1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Den pludselige og massive tilstrømning af flygtninge og migranter, som for øjeblikket finder sted til Europa, har skabt en ekstraordinær situation, hvor et betydeligt antal mennesker har behov for akut humanitær bistand, mens en eller flere medlemsstater oplever ikke at have tilstrækkelig organisatorisk kapacitet til at håndtere dette. Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde den 18. og 19. februar 2016 til, at Kommissionen sørgede for at give Unionen kapacitet til at yde humanitær bistand inden for EU på grundlag af de erfaringer, der er gjort af Generaldirektoratet for Humanitær Bistand og Civilbeskyttelses på området. På grund af de akutte behov, der er opstået som følge af den aktuelle migrations- og flygtningekrise, vil bistanden til lande med et stort antal flygtninge og migranter blive prioriteret, men bistanden vil også kunne anvendes til andre eventuelle akutte behov.

Den migrations- og flygtningekrise, som har ramt unionen, er et bemærkelsesværdigt eksempel på, at Unionen og medlemsstaterne også bliver direkte berørt, på trods af at man har gjort en indsats for at hjælpe de primært ramte lande med de problemer, der har udløst disse ekstraordinære omstændigheder.

Krisen er også et slående eksempel på de konsekvenser, som kriser og katastrofer kan have for Unionen og medlemsstaterne og det deraf følgende behov for, at sidstnævnte er bedre i stand til håndtere disse situationer, jf. den aktuelle økonomiske situation i de berørte medlemsstater samt katastrofernes økonomiske konsekvenser for medlemsstaterne.

Konsekvenserne af menneskeskabte katastrofer og naturkatastrofer i Unionen bliver mere og alvorlige, hvilket skyldes en række faktorer som f.eks. klimaforandringer. Eksterne faktorer og omstændigheder i Unionens nabolande og andre lande kan direkte og i alvorlig grad medvirke dertil. Menneskeskabte katastrofer eller naturkatastrofer kan have et omfang og konsekvenser, der udløser alvorlige økonomiske vanskeligheder i en eller flere medlemsstater. Kriserne kan også opstå i en eller flere medlemsstater, som allerede oplever alvorlige økonomiske vanskeligheder af andre årsager, med en deraf følgende forværring af og forstærket indvirkning på den overordnede økonomiske situation i disse medlemsstater. I begge tilfælde vil den berørte medlemsstats indsatskapacitet blive påvirket negativt, hvilket dermed også vil have negative konsekvenser for den bistand, som ydes til mennesker i nød.

Bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde vedrørende humanitær bistand (artikel 214) kan kun anvendes til at vedtage foranstaltninger med henblik på at hjælpe mennesker i tredjelande; derfor bør der tages stilling til, om de eksisterende EU-instrumenter, som kan anvendes i selve EU, giver mulighed for at imødekomme de ovennævnte ekstraordinære behov, og hvis dette ikke er tilfældet, om Unionen har andre muligheder for at handle.

Et af disse instrumenter er EU-civilbeskyttelsesmekanismen. Civilbeskyttelsesmekanismen er blevet aktiveret med henblik på flygtninge- og migrationskrisen. Behovene i mange af de deltagende stater er dog meget ens, og den frivillige bistand, som er blevet tilbudt, efter at især Grækenland, Slovenien og Kroatien har anmodet derom, har været utilstrækkelig.

Der kan via en række andre EU-instrumenter som f.eks. EU's Solidaritetsfond, Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed (i forbindelse med migrationskrisen) eller Den Europæiske Fond for de Socialt Dårligst Stillede stilles betydelige finansielle ressourcer til rådighed for bistand inden for Europa, hvilket kan aflaste medlemsstaterne. Disse instrumenter har imidlertid ikke specifikt til formål at håndtere omfattende humanitære behov. De bygger således primært på administrativ og operationel kapacitet hos landenes myndigheder, men disse kan allerede være under finansielt og økonomisk pres.

Derfor bør Unionen i en solidarisk ånd træffe foranstaltninger med henblik på at imødekomme de basale behov blandt katastroferamte mennesker i Unionen og samtidig minimere de økonomiske konsekvenser for de berørte medlemsstater, som oplever alvorlige økonomiske vanskeligheder. Det foreslås, at artikel 122, stk. 1, i TEUF anvendes som grundlag for at yde nødhjælp af humanitær karakter inden for Unionen.