KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 12.04. W6 
KOM(%) 79 endehg udg 
96/0055 (COD) 
Rapport om gennemførelsen af direktiv 90/88 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 
om ændring af direktiv 87/102, som ændret ved direktiv 90/88, om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om 
forbrugerkredit 
(forelagt af Kommissionen) 

I. Indledning og resumé 1 
II Den matematiske formel i direktiv 90/88/EØF 4 
1. Simpel renteberegning 5 
2. Årlig rente og rentes rente . 5 
3. Den 1-årige tilskrivningsperiode 6 
4. EF-formlen 8 
a) Nutidsværdi g 
b) Opsummering af forskellige beregninger: E-symbolet 9 
III Beregning af de årlige omkostninger i procent i EF- og 
andre medlemmer af EØS 11 
1. Almindelige bemærkninger 11 
a) Renten og de årlige omkostninger i procent 11 
b) Definitioner af de årlige omkostninger i procent 12 
2. Anvendelse af EF-formlen 14 
3. Beregningen af de årlige omkostninger i procent i Tyskland og 
Frankrig 15 
a) Den tyske metode 15 
b) Den franske metode 17 
c) Sammenligning mellem EF-formlen og den tyske og franske 
metode 18 
4. Argumenter til fordel for EF-formlen 20 
IV. Omkostningselementer. der skal medregnes 22 
a)Omkostningselementer 22 
b)Situationen i medlemsstaterne 22 
V. Andre spørgsmål 29 
1. Betegnelse for de årlige omkostninger i procent 29 
2. Nøjagtighed 32 
3. Tidsdefinitioner 32 
VI. Konklusioner og anbefalinger 35 
Bilag: 
I Artikel 1 og 1a i direktiv 87/102 (som ændret ved direktiv 90/88) 37 
II National lovgivning til gennemførelse af direktiv 90/88 39 
III De forskellige formler, der anvendes (tysk, fransk, finsk) 44 
4 
I. Indledning og resumé 
1. Den 22. februar 1990 vedtog Rådet direktiv 90/88 om ændring af direktiv 
87/102 "om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative 
bestemmelser om forbrugerkredit". Direktivet trådte i kraft den 31. december 1992. 
2. I medfør af artikel 1a, stk. 5, litra b), i det ændrede direktiv skal Kommissionen 
"(forelægge) Rådeten rapport ledsaget af etforslag, som på baggrund af erfaringerne 
gør det muligt at anvende en enkelt matematisk fællesskabsmetode til beregning af 
de årlige omkostninger i procent". 
I medfør af artikel 1a, stk. 5, litra c), skal Rådet "med kvalificeret flertal på grundlag 
af forslaget fra Kommissionen (træffe) afgørelse inden den 1. januar 1996". 
Baggrund1 
3. I det første direktiv om forbrugerkredit, nemlig direktiv 87/102/EØF om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om 
forbrugerkredit2, indførtes princippet om, at de "årlige omkostninger i procent" skulle 
beregnes på en ensartet måde. Selv om princippet blev vedtaget, stod 
beregningsmåden fortsat åben. Efter drøftelser med regeringseksperter fremlagde 
Kommissionen et forslag til direktiv3, som senere blev ændret4, således at det ikke 
alene regulerede det matematiske aspekt, men også de elementer, der skulle indgå 
i beregningen. Direktiv 90/88 blev vedtaget af Rådet den 22. februar 1990. Ved 
direktivet blev der indført en fællesskabsmetode til beregning af de "årlige 
omkostninger i procent" i forbindelse med forbrugerkredit, og de 
kreditomkostningselementer, der skulle indgå i beregningen, blev fastsat ved 
angivelse af de omkostninger, der ikke skulle medregnes5. 
4. Alle medlemsstater skulle i det mindste sikre, at der på deres område kun blev 
anvendt én matematisk metode til beregning af "de årlige omkostninger i procent". De 
medlemsstater, som anvendte en anden matematisk metode til beregning af de "årlige 
omkostninger i procent" (før 1. marts 1990), kunne fortsætte hermed i en 
overgangsperiode indtil 1. januar 1996. 
5. Direktiv 90/88 blev indarbejdet i aftalen om Det Europæiske Økonomiske 
Samarbejdsområde (EØS), hvorfor denne rapport omfatter Island, Liechtenstein og 
Norge såvel som de 15 medlemmer i Den Europæiske Union. 
6. I artikel 1a, stk. 5, litra b), pålægges det Kommissionen at forelægge Rådet 
"en rapport ledsaget af et forslag", som gør det muligt at anvende en enkelt 
i Nærmere oplysninger om baggrunden for direktiverne 87/102 og 90/88 findes i kapitel 2 i 
beretningen om gennemførelsen af direktiv 87/102: KOM(95)117 af 11.05.95. 
EFT L 42 af 12.2.87, s. 48. 
EFT C 155 af 14.6.88, s. 10. 
EFT C 155 af 23.6.89, s. 4. 
Betragtning 3, direktiv 90/88. 
matematisk fællesskabsmetode til beregning af de "årlige omkostninger i procent". I 
overensstemmelse hermed antog Kommissionen en konsulent, som var ekspert inden 
for finansieringsmatematik, til at undersøge gennemførelsen af direktiv 90/88 i EF- og 
EFTA-medlemsstaterne6. Der blev også optaget kontakt og afholdt møder med 
regeringseksperter mellem april 1995 og januar 1996. På grundlag af resultaterne af 
ovennævnte undersøgelse og andre undersøgelser om gennemførelsen af direktivet 
i national lovgivning7, navnlig resultaterne af kontakter med regeringseksperter, 
fremlægger Kommissionen denne rapport, som ledsages af et forslag til direktiv8, som 
"på baggrund af erfaringerne gør det muligt at anvende en enkelt matematisk 
fællesskabsmetode til beregning af de årlige omkostninger i procent". 
7. Direktivet kræver således en vurdering og en rapport, som "på baggrund af 
erfaringen gør det muligt at anvende en enkelt matematisk fællesskabsmetode...". 
Dette kræver, at man undersøger andre spørgsmål end den matematiske metode 
alene for at nå frem til en ensartet anvendelse af denne. 
Rapportens konklusioner9 
8. Direktivet er gennemført i de fleste af EF- og EFTA-medlemsstaterne. Den 
metode, der er beskrevet i direktivets bilag II, anvendes nu i alle EF-medlemsstater 
og andre medlemmer af EØS, bortset fra Tyskland, Frankrig10 og Finland. 
9. Hvad angår definitionen af de "årlige omkostninger i procent" (ÂOP) må der 
foretages visse sproglige ændringer i den engelske og græske udgave af artikel 1a, 
stk. 1, litra a). 
10. Selv om de sproglige elementer, der indgår i udtrykket, ikke er helt identiske 
efter gennemførelsen af direktivet i medlemsstaterne, ville dette have været ønskeligt 
af hensyn til gennemsigtigheden. Men da der er gjort en stor indsats for at gøre 
forbrugerne bekendt med betydningen af de udtryk, der nu anvendes i hver enkelt 
medlemsstat, synes det ikke at være hensigtsmæssigt at foreslå en ændring af 
ordlyden på de forskellige sprog. Men det vil alligevel være en fordel med et 
fællestræk, som gør det muligt for forbrugerne at genkende udtrykkene, navnlig når 
de handler på tværs af grænserne. Efter drøftelser med regeringseksperter og i 
overensstemmelse med proportionalitets- og subsidiaritetsprincipperne foreslås det, 
at der ud over det nuværende udtryk skal kræves anvendelse af et symbol, som skal 
Study of the method of calculation of APR in EEA States, kontrakt AO 2600/94/000101. Kan 
fås ved henvendelse til GD XXIV. 
Se fodnote 3 i KOM(95) 117, Beretning om gennemførelsen af direktiv 87/102/EØF om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om 
forbrugerkredit. 
Selv om udtrykket 'afgørelse' anvendes i artikel 1a, stk. 5, litra c), er dette ikke en 'afgørelse' 
som defineret i traktatens artikel 189, men snarere et direktiv, idet dets formål er at få 
medlemsstaterne til at ændre deres love. Dette forklares nærmere i den begrundelse, som 
ledsager direktivforslaget. 
Kapitel VI nedenfor. 
Se bilag II til dette dokument. 
være ens i de forskellige medlemsstater. Dette vil ikke medføre sproglige ændringer, 
men vil alene indebære en mindre ekstraudgift i forbindelse med gennemførelsen i 
medlemsstaterne. 
11. Med hensyn til den matematiske formel er det blevet bekræftet, at formlen i 
direktiv 90/88 er den eneste korrekte, hvorfor det anbefales, at den lægges til grund 
og anvendes generelt i alle EF-medlemsstater og andre medlemmer af EØS. 
12. Med hensyn til de omkostningselementer, der bør indgå i beregningen af de 
årlige omkostninger i procent har direktivets gennemførelse i de nationale lovgivninger 
ført til en situation, hvor der er et harmoniseret mindsteniveau for beskyttelse af alle 
forbrugere i alle EF-medlemsstater og andre medlemmer af EØS. Da 
medlemsstaterne kun melder om få problemer i den forbindelse, og da de eventuelle 
forskelle vil være minimale, er der foreløbig ikke noget forslag om at ændre listen over 
undtagelser i artikel 1a, stk. 2. 
13. Derfor fremlægges der samtidig med denne rapport et udkast til direktiv 
indeholdende følgende ændringer til direktiv 90/88: 
krav om ud over udtrykket "årlige omkostninger i procent" at anvende 
et fælles logo (symbol), som skal være identisk i de forskellige 
medlemsstater 
artikel 1a, stk. 5, ophæves, således at bestemmelsen om 
overgangsforanstaltninger og henvisningen til denne rapport og 
ledsagende lovgivningsforslag udelades 
artikel 1a, stk. 3, ophæves, da denne mulighed ikke er blevet udnyttet 
i nogen medlemsstat11 
i direktivets bilag II indsættes et krav om en nøjagtighed på to 
decimaler - og bilag III ændres eventuelt tilsvarende 
i direktivets bilag II indsættes et krav om anvendelse af et år 
bestående af 365 eller 366 dage - og bilag III ændres eventuelt 
tilsvarende 
sproglige ændringer i den engelsk- og græsksprogede udgave af 
direktivet, artikel 1a, stk. 1, litra a) 
14. For så vidt angår andre væsentlige elementer i direktiv 90/88/EØF vil 
eventuelle ændringsforslag blive behandlet sammen med eventuelle forslag, som 
resultatet afhøringen om beretningen om gennemførelse af direktiv 87/102 måtte give 
anledning til12. 
Der er ikke fremkommet indvendinger imod dette forslag fra medlemsstaterne hverken på 
mødet i april 1995 (afsnit 6 ovenfor) eller siden. 
Fodnote 1 ovenfor. 
II Den matematiske formel i direktiv 90/88/EØF 
15. Ved direktiv 90/88 blev det krav om prisangivelse i forbindelse med 
forbrugerkredit, der allerede fandtes i direktiv 87/102/EØF, udvidet til at omfatte et 
krav om en fælles metode til beregning af "de årlige omkostninger i procent". 
Meningen var, at der herved skulle føjes et almindeligt defineret og anerkendt 
prisangivelseselement til forbrugerkreditter, således at prisen for disse blev 
sammenlignelige i hele EF, og således at priserne på de forskellige former for 
forbrugerkredit også blev sammenlignelige. 
16. I direktivet fastsattes den matematiske metode til beregning af "de årlige 
omkostninger i procent" samt de omkostningselementer, der skulle indgå i 
beregningen13. Herudover blev der opstillet nogle antagelser vedrørende visse former 
for forbrugerkredit, f.eks. kreditter med ubestemt løbetid, som ikke giver alle de 
oplysninger, der er nødvendige for at beregne "de årlige omkostninger i procent" på 
tidspunktet for aftalens indgåelse. 
17. "De årlige omkostninger i procent" er defineret således: 
og "den samlede pris for forbrugerkreditten, udtrykt i procent pr. år af det ydede 
kreditbeløb og beregnet i overensstemmelse med artikel 1a"14 
"som er den omkostningssats, som på årsbasis giver samme nutidsværdi af 
de samlede nuværende eller fremtidige forpligtelser (lån, tilbagebetaling og 
omkostninger), der er indgået af henholdsvis långiver og forbruger, og som 
beregnes i overensstemmelse med den matematiske formel i bilag II"15. 
18. Denne definition udtrykkes i en matematisk definition i direktivets bilag II. I 
dette bilag redegøres der i matematiske vendinger for, hvilke forpligtelser der gennem 
anvendelsen af de årlige omkostninger i procent skal stilles lige med hensyn til 
nutidsværdi. 
19. Alle de matematiske formler, der for tiden anvendes i EF-medlemsstaterne og 
andre medlemmer af EØS ved beregningen af de årlige omkostninger i procent, 
bygger i bund og grund på de samme renteberegningsprincipper16. Nationale 
afvigelser, som fører til de forskellige former og giver forskellige resultater, er 
ikke af matematisk karakter, men skyldes snarere, at de antagelser, man går ud 
fra i visse medlemsstater, er forskellige. Hvis antagelserne var identiske, ville 
resultaterne også være det. 
20. Her er det nødvendigt med en forklaring i enkle matematiske vendinger på, 
hvorledes de matematiske regler fungerer, både for at forstå selve reglerne, og især 
13 
14 
15 
16 Kapitel IV nedenfor. 
Artikel 1, stk. 2, litra e), i direktiv 87/102 (som ændret ved direktiv 90/88). 
Artikel 1a, stk. 1, litra a), i direktiv 87/102 (som ændret ved direktiv 90/88). 
Bilag III til denne rapport. 
4 
for at forstå de øvrige beregningsmetoder (den tyske, franske og finske17 metode), 
som fører til forskellige resultater som følge af afvigelser i de grundlæggende 
antagelser. 
1. Simpel renteberegning 
21. Prisen på en kredit afgøres på grundlag af en kombination af tre faktorer: 
den lånte kapital (AK) 
renter og øvrige omkostninger (CK) 
den periode, i hvilken låntageren kan 
benytte kapitalen (tK) 
22. Renten (i) udtrykkes derfor ved ligningen: 
i = omkostninger (CK) 
kapital (AK) * løbetid (tK) 
23. Går man ud fra konventionen om, at rentesatser udtrykkes i forhold til 100 
møntenheder (%) og for etårige perioder (p.a.), bliver ligningen følgende: 
i% p.a. = Omkostninger (CK) * 100 * 1 år 
Kapital (AK)* tid (tKiår) 
24. Såfremt tiden beregnes i måneder, skal "1 år" i den øverste del af formlen 
erstattes med "12 måneder". Derfor svarer 130,66 ECU for et lån på 1.000 ECU i et 
år til en rentesats på 
130,66 * 100 /1.000 * 1 = 13,066% p.a. 
2. Årlig rente og rentes rente 
25. I den enkle formel (omkostninger divideret med kapital og tid) regnes der ikke 
med renters rente. Mens banker altid modtager deres renter ved slutningen af 
kredittens løbetid, vil en bank, som modtager rentebetalinger inden slutningen af 
denne periode geninvestere pengene og således opnå yderligere renter. Således vil 
de faktiske omkostninger i eksemplet ikke alene være de 200 ECU efter 18 måneder, 
men tillige de yderligere 13,333% af 130,66 ECU (nedsat med det beløb, som 
indfrielse før forfaldstiden ville koste låntageren). 
26. Således svarer den enkle rentesats ikke til de faktiske omkostninger, men 
resulterer i højere omkostninger, end forbrugeren er gået med til. Med andre ord kan 
de årlige omkostninger i procent for de forskellige forbrugerkreditaftaler ikke 
sammenlignes, hvis ikke den periode, for hvilken der tilskrives rente og rentes rente, 
er den samme. 
17 Finland har under påberåbelse af artikel 1a, stk. 5, litra a), anvendt en anden formel end den, 
der benyttes i direktivet. Ifølge erklæringer fra regeringsrepræsentanter er Finland rede til, når 
først der er fundet endeligt frem til en enkelt formel til brug i hele EF, at anvende denne 
formel. Undtagelsen skyldes ikke principielle hensyn, men ønsket om ikke at skulle vedtage 
to muligvis forskellige love inden for et kort tidsrum. Finsk lovgivning indeholder faktisk et krav 
om angivelse af "de samlede omkostninger i procent". 
27. Med udgangspunkt i det første eksempel fra direktivets bilag III, hvor løbetiden 
for et sådant lån ikke er nøjagtig 1 år, men 18 måneder, og omkostningerne beløber 
sig til 200 ECU, vil den traditionelle enkle formel give følgende resultat: 
200* 100* 12 = 13,333 % p.a. 
1.000*18 
28. Men i bilagets eksempel bliver resultatet 13,066% p.a. Grunden til denne 
forskel er, at kreditaftaler indgået med forskellige løbetider ikke kan sammenlignes, 
hvis ikke der er ens regler for, hvad der skal gøres med den rente, der opnås efter 
en vis periode. For at benytte et udtryk, der anvendes inden for 
finansieringsmatematik, er spørgsmålet,, hvornår der skal "tilskrives rente og rentes 
rente". 
29. Fastsættelsen af en rentesats for 1 år betyder således ikke alene, at alle 
rentesatser udtrykkes som "p.a." (dvs. at renten i en kredits løbetid divideres med 
antallet af måneder og ganges med 12), men også at renten skal tilskrives efter 1 år 
overalt. Den formel, der anvendes i direktiv 90/88 og i de fleste medlemsstater (i det 
følgende benævnt EF-formlen), opfylder denne betingelse. I den franske 
beregningmåde indgår denne betingelse overhovedet ikke, hvilket fører til arbitrære 
tilskrivningsperioder, i praksis 1 måned. Den tyske M360-regel" godtager i princippet 
en 1-årig tilskrivningsperiode, men afviger fra det, så snart der skal beregnes rente 
for under et år, navnlig såfremt kredittens løbetid ikke er nøjagtig ét eller flere hele år. 
Dette skyldes, at det ikke er muligt at beregne rentesatser med en tilskrivningsperiode 
på 1 år med den enkle formel, der er anført ovenfor. 
30. Det er blevet kritiseret, at EF-formlen er så kompliceret, og at der kræves 
teknisk bistand. I denne forbindelse skal det bemærkes, at den enkle formel kun kan 
benyttes i en periode, hvor det lånte beløb forbliver konstant. Er der tale om kredit 
med månedlige afdrag, vil den nøjagtige beregning af de årlige omkostninger i procent 
kræve en tilnærmelse mellem mange forskellige beregninger. Selv om disse er enkle 
i sig selv, vil de skulle gentages så mange gange, at der også kræves teknisk bistand. 
31. Som det vil fremgå af det følgende, er den EF-formel, som for tiden med held 
anvendes i langt størstedelen af medlemsstaterne, blot en mere udviklet udgave af 
tidligere formler (for at tage hensyn til flere variabler). Den er mere hensigtsmæssig 
og nøjagtigere i brug end de øvrige metoder, der anvendes for tiden. 
3. Den 1-årige tilskrivningsperiode 
32. Da rentetilskrivning er en uadskillelig del af renteberegningen, må man 
"kende" rentesatsen for at kunne anvende den enkle formel (for at beregne denne 
rentesats), da det første års rente skal lægges til den kapital, som vil være 
rentebærende i den følgende periode (i vort eksempel i de resterende seks måneder 
af en løbetid på 18 måneder). Rentesatsen kan ikke længere beregnes direkte, men 
beregnes som en vækstrate (i) i forhold til den oprindelige kapital. 
33. En rentesats på 13,066% forøger således den oprindelige kapital med (1 + i) 
(1 +0,13066) = 1,13066 
1.000 ECU beløber sig til 1.000 * (1 + 0,13066) = 1.130,66 ECU efter ét år. 
34. Dette kaldes også en kapitals "fremtidsværdi", da den beskriver vækstraten 
efter en vis tids forløb. Beløbet kan også betragtes som "vækst" i stedet for "rente", 
da væksten let kan beregnes. Renten er differencen mellem den oprindelige kapital 
og dens fremtidsværdi efter denne vækst. 
35. I tilfælde af en kredit, som tilbagebetales fuldt ud efter to år, opnås det samme 
resultat efter EF-formlen som efter den franske eller tyske formel. Den tyske og den 
franske metode anvender den enkle formel to gange: 
År 1 Kapital = kapital + (kapital * i) 
År 2 Kapital2 = kapital + (kapital * i) + [kapital + 
(kapital * i)] * i 
I ovenstående eksempel skal der lægges yderligere 0,13066 * 1.130,66 ECU = 147,73 
ECU for renten i det andet år til de 1.130,66 ECU, hvilket giver 1.278,39 ECU. 
36. Derimod forenkler EF-formlen blot ligningerne på en velkendt måde under 
anvendelse af simpel aritmetik: 
Kapital = (1 + i) * kapital 
Kapital2 = (1 + i) * (1 + i) * kapital 
= (1 + i)2 * kapital 
Den enkle form kan beregnes direkte med regnemaskiner eller computere, som 
benytter den eksponentielle form af den samme formel. I vort eksempel er (1 + 
0.13066)2 * 1.000 ECU = 1.278,39 ECU. På samme måde vil formlen efter tre år være 
(1 + i)3 * kapital og efter t år er kapitalt = kapital * (1 + i)1. 
37. Det samme resultat opnås således efter forskellige formler, men EF-formlen 
er den enkleste. Denne enkelhed er dog ikke hovedfordelen. Formlen kan også 
anvendes på brøkdele af et år, fordi T udtrykt i år egentlig bør udtrykkes som "t/1", 
hvilket betyder, at t forudsætter en tilskrivningsperiode på 1 år. Hvis vi udtrykker "t" 
i måneder, vil "t" blive skrevet som "tmâned/12". 
38. En kapital på 1.000 ECU i seks måneder, udlånt til en rente på 12%, vil vokse 
til 
kapital6 = 1000 * (1 + 0,12)6'12 = 1.000 * 1,121/2 = 1.058,30052 ECU 
I lighed hermed kan man i stedet for 6/12 anføre tiden som 182/365 dage 
kapital182 = 1.000 * (1 + o,12)182/365 = 1.000 * 1,12182/365 = 
1.058.1362418 
39. Med en rentesats på 12% p.a. tjenes 58 ECU i renter på seks måneder, 
såfremt renten tilskrives hvert år. 58 ECU er under halvdelen af den rente, banken 
ville have opnået efter 1 år. Men fordi renten udbetales tidligere end forudset i 
tilskrivningsperioden, kan banken investere disse 58 ECU til 12% i de resterende seks 
18 Resultatet er en anelse anderledes, fordi man ikke kan dele et 365-dages år i to lige store 
dele. 
måneder med en fremtidsværdi på 2 ECU. Dette svarer til de 60 ECU for seks 
måneder, som ville være opnået, såfremt tilskrivningen fandt sted efter 
tilskrivningsperioden (1 år). Dette resultat kan man ikke nå frem til med de ældre 
beregningsmetoder, der stadig anvendes i Frankrig og Tyskland. 
40. Efter den tyske metode vil en rente på 12% p.a. af en kapital på 1.000 ECU 
give nøjagtig 60 ECU på seks måneder. Hvis der er tale om brøkdele af et år, vil den 
enkle form enten ikke give noget resultat, eller den vil give et resultat ved at afvige 
fra den underliggende tilskrivningsperiode på 1 år, f.eks. ved at forkorte den til 6 
måneder i dette tilfælde. I stedet for p.a. ville det være mere præcist at kalde det 6% 
pr. halve år. 
41. Efter den franske metode skal en rentesats på 6% for et halvt år faktisk 
ganges med 2 for at nå frem til de årlige omkostninger i procent. Tilskrivningsperioden 
tillægges således ingen betydning i Frankrig, og den kan aftales vilkårligt ved at 
fastsætte forskellige tilbagebetalingsperioder (som for forbrugerkreditters 
vedkommende normalt er månedlige). Efter den franske metode benyttes derfor som 
regel en månedlig tilskrivningsperiode. 
42. I Tyskland foreskrives derimod som regel en årlig tilskrivningsperiode. Men 
for at undgå eksponentielle beregninger, fraviges denne regel for så vidt angår det 
sidste år i en kredits løbetid, hvis dette år ikke svarer nøjagtig til 12 måneder. 
Forbrugerkreditaftaler med en løbetid på under 1 år er således vildledende, når de 
årlige omkostninger i procent beregnes efter den tyske og den franske metode. 
Resultaterne er meget forskellige fra hinanden, såfremt løbetiden er over et år19. 
43. I betragtning af, at det udtrykkeligt fremgår af direktiv 90/88/EØF, at det er 
meningen, at der skal anvendes én metode til beregning af de årlige omkostninger i 
procent for at lette sammenligningen mellem kredittilbud fra forskellige lande, skal 
beregningerne bygge på samme forudsætninger. En af de mest grundlæggende 
forudsætninger er, at de årlige omkostninger i procent hver gang skal beregnes på 
grundlag af den samme tilskrivningsperiode på 1 år. 
44. Kun den matematiske formel i direktiv 90/88, som anvendes i de fleste 
medlemsstater, opfylder denne betingelse og giver sammenlignelige årlige 
omkostninger i procent. 
4. EF-formlen 
45. Denne matematiske formels simpleste form20 er 
AK. =AK*(1+i){ 
hvor 
AK. er det oprindelige lån med tillæg af alle renter og øvrige omkostninger ved 
udgangen af løbetiden 
19 Tabellen i afsnit 86 nedenfor. 
20 Denne form tager i praksis ikke fuldt ud hensyn til alle elementer i en transaktion. 
8 
AK er det oprindelige lån 
i er rentesatsen p.a. (men ikke i procent) 
t er lånets løbetid 
46. Det ville muligvis have været mere i overensstemmelse med traditionel retlig 
tankegang, såfremt der i direktivet var lagt vægt på en kredits samlede omkostninger 
(C) i stedet for dens 'nutidsværdi', selv om den matematiske betydning ville have 
været den samme. Formlen med C som angivende de samlede omkostninger ville da 
have været følgende: 
Forhøjet kapital + samlede omkostninger = Forhøjet kapital ganget 
med vækstraten i perioden 
AK + C =AK*(1+i)t 
47. De årlige omkostninger i procent er den faktor, der repræsenterer væksten af 
en oprindelig kapital under hensyntagen til alle omkostninger i en given periode med 
årlig rentetilskrivning udtrykt som en procentdel pr. år. Beregningen bygger på den 
faktiske tid med en dags nøjagtighed, når lån, tilbagebetalinger og omkostninger 
debiteres eller krediteres skyldneren. Af hensyn til nøjagtigheden skal resultaterne 
derfor afrundes til 2 decimaler, og et år skal sættes til 365 dage21 
a) Nutidsværdi 
48. Nutidsværdien af alle tilbagebetalinger og omkostninger i forbindelse med 
forbrugerkredit er sædvanligvis det oprindelige lån. Dvs. at såfremt alle de 
omkostninger, der udtrykkes ved vækstraten, trækkes fra, er der hovedstolen (den 
oprindelige kapital) tilbage. I forbindelse med de fleste normale beregninger som 
udtrykt i eksemplerne i bilag III til direktiv 90/88 vil ovenstående formel være 
tilstrækkelig. Men når der i praksis sker afvigelser, f.eks. når et lån udbetales senere 
end på tidspunktet for indgåelsen af aftalen (eller mere nøjagtigt den dato, på hvilken 
renten beregnes), vil lånebeløbet allerede omfatte renter. Lånebeløbet vil derfor skulle 
indgå i beregningen med sin nutidsværdi. EF-formlen tager derfor hensyn til et låns 
nutidsværdi som følger: 
AK = A-K-
(1+i)1 (1+i)!-
Såfremt lånet udbetales fra begyndelsen, er t = 0. 
b) Opsummering af forskellige beregninger: E-symbolet 
49. De fleste forbrugerkreditaftaler bygger ikke på én tilbagebetaling ved 
kredittidens ophør, men på ratebetalinger. 
50. Da ovenstående formel (og de simple formler, der anvendes i Frankrig og 
Tyskland) forudsætter en konstant rentebærende kapital i en periode "t", må hver 
kredit deles i lige så mange kredittransaktioner, som der sker ændringer i den 
rentebærende kapital. 
21 Tabellen i afsnit 125 nedenfor. 
51. Derfor er satsen for de årlige omkostninger i procent kun korrekt, såfremt den 
benyttes på samme måde i alle individuelle beregninger, og såfremt summen af alle 
nutidsværdier (E) er lig med summen af lånenes nutidsværdier, eller hvis væksten i 
lånekapitalen udtrykt som én vækstrate er lig med alle renter og øvrige omkostninger, 
der påløber straks eller i fremtiden. 
52. Det er denne formel, der anvendes i direktivet, hvor E-symbolet anvendes for 
at angive, at man skal finde summen af mange forskellige beregninger. Det er også 
denne formel, der anvendes i alle EF-medlemsstater og andre medlemmer af EØS 
bortset fra Tyskland, Frankrig og Finland. 
10 
III Beregning af de årlige omkostninger i procent i EF-medlemsstaterne og 
andre medlemmer af EØS 
1. Almindelige bemærkninger 
a) Renten og de årlige omkostninger i procent 
53. Kreditgivere beregner prisen på kredit på mange forskellige måder og 
anvender mange forskellige betegnelser22. Selv om der findes nogle generelle 
retningslinjer for, hvorledes omkostningerne i forbindelse med forbrugerkredit skal 
beregnes, er definitionerne indbyrdes meget forskellige. Som regel skelner 
kreditgivere mellem "engangsomkostninger" som f.eks. gebyrer og andre udgifter og 
"renter" (variable omkostninger omfattende alle omkostninger, som vokser, så længe 
kreditten løber). Visse banker lægger størst vægt på (den nominelle) rente, andre på 
gebyrer. Metoderne til sondring mellem gebyrer og renter og til beregning af renterne 
er ikke alene forskellige fra land til land, men også fra kreditgiver til kreditgiver. Til 
tider skyldes dette en banks interne cost benefit-beregning, eller at kreditgiveren skal 
dele fortjenesten med andre institutioner (mæglerhonorarer, forsikringspræmier), eller 
et ønske om at gøre det lettere for tredjemand (mellemmænd eller mæglere) at 
foretage individuelle beregninger af kreditomkostningerne. 
54. I national ret går man som regel ud fra, at kreditgiver frit kan vælge egnede 
og ikke vilkårlige metoder til fastlæggelse af omkostningerne i forbindelse med en 
bestemt kredit. De eneste krav, der stilles, er, at der skal være en gennemsigtig og 
fuldstændig liste over omkostningerne. I visse lande kan der ikke ske vilkårlig 
fastsættelse af den nominelle rente i forbindelse med kravene i artikel 8 i direktiv 
87/102 (betaling før forfaldstidspunktet). Ifølge denne artikel kræves der nationale 
regler for beregning af en rimelig nedsættelse af de samlede kreditomkostninger. I 
visse lande fastsættes det, hvilken procent af de samlede omkostninger der skal 
tilbagebetales23, mens det i andre er bestemt, at nedsættelsen kun skal vedrøre de 
omkostninger, "der vokser med tiden", og som kommer til udtryk i den nominelle 
rentesats24. Situationen er forskellig fra land til land25, og det samme gælder 
definitionen af "rimelig". Den regel, der i almindelighed gælder for sådanne 
22 
23 
24 Af en 1984-undersøgelse fremgår det, at udtrykket "rente" bruges på 13 forskellige måder 
alene i Tyskland. Det skal bemærkes, at denne vilkårlige anvendelse af udtryk kun vedrører 
interne beregninger, ikke den ved lov foreskrevne angivelse af "de samlede omkostninger i 
procent". 
I Frankrig udgør dette forhold tre gange det aftalte beløb, hvad angår det næste afdrag; 
derefter går man tilbage til det oprindelige beløb. Décret 90-979 af 31.10.90 (artikel L311-29). 
"Rente" i reglerne om prisangivelse må ikke forveksles med den "rente", der er tale om i de 
restriktive regler om tilbagebetaling af tidsbestemte omkostninger (f.eks. rentes rente), hvor 
retterne ikke griber direkte ind i aftalens definition af nominel rente, men beregner den del af 
omkostningerne, der skal tilbagebetales, på ny på grundlag af deres egen definition af rente. 
25 I Tyskland har Højesteret statueret, at et "kurstab" skulle betragtes ikke som et 
éngangsgebyr, men som en skjult rente, og at det derfor skulle delvis refunderes i tilfælde af 
tilbagebetaling før forfaldstid. Bundesgerichtshof, 16.11.93, XI ZR 30/93. 
11 
beregninger, er "78-reglen"26. Der er bred enighed om, at denne regel er unøjagtig, 
men acceptabel i forbindelse med mindre kredittransaktioner. 
55. Direktivet greb ikke ind i de metoder til beregning af tilbagebetalinger før tiden, 
der allerede var i anvendelse, eller i de definitioner af rente, der blev anvendt internt 
i aftaler. For så vidt angår renten tog direktivet sigte på at harmonisere rentebegrebet, 
således som det anvendes i betydningen "rentesats" i forbindelse med prisangivelser, 
dvs. til angivelse af et ensartet krav om angivelse af resultatet af denne 
omkostningsberegning i form af en i hele Fællesskabet sammenlignelig kreditpris - de 
årlige omkostninger i procent. 
56. På dette punkt er alle medlemsstater enige - ingen af dem overlader det til 
kontrahenterne at definere, hvorledes de årlige omkostninger i procent skal beregnes, 
eller hvilke omkostningselementer der skal medtages. Dog har Frankrig og Tyskland 
som nævnt bevaret visse vilkårlige elementer, for så vidt som kreditgiverne kan 
påvirke de årlige omkostninger i procent ved at give deres kreditaftaler bestemte 
løbetider. 
57. Der er forskel på, hvorledes denne regulering gennemføres. De fleste lande 
nøjes ikke med at sætte ord på beregningen og indføje ordene i deres lovgivning, 
men overlader den matematiske definition til forvaltningerne. 
b) Definitioner af de årlige omkostninger i procent 
58. I direktiv 90/88 defineres de årlige omkostninger i procent direkte på grundlag 
af beregningsmåden, mens der i direktiv 87/10227 forudsattes en definition. I national 
lovgivning sondres der mellem definitionen af de årlige omkostninger i procent 
og metoden for beregning heraf, idet det traditionelle forhold mellem tid, 
omkostninger og kapital udtrykt i procent på årsbasis er det vigtigste element i 
definitionen, efterfulgt af beregningsmetoden28. 
26 
28 "78-reglen", som er nøjagtigt defineret i Section 2.510 i den amerikanske lov om 
forbrugerkredit Z §226.8(b)(7), har fået sit navn, fordi 78 er summen af tallene fra 1 til 12. I 
den første måned tjener kreditor 12/78 af den aftalte rente. Efter 2 måneder har kreditor tjent 
23/78, dvs. de første 12/78 plus 11/78... I den formel, hvor tidsperioderne angives i måneder, 
defineres de dele af den samlede indtjente rente, der skal refunderes, således: 
frestløbetid i måneder + 1)* restløbetid! * samlet rente 
(løbetid i måneder + 1) * løbetid i måneder 
Yderligere kommentarer findes i det tyske Bundesgerichtshof Neue Juristische Wochenschrift 
1979, s. 542. 
Artikel 1.2, litra e), i direktiv 87/102 som ændret ved direktiv 90/88. 
Bilag II til denne rapport indeholder en liste over og en kort gennemgang af den nationale 
lovgivning til gennemførelse af direktivet. 
12 
I Danmark29 kræves angivelse af "de årlige omkostninger i procent" 
I Tyskland30 defineres den "oprindelige effektive rente" som "de 
samlede omkostninger udtrykt som en årlig procentdel af 
nettokapitalen eller kontantprisen" 
I Spanien31 defineres den "årlige ækvivalente sats" som de samlede 
kreditomkostninger udtrykt som en årlig procentdel af den udlånte 
kapital" 
I Frankrig defineres satsen som "den samlede effektive sats" 
I Irland32 defineres satsen som de samlede kreditomkostninger udtrykt 
som "en årlig procentdel af den ydede kredit..." 
I italiensk33 og portugisisk34 ret anvendes en lignende definition. 
I Nederlandene35 defineres en "effektiv kreditforrentningsprocent på 
årsbasis" som belønningen for kreditten ifølge aftalen, udtrykt som en 
procentdel p.a. af restgælden 
I Sverige36 defineres "den effektive rente" som "det beløb, kreditten 
koster forbrugeren, udtrykt som en årlig procentdel af det ydede 
kreditbeløb under behørig hensyntagen til afdragsbetalingerne i lånets 
løbetid". 
59. Lignende definitioner kan findes i de øvrige medlemsstater. UK37 er den 
eneste medlemsstat, der nævner rentetilskrivningsperioden: "De årlige omkostninger 
i procent er en årlig sats inklusive rentes rente udtrykt i procent, således at a) 
summen af nutidsværdierne pr. den relevante dato af alle afdrag på kreditten og de 
samlede kreditomkostninger og b) summen af nutidsværdierne pr. den relevante dato 
af al kredit ifølge aftalen ville blive den samme, dersom de blev beregnet efter denne 
sats". I Østrig kombineres begge definitioner i én artikel38, hvori det fastlægges, at de 
årlige omkostninger i procent er en "faldende procentsats for et helt år, som giver 
numerisk lighed mellem summen af kreditudbetalingerne og summen af alle 
betalinger...". I artiklen forklares det, at "satsen udtrykker de samlede 
kreditomkostninger i forhold til den ydede kredit..." 
29 
30 
31 
32 
33 
36 
37 § 9.1.4, 1990/398, Lov om kreditaftaler af 13.6.90. 
§ 4, stk. 2, i Verbraucherkreditgesetz af 17.12.90. 
Art. 18 b i Ley de crédito al consumo af 23.3.95. 
Consumer Credit Act 1995, s. 9. 
Art. 19 Legge Communitaria 142 af 19.2.92. 
Art. 2, al (a) Decreto-Lei af 21.9.91. 
Art. 1.2 k Wet op het consumentenkrediet af 4.7.90. 
§ 2 i Konsumentkreditlag. 830 af 1992. 
Statutory Instrument on Consumer Credit Regulation 1980/51 § 9, stk. 1. 
Afsnit VIII, § 33, stk. 4, i Bankwesengesetz 1993/532. 
13 
2. Anvendelse af EF-formlen 
60. Med undtagelse af Tyskland, Frankrig og Finland har alle medlemmer af EF 
og EFTA indarbejdet EF-formlen i deres nationale lovgivning. De fleste af dem 
(bortset fra Det Forenede Kongerige) gjorde dette som følge af direktivet. 
61. I visse tilfælde blev ordlyden af artikel 1 a anvendt, og den matematiske ligning 
i bilag II kopieret. Dog blev symbolerne i nogle tilfælde erstattet af andre (fordi man 
mente, at formlen ville være lettere at læse, hvis den indeholdt forskellige symboler 
for tilbagebetalinger og lån). Nogle lande har uændret inkorporeret direktivets 
matematiske formel i deres lovgivning. Dette gælder Danmark, Grækenland, Italien, 
Luxembourg, Portugal, Sverige og Island. 
62. De øvrige medlemsstater har enten anvendt andre symboler, opstillet andre 
eksempler eller givet flere forklaringer vedrørende formlens opbygning, samtidig med 
at de har fastholdt grundligningen. De har anvendt udtrykket "intern afkastningsgrad" 
eller eksponentiel vækst: 
I Belgien39 omskrives den "balancerede kontantværdiligning" i 
direktivet under anvendelse af andre symboler. Det beskrives, 
hvorledes denne ligning kan løses ved hjælp af gentagelser, og 
fremgangsmåden illustreres ved hjælp af forskellige eksempler 
I Spanien40 anvendes en to-trinsformel, og i bilaget gives findes der 
nogle eksempler, som afviger fra direktivets 
I Irland41 forklares betingelserne for anvendelsen af formlen i ord. 
Navnlig forklares vækst, kontantværdi og fremgangsmåden præget af 
gentagelser. Endvidere behandles spørgsmålet om nøjagtighed 
I Nederlandene er der udarbejdet "regler vedrørende den effektive 
kreditafkastningsgrad"42, som behandler de matematiske 
fremgangsmåder ret detaljeret. Den "effektive 
kreditforrentningsprocent på årsbasis" udvikles på grundlag af 
restgælden. Der gives også en beregning vedrørende kreditter med 
ubestemt løbetid. 
I Østrig43 anvendes EF-formlen med andre symboler, og der gives en 
forklaring på den "fiktive årlige rentesats" for kreditter med ubestemt 
løbetid. 
I UK indeholder Consumer Credit Act en lang række regler 
vedrørende de almindelige krav. Den matematiske formel i direktiv 
90/88 er omskrevet44, og der gives tre eksempler, hvori der anvendes 
39 
40 
42 
43 Arrêté Royal 2311 af 4.8.92 (som ændret den 29.4.93 ved 1381/1993). 
Artikel 18a i Ley de crédito al consumo, 23.3.95. 
Consumer Credit Act 1995. 
Regeling effectief kredietvergoedingspercentage af 6.11.91. 
Afsnit VIII, § 33, stk. 4, i Bankwesengesetz. 
Statutory Instrument 15 af 1980 The Consumer Credit (Total Charge for Credit) Regulations 
1980 af 29.1.80, §§6-11. 
14 
matematiske fremgangsmåder af varierende sværhedsgrad. 
I Norge45 beregnes "den effektive rente" efter samme formel som i 
direktivet. 
3. Beregningen af de årlige omkostninger i procent i Tyskland og Frankrig 
63. Som nævnt ovenfor skyldes forskellen mellem de matematiske formler, der 
anvendes i Tyskland og Frankrig, og EF-formlen, hovedsagelig de to landes 
manglende vilje til at anvende eksponentielle beregninger. Matematisk fører dette til 
en situation, hvor ingen af de to lande kan anvende en etårig rentetilskrivningsperiode 
under alle omstændigheder. 
a) Den tyske metode 
64. Efter den tyske metode beregnes renten for 12 måneder. Renten tilskrives ved 
udgangen af denne periode, hvorefter man går over til renteberegningerne for de 
følgende 12 måneder. Såfremt det sidste år ikke har 12 måneder, tilskrives renten på 
et tidligere tidspunkt. Retligt opnås dette resultat gennem indviklede henvisninger. I 
§ 4 i loven om forbrugerkredit henvises der til § 4 i loven om prisangivelser, som igen 
for så vidt angår renteberegningen henviser til § 608 i den borgerlige lovbog. 
65. Men i § 608 omtales "renteberegningen" ikke. Den behandler alene 
spørgsmålet om, hvornår debitorer skal betale rente, når der ikke foreligger nogen 
aftale (i så fald foreskrives det, at renten skal betales årligt eller, såfremt lånet 
tilbagebetales på under 1 år, på tilbagebetalingstidspunktet. Ved § 4 i loven om 
prisangivelser anvendes denne regel i forbindelse med renteberegninger. Der 
henvises nemlig til reglen, der beskrives som "kaskade-metoden" (Staffelmethode). 
66. Som nævnt ovenfor er tidspunktet for rentens betaling ikke knyttet til 
tidspunktet for dens tilskrivning, såfremt den eksponentielle beregningsmåde 
anvendes. 
67. I praksis er den virkelige kilde til den tyske metode et notat fra Bund-Lånder-
Kommission, "Preisauszeichnung"46, Heri forklares metoden, og der opstilles en 
formel, som bygger på eksponentielle beregningsmåder. Disse er dog pr. definition 
mere indviklede end EF-formlen, fordi simple beregninger bliver meget komplicerede, 
hvis de udtrykkes i korrekte matematiske vendinger. Metoden kendes som "360-dages 
metoden", fordi den bygger på den yderligere antagelse, at et år har 360 dage. 
68. Den tyske formel rejser et problem, ikke alene med hensyn til 
sammenligninger med produkter fra andre medlemsstater, men også med hensyn til 
sammenligninger med andre produkter fra Tyskland. Navnlig bliver en kredit med en 
løbetid på under 1 år væsentligt ændret, såfremt man anvender den tyske definition 
af de årlige omkostninger i procent. 
69. Såfremt forbrugeren har valget mellem 
45 
46 Forskrift til kredittkjøpsloven af 15.7.86, nr. 1616. 
Et administrativt organ, som opstiller principperne for tilsynet med prisangivelser. Formlen 
findes i Bund-Lânder Ausschusses "Preisangaben", Bemeinsamen Amtsblatt des Landes 
Baden-Wûrttemberg, side 27, 5.2.93. 
15 
fire på hinanden følgende kreditaftaler, hver af tre måneders varighed og med 
årlige omkostninger på 12% hver, eller 
én kreditaftale, som løber i 1 år og har årlige omkostninger på 12,5%, 
beregnet efter den tyske "360 dags-metode", som giver en nettokapital på 1.000 ECU 
uden ekstraomkostninger, vil forbrugeren skulle betale 125 ECU i rente i det andet 
tilfælde ved årets udgang og 30 ECU hvert kvartal i det første tilfælde. Men hvis han 
betaler renten i det første tilfælde ved årets udgang (som i det åndet tilfælde), ville 
dette betyde en yderligere rente på: 
[(12% af 30 ECU i 9 måneder) + (12% af 30 ECU i 6 måneder) + (12% af 30 ECU i 
3 måneder)] = 
= 0,12 * 30 * (9 + 6 + 3)/12 
= 5,40 ECU. 
70. Selv om den tyske lov om prisangivelse anvendes korrekt, ville forbrugeren 
have valgt forkert, hvis han havde valgt den "billigere" kredit. 12% p.a. giver nemlig 
en yderligere rente på 5,40 ECU eller en "effektiv rentesats" på 12,54%. 
71. Således kan en forbruger i Tyskland, der indgår en aftale for 42 måneder, og 
en anden forbruger, som indgår en aftale for 48 måneder, ikke sammenligne de årlige 
omkostninger i procent, fordi 48 måneders aftalen indebærer 1-årige 
rentetilskrivningsperioder, mens den anden indebærer en tilskrivningsperiode på 1 år 
for de første tre år og på 6 måneder for resten af kredittens løbetid. Den tyske metode 
er ikke "korrekt" i matematisk forstand, fordi reglen om en 1-årig tilskrivningsperiode 
øjensynligt ikke overholdes i alle tilfælde, og fordi beregninger, som bygger på 
forskellige almindelige antagelser og vilkår, ikke er lige47. 
72. Efter det tyske system kræves der to forskellige formler for renteberegning, 
nemlig "78-reglen" i forbindelse med nedslag og "360-reglen" i forbindelse med 
prisangivelser. Når det er nødvendigt at beregne nutidsværdien, benytter Tyskland 
også EF-metoden. EF-metoden ville gøre det muligt at beregne nedslag efter samme 
formel48. 
73. Hovedforskellene mellem den tyske metode og EF-metoden er tidsmæssige. 
De væsentligste forskelle opstår i forbindelse med kortfristet kredit, som er omfattet 
af direktivets krav om angivelse af de årlige omkostninger i procent. Da direktivet til 
dels udelader træk på en løbende konto og kreditter, som skal tilbagebetales på under 
tre måneder eller i højst fire rater over en 12-måneders periode, er de mest slående 
tilfælde retligt uden for direktivets rækkevidde. Men i direktivet stiHes der dog et krav 
om angivelse af en "årlig rente"49 også for sådanne kreditter. 
48 Der er sket en vis udvikling i de senere år. Den tyske Bundesgerichtshof har i sin afgørelse 
af 12. marts 1991 (XI ZR 190/90) udtalt, at en bank i tilfælde af tilbagebetaling af et 
prioritetslån før forfaldstidspunktet kun kan kræve "nutidsværdien" af fremtidige renter som 
kompensation for tabt fortjeneste. Denne nutidsværdi beregnes efter samme regel som den, 
der ligger til grund for EF-formlen, og som accepteres af tyske banker. Endvidere benytter 
visse banker nu EF-formlen til beregning af nedsættelsen af forbrugerkreditten, fordi den 
gamle "78-regel" ikke kan anvendes i tilfælde, hvor afdragene ikke er lige store. 
For tiden er det nødvendigt at anvende "78-reglen", fordi man efter "360-reglen" ikke kan 
beregne nedslaget rationelt - ingen bank anvender denne regel. 
Artikel 6 i direktiv 87/102. 
16 
74. Selv om denne rente ikke er omfattet af kravene i den matematiske formel i 
direktiv 90/88, behandles de to former for årlig rente i mange lande på samme måde. 
Derfor vokser problemet vedrørende kortfristet kredit med en løbetid på under 1 år. 
F.eks. er navnlig kreditkortkredit den hyppigste form for grænseoverskridende 
forbrugerkredit. Men selv om kreditkortkredit udtrykkeligt er omfattet af kravet om 
angivelse af de årlige omkostninger i procent, er den som regel kortfristet og kan 
således slippe uden om disse forskrifter. 
75. Forskellene mellem den tyske metode og EF's metode med hensyn til 
forbrugerkredit med en løbetid på over 1 år er ikke så væsentlige. 
b) Den franske metode 
76. I den franske metode til beregning af de årlige omkostninger i procent tages 
der ikke hensyn til betydningen af en generel rentetilskrivningsperiode. I den relevante 
anordning50 tillades brugen af forskellige perioder og periodesatser, f.eks. 1 måned, 
3 måneder, et halvt år osv. Renten tilskrives da inden for hver periode. Det anføres 
blot, at såfremt betalingerne gennemføres med uregelmæssige intervaller, bør der kun 
regnes med én periode. Rentesatsen for én måned omregnes da ganske enkelt til en 
årlig rentesats ved at gange den med 12. 
77. Denne omregning er vildledende, fordi der angives en årlig rente, som faktisk 
ikke bygger på årlige tilskrivningsperioder, men på usynlige, især månedlige 
tilskrivningsperioder. Som vist nedenfor51 fører dette til meget betydelige forskelle, 
navnlig i tilfælde af forbrugerkredit med månedlige afdrag. Franske 
forbrugerkreditaftaler kommer på en kunstig måde til at syne mere forbrugervenlige 
end kreditaftalerne i alle de øvrige EF-medlemsstater og andre medlemmer af EØS. 
Den tyske afvigelse er matematisk inkonsekvent og skaber kunstige 
beregningsvanskeligheder, men den påvirker kun almindelige ratekreditter i ringe grad 
(virkningerne kan dog være større, såfremt engangsgebyrerne er store). Men den 
franske metode er så afvigende, at de franske rentesatser er vildledende ikke alene 
for andre europæere, men også for de franske forbrugere, som ikke får et korrekt 
billede af forskellene mellem kreditpriserne, f.eks. i forbindelse med kreditter med 
henholdsvis månedlige og kvartalsvise afdrag. 
78. Den franske metode bygger på den tankegang, at de årlige omkostninger i 
procent skal have til formål at angive forbrugerens byrde (dog synes det at være 
accepteret, at den nuværende EF-formel normalt benyttes af handlende)52. Men denne 
tankegang er forkert og udtryk for en misforståelse af den funktion, de årlige 
50 Art. 1 i Décret relatif au calcul du taux effectif global, nr. 1985/944 af 4.9.85. 
Afsnit 85 nedenfor. Se tillige § 381 i Gavalda og Stoufflet: Droit Bancaire (2. udg.) og § 28 
i Biardeaud: Guide Pratique pour le contrôle des crédits immobiliers. 
Dette ses f.eks. i de bemærkninger til EF-formlen, Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
fremkom med, da formlen blev foreslået: EFT C 337 af 31.12.88, s. 1-4, afsnit 3.3.1: 
Denne formel tager - som normalt hos handlende - hensyn til den løbende 
geninvestering af udbytte, i dette tilfælde altså i beregningen af udbytte af den 
geninvestering, der er foretaget med de af kredittageren betalte rater. Dermed ses 
lånets værdi faktisk fra kreditgivernes og ikke fra kredittagerens synspunkt, 
eftersom geninvesteringen af udbytte på kreditgiverens betingelser er illusorisk for 
forbrugeren. ... det drejer sig om belastningen af låntageren." 
17 
omkostninger i procent har. De årlige omkostninger i procent angiver ikke 
"belastningen af forbrugeren". Forbrugere kan kun vurdere budgetbelastningen, 
såfremt denne angives i møntenheder, idet alle deres månedlige indtægter og udgifter 
udtrykkes i sådanne møntenheder. Når forbrugeren skal have svar på sit spørgsmål 
om, hvorvidt han skal indgå en bestemt kreditaftale, er det helt afgørende, hvilke 
forpligtelser der fastsættes i direktivet med hensyn til oplysninger om afdrag og 
samlede omkostninger og med hensyn til det samlede skyldige beløb. Kun 
erhvervsdrivende kan bruge de årlige omkostninger i procent som 
belastningsindikator, idet de kan sammenligne den med deres egen afkastningsgrad 
eller den rentesats, der gælder for deres øvrige kapitaltransaktioner. 
79. De årlige omkostninger i procent giver således svar på forbrugerens 
spørgsmål om, hvilken kredit han skal vælge. Den giver et sammenligningsgrundlag. 
Hvad dette angår er formlen i direktiv 90/88, som forudsætter årlig rentetilskrivning 
også i tilfælde af månedlige afdrag, den eneste måde, hvorpå man kan sammenligne 
produkter, som er beregnet på samme måde. 
80. Det skal også bemærkes, at den finansielle udvikling betyder, at 
betalingstidspunktet også er penge værd for forbrugeren, idet visse kreditkortkonti 
endog tillader overbetaling og betaler renter af en positiv saldo. 
81. Det gamle argument om, at de årlige omkostninger i procent i Frankrig er 
identisk med ågerrenten, og at denne rente ikke kan ændres, fordi en ændring vil gøre 
en almindelig kredit til en kredit på ågervilkår, gælder ikke længere som følge af en 
ændring af den franske metode til bekæmpelse af åger. 
c) Sammenligning mellem EF-formlen og den tyske og franske metode 
82. I nedenstående tabel beregnes et 1.000 ECU-lån med faste afdrag, som giver 
120 ECU i rente for et år. I tabellen viser de øverste rækker klart, at de tre 
hovedfaktorer, der kræves for at beregne de årlige omkostninger i procent 
(omkostninger, tid og hovedstol), er de samme. 
83. Efter den tyske metode beregnes renten hver måned, men tilskrives kun 
hovedstolen ved årets udgang. Der kræves tre forskellige beregninger: 
Hver måned 
1. Kapitaln = kapital,,.., - afdrag; 
2. Renten = kapitaln * i/12 
Ved årets udgang 
3. Kapital12 = kapital12 + E [rentej 
84. Efter den franske metode beregnes renten som efter den tyske metode, men 
tilskrives hver måned. Der kræves kun én beregning hver måned: 
Hver måned 
Kapitaln = kapital,^ - afdrag + kapital,,.., * i/12) 
85. Efter EF-formlen kræves kun én beregning hver måned, fordi den beregner 
kapitaltilvæksten: 
Hver måned 
Kapitaln = kapital^ * (1+i)1/12 
18 
Renten kan udledes af kapitalkolonnen ved ganske enkelt at trække de 
forskellige saldi fra, efter at afdragene er blevet trukket fra: 
Hver måned 
Renten = kapital^ - kapitaln - afdrag 
86. Det ses, at i alle tre tilfælde fører forskellige rentesatser til samme rentebeløb 
under de samme omstændigheder. Mens den tyske metode ligger ganske tæt på EF-
metoden, afviger den franske metode væsentligt. 
Lån (ECU) 
Afdrag 
(ECU) 
Kreditomk. 
(ECU) 
Løbetid 
(måneder) 
Årlige omk. 
i 
procent 
Måned 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
Sum TYSKLAND 
1.000,00 
93,33 
120,00 
12 
24,66% 
Kapital 
1.000,00 
906,67 
813,33 
720,00 
626,67 
533,33 
440,00 
346,67 
253,33 
160,00 
66,67 
26,67 
0,00 
1.120,00 Rente 
20,55 
18,63 
16,71 
14,79 
12,88 
10,96 
9,04 
7,12 
5,21 
3,29 
1,37 
0,55 
120,00 FRANKRIG 
1.000,00 
93,33 
120,00 
12 
21,46% 
Kapital 
1.000,00 
924,55 
847,75 
769,57 
690,00 
609,00 
526,56 
442,64 
357,22 
270,28 
181,78 
91,69 
0,00 
1.120,00 Rente 
17,88 
16,53 
15,16 
13,76 
12,34 
10,89 
9,42 
7,91 
6,39 
4,83 
3,25 
1,64 
120,00 EF-
DIREKTIV 
1.000,00 
93,33 
120,00 
12 
23,70% 
Kapital 
1.000,00 
924,55 
847,75 
769,57 
690,00 
609,00 
526,56 
442,64 
357,22 
270,28 
181,78 
91,69 
0,00 
1.120,00 Rente 
17,88 
16,53 
15,16 
13,76 
12,34 
10,89 
9,42 
7,91 
6,39 
4,83 
3,25 
1,64 
120,00 
87. I nedenstående tabel har vi givet en kredit på 1.000 ECU forskellige løbetider 
og antaget, at kreditgiver tager 10 ECU i rente for hver måned af kredittens løbetid. 
(Dette svarer til en sats på 1%, hvis man benytter den traditionelle metode til 
beregning af nominel rente - dette er ikke en rentesats, men en parameter, der letter 
19 
renteberegningen). 
Løbetid 
(måneder) 
6 
12 
18 
24 
48 Omkostninge 
(ECU) 
60 
120 
180 
240 
480 Tysk 360-
dages-
metode 
21,49 
24,66 
24,27 
24,34 
23,09 EF-metode 
22,29 
23,70 
24,00 
23,84 
22,86 Fransk 
metode 
20,29 
21,46 
21,65 
21,58 
20,75 
88. Tabellen viser, at den tyske afvigelse er ganske væsentlig ved perioder på 
under ét år. Ved længere perioder er forskellen mellem den tyske metode og EF-
metoden ret lille. Men forskellen mellem EF-metoden og den franske metode er på 
2-3%. De grænseoverskridende virkninger heraf er allerede ved at kunne mærkes på 
visse områder53. 
89. Under alle omstændigheder er der ikke nogen direkte forbindelse mellem 
rentesatserne, der bevirker, at en forbruger blot kan lægge 2 eller 3% til den franske 
(eller trække 0,2% fra den tyske metode). Dette skyldes, at differencens størrelse 
afhænger af såvel løbetid som gebyrer og rentesats. 
4. Argumenter til fordel for EF-formlen 
90. Hvis de årlige omkostninger i procent betragtes som en hovedfaktor ved 
valget mellem forskellige produkter, er EF-formlen matematisk den eneste måde, der 
sikrer, at prisen afspejler lige vilkår. Alle regler om, hvilke omkostninger, der skal 
tages i betragtning ved udregningen af de årlige omkostninger i procent, er uden 
mening, hvis den matematiske fremgangsmåde ikke er ensartet. 
91. De årlige omkostninger i procent er det eneste udtryk for en kredits pris, der 
kan hjælpe forbrugerne med at handle på tværs af grænserne i det indre marked. Det 
vil forenkle lovgrundlaget for forbrugerkredit og gøre nationale 
gennemførelsesforanstaltninger mere konsekvente. Det vil ligeledes udgøre et godt 
grundlag for eventuel fremtidig lovgivning på fællesskabsplan. Visse lande anvender 
også denne lovgivning i forbindelse med prioritetslån, og forskellene mellem disse lån 
og forbrugerkredit er ved at forsvinde (andenprioritetslån bruges til forbrugsformål, 
mens de sidste 20% af et huslån uden sikkerhed ofte ydes i form af forbrugerlån med 
ratevis tilbagebetaling. Derfor er det vigtigt, at der i tilfælde af harmonisering på dette 
område fra begyndelsen findes en ensartet beregningsmåde for de årlige 
Tyske banker tilbyder allerede forbrugerkredit i Alsace, mens Credit Lyonnais, der har købt 
en tysk bank (BfG), er begyndt at operere i Tyskland. Der er allerede indkommet klager fra 
franske forbrugere, som er blevet vildledt af et prioritetslån i forbindelse med en livsforsikring 
med udbetaling. Den tyske bank havde nemlig ikke gjort det klart, hvad de faktiske årlige 
omkostninger i procent lå på, eller hvilke farer der var. 
20 
omkostninger i procent. Da kreditkortkredit vil være den første form for forbrugerkredit, 
der tilbydes over grænserne, og da brugen af kreditkort i forbindelse med særlige 
afdragsfinansieringstilbud uden tidsbegrænsninger vokser med stor hast, er der 
muligvis også behov for et ensartet prisangivelsessystem i denne forbindelse. 
92. De potentielle omkostninger ved at tilpasse bankers édb-programmer og 
prisstrukturer, således at de kan håndtere EF-formlen, i de lande, der for tiden ikke 
benytter formlen, er ikke noget vægtigt argument. Banksektoren i de øvrige 
medlemsstater har allerede foretaget denne investering for at tilpasse sig den 
nationale lovgivning til gennemførelse af direktivet. Endvidere justerer banker i 
Frankrig og Tyskland hyppigt deres programmer efter retspraksis og administrative 
afgørelser på dette område, f.eks. med henblik på beregning af nedslag i tilfælde af 
tilbagebetaling før tiden af forbruger- og prioritetslån eller beregning af tab i denne 
forbindelse. Hertil kommer, at nogle af beregningerne allerede foretages under 
anvendelse af den matematisk korrekte formel. 
93. Programmeringen vil også blive lettere, når man anvender den mere enkle 
EF-metode. Kun EF-formlen tilbyder'forbrugerne mulighed for direkte at beregne 
kapitaltilvæksten over en række år. Formlen er slående i sin enkelhed (1000 ECU i 
98 år til en rente på 9,6% vil give et afkast på (1 + 0.096)98 * 1000 = 7.969.559,30 
ECU) og kræver blot en hjemmecomputer eller endog blot en lommeregner. 
21 
IV. Omkostningselementer. der skal medregnes 
a) Omkostningselementer 
94. Ifølge direktivet skal alle kreditomkostningerne medtages ved beregningen af 
de årlige omkostninger i procent. De "samlede omkostninger i forbindelse med 
forbrugerkreditten" betyder: 
alle omkostninger, herunder renter og andre omkostninger, som forbrugeren 
skal betale for kreditten. 
95. Den matematiske formel kræver, at differencen mellem den lånte kapitals 
nutids- og fremtidsværdi omfatter alle omkostningselementer, der skal medtages i 
beregningen, dvs. ikke alene den nominelle rente, men også alle andre udgifter, som 
kan tilskrives kreditten som sådan, men ikke andre særskilte tjenesteydelser, der har 
særlig værdi for forbrugeren. 
96. Med undtagelse af forsikringsgebyrerne anvender direktivet den indirekte 
metode, hvorved det bliver muligt at udelade fem typer omkostninger, som regnes for 
at være "kreditomkostninger". Ifølge artikel 1a, stk. 2, er det tilladt at udelade følgende 
omkostninger fra beregningen af "de samlede omkostninger i forbindelse med 
forbrugerkreditten": 
i) omkostninger, der pålægges forbrugeren på grund af misligholdelse 
ii) omkostninger bortset fra købsprisen, som forbrugeren skal betale, 
hvad enten der købes kontant eller på kredit 
iii) omkostninger ved at føre en konto, ved pengeoverførsel ... 
(medmindre forbrugeren ikke har et rimeligt frit valg i så henseende, 
og disse omkostninger er unormalt store) 
iv) medlemsbidrag 
b) Situationen i medlemsstaterne 
97. Da antallet af poster, som kan betragtes som omkostningselementer, der skal 
medtages i beregningen, teoretisk er ubegrænset, gentager de fleste lande simpelthen 
undtagelserne i artikel 1a, stk. 2, og udelukker herved definitivt disse poster fra 
beregningen af de årlige omkostninger i procent, uanset hvor nært de er forbundet 
med kreditten. Således følger lovgivningen i Danmark, Grækenland, Irland, Italien, 
Luxembourg, Portugal og Norge nøje ordlyden af direktivets artikel 1a, stk. 2, og 
overlader det i almindelighed til retspraksis at afgøre, hvorledes reglerne skal 
anvendes i praksis. 
22 
Art. 1a, stk. 
2 
B 
DK 
D 
EL 
ES 
F 
IR 
IT 
L 
NL 
0 
PT 
SF 
SV 
UK 
IS 
LI 
N i 
/ 
/ 
/ 
/ 
-
/ 
/ 
/ 
/ 
/ 
/ 
~ 
-
/ 
/ 
/ 
/ ii 
/ 
/ 
/ 
/ 
-
/ 
/ 
/ 
/ 
— . 
/ 
~ 
--
/ 
• 
/ 
/ iii 
/ 
/ 
/ 
/ 
-
/ 
/ 
/ 
* 
• 
• 
/ 
-
/ 
/ 
/ 
/ iv 
/ 
/ 
/ 
/ 
-
* 
/ 
/ 
* 
-
/ 
~ 
-
/ 
/ 
/ 
/ v 
* 
* 
• 
/ 
* 
-
/ 
/ 
V 
* 
* 
• 
* 
* 
* 
* 
/ 
/ Bemærkninger 
Ikke udtømmende liste over omkostninger, der 
skal medregnes. Med hensyn til forsikring er 
kriteriet, om der er 
et rimeligt frit valg 
Forsikring, som ikke sikrer tilbagebetaling, er 
undtaget, uanset om den er obligatorisk eller ej 
Alle omkostninger medregnes, inkl. obligatoriske 
forsikringsomkostninger (men de ikke 
obligatoriske omkostninger er ikke medtaget på 
listen over undtagelser) 
Alle omkostninger medregnes. Retspraksis har 
medført visse ændringer 
Hvis tjenesteydelserne omfatter andet end kredit, 
medregnes medlemsbidrag ikke. Er kreditgivning 
hovedaktiviteten, medregnes medlemsbidrag 
Hvis bogførings- eller forsikringsgebyrerne er 
obligatoriske, skal de medregnes. Der opkræves 
ikke medlemsbidrag. 
Alle omkostninger, bortset fra omkostningerne i 
forbindelse med ikke obligatorisk forsikring, 
medregnes 
Loven undtager ingen omkostninger (ej heller 
forsikringsomkostninger) 
Alle obligatoriske omkostninger medregnes 
Alle omkostninger, inkl. ikke obligatorisk 
forsikring, medregnes 
Svarer til direktiv 90/88. Dvs. at disse omkostninger udtrykkeligt holdes uden for 
beregningen af de årlige omkostninger i procent 
Går længere end direktivet - disse poster er ikke udtrykkeligt undtaget, men i 
praksis kan de holdes uden for beregningen 
Se de enkelte bemærkninger og de relevante afsnit nedenfor. 
23 
98. I Danmark er der flere omkostninger, der skal indgå i beregningen, end i 
direktivet54.1 Belgien findes der en positivliste over de omkostningselementer, der skal 
medtages i beregningen55, og en liste over undtagelser svarende til direktivets (dog 
medregnes hverken de kreditkortomkostninger, der ikke vedrører kreditten, eller 
forsikringsomkostninger, forudsat at forbrugeren har en rimelig valgfrihed). I Italien og 
Luxembourg findes der også en ikke udtømmende liste over omkostninger, der skal 
medtages i beregningen, men listen over undtagelser er udtømmende. I praksis når 
medlemsstaterne til samme resultat som Belgien gennem deres anvendelse af 
udtrykket "kreditomkostninger", som omfatter poster som f.eks. mæglerhonorarer, 
forudbetalte gebyrer, kurstab osv., der skal medtages i beregningen af de årlige 
omkostninger i procent. 
99. Situationen i andre medlemsstater afviger lidt. Spanien, Frankrig, Finland, 
Sverige og Det Forenede Kongerige siger ikke noget om listen i artikel 1a, stk. 2. 
Dette betyder ikke nødvendigvis, at de i praksis beregner de årlige omkostninger i 
procent på en anden måde. De går nemlig ud fra, at den generelle definition af de 
omkostningslementer, der skal medregnes, i princippet allerede fører til udelukkelse 
af visse af de pågældende poster (gebyrer for sene betalinger, bankgebyrer, 
medlemsbidrag og særlige kontantprisgebyrer). Disse stater foretager dog en 
væsentlig sondring, idet de i almindelighed kun udelukker de omkostningselementer, 
som ikke er obligatoriske. Mens de fleste af landene udelukker de poster, der er 
anført i artikel 1a, stk. 2, lader disse lande det afhænge af, hvorledes de pågældende 
gebyrer er kommet ind i aftalen. Dvs. at de lader det kriterium, der i artikel 1a, stk. 2, 
pkt. v), er fastsat for forsikringsgebyrer, gælde for alle andre omkostninger. 
100. Ifølge spansk lovgivning skal alle omkostninger, inkl. obligatoriske 
forsikringsomkostninger, medtages i beregningen.. Ikke obligatoriske 
forsikringsomkostninger udelukkes ikke udtrykkeligt. De omkostningselementer, der 
skal medregnes, er ikke anført, bortset fra forsikringspræmier og tillæg som følge af 
misligholdelse56. 
101. I Frankrig hedder det i artikel L.313.1 i forbrugerlovbogen, at beregningen skal 
54 l § 13 i 1990-loven om kreditaftaler defineres kreditomkostningerne som alle omkostninger, 
dog med visse undtagelser (lidt færre end i direktivet). Omkostningerne inddeles i tre typer: 
de, der skal medtages i beregningen af de årlige omkostninger i procent, men som ikke 
nødvendigvis nævnes særskilt (f.eks. omkostninger pålagt af kreditor eller tredjemand); de, 
der skal anføres, men ikke medregnes (medlemsbidrag ...), og de, der hverken skal anføres 
eller medregnes (checkgebyrer, transaktionsgebyrer, medmindre metoden er obligatorisk, 
osv.). 
55 Artikel 2, stk. 1, i Arrêté Royal nr. 1381 af 4.8.1992 indeholder en ikke udtømmende liste over 
omkostninger, der skal medtages i beregningen af "taux annuel effectif global". Listen 
omfatter omkostninger i forbindelse med undersøgelser, reklame, oprettelse af sagen, 
henvendelser til kreditoplysningskontorer, forvaltning af sagen, bogføring og indsamling, 
mellemmænd, kreditforsikring, garantier og anden personlig sikkerhedsstillelse samt alt, hvad 
kreditor ellers måtte kræve i forbindelse med kreditten. 
56 I artikel 6, stk. 2, litra c), i forbrugerkreditloven af 1995 hedder det, at gældsforsikring, hvis 
en sådan kræves af långiver, skal medtages i opgørelsen over de samlede omkostninger. Det 
hedder endvidere, at omkostninger i tilfælde af misligholdelse ikke skal medtages i 
beregningen. 
24 
afspejle alle renter og andre omkostninger, provisioner og vederlag af enhver art, 
både direkte og indirekte, dvs. inklusive betalinger til mellemmænd. Comité Consultatif 
under Comité Usagers du Conseil National du Crédit har i en rapport opstillet en 
detaljeret liste over sådanne omkostninger57, men listen synes ikke at være bindende: 
Omkostninger, der medregnes Omkostninger, der ikke medregnes 
oprettelses- og administrations- bogføringsgebyrer 
omkostninger gebyrer for ikke at udnytte en 
omkostninger vedrørende veksel-garanti ydet kredit58 
notaromkostninger serviceomkostninger 
stempelafgift porto 
obligatoriske dødsfaldsforsikrings- ikke obligatoriske dødsfaldsfor-
præmier sikringspræmier 
overtræksgebyrer 
gebyr for at stille penge til rådighed 
bekræftelsesgebyr 
gebyrer for kontoudtog59 
endosseringsgebyrer 
Ved retspraksis og administrativ praksis er det blevet fastsat, at visse 
omkostningselementer skal medregnes, f.eks. omkostninger ved at føre en konto og 
forsikringspræmier. Selskaber i Frankrig må ikke udbyde både kreditter og forsikringer, 
og der er ikke noget forsikringskrav i forbindelse med forbrugerkredit, men kun i 
forbindelse med prioritetslån. 
102. I Finland defineres kreditomkostninger som "de samlede renter, omkostninger 
og andre udgifter, forbrugeren skal betale på grundlag af forbrugerkreditforholdet. Der 
er ikke fastsat nogen liste over poster, der skal medregnes eller udelukkes. Siden 
1993 har forsikringspræmier været udelukket, og de skal nu anføres særskilt. 
103. I Sverige defineres kreditomkostninger som summen af alle 
omkostningselementer (renter, ekstraomkostninger og andre omkostninger). I teorien 
er der ingen undtagelser - alle omkostningselementer, der skal medtages i 
beregningen, skal medregnes i de årlige omkostninger i procent. I praksis anvendes 
direktivets undtagelser. Men forsikringsomkostningerer ikke nævnt i loven. Hvis kredit 
kombineres med forsikring, eller hvis der er pligt til at tegne særskilt forsikring, skal 
omkostningerne i denne forbindelse medregnes. Gebyrer o.lign. til tredjemand, som 
opstår i forbindelse med prioritetslån (som er omfattet af loven), nævnes ikke. 
57 
58 
59 Rapport om reform af ågerlovgivningen, december 1992. Det hedder heri, at listen er fastsat 
"med forbehold af retternes frie skøn". 
Disse gebyrer er under forskellige betegnelser opført som omkostninger, der skal medregnes 
(commission d'immobilisation, commission d'engagement sur autorisation, commission de 
confirmation) og under to betegnelser som omkostninger, der ikke skal medregnes 
(commission de non utilisation, commission d'attente). 
Selv om der også synes at være pligt til at udlevere sådanne udtog vederlagsfrit. 
25 
104. I Det Forenede Kongerige defineres de samlede omkostninger også som alle 
renter og andre omkostninger, som skal betales i forbindelse med transaktionen. 
Undtagelserne60 er meget mere detaljerede end i direktivet - der skelnes mellem 
kreditternes forskellige former og formål. Alle livsforsikringspræmier er undtaget61. 
Oprettelsesgebyrer o.lign. (f.eks. til dækning af administrationsomkostninger) 
forekommer hyppigt i forbindelse med forbrugerkredit i Det Forenede Kongerige, og 
de kan enten lægges til saldoen eller betales forud. Restgældsforsikring (mod 
ulykker, sygdom eller arbejdsløshed) er en almindelig foreteelse, men dækker som 
regel kun afdragene i den pågældende sygdoms- eller arbejdsløshedsperiode og kan 
have begrænset varighed. Der kræves ofte tegning af livsforsikring i forbindelse med 
større lån. 
105. For så vidt angår de øvrige medlemsstater opkræves der i Tyskland som regel 
et administrationsgebyr i forbindelse med forbrugerkredit, men nogle banker hævder, 
at de ikke opkræver andre supplerende gebyrer (periodiske gebyrer, gebyrer for 
kontoudtog osv.). I Tyskland gælder de samme undtagelser som i direktivet. Der 
tilbydes restgældsforsikring, men en sådan plejer ikke at være obligatorisk i 
forbindelse med forbrugerkredit. I givet fald betales den som regel på forskud som et 
fast beløb, og omkostningerne skal anføres særskilt. Forsikring, som ikke sikrer 
tilbagebetaling, medtages ikke i beregningen, uanset om den er obligatorisk eller ej. 
106. I østrigsk lovgivning anføres det, hvilke omkostningselementer der skal 
udelukkes fra beregningen. Disse undtagelser afviger fra dem i direktivet ved, at man 
i Østrig ikke nævner andre omkostninger end købsprisen, som skal betales, uanset 
om der er tale om en kontant- eller kredittransaktion, og medlemsbidrag. Dette 
betyder ikke nødvendigvis, at disse omkostninger skal betragtes som rente. De kan 
nemlig også betragtes som en del af købsprisen. Omkostninger, som påbydes af 
staten, skal ej heller medregnes. Kunderne må tillige betale for deres årlige 
bankkontoudskrift. 
107. I Nederlandene kan kun direkte kreditomkostninger (inkl. obligatorisk 
restgældsforsikring), misligholdelsesgebyrer og vederlag for tilbagebetaling før tiden, 
medtages i beregningen62. Andre omkostninger tillades ikke i forbindelse med 
forbrugerkredit, hverken som oprettelsesgebyrer eller periodiske gebyrer. Hvis der 
tilbydes tjenesteydelser i forbindelse med kreditten (f.eks. dødsfalds-, arbejdsløsheds-
invalide- og anden forsikring), skal omkostningerne herved medtages ved beregningen 
af de årlige omkostninger i procent. De må ikke betragtes som særskilte betalinger 
og må ikke overstige de maksimumssatser, der er anført i beslutningen om 
kreditforrentning63. Restgældsforsikring er almindelig, men det kan ikke kræves, at der 
tegnes forsikring i forbindelse med forbrugerkredit. 
60 
62 Fastsat i § 5 i The Consumer Credit (Total Charge for Credit) Regulations 1985. 
The Consumer Credit (Total Charge for Credit) (Amendment) Regulations 1985. 
I forbrugerkreditlovens artikel 34 forbydes alle "belønninger til långiveren", bortset fra disse 
omkostninger. 
Besluit Kredietvergoeding, Stb. 1991/549 af 16.10.91. 
26 
108. I Island omfatter de samlede kreditomkostninger alle renter og andre 
omkostninger, der skal betales af forbrugeren, med de i direktivet anførte undtagelser. 
Omkostninger ved pengeoverførsel og ved at føre en konto (bortset fra 
opkrævningsgebyrer) er kun udelukket, såfremt forbrugeren har rimelig valgfrihed med 
hensyn til, hvorledes pengeoverførslen eller opkrævningen skal ske, og såfremt 
omkostningerne ikke er unormalt store. De forsikringsomkostninger, der skal 
medregnes, er ikke begrænset til omkostningerne i forbindelse med obligatorisk 
forsikring. 
109. I modsætning til undtagelserne i artikel 1a, stk. 2, pkt. i)-iv), angiver direktivets 
artikel 1a, stk. 2, pkt. v) den eneste positive post, der skal medtages ved beregningen 
af de årlige omkostninger i procent. Her udelades forsikrings- eller 
garantiomkostninger fra beregningen, bortset fra forsikring mod dødsfald, invaliditet, 
sygdom eller arbejdsløshed, som skal medregnes i lighed med andre omkostninger, 
som långiveren "forlanger som betingelse for ydelse af kreditten". Alle landene har på 
den ene eller anden måde nævnt dette i deres lovgivning. Men fortolkningerne er 
forskellige. Nogle lande går ud fra, at sådanne forsikringspræmier altid er 
obligatoriske, og medregner dem derfor, mens andre, f.eks. Tyskland, gentager 
direktivets tekst ord for ord, men i praksis antager, at livsforsikring i forbindelse med 
kredit aldrig er obligatorisk. Dette skyldes deres retlige definition af begrebet 
"betingelse", ifølge hvilken forsikring kun fortolkes som en omkostning, som 
"långiveren forlanger som betingelse for ydelse af kreditten", såfremt kreditaftalen 
retligt er knyttet til forsikringsaftalen. Men i praksis tilbyder långiveren to særskilte 
aftaler, som kun er knyttet til hinanden ved den kendsgerning, at banken kun vil yde 
kreditten, såfremt der også tegnes forsikring. Hvad dette angår anlægges der i belgisk 
lovgivning et andet synspunkt, idet man spørger, om der frit kan vælges mellem en 
kreditaftale med eller uden forsikringsdækning. I praksis fører dette som regel til 
medregning af disse præmier64. Det Forenede Kongerige synes at være det eneste 
land, som udtrykkeligt udelukker livsforsikringspræmier fra beregningen af de årlige 
omkostninger i procent, selv om forsikringen er obligatorisk i forbindelse med 
kreditaftaler. 
110. Disse forskellige fortolkninger af artikel 1a, stk. 2, pkt. v), kan føre til forskelle 
i beregningen af de årlige omkostninger i procent for identiske produkter i forskellige 
lande. I modsætning til de omkostninger, der udelukkes i henhold til artikel 1a, stk. 2, 
i)-iv), er forsikringspræmier en vigtig del af forbrugerens omkostningsbyrde (i visse 
tilfælde op til en fjerdedel af kreditomkostningerne). Det kan være nødvendigt at 
udelukke sondringer, som det er let at omgå, ved at långiveren ændrer formuleringer 
eller anvender forskellige formler. Dette ville ikke afskaffe de situationer, hvor 
långivere nægter at yde kredit, såfremt der ikke samtidig tegnes forsikring, men det 
ville skabe mere konkurrence med hensyn til forsikringspræmier. Dette er nødvendigt, 
idet den samme livsforsikring, som tegnes uafhængigt af en forbrugerkreditaftale, som 
regel er billigere. Særskilte livsforsikringer har også den fordel, at de kan anvendes 
64 Empiriske undersøgelser gennemført i Tyskland har vist, at banker og finansieringsinstitutter, 
der tilbyder rateudlån, og som giver lavindkomstforbrugere kredit, forsikrer op til 98% af 
kreditaftalerne, mens tallet for sparekasser er under 5%. Livsforsikring i forbindelse med 
kreditaftaler er således nærmere at betragte som ekstra sikkerhed, som kreditor kræver af 
lavindkomstforbrugere. Banken opnår herved en ekstra "rente", fordi forsikringsselskaberne 
betaler banken indtil 3,5% i mæglerprovision. 
27 
i forbindelse med senere kreditaftaler og andre formål, uden at der kræves 
alderstillæg. Långivere bør overtales til at gøre forbrugerne opmærksomme på 
muligheden for særskilt forsikringsdækning i stedet for at kræve overbetaling for 
forsikringsaftaler, der sammenkædes med kreditaftaler. 
111. På mødet i april 1995 med regeringseksperter om dette emne65 gjorde 
eksperterne rede for situationen i deres medlemsstater med hensyn til, hvilke 
omkostningselementer der skulle medregnes ifølge national lovgivning. Nogle 
eksperter forklarede, hvorfor deres medlemsstater var gået længere end direktivet, 
eller erklærede, at hensigten med deres lovgivning var den samme, selv om der ikke 
var brugt de samme ord. Endvidere blev der kastet lys over visse aspekter. Efter dette 
møde og på grundlag af resultaterne af professor Seckelmanns undersøgelse var 
indtrykket, at medlemsstaterne medtager næsten de samme elementer i deres 
beregninger, og at eventuelle forskelle er minimale. Kommissionen har derfor ikke til 
hensigt på dette stadium at ændre listen over omkostningselementer, der skal 
medtages i eller udelukkes fra beregningen af de årlige omkostninger i procent. 
65 Afsnit 6 ovenfor. 
28 
V. Andre spørgsmål 
112. Mens direktivet kræver en evaluering og en rapport, som "på baggrund af 
erfaringerne gør det muligt at anvende en enkelt matematisk fællesskabsmetode..."66, 
kræver dette en undersøgelse af andre spørgsmål end blot den matematiske formel, 
hvis formlen skal kunne anvendes på ensartet måde67. 
1. Betegnelse for de årlige omkostninger i procent 
113. Direktivet regulerer ikke den mangfoldighed af rentesatser eller parametre, ved 
hvilke långivere i medfør af princippet om aftalefrihed angiver, hvorledes de internt 
beregner kreditomkostningerne. Den eneste retligt definerede parameter for 
kreditomkostninger er de årlige omkostninger i procent, som forudsætter enten en 
særlig måde, hvorpå omkostningerne skal angives68, eller en ensartet betegnelse. 
114. Nedenstående tabel viser, at der er næsten lige så mange betegnelser, som 
der er medlemsstater. 
66 
67 
68 Artikel 1a, stk. 5, litra b), i direktiv 87/102. 
I direktivets artikel 14 nævnes udtrykkeligt "opdeling af kreditbeløbet på flere aftaler", men der 
sker andre former for omgåelser. Tysklands Bundesgerichtshof har ved flere lejligheder udtalt, 
at en kombination af livsforsikring med udbetaling og forbrugerkredit kan ændres til en enkelt 
kredit med en enkelt samlet årlig effektiv sats, for at finde ud af, om der er tale om åger. En 
anden form for omgåelse er kombinationen af opsparing og kredit, hvor det forlanges af 
forbrugeren, at han sparer et beløb svarende til kreditbeløbet op på en særlig konto (f.eks. 
en livslang livsforsikringskonto eller endog en rateopsparingskonto). Kreditten reduceres ikke, 
og først til sidst benyttes opsparingen til at tilbagebetale kreditten i én rate. Der opkræves 
renter af hele kreditbeløbet under hele løbetiden. Opsparingen giver meget mindre i rente end 
den rente, der skal betales for kreditten, men forbrugeren har måttet sætte pengene ind på 
en lavt forrentet opsparingskonto i stedet for at bruge dem til at tilbagebetale den højt 
forrentede kredit. Sådanne kombinationer kan også let ændres til et enkelt kreditforhold, 
således at EF-formlen anvendes i forbindelse med de samlede betalinger, hvad enten der er 
tale om tilbagebetaling af kreditten eller opsparing. I sådanne tilfælde er den faktiske samlede 
årlige effektive sats sædvanligvis mindst 1% højere end den procent, der er angivet. Man bør 
undersøge problemerne i forbindelse med sådanne kombinationer. 
Ifølge amerikansk lovgivning kræves en særlig blanket til angivelse af den samlede årlige 
effektive sats på et bestemt område. 
29 
B 
DK 
D 
EL 
ES 
F 
IR 
IT 
L 
NL 
0 
P 
SF 
SV 
UK 
ISL 
Ll 
N Kort form 
Taux d'intérêt effectif/ 
Effektieve Rentevoet 
E. Rentefod 
E. Zinssatz, undertiden E. 
Zinsfuss 
P. Epitokio 
Tipo de interés E. 
Taux d'intérêt E. 
E. Interest Rate 
Tasso D'intéressé E. 
Taux d'intérêt E. 
E. Rentevoet 
E. Zinssatz 
Taxa de Juro E. 
Todellinen vuosikorko / 
effectiv ranta 
Eff. ranta 
E. Interest Rate 
ingen 
E. Rente Betegnelse 
taux annuel effectif global / 
jaarlijkse kostenpercentage 
årlige omkostninger i 
procent 
effektiver Jahreszins eller 
anfânglicher effektiver 
Jahreszins 
etisio pragmatiko epitokio 
(EPE) 
tasa anual équivalente + 
porcentaje anual de cargas 
financieras 
taux effectif global 
annual percentage rate of 
charge (APR) 
tasso annuo effettivo 
globale (TAEG) 
taux annuel effectif global 
effektief 
kredietvergoedings-
percentage (op jaarsbasis) 
(dekursiver) effektiver und 
fiktiver Jahreszinssatz 
taxa anual de encargos 
efectiva global (TAEG) 
todellinen vuosikorko / 
effectiv ranta 
effektiv rânta 
annual percentage rate 
(APR) (også annual 
percentage rate of charges 
(APRC) 
ârleg hlutfallstala kostnadar 
Effektive Jahreszins 
effektiv rente Dansk oversættelse 
samlet effektiv årlig sats / 
årlige omkostninger i 
procent 
effektiv årlig rente eller 
oprindelig effektiv årlig 
rente 
effektiv årlig rentesats 
årlig ækvivalent rente + 
årlig finansiel belastning i 
procent (tipo de interés 
E.) 
samlet effektiv sats 
årlig omkostninger i 
procent 
samlet effektiv årlig sats 
samlet effektiv årlig sats 
effektiv kreditforrentnings­
procent (på årsbasis) 
(faldende) effektiv og fiktiv 
årlig rentesats 
samlet effektiv årlig 
belastningssats 
effektiv årlig rente 
effektiv rente 
årlig procentsats, årlige 
omkostninger i procent 
årlige omkostninger i 
procent 
effektiv årlig rente 
effektiv rente 
30 
115. De begreber, der går igen, er 
"sats" 
De fleste EF-medlemsstater og andre medlemmer af EØS bruger udtrykket 
"sats"69 
"Årlig" 
Bortset fra Frankrig, Sverige og Norge70 benytter medlemsstaterne udtrykket 
"årlig". Dette er særlig vigtigt, da Frankrig f.eks. stadig bruger månedlige eller 
kvartalsvise satser. 
"Effektiv" 
Med undtagelse af Danmark, Spanien, Irland, Det Forenede Kongerige og 
Island bruger de fleste medlemsstater dette udtryk, som adskiller dette begreb 
fra de øvrige rentesatser, der anvendes af långivere. 
116. For så vidt angår andre udtryk, som nogle af medlemsstaterne benytter, er det 
ikke alle medlemsstater, der lader begreberne "rente" eller "omkostning" indgå i deres 
betegnelse. De, der gør det, fordeler sig nogenlunde ligeligt mellem dem, der 
henviser til resultatet af beregningen (rentesatsen)71 og dem, der hellere vil henvise 
til, hvad beregningen repræsenterer (omkostningssats)72. Hverken det ene eller det 
andet udtryk bidrager til at øge gennemskueligheden væsentligt. 
117. Nogle medlemsstater anvender ordet "procent"73, men det er så almindeligt, 
at det bliver forstået, og medtagelsen af ordet øger ikke gennemskueligheden 
væsentligt. Det skal under alle omstændigheder bemærkes, at man ikke ved at 
anvende udtrykket "procentsats" kan slippe uden om at give forbrugerne nøjagtige 
oplysninger. 
118. De begreber, der bedst sikrer udtrykkets gennemskuelighed, er derfor de 
begreber, der findes i de belgiske, græske, italienske luxembourgske, østrigske og 
portugisiske udtryk, dvs. "sats", "årlig" og "effektiv"74. 
69 
70 
71 
73 
74 Med undtagelse af Danmark, Tyskland, Nederlandene, Finland, Sverige og Norge. Det bør 
dog bemærkes, at Tyskland bruger såvel ordet "rente" som "rentesats", og at udeladelsen af 
ordet "sats" synes at være sprogligt betinget. I selve direktivet benyttes begge udtryk, og 
derfor må de lande, som har afskrevet direktivet ordret, anses for at bruge udtrykket "sats". 
I Norge er udtrykket pr. definition en årlig rente. 
Danmark, Grækenland, Østrig, Finland, Sverige, Norge. 
Belgien, Spanien, Irland, Portugal, Det Forenede Kongerige, Island. 
Belgien, Danmark, Spanien, Irland, Nederlandene, Det Forenede Kongerige, Island. 
I det oprindelige kommissionsforslag fra 1979 anvendtes udtrykkene "Effective Annual Rate 
of Interest", "Taux Annuel Effectif Global" og "Effektiver Jahreszins". Selv om forskellige 
udtryk foreslået af Europa-Parlamentet blev accepteret i det ændrede forslag fra 1983: 
"Annual Percentage Rate of Charge", Taux annuel des frais" og "Jåhrlicher Belastungssatz", 
blev udtrykkene senere ændret tilbage til de oprindelige udtryk. Da man begyndte at behandle 
forslaget i Rådets arbejdsgruppe, var man gået tilbage til at anvende de oprindelige franske 
og tyske udtryk, og det gjorde man også i den endelige udgave af direktivet. I den engelske 
udgave vekslede man mellem "effective annual rate of interest" og "annual percentage rate 
of charge", indtil man nåede frem til det endelige direktivudkast. 
31 
119. Et andet ord, der findes i den franske udgave af direktivet, og som nu også 
benyttes af Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg og Portugal, er "global" ("samlet"). 
Dette ord øger gennemskueligheden væsentligt og gør det lettere for 
gennemsnitskunden at forstå udtrykket, idet det angiver, at alle de omkostninger, der 
skal betales, er indeholdt i de "årlige omkostninger i procent". 
120. Den omstændighed, at de ord, der benyttes til at oversætte det oprindelige 
udtryk (taux annuel effectif global), er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat og 
ofte betyder forskellige ting, har givet problemer i praksis, fordi nogle af de 
betegnelser, der bruges i et land til at betegne en særlig "sats", til tider bruges i andre 
lande som betegnelse for andre "satser". Det ville derfor være nyttigt med en vis 
ensartethed og gennemsigtighed for at fremme forbrugerens forståelse. Men da der 
er gjort en stor indsats for at gøre forbrugerne bekendt med betydningen af de udtryk, 
der nu anvendes i hver enkelt medlemsstat, synes det ikke at være hensigtsmæssigt 
at foreslå en ændring af ordlyden på de forskellige sprog. Men det vil alligevel være 
en fordel med et fællestræk, som gør det muligt for forbrugerne at genkende 
udtrykkene, navnlig når de handler på tværs af grænserne. Efter drøftelser med 
regeringseksperter og i overensstemmelse med proportionalitets- og 
subsidiaritetsprincipperne er opfattelsen den, at man hellere end at foreslå en 
harmonisering af de forskellige udtryk, der anvendes i de forskellige nationale 
lovgivninger for "årlige omkostninger i procent", bør foreslå, at der ud over det 
nuværende udtryk skal kræves anvendelse af et symbol, som skal være ens i de 
forskellige medlemsstater. Dette vil ikke medføre sproglige ændringer, men vil alene 
indebære en mindre ekstraudgift i forbindelse med gennemførelsen i 
medlemsstaterne. 
2. Nøjagtighed 
121. Direktivet fastlægger ikke, hvilken grad af nøjagtighed der kræves ved 
beregningen af de årlige omkostninger i procent. Ifølge eksemplerne i bilag III kan 
medlemsstaterne foreskrive en afrunding til én eller to decimaler. Det synes således 
at stå fast, at der ifølge direktivet kræves en nøjagtighed på mindst én decimal. 
122. Dette er faktisk, hvad de fleste lande kræver. Men dette kan bevirke, at 
forbrugerkreditaftaler vedrørende 20.000 ECU over 60 måneder ser ens ud, selv om 
omkostningerne faktisk kan variere med ca. 50 ECU (5 * 0,0999 * 20.000/2 = 49,99). 
Da forbrugerkreditlovgivningen i mange medlemsstater dækker meget større beløb og 
længere løbetider, kan differencen nå op på 500 ECU. I de medlemsstater, som lader 
direktivet omfatte prioritetslån, kan differencen beløbe sig til flere tusinde ECU. 
Sådanne afvigelser kan ikke tolereres. 
123. Derfor bør der kræves større nøjagtighed i tilfælde af større kreditbeløb. Der 
bør foreskrives afrunding til mindst to decimaler (dog med mulighed for én decimal, 
såfremt én decimal repræsenterer omkostninger på under 50 ECU). 
3. Tidsdefinitioner 
124. I medlemsstaterne benyttes forskellige tidsdefinitioner. I direktivet er det 
underforstået, at alle beregninger skal foretages med én dags nøjagtighed ((note b) 
32 
til bilag II). Det er ligeledes fastsat, at intervallerne "udtrykkes i år eller brøkdele af 
år"75. Herved antages det, at en dag, uge eller måned kan udtrykkes som en fast 
brøkdel af et år. 
Praksis m.h.t. ÂOP-regler 
nominel rente 
B 
DK 
D 
EL 
ES 
F 
IR 
IT 
L 
NL 
Ô 
P 
SF 
SV 
UK 
ISL 
LI 
N 365/52/12 
365 / 360 
360 /12 
365/52/12 
365/12 
365 /12 
365/52/12 
366 / 365 
365 / 12 
365/360/12 
360 /12 
360/12 
365/52/12 
360 
360 /12 «— 
365,25 
360 
«— 
365 
*~ 
.«-
4— 
366/365 
"«- ' 
360 
<-
«-' 
«— 
«-
4-
«-Bemærkninger 
12 måneder af forskellig længde 
Værdien beregnes for én dag og 
konverteres til 365,25 dage 
(gennemsnit af 4 år) 
12 måneder à 30 dage. 365-dages år 
i forbindelse med visse transaktioner 
12 lige lange måneder. 360-dages år 
for lån, 365-dages år for opsparing 
Værdien beregnes for én måned og 
konverteres til 365 dage 
Værdien beregnes for en periode og 
konverteres til 365 dage. 12 lige 
lange måneder 
12 lige lange måneder 
Hvert år svarer til kalenderåret 
Faktiske måneder (28, 30, 31 dage) 
12 måneder à 30 dage. 360 dage for 
opsparing og forbrugslån, 365 dage 
for erhvervslån 
Hvert år svarer til kalenderåret 
12 måneder à 30 dage 
12 lige lange måneder 
12 måneder à 30 dage 
= samme regler som for beregning af nominel rente 
75 Note c) til bilag II. 
33 
125. Som det fremgår af ovenstående tabel, der angiver den praksis, der følges i 
forskellige medlemsstater, baserer de fleste lande (undtagen Tyskland, Østrig, 
Sverige, Liechtenstein og Norge) allerede deres beregninger på den faktiske kalender. 
Ved beregning af morarenter benytter tyske banker også 365-dages året. Ved 
beregning af de årlige omkostninger i procent foreskriver Danmark, Luxembourg og 
Spanien et 365-dages år, mens Tyskland, Østrig og Liechtenstein foreskriver et 360-
dages år. I alle de øvrige lande antages det, at der vil blive benyttet det samme år 
som det, der benyttes ved beregning af nominel rente. 
126. Der er væsentlige forskelle i de resultater, der opnås på disse forskellige 
måder. F.eks. giver en nominel rente på 18% p.a. for en kredit uden tidsbegrænsning, 
der benyttes én dag, årlige omkostninger på 19,422% p.a., hvis man regner med 360 
dage om året, og 19,716% p.a. hvis man regner med 365 dage om året76. 
127. Der er ingen grund til ikke at foreskrive kalenderdage som 
beregningsgrundlag, og et år kan generelt antages at have 365 eller 366 dage (eller 
365,25 dage for at tage hensyn til skudår. Den difference, der opstår ved at miste én 
dag hvert fjerde år, er dog så lille, at den selv ved afrunding til to decimaler ikke vil 
blive bemærket). Der er ej heller nogen grund til at kompensere for et lån, der 
optages i en kortere måned. 
128. Bilag II bør derfor ændres, således at det fremgår, at et år forudsættes at 
have 365 eller 366 dage. 
76 Den letteste måde, hvorpå sådanne beregninger kan foretages på computer, er at anvende 
kalenderdagen. Hver computer har nemlig en indbygget kalender. Kalenderdage kan let 
trækkes fra, og antallet af dage kan let fastlægges. Men computere har store 
definitionsproblemer, når man går ud fra 360 dage. En afprøvning af den relevante funktion 
i et populært spreadsheet program har vist, at 360-dages funktionen ikke giver et korrekt 
resultat, idet summen af dagene i ti år afviger med over ti dage, hvis den beregnes for en 
eller flere intervaller. En korrekt 360-dages beregning er derfor ikke mulig. 
34 
VI. Konklusioner og anbefalinger 
129. I bilag II findes en liste over den nationale lovgivning, ved hvilken direktivet 
er gennemført i EF-medlemsstaterne og andre medlemmer af EØS. 
130. Med hensyn til definitionen af de årlige omkostninger i procent kræves visse 
ændringer i den engelske og græske udgave af direktivet. Artikel 1a, stk. 1, litra a) 
foreslås i den engelse udgave affattet som følger: 
The annual percentage rate of charge, which shall be that rate, on an annual 
basis, which equalises the present value of all commitments (loans, 
repayments and charges), future or existing, agreed by the creditor and the 
borrower, shall be calculated in accordance with the mathematical formula 
set out in Annex II. 
og i den græske udgave som følger: 
"To OVVOXLKÔ eTfjoLo irpotyiiotTutô TTOOOOTÔ eirifictpvvoriç TTOV eijLOÙve i oe 
erf\oia. (30107] TLÇ irapovoeç a£ieç TOV OVVÔXOV TUV Tpexovodv f) 
fieWovTLnùv vnoxpeùoeuv (Ôotveîœv, e£o<t>\f)oeuv KŒL ein,(3ctpvvoea)v)Trov 
kxovv avoi\rj<f)de l onrô TO boive LOTTJ KOIL TO (Ôotve t Çôfievo) KotTotvoiXwTfj, 
vnoXoyîÇeTOiL oûiufruvct [xe TO (xadrjuaTLKÔ TOTTO TTOV itciponideTOii OTO 
•nctpåpTrjfiot II." 
131. Det foreslås at kræve anvendelse af et symbol ud over det udtryk, der for 
tiden benyttes i medlemsstaterne for "årlige omkostninger i procent". Symbolet skal 
være ens for alle medlemsstater. 
132. Med hensyn til den matematiske formel77 foreslås det på grundlag af 
argumentet i denne rapport, at formlen i direktiv 90/88 bevares og bringes i 
anvendelse i hele EF og EØS. Følgelig bør stk. 5 i artikel 1a bortfalde, da det ikke 
længere vil være nødvendigt. 
133. Ved beregningen bør der kræves en nøjagtighed svarende til to decimaler 
og anvendelse af et 365- eller 366-dages år. Dette vil indebære ændringer i direktivets 
bilag. Det ville ligeledes have været nødvendigt med en rettelse i det fjerde eksempel 
i direktivets bilag III for at korrigere en fejlberegning78, men det er nu overflødigt, da 
eksemplerne alligevel skal omberegnes, når der afrundes til to decimaler og anvendes 
et 365- eller 366dages år. 
134. For så vidt angår de omkostningselementer, der skal medtages i 
beregningen, har medlemsstaternes gennemførelse af direktivet bevirket, at der nu 
er et harmoniseret mindste beskyttelsesniveau for alle forbrugere i hele EF og EØS. 
78 Hvad angår de matematiske aspekter, se professor Seckelmanns undersøgelse af, hvorledes 
den samlede årlige effektive sats beregnes i EØS-landene - fodnote 6 ovenfor. 
Der er sket en fejl ved denne beregning. Resultatet skulle have været 13,1855% ifølge 
spreadsheet-beregningen. Denne fejl berører på ingen måde rigtigheden af formlen i 
almindelighed, og de øvrige eksempler er beregnet rigtigt. 
35 
Medlemsstaterne medtager for øjeblikket næsten de samme elementer i beregningen, 
og da eventuelle forskelle er minimale, foreslås der for øjeblikket ikke nogen ændring 
af listen over undtagelser i artikel 1a, stk. 2. 
135. I medfør af artikel 1a, stk. 5, litra b), i direktiv 87/102 som ændret ved direktiv 
90/88, fremlægges der nu forslag til et direktivudkast, som vil'tage hensyn til de 
ændringer, der er anbefalet ovenfor79. 
136. For så vidt angår de øvrige bestemmelser i direktiv 90/88/EØF vil eventuelle 
forslag til ændringer blive behandlet sammen med forslagene til ændring af det 
oprindelige forbrugerkreditdirektiv 87/10280. 
79 Det vil også indeholde et forslag om udeladelse af direktivets artikel 1a, stk. 3, da ingen af 
medlemsstaterne har benyttet sig af denne foranstaltning. 
80 En beretning om gennemførelsen af direktiv 87/102 blev offentliggjort i maj 1995. 
Kommissionen overvejer for tiden de fremkomne reaktioner. Eventuelle senere 
lovgivningsmæssige forslag i denne forbindelse kunne omfatte ændringer til direktiv 90/88. 
36 
Bilag I - artikel 1 og 1a i direktiv 87/102 
(som ændret ved direktiv 90/88) 
Artikel 1 
1. Dette direktiv finder anvendelse på 
kreditaftaler. 
2. I henhold til dette direktiv forstås ved: 
a) "forbruger": en fysisk person, der ved 
en retshandel, som er omfattet af 
dette direktiv, optræder med et 
formål, der må anses at ligge uden 
for hans erhvervsmæssige virkefelt; 
b) "kreditgiver": en fysisk eller juridisk 
person eller en gruppe af sådanne 
personer, der yder kredit som led i 
udøvelsen af erhvervsmæssig 
virksomhed; 
c) "kreditaftale": en aftale, i henhold til 
hvilken en kreditgiver yder eller giver 
tilsagn om at yde en forbruger kredit 
i form af udskudt betaling, lån eller 
anden tilsvarende form for finansiel 
facilitet. 
Aftaler om præstation af en løbende 
ydelse, når forbrugeren har ret til at 
betale sådanne ydelser gennem rater 
så længe, de præsteres, anses ikke 
for at være kreditaftaler i henhold til 
dette direktiv. 
d) "samlede omkostninger i forbindelse 
med forbrugerkredit": alle 
omkostninger, herunder renter og 
andre omkostninger, som forbrugeren 
skal betale for kreditten; 
e) "årlige omkostninger i procent": den 
samlede pris for forbrugerkreditten, 
udtrykt i procent pr. år af det ydede 
kreditbeløb og beregnet i 
overensstemmelse med artikel 1a. 
Artikel 1a 
la) De årlige omkostninger i procent, som 
er den omkostningssats, som på 
årsbasis giver samme nutidsværdi af 
de samlede nuværende eller 
fremtidige forpligtelser (lån, 
tilbagebetaling og omkostninger), der 
er indgået af henholdsvis långiver og 
forbruger, beregnes i overensstemmelse med 
matematiske formel i bilag II. den 
b) I bilag III gives der fire eksempler på 
beregningsmetoden. 
2. Ved beregningen af de årlige 
omkostninger i procent ses der med henblik på 
bestemmelse af de samlede omkostninger i 
forbindelse med forbrugerkredit som defineret 
i artikel 1, stk. 2, litra d), bort fra følgende 
omkostninger: 
i) omkostninger, der pålægges 
forbrugeren på grund af 
misligholdelse af en forpligtelse, der 
indgår i kreditaftalen 
ii) omkostninger bortset fra købsprisen, 
som forbrugeren skal betale ved køb 
af varer eller tjenesteydelser, hvad 
enten der købes kontant eller på 
kredit 
iii) omkostninger ved pengeoverførsel 
samt omkostninger ved at føre en 
konto til brug ved tilbagebetaling af 
kreditten samt ved betaling af renter 
og andre omkostninger, medmindre 
forbrugeren ikke har et rimeligt frit 
valg i så henseende, og disse 
omkostninger er unormalt store; 
denne bestemmelse gælder dog ikke 
for omkostninger ved opkrævning af 
disse tilbagebetalinger eller 
betalinger, hvad enten de opkræves 
kontant eller på anden måde 
iv) medlemsbidrag ved optagelse i 
foreninger eller sammenslutninger i 
henhold til en anden aftale end 
kreditaftalen, selv om disse bidrag 
har indvirkning på kreditvilkårene 
v) forsikrings- eller garantiomkostninger; 
dog medtages sådanne, som i 
tilfælde af forbrugerens død, 
invaliditet, sygdom eller 
arbejdsløshed skal sikre långiveren 
tilbagebetaling af et beløb, der er lig 
med eller mindre end den samlede 
kredit med renter og andre 
omkostninger, og som långiveren 
forlanger som betingelse for ydelse af 
kreditten. 
37 
3. a) Hvis kredittransaktioner, der er 
omfattet af dette direktiv, den 1. 
marts 1990 er underkastet gældende 
nationale lovbestemmelser, som 
fastsætter maksimumsgrænser for de 
årlige omkostninger i procent for 
disse transaktioner, og hvis det efter 
disse bestemmelser er tilladt at 
undlade at tage hensyn til 
standardomkostninger, der ikke er 
omhandlet i stk. 2, punkt i) til v), i 
forhold til disse grænser, kan 
medlemsstaterne, udelukkende for de 
nævnte transaktioner, undlade at 
medtage de nævnte omkostninger 
ved beregningen af de årlige 
omkostninger i procent, idet det dog 
er en betingelse, at forbrugeren i de 
i artikel 3 omhandlede tilfælde i 
kreditaftalen informeres om beløbet 
og om, at det indgår i de betalinger, 
der skal præsteres. 
b) Medlemsstaterne kan ikke længere 
anvende litra a), når den ensartede 
matematiske metode for beregningen 
af de årlige omkostninger i procent er 
blevet indført i overensstemmelse 
med stk. 5, litra c). 
4. a) De årlige omkostninger i procent 
beregnes på tidspunktet for 
kreditaftalens indgåelse, jf. dog 
bestemmelserne vedrørende reklamer 
og kredittilbud i artikel 3. 
b) Beregningen foregår ud fra den 
antagelse, at kreditaftalen løber i det 
aftalte tidsrum, og at långiver og 
forbruger opfylder deres forpligtelser 
inden for de aftalte frister og datoer. 
5. a) Medlemsstater, som inden den 1. 
marts 1990 anvender bestemmelser, 
som tillader anvendelse af en anden 
matematisk metode til beregning af 
de årlige omkostninger i procent end 
den i bilag II anførte, kan uanset stk. 
1, litra a), fortsætte med at anvende 
dem på deres område i en 
overgangsperiode på tre år fra den 1. 
januar 1993. i procent. 
b) Kommissionen forelægger seks 
måneder inden udløbet af den i litra 
a) fastsatte frist Rådet en rapport 
ledsaget af et forslag, som på 
baggrund af erfaringerne gør det 
muligt at anvende en enkelt 
matematisk fællesskabsmetode til 
beregning af de årlige omkostninger 
i procent. 
c) Rådet træffer med kvalificeret flertal 
på grundlag af forslaget fra 
Kommissionen afgørelse inden den 1. 
januar 1996. 
6. I kreditaftaler, der indeholder 
bestemmelser, som giver mulighed for at 
ændre rentesatsen og beløbet eller niveauet for 
andre omkostninger, som indgår i de årlige 
omkostninger i procent, men som ikke kan 
kvantificeres ved beregningen, beregnes de 
årlige omkostninger i procent ud fra den 
antagelse, at rentesatsen og de øvrige 
omkostninger er konstante i forhold til 
udgangsniveauet, og at de finder anvendelse, 
indtil kreditaftalen udløber. 
7. Beregningen af de årlige 
omkostninger i procent foretages om 
nødvendigt ud fra følgende antagelser: 
hvis der ikke i aftalen er fastsat noget 
loft over kredittens størrelse, er den 
ydede kredit lig med det af den 
pågældende medlemsstat fastsatte 
beløb, dog maksimalt 2 000 ECU 
hvis der ikke er fastsat nogen tidsplan 
for tilbagebetalingen, eller en sådan 
ikke fremgår af aftalens 
bestemmelser eller af betalingsmåden 
for den ydede kredit, er kredittens 
løbetid et år 
medmindre andet er angivet, 
effektueres kreditten og betales 
ydelserne, når aftalen indeholder flere 
datoer for tilbagebetaling, på det 
tidligste af de i aftalen fastsatte 
tidspunkter. 
Medlemsstaterne træffer de 
nødvendige foranstaltninger for at 
sikre, at der på deres område kun 
anvendes én matematisk formel for 
beregning af de årlige omkostninger 
38 
Bilag II 
National lovgivning til gennemførelse af direktiv 90/88/EØF 
Nærmere oplysninger om den nationale lovgivning findes i professor Seckelmanns rapport "Method 
of calculation of APR in the EEA states, som kan rekvireres hos GD XXIV. 
Belgien 
Gennemførelses 
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer. 
Andet: Loi relative au crédit à la consommation / Wet op het 
consumentenkrediet 1991/1723 af 12.6.91, suppleret med Arrêté Royal 
relatif aux coûts ... du crédit à la consommation / Koninklijk besluit 
betreffende kosten ... van het consumentenkrediet 1992/2311 af 
4.8.92, begge med senere ændringer 
De fleste former for kredit (inkl. prioritetslån og løbende konti), 
kreditmarkedsføring, virksomhed som mellemmand osv. Bredere end 
direktivet, sætter grænser for rentesatser og løbetider i forbindelse med 
lån og angiver, hvilke vilkår dpr er uacceptable 
Taux Annuel Effectif Global / Jaarlijkse Kostenpercentage 
Lig med EF-formlen 
Ikke udtømmende liste over elementer, der skal medregnes. Forsikring 
ikke udelukket. Samme undtagelser som i artikel 1a, stk. 2, men 
kriteriet er, om der gives et rimeligt frit valg 
Anden lovgivning på området: 
Loi 1992/1833 af 6.7.92, Arrêté Royal / Koninklijk besluit 1992/2905 
(rettelsesliste) af 4.8.92, Arrêté Royal / Koninklijk besluit 1992/2312 af 
4.8.92, Arrêté Royal / Koninklijk besluit 1993/1226 af 27.4.93, Arrêté 
Royal / Koninklijk besluit 1993/1381 af 29.4.93 
Danmark 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer. 
Andet: Lov nr. 398 af 13.6.90 om kreditaftaler som ændret ved lov nr. 322 af 
31.5.91, lov nr. 284 af 29.4.92 og lov nr. 226 af 6.4.94, suppleret ved 
bekendtgørelse nr. 896 af 21.12.90 og bekendtgørelse 970 af 7.12.92 
samt bekendtgørelse nr. 497 af 13.6.94; lov om mærkning og skiltning 
med pris nr. 395 af 13.6.90, og bekendtgørelse nr. 902 af 12.11.92 
Bredere end direktivet - omfatter lån i fast ejendom sikret ved 
pantebreve (som forhandles ligesom obligationer) 
årlige omkostninger i procent 
EF-formlen 
Samme undtagelser som i artikel 1a, stk. 2, dog undtages 
omkostningerne ved at føre konto og overføre penge kun, såfremt 
forbrugeren har en rimelig valgfrihed, og omkostningerne ikke er 
unormalt store) 
Anden lovgivning på området: 
Lov nr. 456 af 17.6.91 som ændret ved lov nr. 429 af 1.6.94; 
bekendtgørelse nr. 322 af 31.5.91, nr. 284 af 29.4.92, nr. 226 af 
6.4.94, nr. 1098 af 21.12.94, nr. 970 af 7.12.92 og nr. 1228 af 21.12.92 
Tyskland 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings-Erste VO (von 3.4.92) zurAnderung der Preisangabenverordnung (von 
14.3.85) 
I visse henseender bredere end direktivet med regler om misligholdelse 
og mellemmænd. 
effektiver Jahreszins eller anfânglicher effektiver Jahreszins 
Undtagelse i artikel 1a, stk. 5, litra a) - Staffelrechnung 
(kaskadeberegning) 
Ordret gengivelse med de i artikel 1a, stk. 2, fastsatte undtagelser. 
39 
elementer: 
Andet: 
Grækenland 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer. 
Andet: 
Spanien 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: 
Frankrig 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer: 
Andet: Forsikring, som ikke sikrer tilbagebetaling, er undtaget, uanset om den 
er obligatorisk eller ej 
Anden lovgivning på området: 
§ 609a BGB, Preisangabenverordnung af 14.3.85, 
AusfOhrungshinweise zu § 4 PAV af 18.12.92; Verbraucherkreditgesetz 
af 17.12.90, ændret 27.4.93 
Ministeriel bekendtgørelse ø 1-983 af 7.3.91 
Som direktivets 
etisio pragmatiko epitokio 
EF-formlen 
Som i artikel 1a, stk. 2 
Anden lovgivning på området: 
Beslutning 1993/524 truffet af Den Græske Nationalbanks Udvalg for 
Penge og Kredit den 8.4.93; 
nationalbankdirektørens beslutninger nr. 1993/2213 af 15.6.93, nr. 
1993/2258 af 2.11.93, nr. 1994/2286 af 28.1.94 
Ley de crédite al consumo 1995/7 af 23.3.95 og rettelse af 12.5.87 
Som direktivets, dog skal rentesats og samlede omkostninger også 
angives for prioritetslån 
tasa anual équivalente og porcentage anual de cargas fmancieras 
Lig med EF-formlen 
Alle omkostninger er medregnet, inkl. obligatoriske 
forsikringsomkostninger (ikke obligatoriske forsikringsomkostninger er 
ikke anført som en undtagelse) 
Anden lovgivning på området: 
Ley 1965/50 af 21.7.65; Orden Banco de Esparta af 16.6.88; Ley 
1988/26 af 29.7.88; Orden 1989/303 fra Min. Economfa y Haciendas 
af 12.12.89; Circular Banco de Espana 1990/8 af 7.9.90, nr. 1993/13 
af 21.12.93 og 1994/5 af 22.7.94; Ley 1994/2 af 30.3.94; Orden Banco 
de Esparta af 5.5.94 
Direktiv 90/88 er ikke gennemført i Frankrig 
taux effectif global 
Ifølge gældende lovgivning skal alle omkostninger medregnes 
Anden lovgivning på området: 
Loi 1966/1010 af 28.12.66, Loi 1978/22 af 10.1.78 som ændret ved 
1979/596 af 13.7.79; Ordonnance 1986/./1243 af 1.12.86; Loi 1988/15 
af 5.1.88; Décret 1988/293 af 31.3.88; Loi 1989/1010 af 31.12.89; Loi 
1992/60 af 18.1.92; Décret 1985/944 af 8.9.85; Loi 1993/949 af 
26.7.93; Décret nr. 1978/372 af 17.3.78, nr. 1987/509 af 24.3.78, nr. 
1988/293 af 25.3.88; Loi 1995/125 af 8.2.95 
40 
Irland 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer: 
Andet: 1995 Consumer Credit Act, 28.7.95 
Bredere end direktivets 
annual percentage rate of charge 
EF-formlen 
Generelt de samme som i artikel 1a, stk. 2 
Anden lovgivning på området: 
Consumer Information (Consumer Credit) Order SI 1987/319 af 
10.12.87 
Italien 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: 
Luxembourg 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer: 
Andet: Legge communitaria 1991/142 af 19.2.92; Decreto vista la legge 
1992/142 af 8.7.92 
Bredere end direktivets - hverken lån optaget for notar eller lån, som 
skal tilbagebetales i 4 raterover 12 måneder er undtaget, og kreditkøb 
er omfattet 
tasso annuo effettivo globale 
EF-formlen 
Som i artikel 1a, stk. 2. Ikke udtømmende liste over omkostninger, der 
skal medregnes 
Anden lovgivning på området: 
Legge 1992/154 af 17.2.92; Decreto om Legge 1992/154, 24.4.92; 
Instruzioni della Banca d'ltalia in attuazione della legge 1992/154, 
24.4.92; Legge in materia bancaria e creditizia 1993/385 
Règlement Grand-Ducal 26.8.93 
Som direktivets, men kreditkortkonti behandles på samme måde som 
andre konti 
taux annuel effectif global 
EF-formlen 
Som i artikel 1a, stk. 2 
Anden lovgivning på området: 
Loi 9.8.93; Avant-projet de règlement grand-ducal déterminant les 
modalités de calcul du montant de la réduction équitable du coût total 
de crédit 
Nederlandene 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: Wet op het consumentenkrediet 4.7.90 Stb 1990/395 
og 
for meget detaljeret, 
långivere til at Regler vedrørende 
rådgive låntagere. Bredere end direktivets 
mellemmænd og pligt 
Maksimumssatser 
effektief kredietvergoedingspercentage (op jaarbasis) 
Lig med EF-formlen 
Kun artikel 1a, stk. 2, punkt i) og ii), anvendes. Hvis gebyrer for at føre 
konto eller forsikringsgebyrer er obligatoriske, er de ikke undtaget 
Anden lovgivning på området: 
Besluit nr. 1991/515 og 1991/516 af 9.10.91; nr. 548 af 17.10.91, nr. 
549 af 16.10.91, nr. 550 af 18.10.91; Regeling 1991/220 af 6.11.91; 
Regeling register vergunningshouders Stcr 1991/220 af 6.11.91 
41 
Østrig 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: 
Portugal 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: Bankwesengesetz BGBL Nr. 532 af 13.7.93 (§ VIII); 
Verbraucherkreditverordnung Nr. 110 af 13.5.93 
Bredere end direktivets i visse henseender. Ingen form for kredit 
undtages - gælder for lån i fast ejendom, prioritetslån og ethvert lån 
uanset beløb og løbetid. Visse leasingtransaktioner betragtes som 
afbetalingstransaktioner 
(dekursiver) effektiver og fiktiver Jahreszinssatz 
Lig med EF-formlen 
Kun artikel 1a, stk. 2, punkt i) og iii), anvendes. Forsikring medtages, 
hvis den er obligatorisk 
360-dages år 
Anden lovgivning på området: 
Konsumentenschutzgesetz 1979/140 af 8.3.79 som ændret ved 
1993/247 af 16.4.93; Konkursordnungsnovelle 1993/974; 
Gewerbeordnung 1994/194 
Decreto-Lei 1991/359 af 21.9.91 
Bredere end direktivets hvad angår de omfattede kreditformer. 
Prioritetslån ikke omfattet 
taxa anual de encargos efectiva global 
EF-formlen 
Samme som i artikel 1a, stk. 2. Omkostninger til mellemmænd 
medregnes 
Finland 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: 
Sverige 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer: 
Andet: Kuluttajansuojalaki / Konsumentskyddslag 1978/38 af 20.1.78 som 
ændret ved 1986/385 af 23.5.86, 1993/85 af 8.1.93 og 1994/16 af 
5.1.94; Asetus / Forordning 1993/1602 af 30.12.93 som ændret ved 
1994/16 af 1.7.94 
Bredere end direktivets - omfatter boliglån og prioritetslån 
todellinen vuosikorko /effektiv ranta 
Undtagelse i artikel 1a, stk. 5, litra a). Formel: Handels- og 
Industriministeriets beslutning om anvendelse af visse bestemmelser 
i kapitel 7 i lov om forbrugerbeskyttelse (1986/874 af 30.6.86 som 
ændret ved 1994/661) 
Alle omkostninger undtagen ikke obligatorisk forsikring medregnes 
Anden lovgivning på området: 
Luottolaitoslaki / Kreditinstitutslag 1993/1607 af 30.12.93 
Konsumentkreditlag 1992/830 
Bredere end direktivets - dækker alle former for lån, inkl. prioritetslån 
og lån i forbindelse med kreditkøb og løbende konti 
effectiv rânta 
EF-formlen 
Alle omkostninger medregnes (ingen undtagelser er nævnt, selv om 
direktivets undtagelser anvendes i praksis). Forsikring er ikke nævnt, 
men hvis den er obligatorisk, skal den medregnes 
Anden lovgivning på området: 
Retningslinjer 1992/4 for anvendelse af Konsumentkreditlag 1992/830, 
bekendtgørelse 1992/1010 af 22.10.92 
42 
Det Forenede 
Kongerige 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: Consumer Credit Act 1974; the Consumer Credit 
(Agreements)(Amendments) Regulation Statutory Instrument 
1984/1600 af 22.10.94 
Mere omfattende end direktivets 
annual percentage rate of charge 
Lig med EF-formlen 
Som i artikel 1a, stk. 2. Alle obligatoriske omkostninger medregnes 
Anden lovgivning på området: 
Consumer Credit Act 1974; The Consumer Credit Regulations -
Statutory Instruments 1980/51 af 29.1.80, 1983/1553 af 3.11.83, 
1983/1562 af 3.11.83, 1983/1564 af 3.11.83, 1985/1192, 1989/596 af 
14.4.89; 1989/869 af 24.5.89; 1989/1125 af 6.7.89; 1989/1126 af 
6.7.89 
Island 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer. 
Andet: 
Liechtenstein 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: Lôg um neytendalân 1993/30 som bekendtgjort ved 101/1993 - Log um 
neytendalân 1994/121 af 21.9.94 
Køb på afbetaling og leasingaftaler er omfattet 
ârleg hlutfallstala kostnaôar 
EF-formlen , 
Som i artikel 1a, stk. 2. Alle omkostninger inkl. ikke obligatorisk 
forsikring medregnes 
Anden lovgivning på området: 
Regulgerô 1993/377 af 3.9.93 og Regulgerô 1993/491 af 3.12.92 
Gesetz vom 22 Oktober 1992 uber Konsumkredit (Liechtensteinisches 
Landesgesetzblatt 1993 n* 50 9/3/93) 
EF-formlen (skal implementeres i 1996) 
Effektive Jahreszins 
EF-formlen 
Som i artikel 1a, stk. 2 
360-dages år 
Norge 
Gennemførelses­
lovgivning: 
Rækkevidde: 
Anvendt udtryk: 
Anvendt formel: 
Omkostnings­
elementer 
Andet: Lov om kredittkjøp 1985/82 af 21.6.85 med ændringer; Forskrift til 
kredittkjøpsloven 1986/1616 af 15.7.86; Forskrift 1990/437 af 1.6.90 
Snævrere end direktivets, idet den alene omfatter kredit ved køb, men 
bredere, idet kun fast ejendom er undtaget - omfatter mere end 
forbrugskøb, omfatter en bredere vifte af løbende konti 
effektiv rente 
EF-formlen (skal implementeres i 1996) 
Som i artikel 1a, stk. 2 
Anden lovgivning på området: 
Lov om finansieringsvirksomhet 
ændring af 4.12.92 og finansinstitusjoner 1988/40 og 
43 
Bilag III 
Med hensyn til henvisningerne til den tyske og den franske formel, se fodnoter 46 og 50. 
Formel, der anvendes ved beregning af de årlige omkostninger i procent i Finland: 
Enkeltkreditter: 
P = 12x200xR 
K x (T + L) 
hvor 
P = årlige omkostninger i procent 
R = summen af de samlede omkostninger 
K = det oprindelige lånebeløb 
T = tilbagebetalingsperioden i måneder 
L = intervallet mellem tilbagebetalingerne i måneder 
Løbende konti: 
P = 100 x årlige kreditomkostninger 
typisk kreditbeløb 
[Kilde: Forbrugerombudsmandens kontor, Finland] 
44 
BEGRUNDELSE 
Baggrund - Direktiv 87/102/EØF og 90/88/EØF 
1. I 1975 vedtog Rådet Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs første program for 
en politik vedrørende forbrugerbeskyttelse og -oplysning\ hvori de understregede 
forbrugernes grundlæggende ret til beskyttelse af økonomiske interesser og 
tilskyndede til at give prioritet til bl.a. vedtagelse af foranstaltninger på 
fællesskabsplan for at harmonisere de generelle betingelser for forbrugerkredit. 
Kommissionens oprindelige forslag om forbrugerkredit2 blev ændret3 som følge 
af Parlamentets ændringsforslag for at bane vejen for indførelse af en ensartet 
metode til beregning af de årlige omkostninger i procent i forbindelse med kredit. 
2. Rådet vedtog direktiv 87/102/EØF4 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit den 22. december 1986. 
I den niende betragtning og i artikel 5 i dette direktiv fastsattes indførelse af en 
fællesskabsmetode eller -metoder for beregning af de årlige kreditomkostninger 
i procent, men da udarbejdelsen af en fælles beregningsmetode for "de årlige 
kreditomkostninger i procent" og de elementer, der skulle indgå i denne 
beregning, havde vist sig at indeholde stridspunkter, blev det fastslået i direktiv 
87/102, at medlemsstaterne, indtil der kunne træffes en afgørelse om en 
fællesskabsmetode eller -metoder til beregning af de årlige kreditomkostninger i 
procent, fortsat skulle "kunne anvende gældende metoder eller praksis" og at de 
"samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkredit" (artikel Id) og de 
"årlige omkostninger i procent!' (artikel le) skulle fastsættes og beregnes i henhold 
til gældende bestemmelser, praksis og metoder i medlemsstaterne. 
3. Efter drøftelser med regeringseksperter forelagde Kommissionen et 
direktivforslag5. Europa-Parlamentet6 og Det Økonomiske og Sociale Udvalg7 
anbefalede en regulering, ikke kun af de matematiske aspekter, men også af de 
omkostningselementer, der skulle indgå i beregningen. Da de fleste medlemsstater 
var villige til at godkende den aktuarmæssige beregningsmetode og også var 
EFT C 92 af 25.4.1975. 
EFT C 80 af 27.3.1979, s. 4. 
EFT C 183 af 10.7.1984. 
EFT L 42 af 12.2.1987. 
EFT C 155 af 14.6.1988, s. 10. 
Betænkning A2-418/88 af 6.3.1989; beslutning af 15.3.1989. 
ECOSOC-udtalelse, EFT C 337 af 31.12.1988, s. 1. 
villige til at drøfte, hvilke omkostningselementer der skulle indgå i beregningen, 
blev der fremsat et ændret forslag, som behandlede begge disse aspekter, i 19898. 
4. Direktiv 90/88/EØF blev vedtaget den 22. februar 1990, og der indførtes hermed 
en fællesskabsmetode til beregning af de årlige procentvise omkostninger i 
forbindelse med forbrugerkredit, og det fastsattes, hvilke kreditomkostnings-
elementer der skulle indgå i beregningen, ved angivelse af de omkostninger, der 
ikke skulle modregnes. Alle medlemsstaterne9 skulle i det mindste sikre, at der på 
deres territorium kun anvendtes en enkelt matematisk formel til denne beregning. 
5. I en overgangsperiode indtil den 1. januar 1996 kunne de medlemsstater, der før 
den 1. marts 1990 anvendte en lovgivning, der åbnede mulighed for at anvende 
en anden matematisk formel til beregning af de årlige omkostninger i procent, 
fortsætte med at anvende denne lovgivning10. 
6. I henhold til artikel la 5.b) i direktiv 87/102 (som tilføjet ved direktiv 90/88) skal 
Kommissionen for Rådet forelægge "en rapport, ledsaget af et forslag", som skal 
gøre det muligt at anvende en enkelt matematisk fællesskabsmetode til beregning 
af de "årlige omkostninger i procent". 
7. Kommissionen har udarbejdet en rapport om gennemførelsen af direktiv 90/8811, 
hvori der redegøres mere detaljeret for årsagerne til de ændringsforslag, der stilles 
i det følgende. Denne rapport er udarbejdet på grundlag af en undersøgelse 
foretaget af en konsulent, som er ekspert i finansieringsmatematik12, på diverse 
EFT C 155 af 23.6.1989, s. 4. 
Direktiv 90/88 blev indføjet i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), 
og rapporten om forbrugerkredit (se fodnote 11) dækker derfor Island, Liechtenstein og Norge 
såvel som Den Europæiske Unions 15 medlemsstater. 
10 Artikel la 5.a) i direktiv 87/102 (som tilføjet ved direktiv 90/88). 
11 KOM(96)79 
12 Professor Seckelmann har foretaget en undersøgelse af beregningsmetoderne i det 
europæiske økonomiske samarbejdsområde for de årlige omkostninger i procent 
(kan fås fra GD XXIV). 
t 
undersøgelser af, hvorledes direktivet er blevet omsat i national lovgivning13, og 
især på de kontakter, der er oprettet med regeringseksperter14. 
8. På grund af Kommissionens forslag skal Rådet i henhold til artikel la 5.c)l4a15 
"træffe en afgørelse", men dette er ikke en "afgørelse" som defineret i artikel 189 
i traktaten, men snarere, eftersom formålet er at kræve, at medlemsstaterne ændrer 
deres lovgivning, et direktiv. Denne fortolkning er i overensstemmelse med den 
tidligere fortolkning af artikel 5 i direktiv 87/102, som henviste til en "afgørelse" 
om indførelsen af en fællesskabsmetode - denne metode blev rent faktisk indført 
ved et direktiv (90/88/EØF). 
Forslag til ændring af direktiv 87/102 (som ændret ved direktiv 90/88): 
9. Som det er blevet påpeget mere detaljeret i beretningen om gennemførelsen af 
direktiv 90/8815, er der næsten lige så mange betegnelser for de "årlige 
omkostninger i procent" i brug, som der er medlemsstater. 
10. Af samme grund er det ønskeligt for at sikre, at det indre marked fungerer 
korrekt, og for at sikre et højt niveau af forbrugerbeskyttelse, at der kun anvendes 
en metode til beregning af de "årlige omkostninger i procent" i hele Det 
Europæiske Fællesskab og andre medlemmer af EØS, og det er også ønskeligt, at 
forbrugerne bliver i stand til at genkende de udtryk, der anvendes i andre 
medlemsstater for at angive denne sats. Derfor er det af hensyn til transparensen 
og forbrugernes bedre forståelse ønskeligt, at der indsættes et fælles element, som 
gør det muligt for forbrugerne at genkende det pågældende udtryk som svarende 
til det udtryk, der anvendes i deres egne medlemsstater. Efter drøftelser med 
regeringseksperter og i overensstemmelse med proportionalitets- og 
subsidiaritetsprincippet foreslås det ikke at harmonisere de forskellige udtryk på 
de forskellige sprog, men snarere at anvende et symbol i tilknytning til det 
eksisterende udtryk i alle reklamer for forbrugerkredit og skriftlige aftaler med 
forbrugerne. Dette symbol skal være identisk i alle medlemsstaterne. Dette vil 
medføre en ændring af artikel 3 og 4, stk. 2, i direktiv 87/102 (som ændret ved 
direktiv 90/88), for at man kan kræve anvendelse af et symbol i tilknytning til det 
eksisterende udtryk "de årlige omkostninger i procent" i alle reklamer for 
forbrugerkredit og skriftlige aftaler med forbrugerne. 
14 
15 Fodnote 3 i KOM(95) 117, beretning om gennemførelsen af direktiv 87/102/EØF 
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative 
bestemmelser om forbrugerkredit. 
Der blev afholdt møder i Bruxelles i april 1995 og januar 1996, og der har siden 
været direkte kontakter. 
MI Den franske og italienske version af direktivet omtaler ikke en "beslutning". 
Punkt 113-120 i rapporten. 
4T-
11. For at harmonisere de forskellige eksisterende sproglige udgaver af direktivet 
kræves en ændring af artikel la l.a) i den engelske og græske udgave af 
direktivet16. Artiklen skal nu have følgende ordlyd (identisk med ordlyden i den 
franske udgave): 
The annual percentage rate of charge, which shall be that rate, on an 
annual basis, which equalises the present value of all commitments (loans, 
repayments and charges), future or existing, agreed by the creditor and 
the borrower, shall be calculated in accordance with the mathematical 
formula set out in Annex II. 
dg den foreslåede ordlyd for den græske version af artikel la 1. a) er følgende: 
"To OVVOXLKÔ eTT\Oio Trpa-yuaT L KO TTOOOOTÔ ei\ i($ôtpvvoT)ç T\OU 
e^ioûvei oe eTfjoLOI fiôtor} TIÇ irotpovoeç otÇîeç TOV ovvôXov 
T(JJV Tpexovoûv ff \ieXXovr L nûv viroxpedoeuv (ôotve LÙJV, 
e£o<t>Xfioeù)v KOH eit ifiotpvvoeuv) nov éxovv otvotXri^d et otirô TO 
ôotve LOT i) note TO (ôotve L f ôue vo) KotTotvotXuiTff, vnoXoyî ÇeTou 
o0[i4>o)va \ie TO \iotd-q\iotT i KO TVTTO TTOV itotpotTideTcti OTO 
1\0tp6tpTT)\lOl II". 
12. I henhold til artikel la 3. i direktivet kunne medlemsstater, som pr. 1. marts 1990 
anvendte en gældende lovgivning, efter hvilken der var fastsat maksimumsgrænser 
for de årlige omkostninger i procent, og ifølge hvilken det var tilladt at undlade 
at tage hensyn til andre omkostninger end de i artikel la 2. nævnte, fortsat 
anvende disse bestemmelser (under forudsætning af, at forbrugeren blev 
informeret om disse omkostninger). Da ingen medlemsstat har gjort brug af denne 
mulighed, er det hensigtsmæssigt at lade artikel la 3. udgå. Under alle 
omstændigheder ville det være nødvendigt at lade denne artikel udgå, når formlen 
bliver bekræftet som foreslået i dette direktivforslag. 
13. Som det fremgår af rapporten om gennemførelsen af direktiv 90/88/EØF, er den 
formel, der indgår i bilag II i direktivet, fuldstændig korrekt og bør stadfæstes i 
hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Dette vil medføre en 
udskiftning i Tyskland, Frankrig og Finland af de formler, der i øjeblikket 
anvendes. Hverken den tyske eller den franske formel anvender eksponentiel 
beregning, hvilket medfører, at der i disse to tilfælde ikke kan gennemføres en 
rentes rente-beregning for et år, der gælder under alle forhold. De vigtigste for­
skelle i forhold til den tyske formel17 vedrører kortfristede kreditter, en form der 
i stigende grad anvendes blandt andet i forbindelse med kreditkort. Visse tyske 
banker anvender således allerede EF-formlen til beretning af rabatter, fordi det 
ældre system er uanvendeligt i tilfælde af uens afdrag. Med den franske formel18 
16 Denne ændring er blevet drøftet med og godkendt af Irland og Det Forenede 
Kongerige (for så vidt angår ordene "thai rate ... which equalises"). 
17 Se punkt 64-75 i rapporten om direktiv 90/88. 
Se punkt 76-81 i rapporten om direktiv 90/88. 
45 
konverteres den månedlige rentesats til en årlig rentesats ved at der ganges med 
tolv. Dette er misvisende, fordi det ikke sker på grundlag af en rentes rente-
beregningsperiode på et år, og det fører til betydelige forskelle i forhold til EF-
formlen. Franske forbrugerkreditter synes således i kontrakterne gunstigere for 
forbrugerne end andre medlemsstaters. Det tyske system er matematisk inkonse­
kvent og skaber kunstige forskelle i beregningerne, men dette har kun beskedne 
virkninger for de fleste almindelige afbetal ingskreditter. Det franske system 
derimod indeholder så alvorlige afvigelser, at det vildleder ikke kun forbrugere fra 
andre lande men også franske forbrugere. 
14. Et lån på 1000 ECU med renter på 10 ECU pr. måned giver eksempelvis følgende 
resultater under anvendelse af de forskellige formler: 
Løbetid 
(måneder) 
6 
12 
18 
24 
48 Omkostninger 
60 
120 
180 
240 
480 Tysk metode 
21,49 
24,66 
24,27 
24,34 
23,09 EF-metode 
22,29 
23,70 
24,00 
23,84 
22,86 Fransk metode 
20,29 
21,46 
21,65 
21,58 
20,75 
De tyske afvigelser er signifikante for perioder på mindre end et år, mens de 
franske afvigelser er mere generelle og alvorligere. 
15. Fordelene ved EF-formlen19 er, at anvendelsen af en eneste formel matematisk set 
er den eneste metode, hvormed det garanteres, at prisen repræsenterer de samme 
betingelser; at den sætter forbrugerne i stand til at købe ind tværs over grænserne 
på det indre marked; at den forenkler de juridiske rammer for forbrugerkredit i 
forskellige medlemsstater og fremmer konsekvensen i de nationale 
omsætningsforanstaltninger. Produktionsomkostninger for software-selskaber og 
finansielle institutioner vil blive nedsat på grund af besparelser hidrørende fra den 
størrelsesorden, der bliver tale om ved anvendelsen af en eneste formel på hele 
det indre marked. De potentielle omkostninger i forbindelse med tilpasning af 
computerprogrammer og prisstrukturer for at arbejde med EF-formlen er ikke et 
slående argument, eftersom bankerne i de medlemsstater, der allerede anvender 
formlen, allerede har foretaget denne investering. De banker, der nu vil blive nødt 
til at foretage en ændring, tilpasser regelmæssig deres programmer for at tage 
hensyn til juridiske ændringer baseret på retsafgørelser og administrative 
bestemmelser om emnet, og de anvender oven i købet allerede EF-formlen til 
visse (interne) beregninger. 
16. Det er derfor nødvendigt at artikel la 5 udgå. Det er den artikel, der indtil den 31. 
december 1995 indeholdt en tilladelse (som blev anvendt af Tyskland og Finland) 
til, at de medlemsstater, som ønskede at opretholde en anden metode til beregning 
Se punkt 82-93 i rapporten om direktiv 90/88. 
af de samlede årlige omkostninger i procent, også kunne gøre dette. Som det er 
blevet demonstreret i rapporten om gennemførelsen af direktiv 90/88/EØF, bør 
den formel, der indgår i direktivets bilag II, stadfæstes i hele Det Europæiske 
Fællesskab og andre medlemmer af EØS. Som følge heraf er artikel la 5.a) 
(undtagelsen), artikel la 5.b) (henvisningen til rapporten og dette lovforslag) og 
artikel la 5.c) (henvisningen til den afgørelse, Rådet skal træffe) ikke længere 
nødvendige og bør udgå. Stadfæstelsen af den formel, der indgår i bilag II, vil 
medføre ændringer i den i øjeblikket gældende lovgivning i Tyskland, Frankrig 
og Finland. 
17. Der er også foreslået sproglige ændringer i formuleringen af definitionerne i 
bilag II i visse sproglige versioner: spansk, fransk og nederlandsk. 
18. Hvor direktivet i øjeblikket ikke fastsætter, med hvilken nøjagtighed beregningen 
af de samlede årlige omkostninger i procent skal finde sted, forudsætter 
eksemplerne i bilag III en nøjagtighed på mindst en decimal. De fleste 
medlemsstater kræver en nøjagtighed på mindst en decimal. Da mange 
medlemsstaters lovgivning om forbrugerkredit dækker større beløb og længere 
perioder end direktivet, bliver forskellene som følge af varierende nøjagtighed 
betydningsfulde, især i de medlemsstater, hvor realkredit omfattes af lovgivningen. 
Det er derfor nødvendigt at kræve en nøjagtighed på to decimaler (omend en 
nøjagtighed med en decimal kunne tillades, når forskellen er mindre end 50 ECU). 
Dette ville også medføre ændringer i bilag II og eksemplerne i bilag III. 
19. I direktivets bilag II fastslås det, at tidsintervaller skal udtrykkes i "år eller 
brøkdele af år". Dette stammer fra tiden før edb-alderen, hvor et år for at lette 
beregningen blev defineret som havende 12 ens måneder, 52 uger og 360 dage. 
Perioder, der benyttes til beregning af rentes rente, blev ligeledes sat til hele 
måneder eller år for at muliggøre en beregning pr. årets udgang. Dette fører til 
situationer, hvor den 31. dag i nogle måneder annulleres, og der tilføjes 2 dage 
til februar måned for at nå frem til 12 ens måneder af 30 dage. I praksis har de 
fleste medlemsstater (med undtagelse af Tyskland, Østrig, Sverige, Liechtenstein 
og Norge) indført den korrekte kalender i deres beregninger. Selv i de nævnte 
medlemsstater anvendes det korrekte kalenderår med 365 dage til visse 
beregninger. Anvendelse af et år på 365 dage er desuden i overensstemmelse med 
computerprogrammer over hele verden - computere beregner automatisk på 
grundlag af et år på 365 dage og antallet af dage i en given periode. Da 
forskellene i kreditrentesatser beregnet for et år med 360 dage og et år med 365 
dage kan være betydelige, er det nødvendigt, at bilag II ændres således, at et 
år forudsættes at have 365 eller 366 dage20. Dette ville også medføre ændringer 
i bilag II og eksemplerne i bilag III. 
20. Dette forslag ville i praksis kun berøre Tyskland, Østrig, Sverige, Liechtenstein 
og Norge, som i øjeblikket anvender et år på 360 dage i deres beregninger. 
20 Danmark anvender et år på 365,25 dage som middeltal for 4 år for at tage hensyn 
til skudåret, men dette foreslås ikke for direktivet, fordi forskellene ikke ville være 
signifikante i en beregning, der anvender en nøjagtighed på 2 decimaler. 
So 
21. Der var endvidere behov for at rette en regnefejl i eksempel nr. 4 i bilag III - side 
6: i stedet for 13,21% skulle svaret have været 13,1855 eller 13,19%. Denne 
rettelse er dog blevet overflødig efter omregning af eksemplerne på grundlag af 
en nøjagtighed med 2 decimaler og anvendelse af et år på 365 eller 366 dage. 
22. Der fremsættes intet forslag på dette tidspunkt vedrørende listen i artikel la 2. i 
direktivet (de omkostningselementer, der ses bort fra ved beregningen af de årlige 
omkostninger i procent) da de fleste medlemsstater anvender de samme elementer, 
og de forskelle, der faktisk findes, er af minimal karakter. For så vidt angår 
ændring af ethvert andet væsentligt element i direktiv 90/88/EØF, kan ethvert 
forslag i så henseende behandles sammen med forslag om ændring af det 
oprindelige direktiv om forbrugerkredit, direktiv 87/102/EØF21. 
Retsstillingen indtil vedtagelse af direktivforslaget 
23. Som et resultat af ændrede omstændigheder som følge af udvidelsen af Den 
Europæiske Union til at omfatte Østrig, Finland og Sverige, og den forsinkede 
omsætning af direktiv 87/102 og 90/88 i visse medlemsstater, var Kommissionen 
ikke i stand til at forelægge den i artikel la 5.b) nævnte rapport ledsaget af et 
forslag inden den 1. juli 1995, og Rådet og Parlamentet kunne ikke vedtage det 
foreslåede udkast til direktiv inden den 1. januar 1996. 
24. I henhold til artikel la 5.a) i direktiv 87/102 kunne medlemsstater som en 
overgangsforanstaltning fortsætte med at anvende bestemmelser vedrørende 
beregning af de årlige omkostninger i procent, der afviger fra bestemmelserne i 
direktivet, i en periode på 3 år begyndende den 1. januar 1993 (dvs. indtil 1. 
januar 1996). Kommissionen fortolker artikel la 5.b) som en implicit forlængelse 
af denne periode indtil vedtagelsen af direktivet, som der henvises til i artikel 1 a 
5.c). Tyskland, Frankrig og Finland kan derfor fortsat anvende eksisterende 
bestemmelser, der afviger fra bestemmelserne i bilag II i direktiv 87/102 indtil 
vedtagelsen af direktivforslaget. 
En rapport om gennemførelsen, som blev offentliggjort i maj 1995 [KOM(95) 117 
af 11.5.1995], gav anledning til reaktioner, som i øjeblikket drøftes i 
Kommissionen. Ethvert efterfølgende forslag om lovgivning herom kunne omfatte 
ændringer af direktiv 90/88. 
51 ~5SL 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 96/ 
af 1996 
om ændring af direktiv 87/102, som ændret ved direktiv 90/88, om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om 
forbrugerkredit 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 
100A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen1, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg2, 
i overensstemmelse med proceduren i artikel 189B i traktaten3, og 
ud fra følgende betragtninger: 
For at fremme det indre markeds oprettelse og funktion og sikre forbrugerne et højt 
beskyttelsesniveau bør der anvendes en ensartet metode til beregning af de årlige 
omkostninger i procent i hele Det Europæiske Fællesskab; 
i artikel 5 i Rådets direktiv 87/102/EØF4 træffes der afgørelse om indførelse af en 
fællesskabsmetode eller -metoder til beregning af de årlige omkostninger i procent i 
forbindelse med forbrugerkredit; 
for at indføre denne ensartede metode er det ønskeligt, at der udarbejdes en enkelt 
matematisk formel til beregning af de årlige omkostninger i procent, og at fastsætte de 
kreditomkostningselementer, der skal indgå i beregningen, ved angivelse af de 
omkostninger, der ikke skal modregnes; 
ved bilag II i direktiv 90/88/EØF5 indførtes en matematisk formel til beregning af de 
årlige omkostninger i procent, og i artikel 1, stk. 2, i direktiv 90/88 fastsattes, hvilke 
omkostninger der skulle ses bort fra ved beregningen af de "samlede omkostninger i 
forbindelse med forbrugerkredit", som forbrugeren skal betale; 
EFT L 42 af 12.2.1987, s. 48. 
EFTL 61 af 10.3.1990, s. 14. 
5b 
medlemsstater, som inden den 1. marts 1990 anvendte bestemmelser, som tillod 
anvendelse af en anden matematisk formel til beregning af de årlige omkostninger i 
procent, kunne fortsætte med at anvende dem i en overgangsperiode på tre år fra den 1. 
januar 1993; 
Kommissionen har forelagt en rapport for Rådet6, som på baggrund af den opnåede 
erfaring åbner mulighed for at anvende en enkelt matematisk formel på fællesskabsplan 
til beregning af de årlige omkostninger i procent; 
ingen medlemsstater har anvendt artikel la 3. i direktivet, i henhold til hvilken der ses 
bort fra bestemte omkostninger ved beregningen af de årlige omkostninger i procent i 
visse medlemsstater, hvorfor denne artikel er blevet overflødig; 
det er nødvendigt at foretage beregningerne med en nøjagtighed på 2 decimaler og under 
anvendelse af et år på 365 eller 366 dage; 
forbrugerne bør have mulighed for at genkende de udtryk, der anvendes i forskellige 
medlemsstater for at angive de "årlige omkostninger i procent", og anvendelse af et fælles 
symbol til supplering af det eksisterende udtryk bør være obligatorisk i alle reklamer for 
forbrugerkredit og skriftlige aftaler med forbrugere i hele Det Europæiske Fællesskab -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
KOM(96)79 
Artikel I 
Hvorsomhelst udtrykket "årlige omkostninger i procent" eller det tilsvarende udtryk på 
et andet fællesskabssprog anvendes som krævet i henhold til direktiv 87/102, skal det 
ledsages af følgende symbol: 
ftti ft 
ti . ft 
ti /O * 
# ft tiftû 
Artikel 2 
Artikel la l.a) affattes således: 
i direktivets græske udgave: 
"TO OUVOXL KO eTTJOLO T\pOfy\XaT i KO TTOOOOTÔ en LfiÔtpVVOTjÇ TTOV 
e^ioûvet ae eTfjoiot fiôto-q TLÇ irapovoeç otÇteç TOV OVVÔXOV TWV 
Tpexovcôv f] \ieXXovTi K&V viroxpewoewv (ôotve tov, e£o4>Xf]oeuv KOti 
eiT ifiotpOvoeuv) TTOV exovv otvotXrj^d et otiro TO ôotv e IOTT) KOti TO 
(ôotve iÇô\xevo) KotTOtvotXwTf], vnoXoytÇeToti aOuøojya ue TO 
\iOtÔT]\LOtT L KO TVTTO 1TOV TlOtpOtTt d eTOt L OTO 'ÏÏOtpÔtpT7]\XOt II". 
i direktivets engelske udgave: 
The annual percentage rate of charge which shall be that rate, on an annual basis 
which equalises the present value of all commitments (loans, repayments and 
charges), future or existing, agreed by the creditor and the borrower, shall be 
calculated in accordance with the mathematical formula set out in Annex (II).' 
Artikel 3 
Artikel la 3. udgår. 
Artikel 4 
Artikel la 5. udgår. 
55 
Artikel 5 
Artikel 3 ændres således: 
Med forbehold af Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende 
reklame, som ændret ved Rådets direktiv .../96 af .... 1996 om sammenlignende 
reklame, samt regler og principper vedrørende illoyal reklame, skal enhver reklame 
eller ethvert kredittilbud, der er fremlagt eller slået op i forretningslokaler, og hvori 
en person erklærer sig rede til at yde en kredit eller formidle indgåelse af kreditaftaler, 
og som indeholder angivelse af rentesats eller andre tal vedrørende 
kreditomkostningerne, også indeholde angivelse af de samlede årlige omkostninger i 
procent, ledsaget af det i artikel 1 i dette direktiv anførte symbol, i form af et 
repræsentativt eksempel, hvis dette er den eneste hensigtsmæssige fremgangsmåde. 
Artikel 6 
Artikel 4, stk.2, litra a), ændres således: 
a) en angivelse af de samlede årlige omkostninger i procent, ledsaget af det i 
artikel 1 i dette direktiv anførte symbol; 
Artikel 7 
Det hertil knyttede bilag I bliver herefter bilag II og erstatter bilag II i direktiv 87/102 (som 
ændret ved direktiv 90/88). 
Artikel 8 
Det hertil knyttede bilag II bliver herefter bilag III og erstatter bilag III i direktiv 87/102 (som 
ændret ved direktiv 90/88). 
Artikel 9 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 31. december 
1996 at efterkomme dette direktiv og underretter straks Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning 
til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. 
De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som 
de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
% 
Artikel 10 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 1996 
S\ 
BILAG I 
BILAG II 
GRUNDLIGNING DER ANGIVER ÆKVIVALENSEN MELLEM DELS LÅNENES, 
DELS TILBAGEBETALINGSYDELSERNESOG OMKOSTNINGERNES VÆRDI 
K = m A K' - m' A' 
E -±T = E K' K=\ (1 + ïfK K' - 1 (1 + //* 
Betydning af bogstaver og symboler: 
K er løbenummeret for et lån 
K' er løbenummeret for en tilbagebetalingsydelse eller en omkostningsbetaling 
AK er størrelsen af lån nummer K 
A'K er størrelsen af tilbagebetalingsydelse eller omkosningsbetaling nummer K', 
£ er tegnet for en opsummering, 
m er løbenummeret for sidste lån 
m' er løbenummeret for sidste tilbagetalingsydelse eller sidste omkostningsbetaling 
t 
K 
t 
K er tidsintervallet, udtrykt i år eller brøkdele af et år, mellem tidspunktet for lån 
nr. 1 og tidspunkterne for tilbagebetalingsydelse eller omkostningsbetaling for 
de følgende lån nr. 2 til m 
er tidsintervallet, udtrykt i år eller brøkdele af et år, mellem tidspunktet for lån 
nr. 1 og tidspunkterne for tilbagebetalinsydelse eller omkostningesbetaling nr. 
1 til m' 
er omkostningerne i procent, som kan beregnes (ved algebra, ved successive 
tilnærmelsesvise beregninger, eller ved et edb-program), når de øvrige dele i 
ligningen er kendte gennem aftalen eller på anden måde. 
Noter: 
a) De beløb, parterne betaler på forskellige tidspunkter, er ikke nødvendigvis lige store 
og betales ikke nødvendigvis med lige store intervaller. 
b) Begyndelsestidspunktet er tidspunktet for det første lån. 
c) Intervallet mellem de ved beregningen anvendte tidspunkter udtrykkes i år eller 
brøkdele af år. Et år beregnes til 365/6 dage. 
d) Beregningens resultat skal angives med en nøjagtighed på 2 decimaler. Hvis den tredie 
decimal er 5 eller derover, forhøjes den anden decimal. 
5S 
BILAG n 
"BILAG III 
NOGLE BEREGNINGSEKSEMPLER 
Eksempel nr. 1 
Det lånte beløb S = 1 000 ECU pr. 1. januar 1994 
Det tilbagebetales med en enkelt ydelse på 1.20G ECU den 30. juni 1995 (547 dage efter 
långivningstidspunktet) 
Ligningen bliver: 1000 = ^ 
eller 
(1+0 (1+0 365 
547 
365 = 1,2 
1 +i = 1,129444207 
i =0,129444207 
Dette tal afrundes til 12,94 %. 
Eksempel nr. 2: 
Det aftalte beløb er S = 1 000 ECU, men långiver fradrager 50 ECU som stiftelsesprovision 
m.v., således at lånet i virkeligheden kun andrager 950 ECU; tilbagebetalingen med 1.200 
ECU sker som i det første eksempel den 30. juni 1995. 
Ligningen bliver her: 
547 
(1+i)365 = 1,2 
1200 
950 = ]û 
(1+03* 
eller 
n ,f =i?99 =1,263157 
(1+0365 950 
1 +i = 1,1688996 
i =0,1688996.. 
Afrundet til 16,89%. 
ss 
Eksempel nr. 3 
Det lånte beløb er på 1 000 ECU, der skal afdrages med to ydelser på hver 600 ECU, der 
betales efter henholdsvis et og to år. 
Ligningen bliver: 100Q-6QQ + 6Q0 -6QQ+ 600 
l+i (1+1-)73<y365 i+i (1+I)2 
Den kan løses ved algebra og giver som resultat i = 0,1306623, afrundet til 13,07 %. 
Eksempel nr. 4 
Det lånte beløb er på 1.000 ECU pr. 1. januar 1994, og de beløb, låntager skal udrede, er: 
Efter 3 måneder (0,25 år) 272 ECU 
Efter 6 måneder (0,5 år) 272 ECU 
Efter 12 måneder (1 år) 544 ECU 
I alt 1 088 ECU 
Ligningen bliver: 
100o=^-+-^_+. 544 
89 180 365 
(l+O365 (l+O365 (l+O365 
Med denne ligning kan i beregnes ved successive tilnærmelsesvise beregninger, som kan 
programmeres på en lommeregner. 
Resultatet bliver: 
i = 0,1322Ç afrundet til 13,23 %. 
(øo 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 79 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 06 
Katalognummer : CB-CO-96-090-DA-C 
ISBN 92-78-00973-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
01