365) i tilfælde af, at nærhedsprincippet krænkes (jf. artikel 8 i protokollen om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet), — indførelse af de samme bestemmelser vedrørende mandatperioden for Regionsudvalgets medlemmer som dem, der gælder for medlemmer af Europa-Parlamentet og Kommissionen (artikel III-386, stk. 2), — et nyt system, der bestemmer antallet ud udnævnelsen af dets medlemmer og suppleanter, som hidtil mere har været inspireret af EØSU's struktur end af politiske eller territoriale kriterier (artikel III-386), — anerkendelse af vigtigheden af nærdemokrati i Unionen (artikel I-46), — nye bestemmelser om deltagelsesdemokrati, der tilskynder EU-institutionerne til at give borgere og repræsentative sammenslutninger — som bl.a. tæller foreninger og sammenslutninger med lokalt og regionalt sigte — mulighed for at give udtryk for deres opfattelser angående alle Unionens arbejdsområder (artikel I-47) og til at føre en åben, gennemsigtig og regelmæssig dialog med disse, — indskrivningen af hensynet til territorial samhørighed som et af Unionens mål (artikel I-3), og af de forpligtelser, medlemsstaterne har påtaget sig mht. fremme af økonomisk, social og territorial samhørighed (protokol om økonomisk, social og territorial samhørighed), — anerkendelse en særlig status for fjernt beliggende regioner (artikel III-424), — inddragelse af den regionale og lokale dimension i sager vedrørende civilbeskyttelse (artikel III-284);
6.6

Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til ved hjælp af finansielle instrumenter (budgetbevillinger til de transeuropæiske transportnet, EIB, EBRD, PPP osv.) og institutionelle instrumenter (europæisk koordinator) at iværksætte et program til støtte af indgreb, som sigter mod hurtigt at fjerne de grænseoverskridende flaskehalsproblemer og mod at skabe de manglende forbindelser mellem de tredive hovedfærdselsårer af europæisk interesse på det transeuropæiske transportnet, som blev fastlagt i 2004, såvel som andre, der senere måtte vise sig nødvendige, så man opnår et virkeligt homogent transportnet. Den politik, der føres på dette område fra nationalt hold, har nemlig længe været ineffektiv, og det er specielt til skade for den regionale udvikling, for gennemførelsen af territorial samhørighed og for muligheden for at drage fuld nytte af den fri bevægelighed og det grænseoverskridende samarbejde. Det er også nødvendigt at indføre finansieringsmekanismer for andre projekter, der udgør et supplement til TEN-T; her tænkes især på projekter vedrørende forbedring af tilgængeligheden: vej- og togforbindelser, havneforbindelser, logistikcentre i tilknytning til intermodale knudepunkter, indfaldsveje til byer osv.
3.1

anser etableringen af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) for et meget positivt skridt i den fremtidige udvikling af landdistrikterne og især for landkommunerne, selv om de finansielle midler er langt færre end forventet, men ser det ikke som det sidste punktum i udviklingen af politikken for udviklingen af EU's landdistrikter. Med henblik på at opnå konkrete og holdbare resultater opfordrer Regionsudvalget Kommissionen til at pulje strategien for udvikling af landdistrikterne og ELFUL med de investeringer i forskning, kultur og miljø i landdistrikterne, der allerede støttes af strukturfondene og andre fællesskabspolitikker; opfordrer til yderligere fokus på Den Europæisk Strukturfond, uddannelse og beskæftigelse;
3.6

mener, at der ikke kan være et reelt partnerskab uden et finansielt bidrag fra hver af aftaleparterne til gennemførelsen af de mål, der er opstillet i fællesskab; foreslår, at overvejelserne over spørgsmålet om finansieringen af de europæiske territoriale pagter koncentreres om de mulige synergier mellem på den ene side EU-niveauet, de eksisterende budgetposter på de berørte områder og strukturfondene og på den anden side de disponible budgetposter på de lokale, regionale og nationale niveauer; dette bør ske uden at oprette endnu et finansielt instrument under EU's regionalpolitik og uden at ansøge om yderligere budgetmidler hertil;
2.11

finder, at forslaget om at oprette kompetencecentre i medlemsstaterne er interessant, og fremhæver, at nogle af centrenes vigtigste opgaver bør være at sikre, at de nødvendige kvalifikationer og den nødvendige viden også findes på det lokale og regionale niveau, og at formidle bedste praksis.
1.6

gør opmærksom på, at byer altid har været laboratorier for alle mulige former for udvikling: De fleste sociale og teknologiske udviklingstendenser har haft byerne som udgangspunkt. De strukturelle forandringer, der er karakteristiske for byer, er forbundet med både chancer og risici for den enkelte såvel som for samfundet som helhed. Byerne har lært at håndtere og reagere på de strukturelle forandringer. De er også vant til at kompensere for de markedssvigt, der i visse tilfælde er en konsekvens af de strukturelle forandringer. Netop fordi der med henblik på opfyldelse af Lissabon-målene inden for mange sektorer er behov for en tilpasning af strukturerne til de nye udfordringer, kommer byerne til at spille en central rolle;
43.

foreslår at man evaluerer effekten af de aktioner, der allerede er iværksat af grupper af undervisere og ungdomsorganisationer, så der kan udveksles og udformes god praksis i disse organer og således, at tiltagene kommer til at indgå i EU's handlingsprogrammer. Det er gennem praktiske tiltag, at man mest effektivt kan gøre de unge bevidste om et aktivt medborgerskab: ved at sætte dem i situationer, der får dem til at føle, at deres mening betyder noget og har direkte indflydelse på deres eget liv. Elevråd i skolerne, eller på et højere niveau, de lokale børne- og ungdomsråd er gode steder at prøve kræfter. De umiddelbare følger af aktiviteterne i sådanne strukturer er særligt mærkbare i de mindre kommuner;
33.

mener, at prioriteterne for grænseoverskridende samarbejde på denne baggrund skal defineres meget omhyggeligt for at opnå de maksimale synergier og undgå en uproduktiv anvendelse af midler. Et så lille et beløb bør ikke anvendes til at støtte generelle økonomiske og sociale udviklingsprogrammer i grænseregioner. Det er heller ikke realistisk at forvente, at dette ringe finansielle beløb vil dække andre prioriterede EU-målsætninger, som f.eks. skabelsen af effektive og sikre grænser, som skal gennemføres inden for rammerne af andre EU-politikker;
11.

Regionsudvalget minder om indsatsen i Det Europæiske Observatorium for Racisme og Fremmedhad for i samarbejde med FARE (Football Against Racism in Europe) og UEFA (Union of European Football Association) at bekæmpe racisme inden for fodbold. Regionsudvalget bifalder oprettelsen af det europæiske agentur for grundlæggende rettigheder, der gør det muligt at udvide dets ansvarsområde. Regionsudvalget opfordrer agenturet til at gøre lige muligheder og sport til sit kompetenceområde og anmoder det om at aflægge en årlig rapport til Regionsudvalget herom.
53.

mener, at der er behov for en væsentlig indsats for at bekæmpe menneskehandel og andre former for udnyttelse med sigte på seksuel udnyttelse, udnyttelse som arbejdskraft (arbejde i hjemmet, i cateringsektoren, børne-, ældre- og sygepleje osv.), udnyttelse på det kommercielle ægteskabsmarked eller med sigte på organhandel, praksis med lemlæstelse af kvindelige kønsorganer og tvangsægteskaber. Det er ligeledes nødvendigt at udvikle og evaluere eksisterende nationale og internationale modeller og metoder for at forebygge og sætte en stopper for de nævnte former for vold. Generelle foranstaltninger med henblik på øget offentlig opmærksomhed og meningsdannelse blandt borgerne er afgørende for at komme dette problem til livs;
60.

gør opmærksom på, at viden kommer til at spille en central rolle for fremtidens konkurrenceevne og økonomiske udvikling og dermed også den såkaldte femte frihed, den frie bevægelighed for viden. Studerendes mobilitet inden for Østersøregionen er et vigtigt aspekt. I dag er den ikke i første omgang rettet mod regionen. Andelen af studerende, som vælger at studere i Østersøregionen, er lavt, selv om det er et vigtigt led i en tættere økonomisk integration. Studier i Østersøregionen opleves tilsyneladende ikke som et ekstra plus for karrieren. En vigtig opgave for Østersøstrategien er at analysere, hvorfor det er sådan, og hvad der kan gøres, for at studier i andre Østersølande kommer til at fremstå som et attraktivt alternativ. Det handler om studiernes kvalitet og sandsynligvis også om sprog;
19.

støtter kraftigt udarbejdelsen af retningslinjer for finansieringen af EU-incitamenter inden for rammerne af de eksisterende regionalpolitiske instrumenter til koordinerede nationale og regionale investeringer, arbejder og projekter inden for bytransport og transport ud til arbejdspladser, forudsat at disse investeringer er i overensstemmelse med EU's økologiske og socioøkonomiske målsætninger, herunder også interoperabilitet mellem alle transportformer; støtter også indførelsen af et europæisk finansieringsinstrument i de finansielle overslag for 2014-20, der muliggør samfinansiering af mobilitet i byerne — ikke til finansiering af projekter, men af de resultater, der opfylder EU's miljø- og socio-økonomiske målsætninger, og anmoder om, at man undersøger muligheden for finansiering tidligere i forløbet for mindre pilotprojekter. Desuden anbefales det, at man finder frem til mere ambitiøse instrumenter til større finansieringer for at kunne levere mobilitetsplaner i byerne, der er afhængige af, at der findes offentlige-offentlige/offentlige-private aftaler om mobilitet i byerne, som kan sikre finansiering fra den private sektor og fra lokale, regionale og nationale programmer;
37.

opfordrer endvidere medlemsstaterne og Kommissionen til at tage skridt til at udnytte de muligheder, der ligger i nye teknologier (e-Democracy, e-Government, e-Services m.m.) for at gøre det lettere for den brede befolkning og for indvandrere at give udtryk for deres synspunkter og fremsætte forslag om integrationspolitikker og -foranstaltninger;
30.

anser EU's institutioners og organers erfaringer på området for meget vigtige og finder det afgørende, at disse samarbejder. Udvalget gentager, at der er brug for mere politisk og teknisk bistand til at sikre løbende grænseoverskridende samarbejde om lokalt selvstyre mellem de lande, der grænser op til EU, og opfordrer medlemsstaterne og de deltagende lande til at udnytte Taiex og andre forbrødringsinstrumenter samt et program som Europa for borgerne 2007-2013 maksimalt med henblik på at etablere et fundament for tilgangen til diplomati mellem bymyndigheder;
32.

peger på, at erfaringer under tidligere støtteprogrammer viser, at det er vigtigt, at støttemuligheden under IPA er så ubureaukratisk som muligt og ikke opdeles i for mange faser med særskilte bevillinger, og påpeger derfor, at der er brug for fleksible projektrammer, så det er muligt at flytte midler fra søjle til søjle inden for budgettet, da dette er en måde, hvorpå ny information kan indarbejdes og dermed være med til at forbedre og udvikle projekterne undervejs. Gør i forlængelse heraf opmærksom på, at tunge bureaukratiske procedurer hæmmer især de mindre projekter, og påpeger, at erfaringer fra Serbien viser, at f.eks. forsinkelse i overførsel af projektmidler til de projektansvarlige myndigheder kan have utilsigtede konsekvenser;
30.

peger på, at en af de kendte grobunde for terrorisme er utilfredshed med samfundet og følelsen af at være magtesløs og stå uden for. I et velfungerende demokratisk samfund mindskes risikoen for, at terroristiske idéer og terrornetværk skal få fodfæste og begynde at brede sig; mener derfor, at det er af største vigtighed, at indsatsen for at styrke demokratiet og efterlevelsen af de borgerlige/politiske rettigheder indgår som en integrerende del af terrorbekæmpelsesindsatsen;
66.

insisterer på, at alle myndighedsniveauer har et ansvar for at medvirke til at opbygge en »tradition for grundlæggende rettigheder« ved at øge borgernes kendskab til deres rettigheder, og gentager derfor, at der er behov for en fælles indsats for at udbrede kendskabet til borgernes rettigheder, og denne indsats navnlig bør indgå som en vigtig del af Kommissionens oplysnings- og formidlingspolitik;
46.

gør opmærksom på, at transeuropæiske energinet, transport og informations- og kommunikationsteknologier (ikt) bør have en territorial dimension og således tage højde for geografiske, miljømæssige og menneskelige forhold i de områder, som de går igennem, for at de kan opfylde deres funktion som europæiske kommunikations- og udvekslingsnetværk med en kontinental dimension, der bakkes op af befolkningen;
6.

anser EIDHR for at være et synligt aktiv for Europa, der styrker den europæiske profil inden for fremme af demokrati og menneskerettigheder i tredjelande. Regionsudvalget understreger, at EU's hensigt med at fremme demokrati ikke betyder, at EU bør eller kan eksportere en bestemt model eller påtvinge tredjelande den. EIDHR indebærer en mulighed for at formidle fælles principper om individets frihed bredt; henviser til at Europarådets Charter for Lokalt Selvstyre i høj grad har tjent som inspiration og vejledning for mange nye demokratier i Europa i forbindelse med opbygning af velfungerende lokalt selvstyre. Ligeledes vil Kommunalkongressens nye udkastet til Charter for Regionalt Demokrati kunne tjene samme formål;
45.

Det er således vigtigt at understrege, at der findes forenklede former for læring, hvorefter den enkelte kan tilegne sig elementære sprogfærdigheder, der gør vedkommende i stand til at udtrykke sig og forstå. Disse former for læring bør fremmes af de statslige, regionale og lokale uddannelsesinstitutioner og støttes økonomisk af EU for at udbrede mulighederne for læring og bygge bro over generationskløften på sproguddannelsesområdet;
2.

Regionsudvalget håber, at Kommissionen fortsat vil bestræbe sig på at sikre en sammenhængende udvikling af politikken for mediekendskab, der blev lanceret i 2007. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at indarbejde Regionsudvalgets udtalelse i disse forslag, under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet og de lokale og regionale myndigheders særlige kompetencer. Regionsudvalget anmoder ligeledes Kommissionen om at arbejde videre med handlingsplanen for mediekendskab i samarbejde med de andre EU-institutioner, UNESCO og de lokale og regionale myndigheder. I den forbindelse bør der tages højde for følgende: a) Det er en afgørende forudsætning for gennemførelse af mediekendskab som et politisk mål, at alle vigtige aktører arbejder intensivt for denne sag, og at regioner og medlemsstater søger at fremme innovationer på uddannelsesområdet. Det drejer sig om at skabe en politisk kultur, hvor EU's borgere deltager aktivt, og brugerne bevidstgøres; b) Ifølge EF-traktaten ligger ansvaret for uddannelse udelukkende hos medlemsstaterne, mens EU bidrager til at forbedre de forskellige nationale uddannelsessystemer ved om nødvendigt at stille supplerende instrumenter på EU-plan til rådighed for medlemsstaterne og fremme udveksling af information og god praksis. Dette fremhæves også i Kommissionens meddelelse fra 2008 om »En opdateret strategiramme for europæisk samarbejde på uddannelsesområdet« (3); c) I henhold til strategirammen på uddannelsesområdet (4) betragtes mediekendskab som en gren af digitale færdigheder - hvilket kan diskuteres - selv om det kan spille en afgørende rolle for virkeliggørelsen af mange af strategirammens målsætninger og prioriteter (navnlig erhvervelse af grundlæggende færdigheder i læsning, kompetencen »at lære at lære«, aktivt medborgerskab, fremme af den interkulturelle dialog og livslang læring). d) Emner for den umiddelbart prioriterede indsats er i henhold til rammestrategien (5) følgende: — udvikling af tværgående nøglekompetencer; — foranstaltninger, der skal fremme et innovations- og kreativitetsvenligt institutionelt miljø, på basis af en kritisk og fornuftig anvendelse af de nye informations- og kommunikationsteknologier (ikt), og som skal forbedre kvaliteten af læreruddannelsen; — partnerskaber mellem institutioner og virksomheder, som udbyder uddannelse, forskningsinstitutioner, kulturaktører og kreative erhverv. Disse prioriteter er tæt forbundet med overvejelserne om udviklingen af mediekendskab. e) De lokale og regionale myndigheder er i mange tilfælde ansvarlige for, at mediekendskab integreres i de formelle uddannelser på alle niveauer. Der bør derfor findes en passende procedure, som kan hjælpe de lokale og regionale myndigheder til at fremme projekter, programmer og chartre, der knytter sig til mediekendskab, herunder partnerskaber (der samler mange aktører) mellem den offentlige og den private sektor samt mellem kultur- og uddannelsesinstitutioner og professionelle indholdsproducenter. Alt dette skal ske som led i såvel den formelle som uformelle uddannelse og under streng overholdelse af de juridiske krav.