Nr. C 125/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16.10.  74 
3.5.5.10.  (553)  Man  bør  give  afkald  på oplysninger 
om hvert  selskabs  minoritets  anparter,  da man  i den 
forbindelse  vanskeligt  kan  undgå  fejlfortolkninger. 
Indehavere  af minoritetsanparter  har  juridisk  set kun 
fordringer  i det selskab,  hvori  de har interesser.  Kon-
cernen  hviler  derimod  til en vis grad  på helt  andre 
konti  (f.eks.  hård  valuta  eller  konverteret,  fremmed 
valuta).  løvrigt  har  indehavere  af minoritetsanparter 
også  indirekte  interesser  i datterselskaber.  I sådanne 
tilfælde  beregnes  minoritetsanparterne  i koncernregn-
skabet  på grundlag  af sektorer,  der kun  delvist  indgår 
i en koncern  — dvs.  idet  der ses bort  fra udbytte  osv., 
der er realiseret  inden  for  koncernen.  Dette  betyder 
imidlertid,  at minoritetsanparter  ikke  længere  kan  til-
lægges  enkelte  selskaber. 
3.5.5.11.  (56)  Denne  bestemmelse  kan  kun  ses  i 
sammenhæng  med  et koncernregnskab.  Den  bør knyt-
tes sammen  med  en »situationsberetning«  og »frem-
tidsudsigter«  for  det  samlede  foretagende.  Det  ville 
imidlertid  være  selvmodsigende  at lægge  et enkelt-
regnskab  til grund  for prospektet  og samtidig  basere 
redegørelsen  for  den  seneste  udvikling  på hele  kon-
cernens  situation. 
3.5.6.  Kapitel  6 — Ledelse 
(61) Det  burde  være  tilstrækkeligt  at give  oplysninger 
om efternavn,  fornavn,  bopæl  og stilling  for  de i i 
punkt  611  - 613  nævnte  personer.  Yderligere  oplys-
ninger  er lidet  informative  og kan derfor  undværes. 
3.5.7.  Kapitel  7 — Seneste  udvikling  og  udsigter  for 
den kommende  tid 
Prognoser  over  virksomhedens  udsigter  for den  kom-
mende  tid,  der  betegnes  som  »skøn  og bestræbelser, 
som eventuelt  ikke  virkeliggøres«,  vil kunne  forvirre 
investoren  og give  ham  et falsk  billede  af virksomhe-
den. Selvom  det  siges,  at der  er tale  om  skøn  og 
bestræbelser,  kan  de krævede  oplysninger  vanskeligt 
forenes  med  prospektansvaret.  Udsigterne  for  den 
nærmeste  fremtid  bør  begrænses  til oplysninger,  der 
hviler  på et objektivt  grundlag.  De mere  langsigtede 
prognoser  bør overlades  til selskabets  eget  skøn. 
Bruxelles,  den 17. juli 1974. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand 
Udtalelse  om  »Forslag  til Rådets  Direktiv  om  harmonisering  af fremgangsmåder  for 
varers  overgang  til fri omsætning« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 14, af 15. februar  1974,  side  45-51. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttende  den  14. januar  1974  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  122.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  17. og 18. juli  1974,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
16.10.74 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/11 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til anmodning  om udtalelse  fra for-
manden  for Rådet  for De europæiske  Fællesskaber 
af 16. januar  1974  om »Forslag  til Rådet  direktiv  om 
harmonisering  af fremgangsmåder  for varers  overgang 
til fri omsætning«,  • 
under  henvisning  til EØF-traktatens  artikel  100, 
under  henvisning  til den  beslutning,  som  Udvalgets 
præsidium  traf  den  29. januar  1974  om at pålægge 
Afdelingen  for industri,  handel,  håndværk,  og tje-
nesteydelser,  at udarbejde  en udtalelse  herom, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  fremsat 
af Afdelingen  for  industri,  handel,  håndværk  og 
tjenesteydelser  den 3. juli 1974, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin  122. 
plenarforsamling  den 17. og 18. juli 1974,  mødet  den 
17. juli 1974, 
med enstemmighed  blandt  de tilstedeværende  eller 
repræsenterede  medlemmer  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  godkender  direk-
tivforslaget  under  forbehold  af følgende  bemærk-
ninger. 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Udvalget  godkender  Kommissionens  bestræbel-
ser i retning  af at gennemføre  en så fuldstændig 
harmonisering  som  muligt  af procedurerne  for fortold-
ning af varer  ved  indførsel  i Fællesskabet.  I øje-
blikket  er der faktisk  mere  tale  om en tarifær  union 
end om  en toldunion;  hver  medlemsstat  anvender 
den samme  fælles  toldtarif,  og anvendelsesbestem-
melserne  i denne  tarif  er blevet  gjort  til genstand  for 
forordninger  eller  direktiver  med  henblik  på at har-
monisere  anvendelsesbetingelserne.  Således  er 
begrebernes  art (nomenklatur),  oprindelse,  værdi,  frist 
for toldbehandling,  betalingsfrist  osv.  blevet  fastsat  i 
præcise  bestemmelser,  som  har ført  til tydelige  frem-
skridt  på vejen  mod  fællesskabsharmoniseringen. 1.2. Imidlertid  fastsætter  hver  medlemsstat  stadig 
sine nationale  toldbestemmelser  og -procedurer,  og 
den fælles  toldtarif  fører  mere  til lighed  i teknisk 
henseende  — toldsatserne  — end  til et ensartet 
resultat.  Det  er imidlertid  yderst  vigtigt,  at varer  fra 
tredjelande,  som  indføres  i Fællesskabet,  overalt  får 
samme  behandling  med  samme  økonomisk  resultat, 
hvilket  ikke  er tilfældet  i øjeblikket  på grund  af de 
divergerende  sædvaner  i medlemsstaterne.  Følgelig  er 
toldunionen  endnu  et teoretisk  begreb,  og forholdsvis 
få varer  overgår  til fri omsætning  uden  for den med-
lemsstat,  som  de egentlig  var bestemt  for. 
1.3. Man  må imidlertid  tage  hensyn  til den  betyde-
lige udvikling  inden  for selve  fortoldningen.  Told  er 
længe  blevet  betragtet  som  en materiel  afgift,  der 
anvendes  på fysiske  varebevægelser.  Overførsel  over 
grænser  medførte  opkrævning  af en fast  procentdel, 
der skulle  bringe  ligevægt  i samhandelen.  Toldens 
rolle var således  ganske  begrænset. 
1.4. Det  samme  er ikke  tilfældet  i dag.  Efter  en 
udvikling,  som  det vil være  for omfattende  at gennem-
gå i denne  udtalelse,  er man  lidt  efter  lidt gået  bort 
fra denne  grundopfattelse,  der  var  inspireret  af 
vejafgiften  uanset  moderniseringen  af teknikken,  og 
over til en tilpasset  anvendelse  af komplicerede 
bestemmelser,  som  ikke  alene  gælder  for den  vare, 
som rent  faktisk  er genstand  for handelen,  men  også 
de dermed  forbundne  finansielle  forhold,  indirekte 
tjenesteydelser,  kort  sagt  resultaterne  og det økono-
miske  indhold  af den  handel,  som  varen  er det kon-
krete  udtryk  for.  Denne  udvikling,  som  finder  sted 
over hele  verden,  er endnu  tydeligere  på fællesskabs-
niveau.  Det  er nok  her som  eksempel  at nævne  de 
strenge  og komplicerede  bestemmelser  for anvendelsen 
af den fælles  landbrugspolitik.  Men  samme  udvikling 
gør sig gældende  for andre  produkter.  Følgelig  kan 
man ikke  mere  betragte  fortoldning  som  en enkelt 
isoleret  handling,  der foretages  undervejs  uden  at det 
får indvirkning  på varernes  senere  status,  og for 
hvilken  det ville  være  tilstrækkeligt  at harmonisere 
og tilpasse  teknikken  og procedurerne. 
1.5. Yderligere  viser  de fremskridt,  der stadig  mangler 
ved harmoniseringen,  både  hvad  angår  sanitære  og 
phytosanitære  bestemmelser,  de forskellige  normer, 
skatteforhold  og den  monetære  politik,  at det  er 
utilstrækkeligt  at fastsætte  bestemmelser  for over-
gangen  til fri omsætning,  hvis  man  ønsker,  at varerne 
skal behandles  ens inden  for hele  Fællesskabet. 
Nr. C 125/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 10. 74 
1.6. I toldteknisk  henseende  fører  dette  til, at der 
eksisterer  to meget  vigtige  begreber  side  om  side: 
overgangen  til fri omsætning,  en fællesskabsdefinition, 
som i øjeblikket  kun  omfatter  anvendelsen  af den 
fælles  toldtarif  og overgangen  til forbrug,  som  fuld-
stændigt  frigør  en vare  på en medlemsstats  område, 
og sammenknytter  betingelserne  for  fri omsætning 
med alle  dem,  som  svarer  dels  til de regionale  eller 
lokale  krav,  som  fortsat  måtte  bestå  inden  for et fuldt 
gennemført  Fællesskab,  og dels  til de fremskridt,  som 
endnu  mangler  på vejen  mod  den  harmonisering,  der 
er i gang. 
1.7. Udvalget  mener  derfor,  at mens  direktivforslaget 
i sig selv  er et vigtigt  fremskridt,  som  den  understreger 
både  haster  og er nødvendigt,  udgør  det ikke  en fuld-
stændig  løsning. 
1.8. Udvalget  godkender,  at man  som  retsmiddel 
vælger  direktiv-formen  på grund  af de vanskeligheder, 
som vedtagelsen  af en forordning  kunne  give  anled-
ning  til (f. eks.  som  følge  af medlemsstaternes  admini-
strative  strukturer). 
1.9. Det  finder  imidlertid,  at de påtænkte  bestem-
melser  så snart  som  muligt  bør  anføres  i en forord-
ning  eller  i en »toldkode«  for Fællesskabet. harmoniseringer,  som  endnu  ikke  er foretaget.  Frem-
skyndelsen  af varers  fortoldning  kan  kun  ske,  hvis 
kontrollen,  som  er meget  nødvendig,  kan  foretages 
på anden  vis ved  hjælp  af efterfølgende  undersøgel-
ser. Ellers  risikerer  man,  at ethvert  forsøg  på liberali-
sering  af betingelserne  for  fortoldning  fører  til en 
mere  indgående,  øjeblikkelig  kontrol,  fordi  told-
myndighederne  vil frygte,  at de ikke  senere  vil kunne 
kontrollere  handlernes  faktiske  indhold. 
1.12.  Udvalget  mener  altså  som  Kommissionen,  at 
fremskyndelsen  af grænseformaliteterne  reelt  kun 
kan ske,  såfremt  medlemsstaternes  toldmyndigheder 
på anden  vis får mulighed  for på ethvert  tidspunkt 
på eget  initiativ  eller  på importørens  anmodning  i de 
andre  medlemsstater  at indhente  oplysninger  om 
forhold,  der  er nødvendige  for  kontrollen,  såfremt 
den person,  der anmoder  om toldklarering,  er hjem-
mehørende  der  og såfremt  de kan  anerkende  disse 
oplysninger  som  gyldig  dokumentation.  Det  samme 
gælder  i endnu  højere  grad  for  inddrivning  af told 
og lignende  afgifter.  Med  andre  ord  kan  en frem-
skyndelse  af fortoldningen  og adgangen  for  hvem 
som helst  til denne  formalitet  kun  opnås,  hvis  told-
myndighederne  på  fællesskabsniveau  får  samme 
muligheder  som  dem,  de nu har  i de forskellige 
medlemsstater,  og  som  ved  forskellig  teknik  har 
muliggjort  iværksættelsen  af lettelser,  der er baseret 
på en slags  tillidsaftale  mellem  toldmyndighederne 
og en virksomhed. 
1.10.  Det  synes  nemlig  hovedsagelig  at dreje  sig om at 
harmonisere  procedurer.  Et direktiv  består  imidlertid 
hovedsagelig  i en forpligtelse  til at opnå  resultater  og 
drejer  sig  ikke  om  midlerne.  Procedurer  er netop 
midlet  og det er indlysende,  at medlemsstaterne  alle 
vil søge  at opfylde  forpligtelserne  i direktivet  gennem 
deres  egne  midler,  dvs.  procedurer.  Der  kan  altså  være 
fare for,  at man  retter  sig efter  direktivets  bogstav, 
men ikke  dets  ånd.  Bestemmelserne  i nærværende 
direktiv  får altså  kun  fuld  virkning,  hvis  medlemssta-
terne  også  anvender  dem  på varers  overgang  til for-
brug  og om muligt  ved hjælp  af de samme  formularer. 
I modsat  fald  vil det ikke  i den  nære  fremtid  være 
muligt  at fortolde  (overgang  til fri omsætning  og 
samtidig  overgang  til forbrug)  varer  i alle  medlems-
stater  ved  hjælp  af de samme  procedurer  og de sam-
me formularer. 1.13.  Udvalget  ønsker  altså,  at der  gøres  alle  de 
nødvendige  bestræbelser  med  henblik  herpå  samtidig 
med direktivets  ikrafttræden;  dette  kunne  i modsat 
fald forblive  uden  virkning.  Udvalget  fremhæver 
derfor,  at direktivforslaget  om  gensidig  hjælp  ved 
inddrivelsen  af uretmæssigt  betalte  beløb  i forbin-
delse  med  den  fælles  landbrugspolitik  samt  af land-
brugsafgifter  og toldafgifter  bør  vedtages  af Rådet 
så hurtigt  som  muligt. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  3 
1.11.  Udvalget  understreger  desuden,  at det  er 
muligt  på det  meget  tekniske  område,  som  fortold-
ningsprocedurer  er, at negligere  det umådelige  antal 2.1.1.  Bestemmelserne  i artikel  3 tillader  »enhver 
person,  der  er hjemmehørende  i Fællesskabet«  at 
foretage  fortoldning. 
16. 10.74  De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende 
2.1.2.  Udvalget  erkender  nødvendigheden  af  at 
undgå  de eksisterende  forrettigheder.  Det  bemærker 
dog,  at selve  det  komplicerede  ved  toldbehandlingen 
medfører,  at der  skabes  en gruppe  specialister,  og at 
myndighederne  har  en indlysende  interesse  i at for-
maliteterne,  når  det  er nødvendigt,  overlades  til fag-
folk med  den  krævende  uddannelse.  Det  ønsker 
desuden,  at problemets  øbjeblikkelige  sociale  aspekt 
ikke  overses,  da talrige  grænseovergangssteder  endnu 
alt for  ofte  er det  eneste  sted,  hvor  toldklarerings-
virksomheder  har  kontor,  uden  at tendensen  til 
klarering  inde  i landet  for så vidt  bremses. 
2.1.3.  Det  bør  under  alle  omstændigheder  garan-
teres,  at der  ikke  for  varernes  modtager  — i den 
udstrækning,  han  lader  en repræsentant  udføre  for-
maliteterne  for overgang  til fri omsætning  — hverken 
de jure  eller  de facto  sker  begrænsninger  i repræsen-
tationsformen,  f.eks.  gennem  en klarerer,  som  god-
kendes  i henhold  til interne  bestemmelser  i den  på-
gældende  medlemsstat.  Denne  bestemmelse  skal 
ligeledes  gælde  for  andres  repræsentanter  (f.eks. 
varernes  afsender  og fragtføreren  ovs.). 
2.2. Artikel  9 
2.2.1.  Denne  artikel,  som  betyder  større  fleksibilitet, 
hvilket  er nødvendigt  i tilfælde  af fejl,  gør det muligt 
for deklarenten  at ændre  hele  toldklareringen  og blot 
lade datoen  være  uændret.  Denne  mulighed  er for 
omfattende  og kan  være  et hul  i bestemmelserne, 
der kan  give  anledning  til groft  misbrug.  Udvalget 
foreslår  derfor,  at eventuelle  ændringer  af klarerin-
gen ikke  skal  kunne  vække  tvivl  om  identificeringen 
af forsendelsen  eller  varerne.  Man  kunne  naturligvis 
tage hensyn  til mankoer  og overskud,  men  det  bør  i 
så fald  i det  mindste  dreje  sig om  samme  parti,  og 
varerne  bør  være  af samme  handelsmæssige  art. Nr. C 125/13 
2.2.2.  Ligeledes  bør  det  være  forbudt  at ændre 
klareringen,  når  der  er tale  om  et forsøg  på falsk 
klarering,  som  man  ønsker  at undgå  på grund  en 
allerede  foretaget  eller  igangværende  kontrol. 
2.3. Artikel  11,  stk. 1, 2. og 3. afsnit 
2.3.1.  Denne  artikel  bestemmer  især,  at resultatet 
af en delvis  kontrol  af varerne  udvides  til at omfatte 
hele forsendelsen.  Tredje  afsnit  i stykke  1 giver 
deklarenten  den  mulighed  i så fald  at anmode  om 
en fuldstændig  kontrol  af varerne.  Der  bør  findes 
en gylden  middelvej  på dette  område  og det  foreslås 
derfor,  at tredje  afsnit  i artikel  11 affattes  således: 
»I tilfælde  af at deklarenten  bestrider  resultaterne 
af en delvis  kontrol,  kan  han  anmode  om,  at 
kontrollen  fortsættes,  indtil  der  opnås  enighed 
med toldmyndighederne,  eventuelt  af  samtlige 
varer,  der klareres«. 
2.4. Artikel  12,  stk. 3, a) 
2.4.1.  Udvalget  tvivler  på,  at de ekstra  betingelser, 
som er fastsat  her  og  som  forsinker  forsendelsen 
unødigt,  er berettigede. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  17. juli 1974. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand