20. 3. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 71/21 
Tillægsudtalelse om forslaget til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstater­
nes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet (EMC) (l) 
(89/C 71/06) 
Den 23. marts 1988 vedtog Det økonomiske og sociale Udvalg sin udtalelse om det ovennævnte 
emne. 
Den 24. januar 1989 besluttede ØSU's præsidium i henhold til forretningsordenens artikel 20, 
stk. 3, at udarbejde en tillægsudtalelse om spørgsmålet. 
Det økonomiske og sociale Udvalg udpegede på sin 262. plenarforsamling (mødet den 
26. januar 1989) Philip H. Noordwal til hovedordfører og vedtog enstemmigt følgende 
udtalelse. 
ØSU udtrykker tilfredshed med, at der i Rådets fælles 
holdning (2) er taget hensyn til ØSU's udtalelse (*) på en 
række vigtige punkter, f.eks. ved fastsættelsen af en 
tiårig periode, i stedet for en ubegrænset periode, efter 
at markedsføringen af apparaterne er påbegyndt; i 
denne periode skal fabrikanten stille et teknisk dossier 
til rådighed for den kompetente myndighed. 
Udtrykket »de kompetente myndigheder«, som benyttes 
i denne forbindelse i artikel 10, stk. 2, i den fælles 
holdning i stedet for den oprindelige formulering »den 
ansvarlige nationale myndighed«, opfatter ØSU imid­
lertid som værende vildledende, idet det kan udlægges 
derhen, at myndighederne i samtlige medlemsstater skal 
informeres. Dette ville blive urimeligt byrdefuldt, og 
ØSU henstiller derfor indtrængende, at man vender 
tilbage til den oprindelige ordlyd, som blev godkendt i 
første omgang. 
Som noget endnu vigtigere skal ØSU imidlertid i særlig 
grad beklage, at Rådet har ændret Kommissionens op­
rindelige udkast til artikel 10, stk. 2, ved at indføje et 
krav om, at der skal udstedes et certifikat at tredjemand, 
i form af et kompetent organ, når der er tale om 
apparater, for hvilke fabrikanten ikke eller kun delvis 
har anvendt de anerkendte standarder, eller såfremt der 
ikke findes nogen standarder. 
ØSU har svært ved at forstå logikken bag denne bestem­
melse. For det første mener ØSU, at man herved bevæ-
(!) EFT nr. C 134 af 24. 5. 1988, s. 2. 
(2) Vedtaget den 7. november 1988. ger sig bort fra principperne i den «nye metode», som 
EMC-direktivet bygger på. Denne metode er baseret 
på 1) at de væsentlige krav vedrørende den offentlige 
sikkerhed nedfældes i et EF-direktiv, 2) at EF-direktivet 
om mangelfulde produkter rummer fælles regler til 
brug i tilfælde af misbrug eller fejl i systemet samt 
3) princippet om, at fabrikantens overensstemmelseser-
klæring godkendes som bevis på overensstemmelse med 
EF-direktivet. Det er korrekt, at man i den nylige fælles 
holdning, som blev fastlagt af Rådet med hensyn til 
direktivet om »maskiner«, nedfældede princippet om et 
obligatorisk certifikat fra et kompetent organ, men kun 
for særligt farlige maskiner, der kun udgør få antal af 
samtlige omfattede maskiner. EMC er imidlertid ifølge 
Kommissionen »næsten uden berøringspunkter med be­
grebet sikkerhed«. 
ØSU forstår ikke, hvorfor man i et direktiv, som intet 
har med sikkerhed at gøre, vil nedfælde strengere krav 
end i et direktiv (maskindirektivet), som vitterligt invol­
verer sikkerhedsaspekter, men hvori man accepterer 
princippet om fabrikanterklæring for samtlige maski­
ner, bortset fra de allermest farlige. 
Rådets holdning ville få alvorlige konsekvenser for de 
europæiske fabrikanter, hvis vigtigste udenlandske kon­
kurrenter ikke skal efterleve sådanne regler på deres 
nationale marked. Hurtighed er en afgørende faktor, 
når det gælder innovation. Da der som hovedregel ikke 
findes europæiske eller anerkendte nationale standarder 
for innovative produkter, ville de nødvendige for­
handlinger med det kompetente organ forsinke mar­
kedsføringen på utilstedelig vis. 
Bryssel, den 26. januar 1989. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg