ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 229 
 
 
 
Vol. 1983/0 096 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Economic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation. 
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen 
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983, 
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003 
(ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit 
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5 
der genannten Verordnung freigegeben. 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(83) 229 endelig udg.  
Bruxelles den 1 juli 1983
FORELØBIG BERETNING  
OM
EUROPÆISK TV'S AKTUELLE SITUATION OG FORVENTEDE UDVIKLING:  
PERSPEKTIVER OG VALGMULIGHEDER
(beretning fra Kommissionen til Europa-Parlamentet)
KOM( 83)  229 endelig udg.

INDHOLD
Resumé og konklusioner  
I Indledning
II Fjernsynet i Europa over for udfordringen fra  
den nye teknologi
Følger for programmerne
Krav om tekniske normer
Reglerne for Europas satellit-tv
III Nationale og internationale aktioner og projekter  
i Europa
De nationale satellitter  
De internationale satellitter i Europa  
Den europæiske Radiounions (EBU) virksomhed  
Andre initiativer
IV Europæisk tv's aktuelle situation og Fremtidige  
muligheder
Særlige træk ved situationen i Europa
Fællesskabet: dets interesser og rolle
EBU og EURIKON-forsøgene
Mødet med satellit-tv
Samarbejdsmuligheder
En meningsmåling i Fællesskabet
Slutbemærkning

- 4 -
Side
8ilag
1. Beslutning om radio og fjernsyn i Det europæiske  
Fællesskab, vedtaget af Europa-Parlamentet den
12. marts 1982 35
2. Den teknologiske udvikling 41
3. Program for opsendelser med Ariane 51
4. Program for opsendelser med USA's rumfærge 55
5. De internationale organisationer og initiativer 59
6. Europarådet 79
7. De nationale aktiviteter 99
8. Skema over satellit-tv-projekter i Europa 143
9. Kort over områder i Europa, hvor satellit-tv kan modtages 149
10. De enkelte EF-landes lovgivning om radiospredning 161
11. Meningsmåling i Europabarometret af europæernes indstilling
til fjernsyn på tværs af grænserne 191

- 5 -
RESUME OG KONKLUSIONER
1.
Den nye telekommunikationsteknologi, især satellit-tv, vil uundgåeligt  
medføre, at fjernsynsudsendelserne i Europa inden udgangen af dette  
årti vil være mangedoblede og internationalt prægede.
Den situation, som således tegner sig, vil unægtelig indebære visse  
risici men samtidig give Europas indbyggere større mulighed for at  
stifte bekendtskab med, forstå og tage del i vort kontinents kultu­
relle enhed.
På verdensplan vil denne nye teknologiske udvikling give Europa mulig­
hed for i forhold til sine store konkurrenter at føre sig stærkere frem  
på såvel det industrielle som det kulturelle område under forudsætning  
af, at der straks lægges en fælles politik.
2.
Over for denne udvikling af den audiovisuelle telekommunikation må Det  
europæiske fællesskab og dets medlemslande tage initiativer og gribe  
ind på forskellige områder:
Inden for institutionel politik, hvor de må indføre en generel ramme  
for "det europæiske system" af satellitter, kabelnet og traditionelle  
net, må de undersøge de økonomiske og finansielle aspekter ved den op­
ståede situation, herunder spørgsmålet om reklame.
Inden for industripolitik må de virke med henblik på at vedtage ensar­
tede tekniske normer og støtte den europæiske industri.
Inden for politik for produktion af programmer må de være aktive, da  
intet europæisk land på dette område alene vil kunne tilfredsstille  
de enorme krav til morgendagens tv. Således bliver en integration af  
markedet for programmer, såvel på produktionssiden som på efterspørg­
selssiden, og en kommerciel teknologisk integration af film og video  
et bydende krav, som Europa ikke kan afvise.
Endelig må de inden for den egentlige kulturpolitik manifestere sig  
for at forsvare den mangesidede nationale identitet, som udgør Europas  
kulturelle enhed.
I denne forbindelse vil en eventuel gennemførelse af et fælles tv-program  
være det første skridt hen mod en mere europæisk orienteret opfattelse af  
fremtidsudsigterne og de fremtidige problemer.

-  6 -
3.
Disse fremtidsudsigter har allerede affødt adskillige nationale og inter­
nationale projekter i Europa, som er udarbejdet af offentlige og private  
organisationer.
Inden for Den europæiske Radiounion (EBU) er et antal offentlige fjern­
synsorganisationer i færd med på forsøgsbasis bl.a. at producere et  
fælles tv-program. Det er et komplet program med nyheder, uddannelse,  
underholdning og sport. Forsøget med dette flersprogede program, der  
er lavet til de 300 millioner fjernseere i Vesteuropa, og som er påbe­
gyndt i 1982, har til formål at behandle de tekniske, økonomiske, poli­
tiske og juridiske problemer, der er forbundet med et sådant program.  
Dette forsøg vil senere kunne udvides til at omfatte det europæiske  
publikum, f.eks. når Den europæiske Rumorganisations L-sat-satellit .  
sættes i drift i 1987.
Dette initiativ, som bygger på en selvstændig beslutning fra de offent­
lige fagorganisationers side, åbner mulighed for en første aktion inden  
for de i punkt 2 nævnte områder.
4.
Kommissionen er derfor stemt for at yde politisk og materiel støtte til  
og opstille et regelsæt for initiativet fra EBU og dens medlemmer for at  
beskytte de ansattes uafhængighed og fremme det europæiske publikums in­
teresser. For at sikre dette kunne der oprettes et udvalg, bestående af  
repræsentanter for fagorganisationer, de deltagende landes regeringer og  
eventuelt EF-institutionerne.
3.
En indledende meningsmåling, som Kommissionen har foretaget i de ti EF-  
lande, har vist, at et flertal (37%) af europæerne er interesserede i  
en europæisk tv-kanal.
6.
Denne beretning er foreløbig. Dens konklusioner må derfor også betragtes  
som foreløbige og vil blive underkastet en systematisk revision for at  
tilpasse dem til en teknologisk, økonomisk og politisk virkelighed, der  
ændres med hidtil uset hast.

- 7 -
I. INDLEDNING
1.
Den 12. marts 1982 vedtog Parlamentet beslutningen om radio og fjernsyn  
i Fællesskabet (1), hvori Kommissionen anmodes om at forelægge "en medie-  
beretning, der kan tjene som støtte for Fællesskabets organer ved forbe­
redelsen af de afgørelser, de skal træffe på dette område" og "at skabe  
de politiske og retlige forudsætninger for gennemførelsen af et europæisk  
fjernsynsprogram".
Ifølge punkt 8 i begrundelsen (2) til beslutningen skulle beretningen
navnlig vedrøre:
(a) medlemsstaternes respektive medieordninger;
(b) retsgrundlaget for Fællesskabets deltagelse i aktiviteterne på dette  
område;
(c) de områder, der skal opstilles regler for;
(d) det hensigtsmæssige i og i givet fald den ønskelige udformning af en  
mediekonvention under Europarådet samt
(e) de juridiske forudsætninger og de praktiske muligheder for oprettelsen  
af et europæisk fjernsynsprogram.
2.
I denne beretning fortolker Kommissionen udtrykket "medier" som vedrørende  
alene fjernsyn, der frem for noget er det område, hvor den nye teknologi -  
satellitter, kabler og video-båndoptagere - vil få vidtrækkende følger for  
den eksisterende struktur. Dette kræver, at den politiske, faglige og offent­
lige holdning tages op til kritisk vurdering, men åbner samtidig nye hidtil  
usete perspektiver.
(1) Beslutning om radio og fjernsyn i Det europæiske Fællesskab (EFT nr. C 87  
af 5.4.1982); se bilag 1.
(2) Begrundelsen er offentliggjort i betænkningen, udarbejdet af Europa-Parla-  
mentets udvalg for ungdom, kultur, uddannelse, information og sport om  
radio og fjernsyn i Det europæiske Fællesskab. Ordfører: W. Hahn. Dokument  
1-1013/81 af 23. februar 1982 (PE 73.271 endelig udg.).

-  8 -
3.
Denne beretning må af to årsager anses for foreløbig:
- de tekniske og lovgivningsmæssige rammer udvikler sig fortsat hastigt i  
alle medlemsstaterne og i de internationale organisationer, som beskæf­
tiger sig med telekommunikation. Hvis Kommissionen og Parlamentet sætter  
sig for at følge denne udvikling på mellemlang og lang sigt for at defi­
nere deres rolle i denne sammenhæng, vil en systematisk ajourføring af  
de data og oplysninger, som denne beretning indeholder, være påkrævet;
- en betænkning ("livre vert") om gradvis etablering af et fælles marked  
for fjernsyn er under udarbejdelse i Kommissionen. Dette dokument om­
handler især aspekterne ved den frie udveksling i Fællesskabet af tjene­
steydelser i form af tv og den frie adgang til udsendelser på tværs af  
grænserne.
Det bør i denne forbindelse endvidere erindres, at Europarådet i sit sty­
relsesudvalg for massemedier fortsat arbejder med dokumentation, sammen­
ligning, søgning efter løsninger og udarbejdelse af rekommandationer  
vedrørende satellit-tv i endnu videre rammer; Kommissionen følger fortsat  
dette arbejde med henblik på optimal koordinering af initiativerne.
4.
I betragtning af beretningens mål, hvis betydning både Parlamentet og  
Kommissionen anerkender i lige høj grad, er det besluttet først og frem­
mest at undersøge de praktiske muligheder for i den situation, som de nye  
teknologier vil skabe, at etablere et europæisk fjernsynsprogram.
3.
"International Institute of Communications" (IIC) i London er blevet anmo­
det om at verificere dels oplysningerne om de europæiske landes projekter  
inden for radio- og tv-satellitter samt kabelnet, dels oplysningerne om  
udviklingen af udstyr til videomodtagelse og -optagelse.
Endvidere er der etableret kontakt med Europarådet, Den europæiske Rumor­
ganisation og Den europæiske Radiounion.

- 9 -
II. FJERNSYNET I EUROPA OVER FOR UDFORDRINGEN FRA DEN NYE TEKNOLOGI  
6.
1980'erne bliver en afgørende periode for telekommunikationssektoren og  
dermed for de nationale og internationale organer, som beskæftiger sig  
med planlægning heraf og tilsyn hermed. Eksperterne mener, at de tekniske  
fremskridt i de kommende ti år vil ske hurtigere og være større end i de  
foregående 100 år. Kun 25 år efter opsendelsen af den første sputnik (den  
4. oktober 1957) afhænger menneskets daglige liv af satellitter, som har  
utallige vigtige funktioner. Den "elektroniske landsby", som Marschall  
McLuhan talte om i 1960'erne, er nu virkelighed.
7.
De nye perspektiver, der åbnes for fjernsynet, er en følge af udviklingen  
inden for tre sektorer, nemlig satellitter og lyslederkabler, som sørger  
for transmission og udsendelse af programmerne, samt private anlæg til  
videomodtagelse og -optagelse.
Udviklingen på disse tre områder vil få ganske betydelige følger for pro­
grammarkedet. Eksperterne antager, at hvert land i Europa i slutningen af  
1980'erne gennemsnitligt vil have 30 kabel-tv-kanaler,  3 satellit-tv-kana-  
ler og 3 normale tv-kanaler, hver med 10 sendetimer pr. dag. Dette betyder  
i alt mellem 1 og 1,5.million sendetimer årligt i de vesteuropæiske lande.  
Hvis mellem en tredjedel og halvdelen heraf antages forbeholdt filmproduk­
tioner, bliver sendetiden til disse omkring 500 000 timer årligt. I betragt­
ning af, at filmproduktionen i de fire største lande (Forbundsrepublikken  
Tyskland, Frankrig, Italien og Det forenede Kongerige) i øjeblikket er på  
ca. 1 000 timer årligt, kan man let forestille sig den enorme produktions­
udvidelse, som bliver nødvendig. Hvis der ikke findes en egnet europæisk  
produktion, vil dette hul blive udfyldt af ikke-europæiske produktioner.
8.
Det nye europæiske audiovisuelle system kommer til at bestå af satellitter,  
lyslederkabelnet og videomodtagerudstyr.
I betragtning af de beslutninger, flere europæiske regeringer for nylig  
har truffet om oprettelse af kabelnet, tegner situationen i slutningen  
af 1980'erne sig således:

-  10  -
- den private modtager (det nuværende tv-apparat) vil, når det er koblet  
til et kontroltastatur, blive til en terminal, som giver adgang til  
adskillige tjenesteydelser (telekommunikation, databanker og forskellige  
ydelser). Tv bliver således kun en af disse tjenesteydelser.
- modtagelse vil ske dels gennem kabelnet (især i byområder), dels gennem  
antenner, som opfanger enten signaler fra satellitter eller signaler, der  
udsendes fra jorden (især uden for byområder).
9.
Oprettelse af satellit-tv vil anskueliggøre, at teknologien har stor ind­
flydelse på udformningen af programmerne, som uundgåeligt vil blive inter­
nationalt prægede. Dette vil direkte få indflydelse på europæernes kultu­
relle udvikling og derigennem på Fællesskabets fremtid.
Dette vil ske, selv hvis størsteparten af satellit-tv-programmerne bliver  
udsendt gennem kabelnet, for så vidt de statslige myndigheder ikke lægger  
hindringer i vejen for den frie udbredelse af programmer.
Selv om den tekniske udvikling i form af lyslederkabler som anført oven­
for har stor betydning for udvidelsen af programproduktionen og for en  
hel række anvendelsesmuligheder i andre kommunikationssektorer, vil den  
ikke på internationalt plan have samme nyskabende følger som rundspredende  
tv-satellitter.  Oprettelse af mange kabelnet, som flere europæiske lande  
nu planlægger, er ifølge sin natur stadig et nationalt anliggende.
De "nye" systemer til udsendelse, distribution, modtagelse og optagelse  
af billeder findes allerede. Imidlertid udvikles disse systemer så hurtigt,  
at rækkevidden og betydningen af etablerede tekniske normer ændres. Førend  
der træffes beslutninger på nationalt eller internationalt plan, må der  
tages hensyn til disse ændringer, da de ellers vil vise sig forældede, end­
nu før de gennemføres og risikerer blot at have en hæmmende og forsinkende  
virkning.
Følger for programmerne
10.
Situationen i Europa er helt speciel. På grund af de geografiske forhold  
og befolkningstætheden vil satellitsystemer til direkte modtagelse kunne  
berøre flere fjernseere uden for sendelandets grænser end inden for. Føl­
gerne heraf bliver uundgåeligt størst på programområdet.
De perspektiver, som åbnes ved den stadige forøgelse af det publikum, som  
kan modtage disse programmer på tværs af de traditionelle grænser, kan  
betragtes og bliver også betragtet fra to modsatte synspunkter:

- 11 -
- enten som en gunstig mulighed for videre udbredelse af en kultur og  
et budskab;
- eller som en truende "invitation" fra en fremmed kultur.
Også en tredje synsvinkel er mulig, nemlig at betragte fremtidsudsig­
terne som en udfordring og som en spore til at producere nye programmer  
til et nyt publikum, som har en bred kontinental basis. Således vil et  
nyt internt europæisk marked kunne dannes, og det vil udvikle større  
modstandskraft mod indflydelse udefra og samtidig ny kapacitet til at  
imødegå konkurrence på det internationale marked for fjernsynsprogram­
mer.
Krav om tekniske normer
1 1.
På det tekniske plan får landene i Europa, som hidtil ikke har kunnet  
nå frem til ensartede tekniske normer for tv med 625 linjer, på ny  
mulighed for standardisering af satellitfaciliteterne. En sådan stan­
dardisering vil medføre, dels at det interne marked rationaliseres,  
dels at Europa på det industrielle, kommercielle og eksportmæssige  
område kan gøre sig effektivt gældende på verdensplan.
I Den europæiske Radiounion (EBU) er ensartede tekniske normer i øje­
blikket under udarbejdelse, og de skal efter planerne ratificeres i  
april 1983 (1). Det er vigtigt at bemærke, at den europæiske industri,  
som EBU har rådført sig med, har erklæret sig enig i standardisering  
af de europæiske normer for satellit-tv. Da de første rundspredende  
tv-satellitter forventes klare i 1985, er det vigtigt allerede nu at  
lægge en tidsplan for beslutningerne og holde fast ved den, da der  
kræves ca. tre år til udvikling og markedsføring af modtageudstyr,  
baseret på de nye normer.
Reglerne for Europas satellit-TV
12.
I 1977 afholdtes i Genève Den internationale Telekommunikationsunions  
World Administrative Radio Conférence, hvor der for Europa, Afrika og  
Asien vedtoges et regelsæt (2), bl.a. vedrørende anvisning af frekven­
ser og banepositioner til de geostationære tv-satellitter, der kan
(1) Bilag 2, punkt 21.
(2) Oprindelig skulle der på konferencen i Genève også fastsættes normer  
for satellit-tv i Nord- og Sydamerika, men da det kom til stykket,  
foretrak de amerikanske lande og USA ikke at undertegne den endelige  
aftale og i stedet at udsætte spørgsmålet til en ny regional konfe­
rence, som forventes afholdt i 1983, for at afvente en ny teknologisk  
udvikling.

-  12  -
udsende tilstrækkeligt kraftige signaler til, at de enkelte tv-apparater  
kan modtage disse direkte, enten enkeltvis ved hjælp af en skiveformet  
antenne eller via en kollektiv antenne (f.eks. for en boligblok). En jord­
station sender signalet op til satellitten, som retransmitterer det til  
det pågældende område. I Europa er frekvenserne og banepositionerne anvist  
de enkelte lande (1), som hver kan benytte op til fem tv-kanaler.
På konferencen i 1977 fastsattes ligeledes de tekniske parametre for mod­
tagelse af signalerne ved hjælp af standardudstyr i form af en antenne med  
en diameter på 90 cm i den pågældende zone. På grundlag af disse parametre  
(signalstyrke og båndbredde) kan man på kortet optegne den elliptiske zone  
(footprint), hvor satellitudsendelserne kan modtages med en standardantenne.  
Forskellen mellem denne zone og det område, udsendelserne er bestemt til,  
defineres som den teknisk uundgåelige overspilszone (2).
De første rundspredende tv-satellitter i Europa forventes opsendt i 1985-  
1986 (3).
13.
På nuværende tidspunkt sendes tv-transmissioner via satellit udelukkende  
fra punkt til punkt, dvs. fra en senderstation til en eller flere modta­
gerstationer, som dernæst sørger for videre distribution til de enkelte  
apparater via kabel eller gennem æteren.
Med undtagelse af Sovjetunionen og Østeuropa, hvor Intersputnik (4) fungerer,  
har regeringerne over hele verden i princippet givet monopol på den inter­
nationale satellitkommunikation til Intelsat, i hvis statut det er bestemt,  
at Intelsats råd skal godkende oprettelse af enhver anden organisation på  
samme område. Det har skabt visse spændinger i forholdet til Intelsat, at  
man i Europa har oprettet Eutelsat, inden for hvilken 26 landes teletjene­
ster forvalter de europæiske kommunikationssatellitter. Situationen kompli­
ceres yderligere af, at medlemslandene i Eutelsat også er medlemmer af  
Intelsat.
(1) Undtagen de fem nordiske lande (Danmark, Finland, Island, Norge og  
Sverige), som har fået tilladelse til at anvende 8 af deres kanaler  
til fælles regionale programmer (bilag 7, punkt 115).
(2) Bilag 9.
(3) Bilag 8.
(4) Bilag 5, punkt 14 og 24.

- 13 -
Denne konflikt er foreløbig løst ved, at Intelsat i september 1982 gav  
Eutelsat en midlertidig tilladelse (indtil 1988) vedrørende de specielle  
tjenesteydelser i Europa.
I Europa udvikles punkt-til-punkt-satellitterne,  som ligeledes tjener  
som relæer for telefonforbindelser og andre kommunikationssystemer, af  
Den europæiske Rumorganisation. Forsøgssatellitten OTS (Orbital Test  
Satellite), som har været i kredsløb siden 1978, tages ud af drift i  
slutningen af 1983. De første to satellitter i den operationelle serie  
ECS (Europeean Communication Satellites) bliver opsendt i 1983.
14.
Hvad udsendelserne fra fremtidige nationale satellitter angår, bliver  
mulighederne for overspil (dvs. at modtagerzonen overskrider landegræns­
erne), som allerede ved beslutningstagningen i 1977 skønnedes betydelige,  
stadig større som følge af udviklingen af teknologien for modtagerantenner.  
Situationen er nu paradoksalt nok den modsatte af den oprindelige, idet  
det potentielle publikum i overspilszonerne er større end publikum i de  
tilsigtede områder.
Teoretisk kunne en regering forbyde sine indbyggere at modtage udsendel­
ser fra fremmede stationer, men i vore demokratiske lande er noget sådant  
utænkeligt. Den europæiske Menneskerettighedskonvention, som alle EF-lan-  
dene har ratificeret, garanterer nemlig friheden for alle "til at give  
eller modtage meddelelser eller tanker, uden indblanding fra offentlig  
myndighed og uden hensyn til grænser"(1).
(1) Artikel 10 i Den europæiske Menneskerettighedskonvention lyder i sin  
helhed således:
"1. Enhver har ret til ytringsfrihed. Denne ret omfatter meningsfrihed  
og frihed til at give eller modtage meddelelser eller tanker, uden  
indblanding fra offentlig myndighed og uden hensyn til grænser.
Denne artikel forhindrer ikke stater i at kræve, at radio-, fjern­
syns- eller filmsforetagender kun må drives i henhold til bevilling.
2. Da udøvelsen af disse frihedsrettigheder medfører pligter og ansvar,  
kan den underkastes sådanne formelle bestemmelser, betingelser, re­
striktioner eller straffebestemmelser, som er foreskrevet ved lov  
og er nødvendige i et demokratisk samfund af hensyn til den nationale  
sikkerhed, territoriale integritet eller offentlige sikkerhed, for  
at forebygge uorden eller forbrydelse, for at beskytte sundheden  
eller sædeligheden, for at beskytte andres gode navn og rygte eller  
rettigheder, for at forhindre udspredelse af fortrolige oplysninger,  
eller for at sikre domsmagtens autoritet og upartiskhed."
Konventionen, som er udarbejdet i Europarådet, blev undertegnet den 4. no­
vember 1950 og trådte i kraft den 3. september 1953. Den er undertegnet  
af alle de 21 medlemsstater af Europarådet, som også, med undtagelse af  
Liechtenstein, har ratificeret den.

- 14 -
Desuden kan hindringer for udbredelse af tv-udsendelser fra et land til  
et andet anses for uforenelige med Rom-traktatens regler vedrørende fri  
udveksling af tjenesteydelser inden for Fællesskabet (1).
Områderne for modtagelse af tv-programmer vil altså langt overskride de  
traditionelle grænser, og dermed er de nødvendige og tilstrækkelige tek­
niske betingelser for et fælleseuropæisk fjernsynsprogram til stede.
15.
I reglerne fra 1977 er der ikke anvist frekvenser til et sådant fælles-  
europæisk fjernsynsprogram. For at gennemføre dette vil det derfor være  
nødvendigt
- enten at anvende flere nationale frekvenser på basis af en ad hoc-aftale,
- eller at anvende en international forsøgssatellit såsom Den europæiske  
Rumorganisations L-sat (2). Den påregnes opsendt i foråret 1986, og den  
vil være tilstrækkelig kraftig til, at dens to tv-kanaler kan modtages  
med standardantenner. Naturligvis forudsætter anvendelsen af L-sat, at  
de lande, der deltager i opsendelsesprojektet og forvaltningen af satel­
litten, forinden giver deres tilslutning.
16.
Selv om hvert af de europæiske lande kan anvende fem frekvenser til rådig­
hed for satellit-tv, får ingen af de i øjeblikket planlagte satellitter  
mere end tre kanaler. De pågældende lande har endnu langtfra lagt sig fast  
oå, hvorledes disse kanaler skal anvendes, men det forekommer helt usand­
synligt, om de pågældende regeringer definitivt skulle give afkald på en  
af deres kanaler til fordel for et fælles program.
På indeværende tidspunkt må anvendelse af Den europæiske Rumorganisations  
L-sat til forsøg med en fælleseuropæisk kanal ifølge eksperter være at  
foretrække fra et teknisk og økonomisk synspunkt og mere realistisk fra  
et politisk synspunkt.
(1) FØF-traktatens artikel 59 ff.
(2) Punkt 21.

- 15 -
III. NATIONALE OG INTERNATIONALE AKTIONER OG PROJEKTER I EUROPA
17.
Den aktuelle situation i USA og Canada, der er kendetegnet ved at have  
en enorm udstrækning uden grænser, er vidne om den kolossale udvikling,  
som kan ske inden for investeringer i satellitter og kabel-tv-net i lø­
bet af få år. Udbygningen af kabelnettene knyttet til satellitudsendel­
ser bremses i dag af, at antallet af sendesatellitter indtil 1986 vil  
være utilstrækkeligt, og af økonomiske årsager som følge af deres områ­
des store udstrækning. Det er derfor kun rundspredende tv-satellitter,  
som kan nå hele befolkningen.
Situationen er helt anderledes i Europa, hvor befolkningstætheden er høj,  
hvor kontinentet er opdelt af talrige nationale grænser, og hvor der  
findes et utal af nationale og regionale sprog, traditioner og kulturer.  
Dette vil ud over de tekniske og økonomiske faktorer få betydelig indfly­
delse på beslutningerne om satellit-tv.
De nationale satellitter
18.
Ifølge beslutningerne fra 1977 skal otte europæiske landes tv-satellitter  
deles om banepositionen 19 V; fem lande (2) har fået anvist positionen  
31 V, og endelig skal fem mindre lande (3) dele 37UV. Banepositionerne  
bestemmer, hvilken retning fjernseernes antenner skal have.
Det er ikke vanskeligt at forestille sig, hvilket pres de små lande, som  
har ret til banepositionen 37 V, kan blive udsat for fra stærke kommerci­
elle interesser. Internationale koncerner er rede til at investere i re­
klame for deres produkter på det europæiske marked, og fremkomsten af  
satellit-tv betragtes af, hvad der er blevet betegnet som "den skuffede  
kapital" (skuffet over de nuværende begrænsninger for reklamer i Europa),  
som en enestående chance. I almindelighed må man forvente pres af denne  
art, i hvert fald når det pågældende land sandsynligvis ikke selv direkte  
kan anvende banepositionen og frekvenserne.
(1) Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Italien, Luxembourg,  
Nederlandene, Schweiz og Østrig.
(2) Det forenede Kongerige, Irland, Island, Portugal og Spanien.
(3) Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino og Vatikanstaten.

- 16 -
19.
På nuværende tidspunkt forventes fem til ti nationale rundspredende tv-  
satellitter (1) at være i kredsløb inden 1990. Disse forskellige projek­
ters gennemførelse afhænger bl.a. af, om de nødvendige løfteraketter er  
til rådighed. Den tyske satellit, som er planlagt til foråret 1985, bli­
ver sandsynligvis den første i kredsløb og efterfølges af en fransk  
satellit i sommeren samme år. I 1986 forventes opsendelse af den anden  
franske satellit, to britiske satellitter og den svenske satellit, medens  
den luxembourgske satellit først kommer op i 1987. Schweiz' og de nordiske  
landes satellitter følger i henholdsvis 1987 og 1988 (2). Disse tidspunkter  
skal tages som retningsgivende og kan ændres, hvilket især er afhængigt  
af, om der er løfteraketter til rådighed (Ariane og USA's rumfærge).
Den italienske regering, som ikke har tænkt sig at bringe en national  
satellit i kredsløb, har imidlertid reserveret en af L-sats to tv-kana-  
ler til satellit-tv til Italien. Den søger på denne måde at sikre sig  
adgang til en satellit-tv-kanal gennem dette europæiske projekt, i ste­
det for at opsende sin egen satellit. Desuden har de italienske myndig­
heder tilbudt den europæiske Radiounion (EBli) delvis at anvende denne  
kanal til udsendelse af et europæisk program (3).
De internationale satellitter i Europa (4)
20.
På internationalt plan har Den europæiske Rumorganisation, som omfatter  
elleve europæiske lande, og som har udviklet Ariane-raketten, i 1978  
opsendt OTS-satellitten (Orbital Test Satellite), som bl.a. benyttes  
til punkt-til-punkt-tv-transmissioner.
(1) Forbundsrepublikken Tyskland (1), Frankrig (2), Det forenede Kongerige (2),  
Sverige (1), Luxembourg (2), Schweiz (1) og de nordiske lande (1). Yder­
ligere oplysninger findes i bilag 8. (Hvis Østrigs satellitprojekt ved­
tages, bliver det først gennemført efter 1990).
(2) Bilag 7.
(3) Punkt 21.
(4) Med hensyn til satellitkommunikationens struktur på verdensplan er Intel-  
sats rolle og dens forhold til den europæiske organisation Eutelsat omtalt  
i punkt 13 ovenfor. Yderligere oplysninger herom findes i bilag 5, punkt  
16-23.

- 17 -
OTS bliver fulgt af ECS-satellitterne (European Communication Satellites),  
som planlægges opsendt i juni 1983 og marts 1984. De får ni kanaler, som  
kan anvendes til punkt-til-punkt-tv og telefonforbindelser. ECS-satellit-  
terne forvaltes (som OTS-satellitten) af de europæiske teletjenester, som  
er samlet i Eutelsat (1).
2 1.
I 1986 skal Arianespace (2) efter planerne opsende "L-sat" (Large Satellite)  
for Den europæiske Rumorganisation. Det drejer sig om en eksperimentel kon­
struktion til flere anvendelsesformål, og den er forsynet med to satellit-  
tv-sendere, hvoraf den ene konstant vil være rettet mod Italien (3). ESA  
har tilbudt Den europæiske Radiounion den anden sender gratis i tre år til  
forsøgsudsendelser til Europa. ESA forvalter selv L-sat. Da de italienske  
myndigheder ligeledes har tilbudt EBU den første kanal, vil L-sats to sa-  
tellit-tv-kanaler tilsammen kunne dække størstedelen af EBU's medlemslande.
I de fleste tilfælde vil modtagelse blive mulig med individuelle antenner  
(diameter på ca. 0,9 m) og i yderzonerne med større kollektive antenner  
(diameter på 2 m) (4).
Den europæiske Radiounions (EBU) virksomhed
22.
Den europæiske Radiounion, der er en sammenslutning af de europæiske radio-  
og tv-institutioner (5), og som har hovedsæde i Genève, er bedre kendt af  
det europæiske publikum under navnet Eurovision.
(1) Bilag 5, punkt 27.
(2) Det privatretlige selskab "Arianespace" oprettedes den 26. marts 1980 i  
Frankrig til forvaltning og økonomisk udnyttelse af Ariane-raketten.  
Arianespace, som har hovedsæde i Paris, blev dannet af ESA's elleve  
medlemslande, det (franske) Centre National d'Etudes Spatiales (CNES),  
35 industrifirmaer og en halv snes banker.
(3) Punkt 19 ovenfor og bilag 5, punkt 27.
(4) Bilag 9, kort 3.
(5) Bilag 5, punkt 32 og følgende punkter.

- 18 -
Blandt det brede publikum er den især kendt for udsendelser som "Jeux  
sans frontières", det europæiske melodigrandprix osv., selv om disse  
udsendelser kun er en ringe del af EBU's virksomhed. EBU har ligeledes  
transmitteret de olympiske lege, forboldmesterskabet,  europæiske valg  
osv. samtidig til hele Europa. EBU's vigtigste aktivitet er imidlertid  
forvaltningen af et transmissionssystem, hvormed medlemsinstitutionerne  
indbyrdes kan udveksle nyhedsoptagelser, tre gange dagligt. EBU's tek­
niske center i Bruxelles forvalter de grænseoverskridende tv-forbindelser  
i Europa.
For at sætte EBU i stand til at tilpasse sig følgerne af idriftsætningen  
af nationalt satellit-tv og en eventuel fælles satellit-tv har den fået  
nye vedtægter, som er trådt i kraft i 1982.
23.
Ud over de undersøgelser af en eventuel europæisk tjenestes tekniske, ju­
ridiske og finansielle aspekter, som for tiden foretages i EBU's forskel­
lige organer, stod EBU i 1982 bag fem ugers forsøgsudsendelser under navnet  
"EURIKON". Fem medlemsorganisationer (1) producerede hver en uges forsøgs-  
udsendelser på 35 programtimer (fem timer dagligt i syv dage), som via OTS-  
satellitten transmitteredes til femten deltagende stationer (2). Formålet  
med dette forsøg var at studere de konkrete problemer i forbindelse med  
indhold, form, tilrettelægning, koordinering og oversættelse af et eventu­
elt europæisk program, som transmitteres på flere sprog samtidigt, og som  
redigeres af en gruppe sammensat af flere nationaliteter. Af juridiske og  
tekniske grunde har disse udsendelser måttet transmitteres til et begrænset  
publikum. Der blev dog organiseret seergrupper i forskellige lande for at  
få et første indtryk af fjernseernes reaktioner.
Selv om den endelige rapport over denne forsøgsrække endnu ikke foreligger,  
er det allerede nu besluttet snart at gennemføre nye forsøg, som i form og  
art adskiller sig fra dem i 1982. Således har det nederlandske fjernsyn  
tilbudt at stille studier og Nederlandenes kanal i den nye ECS-satellit  
til rådighed for EBU's medlemmer med henblik på mere ambitiøse forsøg, som  
publikum under visse betingelser vil kunne modtage gennem kabelnet.
(1) IBA, Det forenede Kongerige; RAI, Italien; ORF, Østrig; NOS, Nederlandene;  
ARD, Forbundsrepublikken Tyskland.
(2) Sendestationerne og fjernsynsinstitutionerne i følgende lande: Algeriet,  
Finland, Frankrig, Grækenland, Irland, Jugoslavien, Portugal, Schweiz,  
Spanien og Tunesien.
(3) Bilag 5, punkt 47.

- 19 -
24.
Det skal endvidere bemærkes, at EBU allerede i 1982 underskrev en tiårig  
kontrakt med Eutelsat om eksklusiv leje i fuld tid af to af ECS-satellit-  
tens tv-kanaler. Deres eneste funktion bliver at supplere jordnettene ved  
traditionelle transmissioner mellem landene.
Målet med EBU's forsøg er at kunne påbegynde satellit-tv i 1986, især at  
udnytte de muligheder, L-sat giver for direkte adgang til det europæiske  
publikum, da EBU allerede har et indkørt fagmæssigt "europæisk" apparat,  
selv om der endnu mangler løsninger på vigtige politiske, juridiske og  
finansielle spørgsmål. Det skal bemærkes, at anvendelse af en "europæisk  
kæde" til L-sat til transmission af et fælles program, produceret af EBU,  
vil indebære en ændring af planen fra konferencen i 1977, ifølge fremgangs­
måden i artikel 4 i appendix 30 til radioreglementet. Denne procedure er  
sat i gang.
Andre initiativer.
25.
De ovenfor omtalte initiativer er taget af offentlige institutioner eller  
af institutioner, som kontrolleres af de offentlige myndigheder i de på­
gældende lande. EBU er ligeledes dannet af offentlige institutioner.
Reformen af denne sammenslutnings struktur, som indledtes i 1982, bør imid­
lertid gennemføres under hensyntagen til situationen i Europa, som er ved  
at ændres, idet den private sektor får større og større betydning i forhold  
til den traditionelle struktur.
Der er allerede taget private initiativer til internationalt præget satellit-  
tv (1). De finansieres af reklame, enten i klassisk form som annoncer, eller  
som "sponsorship" af programmer. For alle stationer i Europa under ét stammer  
ca. 1/3 af deres indtægter i øjeblikket fra reklamer. Ifølge de berørte kredse  
ser det ud til, at betydelig privat kapital er klar til investering i denne  
sektor.
Den europæiske rumfartsindustri, de industrier, som er knyttet til dennes  
ekspansion, og den audiovisuelle industri er alle på jagt efter nye markeder  
såvel i som uden for Europa.
(1) Bilag 5, punkt 52.

-  20  -
Således er der fra forskellig side opstået et pres, som virker i retning  
af en betydelig forøgelse af såvel teknisk udstyr som programmer til sa-  
tellit-tv og kabel-tv i Europa. Udviklingen henimod en situation, hvor  
der på én gang findes dels nye systemer til tv-produktion, -transmission  
og -distribution, dels et stærkt kommercielt pres for udvidelse af pro­
grammerne, er allerede begyndt, og den kan kun forstærkes i de kommende  
år (1).
(1) Hvad det fremtidige behov for tv-programmer i Europa angår, se punkt 7.

-  21  -
IV. EUROPÆISK TV'S AKTUELLE SITUATION OG FREMTIDIGE MULIGHEDER
Særlige træk ved situationen i Europa
26.
Som allerede understreget, adskiller situationen i Europa sig væsentligt  
fra situationen på de kontinenter, hvor meget vidtstrakte lande knap  
kender det problem, at satellitudsendelserne overskrider det tilsigtede  
område. I Europa gør geografien og demografien dette "overspil" til en  
faktor af allerstørste betydning. Derfor vil "internationaliseringen"  
af tv-udsendelserne være en realitet i sidste halvdel af 1980'erne.
27.
Flere organer i og uden for Europa har allerede noteret sig den situation,  
som tegner sig. Forskellige initiativer, som private eller nationale orga­
ner har taget, og som er beskrevet i bilagene til denne beretning, bygger  
på muligheden af at nå flere fjernseere uden for de nationale grænser end  
inden for.
Man kan forestille sig, at der, når alle de nationale og internationale  
satellit-tv-projekter er gennemført og fuldt operationelle, vil være en  
vis overflod af kanaler i Europa. En lignende situation er, når der ses  
bort fra de strukturmæssige forskelle, allerede under udvikling i Nord­
amerika .

-  22  -
Det er ligeledes klart, at nogle af disse kanaler vil have international  
karakter, derved at de transmitterer programmer, som er produceret for  
et flersproget publikum af mange nationaliteter, og som kan modtages fra  
polarkredsen til Nordafrika. Nogle af initiativtagerne til projekter for  
satellit-tv har allerede til hensigt at give deres programmer en "europæ­
isk " karakter (1).
28.
Fra et juridisk synspunkt beskyttes de elektroniske medier i medlemssta­
terne af den nationale lovgivning. Selve det forhold, at der kræves en  
forhåndstilladelse fra myndighederne for at udsende radio og tv, hvilket  
i øvrigt er tilfældet i alle retssystemerne (2), er betegnende, idet ud­
sendelse af radio og tv på en måde bliver et af den nationale suverænitets  
grundlæggende træk. De nyeste love for radio og fjernsyn, som f.eks. den  
franske lov, fastholder dette princip. Der mangler nu at forlige denne  
kendsgerning med det grundlæggende krav om frihed til at omsætte infor­
mation. Bibeholdelsen af denne frihed bør garanteres inden for en enhed  
som Det europæiske Fællesskab, så meget mere som vi bevæger os henimod  
en situation, hvor oprettelse af satellit-tv hindrer, at modtagezonerne  
kan begrænses til bestemte lande.
I betragtning af de perspektiver på mellemlang sigt, som der er redegjort  
for ovenfor, og som alle betyder, at de europæiske fjernseere kan vælge  
mellem et stort antal tv-kanaler og -programmer fra forskellige steder,  
må man inden årtiets udgang tage stilling til, om det eventuelt er på­
krævet at revidere de nugældende retlige principper for bedre at leve  
op til en radikalt ændret situation.
På indeværende tidspunkt må dog den aktive rolle, som de offentlige  
myndigheder i alle Fællesskabets medlemsstater spiller inden for radio-  
og tv-spredning,  betragtes som en kendsgerning. Der må på samme måde  
tages hensyn til, at offentlig kontrollerede radio- og fjernsynsselska­
ber i medlemsstaterne, som det er understreget i Europa-Parlamentets  
beslutning af 12. marts 1982, der ligger til grund for denne beretning (3),  
er af "allerstørste betydning for udviklingen af en hensigtsmæssig poli­
tik og initiativtagen i Fællesskabets folks interesse".
(1) For eksempel ZDF i Forbundsrepublikken Tyskland, RTL i Luxembourg
og Eurostat i Andorra (bilag 7, punkt 10, 38 og følgende samt 89 og 90).
(2) Bilag 10, punkt 6.
(3) Bilag 1, sidste "betragtning".

- 23 -
29.
Ved alle de initiativer og politikker, som i de europæiske folkeslags  
interesse vil blive udviklet inden for satellit-tv, må der tages hensyn  
hertil, idet satellit-tv som følge af de geografiske og demografiske  
forhold i Europa (1) er selvskreven til at blive en betydningsfuld sam­
lende faktor. De fjernseere i hvert land, som får mulighed for at have  
de samme tv-programmer som fjernseere i alle de øvrige lande, vil få  
en ny følelse af samhørighed og delagtighed. Mere end noget andet vil  
det at være fælles om identiske billeder og meddelelser give de euro­
pæiske befolkninger et bedre kendskab til hinanden og øge borgernes  
følelse af at tilhøre samme kulturelle og sociale enhed. En i ordets  
egentlige forstand europæisk ånd vil således kunne udvikle sig gennem  
de enkelte folkeslag, som naturligvis fuldt ud vil bevare deres iden­
titet og kulturelle særpræg.
Dette europæiske publikum vil efterhånden få nye ønsker, som hverken  
kan tilfredsstilles fuldt ud af de nationale initiativer eller af de  
kommercielt baserede initiativer fra private organisationer, da de  
begge har til hensigt at bruge det europæiske publikum, som satellit-  
tv har skabt, til deres eget formål.
De sprogbaserede initiativer, som f.eks. Frankrig, Belgien og Schweiz  
har taget til et fælles fransksproget program, bekræfter og styrker  
blot en kulturmæssig virkelighed, som længe har eksisteret. I kraft  
af selve deres natur kan de ikke bære frugt i den nye virkelighed,  
som findes i Europa, og som er flersproget.
Derfor kan det nye europæiske publikums forventninger og krav kun til  
fulde tilfredsstilles af et initiativ, som i struktur og mål også er  
europæisk orienteret.
Fællesskabet: dets interesser og rolle
30.
Allerede i Parlamentets beslutning af 12. marts 1982 (2) anstilles der  
en række betragtninger over Fællesskabets interesser:
- hvis Fællesskabet ikke deltager i afgørelserne om anvendelsen af ny  
teknik, kan der "indtræde en udvikling, som må anses for ufordelagtig  
for Fællesskabet";
(1) Punkt 26.
(2) Bilag 1.

- 24 -
- den hidtidige orientering om Fællesskabet "må betegnes som utilstræk­
kelig" ;
- undersøgelser blandt de europæiske borgeres indstilling viser "en skuf­
felse over udviklingen i Fællesskabet, men samtidig også, at de er util­
strækkelig informeret om de virkelige hændelser".
Når dette er sagt, må det bemærkes, at der ikke findes en systematisk,  
fuldstændig og objektiv europæisk information, fordi der ikke eksisterer  
et europæisk tv-program, som er rettet til et europæisk publikum.
Det er helt naturligt, at de enkelte landes tv-journalister giver forrang  
til informationer om nationale emner, eller, når de behandler andre emner,  
de aspekter, som vedrører deres respektive lande. Det er overvejende det  
nationale syn på de europæiske og internationale problemer, publikum får  
forelagt.
Fællesskabet, som ønsker at sikre en tilstrækkelig og objektiv informa­
tion på europæisk plan, bør tage hensyn til mere generelle interesser,  
som allerede er skitseret i Europa-Parlamentets beslutning, og som tager  
sigte på eventuelle fuldstændige og velafbalancerede europæiske program­
mer. Disse skulle omfatte udsendelser med information, politik, uddannelse,  
kultur, underholdning og sport, og deres "europæiske synsvinkel" skulle  
være inspireret af den europæiske kulturelle enheds idealer og virkelighed.  
I sådanne programmer skal der tages "ligeligt hensyn til alle regioner i  
Fællesskabet" for at styrke "bevidstheden om den europæiske samhørighed",  
tage hensyn til "enheden i mangfoldigheden, som er europæisk kulturs grund­
læggende karaktertræk" og endelig sikre, "at befolkningen i de berørte  
regioner og deres organisationer gøres delagtige i forberedelsen af pas­
sende programmer" (1).
31.
Det er slet ikke hensigten med noget europæisk program at erstatte de na­
tionale programmer. Borgerne i de enkelte europæiske lande vil fortsat  
følge deres nationale og også regionale stationers programmer for deri  
at finde de interesser og den kultur, som ligger dem nær, og de emner,  
som berører deres daglige liv. Et fælles europæisk programs rolle bliver  
derfor at supplere de nationale programmer for at udvide vor horisont og  
fremme forståelsen af verden omkring os.
32.
Fællesskabets rolle i forbindelse med satellit-tv i Europa er især at  
lette udsendelsen af nationale og internationale programmer på tværs af  
grænserne mellem medlemsstaterne.
(1) Bilag 1.

- 25 -
Dette indebærer, at EØF-traktatens bestemmelser om fri omsætning af  
tjenesteydelser i form af tv overholdes, og at der skal ske en ind­
byrdes tilnærmelse af visse dele af lovgivningen vedrørende audio­
visuel kommunikation og ophavsret. Som allerede nævnt (1) er Kommis­
sionen på disse områder ved at udarbejde en betænkning ("livre vert")  
om gradvis etablering af et fælles marked for fjernsyn.
På det tekniske plan vil det, som allerede understreget (2), være  
ønskeligt at nå til en harmonisering af normerne. Med oprettelsen  
af satellit-tv burde det blive muligt at overvinde de hidtidige  
vanskeligheder, som skyldes, at der i Europa samtidig findes for­
skellige normer (PAL og SECAM).
Harmoniseringen af de tekniske normer berører især den europæiske  
industri og får indflydelse på dens fremtidsudsigter i og uden for  
Fællesskabet. De pågældende industrier har i øvrigt givet udtryk  
for, at de støtter standardiseringsprincippet. Fællesskabet kunne  
på dette område spille en rolle som igangsætter og således virke  
for ophævelsen af tekniske hindringer for tilvejebringelsen af et  
ensartet internt marked. Den europæiske Radiounion er ved at udar­
bejde henstillinger herom, og der forventes truffet beslutninger  
i en nær fremtid (3).
33.
På grundlag af ovenstående (4) kan målene for en fællesskabsaktion  
defineres således:
- dels anvendelse af en satellit-tv-kanal,  som særlig er forbeholdt  
"europæiske" programmer, der er rettet til det europæiske publikum  
i almindelighed;
- dels fastholdelse af et helhedssyn på det europæiske publikums  
interesser i forbindelse med sådanne programmer.
Problemet bliver nu at vælge en hensigtsmæssig strategi for at nå  
disse mål.
(1) Punkt 3.
(2) Punkt 11.
(3) Bilag 2, punkt 21.
(4) Punkt 29, sidste afsnit og punkt 30.

- 26 -
34.
Fra sidste halvdel af 1980'erne vil situationen i Europa med hensyn til  
satellit-tv være kendetegnet ved følgende initiativer (1), som eksisterer  
samtidig og indvirker på hinanden:
a) programmer, som udsendes fra nationale satellitter, og som på grund  
af det "teknisk uundgåelige overspil" vil kunne modtages i store om­
råder i de tilgrænsende lande;
b) nationale programmer, som med overlæg benytter sig af overspillet  
til at henvende sig til publikum i de tilgrænsende lande (f.eks.  
de programmer, som Luxembourgs RTL, Tysklands ZDF, Schweiz' SSR,  
Østrigs ORF og Andorras EUROSAT har planer om);
c) regionale programmer, som f.eks. de nordiske lande vil gennemføre  
med satellitterne Nordsat og Teie-X;
d) programmer, baseret på en sproglig enhed, som f.eks. de fransksprogede  
programmer, Frankrig, Belgien og Schweiz har påbegyndt i 1983;
e) programmer, som private organisationer producerer på kommerciel basis  
(f.eks. det britiske SATV og det nederlandske Euro-tv).
Under hensyntagen til visse landes planer om udbygning af kabelnet (2)  
vil disse programmer kunne modtages enten via individuelle satellit-tv-  
antenner eller via blandede systemer (satellit + kabel).
35.
Denne række initiativer bekræfter, at de europæiske tv-udsendelser i  
slutningen af 1980'erne vil være internationalt prægede (2).
I denne situation og med de mål, som er anført i punkt 33, har Fælles­
skabet valget mellem tre muligheder:
- intet at foretage sig, hvorved man overlader det til de forskellige  
initiativer at udnytte de muligheder, som satellit-tv og et europæ­
isk publikum frembyder, til at nå deres egne mål;
- at fremme et fælles initiativ fra de offentlige og eventuelt de pri­
vate stationer i de europæiske lande;
- at etablere et selvstændigt europæisk organ.
(1) Bilag 7.
(2) Punkt 7 og 8.
(3) Punkt 26.

- 27 -
36.
Ved at vælge første mulighed giver man afkald på at forfølge de anførte  
mål.
Den tredje mulighed forudsætter oprettelse af en større organisation,  
som vil blive stillet over for alvorlige finansielle, juridiske og po­
litiske problemer. Der er allerede redegjort for disse problemer i  
punkt 6 i begrundelsen til Hahns betænkning (1), hvor denne hypotese  
betegnes som "lidet realistisk". Kommissionen kan på sin side kun dele  
denne opfattelse, i hvert fald på nuværende tidspunkt.
Tilbage bliver så den anden mulighed, som også nævnes i Parlamentets  
beslutning af 12. marts 1982 (2), nemlig at tilvejebringe et samarbejde  
mellem stationerne, navnlig dem, som er medlemmer af Den europæiske Ra­
diounion.
Kommissionen mener, at det vil være hensigtsmæssigt at slå ind på denne  
vej ved at tage de initiativer, som måtte være påkrævede.
EUB og EURIKON-forsøgene
37.
Et fælles initiativ fra europæiske stationer, EURIKON-forsøgene (3), kan  
udgøre det konkrete grundlag for en eventuel aktion fra Fællesskabets side.
De 13 lande, der deltog i EURIKON (4), omfattede ikke alle Fællesskabets  
medlemslande, idet Belgien, Danmark og Luxembourg ikke medvirkede. På den an­
den side deltog lande, som ikke hører til vort kontinent (Algeriet og Tunesien).
Tanken om Europa, som ligger bag disse forsøg, opfattes i bredeste forstand  
på grundlag af kriterier, såsom geografisk beliggenhed, kulturel enhed og  
historisk arv. Satellitterne vil jo heller ikke respektere Fællesskabets  
grænser mere end landegrænserne.
38.
Hovedmålsætningerne for EURIKON-forsøgene kan sammenfattes således:
- oprettelse af et i ordets egentlige forstand fælleseuropæisk program,  
som på tværs af traditionelle nationalitets- og sprogbarrierer henven­
der sig til dette nye publikum på mere end 300 mio fjernseere;
(1) Punkt 1, fodnote 2.
(2) Bilag 1.
(3) Punkt 23 og 24.
(4) Punkt 23, fodnote 1 og 2.

- 28 -
- skabelse af kernen i en europæisk redaktionsstruktur, dvs. en gruppe  
højtkvalificerede medarbejdere, som med støtte fra deres oprindelige  
organisationer er overbevist om værdien af deres indsats og tror på  
fremtidsudsigterne;
- klarlæggelse og definition af de tekniske, juridiske, kulturelle,  
sproglige og økonomiske problemer ved den foreslåede produktion.
Til ledelse af disse forsøg oprettede repræsentanterne for de fem koor­
dinerende organer fra Det forenede Kongerige, Italien, Østrig, Nederlan­
dene og Forbundsrepublikken Tyskland en fælles gruppe, hvortil repræsen­
tanter for Parlamentet og Kommissionen var knyttet som observatører.  
Samarbejdet i denne gruppe har bekræftet, at det er muligt at få en inter­
national redaktion til produktion af et fælles program til at fungere.
39.
Koordinatorerne forelægger i foråret 1983 EBU en rapport om EURIKON-  
forsøgene. Denne rapport vil ligeledes indeholde resultaterne af de  
rundspørger, som for at få en fornemmelse af reaktionerne på de ud­
sendte programmer er foretaget i udsnit af publikum.
Tilliden hos deltagerne i EURIKON-forsøget til, at deres initiativ var  
velbegrundet, fremgår af, at de har truffet principbeslutning om at  
gennemføre nye forsøg i 1983. De vil antage forskellige former, da de  
har til formål at gennemprøve det bredest mulige spektrum af tekniske  
valgmuligheder og kulturmæssige udformninger. Hovedmålet er dog  
stadig ved mødet med satellit-tv i Europa i sidste halvdel af 1980'erne  
at stå med et fagligt og teknisk apparat, som er udviklet til at dække  
det nye europæiske publikums behov.
Mødet med satel!it-tv
40.
EBU's stationer mener, at det første vigtige møde sker med opsendelsen  
af Den europæiske Rumorganisations L-sat, hvormed et udførligt forsøg  
med det europæiske publikum kan påbegyndes i 1986. Som allerede anført (1),  
vil dette forsøg kunne gennemføres under anvendelse af begge satellittens  
tv-kanaler. Med disse to kanaler kan programmerne modtages i størsteparten  
af de vesteuropæiske lande med individuelle antenner på ca. 90 cm i dia­
meter og i yderområderne med kollektive antenner på 200 cm v2).
(1) Punkt 21.
(2) Bilag 9.

- 29 -
Hvad angår den alternative mulighed (1) for samtidig at anvende de natio­
nale satellitters forskellige kanaler til at nå hele det europæiske publi­
kum, må det udover de allerede anførte bemærkninger (2) tilføjes, at det  
efter EBU's mening vil medføre spild af ressourcer, da de anvendte kana­
ler i de fleste tilfælde vil lappe ind over hinandens områder. På denne  
måde vil flere kanaler udsende det samme program i det samme område. Der­
imod vil hele Europa kunne dækkes af et mindre antal (4 eller 5) satellitter
41.
Beslutningerne om, hvornår det er gunstigt at iværksætte en fællesskabs­
aktion, må af de grunde træffes hurtigt:
- L-sat, som sendes i kredsløb i 1986, vil af tekniske årsager få en  
levetid på seks år. Opfølgning af dette forsøg, eventuelt i form af  
et europæisk satellit-tv-system, vil blive bestemt af de afgørelser,  
som træffes nu med hensyn til dens anvendelse;
- som understreget allerførst i denne beretning, er 1980'erne en afgø­
rende periode for telekommunikationen. I betragtning af de mange  
initiativer, som er ved at blive taget inden for satellit-tv, bliver  
det, efterhånden som nye programmer optager satellitternes kanaler,  
stadig vanskeligere at gennemføre et europæisk program og at få det  
vel modtaget hos publikum.
Samarbejdsmuligheder
42.
Med henblik på oprettelse af en europæisk satellit-tv-tjeneste bør sam­
arbejdet mellem Fællesskabet og de europæiske stationer, som inden for
EBU's rammer er involveret i en fælles aktion, bygge på tre kriterier:
- at yde materiel støtte til disse stationers initiativ samt opstille  
et regelsæt og om nødvendigt det juridiske grundlag herfor;
- at bibeholde de europæiske stationers fagfolks selvstændighed under  
udøvelsen af deres funktioner og ved produktionen af programmer;
- at fastholde et helhedssyn på det europæiske publikums interesser (3).
(1) Anført i punkt 4 i Parlamentets beslutning af 12. marts 1982 (bilag 1)
(2) Punkt 13 og 16.
(3) Punkt 33.

- 30 -
43.
Ifølge disse kriterier og efter en grundig undersøgelse af kompetencen  
på området kan Fællesskabet vælge enten at tilskynde medlemmerne af EBU  
til at oprette et ad hoc-organ under dens egne auspicier eller at deltage  
i projekter af denne art efter opfordring fra initiativtagerne.
Initiativet skal sandsynligvis hovedsagelig finansieres af de pågældende  
stationer.
Med hensyn til reklame er der grund til at tro (som allerede nævnt (1)),  
at betydelig kapital er rede til at gå ind i finansieringen af tv-program-  
mer i Europa med op til 100?o. Beslutning om at benytte sig af denne finan­
sieringskilde har imidlertid mangfoldige politiske og kulturelle aspekter  
og vil ikke kunne træffes uden enighed mellem på den ene side de deltagende  
stationer og på den enden side Fællesskabets institutioner og de pågældende  
regeringer (2).
Når man betragter deltagelse fra Fællesskabets institutioner, må der skel­
nes mellem forsøgsperioden for forberedelse af udsendelser og oprettelsen  
af et permanent organ til varetagelse af en fælles europæisk tjeneste.
At institutionerne er rede til at yde endog økonomisk støtte til den ekspe­
rimentelle fase, synes ikke at rejse problemer. Et direkte bidrag fra Fæl­
lesskabets budget til dækning af et programs løbende omkostninger vil der­
imod af de ansatte kunne føles som en uønsket politisk kontrol af program­
merne. Som anført i det foregående punkt, er et af principperne for enhver  
aktion fra Fællesskabets side jo netop at bibeholde fagfolkenes uafhængig­
hed. Med henblik herpå kunne man tænke sig (i punkt 43) at oprette et egnet  
organ.
I samråd med de berørte fjernsynsorganisationer og afhængigt af, hvilken  
rolle Fællesskabet ønsker at spille og kan spille i initiativet, må man  
derfor finde den mest hensigtsmæssige form for dets deltagelse.
(1) Punkt 23.
(2) Vedrørende EBU's og Europarådets aktiviteter på dette område henvises  
til henholdsvis bilag 5, punkt 35, og bilag 6, punkt 7.

- 31 -
44.
Strukturen i en europæisk tjeneste skulle være så enkel og fleksibel  
som muligt og have fire hovedelementer:
- en international planlægningsgruppe bestående af fagfolk udsendt fra  
de deltagende stationer. Denne gruppe ville blive ansvarlig for pro­
grammernes sammensætning, enten af bidrag, som de deltagende statio­
ner har tilrettelagt og produceret i et europæisk perspektiv, eller  
af egne produktioner;
- en nyhedsredaktion (tv-nyheder og aktualitetsprogrammer), som lige­
ledes er internationalt præget og sammensat af journalister fra de  
deltagende organisationer, som garanteres at kunne arbejde helt  
uafhængigt;
- en tjeneste for oversættelse og tolkning til de vedtagne sprog. Det  
er unødvendigt at fremhæve denne sektors kompleksitet, vanskelige  
stilling og betydning (EURIKON-forsøgene har i denne henseende væ­
ret til stor nytte).
- endelig den nødvendige administrative og tekniske infrastruktur.
De fire elementer i den skitserede organisation vil hovedsagelig hen­
høre under de deltagende organisationer, men muligheden af, at Fælles­
skabet deltager heri, bør ikke helt afvises. Denne deltagelse kunne  
være begrænset til visse særlige opgaver ved aktiviteter, der særlig  
vedrører Fællesskabet, samt til dets tilstedeværelse som observatør.
45.
Der kunne tillige oprettes et egnet organ bestående af repræsentanter  
for fagorganisationer, de pågældende landes regeringer og eventuelt  
EF-institutionerne, og det vil få tre hovedfunktioner:
- at fastlægge rammerne for organisationens virke på grundlag af prin­
cipper, alle parterne er enige om, og at kontrollere, at aktivite­
terne falder inden for disse principper;
- at påse, at de for programmerne og nyhederne ansvarliges uafhængig­
hed beskyttes mod uretmæssig indblanding;
- at dømme i eventuelle tvistigheder og at løse de problemer, som or­
ganisationens medlemmer bringer til dets kundskab.

- 32 -
En meningsmåling i Fællesskabet
46.
Ved hjælp af Eurobarometret har Kommissionen foretaget en indledende  
meningsmåling af, hvilken modtagelse Fællesskabets publikum ville give  
et flersproget europæisk tv-program (1).
I oktober-november 1982 blev 9 600 voksne (15 år og derover) i de ti  
EF-lande adspurgt af professionelle interviewere, som stillede seks  
spørgsmål. Undersøgelsen er foretaget som supplement til Eurobarome­
ter nr. 18.
Et flertal af europæerne (57?ó) er interesserede i en europæisk tv-kanal.  
De fik stillet et spørgsmål, som lød således:
"Med udviklingen af satellit-tv i de kommende år kan De blive i stand  
til foruden nationale stationer at modtage transmissioner fra en eu­
ropæisk tv-sender, hvis programmer (nyheder, underholdning, sport,  
skole-tv etc.) vil blive produceret af flere europæiske lande, der  
samarbejder, incl. (Deres land). Hvor interesseret vil De være i  
denne idé, er De ..."
Sv
arene kan opdeles på følgende måde:
EF i alt
0//O
.  slet ikke interesseret.  meget interesseret  
.  noget interesseret  
.  lidt interesseret30 ) 
27 ) 
20 )  
19 )5 7 %
39!
ved ikke 4
100
(1) Bilag 11.

- 33 -
Ud over det centrale punkt, interessen for et europæisk tv-program,  
omfattede undersøgelsen desuden, hvilke vaner man har i de forskel­
lige EF-lande med hensyn til at se udenlandske tv-kanaler, og hvor­
ledes man teknisk set foretrækker at få løst de sproglige problemer.
47.
Resultaterne af meningsmålingen er med hensyn til ideen om et fler­
sproget europæisk program meget opmuntrende og overstiger de mest  
optimistiske forventninger. Der er intet overraskende i, at under­
søgelsen bekræfter, at den største interesse findes i de befolk­
ningslag, som har en høj uddannelse, og som har den mest positive  
indstilling til Fællesskabet, men den konstaterede procentdel ta­
ler meget stærkt for, at der ydes støtte til de igangværende pro­
jekter vedrørende et fælles europæisk program og til en aktion  
fra EF-institutionernes side i samme retning.
Slutbemærkning
48.
Kommissionen mener, at det er særdeles ønskeligt at oprette en euro­
pæisk fjernsynstjeneste af den type, FBU og de organisationer, denne  
består af, har planer om, men stræber ikke efter at træde i stedet  
for egentlige tv-organisationer.  Den foreslåede tjeneste vil spille  
en central rolle ved hos publikum at skabe og fastholde en bevidst­
hed om, at der i deres liv er en europæisk dimension på det politiske,  
økonomiske, sociale og kulturelle område. Den vil på denne måde bi­
drage til virkeliggørelsen af Rom-traktatens første mål, som er "at  
skabe grundlag for en stadig snævrere sammenslutning mellem de euro­
pæiske folk".
Kommissionen er derfor stemt for i samarbejde med Parlamentet at tage  
de initiativer, som måtte være nødvendige for at støtte EBU og dens  
medlemmer i deres bestræbelser på at oprette denne europæiske tjeneste  
som den nye kommunikationsteknologi har gjort mulig.

BILAG 1
BESLUTNING OM RADIO OG FJERNSYN I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB
Vedtaget den 12. marts 1982 af Europa-Parlamentet og  
offentliggjort den 5. april 1982 i De Europæiske  
Fællesskabers Tidende

Nr. C 87/110 De Europæiske Fællesskabers TidendeBilag 1 
5.4.1982
BESLUTNING
om radio og fjernsyn i Det europæiske Fællesskab
Europa-Parlamentet,
- Jer henviser til forslag til beslutning af Pedini m.fl. (dok. 1-409/80), forslag  
til beslutning af Schinzel m.fl. (dok. 1-422/80) og til sin beslutning af 16. ja­
nuar 1981 om Det europæiske Fællesskabs, Kommissionens og Europa-Parlamentets  
informationspolitik (1),
- der henviser til betænkning fra udvalget om ungdom, kultur, uddannelse, infor­
mation og sport og udtalelser fra det politiske udvalg og retsudvalget
(dok. 1-1013/81),
- der er overbevist om nødvendigheden af at informere alle borgere i medlemsstaterne  
objektivt om Det europæiske Fællesskabs politik og derved inddrage dem i det poli­
tiske ansvar,
- der henviser til, at bevidstheden om fælles ansvar og beredvilligheden til fælles  
politisk handling forudsætter en tilstrækkelig og sagkyndig information,
- der henviser til, at radio og fjernsyn i vor tid er de afgørende medier for ori­
entering af offentligheden og for meningsdannelse,
- der konstaterer, at den hidtidige orientering om Det europæiske Fællesskabs prob­
lemer må betegnes som utilstrækkelig og hyppigt som uafbalanceret,
- under indtrykket af de i den seneste tid gennemførte undersøgelser om de europæiske  
borgeres indstilling, som viser en forskrækkende skuffelse over udviklingen i Fæl­
lesskabet, men samtidig også lader erkende, at de er utilstrækkeligt informeret om  
de virkelige hændelser,
(1) FFT nr. C 28 af 9.2.1981, s. 74. Betænkning af Schall (dok. 1-596/80).

Nr. C 87/11] De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.4.1982
Fredag den 12. marts 1982
- i betragtning af Det europæiske Råds utilstrækkelige resultater på dets seneste  
møde med hensyn til løsning af de foreliggende, påtrængende problemer,
- der forventer, at der på grundlag af nye teknologier i de kommende år indføres  
satellitfjernsyn, der sammen med forskellige kabelteknikker åbner mulighed for  
en forøgelse af sendemulighederne over flere kanaler og for, at alle europæiske  
regioner samtidig kan dækkes,
- der erkender, at de forventede omvæltninger inden for medierne i medlemsstaterne  
medfører en stadig mere omfattende debat om fjernsynets ny-ordning; at der fore­
ligger en lang række forskellige forslag til udnyttelse af de nye muligheder, og  
at vidtrækkende afgørelser til dels er umiddelbart forestående,
- der er bekymret for, at der uden Det europæiske Fællesskabs og dets institutioners  
deltagelse i disse afgørelser kan indtræde en udvikling, som må anses for ufordel­
agtig for Fællesskabet,
- der er overbevist om, at en rettidig indkobling af Det europæiske Fællesskab i  
beslutningsprocessen betyder en hjælp til realisering og en saglig løsning,
- der er overbevist om, at offentligt kontrollerede radio- og fjernsynsselskaber  
i medlemsstaterne ved deres position og medvirken er af allerstørste betydning  
for udviklingen af en hensigtsmæssig politik og initiativtagen i Fællesskabets  
folks interesse,
1. opfordrer Kommissionen til inden for seks måneder at forelægge en medieberetning,  
der kan tjene som støtte for Fællesskabets organer ved forberedelsen af de afgø­
relser, de skal træffe på dette område, og som navnlig skal indeholde oplysninger  
vedrørende de punkter, der er anført i punkt 8 i begrundelsen, og opfordrer den  
til på grundlag af denne beretning at skabe de politiske og retlige forudsætninger  
for gennemførelsen af et europæisk fjernsynsprogram;
2. anser det for nødvendigt, at Det europæiske Fællesskab opmuntrer de nationale  
fjernsynsanstalter, hhv. Den europæiske Radiounion i deres planer om skabelse  
af et europæisk fjernsynsprogram og deltager i rådslagningerne og afgørelserne;
i

Nr. C 87/112 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.4.1982
3. anser et snævert samarbejde med Den europæiske Radiounion for nødvendigt;
4. kræver, at Fællesskabets institutioner foranlediger medlemsstaterne til at stille  
den femte kanal i de nationale satellitter til rådighed for et europæisk program,  
eller at der planlægges en kanal til den L-satellit, der opsendes i 1986 af Euro­
pean Space Agency;
5. foreslår, at det europæiske fjernsynsprogram udarbejdes som et fuldt program, der  
omfatter information, politik, uddannelse, kultur, underholdning og sport og med  
hensyn til oprindelse, sendeområde og målgrupper og tematik er europæisk oriente­
ret;
6. forventer, at der tages ligeligt hensyn til alle regioner i Det europæiske Fælles­
skab, så at bevidstheden om den europæiske samhørighed styrkes, og anbefaler, at  
der tages hensyn til europæisk kulturs grundlæggende karaktertræk, enhed i mang­
foldigheden, og at der tages initiativer for at sikre, at befolkningen i de be­
rørte regioner og deres organisationer gøres delagtige i forberedelsen af passende  
programmer;
7. anser det for nødvendigt, at der udarbejdes en rammeordning for europæiske radio  
og fjernsyn, som bl.a. tager sigte på ungdommens beskyttelse og giver regler for  
reklame på fællesskabsplan, og opfordrer sit udvalg om ungdom og kultur til at  
forelægge forslag herom;
8. pålægger sin fjernsynstjeneste og opfordrer indtrængende Kommissionens fjernsyns-  
tjeneste til at stille alle tekniske muligheder til rådighed for udsendelse over  
eurovisionsnettet;
9. pålægger sin formand at sende denne beslutning og udvalgets betænkning til Rådet  
og Kommissionen.

- 41 -
BILAG 2
DEN TEKNOLOGISKE UDVIKLING  
Indholdsfortegnelse
Satellitsystemerne:  løfteraketter,  
overspil, modtagelse
Løfteraketter
Satellitterne og deres modtagezoner (footprints)
Modtagelse
Lyslederkabler
Videoudstyr
Videokasetter
Videoplader

- 43 -
BILAG 2
DEN TEKNISKE UDVIKLING
1. De nye perspektiver, der åbner sig for fjernsynet, er en følge af den  
udvikling, som finder sted på tre områder: satellitter, lyslederkabler  
og udstyr til videomodtagelse og -optagelse.
Satellitsystemerne: løfteraketter, overspil, modtagelse
2. Sendesystemerne for tv (samt naturligvis radio og andre kommunikations-  
signaler) via satellit må regne med at disponere over rumraketten for
at sætte satellitten i geostationær bane ca. 36 000 (1) km over ækvator;  
at disponere over selve satellitten, der til den pågældende betjenings­
zone skal kunne transmittere de forstærkede signaler, som modtages fra  
en station på jorden; og endelig at disponere over det nødvendige udstyr  
til modtagelse af disse signaler.
Løfteraketter
3. For at bringe satellitterne i bane regner de europæiske lande nu med  
at kunne benytte Ariane-raketten,  for hvis udvikling - fra Ariane 1  
til Ariane 3 - der er lagt et operationelt opsendelsesprogram fra 1982  
til 1986 (2).
4. For Ariane 1 og 2 er nyttelasten på 1 700 kg, mens man for Ariane 3  
skulle kunne øge lasten til 2 400 kg, og man regner med at kunne have  
denne til rådighed i slutningen af 1983 eller i begyndelsen af 1984.  
Udviklingen af Ariane 4, med en kapacitet af 4 200 kg, er blevet be­
vilget i januar d.å., og den påregnes at være til operationel rådighed  
i begyndelsen af 1986.
5. For nærværende skal Ariane tage konkurrencen op med USA's Space Shuttle,  
rumfærgen der er i stand til at bære indtil 29 300 kg nyttelast i lav  
bane (3), og ligeledes at sende den ud i den endelige geostationære bane  
ca. 36 000 km over ækvator; og også at konkurrere med USA's Delta-raket.  
Programmet for Space Shuttle er for tiden meget belastet (4).
(1) 33 785 km.
(2) Bilag 3.
(3) Den bane, som de to første rumfærger ("Columbia" og "Challenger")  kan nå,  
er på ca. 250 miles, eller 402,3 km, men "Columbia" har stadig holdt sig  
mellem 155 og 170 miles (250 og 273,5 km).
(4) Bilag 4.

- 44 -
6. Under sin femte tur, som fandt sted fra den 11. til den 16. november 1982,  
satte USA's første rumfærge "Columbia" to satellitter i geostationær bane:  
SBS-3, den tredje af satellitserien for kommercielle kommunikationer for  
"Satellite Business Systems" (1) og Anik C-3 for "Telesat Canada" (2), en  
satellit for kommercielle kommunikationer - rundspredende fjernsyn, tele­
fonforbindelser osv. - inden for landets grænser, som fungerer i båndet  
fra 12 til 14 GHz.
Efter at være frigjort i rummet af "Columbia" i 230 km højde er SBS-3 og  
Anik C-3 overladt til direkte kontrol fra deres respektive ejere, der har  
sendt de radiosignaler (fra Washington D.C. for SBS og fra Ottawa for "Te­
lesat Canada"), som er nødvendige for at aktivere de to satellitters frem-  
drivningssystemer og føre dem til deres endelige position i geostationær  
bane 36 000 km over ækvator.
7. Hvad omkostningerne angår var prisen for opsendelse af Ariane i marts 1982  
på mellem 20 og 22 millioner dollars. For Delta-raketten blev omkostningerne  
på samme tidspunkt angivet til 23 millioner, mens NATA for Space Shuttle op­
gav tallene 32 og 38 millioner dollars i 1975-priser henholdsvis for en flyv­
ning i 1982 og i oktober 1985 (3). Det skal dog bemærkes, at omkostningerne  
ved en Shuttle-flyvning vil kunne deles mellem forskellige benyttere.
8. Indtil 1990 vil verdensbehovet kunne anslås til 200 opsendelser af satellitter.
Satellitterne og deres modtagezoner (footprints)
9. Hvad satellitterne angår bliver den fundamentale sondring mellem dem, der an­
vendes til de såkaldte "punkt-til-punkt" transmissioner (dvs. faste betjenin­
ger mellem en sendestation og et eller flere modtageanlæg med udelukkelse af  
det almindelige publikum) og satellitter til "rundspredning", hvis signaler  
er beregnet til at modtages af offentligheden, mere og mere flydende takket  
være de tekniske fremskridt. I den seneste tid er endda sondringen på juri­
disk plan - som dog stadig er formelt gyldig - blevet bestridt (4).
(1) Selskab oprettet af "International Business Machines (IBM)", "Consat General"  
og "Aetna Life & Casualty".
(2) Oprettet af det canadiske parlament den 1. september 1969; det drejer sig om  
et selskab med blandet offentlig og privat kapital, som består af de canadiske  
telekommunikationsvirksomheder og forbundsregeringen.
(3) NASA har dog kun beregnet 8-9 millioner dollars over for SBS og "Telesat Canada"  
for opsendelserne af deres respektive satellitter i november 1982 på grundlag
af priser fastsat for flere år siden for at trække kunder til rumfærgen.
(4) "Hybrid"-satellitter,  som skulle benyttes dels til "punkt-til -punkt"-emissioner,  
dels til direkte spredning til offentligheden, er under overvejelse. En sådan  
fleksibel udnyttelse ville byde på indlysende fordele fra et teknisk og økono­
misk synspunkt. På den anden side erkendes det, at udsendelser fra en satellit  
for direkte rundspredning legitimt vil kunne modtages af en "fællesantenne"
til betjening af en gruppe benyttere. Der findes imidlertid ikke nogen nøjagtig  
definition af omfanget af et sådant "fællesskab"; i det tilfælde, hvor fælles­
antennen betjener kabelnettet for en hel by, vil forskellen mellem denne betje,-  
ning og betjeningen med en "punkt-til-punkt"-satellit være meget vanskelig at  
klarlægge i praksis. Hvis man omvendt tænker sig, at et stort antal antenner,  
som kan opfange signaler fra en "punkt-til-punkt"-satellit benyttes (med de  
nødvendige tilladelser) af boligblokke eller af hoteller, hvor ville da for­
skellen være i forhold til en satellit for direkte rundspredning?

- 45 -
10. Satellitter for TDS ("Télévision Directe par Satellite"), en fransk forkor­
telse der fornylig er vedtaget af Europarådet, og som svarer til den engel­
ske forkortelse DBS ("Direct Broadcasting Satellite"), er således kraftige  
geostationære satellitter, hvis signaler kan modtages af private fjernsyns-  
modtagere, enten med en individuel skiveformet antenne med en diameter af  
90 cm (1) eller ved hjælp af en kollektiv antenne. En jordstation sender  
signalet op til satellitten, som forstærker det og transmitterer det til  
det pågældende betjeningsområde.
11. Hver satellit, bestående af en "platform" og en nyttelast, kan for tiden  
påregnes at have en aktiv levetid på ca. ti år. Et TDS-system anses for
at være operationelt, når to satellitter er i bane i funktionsdygtig stand -  
således at den ene straks er disponibel i tilfælde af fejl ved den anden -  
og en tredje, som holdes i reserve på jorden, er klar til opsendelse.
12. Den administrative Verdenskonference for Radiokommunikation (CAMR) under  
Den internationale Telekommunikationsunion (2) har i 1977 i Genève fast­
sat de vigtigste karakteristikker for TDS i Europa, Afrika og Asien. De  
trådte i kraft i 1979 og gælder mindst 15 år.
-  De nationale dækningszoner for TDS er af CAMR 77 defineret som de områder,  
hvor signalernes modtagelseskvalitet, når der benyttes en antenne med en  
diameter af 90 cm (standardantenne) er "acceptabel".
Disse zoner (satellitternes "footprint") er strengt bestemt af to parametre:  
signalstyrken og båndbredden. Disse to parametre er fastsat af Konferencen  
i direkte forhold til det pågældende lands flademål (3). Dertil skal føjes,  
at antennedimensionen er ved at mindskes yderligere takket være de tekniske  
fremskridt: på kortene i bilag 4b er angivet det centrale område for hvert  
"footprint", hvor modtagelse vil være mulig med en antenne på 60 cm i dia­
meter.
13. frekvensbåndene er fastsat mellem 11,7 og 12,5 GHz for Europa og Afrika  
og 11,7-12 GHz for Asien, og Konferencen har påny fastslået princippet
om, at betjeningen via satellit skal være bestemt for det nationale område (4).
14. Som angivet i beretningen (5) defineres forskellen mellem det område, hvor  
TDS— emissionerne vil kunne indfanges af standardantennen, og det pågældende  
nationale område af ITU som området for "teknisk uundgåeligt overspil".
15. Positionerne på den ækvatoriale bane af enhver satellit, som hvert europæisk  
land har ret til at opsende, er fastsat af Genève-Konferencen, der ligeledes  
har besluttet at tildele hvert land maksimalt fem televisionskanaler.
(1) Punkt 12.
(2) Bilag 5.
(3) Frankrig og Italien har fået tildelt store båndbredder og styrker indtil  
320 watt; forbundsrepublikken Tyskland og Det forenede Kongerige har smal­
lere båndbredder og en styrke indtil 230 watt; Schweiz og Luxembourg har  
styrker på hhv. 100 og 40 watt og smalle båndbredder.
(4) Undtagelser: lande, der er for små til at følge den almindelige regel  
(Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino og Vatikanstaten);  de 5 nor­
diske lande (Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige), der har fået  
tilladelse til at benytte 8 af deres 25 kanaler til en fælles regional  
betjening; og de islamiske lande, der har opnået en lignende tilladelse.
(5) Punkt 12.

- 46 -
Modtagelse
16. For direkte modtagelse af udsendelser via satellit må brugeren anskaffe  
ekstra-udstyr til sin nuværende modtager. Dette udstyr omfatter hovedsa­
gelig to dele:
a) en parabolantenne på ca. 90 cm i diameter, som skal være stift fast­
gjort og rettet mod en bestemt baneposition (hvor der kan befinde sig  
flere satellitter);
b) en converter-decoder,  som direkte føder de eksisterende modtagere.
Det bemærkes, at denne del, som til at begynde med vil bestå af en  
ekstra kasse (sort kasse), senere vil kunne indbygges i modtagerne.
Prisen for dette ekstraudstyr vil være af omtrent samme størrelsesorden  
som prisen for et moderne farve-TV eller en lille videobåndoptager. Den  
største del af denrc pris vedrører antennen og installationen af denne  
snarere end den sorte kasse.
17. På lydområdet er der siden begyndelsen af 1982 i Den europæiske Radiounion  
opnået enighed om at vedtage det numeriske kodesystem til erstatning af
de hidtil benyttede analogiske systemer. Dog står det endnu tilbage at væl­
ge mellem forskellige tekniske løsninger for numerisk lyddiffusion i fjern­
syn.
18. For billedets vedkommende (farve) har den britiske regering for nylig  
(29. november 1982) truffet beslutning til fordel for benyttelse af Mac-  
systemet (Multiplexed Analogue Components), som i Det forenede Kongerige
er udarbejdet af Independent Broadcasting Authority (IBA). "Part-rapporten"  
om valget af en ny norm for TDS, hvis rekommandationer er blevet tiltrådt  
af regeringen, understreger MAC-systemets tekniske overlegenhed i forhold  
til de andre foreslåede systemer. I denne rapport fremhæves det desuden,  
at MAC danner det eneste mulige grundlag for en almindelig europæisk enig­
hed om en enkelt video-norm.
19. I Part-rapporten anbefales udtrykkeligt MAC-systemet med en lyd af C-typen.
I denne forbindelse har Komiteen, samtidig med at den udtaler, at den fore­
trækker det engelske system "structure map",  erklæret, at den ikke modsætter  
sig det franske system (i pakker), såfremt dette foretrækkes i almindelighed  
og hvis det skulle gøre det muligt at nå frem til en enkelt norm i Europa.
20. Den europæiske Radiounions Tekniske Udvalg, der består af de ansvarlige for  
medlemslandenes tv-organisationer,  følger allerede fra begyndelsen udviklin­
gen af de nye systemer. Unionens styrelsesråd har i december 1981 angivet  
det som en "hastesag" at definere emissionsnormer for TDS-satellitterne i  
Europa og opfordret Det tekniske Udvalg til "i forstærket grad at bestræbe  
sig på at anbefale en enkelt norm for radiospredning via satellit på euro­
pæisk og om muligt på verdensplan i løbet af året 1983".
(1) Udarbejdet af "Home Office Committee" med Sir Anthony Part som formand og  
med professor Alan Day fra "London School of Economics" og professor i  
elektronik ved universitetet i Loughborough Roy Griffiths som medlemmer.

- 47 -
21. I januar 1983 afholdtes i London en teknisk demonstrationsuge (fra den 10.  
til den 13.) for en sammenligning af de forskellige systemer. I begyndelsen  
af februar anbefalede Det tekniske Udvalg Kommissionen at vedtage et system  
af typen C-MAC-Paquets som eneste mulige kandidat for en fælles europæisk  
norm. Specifikationerne for dette system vil blive godkendt af Kommissionen  
ved dens plenarmøde 18-22. april i København.
Lyslederkabler
22. De vigtigste fordele ved lyslederkablerne er deres enorme transmissionska­
pacitet og deres særlige evne til at transmittere information i numerisk  
form (der følger den tendens, som gør sig gældende verden over, til at  
opgive den hidtil benyttede analogiske form).
I modsætning til kobberkablerne giver lysledersystemerne mulighed for en  
emission af lyd, billeder og data, tovejs-tjenester, herunder videofon og  
videokonference, og fjernreproduktion af dokumenter.
23. Lyslederne er velegnede til alle elementer i et telekommunikationsnet og  
byder desuden på andre fordele:
- rigeligt og billigt råstof (sand i stedet for kobber)
- billig fremstilling, som kun kræver en enkelt proces
- ringe vægt (ti gange mindre end kobber)
- kablets lille diameter, som kun kræver ringe plads for gennemføring.  
Desuden er lyslederne ufølsomme for elektromagnetiske interferenser.
24. Converteren, som omsætter signalerne ved udgangen af kablet til UHF-sig-  
naler til TV-skærmen, vil kunne blive en terminal til disposition for  
abonnenten for hans valg af programmer, informationstjenester osv., med  
en kapacitet på op til 30 kanaler.
25. Den udvidede benyttelse af kablerne har i flere europæiske lande i den  
senere tid været genstand for beslutninger, over hvilke der gives en  
oversigt i bilag 7.
26. Den væsentlige betragtning, man kan fremsætte om de muligheder, lysleder­
kablet frembyder, er, at de vil kunne betyde en enorm forøgelse - fra et  
teknisk og økonomisk synspunkt - af transportkapaciteten for TV-programmer  
gennem Europa. Der er altså tale om en betydelig faktor, som alene og/eller  
i forbindelse med emissioner via satellitter (og specielt med dem, der kan  
sendes via "punkt-til-punkt"-satellitter) udvider perspektiverne for spred­
ning tværs over grænserne og af europæiske programmer.
Videoudstyr
27. Udtrykket "video" benyttes som betegnelse for en hel række tekniske udstyr  
for modtagelse og optagelse af programmer, som siden midten af halvfjerd­
serne har været i stærkt stigende udvikling med deraf følgende betydelige  
konsekvenser for alle visuelle media.

- 48 -
Det er især den sektor, som beskæftiger sig med udstyr til privat, ikke-  
fagligt udstyr, der har oplevet den mest bemærkelsesværdige ekspansion,  
en ekspansion som igen slår igennem i produktionsindustrien.
I slutningen af 1982 gik eksperternes prognoser ud på, at væksten af ver­
densmarkedet for dette udstyr vil kunne mindskes og helt gå i stå i 1985  
som følge af fremkomsten af TDS og kabelnettene. Den nedadgående tendens  
skulle blive mere mærkbar i lande, hvor der indføres afgifts-tv.
For tiden er markedet oversvømmet af den japanske produktion, som har over­
steget alle mål: over for en efterspørgsel, som er anslået til 11 millioner  
enheder i 1982, har alene Sony og JVC (Japan Victor Company) produceret ca.  
14 millioner.
Videokassetter
28. De tre systemer - det europæiske, det amerikanske og det japanske - til  
optagelse af billeder på magnetbånd i kassetter, der for tiden deles om  
verdensmarkedet, er teknisk uforenelige (desuden findes der, også ufor­
eneligt med de andre ,  det japanske U-Matic-system til professionelt brug).  
Omkring 60 mærker og modeller, som anvender det ene eller det andet af
de tre systemer, kan vælges af forbrugeren.
Videokassetter til ikke professionelt brug spiller for tiden en rolle på  
to områder: privatpersoners optagelse af udsendelser, som (gennem æteren  
eller gennem kabel) modtages på et individuelt apparat for at kunne ses  
senere, med mulighed for at optage et program, samtidig med at man følger  
en anden udsendelse; og publikums adgang til at anskaffe videokassetter,  
der er optaget af specialfirmaer. Udbredelsen af de forskellige anvendel­
sestyper varierer fra land til land (1).
Videoplader
29. Videopladen er kun lige i begyndelsen af sin markedsføring. Det nødvendige  
afspilningsudstyr koster det halve af prisen for en video-båndoptager, og  
det er mere holdbart og lettere at anvende. Billedkvaliteten er bedre, og  
det kan kobles til en hi-fi-kæde. Selve pladen, som har en diameter på ca.  
30 cm og har lang levetid, koster en tredjedel af en videokassette, og  
dens reproduktion er langt lettere og mere økonomisk. Dens to lydkanaler  
kan benyttes samtidig for at opnå stereoeffekt eller hver for sig, hvil­
ket giver mulighed for at have to forskellige sprogversioner for samme  
optagelse. Det er også muligt at tilsætte undertekster.
(1)Bilag 7.

- 49 -
Imidlertid kan videopladerne i modsætning til videokassetterne ikke  
anvendes til optagelse af programmer fra en tv-modtager. Antallet og  
kvaliteten af de optagelser, som tilbydes på plade er således afgø­
rende faktorer for systemets succes, og det er da også problemet om  
det forhåndenværende udbud, der har forsinket deres markedsføring.
De tre systemer, som er i handelen - Laservision fra Philips, Selecta-  
vision fra RCA og VHD fra Japan Victor Company - er uforenelige. I det  
første system benyttes en laserstråle, i de to andre en nål på en over­
flade uden riller (1).
Den fremtidige udbredelse af videoplader vil kunne udvikle sig inden  
for tre sektorer:
1. Markedsføring af programmer af typen "tv og film", der karakteriseres  
ved fremragende billeder og stereolyd;
2. Dataarkiver for virksomheder og forskningsinstitutter;
3. Undervisningsprogrammer.
(1) RCA-systemet blev lanceret på det amerikanske marked i marts 1981  
med et disponibelt repertoire på 100 plader. Det vil blive markeds­
ført i Europa i 1983 på licens af europæiske industriforetagender  
(i Japan er licenser indgået med Hitachi og Toshiba).
Salget i USA var på 2,9 millioner plader i de første 9 måneder,  
hvilket var under RCA's forventninger, men man er dog stadig over­
bevist om, at produktet vil gøre sig gældende.

BILAG 3
OPSENDELSESPROGRAM FOR ARIANE RAKETTEN

- 53 -
Bilag 3
Opsendelsesprogram for Ariane  
(meddelt af Arianespace (1) den 28. februar 1983)
Overgangsfase (E5A-CNES) (2)
Dato
3. juni 1983  
26. august 1983
4. november 1983  
januar 1984Opsendelse
L6
L7
L8
L9Transporterede satellitter
ECS-1 og AMSAT  
Intelsat-5 F7  
Intelsat-5 F8  
Intelsat-5 F9
Kommerciel fase
1984
marts
maj
juli
september
novemberLIO
Lll
L12
L13
L14ECS-2 og Westar-6
Telecom-la eller  
MARFCS-b2 og Spacenet-1
Gstar-1 og Arabsat-1  
eller MARECS-b2
Spacenet-2 og Gstar-2  
eller Telecom-lb
MARECS-b2 eller Arabsat-1  
og Telecom-lb eller  
Gstar-2
'(1) Beretning, punkt 21, fodnote 2.
(2) I overgangsfasen vil opsendelserne endnu ske under European Space Agency's  
og (det franske) Centre National des Etudes Spatiale's hovedansvar. I den  
kommercielle fase vil forvaltningen af raketten være fuldstændig overladt  
til Arianespace.
i

- 54 -
1985
januar
februar
april
maj
juni-juli
juli-august
august-september
oktober
decemberL15
L16
L17
L18
L19
L20
L21
L22
L23Spot-1 og Viking
SBTS-1 og ECS-3
Intelsat-5A F14 eller  
TV-Sat
TV-Sat eller Intelsat-5A  
F14
Intelsat-5A F15 eller  
TDF-1
Giotto
SBTS-2 og ....
TD
F-1 eller Intelsat-5A  
F15
Ariane-4-01
Satellitter, som påregnes sat i bane i 1986:
STC-1, Anik, CLT-1, Unisat-1 og 2, Skynet-1 og 2, L-Sat, DBS Corp.-l og 2,  
Tele-X, Intelsat-6, Spot-2, Postsat.
I Arianespace's pressemeddelelse af 28. februar 1983 blev det bekræftet, at  
de tekniske problemer, man var stødt på ved opsendelsen L5 (som medførte, at  
opsendelsen den 10. september 1982 mislykkedes), nu er blevet løst. Samtidig  
skrider opførelsen af den anden affyringsbase ELA-2 i Kourou regelmæssigt  
frem, og dens færdiggørelse vil gøre det muligt fra 1985 at forøge antallet  
af affyringer til 10 om året om nødvendigt.

BILAG 4
OPSENDELSESPROGRAM FOR USA's RUMFÆRGE

- 57 -
Bilag 4
OPSENDELSESPROGRAM FOR  
USA's RUMFÆRGE
Oktober1984 - januar 1987 Opsættelse i bane af 6 Intelsat  
satellitter
1984 -maj
juli
oktoberWestar 
Westar 7
National satellit RCA
1985 -maj National satellit RCA
1986 -januar
april
april
august
novemberTDS-satellit for STC Corporation  
TDS-satellit for STC Corporation og RCA  
National satellit for RCA  
TDS-satellit for STC  
TDS-satellitter for STC og RCA
1987 -februar
aprilTDS-satellit for STC  
National satellit for RCA

- 59 -
BILAG 5
INTERNATIONALE ORGANISATIONER OG INITIATIVER
Indholdsfortegnelse
Side
På verdensplan 61
Forenede Nationer 61
UNESCO 61
Den internationale Telekommunikationsunion (ITU) 62
Andre internationale organisationer 64
Internationale systemer af kommunikationssatellitter 64
Intelsat 64
Intersputnik 66
Inmarsat 66
På europæisk plan 67
European Space Agency (ESA) 67
Eutelsat 69
Union Européenne de Radiodiffusion (UER) 69
UER og udsigterne til et paneuropæisk tv-program 70
"EURIKON"-prøveudsendelser under UER 71
Konferencen om det europæiske rum for audiovisuelt samarbejde 72
Private initiativer 73
DE FORENEDE NATIONERS BESLUTNING  
om internationalt samarbejde vedrørende fredelig
udnyttelse af det ydre rum 74

-  61  -
Bilag 3
INTERNATIONALE ORGANISATIONER OG INITIATIVER  
På verdensplan  
Forenede Nationer
1. Flere internationale organisationer, både regerings- og ekstraguverne-  
mentale organisationer, har kompetence på TDS-området. På verdensplan  
berøres FN især af aspekterne i forbindelse med den fredelige udnyttel­
se af det ydre rum: den anden konference om dette emne fandt sted i  
Wien fra den 9. til den 21. april 1982. Efter 14 års arbejde udarbejdede  
FN's ad hoc-Komité og dens juridiske Underkomité en beslutning om prin­
cipperne for direkte transmissioner via satellitter. Det fastslås heri,  
at et lands "forudgående samtykke" kun er nødvendig, når udsendelser  
via satellit med vilje er "rettet" mod dette land af et andet.
Denne beslutning blev vedtaget af Generalforsamlingen i december 1982  
med 109 stemmer for, 13 imod, og 13 stemte ikke. Ni europæiske lande  
stemte imod: Forbundsrepublikken Tyskland, Belgien, Danmark, Spanien,  
Italien, Luxembourg, Norge, Nederlandene og Det forenede Kongerige;  
og syv stemte ikke: Østrig, Finland, Frankrig, Grækenland, Irland,  
Portugal og Sverige.
Beslutningens ordlyd findes i slutningen af dette bilag.
UNESCO
2. UNESCO for sin del har kompetence i spørgsmål om "den nye verdensorden  
for information og kommunikation", kulturpolitikkerne, problemer i for­
bindelse med ophavsret og udvikling af kommunikationerne. Rådet for det  
internationale program for udvikling af kommunikationerne (PIDC) har  
holdt sit andet møde i Acapulco i januar 1982 for at fastsætte en pri­
oriteringsorden for sine aktiviteter og de projekter, der skal støttes.  
På grundlag af disse prioriteringer er 13 projekter blevet godkendt;
de vil delvis blive finansieret af PIDC's særlige fond og af andre  
kilder.
3. Et stort "symposium om internationale mekanismer for udbredelse og ud­
veksling af information" har været afholdt af UNESCO fra den 27. til  
den 30. oktober 1981. Heri deltog regionale sammenslutninger af orga­
nisationer for radio- og tv-transmissioner,  internationale og regionale  
presseagenturer og talrige observatører fra andre internationale orga­
nisationer, især fra vest og øst, for satellitsystemerne Intelsat og  
Intersputnik (1). En fælleskomité af to af symposiets arbejdsgrupper  
(presse og radio-tv) anmodede om en hurtig undersøgelse af verdenssy­
stemet af satellitter, for at dette kunne udnyttes til verdensomspæn­
dende spredning af information. En resolution om en undersøgelse af  
muligheden for permanent at leje den halve tid af tre kanaler, hhv.
på Intelsats satellitter over Atlanterhavet, Det indiske Hav og  
Stillehavet for udveksling af tv-informationer og kulturelle pro­
grammer blev enstemmigt godkendt af Symposiet.
Undersøgelsen vil blive baseret på de regionale radiounioners og pres­
sens erfaringer. Symposiet besluttede, at en delegation bestående af  
repræsentanter fra de regionale sammenslutninger og fra presseagentu­
rerne med bistand af UNESCO skulle forhandle direkte med Intelsat.
Il) Punkt 14.

- 62 -
4. De direkte kontakter, som Symposiets delegation havde med Intelsat i  
november 1981, var i virkeligheden en fravigelse af princippet om, at  
medieorganisationerne kun kan benytte Intelsatsystemet gennem de na­
tionale telestyrelser (1). Symposiet udtrykte ønske om, at FN's gene­
ralsekretær eller generaldirektøren for UNESCO skulle være indstillet  
på at intervenere over for staterne for at få telestyrelserne til at  
anvende præferencetariffer for den påtænkte verdensservice.
5. Det blev klart aftalt mellem de i Symposiet deltagende organisationer  
og UNESCO, at hvis de i beslutningen tilsigtede udvekslinger på ver­
densplan kan organiseres, skal hele foretagendet forvaltes af fagfolk  
fra radio-tv og pressen. UNESCO skal forblive i sin rolle som kataly­
sator og finansieringskilde.
Den internationale Telekommunikationsunion (ITU)
6. ITU er med sine 157 medlemslande den ældste af De Forenede Nationers  
organisationer. Dens hovedopgave er den internationale fordeling af  
radiobølgelængderne.
ITU's øverste organ er den Conférence Plénipotentiaire, som ved hvert  
møde reviderer og fornyer Den internationale Telekommunikationskonven­
tion, der danner grundlaget for ITU. Der er afholdt seks Conférences  
Plénipotentiaires efter den anden verdenskrig:
- Atlantic City, 2. juli - 2. oktober 1947
- Buenos Aires, 3. oktober - 22. december 1952
- Genève, 14. oktober - 21. december 1959
- Montreux, 14. september - 12. november 1965
- Malaga-Torremolinos, 14. september - 25. oktober 1973
- Nairobi, 28. september - 5. november 1982
Der deltog omkring 900 delegerede fra 147 lande i Konferencen i Nairobi,  
som afsluttedes med undertegnelsen af den nye ITU-Konvention. Den næste  
Conférence Plénipotentiaire vil finde sted i Paris i 1989.
7. Den internationale Telekommunikationskonvention består af to dele:  
Basisnormerne og Det almindelige Reglement.
Basisnormerne dækker de grundlæggende principper for ITU's virke, mens  
Det almindelige Reglement er af supplerende art og lettere vil kunne  
ændres.
Basisnormernes tredje kapitel omhandler reglerne for radiokommunikationer.  
Det fastslås heri, at spektret for radiobølgelængder og satellitternes  
banepositioner for radiokommunikationer er "begrænsede naturlige ressour­
cer", som derfor må udnyttes på den mest økonomiske og effektive måde,  
således at alle lande "har rimelig adgang" til begge dele, alt efter "de­
res behov og de tekniske muligheder, de råder over".
8. ITU-konventionen suppleres med de "Administrative Reglementer" (reglemen­
ter for telegraf, telefon og radio), som udarbejdes af de enkelte "Confé­
rences Administratives Mondiales des Radiocommunications" (CAMR)
(1) Punkt 18.

- 63 -
Som anført i beretningen (1) har CAMR i 1977 opstillet regelsæt for radio­
spredningstjenesten (2) via satellit for Europa, Afrika og Asien på fre­
kvensbåndene fra 11,7 til 12,2 GHz. Oprindelig skulle der på konferencen  
også fastsættes regler for Nord- og Sydamerika (på båndene 11,7-12,5 GHz,  
men de amerikanske stater, herunder USA, foretrak ikke at undertegne den  
endelige aftale og i stedet at udsætte enhver afgørelse herom til den re­
gionale administrative radiokonference, der skal afholdes i 1983.
9. CAMR 1979 har udarbejdet et nyt regelsæt for telekommunikationer på verdens­
plan med anvisning af frekvenser blandt de forskellige radiospredningstjene­
ster i ITU's 3 regioner: Region I, Europa (herunder USSR's territorium og  
Afrika; Region II, Nord- og Sydamrika; Region III, Asien, Australien og  
Oceanien. Konferencens slutakter - i kraft fra den 1. januar 1982 for et  
tidsrum af mindst 15 år - omfatter blandt bilagene (i bilag 30) CAMR 77's  
beslutninger om radiospredning via satellit i Europa, Afrika og Asien.
10. CAMR 79 har ligeledes godkendt en resolution, som kræver, "at der i prak­
sis tilsikres alle lande rimelig adgang til at få anvist banepositioner
og frekvensbånd for rumbetjening". Dette vil blive hovedopgaven for Radio­
kommunikationens World Administrative Radio Conférence for Satellitbetje­
ning, der vil blive afholdt i to faser i 1985 og 1987.
11. Bortset fra konferencerne, som samler medlemsstaterne, omfatter ITU's  
struktur fire andre elementer:
- Et valgt styrelsesråd bestående af 36 medlemmer; Rådet træder sammen  
hvert forår i Genève i tre uger;
- To rådgivende komiteer bestående af alle medlemmerne (ligesom konfe­
rencerne, men uden magt til at udfærdige traktater): CCIR, Comité  
Consultatif International des Radiocommunications, og CCITT, Comité  
Consultatif International Télégraphique et Téléphonique;
- Et internationalt Råd for Registrering af Frekvenser, på 5 medlemmer;
- Et generalsekretariat.
Det mest typiske element i denne struktur er afgjort Det internationale  
Råd for Registrering af Frekvenser. Rådets fem eksperter har til opgave  
at registrere de radiofrekvenser, som af de nationale styrelser tildeles  
de respektive stationer, og de geostationære banepositioner, som tilde­
les kommunikationssystemerne via satellit. Rådet skal også udtale sig  
til styrelserne om den mest fordelagtige anvendelse af radiofrekvenserne  
(med mindst mulig interferens) og den mest rimelige, økonomiske og ef­
fektive udnyttelse af satellitternes banepositioner.
Rådets medlemmer anses for at "nyde offentlig tillid" og for ikke at re­
præsentere deres lands interesser.
(1) Punkt 12.
(2) Defineret som en radiokommunikationstjeneste, hvis udsendelser er bestemt  
til direkte modtagelse for almenheden. Denne tjeneste kan omfatte radioud­
sendelser, tv-udsendelser og andre former for udsendelser (uddrag af slut­
akterne for CAMR 1979).

- 64 -
Andre internationale organisationer
12. Organisationen for økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD)
har almindelig kompetence med hensyn til den politik, der føres vedrørende  
informationsteknologi.
13. Endelig beskæftiger The World Intellectuel Property Organization (WIPO)  
sig med spørgsmål vedrørende ophavsret.
Internationale systemer af kommunikationssatellitter
14. På verdensplan deles forvaltningen af kommunikationssatellit-systemerne i  
princippet mellem to organisationer: Intelsat og Intersputnik (1).
Begge disse organisationer beskæftiger sig udelukkende med geostationære  
satellitter for "punkt-til-punkt"-kommunikationer og arbejder ikke med no­
get projekt for rundspredning af tv via satellit (TD5).
En tredje organisation, "Inmarsat" ("International Maritime Satellite Orga­
nization") (2), er kompetent på området for satellitter til mobil betjening  
og er oprettet for at forvalte et system af maritime satellitter for skibe  
og platforme på havet.
13. En særlig stilling indtages af de regionale systemer, der som angivet i be­
retningen (3) udgør en fravigelse af princippet om det verdensmonopol, der  
er tildelt Intelsat. Der er især tale om:
- Eutelsat (4);
- Arabsat, en organisation oprettet i september 1978 af 22 lande i Den ara­
biske Liga for at skabe et kommunikationssystem via satellit til imødekom­
melse af medlemslandenes behov (3);
- international udnyttelse af nationale kommunikationssystemer via satellit,  
såsom det indonesiske system "Palapa" (6) og det kommende franske system  
(Télécom) og det britiske system (Unisat) (7).
Intelsat
16. Ifølge statutterne for "Intelsat" (International Telecommunications Satellite  
Consortium) skal oprettelsen af enhver anden organisation for forvaltning af  
satellitsystemer for internationale kommunikationer godkendes af Intelsats  
styrelsesråd.
Organisationen blev oprettet i Washington i 1964 ved undertegnelsen af en  
overenskomst mellem COMSAT (8) på den ene side, og på den anden side 13 lande,  
hovedsagelig europæiske. Den endelige statut for Intelsat blev vedtaget i  
Washington i 1971 og trådte i kraft i 1973 for de daværende 77 medlemslande,  
som udgør "Parternes Forsamling".
(1) Punkt 24.
(2) Punkt 25.
(3) Beretning, punkt 7.
(4) Punkt 30.
(5) Arabsat undertegnede i oktober 1982 aftaler om opsendelse af sine to første  
satellitter: Arabsat A vil blive sendt op af Ariane i juli 1984 og Arabsat B  
af den amerikanske rumfærge i oktober 1984.
(6) "Palapa"-systemet,  som bygger på 2 satellitter og 50 jordstationer, blev skabt  
den 8. juli 1976 ved USA's opsendelse af "Palapa 1". Den anden satellit, "Pala­
pa 2" blev opsendt den 10. marts 1977.
(7) Bilag 7.
(8) COMSAT (Communication Satellite Corporation) var blevet oprettet i 1962 af den  
amerikanske Kongres på grundlag af den af præsident Kennedy foreslåede "Communi­
cation Satellite Act".
COMSAT skulle opfylde behovene for kommunikationer mellem USA og andre lande  
med udelukkelse af indre telekommunikationer via satellit.

- 65 -
I  april 1965 sendte Intelsat "Early Bird" i bane, den første geostationære  
satellit til kommercielt brug (den allerførste var USA's Syncom 2, der blev  
sat i bane i juli 1962), som havde en kapacitet på 240 telefonforbindelser -  
hvilket på det tidspunkt betød en forøgelse af den transatlantiske kapacitet  
med 50?o - eller én tv-kanal.
17. I dag har Intelsat 106 medlemslande og forvalter et system bestående af 260  
jordstationer og 8 satellitter af serierne Intelsat 4, 4A og 5. Den sidste  
serie, som blev opsendt i 1980, 1981 og 1982, råder over 12 000 telefonfor­
bindelser og to tv-kanaler. Dette vil blive fulgt af serien 5A i 1983 med  
15 000 telefonforbindelser og to tv-kanaler.
Den femte satellit i serien Intelsat 5 blev opsendt den 28. september 1982,  
og den har været operationel på kommerciel basis siden begyndelsen af decem­
ber over Det indiske Ocean.
I Intelsats årsberetning for 1982 anføres en forøgelse på 24?o af telekommuni­
kationstrafikken i 1981, og det påregnes, at denne trafik vil blive fordoblet  
fra nu af indtil 1985. Der er taget option for at bringe antallet af satellit­
ter af serierne 5 og 5A op på 15 og at supplere den oprindelige kontrakt om  
5 satellitter med 11 satellitter af serie 6.
18. Medlemmer af Intelsat er de nationale P & T-styrelser (bortset fra USA, som  
repræsenteres af det private selskab Comsat)- Som tidligere bemærket (1)  
indebærer dette, at de internationale tv- og radioorganer ikke kan kontakte  
Intelsat direkte: enhver tilslutning skal gå gennem en eller anden af de na­
tionale styrelser.
19. Serien Intelsat 6, som skal erstatte serierne 5 og 5A fra 1987, vil blive ud­
styret med forskellige tekniske innovationer, som jordstationerne skal tilpas­
ses til, idet de ellers fortsat må benytte Intelsat 5A. Intelsat 6 vil få
33 000 telefonforbindelser og 4 tv-kanaler, dvs. en fordobling af kapaciteten  
af satellitterne 5 og 5A. Hvis optionen for 11 andre satellitter (som nævnt  
i punkt 17) realiseres, vil serie 6 komme til at bestå af 16 satellitter, hvil­
ket er et klart udtryk for, at der forventes en eksplosiv udvikling i løbet  
af halvfemserne i efterspørgselen efter kommunikationer via satellit.
20. Intelsat påregner ikke noget projekt på TDS-området, men har i marts 1982 givet  
meddelelse om oprettelse af nye betjeningsmuligheder for tv. Medens organisatio­
nen hidtil kun har leveret en "lejlighedsvis benyttelse" på grundlag af ad hoc-  
reservationer og pr. minut benyttet satellittid, vil der for fremtiden kunne  
stilles permanent betjening til rådighed døgnet rundt for tv-transmissioner
pr. reserveret net.
21. Som anført under punkt 16 giver grundaftalen af 1971 mellem Intelsatmedlemmerne  
organisationens Styrelsesråd magt til at give - eller nægte - tilladelse til op­
rettelse af enhver ny organisation. I henhold til denne aftales bestemmelser er  
de internationale satellitsystemer, som oprettes af medlemsstaterne uden for In-  
telsatstrukturen forpligtede til at undgå at påføre Intelsat "betydelige økono­
miske skader".
22. De nye nationale og regionale projekter, som føjes til de eksisterende nationa­
le systemer (2), vil naturligvis komme i økonomisk konkurrence med Intelsat, da  
de vil medføre en nedgang i Intelsats trafik. Denne interessekonflikt er i øv­
rigt allerede tilstede for alle medlemmer af Intelsat, idet de samtidig er in­
teresserede i Intelsats succes og i, at deres egne parallelle initiativer skal  
få succes.
(1) Punkt 4.
(2) I USSR, USA, Canada og Indonesien.

-  66  -
23. Problemet har været diskuteret i slutningen af september 1982 i Intelsats  
Styrelsesråd i Washington. Medlemmerne af Styrelsesrådet drøftede særlig  
situationen i Europa. Der foreligger ikke noget officielt communiqué, men  
fagtidsskrifterne bemærker den omstændighed, at Rådet har foreslået, at  
tjenesterne fra Intelsats planetære infrastruktur til de europæiske syste­
mer Eutelsat (1) og det franske Télécom kun skulle ydes i fem år (2).
Efter mødet i december 1982 har Rådets talsmand erklæret, at Intelsats og  
Eutelsats aktiviteter er godt koordineret, og at Intelsat ikke kan have no­
get at indvende mod benyttelsen af Eutelsat til dækning af behovet i de eu­
ropæiske lande, der samtidig er medunderskrivere af Intelsat-aftalen.
Intersputnik
24. Intersputnik (3) blev oprettet i 1971. Dens medlemmer er Den tyske demokra­
tiske Republik, Bulgarien, Cuba, Mongoliet, Polen, Rumænien, Tjekoslovakiet  
og USSR. Den første serie satellitter "Molyniya" (fra 1963 til 1981) er fra  
1973 blevet efterfulgt af satellitterne Raduya/Statsionar og Gorizont. Pro-  
jektet for et verdenssystem for telekommunikation via satellit skal baseres  
på 7 geostationære satellitter af serien Statsionar; satellitterne Statsio­
nar 4 og 5 er for tiden i bane over Atlanterhavet og Det indiske Ocean.
Inmarsat
25. Den interguvernementale organisation Inmarsat (3) ("International Maritime  
Satellite Organization")  blev oprettet i 1979 til forvaltning af et system  
af maritime satellitter for skibe og platforme på havet. I februar 1982  
overtog Inmarsat USA's tre Marisat-satellitter,  hver med 10 kanaler, og  
European Space Agency's Marecs A. For tiden deltager 37 lande, herunder  
USSR, i Inmarsat.
Tabet af satellitten Marecs B ved den mislykkede opsendelse af Ariane L-5  
vil ikke reducere Inmarsats kapacitet, idet det har forlænget sin leje af  
Comsats Marisat-satellitter. Desuden vil de maritime kommunikationskapaci­
teter på satellitterne Intersat 5 fra december d.å. tilføje 32 kommunika­
tionskanaler i begge retninger, hvilket vil sætte et skib under sejlads i  
stand til at kommunikere med praktisk taget ethvert punkt i verden.
(1) Punkt 30.
(2) Det skal også bemærkes, at ved siden af de internationale regionale organisa­
tioner er der den internationale benyttelse af nationale systemer, som f.eks.  
det indonesiske satellitsystem Palapa (punkt 15, 3. led og fodnote 6) og det  
kommende franske (Télécom) og britiske (Unisat) system.
(3) Punkt 14.

- 67 -
På europæisk plan  
European Space_Agency (ESA)
26. European Space Agency efterfulgte den 31. maj 1973 Den europæiske Rumforsk­
ningsorganisation (ESRO), der i 1973 havde samlet de aktiviteter, som tid­
ligere varetoges af CECLES (Conférence Européenne pour la Mise au point et  
la Construction de Lanceurs d'Engins Spatiaux, oprettet i 1962) og af CERS  
(Conférence Européenne des Télécommunications par Satellite, oprettet i 1964).
ESA arbejder nu på grundlag af en konvention, der er indgået mellem 11 euro­
pæiske lande (1), og som har været i kraft siden oktober 1980. Denne konven­
tion indeholder bestemmelse om udførelse af et "videnskabeligt program" med  
deltagelse af alle medlemslandene og "projekter for udnyttelse af satellit­
ter", som besluttes og finansieres "efter udvælgelse" af de interesserede  
lande.
27. Udover udviklingsprogrammet for Ariane-raketten (2) har ESA to projekter på  
programmet vedrørende kommunikationssatellitter:
- Serierne OTS (Orbital Test Satellites) og ECS (European Communication Sa­
tellites), som er satellitter for "punkt-til-punkt"-transmissioner. Satel­
litten OTS-2 (3) har været i bane siden 1978, og man regner med, at den  
ophører med at være aktiv i slutningen af 1983.
Det nye system vil først blive operativt, når ECS-1 og 2 træder i funktion,  
satellitter, som regnes opsendt - med Ariane - i 1983. Programmet omfatter  
tre andre satellitter mellem 1983 og 1985. De to første ECS-satellitter vil  
hver have 12 kanaler, hvoraf 9 kan fungere samtidig (tre kanaler holdes i  
reserve).
- "L-Sat" (Large Satellite), som er blevet endelig godkendt i slutningen af  
1981 af de otte deltagende lande.
Projektet finansieres på følgende måde: Østrig 0,75%, Belgien 3,7, Canada 9,  
Danmark 1,3, Spanien 2,6, Italien 32,8, Nederlandene 11,8, Det forenede Kon­
gerige 34,3, andre deltagere 3,75 (4).
L-Sat er en eksperimental-platform med mange anvendelser - telekommunikatio­
ner og TDS - der vil blive sat i bane i 1986 med Ariane. En af de to TDS-ka-  
naler vil blive rettet mod Italien. Den anden vil af ESA blive tilbudt Den  
europæiske Radiospredningsunion (UER) gratis i tre år for prøveudsendelser  
til Europa i dets helhed.
Det italienske fjernsyn har også for sit vedkommende tilbudt UER den første  
TDS-kanal for et europæisk fjernsynsprogram.
(1) Forbundsrepublikken Tyskland, Belgien, Danmark, Spanien, Frankrig, Irland,  
Italien, Nederlandene, Det forenede Kongerige, Sverige og Schweiz. Tre andre  
lande har status som observatører: Østrig, Canada og Norge.
(2) 10 deltagende lande: Forbundsrepublikken Tyskland, Belgien, Danmark, Spanien,  
Frankrig, Italien, Nederlandene, Det forenede Kongerige, Sverige og Schweiz.
(3) Opsendelsen af den første satellit af serien 0TS-1 mislykkedes i september 1977  
som følge af raketten Thor-Delta's eksplosion på Cap Kennedy.
(4) Disse 3,75% vil blive genfordelt på deltagerlandene efter en fordelingsnøgle,  
som skal nærmere fastsættes; dog kan ingen af deltagerandelene forhøjes ud over  
10% af det allerede tildelte beløb. Desuden kan en deltagelse fra Schweiz1  side  
(som var blandt initiativtagerne til projektet, og som stadig følger udviklin­
gerne i det med stor interesse) ikke udelukkes.

-  68  -
I deres optimale orientering vil L-Sat's to TDS-kanaler kunne dække den  
største del af UER's medlemslande, og i de fleste tilfælde vil modtagel­
sen være mulig med individuelle antenner (med en diameter af 90 eller  
endog 60 cm) (1) og i de perifere zoner med fællesantenner.
28. Efter det mislykkede forsøg den 10. september 1982 er det nye opsendelses-  
program for Ariane blevet fastlagt i februar 1983 (2). Dette program er ud­
arbejdet i samråd mellem ESA, regeringerne og andre organisationer (herunder  
Intelsat, som havde reserveret opsendelser, inden Ariane L-5 gik tabt). De  
igangværende konsultationer skulle ligeledes gøre det muligt at fastsætte  
det tidspunkt, fra hvilket det private selskab Arianespace - som skal finan­
siere, producere og opsende Ariane-raketten og forvalte dens markedsføring (3)
- vil kunne varetage sin virksomhed fuldt ud.
Desuden beskæftiger ESA sig også med problemet vedrørende forbindelserne  
mellem de europæiske satellittjenester og Intelsats verdensstruktur for ko­
ordinering (4).
Som tidligere anført har Intelsat besluttet kun at anerkende de særlige eu­
ropæiske satellittjenester som internationale tjenester i 3 år, indtil 1988 (5).  
De europæiske regeringer skal kunne forene både deres deltagelse i Intelsats  
satellitsystem og deres deltagelse i ESA og i Eutelsat (6) med deres egne na­
tionale projekter, som i visse tilfælde kan frembyde internationale aspekter (7).
Tilbage står at afgøre, om det tilkommer Intelsat-systemet at påtage sig den  
europæiske trafik, eller om denne opgave skal overlades til de nye europæiske  
systemer af international eller national karakter.
29. Hvad de igangværende programmer angår kan ESA nu regne med det nødvendige bud­
get for undersøgelsen af de projekter, der vil være en følge af den igangvæ­
rende udvikling af Ariane 4, som vil få en nyttelast på 4 200 kg. De fremtidi­
ge projekter vil angå oprettelsen af en rumstation i samarbejde med NASA, samt  
andre infrastrukturer i kredsløb, som vil blive nødvendige i tilfælde af, at  
Europa må gøre sig uafhængigt af Intelsat-systemet.
(1) Bilag 2 og 9 (kort nr. 3).
(2) Bilag 3.
(3) Beretning, punkt 21, fodnote 2.
(4) Punkt 16 og 21.
(5) Punkt 23.
(6) Punkt 30.
(7) Eksempel: Det franske system Télécom 1 leverer telefonforbindelser og tv-pro-  
grammer til de franske territorier i Centralamerika og De vestindiske Øer;  
det britiske system Unisat vil kunne sende sine signaler til Chicago.

- 69 -
Eutelsat
30. Den interguvernementale konvention om oprettelse af Eutelsat, en perma­
nent international organisation med sæde i Paris, blev undertegnet den  
28. september 1982 af de 26 lande, som er medlemmer af Conférence Euro­
péenne des Administrations des Postes et des Télécommunications (CEPT).
Eutelsats opgave er oprettelse og forvaltning af rumdelen af et europæ­
iske system for telekommunikation via satellit.
31. Forud for denne organisation oprettedes i juni 1977 "Eutelsat intérimai­
re" af de 19 lande, som havde tilsluttet sig programmerne for satellit­
terne MAROTS (1), OTS og ECS, der var udarbejdet af ESA.
Eutelsat modtog 29 anmodninger om benyttelse af kanalerne på satellitten  
ECS-1 fra organer i Forbundsrepublikken Tyskland, Belgien, Frankrig, Ita­
lien, Norge, Nederlandene og Det forenede Kongerige. Der er 9 disponible  
kanaler på ECS-1, og Eutelsats Råd er nu ved at fastsætte kriterierne og  
proceduren for behandlingen af anmodningerne.
Det skal bemærkes, at den tjenesteydelse, som Eutelsat tilbyder tv-orga-  
nisationerne, ikke er prioriteret. Kanalerne skal på begæring frigøres  
til kommunikationsformål. Tv-signalerne skal kodes for at sikre eneadgang  
til modtagelse for de organisationer, som er godkendt af regeringerne.  
Hvad angår de 9 kanaler på ECS-2, hvis opsendelse oprindeligt var fastsat  
til september 1983, er to forbeholdt for Den europæiske Radiounion (UER)  
for Eurovisions-transmissioner, og syv skal i princippet tjene til kom­
mercielle telekommunikationer.
Union Européenne de Radiodiffusion (UER)
32. UER, den faglige sammenslutning af de europæiske radiofoni- og tv-organi-  
sationer, har i juni 1981 vedtaget nye vedtægter, som trådte i kraft den
1. januar 1982. Disse vedtægter betragtes som den første etape af en re­
formproces, der tilsigter en opfølgelse af de dybtgående ændringer, som  
tegner sig for radio og tv. I særdeleshed skal UER's struktur tilpasses  
for at tage hensyn til følgerne af, at de nationale TDS-tjenester og de  
eventuelle fælleseuropæiske tv-tjenester via satellit træder i funktion.
33. En tværfaglig studiegruppe under styrelsesrådet følger aktiviteterne i  
de internationale organisationer, som har kompetence på radio- og tv-  
transmissionernes område (UIT, UNESCO, Europarådet og Det europæiske  
Fællesskabs institutioner).
34. UER's tekniske udvalg og dets arbejdsgrupper er for deres vedkommende  
hovedsagelig beskæftiget med at undersøge problemet vedrørende ensar­
tede normer for TDS. Som anført i bilag 2, skal Det tekniske Udvalg  
fremsætte sine rekommandationer i april 1983.
(1) Maritime OTS. Efterhånden er MAROTS-programmet,  med det påfølgende MARECS,  
overtaget af Inmarsat (se ovenfor, punkt 23).

- 70 -
35. Problemerne omkring reklame i direkte fjernsyn via satellit er også ved  
at blive undersøgt. De almindelige retningslinjer for en "Principerklæ­
ring" vedrørende erhvervsmæssig reklame, som rundspredes via TDS, er ble­
vet godkendt af EUR's bestyrelse under dens møde den 3-4. december 1982
i Tunis. Den endelige version af denne erklæring skulle blive godkendt  
af Styrelsesrådet i maj 1983 efter udtalelse fra TV-program Udvalget og  
derefter blive forelagt generalforsamlingen, der afholdes i juli i Luxem­
bourg. Erklæringen er i det væsentlige en opregning af de almindelige  
regler, som medlemsorganisationerne i UER mener at måtte følge for så  
vidt muligt at begrænse de vanskeligheder, der kan opstå med hensyn til  
reklame, især som følge af de tekniske uundgåelige overspil.
36. I januar 1982 undertegnede UER en kontrakt med "Eutelsat Intérimaire" om  
leje med eneret i 10 år døgnet rundt af to tv-kanaler på satellitten  
ECS-2 (1). Kontrakten vil træde i kraft fra det tidspunkt, hvor mindst
5 jordstationer i ECS-systemet er trådt i funktion, og således sandsyn­
ligvis ikke fø: 1985 (anlæggelse af jordstationer hører ikke under Eutel­
sat, men under hvert af de pågældende lande). Indtil da må UER altså ude­
lukkende regne med sine nuværende jordnet for at formidle sine udvekslin­
ger af programmer.
UER_og_udsigterne_til_et paneuropæisk_fjernsynsprogram
37. Som tidligere anført (2) har European Space Agency (ESA) i december 1981  
tilbudt UER at stille den anden TDS-kanal på satellitten L-Sat til dens  
rådighed for et paneuropæisk program. Denne kanal er beregnet til at kunn  
rettes mod et hvilket soin helst medlemsland i UER.
Som det også er omtalt, har samtidig det italienske RAI,der har enekontro  
over L-Sat's første kanal (der vil blive rettet mod Italien) også stillet  
denne kanal til rådighed for UER med henblik på produktionen af et "euro­
pæisk program", som skal koordineres af UER selv.
38. Det fælles europæiske program, som indebærer en anmodning om et "europæ­
isk bånd" på L-Sat, ville kunne udgøre den første ændring i CAMR 77's pla  
Den nødvendige procedure er i gang (3).
UER's tv-program-udvalg er i færd med at undersøge de forskellige opera­
tionelle og finansielle aspekter ved programmet, og en blandet gruppe fra  
ESA, RAI og UER's faste tjenestegrene undersøger de tekniske problemer.
(1) Punkt 31.
(2) Punkt 27.
(3) Beretning? punkt 24.

- 71 -
"EURIKON"-prøveudsendelser under LIER
39. Netop for at undersøge problemerne vedrørende indhold, stil, organisa­
tion, koordinering samt de finansielle og lovmæssige problemer i for­
bindelse med et europæisk fjernsynsprogram, gennemført i fællesskab af  
medlemsstaternes organisationer, organiserede UER i 1982 de fem ugers  
prøveudsendelser under betegnelsen "EURIKON".
40. På det tekniske plan blev disse uger koordineret af fem stationer efter  
følgende tidsskema:
24- 30. maj udsendelser fra London, IBA, U.K.
19-23. juli udsendelser fra Rom, RAI, Italien
27. sept.-3. okt. udsendelser fra Wien, ORF, Østrig
25- 31. oktober udsendelser fra Hilversum, NOS, Nederlandene
22-28. november udsendelser fra München, ARD, Forbundsrep. Tyskland
41. Hver af disse uger omfattede ca. 35 timers udsendelse (5 timer om dagen  
i 7 dage), som sendtes i kode til satellitten OTS-2, der, stadig i kode  
(for at ingen organisation, som ikke deltog i forsøgene, skulle kunne op­
fange dem), til de 15 deltagende organisationer (1) i lukket kreds (dvs.  
udelukkende bestemt for stationernes faglige personale).
42. En operationsgruppe af repræsentanter for de 5 samarbejdende stationer  
sammensatte programskemaet for hver forsøgsdag, idet de benyttede bidrag  
fra alle de deltagende stationer, med det formål at afprøve tanken om et  
program udarbejdet af fagfolk fra flere europæiske lande og bestemt for  
et europæisk publikum (2).
43. Det største tekniske problem var det sproglige, hvor man prøvede forskel­
lige løsninger (simultantolkning, eftersynkronisering, undertekster). Des­
uden var der problemet med den almindelige opfattelse af programmet og  
balancen mellem dets forskellige elementer (information, belæring, kultur,  
underholdning). Ansvaret for redaktionen af tv-aviserne, som ifølge sagens  
natur ikke kunne tilrettelægges i fællesskab og på forhånd, blev overladt  
til den koordinerende station, hvilket gav mulighed for at vurdere prob­
lemerne i forbindelse med de fremtidige "europæiske" informationstjenester.  
Spørgsmålene vedrørende den nødvendige centrale struktur med deres tekniske,  
lovmæssige og finansielle aspekter blev også behandlet under disse forsøg.
44. En foreløbig undersøgelse, som foretages af den koordinerende station, og  
som vedrører reaktionerne på EURIKON-programmerne hos "seergrupper" i de  
forskellige lande, er i gang.
(1) I følgende lande: Algeriet, Forbundsrepublikken Tyskland, Østrig, Spanien,  
Finland, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Nederlandene, Portugal,
Det forenede Kongerige, Schweiz, Tunesien, Jugoslavien.
(2) Europa-Parlamentets og Kommissionens tjenestegrene har som observatører  
deltaget i operationsgruppens arbejder.

- 72 -
45. Et audiovisuelt resumé af de tre første ugers programmer har været vist  
for Europa-Parlamentet den 13. oktober. Den endelige beretning, som de i  
disse forsøg deltagende stationer vil forelægge for UER i foråret 1983,  
vil have afgørende betydning for enhver fremtidig beslutning, og ganske  
særlig med hensyn til det svar, der skal gives på ESA's tilbud om at be­
nytte L-Sat til et europæisk program.
46. Det er allerede nu sikkert, at forsøgene med et europæisk fjernsynsprogram,  
der gennemføres i fællesskab af flere stationer, som er medlemmer af UER,  
vil fortsætte. Sandsynligvis vil nye "aktive" deltagere slutte sig til den  
oprindelige gruppe, enten som tekniske koordinatorer af udsendelserne eller  
som leverandør af programmer.
47. Desuden er det sikkert, at de nye forsøg med hensyn til deres form og udfø­
relse vil adskille sig fra forsøgene i 1982. Det projekt, som for tiden un­
dersøges af nogle medlemmer af UER, går ud på, at man i 12 timer (måske  
mere) om dagen permanent benytter den nederlandske kanal på satellitten  
ECS (1). Ifølge dette projekt skal der allerede fra begyndelsen af 1984  
etableres en foisøgsmæssig men fuldstændig europæisk tv-tjeneste, som i
de deltagende organisationers lande skal kunne tilbydes publikum af jord­
stationerne og/eller kabelnettene.
Tjenesteydelsen vil komme til at omfatte en morgenudsendelse "Bonjour Eu-  
rope" og flere indslag, som i løbet af dagen vil dreje sig om musik, kunst,  
sport, europæisk film og emner, som berører regioner og minoritetsgrupper.  
Ifølge projektet skulle denne tjenesteydelse blive økonomisk selvbærende -  
gennem reklame og abonnement på kabelnettene - og endog kunne give overskud  
til finansiering af programmer, indtil TDS-satellitter, som L-Sat, træder  
i funktion.
Indtil da vil signalerne være underlagt de deltagende nationale organisatio­
ners kontrol, således at disse i henhold til deres nationale krav vil kunne  
vælge en eller anden del af det tilbudte program og også eventuelt kunne af­
vise ethvert reklameindslag.
Konferencen om det europæiske rum for audiovisuelt samarbejde
48. Den 19. og 20. juli 1982 blev der i Paris på initiativ af den franske rege­
ring afholdt en "Interguvernemental Konference om det europæiske Rum for  
audiovisuelt samarbejde" med repræsentanter for Forbundsrepublikken Tyskland,  
Østrig, Belgien, Frankrig, Luxembourg og Nederlandene. Det blev her besluttet  
at overlade til den franske regering at indkalde til en ny konference, som  
denne gang skulle udvides til at omfatte alle regeringerne for medlemslandene  
i Europarådets Råd for kulturelt Samarbejde (2).
Den skulle oprindelig have været afholdt i Paris, men indkaldelsen til den  
blev forsinket: den vil sandsynligvis blive afholdt i løbet af foråret 1983.
49. I den tekst, som blev godkendt af deltagerne i konferencen i juli, fastslås  
det, at den nye kommunikationsteknik "byder på nye muligheder for Europa, men  
også rejser nye problemer". Deltagerne bekræftede "nødvendigheden af at lægge  
grundlaget for et europæisk audiovisuelt rum og at organisere dette ud fra  
følgende principper: bevægelsesfrihed for information, respektering af de  
europæiske kulturers mangfoldighed og deres særlige udtryksform samt udvik­
lingen af alle former for audiovisuelt samarbejde". Det understreges ligele­
des, at dette initiativ "på ingen måde må anfægte de arbejder, der gøres in­
den for andre kredse - især Europarådet, Det europæiske økonomiske Fællesskab  
og UER".
(1) Beretning, punkt 23.
(2) De 21 medlemslande i Europarådet (Bilag 6, punkt 1, fodnote 1), plus Finland,  
Pavestolen og Jugoslavien.

- 73 -
50. Med henblik på forberedelsen af den udvidede konference besluttede Paris-  
Konferencen at oprette tre arbejdsgrupper, som skulle have til opgave at  
undersøge henholdsvis den almindelige mediepolitik, under forsæde af Bel­
gien, reklame og finansieringsmåder, under forsæde af Nederlandene og for­
bindelserne mellem tv og filmindustrien, under forsæde af Forbundsrepublik­
ken Tyskland.
Følgende møder har været afholdt: gruppen under tysk forsæde i Berlin, den  
28. og 29. oktober; gruppen under nederlandsk forsæde i Haag, den 2. og 3.  
november; og endelig gruppen under belgisk forsæde i Bruxelles, den 9. og  
10. december.
51. Kommissionen for De europæiske Fællesskaber er af den franske regering  
blevet indbudt til som observatør at deltage i den kommende regerings­
konference om det europæiske audiovisuelle rum.
Private initiativer
52. Der skal endnu omtales to private projekter, som søger at udnytte det euro­
pæiske satellitsystem på internationalt plan.
- "Satellite Television PLC" (SATV), et britisk selskab oprettet i 1980  
for at tilbyde en kommerciel tv-tjeneste via satellit, som finansieres  
gennem reklame og er gratis for seere, der er tilsluttet det kabelnet,  
som sender SATV-programmer via 0TS-2 satellitterne (som dækker hele  
Europa, fra Finland til Nordafrika). SATV arbejder på grundlag af en  
"ad hoc"-aftale, som er indgået i september 1981 mellem "British Tele­
com" og "Eutelsat Intérimaire".
For tiden bliver SATV-programmerne - to sendetimer om dagen, som alle­
rede rundspredes af det britiske fjernsyn - distribueret til omkring  
300 000 hjem i Norge, Finland og Schweiz. Selskabet, som regner med  
at påbegynde produktionen af originale programmer, har sat sig som  
mål på fem år at nå ud til de ca. 4| million abonnenter hos de 400  
europæiske kabelselskaber, der kan tænkes at installere modtagean­
tenner. Omkring 80?o af disse seere findes i Belgien og i Nederlandene.
- "Euro-TV", en nederlandsk gruppe, hvis organisation er i begyndelses­
fasen, regner med at benytte tv-afgiftssystemet,  enten gennem indivi­
duelle abonnementer tegnet af seerne eller gennem udsendelse via ka­
belnet.
Selskabet meddelte i november 1981, at det havde købt en option på  
benyttelse af ECS-1 satellitten.

- 75 -
DE FORENEDE NATIONER GENERALFORSAMLINGEN 10. DECEMBER 1982
INTERNATIONALT SAMARBEJDE VEDRØRENDE FREDELIG UDNYTTELSE AF
DET YDRE RUM
UDARBEJDELSE AF EN INTERNATIONAL KONVENTION OM PRINCIPPERNE  
FOR STATERNES UDNYTTELSE AE JORDENS KUNSTIGE SATELLITTER  
TIL RUNDSPREDNING AF FJERNSYN
Argentina, Bolivia, Brasilien, Chile, Colombia, Egypten, Ecuador, Indien,  
Indonesien, Irag,  Kenya,  Mexico, Niger, Nigeria, Peru, Philippinerne,
Rumænien, Uruguay og Venezuela: udkast til revideret beslutning.
Generalforsamlingen
Som henviser til sin beslutning 2916 (XXVII) af 9. november 1972, hvori den  
understreger nødvendigheden af, at der udarbejdes principper for staternes  
udnyttelse af jordens kunstige satellitter til rundspredning af fjernsyn,  
og i bevidstheden om, at det er vigtigt, at der indgås en eller flere inter­
nationale aftaler,
Som desuden henviser til sine beslutninger 3182 (XXVIII) af 18. december  
1973, 3234 (XXIX) af 12. november 1974, 3388 (XXX) af 18. november 1975,
31/8 af 8. november 1976, 32/196 af 20. december 1977, 33/16 af 10. no­
vember 1978, 34/66 af 5. december 1979, 35/14 af 3. november 1980 og sin  
beslutning 36/35 af 18. november 1981, i hvilken den besluttede at over­
veje under sin 37. session at vedtage et samlet forslag til principper  
for staternes udnyttelse af jordens kunstige satellitter til rundspred­
ning af fjernsyn,
Som med tilfredshed noterer de bestræbelser, der er gjort af Komiteen for  
fredelig udnyttelse af det ydre Rum og af dennes juridiske Underkomité for  
at opfylde de i de ovenfor nævnte beslutninger givne direktiver,
Som konstaterer,  at flere forsøg med rundspredning af fjernsyn via satel­
litter har fundet sted, og at et vist antal satellitsystemer for rundspred­
ning af fjernsyn er operationelle i visse lande og måske vil blive markeds­
ført i en nær fremtid,
Som agter på,  at udnyttelsen af satellitter for international rundspredning  
af fjernsyn vil få betydelige virkninger i verden på det politiske, økono­
miske, sociale og kulturelle plan,
Som finder,  at udarbejdelsen af principper vedrørende international rund­
spredning af fjernsyn vil medvirke til at styrke det internationale sam­
arbejde på dette område og at fremme de i De Forenede Nationers Pagt fast­
satte mål og principper,
Vedtager Principperne for staternes udnyttelse af jordens kunstige satel­
litter til international rundspredning af fjernsyn, således som disse  
principper er anført i bilaget til denne beslutning.

- 76 -
A/SPC/37/L.5/Rev.1  
Dansk
Bilag
PRINCIPPER FOR STATERNES UDNYTTELSE AF JORDENS KUNSTIGE SATELLITTER TIL
RUNDSPREDNING AF FJERNSYN
Formål og målsætninger
1. De aktiviteter, som udfoldes med hensyn til international rundspredni  
af fjernsyn via satellit bør ske på en måde, der er forenelig med sta  
ternes suveræne rettigheder, herunder princippet om ikke-indblanding,  
med den enhver person tilkommende ret til at søge, modtage og udbrede  
informationer og tanker, som er kundgjort i De Forenede Nationers rel  
vante instrumenter.
2. Sådanne aktiviteter skal tjene til fremme af fri udbredelse og udvek­
sling af informationer og kundskaber på det kulturelle og videnskabe­
lige område, bidrage til udvikling af oplysning og socialt og økono­
misk fremskridt, særlig i udviklingslandene, forbedre livskvaliteten  
for alle folk og yde underholdning under iagttagelse af hensynet til  
staternes politiske og kulturelle integritet.
3. Disse aktiviteter skal følgelig udøves på en måde, der er forenelig  
med udviklingen af den gensidige forståelse og styrkelse af de ven­
skabelige forbindelser og samarbejdet mellem alle stater og alle folk  
til fordel for opretholdelse af international fred og sikkerhed.
Anvendelse af international ret
Aktiviteter med hensyn til international rundspredning af fjernsyn via  
satellit skal udøves i overensstemmelse med international ret, herunder  
De Forenede Nationers Pagt, Traktaten af 27. januar 1967 om principperne  
for staternes aktiviteter med hensyn til udforskning og udnyttelse af  
det ydre rum, herunder månen og andre himmellegemer, og de relevante  
bestemmelser i Den internationale Konvention om Telekommunikation og i  
det supplerende Reglement for Radiokommunikation samt i de internatio­
nale instrumenter vedrørende fredelige forbindelser og samarbejde mel­
lem staterne og vedrørende menneskerettighederne.
Rettigheder og fordele
Enhver stat har lige ret til at udøve aktiviteter med hensyn til inter­
national rundspredning af fjernsyn via satellit og til at give tilladel­
se til, at sådanne aktiviteter iværksættes af fysiske og juridiske per­
soner under dens jurisdiktion. Alle stater og alle folk har ret til at  
nyde godt af, og skal nyde godt af sådanne aktiviteter. Adgangen til  
den tekniske viden på dette område skal stå åben for alle stater uden  
forskelsbehandling på vilkår, som fastsættes ved fælles aftale mellem  
alle interesserede parter.

- 77 -
A/SPC/37/L.5/Rev.1  
Dansk
Internationalt samarbejde
Aktiviteter i forbindelse med international rundspredning af fjernsyn via  
satellit skal være baseret på internationalt samarbejde og virke fremmende  
på dette. For dette samarbejde skal der træffes egnede ordninger. Der skal  
især tages hensyn til det behov, der findes i udviklingslandene for at ud­
nytte international rundspredning af fjernsyn via satellit til fremskyndelse  
af deres nationale udvikling.
Fredelig afgørelse af uoverensstemmelser
Enhver international uoverensstemmelse, der måtte opstå i forbindelse med  
disse principper, skal afgøres efter de procedurer, som er fastsat for fre­
delig afgørelse af uoverensstemmelser, og som parterne i striden er blevet  
enige om i henhold til bestemmelserne i De Forenede Nationers Pagt.
Staternes ansvar
1. Staterne skal påtage sig det internationale ansvar for de aktiviteter,  
der udfoldes af dem eller under deres juridisdiktion i forbindelse med  
international rundspredning af fjernsyn via satellit, samt for, at dis­
se aktiviteter er i overensstemmelse med de i dette dokument anførte  
principper.
2. Når international rundspredning af fjernsyn via satellit forestås af  
en international interguvernemental organisation, påhviler det i fo­
regående stykke omtalte ansvar såvel denne organisation som de deri  
deltagende stater.
Forpligtelse og ret til at indlede konsultationer
Enhver sendende eller modtagende stat, som deltager i et arrangement for  
international rundspredning af fjernsyn via satellit, der er indgået mel­
lem stater, skal på begæring af enhver anden sendende eller modtagende  
stat, som deltager i samme arrangement, straks træde i samråd med den be­
gærende stat vedrørende de aktiviteter, den udfolder i forbindelse med  
international rundspredning af fjernsyn via satellit, uanset andre kon­
sultationer, som disse stater måtte optage med enhver anden stat om dette  
emne.
Ophavsret og lignende rettigheder
Med forbehold af relevante bestemmelser i international ret skal staterne  
samarbejde for at sikre beskyttelse af ophavsret og lignende rettigheder  
på bilateral og multilateral basis gennem dertil egnede aftaler mellem de  
pågældende stater eller de kompetente juridiske personer, som handler un­
der deres jurisdiktion. Inden for rammerne af dette samarbejde skal der  
tages særligt hensyn til den interesse, som udviklingslandene har i at  
udnytte rundspredning af fjernsyn til fremskyndelse af deres nationale  
udvikling.

- 78 -
A/SPC/37/L.5/Rev.1  
Dansk
Underretning til De Forenede Nationer
For at fremme det internationale samarbejde vedrørende fredelig udforskning  
jg udnyttelse af det ydre rum skal de stater, som udfolder eller tillader  
aktiviteter i forbindelse med international rundspredning af fjernsyn via  
satellit, i videst mulige omfang give De Forenede Nationers Generalsekreta­
riat meddelelse om arten af disse aktiviteter. Efter modtagelsen af disse  
oplysninger skal De Forenede Nationers Generalsekretær straks sørge for en  
effektiv udbredelse af dem til de interesserede specialinstitutioner under  
De Forenede Nationer samt til offentligheden og det internationale viden­
skabelige fællesskab.
Konsultationer og aftaler mellem stater
1. Enhver stat, som agter at oprette en tjeneste for international rund­
spredning af fjernsyn via satellit eller at give tilladelse dertil,  
skal straks give meddelelse om sin hensigt til den modtagende stat og  
snarest træde i samråd med denne stat, hvis den fremsætter begæring  
herom.
2. En international rundspredningstjeneste af fjernsyn via satellit kan  
først oprettes, når de i stk. 1 angivne betingelser er opfyldt og på  
grundlag af aftaler og/eller ordninger, således om det kræves ifølge  
de relevante instrumenter for Den internationale Telekommunikations-  
Union og i overensstemmelse med nærværende principper.
3. Hvad angår det uundgåelige overspil af de fra satellitten udsendte  
signaler kommer de relevante instrumenter for Den internationale  
Telekommunikations-Union til anvendelse.

- 79 -
BILAG 6
EUROPARÅDET
Indholdsfortegnelse
Beretningens indhold
EUROPARÅDET - STYRELSESUDVALGET FOR MASSEMEDIER (CDMM)  
EKSPERTUDVALGET FOR MEDIEPOLITIK (MM-PO): UDDRAG AF
"Endelig arbejdsberetning om mulighederne for at få  
skabt et juridisk dokument på området for rundspred­
ning af fjernsyn via satellit (TDS)
ERKLÆRING OM YTRINGS- OG OPLYSNINGSFRIHEDEN  
vedtaget af Ministerudvalget den 29. april 1982

- 81 -
Bilag 6
EUROPARÅDET
1. Europarådets aktiviteter (1) på medieområdet blev omorganiseret i 1981.  
Efter først (i 1976) at have været underlagt Direktoratet for Lovanlig­
gender henhører spørgsmål vedrørende medier nu under Direktoratet for  
"Menneskerettigheder" inden for rammerne af Organisationens 2. plan på  
mellemlang sigt (1981-85). Hovedkompetencen er tillagt Styrelsesudval­
get for Massemedier (CDMM) og de to andre udvalg under dette, Ekspert­
udvalget for mediepolitik (MM-PO) og Ekspertudvalget for juridisk be­
skyttelse (MM-JU).
2. Undersøgelsen af spørgsmålene i forbindelse med rundspredning via satel­
lit (TDS) er af CDMM blevet overladt til MM-PO, som i december 1981 ud­
arbejdede en lang liste over de spørgsmål, der skulle behandles, og der­
efter nedsatte en arbejdsgruppe på syv eksperter (fra Forbundsrepublikken  
Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene, Det forenede Kongerige,  
Sverige og Schweiz). Arbejdsgruppen fik så til opgave at indsamle de  
foreliggende tekniske oplysninger om TDS, at foretage en analyse af
alle aspekter af disse - positive såvel som negative -, at undersøge  
hvorvidt det var hensigtsmæssigt at træffe foranstaltninger på euro­
pæisk plan, og at fremsætte en udtalelse om den juridiske form og  
indholdet af et dertil egnet instrument.
3. Udvalget af Udenrigsministre vedtog den 29. april 1982 i Strassbourg  
en erklæring om ytrings- og oplysningsfriheden (2), i hvilken det  
fastslås, at staterne har pligt til at lægge særlig vægt på kommuni­
kationsmidlernes forskellighed og informationskildernes mangfoldighed.  
Deres politik skulle især være baseret på fjernelse af enhver form  
for censur, kontrol og vilkårlig tvang med hensyn til indhold, udsen­
delse eller spredning af oplysninger, og tage sigte på at sikre enhver  
persons adgang til oplysninger.
(1) Europarådet, som blev oprettet i 1949, omfatter 21 medlemslande: Østrig,  
Belgien, Cypern, Danmark, Frankrig, Forbundsrepublikken Tyskland, Græken­
land, Irland, Island, Italien, Liechtenstein, Luxembourg, Malta, Nederlan­
dene, Norge, Portugal, Spanien, Sverige, Schweiz, Tyrkiet, Det forenede  
Kongerige. Dets opgave er at fremme en større enhed blandt sine medlemmer  
ved at arbejde på forskellige områder som økonomi, uddannelse, menneske­
rettigheder, socialanliggender osv. De vigtigste områder er nævnt i Ved­
tægtens artikel 1, men listen er ikke udtømmende.
(2) Erklæringens fulde ordlyd findes i slutningen af dette bilag, side 95.

- 82 -
4. For at nå disse mål besluttede Ministerudvalget blandt andet at fremskynde  
CDMM's arbejde med spørgsmålene i forbindelse med rundspredning af fjernsyn  
via satellit (TDS), idet det pålagde Styrelsesudvalget at aflægge en beret­
ning "om mulighederne for at få skabt et juridisk instrument" på dette om­
råde. På grundlag af dette mandat har MM-PO og dets arbejdsgruppe udarbej­
det den begærede beretning (1). Den endelige ordlyd blev vedtaget af MM-PO  
under dets fjerde møde i Strassbourg den 21-24. september 1982. Beretnin­
gens udtalelse er gengivet in extenso nedenfor (side 85).
På grundlag af denne beretning fandt Udvalget af Udenrigsministre den 10.  
november 1982 det ikke blot muligt, men også hastende, at der blev indgået  
en europæisk aftale på TDS-området, og pålagde CDMM at arbejde videre med  
dette formål for øje.
5. CDMM holdt sit 5. møde fra 8. til 11. februar 1983 i Strassbourg. På TDS-  
området pålagde det MM-JU at behandle spørgsmålene vedrørende ophavsret  
og blandede tjenesteydelser via kabel og satellit. MM-PO for sit vedkom­
mende fik af CDMM forelagt følgende spørgsmål: reklame, overdragelse af  
TDS-kanaler til europæiske og ikke-europæiske brugere, kontakter mellem  
lande, der berøres af TDS (gode naboforbindelser), samarbejde mellem ra­
diospredningsanstalter og europæiske programmer, beskyttelse af enkelt­
personers rettigheder, industrielt samråd.
6. MM-PO trådte sammen i Strassbourg fra den 21. til den 25. marts 1983 for  
at fortsætte sit arbejde på grundlag af det af CDMM givne mandat. I tre  
arbejdsgrupper har man behandlet hhv. emnerne "Overdragelse af TDS-kana­
ler", "Kontakter-Samarbejde og europæiske programmer" og "Beskyttelse af  
enkeltpersoners rettigheder" på grundlag af foreløbige tekster, der var  
udarbejdet af 6 grupper under CDMM, som var trådt sammen den 11. februar.  
Emnet "industrielt samråd" vil blive behandlet ved brevveksling. MM-PO  
vil holde sit næste møde mellem den 25. og 28. oktober 1983.
7. Med hensyn til reklame har Europarådets parlamentariske Forsamling den  
2. oktober 1982 under sin 34. ordinære session vedtaget "Henstilling 952  
(1982) om foranstaltninger, der bør tages på internationalt plan for at  
beskytte ytringsfriheden gennem regler for kommerciel reklame". På grund­
lag af denne henstilling havde Ministerudvalget pålagt CDMM at behandle  
de dertil knyttede spørgsmål.
Under sit møde i marts modtog MM-PO derfor den endelige årsberetning "om  
principper vedrørende reklame via satellit", udarbejdet af en af CDMM  
nedsat gruppe (2). Denne gruppe mødtes den 15. og 16. marts på Den euro­
pæiske Radiounions hovedsæde, hvor den udvekslede informationer og syns­
punkter med de ledende i UER. Den tekst, som blev foreslået for MM-PO,  
der havde en lang drøftelse af den i marts i Strassbourg, byggede især  
på UER's forslag til en "Principerklæring" om reklame via TDS (3).
(1) Sideløbende hermed har en arbejdsgruppe - bestående af Robert DITTRICH  
(Østrig), André KEREVER (Frankrig) og Willi WEINCKE (Danmark) - under  
MM-JU udarbejdet en beretning om de juridiske problemer med hensyn til  
intellektuel ejendomsret og fjernsyn tværs over grænserne.
(2) Bestående af J.  BRIQUEMONT (Belgien), J. DAVEY (Det forenede Kongerige)  
og A. KRAUSE (Forbundsrepublikken Tyskland).
(3) Bilag 5, punkt 35.

- 83 -
BERETNINGENS INDHOLD
8. Hvad angår det juridiske instrument for en aftale om TDS inden for Euro­
parådet - en aftale, som i beretningen betragtes som "mulig og hastende" -  
foreslår Udvalget i sin endelige beretning ikke indgåelse af en konvention,  
men snarere "i nær fremtid" nogle "henstillinger", som det anser for at  
være "effektive instrumenter for at anbefale punktaktioner i forbindelse  
med særlige problemer, og som rettes til alle Europarådets medlemsstater,  
og giver en vis margen for fleksibilitet ved deres iværksættelse under  
hensyntagen til de særlige forhold i hvert land". Det anbefales i øvrigt
i beretningen, at "CDMM fortsætter sit arbejde, at det anses for at have
spørgsmålene vedrørende TDS til løbende behandling og at kunne tage alle
spørgsmål op, som måtte komme til dets kundskab".
9. I beretningens "Forslag", hvori det understreges, at en europæisk aftale  
haster, gives der udtryk for CDMM's forbavselse over "den modsætning, der  
er mellem det intensive samarbejde mellem europæiske lande med henblik
på projektering, fremstilling og opsendelse af kommunikationssatellitter  
og snart radiospredningssatellitter, på den ene side, og på den anden  
side den tilsyneladende mangel på et samarbejde af samme intensitet mel­
lem de europæiske lande for så vidt angår de programmer, der skal sendes
via rundspredningssatellitter".
10. I øvrigt finder man i beretningen, at "Europakredsen af 21 lande udgør et  
rimeligt grundlag" for et samarbejde, som "på ingen måde vil være en hin­
dring", mensom "tværtimod ville kunne bidrage til andre samarbejdsrammer,  
hvad enten dette samarbejde finder sted mellem visse af de 21 lande, som  
f.eks. de nordiske lande eller de 10 EF-lande, eller på interregional ba­
sis, f.eks. mellem europæiske og ikke-europæiske middelhavslande".
11. I fortsættelse af nærværende bilag gengives:
- et uddrag af CDMM's "Endelige Beretning". Dette uddrag omfatter delene  
"C. UDVALGETS UDTALELSE" og "D. FORSLAG" som konklusion af Beretningen;
- den fulde ordlyd af "Erklæring om ytrings- og oplysningsfriheden" som  
vedtaget af Europarådets Ministerudvalg den 29. april 1982.

- 85 -
Bilag 6 (forts.)
EUROPARÅDET
STYRELSESUDVALGET FOR MASSEMEDIER (CDMM)  
EKSPERTUDVALGET FOR MEDIEPOLITIK (MM-PO)
UDDRAG AF
"Endelig arbejdsberetning om mulighederne for at få skabt  
et juridisk instrument på området for rundspredning af  
fjernsyn via satellit (TDS)"
Vedtaget af MM-PO ved udvalgets fjerde møde (21-24. september 1982)
A. DEN FORELIGGENDE SITUATION
B. ANALYSE

-  86  -
UDVALGETS UDTALELSE
I.  Indvirkningen af TDS på de nationale mediestrukturer
59. Eølgende spørgsmål har været forelagt for Udvalget:
- risikoen for formindskelse af dagspressens og tidsskrifternes reklame­
indtægter som følge af den stigende konkurrence fra TDS;
- risikoen for, at et helt lands medier mister indtægter fra reklamer,  
som sendes over andre landes TDS-stationer;
- risikoen for en forringelse af programmernes kvalitet på grund af  
indtægtstab og af konkurrence fra kommercielle TDS-stationer, især  
i lande, hvor sådanne stationer ikke findes;
- risikoen for, at afgifts-fjernsyn gør det vanskeligere at opretholde  
licensindtægter som finansieringskilde.
60. Hvad det første af disse spørgsmål angår, har repræsentanten for blad­
udgivere forklaret for Udvalget, at selv om tendenserne er forskellige  
fra land til land eller fra region til region, vil der kunne være tale om  
et indtægtstab, som ikke vil kunne opvejes direkte. Da pressen på den  
anden side har en betydelig regional og lokal mission, og TDS har en  
mere national og supranational karakter, vil disse to medier kunne sup­
plere hinanden. Efter dens repræsentanters mening, er det af væsentlig  
betydning, at pressen ikke fratages sin ret til at deltage i de nye me­
dier, som vil kunne nyttiggøre dens rolle (kabel, "nærkommunikation" osv.)
61. Forskellige synspunkter har været fremsat for Udvalget med hensyn til  
det andet spørgsmål. Ifølge European Advertising Tripartite udgør det  
nationale marked den naturlige grænse for de fleste produkter, mens  
kun nogle få produkter egner sig for reklame via TDS. EAT mener, at  
TDS vil åbne nye markeder, som vil forøge den samlede reklamemasse.
De nuværende medier vil ikke i følelig grad miste indtægter, selv om  
de vil komme til at stå over for en stærkere konkurrence fra reklame­
branchens side.
Udvalget konstaterer, at der er to spørgsmål, som kræver opmærksomhed  
på europæisk plan, og de står begge i forbindelse med reklame via TDS,  
som henvender sig specifikt til publikum i andre lande:
- situationen for lande, hvor der ikke findes reklame i programmerne,  
og/eller som kun producerer få programmer på nationalt plan;
- den udenlandske reklames uoverensstemmelse med de nationale regler  
for reklame i de modtagende lande.

- 87 -
62. Også i anledning af det tredje spørgsmål har der været fremsat forskel­
lige meninger for Udvalget. EAT har udtalt, at det er annoncørerne, som  
tiltrækkes af tv-stationerne,  og at det omvendte ikke er tilfældet.
Andre frygter, at de fremtidige TDS-stationer,  som søger efter reklame­
indtægter, skulle være fristet til at give efter for annoncørernes smag,  
som hovedsagelig styres af profitmæssige hensyn.
Udvalgets udtalelse
63. Udvalget henviser til, at hver stat har ret til, i overensstemmelse med  
de gældende internationale regler og især med artikel 10 i Den europæiske  
Konvention om Menneskerettigheder, frit at træffe bestemmelse om sine  
mediestrukturer og om benyttelsen af den TDS-service, den råder over.
64. Da det drejer sig om en fremtidig udvikling, er det vanskeligt nu at sige  
noget om den indvirkning, der i et land kan følge af reklame fra et andet  
land, men det er ikke sikkert, at denne virkning vil blive så stor, som  
nogle frygter det. For så vidt angår landene i Det europæiske økonomiske  
Fællesskab vil under alle omstændigheder principperne om etableringsfri­
heden og den frie udveksling af tjenesteydelser, som er fastsat i trakta­
ten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, medføre for­
pligtelse til at træffe foranstaltninger til at lette udveksling af tv-  
programmer, herunder reklameudsendelser inden for Fællesskabet.
65. Udvalget ønsker dog at henlede opmærksomheden på princippet om godt nabo­
skab, som indebærer pligt for ethvert land, der sender programmer via TDS,  
at være opmærksom på den virkning, sådanne programmer vil kunne få i mod­
tagerlandene.
Udvalget skal komme tilbage til dette spørgsmål i det følgende kapitel.
II.  TDS og nationale retsregler, som gælder for radiospredning
66. Dette problem, som allerede har eksisteret før fremkomsten af TDS, er ble­
vet tilspidset på grund af TDS.
Ud fra den antagelse, at hvert land har nogle positive normer (højt niveau,  
afbalanceret sammensætning og vidt spektrum af programmerne), samt nogle ne­
gative normer (forbud mod visse reklame- og programtyper, tilskyndelse til  
vold, forbrydelse o.lign.), og at det også vil overholde disse normer i til­
fælde af udsendelser, der henvender sig specifikt til et udenlandsk publikum,  
står man over for to problemer:

-  88  -
- divergenser mellem normerne i sendelandet og modtagelseslandet;
- i det tilfælde, hvor disse normer er ens:
i. et programs anderledes gennemslagskraft i modtagelandet
ii. det vanskelige, for ikke at sige det umulige i at bringe normerne  
i anvendelse, fra et land til et andet.
67. De franske og de nederlandske eksperter og nogle belgiske eksperter frem­
fører et andet problem, som opstår i forbindelse med de udvidede mulighe­
der for rundspredning via TDS og forskellen mellem lovgivningerne i de  
forskellige berørte lande. Tilsammen medfører disse faktorer en risiko  
som f.eks. et lands TDS-udsendelsers uoverensstemmelse med de lovfæstede  
krav, der gælder for radiospredning i alle de lande, hvor modtagelse er  
mulig. Dette kan indtræffe:
- uafværgeligt, fordi overspil af TDS-udsendelserne er teknisk uundgåeligt;
- med hensigt, hvis TDS-udsendelserne fra et land rettes mod et andet.
Der kan forekomme tre situationer:
- programmer og/eller reklameindslag fra udlandet, som ikke er i overens­
stemmelse med de i de modtagende lande gældende regler;
- programmer og/eller reklameindslag fra udlandet,
(i) der er specielt bestemt for, eller
(ii) som desuden henvender sig til andre lande, men som ikke er i overens­
stemmelse med de bestemmelser, der gælder for radiospredning i de  
lande, hvor modtagelse kan finde sted;
- passage over det fremmede land, som har de mindst strenge kriterier for  
adgang til radiospredningssystemet.
Sådanne overtrædelser, som i visse tilfælde kan blive virkelige svigagtige  
lovbrud, vil kunne få en særlig alvorlig karakter, hvis de udgør en kræn­
kelse af lovgivningen på området for "offentlig orden" eller mere alminde­
ligt af de grundlæggende regler for det nationale liv i de dækkede lande.
Fra deres synspunkt er det følgeligt legitimt, at disse modtagende lande  
ønsker at undgå, at deres lovgivning, især på det strafferetlige område og  
med hensyn til radiospredning, ignoreres eller omgås af stater eller af  
personer, som står under eller uden for deres jurisdiktion, og som udøver  
aktiviteter på TDS-området.
Udvalgets udtalelse
68. Det forekommer ønskeligt, at der gøres forsøg på en harmonisering, da dette  
uden tvivl vil give mulighed for at bidrage til fremme af udviklingen af  
TDS-udsendelser.  En eller anden foranstaltning kunne vise sig at være særlig  
formålstjenlig på tv-reklame-området.

- 89 -
Det skulle ligeledes være muligt at nå frem til en harmonisering af reg­
lerne på visse områder, såsom beskyttelse af sundheden og af ungdommen,  
forbud mod tilskyndelse til kriminalitet, uroligheder, vold, intolerance  
osv.
Endelig vil visse lande kunne tænkes at være følsomme over for udsendelser,  
som kunne have karakter af indblanding i deres politiske liv. En vis for­
sigtighed er dog nødvendig på dette område, da visse regelgivende foranstalt  
ninger ville kunne komme i konflikt dels med ytrings- og oplysningsfriheden,  
dels med princippet om fri udveksling af oplysninger.
.  Det er ønskeligt at nå til en generel aftale mellem medlemsstaterne om nog­
le overordnede principper, der skulle indgå i de fastsatte betingelser for  
tilladelser, som hvert enkelt land giver til institutioner, der benytter  
sig af TDS.
I mangel af sådanne harmoniseringsforanstaltninger ville det være i høj  
grad ønskeligt - i radiospredningsanstalternes egen interesse - at de an­
svarlige for TDS-udsendelserne så vidt muligt ikke foruretter de lande,  
hvor deres udsendelser kan modtages, selv om dette sker uagtsomt. Det er  
et spørgsmål, der må findes en løsning på, nemlig ved at bestemme, i hvil­
ken udstrækning der kan foreligge en udtrykkelig forpligtelse for TDS-sen-  
destationerne til at respektere lovgivningen om radiospredning i alle lande,  
som dækkes, med vilje eller tilfældigt. Udvalget har været inde på disse  
spørgsmål, dog uden at finde en løsning på dem; de bør undersøges til bunds  
og snarest muligt.
De franske og nederlandske eksperter har tilføjet, at under alle omstændig­
heder, vil det være nødvendigt, at de europæiske stater forpligter sig til  
i deres TDS-virksomhed at undlade at omgå eller modarbejde de love vedrø­
rende offentlig orden i de stater, hvor deres udsendelser modtages. Under  
disse omstændigheder forekommer det dem at være hastende, at der skabes  
juridiske instrumenter, som er bindende for de stater, der berøres af TDS-  
service.
Udvalget er af den opfattelse, at en konvention ikke nødvendigvis, i hvert  
fald på kort sigt, er det mest effektive middel til at fastsætte fælles  
basisnormer.
Det fastslår nemlig, at:
- det tager lang tid at indgå en aftale og sætte denne i kraft. Selv med  
den bedste vilje fra medlemsstaternes side vil det være vanskeligt at  
nå så langt før 1987 eller 1988; men TDS vil sandsynligvis blive drift-  
klar i 1985 eller 1986, og allerede nu er vigtige beslutninger under  
forberedelse;
- aftaler samler og forpligter kun de stater, som ønsker at tiltræde dem;  
der vil altid være en risiko for, at nogle stater holder sig udenfor,
i det mindste for en tid;

- 90 -
- en konvention skal indeholde i det mindste et begrænset antal nøjagtige  
retsregler. Det er imidlertid meget vanskeligt på nuværende tidspunkt  
at nå til enighed om de regler, der bør kodificeres, og at få vished  
for, at de, når de først er blevet lovfæstet, ikke hurtigt overhales
af nye udviklinger;
- det vil være et brydsomt arbejde at finde frem til formler, der ikke  
er uforenelige med radiospredningsorganernes uafhængighed.
Af alle disse grunde er Udvalget for nærværende mest tilbøjeligt til at  
gå ind for "Henstillinger" fra Ministerudvalget, som vil være mere egnede  
instrumenter.
73. Normerne på reklameområdet bør udarbejdes i nært samarbejde med organisa­
tioner som Den europæiske Radiounion, Det internationale Handelskammer og  
European Advertising Tripartite.
Med hensyn til normerne for andre områder end reklame (forebyggelse af kri­
minalitet, beskyttelse af moralen osv.) kunne man tage udgangspunkt i Den  
europæiske Konvention om Menneskerettigheder, artikel 10, stk. 2.
Valget af de særlige spørgsmål, som står i forbindelse med normerne, og  
hvis undersøgelse bør prioriteres på europæisk plan, skulle så træffes  
senere.
74. Beskyttelse af fysiske og juridiske personers rettigheder, når disse ind­
drages i et program af udenlandsk oprindelse, som rundspredes via TDS, rej­
ser et særligt problem.
Ordninger på nationalt plan, som er indført f.eks. for at sikre berigti­
gelsesret, beskyttelse af privatlivet og almindeligt omdømme, samt ophavs­
ret, vil kunne være dårligt tilpassede i international sammenhæng. Det  
samme gælder regler for forbrugerbeskyttelse.
Disse problemer (1) vil kunne søges løst inden for Europarådets rammer. Des­
uden bør det nævnes, at spørgsmålene vedrørende ophavsret og radiospredning  
allerede behandles i MM-JU-udvalget.
III. TDS og de kulturelle værdier
73. Fremkomsten af TDS åbner nye perspektiver for en opblomstring af de euro­
pæiske landes kulturer, men den vil også kunne have visse negative virk­
ninger. I positiv retning vil TDS kunne give landene nye muligheder for  
at give andre del i deres kulturarv, at søge fælles værdier og at opfyl­
de et behov hos visse grupper med særlige interesseområder.
(1) Det bemærkes, at det her drejer sig om en privatpersons og en privat  
organisations, og ikke om en stats rettigheder og interesser.

- 91 -
I negativ retning gør der sig nogle bekymringer gældende, som vedrører  
(a) forringelse af programmernes kvalitet, (b) en uforholdsmæssig stor  
mængde ren underholdning på andre programkategoriers bekostning, og  
(c) stillingen i de andre lande, hvor der ikke findes reklame i pro­
grammerne, og/eller som kun producerer få programmer på nationalt plan.
76. forskellige synspunkter er kommet til udtryk i Udvalget i spørgsmålet  
om programmernes kvalitet og i denne forbindelse om en mulig europæisk  
aftale, som tager sigte på at beskytte kvaliteten.
Der er blevet givet udtryk for den opfattelse, at det er meget vanske­
ligt at sikre programkvaliteten inden for et enkelt land, og at det  
derfor vil være endnu vanskeligere at kræve, at producerne også skal  
overholde normer herom i de omliggende lande. Hertil svarer nogle eks­
perter, at der ikke vil kunne være tale om at kræve, at producerne i  
et land skal overholde normer, som er fastlagt i de omgivende lande.
Mange mener, at selv om det er umuligt direkte at styre "kvalitets"-  
begrebet, ville dette dog kunne påvirkes i gunstig retning gennem di­
rekte indflydelse. Det er af forbrugerorganisationerne blevet hævdet,  
at opmærksomheden i ganske særlig grad burde være henledt på mindre-  
tallets interesser, og at der skulle kunne skabes en slags "forholds­
mæssig repræsentation" af de forskellige interesser, således at denne  
blev varetaget af TDS.
Udvalgets udtalelse
77. Udvalget deler fuldt ud medlemsstaternes omsorg for respekten for de  
kulturelle værdier, opretholdelsen af høje normer samt af mangfoldig­
hed og forskellighed.
Denne målsætning må være et fast led for hver medlemsstat i dens po­
litik med hensyn til TDS og i dens forbindelser med andre stater.
78. Tilskyndelse til forskelligartethed og mangfoldighed og en betoning  
af valgmulighederne bør ikke begrænses til de nationale rammer, men  
bør tage hensyn til de nye muligheder, som TDS byder Europarådets  
medlemslande, for gensidig kulturel berigelse.
Udvalget fastslår, at TDS vil føre til en forøgelse af antaller af  
disponible kanaler. Det understreger, at denne lejlighed må benyttes  
af medlemsstaterne til at søge veje til at udvikle mangfoldigheden  
og forskelligartetheden i programmerne udover det, som allerede fin­
des, for at fremme de europæiske landes kulturværdier. For at nå til  
en sådan mangfoldighed og forskelligartethed synes et nært europæisk  
samarbejde at være i høj grad ønskeligt.

- 92 -
IV. Programproducenternes uafhængighed over for de kommercielle og politiske  
kræfter
80. Forskellige synspunkter er blevet fremsat i Udvalget vedrørende spørgsmålet  
om, hvorvidt producenternes uafhængighed vil blive større eller vil blive  
truet af TDS.
Disse synspunkter er et udtryk for den usikkerhed, som hersker om, i hvilken  
grad TDS vil kunne iværksættes uden for de eksisterende strukturer for radio­
spredning. Hvis der er tale om en stærkere deltagelse fra den kommercielle  
reklames side i finansieringen af programmerne, og hvis betydelige nationale  
eller industrielle interesser står på spil i TDS, frygtes det af nogle, at  
programproducenternes uafhængighed vil kunne berøres heraf.
81. Desuden vil benyttelsen af satellitter, der er bestemt for "punkt-til-punkt"-  
forbindelser, åbne mulighed for på favorable økonomiske vilkår at disponere  
over et betydeligt antal kanaler, som kan forsyne kabel-distributionsnet.
Nye perspektiver vil efter nogles opfattelse kunne føre til en altfor kraf­
tig indtrængen af ikke-europæiske kulturelle produktioner. Andre understreger  
heroverfor, at de samme muligheder derved også vil blive åbnet for europæiske  
producenter.
82. På beskæftigelsesområdet frygter nogle, at den udvidelse af det audiovisuel­
le spektrum, som realiseres gennem TDS-systemet, yderligere vil uddybe kløf­
ten mellem førsterangskunstnere- og producere og mindre fremtrædende kunst­
nere og producere. Til gengæld ser andre i denne "TDS-dimension" en ny chan­
ce for de audiovisuelle fag, og i øvrigt en større mulighed for en uafhæng­
ighed af de nationale interesser.
Udvalgets udtalelse
83. Antages det, at udviklingen af TDS vil forløbe inden for de eksisterende  
strukturer for radiospredning, vil de garantier, der allerede findes med  
hensyn til programproducernes uafhængighed, fortsat kommet til anvendelse.
Der synes ikke at være større behov for udarbejdelsen af nye europæiske  
instrumenter, men der er grund til, at den fremtidige udvikling på dette  
område følges opmærksomt i Europarådet.
D. FORSLAG
Det hensigtsmæssige i et juridisk instrument
84. Med hensyn til mulighederne for at nå til en aftale om de juridiske instru­
menter vedrørende rundspredning af fjernsyn via satellit er Udvalget af  
den opfattelse, at en sådan aftale er mulig og hastende. Udvalget har været  
slået af den modsætning, der er mellem det intensive samarbejde mellem eu­
ropæiske lande med henblik på projektering, fremstilling og opsendelse af

- 93 -
kommunikationssatellitter, og snart radiospredningssatellitter, på den ene  
side, og på den anden side den tilsyneladende mangel på et samarbejde af  
samme intensitet mellem de europæiske lande for så vidt angår de programmer,  
der skal sendes via rundspredningssatellitter, bortset fra nogle projekter  
på regionalt plan (Frankrig-Tyskland, de nordiske lande) eller mellem lande,  
hvor der tales samme sprog (især fransksprogede lande).
85. Et snævrere samarbejde mellem Europarådets medlemsstater vil kunne tjene til  
at fremhæve de positive aspekter ved TDS og til at hindre eller afsvække de  
mulige negative virkninger.
86. Udvalget finder, at "Europakredsen af 21 lande" udgør et rimeligt grundlag  
for et sådant samarbejde i betragtning af, at disse lande udgør et kompakt  
område med fælles værdier og principper og samarbejder indbyrdes i Europa­
rådet, hvis vedtægt giver dem mulighed for at få kendskab til alle aspek­
terne ved TDS: de finansielle, sociale, juridiske, kulturelle osv.
87. Et sådant samarbejde vil på ingen måde være en hindring, men vil tværtimod  
kunne bidrage til andre samarbejdsrammer, hvad enten dette samarbejde fin­
der sted mellem visse af de "21" lande, som f.eks. de nordiske lande eller  
de 10 EF-lande, eller på interregional basis, f.eks. mellem europæiske og  
ikke-europæiske middelhavslande.
88. Det pågældende instrument skulle under alle omstændigheder omfatte reklame-  
spørgsmålet og, efter nogle eksperters mening, også de normer, der skal  
gælde for programmernes indhold. Hvad det sidste punkt angår har nogle eks­
perter dog taget forbehold i tilfælde af, at aftaler om programmernes ind­
hold skulle komme i konflikt med princippet om den frie udveksling af oplys­
ninger.
Typen af det juridiske instrument
89. Hvad angår typen af det juridiske instrument (eller instrumenter), som bør  
vedtages i det foreliggende tilfælde, er Udvalget af den opfattelse, at  
valget bør være dikteret af selve arten af TDS, som er karakteriseret af  
systemets hurtige udvikling, dets meget store geografiske og økonomiske  
udstrækning og af den usikkerhed, der hersker med hensyn til dets virknin­
ger på kort, mellemlang og lang sigt.
En yderligere faktor, som må tages i betragtning, er, at selv om Europa­
rådets medlemsstater er besluttede på at samarbejde på dette område, har  
de udviklet forskellige holdninger over for TDS som udtryk for de forskelle,  
der findes mellem deres geografiske, demografiske og sproglige situation og  
deres særlige kulturelle, sociale og økonomiske kendetegn.

- 94 -
De foregående afsnit indeholder en række anvisninger på de fremgangsmåder,  
der kan benyttes:
- logisk anvendelse på TDS af de allerede eksisterende instrumenter,  
herunder især Den europæiske Konvention om Menneskerettigheder  
(artikel 10) og Erklæringen om Ytrings- og Oplysningsfrihed;
- udarbejdelse af henstillinger om regler for reklame og andre krite­
rier vedrørende programmernes indhold i overensstemmelse med de be­
tragtninger, som er fremsat under punkt 88;
- undersøgelse af de juridiske spørgsmål, som f.eks. ophavsret, "punkt-  
til-punkt"-transmissioner, personers berigtigelsesret, ansvaret for  
programmernes udførelse osv.
Udvalget finder ikke, at indgåelse af en konvention vil være det bedste  
middel på kort sigt til at nå dette resultat, og dette af de grunde, som  
er angivet ovenfor under punkt 72.
Udvalget foreslår, at der i nær fremtid vedtages nogle henstillinger, som  
anbefaler iværksættelse af punktaktioner i forbindelse med særlige proble­
mer, og som skal tilstilles alle Europarådets medlemsstater, idet der gives  
en rimelig margen for fleksibilitet i deres iværksættelse under hensyn til  
hvert enkelt lands særlige situation.
Styrelsesudvalget for massemedier (CDMM), dets underudvalg og dets arbejds­
grupper kan få tildelt hvervet at udarbejde sådanne henstillinger.
Udvalget anbefaler kraftigt, at CDMM fortsætter sit arbejde, at det anses  
for at have spørgsmålene vedrørende TDS til løbende behandling og at kunne  
tage alle spørgsmål op, som matte komme til dets kundskab.

- 95 -
ERKLÆRING
OM YTRINGS- OG OPLYSNINGSFRIHEDEN
vedtaget af Ministerudvalget den 29. april 1982  
under dets 70. session
Europarådets medlemsstater,
1. Som finder, at principperne for det virkelige demokrati, rettens fortrins­
stilling og respekten for menneskerettighederne danner grundlaget for deres  
samarbejde, og at ytrings- og oplysningsfriheden er et grundlæggende ele­
ment for disse principper;
2. Som finder, at denne frihed er proklameret i nationale forfatninger og  
internationale instrumenter, især i Verdenserklæringen om Menneskerettig­
hederne, artikel 19, og i Den europæiske Konvention om Menneskerettigheder,  
artikel 10;
3. Som henviser til, at de ved denne Konvention har truffet egnede foranstalt­
ninger for at sikre den kollektive garanti af ytrings- og oplysningsfriheden  
ved at pålægge de i Konventionen fastsatte organer at føre tilsyn med dens  
anvendelse;
4. Som finder, at ytrings- og oplysningsfriheden er nødvendig for enhver per­
sons sociale, økonomiske, kulturelle og politiske udvikling og er en betin­
gelse for sociale og kulturelle gruppers, nationers og det internationale  
fællesskabs harmoniske fremskridt;
5. Som er overbevist om, at den fortsatte udvikling af informations- og kommu­
nikationsteknologien bør tjene til at fremme retten til uden hensyn til  
landegrænserne at udtrykke, søge, modtage og meddele oplysninger og tanker  
uanset kilderne til disse;
6. Som er overbevist om, at staterne har pligt til at påse, at der ikke sker  
krænkelser af ytrings- og oplysningsfriheden, og at de bør anlægge en po­
litik, som i videst muligt omfang tilgodeser de forskellige kommunikations­
midler og mangfoldigheden af oplysningskilder og derved give mulighed for  
en pluralistisk tanke- og meningsdannelse;
7. Som konstaterer, at udover de lovbestemmelser, som er fastsat i Den europæ­
iske Konvention om Menneskerettigheder, artikel 10, stk. 2, er der frivil­
ligt opstillet etiske regler, som anvendes af faglige organisationer på  
massemedieområdet;

- 96 -
8. Som er sig bevidst, at fri udveksling og vid spredning af oplysninger af  
enhver art tværs over grænserne er en vigtig faktor for international for­
ståelse, folkenes indbyrdes tilnærmelse og gensidig kulturel berigelse,
I. Henviser til deres urokkelige hævdelse af ytrings- og oplysningsfriheden
som et grundlæggende element i et demokratisk og pluralistisk samfund;
II. Erklærer,  at de på informations- og massemedieområdet tilstræber følgende
mål:
a. beskyttelse af retten for enhver person, uden hensyn til grænser, til  
at ytre sig, til at søge og modtage oplysninger og tanker uanset dis­
ses kilde og til at udbrede dem på de i Den europæiske Konvention on  
Menneskerettigheder, artikel 10, fastsatte vilkår;
b. fjernelse af censur eller enhver vilkårlig kontrol eller tvang over  
for deltagerne i kommunikationsprocessen med hensyn til indholdet af  
kommunikationen eller af udsendelsen eller spredningen af information;
c. fortsættelse af en åben informationspolitik i den offentlige sektor,  
herunder adgang til oplysninger, som giver den enkelte person mulig­
hed for at forøge sin evne til at forstå og frit drøfte alle politiske,  
sociale, økonomiske og kulturelle spørgsmål;
d. tilstedeværelsen af et vidt spektrum af uafhængige og autonome kommu­
nikationsmidler, der gør det muligt at genspejle de forskellige tanker  
og meninger;
e. oprettelse af egnede faciliteter for udsendelse og spredning på natio­
nalt og internationalt plan af oplysninger og tanker og adgang til at  
benytte disse faciliteter på rimelige vilkår;
f. forstærkelse af internationalt samarbejde og bistand ad offentlige og  
private kanaler med henblik på at fremme fri udveksling af oplysninger
og at forbedre infrastrukturerne og kompetencen på kommunikationsområdet;
III. Beslutter at forstærke deres samarbejde for:
a. at beskytte enhver persons ret til at udøve ytrings- og oplysningsfriheden;
b. gennem undervisning og uddannelse at fremme den effektive udøvelse af  
ytrings- og oplysningsfriheden;

- 97 -
at befordre den frie udveksling af oplysninger og således bidrage  
til international forståelse, til et bedre kendskab til overbevis­
ninger og traditioner, til respekten for meningsforskellene og til  
berigelsen af kulturerne;
at forene deres erfaringer og viden på kommunikationsmidlernes om­
råde ;
at drage omsorg for, at ny service og teknologi inden for informa­
tion og kommunikation, når de står til rådighed, vil blive effek­
tivt udnyttet til at udvide området for ytrings- og oplysningsfri­
hed.

- 99 -
BILAG 7
NATIONALE AKTIVITETER
Indholdsfortegnelse
Side
FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND 105
Satellitter 105
Kabler i06
Video 108
FRANKRIG 109
Satellitter 109
Kabler Hl
Video 112
BELGIEN H3
Satellitter 113
Kabler 113
Video H3
DANMARK H4
Satellitter 114
Kabler 114
Video 114
GRÆKENLAND 115
Satellitter 115
Kabler 115
Video 115

- 100 -
Side
IRLAND 116
Satellitter 116
Kabler 116
Video 117
ITALIEN 118
Satellitter 118
Kabler 119
Video 119
LUXEMBOURG 120
Satellitter 120
Kabler 121
Video 121
NEDERLANDENE 122
Satellitter 122
Kabler 123
Video 123
DET FORENEDE KONGERIGE 123
Satellitter 125
Kabler 125
- "Hunt-rapporten" 127
Video 129
ANDORRA 131
ØSTRIG 232
Satellitter 132
Kabler 133
Video 133

-  101 -
Side
SCHWEIZ 134
Satellitter 134
Kabler 136
Video 137
DE NORDISKE LANDE: FINLAND, ISLAND, NORGE OG SVERIGE 138
Satellitter 138
- Nordsat-projektet: Finland, Norge, Sverige og Island 138
- Tele-X-projektet: Sverige med Finland og Norge 139
Kabler og video 139
- Finland 139
- Norge 140
- Sverige 140

- 103 -
Bilag 7
NATIONALE AKTIVITETER
1. De følgende afsnit, hvori der gives en oversigt over de forskellige  
europæiske landes projekter på områderne satellitter, kabler og vi­
deoudstyr, omfatter ikke kun landene i Det europæiske Fællesskab,  
men også andre lande, som arbejder med projekter på TDS-området:
Østrig, Schweiz og de tre nordiske lande (Finland, Sverige og Norge).  
Derudover omtales også en undersøgelse vedrørende Andorras TDS-pro-  
jekter. >
2. Først undersøges det nuværende udviklingsstadium i Fællesskabets 10  
lande. Der er fulgt en (fransk) alfabetisk orden, dog ikke for Fran­
krig, som følger lige efter Forbundsrepublikken Tyskland på grund af  
de nære forbindelser, der er mellem de to landes satellitprojekter.
3. En oversigtstabel over de nationale satellitprojekter for TDS samt  
European Space Agency's L-Sat-projekt afslutter denne liste (bilag 8).
4. Hvad angår tv-spredning via kabel anslås antallet af hjem, som for tiden  
betjenes af dette system i de 16 pågældende lande, til omkring 30 milli­
oner. Hvis man regner med 3-4 medlemmer pr. husstand, drejer det sig om  
mere end 30?i af den samlede befolkning (ca. 300 millioner). Omkring 8,44  
millioner abonnenter er tilsluttet distributionsnet, men 22 millioner  
benytter fælles modtageantenner installeret på boligblokke (som det of­
test er tilfældet i Frankrig og Tyskland).
De ældste kabelnet, som oprindelig er anlagt for at muliggøre en bedre  
modtagelse af de nationale programmer, har en begrænset kapacitet på  
4 kanaler.
Den fremtidige udvikling er genstand for stadig nye, og ikke samstemmen­
de vurderinger. I en undersøgelse offentliggjort i Det forenede Kongerige  
i december 1982 understreges betydningen af den nuværende periode, hvor  
hvert af de europæiske lande søger en selvstændig løsning af problemerne  
vedrørende anlæggelse, ejendomsret, forvaltning og regelsæt for alle de  
forskellige distributionssystemer for kabel-tv. I den samme undersøgelse  
anslås det, at der vil være omkring 42 millioner abonnenter på kabel-tv  
i 1987. Ca. 15,3 millioner vil være abonnenter på kabelnet, som betjenes  
af en central antenne (CATV, "Central Antenna TV system"). De andre 26,5  
millioner, vil blive tilsluttet fællesantenne-systemer for boligblokke  
(MATV, "Master Antenna TV system"), som vil tilbyde TDS-modtagelse.

- 104 -
Det skal dog understreges, at i flere lande - som det er anført på de  
følgende sider - tager det offentliges handlingsprogram sigte på opret­
telsen af integrerede nationale net af lyslederkabler for direkte leve­
ring til husstandene af mange forskellige tjenesteydelser udover fjern­
syn (1).
5. På internationalt plan er British Telecom ved at forhandle med P&T-sty-  
relserne i Forbundsrepublikken Tyskland, Belgien og Nederlandene om an­
læggelse af det første europæiske net af lyslederkabler for telekommuni­
kation. British Telecoms første fuldt operative undersøiske lyslederkabel  
vil blive anlagt mellem Portsmouth og Isle of Wight. Det foreslåede pro­
jekt vil kunne give vigtige erfaringer for de fire lande ug samtidig med­
virke til en beslutningsdannelse vedrørende anvendelse af lysledere for  
et telefonkabel tværs over Atlanterhavet,  som British Telecom er meget in­
teresseret i.
6. En statistisk analyse af videoudstyr i Europa, som er offentliggjort i  
november 1982 af "Screen Digest" opgiver et samlet antal af 8,3 millio­
ner husstande, som besidder sådant udstyr. Af dette samlede antal skulle  
7,3 millioner husstande findes i Fællesskabets lande. Efter en anden  
vurdering, som blev bekendtgjort under seminaret "ITA European Home Video",  
der blev afholdt i Cannes i november 1982, angives værdien af de registre­
rede salg af videokasetter i 1981 således: 383 millioner dollars (Det for­
enede Kongerige, 37%; Forbundsrepublikken Tyskland, 29%; Frankrig, 13%).
Det japansk producerede udstyr dækker 80% af det europæiske marked.
7. I Europa er der et vist antal industrielle reorganisationer i gang. Blandt  
de vigtigste skal nævnes aftalen om den franske Thompson-Brandt-koncerns  
køb af 75,3% af aktierne i det tyske selskab Grundig, som blev undertegnet  
i november 1982. Denne aftale er for tiden genstand for en undersøgelse i  
det tyske Kartel-Bureau, som er betænkelig ved den dominerende stilling,  
den franske koncern kunne få i den tyske elektronikindustri i betragtning  
af, at Grundig har en andel på 25% i Telefunken.
Desuden indehaves 24,5% af Grundigs aktier af Philips. Dette vil indebære,  
at hvis Thompson-Brandt-Grundig-aftalen kommer endeligt i stand, bliver  
Philips og Thompson-Brandt automatisk knyttet sammen: et resultat som øn­
skes af de to koncerner, der i januar 1983 i Paris har indledt forhandlin­
ger om en samarbejdsaftale på alle områder for elektronik for "det brede  
publikum": tv, radio og video. Det skal være den nye europæiske koncerns  
hensigt at tage konkurrencen op mod Japan. Philips og Grundig har i øvrigt  
allerede indledt en anti-dumping aktion mod de japanske producenter af  
video-optagelsesudstyr, som beskyldes for at have nedsat deres priser med  
ca. 60% og dermed bragt dem ned under produktionsomkostningerne i Japan.
(1) Beretning, punkt 8.

- 105 -
FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND
Satellitter
8. To præoperationelle satellitter for TDS er i produktion på grundlag af  
den fransk-tyske aftale af april 1980. Et selskab med blandet offentlig  
og privat kapital, Eurosatellite GmbH, blev oprettet i München i juli  
1982 for fremstilling, opsendelse og afprøvning af de to satellitter.  
Hovedkontrakten for udvikling af den tyske TV-Sat og den franske TDE-1  
blev undertegnet i oktober mellem Eurosatellite på den ene side, og det  
franske CNES (1) og det tyske Ministerium for Forskning og Teknologi  
(BMFT) på den anden side. Eurosatellite GmbH bliver således hovedan­
svarlig for leveringen af TV-Sat i februar 1985 og af TDF-1 i april  
samme år.
9. Den første tyske TV-Sat satellit, med tre kanaler, vil efter det oprin­
delige program blive sat i bane af Ariane kort efter leveringen i foråret  
1985. De tyske P&T-styrelser vil få ansvaret for forvaltningen, mens den  
politiske afgørelse vedrørende benyttelsen af de tre kanaler vil tilkomme  
regeringerne for de ni "Länder".
10. TV-Sat vil kunne nå ud til 55 millioner husstande. I begyndelsen, inden  
individuelle antenner bliver almindelig udbredt, vil dens første dæk­
ningszone især omfatte Belgien, Schweiz og grænseegnene i Erankrig, som  
har de bedste kabelbetjeninger.
11. I  anden fase af det fransk-tyske projekt, som først vil blive gennemført  
efter 1988, regnes der med betjening over TDS med fem kanaler i de to  
lande.
12. Hvis der ikke i tide fremkommer en anden beslutning fra "Länder"-rege-  
ringerne, vil TV-Sat i begyndelsen blive benyttet til retransmission af  
programmerne fra ARD og ZDF. Da ARD imidlertid for øjeblikket suspende­
rer sine nationale programmer mellem kl. 18.00 og 20.00 for at give plads  
for regionale udsendelser, skal det producere to timers nye programmer  
daglig til brug for TDS. ZDE for sin del anmoder om også at få adgang  
til at udfylde 14 timer med nye programmer om ugen (2 timer daglig eller  
en dag om ugen). Dette medfører for de to tyske stationer nødvendigheden  
af nye finansieringsmuligheder.
13. Hvad angår udsigterne for et europæisk program, skal der mindes om, at  
ARD var en af de 5 koordinerende stationer i UER's forsøg med EURIK0N  
i 1982 (2). ZDE derimod deltager ikke i OTS-forsøgene, men står bag et
(1) Centre National d'Etudes Spatiales.
(2) Bilag 5, punkt 39 ff.

-  106  -
forslag, hvorefter hvert af de største europæiske lande, når man først  
er nået til stadiet med 5 TDS-kanaler via satellit, skulle forpligte  
sig til at producere et europæisk inspireret program og sende det over  
en af kanalerne på sin satellit. De forskellige parallelle programmer,  
som koordineres tæt indbyrdes, kunne senere integreres i et enhedspro­
gram under fælles kontrol.
14. I den seneste tid har ZDF forelagt UER et nyt projekt, som er knyttet  
til tilbud om L-Sat til UER for et europæisk program (1) og EURIKON-  
forsøgene. Den fuldstændig nye situation, som vil opstå som følge af  
TDS, og dennes konsekvenser for tankerne om nationale grænser og copy­
right vil ifølge ZDF kræve nye mekanismer for Eurovision og de daglige  
udvekslinger af materiale mellem medlemmerne.
15. Tyskland deltager ikke i European Space Agency's L-Sat-program. Såvel  
ARD som ZDF har forbeholdt sig deres stilling med hensyn til en even­
tuel deltagelse under UER i de tre års forsøg med et europæisk program  
via L-Sat (på grundlag af ESA's tilbud) og afventer at kunne foretage  
en bedre vurdering af omkostningerne ved foretagendet og af programmets  
indhold.
Kabler
16. Deutsches Bundespost har allerede anlagt kabelnet i zonerne med dårlig  
modtagelse gennem æteren (såsom Hamborg og Nürnberg), i de nye bykvar­
terer, hvor de lokale myndigheder forbyder tv-antenner eller kræver og  
finansierer kabelanlæg. Disse kabelnet distribuerer programmerne fra  
ARD og ZDF.
Kun 0,5% af seerne er tilkoblet DBP's kabelnet. Ca. 9% af abonnerer på  
systemet "Master Antenne TV" (fællesantenner).
17. I oktober 1982 er der blevet givet meddelelse om nye programmer, som  
indebærer en forhøjelse af 1983-budgettet fra 400 000 DM til 1 million  
DM for anlæggelse af bredbåndskabler med tilstrækkelig kapacitet til  
tv-spredning gennem DBP. Den private kabelindustri vil kunne opnå del­
tagelse i de planlagte nationale net, men enhver afgørelse om benyttelsen  
af disse net tilkommer de enkelte "Lander" og eventuelle aftaler mellem  
disse.
18. Forbundskommissionen for udvikling af det tekniske kommunikationssystem  
(KtK), som er oprettet i 1974, foreslog i 1975 flere pilotprojekter for  
kabelnet. I 1978 blev der indgået aftaler mellem forbundsmyndighederne
og nogle Lander: der vil blive oprettet kabelnet i Dortmund, Ludwigshafen,  
München og Berlin, som under forvaltning af Deutsche Bundespost skal tjene  
til afprøvning af flere nye tjenesteydelser udover radio- og tv-distribu-  
tion.
(1) Bilag 5, punkt 27.

- 107 -
19. Hvad Berlin,  Dortmund og München angår er det de eksisterende organisa­
tioner, som er ansvarlige for radio- og tv-programmerne, der stadig står  
for de kabeldistribuerede programmer: Sender Freies Berlin (SFB) for  
Berlin, Westdeutsche Rundfunk (WDR) for Dortmund og Bayerischen Rundfunk  
(BR) for München.
20. Ludwigshafen-forsøget er genstand for en lov vedtaget i 1980 af parlamen­
tet for Rheinland-Pfalz (Landesgesetz über einen Versuch mit Breitband­
kabel vom 4.12.1980). Det system, som er valgt af lovgivningsmagten i  
dette land, omfatter følgende elementer:
- forsøgets varighed: 3 år;
- omfattede tjenesteydelser: transmission af audiovisuelle programmer,  
tekster, tovejs-kommunikation, transmission af udsendelser via satellit;
- publikum = mindst 30 000 husstande;
- tilladt reklame, men klart adskilt fra de andre programmer og forbudt  
søn- og helligdage;
- oprettelse af et offentligretligt organ med benævnelsen "Institut for  
Kabel-telekommunikation";
- enhver producent af udsendelser skal have autorisation fra Landesre-  
geringen og en tilladelse fra Instituttet for Kabel-telekommunikation;
- programmerne skal overholde de principper, der især gælder for værdi­
erne med hensyn til demokrati og international forståelse, menneskets  
værdighed og mangfoldigheden i moralske og religiøse overbevisninger;
- indførelse af berigtigelsesret for enhver fysisk eller juridisk person,  
som inddrages i en udsendelse.
21. Nettet vil få en kapacitet på 11 lokale tv- og radiokanaler. Det vil distri­
buere udsendelser fra ARD og ZDF,  de franske kanaler, den amerikanske armés  
programnet samt andre programmer. Blandt de tilbud, der er modtaget for disse  
sidste programmer, skal nævnes tilbuddene fra den katolske og den evangeliske  
kirke samt tilbud fra "ad hoc"-selskaber, som er oprettet af udgiverne af  
Ludwigshafens dagspresse, banker i Frankfurt og lokale virksomheder.
22. Ifølge München-projektet skal der etapevis fra 1983 anlægges et operatio­
nelt kabelnet, som af Deutsches Bundespost tilsluttes 80 000 husstande.
Land Bayerns afgift på radio- og fjernsynsapparater bliver forhøjet lidt  
i 1983 for at finansiere dette projekt.
23. Anlæggelsen af forsøgsnet af lyslederkabler til flere anvendelser er påbe­
gyndt i Berlin, Düsseldorf, Hamborg, Hannover, Nürnberg og Stuttgart i slut­
ningen af 1982 og vil blive fortsat indtil 1986.

-  108  -
Video
24. Den seneste tids udvikling i salget af video-båndoptagere og video-kasset­
ter har været eksplosiv i Tyskland. I slutningen af 1982 var der 2,35 mili­
oner ejere af video-båndoptagere. Efterspørgslen er mere koncentreret om  
indspillede kassetter end om kassetter til optagelse. Den tilsvarende pro­
duktion af optagelser inden for de tre systemer (1) er meget stor.
(1) Bilag 2, punkt 28.

- 109 -
FRANKRIG
Satellitter
25. For tiden forvalter Frankrig sammen med Tyskland satellitten Symphonie.  
Den har været i brug siden 1974 og benyttes især til videnskabelige for­
søg, som skal fortsættes i endnu 2 år. Desuden sendes der regelmæssigt  
til Tunesien franske tv-programmer,  som benytter European Space Agency's  
OTS-satellit.  OTS' efterfølger, ECS-1, vil ligeledes blive anvendt til  
disse transmissioner.
26. To Télécom-l-satellitter, stadig for "punkt-til-punkt"-emissioner (for  
regerings- og tekniske telekommunikationstjenester) skal opsendes med  
Ariane i juli og oktober 1983. Télécom-systemet med sine faste og mo­
bile jordstationer, skulle træde i funktion i slutningen af året.
Igangsætningen af dette system vil medføre internationale forviklinger,  
eftersom det vil levere telefonforbindelser og tv-programmer til de  
franske territorier i Centralamerika og De vestindiske Øer. De proble­
mer, der vil kunne opstå med Intelsat i denne forbindelse, er omtalt i  
bilag 5 (1).
27. Opsendelsen af den første franske satellit for TDS som et resultat af  
den fransk-tyske aftale af 1980, TDF-1, er beregnet til at finde sted  
i sommeren 1985. En anden satellit vil følge efter i første halvår af  
1986.
28. TDF-1 er en fjernsynssatellit med tre kanaler, hvoraf to oprindelig  
var forbeholdt programmerne TF-1 og Antenne 2, mens den tredje kanal  
skulle have været tildelt en ny organisation. Der er endnu ikke truf­
fet beslutning om benyttelsen af de to første TDS-kanaler. For den  
tredje kanals vedkommende er man ved at undersøge forskellige mulige  
anvendelser: til kommercielt tv eller afgift-tv, til indbyrdes for­
bindelse af de lokale kabelnet, eller endog til en europæisk kanal,  
der i første række skulle forbeholdes de fransk-talende lande og  
efter samme model som den, man har forudset i 1983 via satellitten  
OTS-2 (2).
29. De TDS-kanaler, som vil være i funktion fra 1985-86, er efter den  
almindelige udformning af den franske plan forbundet med kabelpro­
grammet. Modtagestationerne skal tilsluttes kabelnettene, hvis ka­
naler vil blive underlagt "Haute Autorité de 1'Audio-visuel"'s kon­
trol.
(1) Punkt 21-23 og punkt 28.
(2) Punkt 31.

- 110 -
30. Frankrig deltager ikke i European Space Agency's L-Sat-projekt.  TF-1  
har dog været blandt de passive deltagere - for modtagelse af program­
mer i lukket kredsløb - i EURIKON-forsøgene under UER.
31. Et projekt om spredning via satellit og via kabel af fransksprogede  
fjernsynsprogrammer vil blive startet i den nærmeste fremtid. Tre  
daglige sendetimer, udvalgt blandt de franske, belgiske og schwei­
ziske tv-programmer vil blive distribueret gratis via 0TS-2-satellit-  
ten til de europæiske kabelnet fra 1983. Aftalen, som gælder for seks  
måneder, vil derefter kunne forlænges og udvides til de fransksprogede  
lande i Nordamerika og i Afrika. Der er tale om et virkeligt fælles-  
program, som udarbejdes af et programhold med repræsentanter for de  
tre fjernsynsorganisationer.
32. Igangsættelsen af den fjerde fjernsynskanal vil få en ganske særlig  
betydning for TDC. Finansieringen af denne kanal skulle - idet ethvert  
offentligt tilskud og enhver benyttelse af reklamemidler udelukkes -  
ske gennem et dobbelt afgiftssystem: et grundabonnement og en særlig  
afgift for adgang til visse udsendelser, som kodes. Desuden skulle  
andre udsendelser kunne "tilbydes" af annoncører som "sponsorer".
33. Den franske regering ønsker, at den fjerde kanal "Canal Plus" skal  
sættes i gang fra 1983. Da valget af decoder imidlertid ikke kan ske  
før om et år, må kanalen nødvendigvis starte uden noget afgiftssystem.
Den franske regering kræver, at hele det nationale område dækkes, og  
en garanti for, at ejerne af de gamle VHF-antenner (som benyttedes  
til modtagelse af sort/hvidt fjernsyn, 819 linjer, og som ikke har  
været installeret siden 1978) skal kunne modtage de ikke-kodede og  
gratis programmer. Dette indebærer benyttelsen af frekvenser, som  
først var blevet tildelt den radiotelefontjeneste, der programmeres  
af teletjenesterne. Fra 1986 - når TDF-satellitsystemet bliver opera­
tionel - vil den fjerde kanal dog kunne transmitteres via TDF-l-satel-  
littens tredje kanal, og fra 1988 ligeledes via kabelnettene. Frekvens-  
problemerne vil da være løst for TDF og telestyrelserne.
34. En påbegyndelse af driften uden afgifter vil naturligvis give anledning  
til finansieringsproblemer. I visse bestemte tilfælde vil der dog kunne  
findes mulige finansieringskilder: gennem Sofirad (et selskab, der kon­
trolleres af staten, og som har interesser i radio- og tv-selskaber som  
Monte-Carlo, Europe-I, Soméra osv.) og gennem forskellige ministerier.

- 111 -
Kabler
35. Den 3. november 1982 gav regeringen meddelelse om iværksættelse af et  
program for udbygning af kabelnet baseret på lyslederteknologien, og  
som skal gennemføres af telestyrelserne. Den første målsætning vil være  
en tilslutning af 1 400 000 abonnenter fra nu af til 1985. Statsrådet  
bekræftede ved samme lejlighed beslutningen om opsendelse af satellit­
ten TDF-1, som skulle træde i funktion samtidig med gennemførelsen af  
den første fase af denne plan.
36. Der regnes med en investering, for 3 år, på 5 milliarder franske francs,  
fra 1986 vil programmet blive fremskyndet, og der regnes med en årlig  
investering på 4 milliarder francs for at nå til at oprette kabelforbin­
delse til alle husstande i byområder inden århundredets udgang. Koaksial-  
kablerne af kobber vil blive benyttet i de første to år for at give in­
dustrien mulighed for at tilpasse sin produktionskapacitet med hensyn  
til lysledere. Lysledernettet vil også tjene til styrkelse af telefon­
systemet og til levering af alle telematiktjenester, som elektronikindu­
strien påregner. Disse tjenesteydelser vil blive en vigtig finansierings­
kilde for planen.
37. Spredning via kabel er for tiden meget begrænset i Frankrig, idet kabel  
især benyttes for tjenesteydelser af typen MATV (Master Antenne TV). Den  
nye lovgivning på det audiovisuelle område tilskynder til og tillader  
lokale net, som får adgang til udenlandske programmer og/eller udsen­
delser via satellit.
38. To lokale forsøg er allerede godkendt. I Biarritz vil de franske tele-  
styrelser anlægge et lyslederkabelnet, som efterhånden skal kunne til­
byde nye tjenesteydelser inden for telematik, videotelefon, telefon,  
fjernsyn og stereomusik fra midten af 1983.
Det andet projekt, der vedrører "bysamfundet" i Lille, er under udførelse.  
Kabelnettet skal anlægges og forvaltes af et "selskab med blandet kapital"  
dannet af Télédiffusion de France (TDF), telestyrelserne og Bysamfundet,  
mens programmerne skal produceres af en "økonomisk interessegruppe" af  
lokale foreninger og grupper. Projektets finansiering skal forestås af  
de to parter, "det blandede selskab" og den "gruppe", som varetager pro­
duktionen af programmerne.
Forhandlingerne mellem Bysamfundet og P&T-styrelserne er blevet ført  
til ende i oktober 1982. Ifølge aftalerne skal der i et kvarter af  
byen anlægges et første forsøgsnet med lyslederkabler, som skal kunne  
betjene 3 000 husstande i 1984-85.
2

-  112  -
Video
39. Der findes for tiden 900 000 video-båndoptagere i Frankrig, og det samlede  
tal skulle nå op på omkring 2 millioner i slutningen af 1983. Video-båndop­
tagerne Philips V2000 og video-kasetterne Sony fremstilles i Frankrig. Be­
skatning af video-båndoptagere er indført fra 1. januar 1983 med et beløb  
af 471 ffr pr. video-båndoptager. Det er et ret højt beløb, som mere eller  
mindre svarer til 1983-afgiften for en farvefjernsynsmodtager. Fra samme  
dato er indspillede videokassetter belagt med 33% moms. Disse nye afgifter  
er bestemt til at give øgede indtægter til radio- og fjernsynsorganerne.
Disse foranstaltninger vil uundgåeligt få indflydelse på salget af appara­
ter, af hvilke 85 ?q er af japansk oprindelse, og 15% produceres af Philips.
Regeringen har desuden besluttet, at al indførsel af videoudstyr kun kan  
toldbehandles i Poitiers, og der er indført nye regler om, at visse doku­
menter kun kan antages, når de er udfærdiget på fransk. Som følge af disse  
foranstaltninger har detailhandlerne, som havde afgivet ordrer på 200 000  
enheder, kun modtaget 6 000 video-båndoptagere. Selskabet Akai (France),  
som kom ud for at få 60% af sin produktion blokeret, har standset produk­
tionen. Sony har annulleret sine projekter om opførelsen af en fabrik i  
det sydvestlige Frankrig.
I december 1982 gav Kommissionen for De europæiske Fællesskaber den franske  
regering formel meddelelse om, at den havde anlagt sag ved EF-Domstolen mod  
disse importrestriktioner, der betragtedes som protektionistiske foranstalt­
ninger i strid med Fællesskabets regler og til skade for EF's andre medlems­
stater.
40. Endelig skal det nævnes, at der i begyndelsen af november måned er givet  
meddelelse om oprettelse af en "Association pour le développement de
11audio-visuel",  som skal have til formål at gøre producerne fortrolige  
med den nye teknik - videoplader, mikroprocessorer, systemer for numerisk  
og syntetisk billedbehandling osv. - for at fremme fremtidens produktion  
af videoprogrammer. Foreningen, som er oprettet af Direction Générale des  
Télécommunication (DGT) under P&T-styrelserne, skal omfatte ingeniører fra  
DGT selv og fra Centre national d'études sur les Télécommunications (CNET)  
samt instruktører af audiovisuelle programmer.
Hvad det tekniske udstyr angår vil DGT af Ministeriet for Forskning og Indu­
stri få overdraget den opgave at tilskynde til en fornyet industriel indsats  
- efter at Thompson har opgivet dette - for fremstillingen af videoplader til  
professionelt brug.

- 113 -
BELGIEN
Satellitter
41. Belgien har ingen satellitprojekter i gang. Landets lille område og det  
forhold, at befolkningen er delt i to grupper, en fransksproget og en  
nederlandsksproget, gør det ikke nødvendigt at indføre nye kanaler. Der  
er for tiden fire kanaler i funktion: RTBF driver de to på fransk, og  
BRT to på nederlandsk. Alle programmer, som sendes af de tilgrænsende  
lande modtages via kabel.
Kabler
42. I Belgien er over 80?ó af husstandene tilsluttet kabelnet. Som angivet i  
det foregående punkt er der 9 udenlandske fjernsynsprogrammer (3 franske,  
3 tyske, 2 hollandske, 1 luxembourgsk), som supplerer de 4 belgiske ka­
naler (2 på fransk og 2 på nederlandsk), der distribueres via kabel. Der  
er forhandlinger i gang med BBC om distribution af britiske programmer.
De belgiske kabelnet vil i løbet af 10 år se antallet af de kanaler, som  
står til deres disposition, mere end fordoblet som følge af de nationale  
TDS-satellitter fra Tyskland, Frankrig og Det forenede Kongerige, even­
tuelt efterfulgt af dem, som opsendes af Luxembourg, Schweiz og Sverige.
43. På det nationale plan har RTBF anmodet regeringen om tilladelse til at  
oprette en kanal for afgifts-tv via kabel.
En ny lovgivning om kabelnet er under udarbejdelse. Et af de problemer,  
som skal løses, angår forbudet mod via kabelnet at sende udenlandske  
programmer, som indeholder reklame. Et sådant forbud indeholdes i Arrété  
Royal af 1966, men anvendes ikke i praksis (1).
Video
44. Med mindre end 30 000 video-båndoptagere figurerer Belgien ikke i de  
statistiske analyser af video i Europa.
(1) Hvad angår de juridiske regler for udsendelse via kabel i Belgien henvises  
til bilag 10, punkt 30-33.

- 114 -
DANMARK
Satellitter
45. Danmark har intet nationalt projekt, men deltager i ESA's L-Sat satellit  
og støtter tanken om et europæisk fjernsynsprogram under UER, som skulle  
kunne modtages af de danske seere, og som DR, det offentlige fjernsyns  
organ, skulle kunne bidrage til.
I februar 1982, efter årelange undersøgelser og drøftelser, trak Danmark  
sig formelt ud af de nordiske landes Nord-Sat-projekt (1). Det afslog også  
den svenske indbydelse til at deltage i Tele-X, et forsøgsprojekt med tele­
kommunikations-satellit (med 2 tv-kanaler til dækning af de nordiske lande) (2).
Kabler
46. Ved udgangen af 1981 var ca. 50?o af seerne (eller 800 000 husstande) abonnen­
ter på distribution af fjernsynsprogrammer via kabel.
I henhold til lov af 15. juni 1973 kan fællesantenne-systemer og andre syste­
mer til distribution af audiovisuelle programmer til beboelseslokaler kun be­
nyttes til distribution af programmer fra DANMARKS RADIO og programmer fra  
udenlandske sendeorganisationer. Dog kan kulturministeriet forsøgsvis give  
tilladelse til udsendelse via kabel af lokale programmer.
Det samme ministerium har for nylig forbudt udsendelse via kabel af program­
mer, som blev tilbudt af det private britiske selskab SATV (3) via 0TS-2-sa-  
tellitten, fordi en sådan spredning ville være i strid med statens monopol.
Video
47. Kun 5?o (70 000-80 000 husstande) af tv-seerne er ejere af en video-båndoptager,  
men salget af uindspillede videokassetter er betydeligt.
(1) Punkt 117.
(2) Punkt 118.
(3) "Satellite Television PLC". Bilag 5, punkt 52.

- 115 -
GRÆKENLAND
Satellitter
48. Grækenland har ikke for tiden noget projekt om udnyttelse af den baneposi­
tion og de frekvenser for TDS, som er blevet det tildelt. Med hensyn til  
modtagelse "ved overspil" af programmer, som sendes via fremmede satellit­
ter, gør der sig en vis fjendtlig holdning gældende i de vedkommende kredse.
Kabler
49. En undersøgelse er i gang vedrørende projekter med henblik på et eventuelt  
offentligt initiativ på området for tjenesteydelser med hensyn til informa­
tion og datatransmission.
Video
50. Et begrænset antal videomaskiner benyttes til optagelse af film og afspil­
ning af bånd, som lejes af video-klubber i Athen.

- 116 -
IRLAND
51. Irland har ikke givet meddelelse om noget projekt på TDS-området, men RTE,  
det offentlige organ, som har monopol på udsendelser, deltager i UER's  
EURIKON-forsøg.
Irland deler med Spanien, Island, Portugal og Det forenede Kongerige bane­
positionen på 31 vest for en eventuel TDS-satellit. Den dækkede zone vil  
således kunne give en irsk satellit adgang til betydelige markeder.
52. Det offentliges holdning til eventuelle private initiativer synes ikke at  
være fastlagt, hvis man skal dømme ud fra den nuværende situation, hvor  
der sendes fra piratstationer for radio (omkring 100) og fjernsyn: de er  
illegale, men tolereres (1).
53. Der er forelagt to lovforslag, hvoraf det ene går imod piratsendere, og  
det andet vil kunne give lovligt grundlag for lokale radiosendere. Mulig­
heden for en revision af RTE's monopolstilling kan ikke udelukkes, så lidt  
som en eventuel intervention af privatkapital med henblik på udnyttelse af  
de TDS-kanaler, som står til rådighed for Irland.
Kabler
54. De 21 kabelnet er koncentreret i den nordlige og østlige del af landet,  
hvor 54?o af de irske seere bor. De kan dér modtage de britiske fjernsyns­
programmer. Omkring 26?o af de irske seere er tilsluttet disse kabelnet,  
hvoraf de tre største - blandt dem RTE's "RTE Relays" - findes i Dublin.  
Alle nettene skal sende RTE's programmer, og der opkræves en afgift sva­
rende til 15?o af deres indtægter for at skadesløsholde RTE for tabet af  
indtægter fra reklame (2).
(1) De private fjernsynsstationer sender britiske programmer.
(2) Bilag 10, punkt 79.

-  117  -
Resten af landet modtager kun RTE, men P&T-ministeriet har i 1982 meddelt  
sin beslutning om at tillade distribution via kabel af flere kanaler i de  
områder, hvor der for tiden kun kan modtages en enkelt kanal (byerne Cork  
og Limerick og grevskabet Galway).
Video
55. Det sidst foreliggende tal for video-båndoptagere i Irland er på 39 000 i  
slutningen af maj 1982. Men dette tal omfatter kun private husstande. Of­
fentlige lokaler, især barer, hvor de fleste indspillede bånd afspilles,  
ur ikke indbefattet.

- 118 -
ITALIEN
Satellitter
56. Det nye rumprogram, som er godkendt i marts 1982, dækker tidsrummet  
1982-86, og der er afsat et budget på 513 milliarder lire til det.
Dette program omfatter: deltagelse med 32,8?o i ESA's L-Sat-program (1),  
udvikling af den præoperationelle satellit "Italsat" af "Telespazio"
og andre tilknyttede industrier, hvilket indebærer udvikling af jord­
stationer, som skal benyttes til telefonforbindelser, datatransmissio­
ner, telekonferencer og fjernreproduktion, og endelig samarbejde med  
NASA for udvikling af TSS-systemet (Tethered Satellite System) af vi­
denskabelige observationssatellitter med kabelforbindelse til den ame­
rikanske rumfærge. Opsendelsen af "Italsat" regnes med at finde sted  
i 1987 eller 1988. Man regner også med at oprette en italiensk rum­
organisation om to år.
57. På TDS-området skal især fremhæves den betydelige støtte fra Italien  
(det italienske bidrag er det næststørste, efter Storbritannien (1))  
til L-Sat-projektet. Desuden har Italien eneret til den ene af denne  
satellits kanaler, som vil blive rettet mod dette lands territorium  
ifølge CAMR's plan: benyttelsen af denne kanal, for et europæisk pro­
gram, er blevet tilbudt UER af RAI (Radiotelevisione Italiana) (2).
Ifølge den i april 1982 indgåede aftale mellem RAI og de italienske  
telestyrelser sikres der RAI eneret til udsendelser af enhver art  
(radio og fjernsyn, gennem æteren, kabel eller på enhver anden måde).
På samme måde er adgangen til telestyrelsernes jordstationer for tv-  
udnyttelse af Intelsat-systemet forbeholdt RAI (3).
58. De private radio- og fjernsynsstationer har tilladelse til at sende  
"på lokal basis". I mangel af en mere præcis definition har man for­
tolket Forfatningsdomstolens dom som en betegnelse af områderne for  
hver af de 21 italienske regioner. For tiden er antallet af fjernsyns­
stationer begrænset til omkring 350, men siden januar 1982 domineres  
situationen af tre net, som indbyrdes grupperer ca. 75 stationer:
(1) Bilag 5, punkt 27.
(2) Bilag 5, punkt 37.
(3) I december 1980 har et privat fjernsynsselskab dog undtagelsesvis fået  
tilladelse til at sende fodboldmesterskabet ("Mundialito")  i Uruguay,  
som RAI ikke havde planer om at dække direkte.

- 119 -
"Canale 5", "Italia Uno" og "Rete Quattro" (1).
Forbudet mod oprettelse af egentlige nationale net er for øjeblikket ind­
talt for domstolene af de private selskaber. "Canale 5", som regner med  
mulighed for at vinde sagen, har allerede anlagt et mikrobølgenet. De  
samme selskaber er i deres søgen efter ekspansion og nye markeder meget  
interesserede i de perspektiver, som satellitter og kabelnet byder på.
59. Private foretagenders mulighed for at udnytte den baneposition og de  
Frekvenser, som af CAMR 77 er tildelt Fyrstendømmet Monaco, er dog  
blevet blokeret af den aftale, som i 1982 blev indgået mellem RAI og  
TéléMontecarlo (TMC). TMC har heri forpligtet sig, til gengæld for et  
finansielt bidrag fra RAI og levering, stadig fra RAI, af fire timers  
programmer, ikke at give nogen tredjepart ret til at sende på italiensk  
til Italien.
60. Forlæggeren Mondadori (som kontrollerer "Rete Quattro") ligger på sin  
side inde med en finansiel interesse i SATV (Satellite TV), det briti­
ske selskab, som sender kommercielle programmer via satellitten 0TS-2 (2).
Kabler
61. Den ekspansion, som har fundet sted i udsendelse via mikrobølger fra  
private radio- og fjernsynsstationer, har haft til følge, at små kabel­
net i boligblokke er forsvundet, og har sat en stopper for enhver videre  
udbredelse af disse.
Video
62. De mange fjernsynsprogrammer har naturligvis betydet et næsten fuldstæn­
digt stop for udbredelsen af video-båndoptagere og videokassetter.
(1) Da forbindelsen via mikrobølger eller kabel mellem stationerne i de forskel­
lige regioner er forbudt, arbejder de store net på basis af forsendelse af  
optagne bånd for påfølgende udsendelse fire dage senere. Nettets regionale  
agenter leverer de daglige programmer til stationerne med indsættelse af  
den lokale reklame.
(2) Bilag 5, punkt 52.

-  120  -
LUXEMBOURG
Satellitter
63. Dækningszonen for den luxembourgske satellit (Lux-Sat) vil komme til at  
omfatte Frankrig indtil Paris, Lyon og Bordeaux, tre fjerdedele af For­
bundsrepublikken Tyskland og næsten hele Belgien og Nederlandene.
Der regnes med, at udsendelserne fra Lux-Sat vil kunne nå ud til 40 mil­
lioner husstande.
En endelig beslutning til fordel for dette projekt er imidlertid langt  
fra at være truffet. Man undersøger muligheden for at opgive projektet  
om en selvstændig luxembourgsk satellit og forene sig med Frankrig i  
programmeringen af den tredje TDF-l-kanal (første franske TDS-satellit).
64. Lux-Sat skulle være en "lille" satellit af typen ECS med forstærkerrelæer  
for TDS. Der er taget optioner for opsendelser i 1986 med Ariane og med  
USA's rumfærge. En anden satellit skulle følge efter næsten med det samme,  
og en tredje skulle påtænkes sat i bane i 1994.
65. Lux-Sat kunne have 4 kanaler for TDS, heraf tre for udsendelser på hhv.  
fransk, tysk og nederlandsk. Alle programmerne skulle efter CLT's erklæ­
ringer have en "europæisk" karakter. På reklameområdet skulle CLT res­
pektere de gældende normer i de pågældende lande og anvende de af Det  
internationale Handelskammer fastsatte normer. I flere officielle og  
officiøse erklæringer har de luxembourgske myndigheder advaret mod pro­
tektionistiske holdninger, som ville være uforenelige med den frie be­
vægelse af information og friheden til tjenesteydelser.
Ifølge CLT skulle 40?o af programmerne produceres af dets datterselskab  
Radio-Télé-Luxembourg (RTL), mens de resterende 60?o skulle komme fra  
udenlandske producenter og samproduktioner med andre organisationer.
66. Aktionærerne i Compagnie Luxembourgeoise de Télédiffusion (CLT), som for  
47?o af kapitalen repræsenterer franske interesser fra den private og den  
offentlige sektor, har i juni 1982 besluttet i princippet at acceptere  
et tilbud fra den luxembourgske regering, hvorefter en TDS-tjeneste skal  
forvaltes direkte af CLT (og ikke af et særligt selskab).
67. Da Lux-Sat-projektet især tager sigte på markeder uden for Storhertug­
dømmets territorium, er det klart, at den holdning, som indtages af  
myndighederne i de tilgrænsende lande tildels vil blive bestemmende  
for den heldige gennemførelse.

-  121  -
Den afvisende holdning, som den tyske forbundsregering indtog indtil  
november 1982, var afgørende for, at foreningen af tyske bladudgivere,  
som havde påtænkt at deltage med 25% i det luxembourgske projekt, trak  
sig tilbage. På nuværende tidspunkt under udarbejdelsen af denne beret­
ning er det vanskeligt at udtale sig om udsigterne for den nye tyske  
forbundsregerings stilling til spørgsmålet.
68. Indtil der foreligger en afgørelse om satellitten, har RTL i oktober 1982  
givet meddelelse om projektet for en anden fjernsynskanal, som udover Lu­
xembourg skulle kunne dække nogle egne i Frankrig og i Forbundsrepublikken  
lyskland, Belgien og den sydlige del af Nederlandene. Der skulle være tale  
om en betjening på flere sprog i lighed med den, der af CLT var forudset  
for satellitten. Programmerne skulle sendes på tysk mellem kl. 12.00 og  
kl. 14.00 og på engelsk mellem kl. 17.00 og 19.00. Tv-aviserne skulle  
være på fransk, og hver aften skulle der sendes en film med undertekster  
på tysk og nederlandsk.
Belgien har imidlertid modsat sig projektet, og dets gennemførelse, som  
oprindelig var beregnet at skulle finde sted i slutningen af 1982, er  
blevet opsat på ubestemt tid.
Kabler
69. Omkring 50?o af husstandene i Luxembourg er tilsluttet kabelnet, især i  
byerne, hvor det belgiske selskab Coditel arbejder. Den eneste betingelse,  
der stilles, er udsendelse af RTL's programmer.
70. Et vist antal lokale kabelnet (radio og fjernsyn) er blevet anlagt over  
hele Storhertugdømmet på basis af koncessioner (for hvilke der i princip­
pet ikke betales, men som er belagt med ganske bestemte forpligtelser),  
som gives af de kommunale myndigheder til firmaer eller private interes­
segrupper.
Teledistributionsfirmaerne eller -grupperne transmitterer de af RTL ud­
sendte programmer samt programmer fra "officielle" udenlandske radio­
eller fjernsynsstationer, som kan modtage på Storhertugdømmets område.
Video
71. Salget af video-båndoptagere er ikke betydeligt i Luxembourg, hvor man  
kan modtage alle programmerne fra alle tilgrænsende lande.

-  122  -
NEDERLANDENE
72. I Den offentlige Tidende af 28. oktober 1982 er offentliggjort de prin­
cipper, som af regeringen er vedtaget på grundlag af en beretning fore­
lagt af Det videnskabelige Råd for Mediepolitikken den 7. september 1982.  
Disse principper går ud på:
- i alle udenlandske programmer, som sendes via kabel, forbud mod enhver  
form for reklame, som måtte henvende sig specielt til den nederlandske  
offentlighed (indtil der er udarbejdet en almindelig politik med hensyn  
til udsendelse via kabel af udenlandske programmer);
- adgang for deltagelse fra pressen, udgivere og ikke-kommercielle insti­
tutioner i de lokale radio- og fjernsynsudsendelser, idet enhver kommer­
ciel kontrol med organernes ledelse og programpolitik skal være udelukket;
- anerkendelse af pressens rolle i teleteksttjenesten;
- mindskelse af restriktionerne med hensyn til reklame på sportspladser.  
Satellitter
73. Nederlandene har ingen nationale projekter på TDS-området. De deltager i  
ESA's L-5at-projekt (1), og NOS er en af de koordinerende organisationer  
i UER's EURIKON-forsøg (2).
Igennem P&T-styrelsen er der af nederlandske organisationer fremsat flere  
begæringer til Eutelsat om benyttelse af kanaler på OTS-2 og dens efter­
følger ECS-1. To af de seks anmodninger for ECS-1 er blevet fremsat af  
selskaber oprettet af nederlandske udgivere, som har til hensigt at be­
nytte satellitten til abonnements- eller afgiftsfjernsyn.
74. I almindelighed har Nederlandene ingen indvendinger mod modtagelse af  
TDS-udsendelser fra de tilgrænsende landes satellitter ud fra princip­
pet om fri bevægelse af information, dog på betingelse af, at disse ud­
sendelser ikke indeholder reklame, som særlig er henvendt til deres bor­
gere.
De ønsker indgåelse af europæiske aftaler vedrørende reklame i radio og  
fjernsyn og normerne for sådan reklame i de tilfælde, hvor programmer,  
som produceres af et land, med vilje er udformet for at udnytte overspil  
af udsendelser via satellit.
(1) Bilag 5, punkt 27.
(2) Bilag 5, punkt 40.

- 123 -
Kabler
75. 70?o af husstandene i Nederlandene er tilsluttet kabelnet, og man regner  
med, at det samlede antal vil overstige 755o i 1985. Kabelnet med over  
50 000 abonnenter forvaltes af P&T-styrelserne, men de lokale net kan  
forvaltes af andre organer på grundlag af tekniske betingelser, som  
fastsættes af P&T. De mindre net forvaltes næsten altid af kommunerne.  
CASEMA, et selskab med blandet kapital med deltagelse af P&T-styrelserne  
(60?o) og NOS (40?i) forvalter omkring 15?o af de mindre systemer (1).
76. Der sendes normalt syv programmer: de to nederlandske kanaler, de tre  
tyske kanaler og de to nederlandsksprogede kanaler fra Belgien. Distri­
bution via kabel af udsendelserne fra den sovjetiske satellit Gorizont  
er tilladt. Betydningen af de lokale kabelnet er stigende, og det sam­
me gælder antallet af abonnenter og den interesse, der findes hos for­
valterne af kabelsystemerne for at yde nye tjenester med benyttelse af  
de eksisterende kabler.
77. I beretningen fra Det videnskabelige Medieråd (omtalt ovenfor under  
punkt 63) foreslås grundsætningerne for en ny lovgivning om kabelnet.
Den vigtigste finansieringskilde skulle være abonnementer, og abonnen­
terne skulle selv have adgang til at træffe beslutninger om deres pro­
grammer efter deres tilhørsområde. De nationale fjernsynskanaler skulle  
stå til gratis rådighed.
Video
78. Antallet af private video-båndoptagere anslås til 65 000 i slutningen  
af 1982, hvad der svarer til 15,7?o af antallet af tv-abonnenter.
Den nederlandske forening af videomateriel forhandlere regner med, at  
35-70?o af de indspillede videokassetter, som sælges på markedet, er  
piratoptagelser. Der er retssager løbende for at bekæmpe dette forhold.
89. Det nederlandske selskab Philips er den største europæiske producent  
af elektronisk og elektrisk udstyr til tv og video og den fjerdestør­
ste i verden (2).
Den 5. januar 1983 gav Philips og AT&T meddelelse om indgåelse af en  
aftale om fælles udvikling, produktion og salg af telekommunikations-  
udstyr, herunder transmissionssystemer. AT&T ønsker, efter den anti­
trust-sag, som tvang det til at opgive ejendomsforholdet til Bell  
Telephones, at gå ind i nye sektorer og markeder uden for USA og har
(1) Med hensyn til de juridiske aspekter vedrørende distribution via kabel,  
se bilag 10, punkt 124 og 125.
(2) Efter IBM, General Electric og AT&T i USA.

- 124 -
således brug for en partner med kommerciel erfaring og kapacitet på  
internationalt plan. Philips for sit vedkommende søger AT&T's erfa­
ring med hensyn til elektroniske vælgersystemer for at styrke sin  
position på telekommunikationsområdet.
Aftalen mellem Philips og AT&T betragtes dog med uvilje af den franske  
regering, som er betænkelig ved, at et stort amerikansk selskab kommer  
ind på det europæiske marked.
Muligheden for en forenet optræden af Philips og den franske koncern  
Thompson-Brandt via det tyske selskab Grundig (som Thompson-Brandt vil  
kunne få kontrol over, og i hvilket Philips har en andel på 24,5?o) er  
tidligere nævnt (1) ligesom Philips og Grundigs legale aktion mod de  
"dumping"-salg, som japanske producenter af videoudstyr skulle foretage  
i Europa.
(1) Punkt 7.

-  125  -
DET FORENEDE KONGERIGE
Satellitter
80. På grundlag af beslutninger, som blev meddelt af den britiske regering  
den 4. marts 1982, har Det forenede Kongerige sat sig som mål at råde  
over en operationel TDS-tjeneste med to satellitter i bane i 1986. Re­
geringen agter straks at benytte 2 af de 5 kanaler, som er tildelt af  
CAMR 77 på banepositionen 31 vest. Disse to kanaler er overladt til BBC.
81. Den første satellit skal opsendes af "United Satellites Limited" (Unisat),  
et selskab som er oprettet af "British Telecom", der skal have ansvaret  
for telekommunikationstjenesterne, "British Aerospace", som skal levere  
satellitten, og selskabet "Marconi", som skal levere nyttelasten (1).
82. Regeringen har ligeledes, den 29. november 1982, besluttet at vedtage  
systemet MAC (Multiplexed Analogue Components), der er udarbejdet af  
IBA (Independent Broadcasting Authority) som ny norm for TDS-udsendel-  
serne (2).
83. "Unisat" har på sin side besluttet, at satellitten skal have seks sen­
dere, hvoraf to for fjernsyn og fire for telekommunikationer. Det pro­
jekt, som er udarbejdet af "British Aerospace" for ECS-satellitterne  
(European Communication Satellites) for European Space Agency (3), skal  
udvikles for at muliggøre installation af seks sendere.
Opsendelserne af de to satellitter med Ariane påregnes at finde sted  
hhv. i juni og september 1986, men disse tidspunkter er endnu ikke ende­
ligt fastlagt. Omkostningerne ved systemet skal delvis dækkes gennem  
indtægter fra telekommunikationstjenesten.
(1) "Projet Mercury", det private konsortium, som havde regeringens første  
tilladelse til gennemførelsen af et telekommunikationsnet i konkurrence  
med British Telecom, vil leje forbindelser på satellitten og optræde  
som repræsentant for BT ved udlejning af "terminaler".
(2) Bilag 2, Punkt 18 ff.
(3) Samt for "Inmarsat1 "s "Marecs"-satellitter for maritime kommunikationer  
- Bilag 5, punkt 25.

- 126 -
84. Hvad fjernsynsprogrammerne angår regnes der i BBC's forslag, som er god­
kendt af regeringen, med en betjening gennem abonnement, hvis programmer  
skulle omfatte film, kulturelle indslag, sport, underholdning og benyttelse  
af arkiver samt et "vindue til verden" bestående af de bedste produktioner  
fra andre fjernsyn og af nye programmer af international karakter.
85. "Independent Broadcasting Authority" (IBA) (1) har for sin del udtrykt ønsket  
om at kunne disponere over TDS-kanaler og har foreslået en betjening af  
abonnenter, en retransmission af det "bedste" produkt i Storbritannien og  
endelig en paneuropæisk tjeneste. IBA har over for regeringen understreget  
den rolle, det har spillet i de sidste fem år i forskning og udvikling på  
satellitområdet samt i EURIKON's prøveudsendelser, der er gennemført med  
OTS-satellitten inden for rammerne af Den europæiske Radiounion.
Regeringen har i sin erklæring til Parlamentet i marts 1982 erkendt, at  
IBA kunne have sin rolle at spille i de fremtidige TDS-tjenester, og har  
forsikret om, at den ville forberede den nødvendige lovgivning.
86. På forskellige tv-områder har British Telecom givet meddelelse om sine pro­
jekter for private telekommunikationsnet baseret på digitalsystemerne "X-  
Stream" med benyttelse af ECS-satellitterne (2) fra 1984. Disse net skal  
tilbyde fire tjenesteydelser, betegnet "Switchstream",  "Megastream",  "Kil-  
stream" og "Satstream" med mulighed for telekonferencer, telefax og pakke-  
forbindelser. Tjenesteydelserne skal kunne modtages af terminaler med  
antenner med en diameter af 5 m og derefter udsendes gennem offentlige  
organers kabelnet eller mikrobølgerelæer, eller endog af private kunder.
87. Det forenede Kongerige deltager i European Space Agency's Ariane og L-Sat-  
programmer. Ifølge "British Telecom" vil deltagelsen i L-Sat være en natur­
lig følge af det britiske satellit-engagement, når de store satellitter  
skal overtage opgaven i slutningen af firserne eller begyndelsen af halv­
femserne.
I december 1982 er der blevet undertegnet en kontrakt for 180 millioner  
pund sterling mellem ESA og British Aerospace som leder om gennemførelsen  
af L-Sat. De andre hovedkontrahenter for samme projekt er selskaberne  
Aeritalia og Selenia (Italien), Fokker (Nederlandene) og Spar Aerospace  
(Canada).
(1) IBA er den offentlige organisation, som er ansvarlig for den private  
radio- og fjernsynssektor i Det forenede Kongerige. Den indgår kontrak­
ter på tid for koncession af tjenesteydelse (produktion af programmer)  
på regional eller lokal basis med omkring en snes private selskaber,  
fører tilsyn med udførelsen og varetager spredningen.
(2) European Communications Satellites, forvaltet af Eutelsat, Bilag 5,  
punkt 30.

- 127 -
Kabler
88. For tiden findes der i Storbritannien 2,6 millioner abonnenter på fjern­
syn via kabel; ca. 14?ó af alle fjernsynsmodtagere er forbundet dertil.
Det drejer sig hovedsagelig om fællesantenner, idet distribuenterne kun  
har tilladelse til at transmittere de nationale kanaler (1), der kan mod­
tages via mikrobølger af 99% af befolkningen.
89. Da distribuenterne indtil nu ikke har set nogen interesse i at anlægge  
net med mange kanaler, er de fleste kabelnet forældede og råder kun over  
fire kanaler. Efter at den fjerde fjernsynskanal "Channel 4" trådte i  
funktion i november 1982, er de fire disponible kanaler alle optaget.
Fra 1980 er der dog givet tilladelse til forsøgsnet, som giver mulighed  
for at abonnere på andre kabeldistribuerede programmer.
"Hunt-rapporten"
90. Med hensyn til fremtiden har regeringen truffet beslutninger på grundlag  
af den rapport, som blev forelagt i oktober 1982 af et rådgivende udvalg  
på 3 medlemmer. Lord Hunt (2) var formand for dette udvalg, som skulle  
foretage en undersøgelse af spredning via kabel og politikken for radio-  
og fjernsynsudsendelser.
"Hunt-rapporten"'s 39 sider indeholder forslag, som ville medføre en ra­
dikal ændring på fjernsynsområdet i Storbritannien og gå i retning af,  
at enhver regulering og enhver kontrol nedbringes til det mindst mulige.
91. De første af de nye tjenesteydelser skulle kunne tilbydes publikum om to  
år. Selv om "benyttelsen af britisk materiale bør fremmes", skulle enhver  
begrænsning i importen af udenlandske produkter (som nu er fastsat til  
14?i af udsendelserne fra BBC og det uafhængige fjernsyn - ITV) ophæves,  
og kabelnetselskaberne, med maksimalt 30 kanaler til rådighed, skulle  
have næsten fuldstændig frihed til fremstilling af programmer. De skulle  
dog være forpligtet til at retransmittere alle nuværende og kommende pro­
grammer fra BBC og ITV.
(1) Undtagen pilotprojekterne for afgifts-tv, som blev tilladt i 1981: Bilag 10,  
punkt 140.
(2) Tidligere kabinetssekretær. De to andre medlemmer var Sir Maurice Hodgson,  
præsident for "British Home Stores", og professor James King ved "Imperial  
College" i London.

- 128 -
Denne rapport har givet anledning til modstridende meninger om de vigtig­
ste punkter, som er følgende:
- Ingen begrænsning i antallet af kanaler, som kan finansieres gennem  
abonnennementer og gennem reklame, og mulighed for at tilbyde hele  
programmer, som finansieres af annoncører ("sponsorship"). I "de før­
ste år" skulle finansiering ved reklame og "sponsorship" være tilladt  
"uden begrænsning".
- Systemet med betaling "pr. program" ("pay-per-view TV") skal derimod  
ikke være tilladt "for øjeblikket".
- Ingen forpligtelser vedrørende indholdet af programmer, som tilbydes  
i abonnement.
- Ingen forpligtelser med hensyn til afbalancering og afvejning mellem  
de forskellige programmer, med hensyn til upartiskhed (bortset fra  
informationsprogrammerne), til sendetiden for udsendelser, der er  
uegnede for børn (for hvilke der påregnes elektroniske blokerings-  
systemer), til reklame og udenlandske programmer osv. Dog skulle
det ikke være tilladt for et kabelnet at have en "drejet" stilling  
i sin helhed, dvs. at være udtryk for en politisk, religiøs eller  
lignende organisation. Derudover skulle der være sikret upartisk  
adgang til de lokale kabelkanaler.
- De nuværende selskaber, som driver kabelnet med fire kanaler, skal  
fortsat kunne drive disse, men kun i fem år, hvorefter de skal være  
forpligtet til at investere i nye kabelnet med mange kanaler.
- Oprettelse af en ny "Myndighed", som skal give koncessioner til sel­
skaberne og føre tilsyn med deres virksomhed. Denne myndighed skulle  
oprettes ved lov; dog skulle den "om nødvendigt" (dvs. i mangel af  
tilstrækkelig tid til at få vedtaget en ad hoc-lov) til at begynde  
med kunne oprettes som rådgivende organ. Hvad dens beføjelser angår  
udtales det i Hunt-rapporten,  at tilsynet med kabelselskabernes ak­
tiviteter udelukkende bør finde sted som lejlighedsvis kontrol ("mo-  
nitoring") eller som reaktion på meldinger. Hverken programmerne  
eller reklamen skal være underlagt en forudgående godkendelse, pro­
duktionen skal ikke kontrolleres systematisk, og der skal ikke kræves  
nogen betaling af kabelnetselskaberne til finansiering af kontrollen.
- Koncessionsområderne skal afgrænses efter forskellige kriterier: en
befolkning på en halv million indbyggere; forbindelse mellem "rige"  
byområder og "fattige" landområder; fastsatte frister for anlæggel-  
serne osv. (
- Koncessionernes løbetid fastsættes principielt til 8 år, men vil fol· 
tiden kunne være på 10 år. Denne periode kan anses for at være meget  
kort, når der tages hensyn til de massive investeringer, der kræves  
for anlæggelse af kabelnet.
Hunt-udvalget skulle ikke udtale sig om valget mellem koaksialkabler og  
lyslederkabler. Visse tegn på, at regeringen skulle se med velvilje på,  
at man til at begynde med anvender koaksialkabler, har fået "British  
Telecom" til at reagere. Det har udtalt, at det er af "vital" betydning,  
at det valgte system "giver mulighed for at udvikle alle de kapaciteter,  
som er nødvendige for et bredt spektrum af information og underholdning".

- 129 -
94. Efter offentliggørelsen af Hunt-rapporten har der været taget stilling  
til den af BBC, IBA og "Independent Television Companies Association"
(ITCA),  en forening af de private regionale fjernsynsstationer, som  
producerer de programmer, der udsendes over IBA's net.
BBC går ind for princippet om kontrol med indholdet af udsendelserne  
for at beskytte seerne, og om at udsendelser via kabel skal suppleres  
med TDS. Retten til at modtage TDS-programmer udover de andre programmer,  
som sendes via kabel, skal være tilsikret brugerne. Desuden understreger  
BBC nødvendigheden af at forsvare de 40?i seere, som aldrig på rimeligt  
økonomisk grundlag vil kunne tilsluttes kabelnettene.
IBA for sin del har taget radikal stilling imod konklusionerne i Hunt-  
rapporten, især med hensyn til den udtalelse, hvorefter der, hvis re­
kommandationerne accepteres, "ikke skulle kunne forvoldes nogen alvor­
lig skade for de offentlige tjenesteydelser i udsendelse i radio og  
fjernsyn".
ITCA deler ikke fuldt ud IBA's fjendtlige indstilling til rapporten.
Nogle af de tilsluttede selskaber er interesserede i at deltage i for­
valtningen af kabelnettene. Kritikken rettes i almindelighed mod de  
manglende grænser for reklame og afskaffelsen af en obligatorisk pro­
centdel af britiske produktioner i programmerne. Man modsætter sig  
ligeledes den rekommandation, ifølge hvilken et fjernsynsselskab ikke  
skulle kunne besidde en aktiemajoritet i et kabelselskab.
Der er i alle tilfælde ret almindelig enighed om nødvendigheden af, at  
der fastsættes en varighed på 20-25 år for koncessionerne, som først  
vil kunne blive rentable efter 7-8 år.
Video
95. Det forenede Kongerige har det højeste procentvise antal i verden af  
husstande, som besidder videoudstyr til optagelse: mellem 12,5 og 155o  
af de 20 millioner husstande, som har en fjernsynsmodtager ved udgan­
gen af 1982. Man regner med, at denne procentdel vil nå på over 27?o  
i 1983 og omkring 40?i i 1984. Markedet deles mellem JVS's og Matsushi-  
tas VHS (57?o), Sonys BETA {21%) og Philips' V2000 (15?o). 54?o af video­
maskinerne er brugernes ejendom, mens 46?o af dem er lejede. Ifølge en  
nylig foretagen Gallup-undersøgelse lejes der 1,25 millioner videokas­
setter hver uge. Der optages især film, som sendes i slutningen af  
fjernsynsprogrammet.
På den anden side er den tid, der bruges til at se fjernsynsprogrammer  
gået ned i løbet af efteråret 1982 med 10-12?o i sammenligning med ef­
teråret 1981 (gennemsnitligt 2-3 timer pr. uge). I juletiden, hvor der  
altid registreres den største aflytning, er antallet af seere gået ned  
med 23?o, til 11,1 millioner på de fire kanaler juledag (i forhold til  
17 millioner den samme dag i 1981). For første gang i 1982 anslår man,  
at lejen af film optaget på videokassette har oversteget værdien af  
biografernes indtægter.

- 130 -
Der er i 1981 blevet solgt omkring 82 millioner uindspillede videokassetter  
(for et samlet beløb af 74 millioner pund sterling) til optagelse af fjern­
synsprogrammer eller reproduktion af andre kassetter. Den samlede værdi af  
salg og udlejning af videokassetter i 1982 anslås til 400 millioner pund  
sterling.
I slutningen af 1982 er de fleste små forhandlere af videokassetter ("video  
clubs" og udlejere), som var myldret frem i 1981 og 1982, forsvundet. De  
største videodistributører og programproducenter dominerer markedet og har  
indledt et samarbejde for selvregulering og bekæmpelse af piratvirksomheden:  
det anslås, at 70% af salget angår pirat-videokassetter.
Med henblik på dette har "British Videogram Association", "Motion Picture  
Association" og "Society of Distribution" dannet "Federation Against Copy­
right Theft" (FACT).

- 131 -
ANDORRA
96. Andorras regering har med de to medoverhoveders samtykke (biskoppen af  
Urgel og Den franske Republiks præsident) givet tilladelse til iværk­
sættelse af en undersøgelse af mulighederne for benyttelse af den TDS-  
satellit, hvis baneposition på 37 vest er blevet tildelt Andorra af  
Conférence Administrative Mondiale des Radiocommunications 1977.
"Andorra Produccions SA", som er ansvarlig for projektet, er af den  
opfattelse, at en af denne satellits kanaler udmærket kan indrettes  
til spredning af "europæiske" programmer.
97. Medoverhovederne har udelukket muligheden for en finansiering gennem  
reklame. "Andorra Produccions" søger derfor "sponsorer", som - eventuelt  
i indbyrdes forbindelse inden for en "ad hoc"-organisation - vil kunne  
producere programmer. Sådanne "sponsorer" skulle fortrinsvis være inter­
nationale og interregionale europæiske organisationer.

- 132 -
ØSTRIG
Satellitter
98. En beslutning fra den østrigske regering vedrørende muligheden og de nær­
mere tekniske og finansielle betingelser for at sætte en østrigsk satellit  
i bane ventes tidligst om to år. En sådan beslutning skulle træffes på  
grundlag af en udtalelse fra et blandet udvalg af repræsentanter for P&T  
og ORF (Oesterreichischer Rundfunk), som er nedsat i oktober 1981. I hvert,  
fald er der ikke regnet med nogen national satellit i de første ti år.  
Dette udvalg skal imidlertid fremsætte rekommandationer med henblik på
en eventuel deltagelse fra Østrigs side i de europæiske TDS-aktiviteter  
i denne periode.
99. Man undersøger tre muligheder:
a) Deltagelse i et europæisk program under UER. Der mindes i denne forbin­
delse om, at ORE er en af de koordinerende stationer i UER's EURIKON-  
forsøg (1).
b) Benyttelse af en antenne-tid på en af den tyske TV-Sat-satellits kana­
ler i samarbejde med organerne i de Lander, der er tilknyttet ARD, og  
med ZDF (ORF's samarbejde med disse organer er en forlængst fastslået  
kendsgerning).
c) Forvaltning af en satellit i fællesskab med Schweiz. Med henblik på  
dette er der taget kontakter med Det schweiziske Radio- og Fjernsyns-  
selskab (SSR) og dettelands P&T-styrelse, men de schweiziske myndig­
heder har endnu ikke taget endelig stilling til dette spørgsmål. SSR  
er ligesom ORF ude i finansielle vanskeligheder, og en eventuel til­
slutning til det kommercielle Tel-Sat projekt (2) vil kunne skabe  
problemer.
100. Østrigs stilling er under alle omstændigheder meget speciel i den euro­
pæiske sammenhæng. Dets radioprogrammer dækker et område, som strækker  
sig fra Adriaterhavet til det vestlige Rusland og Rumænien. Dets fjern­
synsprogrammer modtages i Schweiz, Sydtyskland, Tjekoslovakiet,  Ungarn  
og Jugoslavien. Den optimale dækningszone for en østrigsk TDS-satellit  
ville efter CAMR 77's normer (antenne på 90 cm i diameter) omfatte om­
kring 43 millioner indbyggere, men i virkeligheden ville den kunne nå  
ud til 110 millioner, i Tjekoslovakiet,  i Frankrig, i Øst- og Vesttysk­
land, i Ungarn, i Italien, i Polen, i Schweiz og i Jugoslavien; og an­
tallet af radiolyttere vil kunne nå op på det dobbelte.
I Østrig modtages allerede de tyske, schweiziske og italienske fjern­
synsprogrammer, og landet modsætter sig ikke at modtage TDS-programmer  
fra forskellige nationale satellitter.
(1) Bilag 5, punkt 39 ff.
(2) Punkt 103.

- 133 -
Kabler
101. Kabelfjernsyn er påbegyndt i Østrig ved dets vestlige grænse for at  
give tyske og schweiziske besøgende mulighed for at modtage deres  
landes programmer på steder, hvor mikrobølgemodtagelse ikke er mulii  
Udvidelse af kabelnettene er for tiden begrænset til de østlige bye  
I begyndelsen af 1982 var 108 000 husstande tilsluttet kabelnet.
Video
102. 3?0 af fjernsynsabonnenterne, dvs. 70 000 husstande, var indehavere af  
en video-båndoptager i slutningen af 1981.

- 134 -
SCHWEIZ
103. Det var i den private sektor, at et schweizisk initiativ til TDS tog  
form med oprettelsen af "Association pour la télévision suisse par  
satellite" (Tel-Sat). I maj 1980 forelagde Tel-Sat regeringen en an­
søgning (revideret i februar 1981) for at få koncession på tre af de  
fem TDS.kanaler, der var tildelt Schweiz af Conférence Administrative  
Mondiale des Radiocommunications de 1977, (CAMR 77). De tre kanaler  
skulle benyttes til udsendelser på forbundsstatens tre sprog. Den  
tekniske anlæggelse og forvaltningen af systemet skulle ske i samar­
bejde med P&T-styrelsen. Tel-Sat ville være gunstigt indstillet over  
for ethvert samarbejde, og i særdeleshed et samarbejde med Société  
Suisse de Radiodiffusion et Télévision (SSR).
104. 80% af Tel-Sat's potentielle fjernseere skulle findes i Forbundsrepu­
blikken Tyskland, i Østrig, i Frankrig og i Italien. Finansieringen  
af de første 8 års drift, hvor rentabilitetstærsklen endnu ikke ville  
være nået, skulle hidrøre fra schweizisk og udenlandsk kapital (hhv.  
55% og 45%). For tiden regner man med, at satellitten vil kunne sæt­
tes i bane i 1987.
105. SSR, som for tiden har enekoncession på radio- og fjernsynsudsendel­
ser, som er givet det af forbundsstaten, har på sin side foreslået  
en schweizisk satellit forsynet med to tv-kanaler. Den første kanal  
skulle benyttes til en betjening med afgifts-tv, og den anden skulle  
være forbeholdt et paneuropæisk program organiseret inden for ram­
merne af Den europæiske Radio-Union (UER). I sit forslag erkender  
SSR nødvendigheden af en dybtgående revision af den nuværende mono­
polstruktur, hvor der skulle tages hensyn til offentlighedens hold­
ning og den stigende vanskelighed ved at samle midler i selve for­
bundsstaten.
I en erklæring af 17. september 1982 understreger SSR's Centralkomité  
den tekniske og faglige erfaring, det kan bidrage med i samarbejdet  
med andre schweiziske organer på TDS-området. Ordlyden af denne erklæ­
ring er gengivet nedenfor (punkt 110).
106. Det skal desuden bemærkes, at Schweiz for tiden modtager fjernsyns­
udsendelser fra Frankrig, Tyskland, Østrig og Italien, og at de sch­
weiziske seere bruger omkring 50% af den tid, de ofrer på fjernsyn,  
til at se disse programmer: hvilket naturligvis indvirker på de re­
klametariffer, som SSR kan beregne sig. Og hvis de fire nabolande i  
fremtiden udnytter alle de muligheder, der tilbydes dem af de TDS-  
kanaler, som stilles til deres rådighed, vil Schweiz modtage et sti­
gende antal (indtil 20) fjernsynsprogrammer fra udlandet.

- 135 -
107. Situationen i Schweiz kompliceres yderligere ved, at der ikke findes  
noget forfatningsmæssigt grundlag ror forbundsregler for radio- og  
fjernsynsudsendelser. To lovforslag er blevet forkastet ved folkeaf­
stemning i 1957 og 1973. I 1982 foreslog regeringen parlamentet at  
vedtage en ny artikel (1) i forfatningen, som skulle stadfæste for­
bundsregeringens kompetence i radio- og fjernsynssektoren, definere  
denne sektors funktioner og roller og sikre friheden. Efter parlamen­
tets eventuelle godkendelse skal forslaget sendes ud til folkeafstem­
ning.
108. I juni 1982 har Forbundsrådet (forbundsstatens regering) forelagt  
Nationalrådet (deputeretkammeret) sit forslag på TDS-området: sam­
arbejde med andre lande skal søges med henblik på de indledende  
forsøg, især hvis dette omfatter udsendelser af international karakter.  
Der tages udtrykkeligt afstand fra ethvert monopol: de fem schweiziske  
TDS-kanaler skal overlades til flere programselskaber, som skal arbejde  
sammen. P&T skal anlægge og forvalte de tekniske infrastrukturer. Om­
kostningerne skal bæres af brugerne, og der vil blive adgang til at  
benytte reklamemidler, men inden for bestemte grænser.
109. "Nationalrådet"1  s "Forvaltningsudvalg" har i efteråret 1982 forelagt  
parlamentet en beretning om de forfatningsmæssige, juridiske, poli­
tiske og sociale aspekter i forbindelse med udsendelser via satellit.  
Denne beretning følger efter en første beretning, der var udarbejdet  
af et "udvalg for en integreret medieopfattelse" ("Kopp-beretningen"),  
og som blev forelagt i maj 1982 efter tre års arbejde. "Kopp-beretnin­
gen" prioriterer ikke TDS. Den anbefaler, at radio- og fjernsynssekto­
ren skal være åben for konkurrence, uden at dette dog må komme SSR's  
fremtid til skade.
110. Ordlyden af erklæring fremsat den 17. september 1982 af Centralkomi­
teen for SSR (Société suisse de radiodiffusion et télévision) om ra­
diospredning via satellit (punkt 105) er som følger:
"Ledende principper for SSR med hensyn til radiospredning via Satellit"
"Efter SSR's opfattelse må en fremtidig schweizisk politik med hensyn  
til radiospredning via satellit bygge på følgende betragtninger:
"1. Schweizisk tilstedeværelse på området for radiospredning via satel­
lit er i nationens interesse.
"2. Det er ikke rationelt at bruge radiospredning via satellit for ude­
lukkende at sikre national betjening.
"3. Den dækningszone, som er tildelt Schweiz, egner sig for en benyt­
telse, som går over grænserne.
(1) Artikel 55 a, idet artikel 55 omhandler pressefrihed.

- 136 -
"4. Et bilateralt og multilateralt samarbejde er nødvendigt, hvis man  
optimalt vil udnytte de muligheder, som satellitteknologien byder  
på. For programmernes vedkommende bør dette samarbejde først og  
fremmest realiseret inden for de forskellige sprogområder.
"3. SSR, som er en flersproget organisation, kan til radiospredning  
via satellit bidrage med den infrastruktur, det råder over med  
hensyn til program, personale og drift, og stille sin erfaring,  
sin know-how og de forbindelser, det har på internationalt plan,  
til tjeneste. Der findes en tradition for internationalt samar­
bejde, såvel på det tekniske plan som med hensyn til programlæg­
ning. Det schweiziske P&T og SSR har en international position,  
som må udnyttes i landets interesse.
"6. Et engagement fra SSR's side i radiospredning via satellit bør  
være i harmoni med de muligheder, der står til selskabets rådig­
hed med hensyn til finansiering, program og organisation.
"7. For at styrke Schweiz' stilling udadtil søger SSR at samarbejde  
med de interesserede schweiziske kredse for udviklingen af sa­
tellitter.
"8. Schweiz' tilstedeværelse må sikres på det faglige plan inden  
for rammerne af de igangværende samråd og planlægninger.
"9. For at kunne arbejde på området for rundspredning via satellit  
behøver SSR et mandat fra de offentlige myndigheder.
"10. SSR koncentrerer sine aktiviteter på radiospredningssatellitter­
nes område om de opgaver, der er tillagt det ved koncessionen; det  
vil især tage hensyn til virkningerne på den autonome nationale  
dækning på programområdet."
Kabler
111. Kabelnettet er meget udviklet. Over 60?o af de schweiziske seere betje­
nes af selskaber, som tilbyder 8-12 kanaler. Antallet af kabelabonnen­
ter nærmer sig 95?o i visse byer. P&T leverer mikrobølgerelæerne for  
de udenlandske udsendelser fra grænserne til de lokale kabelnet.
1L2. P&T står også for tildelingen af koncessioner til de lokale foretagen­
der (kommuner eller handelsselskaber), som indtil sidste år arbejdede  
på grundlag af en forbundsforordning af 1977. Ifølge denne forordning,  
som udløb i 1982, var der en begrænsning af spredningen via kabel og  
et forbud mod reklame. Efter den påfølgende forordning af juli 1982  
åbnes der nye muligheder: de lokale udsendelser kan også sendes via  
mikrobølger over en radius af højst 20 km og på grundlag af tilladel­
ser, som gives for 3-5 år. Reklame tillades kun for radio, og den

- 137 -
dertil benyttede sendetid kan ikke overstige 13 minutter om dagen, eller  
2?o af den samlede sendetid. På den sidste modtagelsesdato, den 30. sep­
tember 1982, var der registreret over 130 anmodninger om de 20-30 konces­
sioner, som skal tildeles i 1983. De vil blive givet til pilotprojekter,  
enten med hensyn til programmerne eller med hensyn til organisations- og  
finansieringsmåden, og koncessionshaverne skal forelægge en evaluering  
af resultaterne ved driftsårets udgang.
113. Den første betjening med afgiftsfjernsyn via kabel forvaltes af et sel­
skab, hvis 130 000 abonnenter er bosiddende i ZOrich-området,  og en prø­
veperiode indledtes i april 1982. Endelig er der et andet kabelnet i  
Zürich, som distribuerer udsendelserne via satellit fra det private  
britiske selskab "Satellite Television PLC" (SATV) (1).
Video
114. Antallet af schweiziske husstande, som for tiden råder over videoudstyr,  
anslås til 160 000. 90?o af de indspillede programmer er lejede.
(1) Bilag 5, punkt 52.

- 138 -
DE NORDISKE LANDE: FINLAND, ISLAND, NORGE OG SVERIGE  
Satellitter
115. De fem nordiske lande - de fire her omtalte samt Danmark - har af Confé­
rence Administrative Mondiale des Radiocommunication (CAMR) 1977 ved en  
fravigelse af princippet om udelukkende national anvendelse af TDS fået  
tilladelse til at benytte 8 af deres 25 kanaler til en fælles regional  
betjening (1). Denne tilladelse har givet anledning til et regionalt  
projekt, "Nordsat", og givet Finland og Norge mulighed for at deltage
i det svenske satellitprojekt "Tele-X" (punkt 117 og 118).
116. Sverige deltager i European Space Agency's Ariane-program. Fra 1986 vil  
de svenske seere kunne modtage to TDS-kanaler via satellitten Tele-X.  
Sverige vil ligeledes blive dækket af "footprints" fra Forbundsrepublik­
ken Tysklands, Frankrigs, Det forenede Kongeriges og USSR's satellitter.
Norge er blevet associeret medlem af ESA for fem år i november 1981. Det  
deltager ligeledes i denne organisations programmer Marecs og European  
Remote Sensing Satellite.
Finland deltager i EURIKON-forsøgene med fælles fjernsynsudsendelser  
via satellit inden for rammerne af UER.
Nordsat-projektet :  Finland, Norge, Sverige og Island
117. Danmarks tilbagetrækning fra Nordsat-programmet er allerede omtalt i  
punkt 45. I marts 1982 besluttede Det nordiske Ministerråd for Industri  
og kulturel Kommunikation, til trods for den danske beslutning, at fort­
sætte det nordiske samarbejde om radio og fjernsyn via satellit. I april  
meddelte Island sin beslutning om at deltage i projektet. Forhandlingerne  
med henblik på en operationel aftale indledtes derfor mellem Sverige,  
Norge, Finland og Island. Programmet skulle være fastlagt i 1984, og sy­
stemet være operationelt i 1988.
(1) Bilag 2, punkt 13, fodnote (4).

- 139 -
Tele-X-projektet :  Sverige med Finland og Norge
118. Danmark har ligeledes afvist indbydelsen til at deltage i det svenske  
satellitprojekt Tele-X (1).
Tele-X er en forsøgssatellit for TDS med to sendere for databetjening  
og for video og to kanaler for TDS. Den vil blive udført af Sverige i  
samarbejde med Finland og Norge. Det svenske satellitselskab har i fe­
bruar 1982 undertegnet en aftale med Arianespace om at sætte satellitten  
i bane i juni 1986. Den svenske Riksdag har godkendt projektet i marts  
1982.
Kabler og video
F inland
119. For tiden er omkring 7 % af de finske husstande tilsluttet kommercielle  
fællesnet for kabelfjernsyn, som udsender de to finske kanaler og de  
to svenske kanaler. Det største selskab "Helsinki Television" (HTV)  
sender sine basisprogrammer til 73 000 abonnenter, og 10 000 abonnenter  
er tilsluttet dets kanal for afgiftsfjernsyn. HTV sender et informations­
program, programmerne fra Tallin fjernsyn (Estland) og programmerne via  
satellit 0TS fra det kommercielle britiske selskab "Satellite Television"  
(SATV)  (2).
120. Et forslag til lov om fjernsyn via kabel er forelagt parlamentet i okto­
ber 1981 af et parlamentsudvalg for radio og fjernsyn, som blev nedsat
i december 1979 for at revidere den nuværende lovgivning (som stammer  
fra 1927).
121. For kablers vedkommende vedrører forslagene de radionet, som har over  
500 abonnenter, og de fjernsynsnet, som har over 400. Opnåelse af de  
licenser, som skal gives - til offentlige eller private selskaber og  
til kommuner - skulle være underlagt flere betingelser: en høj procent­
del finske produktioner i programmerne, en begrænsning af reklame, re­
striktioner med hensyn til krydsede aktionærdeltagelser og visse for­
pligtelser vedrørende programmernes indhold: emner af lokal interesse,  
sociale og internationale problemer. Udsendelse af de to kanaler fra  
det offentlige organ YLE (Oy Yleisradio) skulle være obligatoriske.
YLE selv skulle have autorisation til at forvalte en kabelbetjening  
for udsendelse af sine to kanaler og af andre kanaler (afgifts- eller  
abonnements-tv), og der er indledt forhandlinger med P&T-styrelsen  
med henblik herpå.
(1) Punkt 45.
(2) Bilag 5, punkt 52.

- 140 -
122. Udover beretningen om kabler, har parlamentsudvalget forelagt to andre  
foreløbige beretninger: den ene vedrørende den mulige oprettelse af en  
tredje fjernsynskanal for den svensksprogede befolkning på vestkysten,  
og den anden vedrørende de nye programmer, som produceres af det kommer­
cielle fjernsynsselskab MTV (Oy Mainos-TV-Reklam AB).
Samme udvalg er også i gang med at udarbejde et forslag til en helt ny  
lovgivning om radio og fjernsyn, som skal forelægges for regeringen i  
slutningen af 1983.
Norge
123. I december 1981 er der som følge af en ny lovgivning gjort et første  
indgreb i det monopol, som indehavedes af NRK (Norsk Rikskringkastning).  
Der blev nemlig givet udsendelsestilladelse til 37 lokale radiostationer,  
og 3 selskaber fik tilladelsen til at udsende fjernsynsprogrammer via  
kabel. Disse selskaber føjer sig til de mange allerede eksisterende  
selskaber for fælles modtagelse af fjernsyn. Seks af disse har tilladel­
se til at distribuere programmerne fra det britiske kommercielle selskab  
"Satellite Television" (SATV), som sendes via satellitten OTS (1).
124. Der er af regeringen nedsat tre udvalg, som skal undersøge problemerne  
vedrørende fælles og lokale radioer, mulighederne for fjernsyn via  
kabel og spørgsmålene i forbindelse med reklame. Samtidig har et "medie­
udvalg" arbejdet i fire år, og dette udvalgs beretning skulle foreligge  
i slutningen af 1982.
125. For tiden har 90?o af husstandene i Norge fjernsyn (7094 af apparaterne er  
farvefjernsyn). I slutningen af 1981 var der 40 000 video-båndoptagere  
(hvilket svarer til 3,3?o af det samlede antal fjernsynsapparater), og  
der var i løbet af året solgt 350 000 uindspillede videokassetter.
Sverige
126. Omkring halvdelen af de svenske husstande betjenes nu af private kabel­
systemer med fællesantenner. Det første kabelnet af større omfang er  
blevet anlagt i nærheden af Goteborg af en offentlig organisation for  
boligbyggeri, hvad der har givet nogle tusinde husstande mulighed for  
at modtage svenske og danske programmer.
(1) Bilag 5, punkt 52.

- 141 -
127. P&T regner med i 1986 at have oprettet et nationalt kabelnet, som skulle  
forbinde de forskellige lokale fjernsynsnet. Samtidig er der nedsat et  
parlamentsudvalg til undersøgelse af massemedierne med den opgave at un­
dersøge de legale aspekter i forbindelse med TDS og nå til en nøjagtig  
definition af kabeldistribution med henblik på de fremtidige regler, som  
skal gælde herfor.
128. P&T har forbudt udsendelse via kabel af programmerne fra det kommercielle  
britiske selskab "Satellite Television" (SATV) via satellitten OTS (1) som  
værende i strid med SR's monopol (Sveriges Radio) på udsendelser til publi­
kum i almindelighed.
129. I 1980 ansloges antallet af ejere af videoudstyr til 120 000 og i løbet  
af året var der solgt omkring 10-11 millioner uindspillede videokassetter  
og 3 000 video-kameraer for amatører.
130. Omkring 50?i af de af SR udsendte fjernsynsprogrammer kommer fra udlandet.
De fleste video-optagelser, som sælges i Sverige, er kopier af amerikan­
ske og britiske film. Man regner med en ekspansion af videosektoren, og
at omkring 30?o af de svenske husstande i 1985 vil have en video-båndoptager.
Denne smag hos det svenske publikum for de udenlandske produktioner har  
fået regeringen til at træffe visse foranstaltninger. I marts 1982 blev  
foreningen af videoforhandlere forpligtet til at lægge en afgift på salgs­
prisen for indspillede videokassetter. Provenuet af disse afgifter skal  
benyttes til nye produktioner af Det svenske Filminstitut. I juni blev  
der vedtaget en ny skat på uindspillede kassetter.
131. Ved en lov af august 1982 er optagelse af film på videokassetter blevet  
underlagt censur, og der er fastsat strenge straffe for overtrædelse.
(1) Bilag 5, punkt 52.

- 143 -
BILAG 8
PROJEKTER VEDRØRENDE SATELLITTER POR TDS I EUROPA

BILAG 8
PROJEKTER VEDRØRENDE SATELLITTER FOR TDS I EUROPA
Land eller  
organisationProjektets navn  
og påregnet dato  
for opsendelsenLøfteraket Bane­
positionForvalter 
eller brugerBemærkninger
Forbunds­
republikken  
T ysklandTV-Sat 
Forår 1985Ariane 19 vest Deutsches
BundespostFælles projekt  
med Frankrig.  
Under udførelse
Frankrig TDF-1 - 
Sommer 1985  
TDF-2Ariane
Ariane19 vest 
19° vestTélédiffusion  
de FranceFælles projekt  
med Tyskland.  
Under udførelse
Det forenede  
KongerigeJuni 1986 
September 1986Ariane
Ariane31° vest 
31° vestBritish
Telecom/BBC
Sverige Tele-X - 
Juni 1986Ariane 5° vest Fælles projekt med  
Norge og Finland.  
Gennemførelse be­
sluttet
Luxembourg Lux-Sat - 1986 Optioner med  
Ariane og 
USA's rum­
færge19 vest Compagnie 
Luxembourgeoise  
de Télédiffusion"Lille" satellit af  
typen ECS med kana­
ler for TDS. En an­
den satellit skulle  
hurtigt efterfølge  
den første og en tred­
je er påregnet for 1994.  
Projekt under forbe­
redelse

Land eller  
organisationProjektets navn  
og påregnet dato  
for opsendelsenLøfteraket Bane­
positionForvalter 
eller brugerBemærkninger
Schweiz Tel-Sat - 1987 19° vest Association  
pour la télé­
vision suisse  
par satellite  
(Tel-Sat)Beslutning regnes  
truffet i slutnin­
gen af 1983. Den  
private sammenslut­
ning, Tel-Sat, So­
ciété Suisse de Ra­
diodiffusion et Té­
lévison (SSR) og  
P&T skal nærmere  
fastlægges
Sverige, Norge  
Finland og  
IslandNordsat - 1988 5° øst Nordiske lande Programmet for Nord-  
sat skulle være ende­
ligt udarbejdet i 1984
European Space  
AgencyL-Sat - 1986 Ariane 19° vest ESA Forsøgssatellit. To  
kanaler for TDS: én  
fast for RAI (Italien)
og en anden mobil,  
tilbydes UER gratis  
i tre år. Forventet  
levetid: 6-10 år.  
Projektet besluttet

- 149 -
BILAG 9
Indholdsfortegnelse
Side
Kort over modtagezoner for TDS i Europa 151
1. Zoner for individuel modtagelse med antenner med en  
diameter af 90 cm på båndene for følgende lande:  
Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Italien,
Luxembourg, Det forenede Kongerige, Sverige, Schweiz 152
2. Zoner for fællesmodtagelse med antenner med en diame­
ter af 2 m på båndene for følgende lande:
Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Italien,
Luxembourg, Det forenede Kongerige, Sverige, Schweiz 153
3.Zoner for modtagelse på  
Agency's satellit L-Satde tobåndfor European Space
154
4.Zoner for modtagelse på  
TysklandbåndetforForbundsrepublikken
155
5.Zoner for modtagelse på båndetforF rankrig 156
6.Zoner for modtagelse på båndetforLuxembourg 157
7.Zoner for modtagelse på båndetforDet forenede Kongerige 158
8.Zoner for modtagelse på båndetforØstrig 159
9.Zoner for modtagelse på båndetforSchweiz 160

- 151 -
BILAG 9
KORT OVER MODTAGEZONER FOR TDS I EUROPA
I dette bilag findes 9 kort, som viser afgrænsningen af zonerne for  
modtagelse på de bånd for TDS (tv-rundspredning via satellit), som  
er anvist visse europæiske lande og for European Space Agency's  
L-Sat.
Denne fremstilling skal tjene til gennem eksempler at give en bedre  
idé om, i hvor høj grad modtagelse af tv-programmer vil få en inter­
national karakter i Europa. Der er kun taget hensyn til de projekter  
vedrørende TDS-satellitter, som i den første fase af TDS' ekspansion  
har de bedste muligheder for at blive gennemført.
På kort nr. 3 vil man kunne se de zoner, hvor tv-programmer, der sendes  
på L-Sat-satellittens bånd vil kunne modtages. Den zone, hvor modtagelse  
vil være mulig ved hjælp af antenner med en diameter af mellem 90 og 110  
cm dækker praktisk talt hele Vesteuropa: fra Skotland til Grækenland og  
fra Danmark til Nordafrika.

1. ZONER FOR INDIVIDUEL MODTAGELSE MED ANTENNER MED EN DIAMETER AF 90 cm  
PÅ BÅNDENE FOR FØLGENDE LANDE:
- FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND
- FRANKRIG
- ITALIEN
- LUXEMBOURG
- DET FORENEDE KONGERIGE
- SVERIGE
- SCHWEIZ

2. ZONER FOR FÆLLESMODTAGELSE MED ANTENNER MED EN DIAMETER AF 2  
PA BÅNDENE FOR FØLGENDE LANDE:
- FORBONDSREPUBLIKKEN TYSKLAND
- FRANKRIG
- ITALIEN
- LUXEMBOORG
- DET FORENEDE KONGERIGE
- SVERIGE
- SCHWEIZ

ZONER FOR MODTAGELSE PÅ DE TO BÅND FOR EUROPEAN SPACE AGENCY'S  
SATELLIT L-SAT
efter antennediametrene: 0,9, 1, 1,1 og 2 m

4. ZONER FOR MODTAGELSE PA BANDET FOR FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND:
- I. med antenne med en diameter af 60 cm
- 2. med antenne med en diameter af 90 cm
- 3. med antenne med en diameter af 2 m
- 4. med antenne med en diameter af 4 m

ZONER FOR MODTAGELSE PÄ BÅNDET FOR FRANKRIG
- 1.  med antenne med en diameter af 60 cm
- 2. med antenne med en diameter af 90 cm
- 3. med antenne med en diameter af 2 m
- 4. med antenne med en diameter af 4 m

6.  ZONER FOR MODTAGELSE PÄ BÄNDET FOR LOXEMBOURG:
- 1.  med antenne med en diameter af 60 cm
- 2. med antenne med en diameter af 90 cm
- 3. med antenne med en diameter af 2 m
- 4. med antenne med en diameter af 4 m

ZONER FOR MODTAGELSE PÄ BÅNDET FOR DET FORENEDE KONGERIGE
- 1.  med antenne med en diameter af 60 cm
- 2. med antenne med en diameter af 90 cm
- 3. med antenne med en diameter af 2 m
- 4. med antenne med en diameter af 4 m

8.  ZONER FOR MODTAGELSE PA BÅNDET FOR ØSTRIG:
- 1. med antenne med en diameter af 90 cm
- 2. med antenne med en diameter af I,I m
- 3. med antenne med en diameter af 2 m
I

9. ZONER FOR MODTAGELSE PÅ BÅNDET FOR SCHWEIZ:
- 1.  med antenne med en diameter af 90 cm
- 2.  med antenne med en diameter af 1,1 m
- 3. med antenne med en diameter af 2 m

-  161  -
BILAG 10
DE NATIONALE LOVGIVNINGER OM RADIOSPREDNING  
I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB
Side
FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND
Organisation 265
Programsætning ^57
Reklame 257
BELGIEN
Organisation 169
Programsætning 271
Reklame 271
DANMARK
Organisation 272
Programsætning 272
Reklame 272
FRANKRIG
Organisation 273
Programsætning 276
Reklame 276
GRÆKENLAND
Organisation 277
Programsætning 277
Reklame 277
IRLAND
Organisation 278
Programsætning 278
Reklame 279

-  162  -
ITALIEN
Organisation 280
Programsætning 281
Reklame 281
LUXEMBOURG
Organisation 282
Programsætning 283
Reklame 283
NEDERLANDENE
Organisation 284
Programsætning 287
Reklame 287
DET FORENEDE KONGERIGE
Organisation 288
Programsætning 290
Reklame 291

- 163 -
BILAG 10
DE NATIONALE LOVGIVNINGER OM RADIOSPREDNING I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB
Dette bilag indeholder en sammenfattende beskrivelse af de juridiske  
strukturer for og driften af de institutioner, som virker på det au­
diovisuelle område i Fællesskabets lande. Hovedformålet med denne  
fremstilling er at påvise de fundamentale træk i lovgivningerne og  
de elementer, som kan fremme - eller tværtimod være en hindring for -  
produktion, spredning og modtagelse af fjernsynsprogrammer ud over  
de nationale grænser.
Nedenfor gives en oversigtstabel over antallet af nationale, regio­
nale og lokale fjernsyns- og radiokanaler, som for tiden er i drift  
i Fællesskabets 10 lande. (N = nationale; R = regionale; L = lokale).
Land TV-kanaler Radiokanaler
Forbundsrepublikken Tyskland N. 2
R. 5R. 30
Belgien N. 4 N. 7 
R. 4
Danmark N. 1 N. 3 
R. 8
Frankrig
Grækenland
IrlandN. 3 
R. 11
N. 2
N. 2N. 3 
R. 16
N. 2 
R. 1 
L. 2
Italien
(plus ca. 330 private lokale  
tv-stationer og mellem 2 500 
og 3 000 radiostationer)
Luxembourg
Nederlandene
(vedr. den særlige organisa­
tion af tv i Nederlandene, se  
det pågældende afsnit)
Det forenede KongerigeN. 3 
N. 21
N. 1
N. 2
N. 4 
R. 26N. 3 
R. 21 
L. 4
N. 1
(udsendelser på 5 sprog)
N. 4 
R. 5 
L. 1
N. 4 
R. 12 
L. 60
(1) Kilde: Den europæiske Radiounion (UER).

- 164 -
2. Enhver stat, som er medlem af Den internationale Telekommunikations-  
Union (1) - og alle Fællesskabets lande er medlemmer - er forpligtet  
til at gøre enhver oprettelse og drift af radiospredningsstationer  
under dens jurisdiktion betinges af forudgående meddelelse af tilla­
delse dertil. Til grund for enhver radiospredningsvirksomhed skal  
der således ligge en intervention fra det offentliges side, enten  
gennem en statslig myndighed eller gennem en myndighed, som har fået  
beføjelser dertil fra de offentlige myndigheder.
3. I forbindelse med den givne tilladelse fastsætter staten en forplig­
telse til at præstere visse positive ydelser, som staten forbeholder  
sig ret til i almenhedens interesse at udvide eller begrænse når som  
helst i henhold til de særlige principper, som gælder for "offentlige  
tjenesteydelser" eller for "tjenesteydelser i det offentliges interesse":
- princippet om tilpasning, i henhold til hvilket staten altid har ret  
til at fastsætte og ændre vedtægterne for den offentlige tjeneste,  
og hvorved staten forbeholder sig magt til kontrol og tilsyn med et­
hvert decentraliseret offentligt organ, og også magt til at tilbage­
kalde autorisationen, koncessionen eller godkendelsen, når det dre­
jer sig om private foretagender;
- princippet om regelmæssig og kontinuerlig tjenesteydelse, som skal  
tilsikres af staten;
- princippet om ligestilling af brugerne: ifølge dette princip er det  
forbudt at oprette en offentlig tjeneste, som forbeholdes individu­
elt bestemte personer, mens det ikke er forbudt at foretage en uper­
sonlig angivelse af, hvem der kan benytte den pågældende tjeneste,  
eller at stille visse betingelser for benyttelsen (som f.eks. beta­
ling af en afgift).
4. Kravene til den offentlige tjeneste konkretiseres især omkring program­
mernes indhold i form af "normer for programsætningen". Disse normer  
giver sig udtryk i forskrifter, som kan være positive eller negative.  
Blandt de første kan nævnes de normer, som står i forbindelse med fag­
lig etik - såsom objektivitet, upartiskhed eller korrekthed i udsen­
delser af oplysende karakter - eller dem, der er et udtryk for bestræ­
belserne for at befordre de kulturelle værdier, herunder beskyttelse
af det nationale sprog. Normerne af negativ art går for deres vedkom­
mende ud på at forbyde udsendelser, som kan have skadelige virkninger  
på den offentlige orden eller det offentliges interesse.
3. Statens kontrol med disse programsætningsnormer sker i de fleste til­
fælde i form af en simpel påfølgende kontrol.
6.  Som angivet i beretningen (2) kan retssystemet for de elektroniske  
medier i medlemsstaterne altså betegnes som en af den nationale lov­
givning beskyttet ordning. I de fleste stater er de ved lov og admi­
nistrativt fastsatte bestemmelser, som for tiden er gældende på dette  
område, mindre end ti år gamle: det nyeste eksempel er den franske  
lov af 29. juli 1982, som betyder en dybtgående ændring af det tid­
ligere system, uden at dette dog berører de almindelige principper,  
der er nævnt under punkt 3 og 4.
7. Denne forholdsvis nylig gennemførte ajourføring af lovgivningerne viser,  
at man i alle medlemslandene i vidt omfang har følt nødvendigheden af
at tilpasse institutionerne efter den hurtige teknologiske og sociale  
udvikling.
(1) Bilag 3, punkt 6 ff.
(2) Punkt 27.

- 165 -
FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND  
Organisation
8.  Radio- og tv-spredningen i Forbundsrepublikken Tyskland varetages af tolv  
offentligretlige institutioner til betjening af offentligheden:
A. Ni regionale Landes-anstalter for radiospredning (som også omfatter
første og tredje tv-kanal):
1. Bayerischer Rundfunk (BR) (München). (Lov for fristaten Bayern  
af 10. august 1948. Ændret den 26. september 1973).
2. Hessischer Rundfunk (HR) (Frankfurt) (Lov for Land Hessen af  
2. oktober 1948).
3. Norddeutscher Rundfunk (NDR) (Hamburg) (Traktat mellem Länder  
Niedersachsen, Schleswig-Holstein og Hamburg af 16. februar 1955).
4. Radio Bremen (RB) (Bremen) (Lov for Land Bremen af 22. november  
1948).
5. Saarländischer Rundfunk (SR) (Saarbrücken). (Lov for Saarland  
nr. 806 af 2. december 1964).
6.  Sender Freies Berlin (SFB) (Lov for Land Berlin af 12. november  
1953. Ændret den 5. december 1974).
7. Süddeutscher Rundfunk (SDR) (Stuttgart) (Lov for (det tidligere)
Land Württemberg-Baden af 21. november 1950).
8.  Südwestfunk (SWF) (Baden-Baden) (Traktat mellem Land Rheinland-  
Pfalz og (de tidligere) Länder Baden og Württemberg-Hohenzollern  
af 27. august 1951).
9. Westdeutscher Rundfunk Köln (WDR) (Köln) (Lov for Land Nordrhein-  
Westfalen af 25. maj 1954).
Den første tv-kanal er opdelt i et regionalt program mellem kl. 18.00 og  
20.00 og en fælles, national programsætning før og efter disse klokkeslæt.  
Der er desuden fem forskellige kanaler 3 for de respektive regioner, som  
dækkes af BR, HR, WDR, dernæst SDR/SR/SWF og endelig NDR/RB/SFB. Endvidere  
leverer hver af disse 9 stationer mindst tre radiofoniprogrammer.
B. To forbundsinstitutioner for radiospredning (særlig beregnet for
udlandet)
1. Deutsche Welle (DW) (Tysklands stemme). (Forbundslov af 29. november  
1960).
2. Deutschlandfunk (DLF) (Radio Tyskland) (Forbundslov af 29. november  
1960).
DW og DLF sender kun radioprogrammer.
C. Zweites Deutsches Fernsehen ZDF (2. tyske tv-kanal) (Traktat indgået
den 6.  juni 1961 mellem alle Länder).

- 166 -
9. De ni radiospredningsinstitutioner, som sorterer under Landes-ret, og  
de to institutioner under Forbunds-ret danner "Arbeitsgemeinschaft der  
dffentlichrechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland  
- ARD" (Arbejdsfællesskab for offentligretlige radiospredningsanstalter  
i Forbundsrepublikken Tyskland - ARD).
ARD, som blev oprettet i 1950, har til opgave at repræsentere radio­
spredningsanstalternes fælles interesser vedrørende programmer, juridi­
ske anliggender, tekniske udviklinger samt kommerciel forvaltning.
10. Alle radiospredningsanstalterne er offentligretlige organer, som er helt  
uafhængige af regeringen.
I henhold til den i den tyske forfatningsret fastsatte fordeling af kom­
petencerne, hører lovgivningen vedrørende programsætningen af radioud­
sendelser udelukkende under de forskellige Lander. Disse har oprettet  
de ovenfor nævnte institutioner, som er underlagt deres retsregler, ef­
ter omstændighederne i medfør af en lov eller af aftaler, mens forbunds­
regeringen tager sig af de internationale anliggender: derfor er radio­
stationerne "Deutsche Welle" og "Deutschlandfunk" oprettet i henhold til  
en forbundslov.
11. Radiospredningsanstalterne er således autonome i forhold til den udøvende  
magt, som ikke kan give dem direktiver. Den tyske Forfatningsret har i  
sin dom af 28. februar 1961 om fjernsyn afgjort, at denne organisations­
form var i overensstemmelse med forbundslovens bestemmelser. I 1971 stad­
fæstede retten dette princip og udtalte: "Radiospredning er et samfunds­
anliggende - og bør derfor varetages i fuldstændig uafhængighed, og stå  
over partierne og være beskyttet mod enhver indflydelse". (B. Verf GE,  
bind 31, s. 327). I 1981 blev dette punkt udtrykkelig stadfæstet i en  
tredje dom fra Forbunds-Forfatningsretten.
12. I Land Niedersachsen findes der et forslag til lov, hvorefter oprettel­
sen af lokale kommercielle radiostationer skal være tilladt. De første  
tænkes oprettet i Hannover om 2-3 år. Reklame skal være tilladt i højst  
20?o af sendetiden, men må ikke afbryde programmerne.
13. Alle radiospredningsanstalter ledes af tre organer: Radiorådet (Rundfunk-  
rat), Bestyrelsen (Verwaltungsrat) og en generaldirektør (Intendant).
a) Den daglige ledelse, herunder udarbejdelsen af en programpolitik,  
hører under generaldirektørens beføjelser.
b) I alle radiospredningsanstalterne har radiorådet og bestyrelsen i  
første række en rådgivende funktion, men har også egentlige magt­
beføjelser: således valg af generaldirektør, udnævnelse af de hø­
jere tjenestemænd, godkendelse af visse vigtige juridiske transak­
tioner, godkendelse af budget og årsregnskab samt kontrol med, at
de i lovene fastsatte principper med hensyn til programmerne strengt  
overholdes.

- 167 -
c) Det tilkommer radiorådet at udarbejde de ledende principper for  
programmet og at rådgive generaldirektøren med hensyn til tilret­
telæggelsen af udsendelserne.
Programsætning
14. Lovene om radiospredning og aftalerne mellem forskellige Lander indebærer,  
hvad programmerne angår, direktiver, der har lovs kraft, men som dog er  
formuleret og opstillet på forskellige måder. Man kan sige, at de pålægger  
radiostationerne følgende opgaver: at sikre information, belæring og under­
holdning i deres programmer, at være objektive og upartiske i forelæggelsen  
af nyheder og reportager, at respektere den grundlæggende demokratiske or­
den, menneskets værdighed, de ideologiske og religiøse overbevisninger og  
på en velegnet og afbalanceret måde at tage hensyn til de forskellige me­
ninger i alle spørgsmål af offentlig interesse. Skemaet for ZDF's program­
mer og disse programmers indhold er fastsat i artikel 2,  (udformning af  
udsendelserne) og 3 (information) i koncessionskontrakten for ZDF. Disse  
bestemmelser suppleres af de regler, som er fastsat i vedtægternes arti­
kel 3 og direktiverne for ZDF's udsendelser, som er fastsat af fjernsyns-  
rådet. I henhold til disse direktiver, skal der sendes en upartisk frem­
stilling af verdens-spørgsmål og en syntese af tyske spørgsmål til alle  
fjernseere i Tyskland. Udsendelserne skal tage sigte på en genforening af  
Tyskland i fred og frihed og virke til fremme af gensidig forståelse mel­
lem nationerne." De skal være udtømmende, korrekte og objektive. Nyheder  
og kommentarer skal sendes hver for sig. Kommentarer skal angives at være  
personlige opfattelser. Programmerne skal virke fremmende på den europæ­
iske integration.
13. For forbindelserne mellem ARD og ZDF vedrørende programmerne er der givet  
regler i artikel 22, stk. 4, i traktaten mellem de forskellige Lander og  
i den sidste protokol. Det er heri bestemt, at gennem et samarbejde mellem  
ZDF og de ansvarlige organer for den første tv-kanal, skal der sikres  
fjernseerne i Forbundsrepublikken Tyskland valget mellem to programmer med  
forskelligt indhold (Kontrastgebot - Kontrastregel).
16. Det tilkommer radio- og fjernsynsrådene (og det rådgivende programråd, når  
et sådant råd findes i institutionen) at sikre sig, at udsendelserne over­
holder de ledende principper. Udsendelsernes indhold og præsentation kan un­
dergives efterfølgende kontrol fra radio-eller fjernsynsrådets side. I und­
tagelsestilfælde kan denne kontrol også finde sted forud for udsendelsen.
Reklame
17. Med undtagelse af Westdeutscher Rundfunk, for så vidt angår radioprogram­
merne, forvalter de ni Lånder-radioer en kommerciel reklame med bistand
af selskaber, som er tilknyttet dem, og som er stiftet udelukkende i dette  
øjemed, og hvem det påhviler at købe udsendelser. Også ZDF forvalter en  
kommerciel reklamevirksomhed, men uden at benytte datterselskaber.

- 168 -
18. Reklameudsendelserne er klart adskilt fra de andre udsendelser. I medfør  
af Lånder-traktaten, for så vidt angår ZDF, og slutprotokollen, for så  
vidt angår ARD, er den samlede tid til kommerciel reklame i fjernsyn be­
grænset til 20 minutter om dagen med Lånder-premierministrenes samtykke;  
den tid, som ikke udnyttes fuldt ud kan overføres til en anden dag, dog  
med maksimalt fem minutter pr. hverdag.
1.9. De kommercielle programmer må ikke sendes efter kl. 20 og heller ikke  
søn- og helligdage. Som en del af programmet er de kommerciellle udsen­
delser underkastet radio- og fjernsynsrådets kontrol.

- 169 -
BELGIEN
Organisation
20. Tre organer varetager offentlighedens betjening med radio- og fjernsyn:
- Det belgiske Radio- og Fjernsyn for den fransksprogede befolkning  
(Radio Télévision Belge de la Communauté française-RTBF), hvis sta­
tus er fastsat ved dekret af 12. december 1977 af kulturrådet for  
den fransksprogede befolkning;
- Instituttet for nederlandske Udsendelser (Belgische Radio en Televisie  
- BRT), hvis statut er fastsat ved dekret af 28. december 1979 af Kul­
turrådet for den nederlandsksprogede befolkning;
- Det belgiske Center for tysksproget Radio og Fjernsyn (Belgische Rund­
funk - BRF), som er organiseret i henhold til en bekendtgørelse af 4.  
juli 1977 givet af Rådet for det tysksprogede Kulturfællesskab.
Disse organer svarer til de tre kulturkredse, som findes i landet. I  
henhold til en forfatningsrevision, som fandt sted i 1971, har Rådene  
for de forskellige kulturkredse fået kompetence til - gennem dekreter  
med lovkraft - at give regler på radio- og fjernsynsområdet bortset  
fra udsendelse af meddelelser fra regeringen samt kommerciel reklame.
21. De tre organer - RTBF, BRT og BRF - er offentlige institutioner, som  
hver er placeret under et Forvaltningsråd, der udpeges af hvert kultur­
råd.
22. Hvert Forvaltningsråd vælger i sin midte et stående udvalg, som vare­
tager den administrative og finansielle forvaltning og foretager en  
forudgående undersøgelse af de sager, som forelægges Forvaltningsrådet.
23. For RTBF's og BRT's vedkommende udnævner kongen en styrelsesformand  
for hver af institutionerne, hvem det er pålagt at udføre de beslut^  
ninger, der træffes af Forvaltningsrådet, som udnævner en direktør.
Hver af institutionerne skal med hensyn til sammensætningen af sine  
styrelses- og forvaltningsorganer overholde forholdstalsrepræsenta­
tion af de politiske grupper, som er repræsenteret i det Kulturråd,  
den hører under.
24. Hver af institutionerne omfatter, blandt andre organer af rådgivende  
art, et udvalg bestående af repræsentanter for foreninger, som skal  
udtale sig om programmerne.
25. Loven af 30. juli 1979 om radiokommunikation betød en modernisering  
af en lovgivning, som stammede fra 1930, idet den især åbnede mulig­
hed for at smidiggøre det nødvendige autorisationssystem for benyt­
telse af sende- og modtageapparater for private radiokommunikationer  
(herunder private radiospredningstjenester). Det drejede sig i vir­
keligheden om i vidt omfang at give legal status til de mange "frie  
radioer" eller "lokale radioer" - som var opstået gennem de seneste  
år. Den egentlige autorisationsordning blev fastsat ved Arrêté Royal  
af 20. august 1981, som gav regler for oprettelse og drift af lokale  
radiostationer.

- 170 -
26. En lokalradio skal først "anerkendes af den udøvende myndighed for den  
kulturkreds, den tilhører. En sådan anerkendelse finder sted på de vil­
kår, som er fastsat ved dekret af det pågældende Kulturråd (som f.eks.  
dekret af 8.  september 1981 givet af Det franske Kulturråd, hvis ordning  
skal omtales her som eksempel).
27. Et "Råd for Lokalradioer" bestående af 24 medlemmer har til opgave at under­
søge ansøgninger om anerkendelse og derefter afgive en begrundet udtalelse,  
som oversendes til Kulturkredsens udøvende myndighed.
28. For at opnå anerkendelse, skal en lokalradio opfylde visse både positive  
og negative betingelser. Blandt de positive betingelser kan nævnes: de  
skal fortrinsvis lægge vægt på sociale, kulturelle og samfundsmæssige  
spørgsmål og løbende oplysningsarbejde; de skal især beskæftige sig med  
lokal information og igangsættende arbejde; de skal henvende sig til et  
stedligt begrænset publikum; de skal være uafhængige af enhver faglig  
eller politisk gruppe; de skal give borgerne let adgang til at komme til  
mikrofonen; de skal selv påtage sig produktionen af udsendelserne.
De negative betingelser består i, at de ikke må tage sigte på fortjeneste  
eller være knyttet til en handelsvirksomhed; de må ikke hverken faktisk  
eller retlig - være knyttet til et net af private sendere. Desuden er der  
forbud mod: udsendelser, som krænker overholdelsen af lovene, statens sik­
kerhed, den offentlige orden eller sædeligheden, eller som udgør en for­
nærmelse af en fremmed stat; udsendelser, som har karakter af kommerciel  
reklame, samt udsendelser af valgpropaganda.
Belsutning om anerkendelse træffes af kulturkredsens udøvende myndighed;  
den gælder for 2 år og kan forlænges.
29. Anerkendelsen - som beskrevet ovenfor - er en nødvendig forudsætning for  
samstemmende udtalelse fra den minister, hvorunder radiospredning sorterer.
Men den ifølge lov af 30. juli 1979, artikel 3, foreskrevne autorisation  
udstedes af ministeriet for P&T efter teknisk undersøgelse foretaget af  
Telegraf- og Telefonvæsenet. De to vigtigste betingelser, som skal opfyl­
des af lokalradioerne på teknisk plan, er følgende: stationens maksimale  
styrke: 100 watt; antennens maksimale højde: 33 m. Stationen skal godken­
des af Telegraf- og Telefonvæsenet, som anviser den en frekvens i båndet  
100-104 MHz i henhold til en fordelingsplan og i overensstemmelse med  
bestemmelserne i ITU's regler for radiokommunikation.
30. Lokalradioen får endelig autorisation, for en varighed af 2 år, som kan  
forlænges, "til at udsende udelukkende monofoniske radiosignaler med en  
nominel rækkevidde af højst 8 kilometer" (Arrêté Royal af 20. august 1981,  
artikel 1,  stk. 6).
31. Retssystemet for udsendelse via kabel er af særlig stor betydning i Bel­
gien, som er landet med det tætteste kabelnet i Det europæiske Fællesskab (1).
32. På dette område er der givet regler i Arrêté Royal af 24. december 1966.
I henhold til denne er driften af et kabeldistributionsnet betinget af  
forudgående autorisation fra Ministeriet for P&T, som gælder for et tids­
rum af 18 år og kan forlænges i niårige perioder.
(1) Bilag 7, punkt 42.

- 171 -
33. Omkring halvdelen af de distributionskabler, som for tiden har autori­
sation, tilhører den private sektor. Den anden halvdel hører til den  
offentlige sektor, f.eks. som interkommunale net.
34. Med hensyn til de krav, der stilles til distribuenterne, skal fremhæves  
deres forpligtelse til at sende alle de belgiske fjernsynsudsendelser
i deres helhed.
33. I princippet er det ifølge Arrêté Royal af 1966 forbudt at distribuere  
udsendelser af reklamemæssig karakter (artikel 21). I praksis overholdes  
dette forbud ikke trods en af Kassationsretten afsagt dom af 12. juni  
1980, hvori det fastslås, at artikel 21 i Arrêté Royal er gældende. I  
øvrigt har EF-Domstolen i en dom af 18. marts 1980 (sag nr. 52/79, doms­
saml. 1980 side 833) erkendt gyldigheden af et sådant regelsæt over for  
EØF-traktatens regler om fri udveksling af tjenesteydelser, på betingel­
se af, at det "anvendes uden forskel med hensyn til disse budskabers  
oprindelse, national eller udenlandsk, eller til tjenesteyderens natio­
nalitet eller etableringssted".
36. Endelig er det ifølge Arrêté Royal af 1966 distribuenten forbudt at ud­
sende egne programmer. Dog er der i henhold til en Arrêté Royal af
4. maj 1976 givet tilladelse til et vist antal forsøg i den franskspro-  
gede del af landet: de udsendte audiovisuelle programmer skal være af  
lokal interesse og begrænses til sociale og kulturelle aktiviteter.
Programsætning
37. De offentlige institutioner - RTBE - BRT - BRE - fastlægger selv planen  
for deres programmer, som skal godkendes af deres respektive Styrelses­
råd.
38. De informative udsendelser skal være strengt objektive og må ikke under­
kastes nogen forudgående censur af regeringen.
39. I almindelighed er det forbudt at foretage udsendelser, som strider mod  
loven eller samfundets interesser, den offentlige orden eller sædelig­
heden, eller som udgør en krænkelse af andres overbevisninger eller en  
fornærmelse af en fremmed stat.
Reklame
40. Kommerciel reklame er forbudt ifølge lov af 18. maj 1960, artikel 28,  
stk. 3.

- 172 -
DANMARK
Organisation
41. I henhold til lov nr. 421 af 15. juni 1973 om radio og fjernsyn har DAN­
MARKS RADIO "eneret til ved hjælp af radioanlæg at sprede lyd- og billed­
programmer, der er bestemt til modtagelse af almenheden". (§ 1).
42. DANMARKS RADIO er et uafhængigt offentligt organ, som styres af et "Radio-  
råd", i hvis sammensætning der gives bred plads for repræsentanter for lyt­
ter- og fjernseerorganisationer.
43. Hvert udvalg har nedsat et programråd, som har til opgave at undersøge DAN­
MARKS RADIO's programmer og tilkendegive sin mening for Radiorådet, der på  
sin side fungerer ',om programudvalg.
44. Radiorådet har nedsat et børne- og ungdomsudvalg, som skal fremsætte råd  
og kritik vedrørende alle udsendelser, der er bestemt for børn og unge.
Programsætning
45. DANMARKS RADIO's opgave består i gennem radio og fjernsyn at udsende infor­
mations- og underholdningsprogrammer eller kunstneriske udsendelser bestemt  
for almenheden i landet. I planlægningen af programmerne bestræber man sig  
for at overholde informations- og ytringsfriheden og at gøre programmerne  
så afvekslende som muligt.
Igennem to år har DR undersøgt en forbedring og en udvidelse af sin eneste  
fjernsynskanal. Muligheden for en kanal 2 overvejes for tiden, især som et  
middel til at imødegå den fremtidige konkurrence fra udenlandske programmer  
via TDS.
På grundlag af en lov af 1982 er DR blevet bemyndiget til at starte lokale  
radioudsendelser og at foretage forsøg over fem eller seks år med regionalt  
fjernsyn. Alle disse forsøg skal imidlertid finansieres inden for grænserne  
af DR's egne indtægter, som vil kunne slippe op tidligere end ventet på  
grund af de stramninger i de offentlige finansieringer, som er bebudet af  
regeringen.
46. DANMARKS RADIO skal overholde visse regler angående informationsformidlin­
gen og følge en række direktiver, som gælder for børne- og ungdomsudsen­
delser.
47. DR's programmer er ikke underlagt nogen forudgående kontrol, men de kan  
senere vurderes i Radiorådet i dettes egenskab af programudvalg, eller af  
Radionævnet. Sidstnævnte udtaler sig som ankeinstans om Radiorådets afgø­
relser vedrørende klager over visse programmer eller programserier, der  
udsendes af DR. Radionævnet, som består af tre medlemmer, der udpeges for  
fire år ad gangen af kulturministeren, kan pålægge DR at berigtige fejlag­
tige oplysninger, som måtte være udsendt. Nævnets udtalelser offentliggøres.
Reklame
48. Reklame er ikke tilladt i DANMARKS RADIO.

- 173 -
FRANKRIG
Organisation
49. Traditionelt er radiospredningens status i Frankrig karakteriseret ved  
statens monopol på udsendelse, programsætning og produktion. De reformer,  
der efterhånden har fundet sted, har ikke anfægtet dette grundlæggende  
princip. Imidlertid har de teknologiske innovationer sammenlagt med et  
voksende "socialt krav" med hensyn til kommunikation gjort det stadig  
mere vanskeligt at opretholde monopolet. Derfor blev det i juli 1981 af  
regeringen givet i hverv til et udvalg under forsæde af Pierre Moinot at  
foretage overvejelser og give retningslinjer. Udvalgets beretning - under  
titlen "For en reform af det audiovisuelle" (september 1981) - skulle del­
vis, tjene som grundlag for det lovforslag, som regeringen forelagde par­
lamentet den 1. april 1982, og hvis målsætning var at "give Frankrig mid­
ler til at optage de kulturelle, sociale, teknologiske og industrielle  
udfordringer, som den nye kommunikationsverden stiller det overfor". Den  
nye lov "om audiovisuel kommunikation", som blev vedtaget i  juli 1982,  
blev sat i kraft den 29. juli 1982 (lov nr. 82.632 - Journal officiel
de la République française af 30. juli 1982. s. 2431 ff.).
50. Med hensyn til principperne indeholder loven to fundamentale nyskabel­
ser: for det første dækker den hele det audiovisuelle kommunikationsom­
råde, der udvides til, at "der via radiobølger eller kabel stilles lyd,  
billeder, dokumenter, data eller meddelelser af enhver art til rådighed  
for publikum" (artikel 1). Dernæst erklæres det højtideligt i loven, at  
"den audiovisuelle kommunikation er fri" (artikel I), hvilket betyder  
en opgivelse af monopolet på programsætning til fordel for fri udgivel­
se af audiovisuelle meddelelser.
Når man i denne lovgivning har indført et "frihedsområde" med hensyn  
til audiovisuel kommunikation, har man dog ikke villet ophæve radio  
og fjernsyns "offentlige tjeneste" - tværtimod: denne tjeneste styr­
kes i sin kapacitet med hensyn til produktion, som i vidt omfang de­
centraliseres, og får endelig sikret sin uafhængighed i forhold til  
den politiske magt ved indførelse af den Høje Myndighed for audiovi­
suel Kommunikation (Haute Autorité de la communication audiovisuelle) (1).
51. Den offentlige tjeneste for radiofoni og fjernsyn "har til opgave at  
betjene almenheden (artikel 5); især ved at sikre redelighed, uafhæng­
ighed og mangfoldighed i oplysningerne og ved at imødekomme de nutidige  
behov for belæring, underholdning og kultur". Denne opgave skal vareta­
ges under overholdelse af principperne for mangfoldighed og ligestil-  
lethed mellem kulturer, trosretninger, tænkning og meningsdannelse.
52. På nationalt plan er den offentlige tjeneste organiseret på følgende  
måde:
- En offentlig teletjeneste (Télédiffusion de France - TDF);
- Nationale selskaber for spredning af radiofoni og fjernsyn (Radio  
France, TF 1; Antenne 2; FR 3). Det påhviler disse selskaber at ud­
forme og - bortset fra FR - at programsætte udsendelserne. Hvad FR 3  
angår, er det de regionale tv-selskaber ( 2), som træffer afgørelse  
om programsætningen af de udsendelser, der stilles til deres rådig­
hed af det nationale selskab. Samme selvstændighed med hensyn til  
programsætningen gør sig også gældende for de oversøiske regionale  
og territoriale selskaber, hvis udsendelser produceres af et nyt  
nationalt selskab;
- et nationalt selskab for produktion af audiovisuelle værker og  
dokumenter, Société Française de Production (SFP);
(1) Punkt 61.
(2) Punkt 53.

- 174 -
- Institut de la Communication audiovisuelle (INCA), hvis opgaver om­
fatter opbevaring, udnyttelse og markedsføring af arkiver, uddannelse  
af personale samt forskning.
53. Télédiffusion de France og Institut national de communication audiovi­
suelle er offentlige institutioner af industriel og kommerciel karakter  
med administrativ og finansiel autonomi. De nationale radio- og fjern­
synsselskaber er aktieselskaber med staten som eneste aktionær, og hvis  
vedtægter godkendes ved dekret.
54. På det decentraliserede plan omfatter organisationen af den offentlige  
tjeneste:
- regionale radiofoniselskaber, som forvalter "lokalstationer", der skal  
producere og programsætte den offentlige tjenestes udsendelser;
- tolv regionale fjernsynsselskaber;
- oversøiske regionale eller territoriale radio- og fjernsynsselskaber.
Denne decentralisering har været under gennemførelse fra begyndelsen af  
1983.
55. Udadtil varetages tjenesten:
- af et nationalt lydradioselskab, der skal virke på internationalt plan  
(Radio-France Internationale);
- af et handelsselskab, som har til opgave i udlandet at markedsføre au­
diovisuelle værker og dokumenter, som de offentlige selskaber og insti­
tutioner overdrager det rettighederne til.
56. Hvert organ inden for den offentlige radio- og fjernsynstjeneste skal  
overholde nogle koncessionsbetingelser, som omfatter stående bestemmel­
ser, der nærmere angiver de almindelige forpligtelser i den offentlige  
tjenesteydelse (kontinuitet, lighed, neutralitet osv.), og årlige bestem­
melser, som fastsætter nogle punktforpligtelser, som f.eks. udsendelse
af filmværker.
57. Udover den offentlige tjeneste giver loven af 29. juli 1982 bestemmel­
ser om ordningen vedrørende frihed til audiovisuel kommunikation for  
private eller offentlige personer. Det er på dette punkt, at den nye  
lov indeholder de vigtigste fornyelser. Den ophæver nemlig de tradi­
tionelle monopoler, som tilkom den nationale offentlige radio- og fjern­
synstjeneste med hensyn til spredning, anlæggelse og programsætning;
- Spredning: brugen af radiofrekvenser på det nationale område er gjort  
betinget af en uforpligtende og tilbagekaldelig autorisation fra staten  
(artikel 7). Det drejer sig udelukkende om radio- og fjernsynsudsendelser  
via radiobølger. Således vil udsendelse via satellit kræve en sådan au­
torisation, som finder sin berettigelse i, at radiofrekvenserne kun  
findes i begrænset omfang og af denne grund er underkastet en inter­
national fordelingsplan under Den internationale Telekommunikations-  
Unions auspicier.
- Anlæggelse: staten anlægger eller giver autorisation til sendeudstyr  
til radiobølgeudsendelser, samt til infrastrukturer og anlæg, som  
benytter statsdomæne, eller som er kollektive (artikel 8). Dette gæl­
der såvel sendere og transitsendere som kabler, men omfatter ikke mod­
tageantenner.

- 175 -
- Programsætning: enhver person, som ønsker at udsende et audiovisuelt  
budskab bestemt for almenheden, det være sig via radiobølger eller  
kabel, skal underkaste sig enten en ordning med forudgående anmeldel­
se (for "tovejs"-tjenester),  eller en ordning med forudgående autori­
sation (for andre tjenesteydelser, især sådanne som leverer filmværker).  
Hvad angår tv-betjening via radiobølger "bestemt for publikum i almin­
delighed" (i modsætning til et specifikt publikum) foreskriver loven
en ordning med koncession på offentlige tjenesteydelser (artikel 79).  
Autorisations- og koncessionsordningerne forudsætter overholdelse af  
de derfor fastsatte betingelser.
58. Hvad de lokale radiostationer angår, gives der bestemmelser for disse i  
lov af 29. juli 1982, artikel 81, og i enkeltheder i dekret nr. 82-960  
af 15. november 1982. Der skal være tale om udsendelse af lydradio med  
frekvensmodulation, hvis dækningszone ikke må overstige en radius på
30 km. Kun foreninger, som er anmeldt i henhold til loven af 1901, kan  
fremsætte anmodning om autorisation, en bestemmelse, som er indsat for  
at undgå oprettelsen af kommercielle net. Loven indeholder bestemmelse  
om en støtteordning, for hvilken der er givet nærmere regler i dekret  
nr. 82-973 af 17. november 1982: ifølge dekretet indføres der fra  
1. januar 1982 en parafiskal afgift på reklame i radio og fjernsyn,  
som skal tjene til finansieringen af en "Støttefond for lokal radiofo­
nivirksomhed". Denne ordning skal modsvare forbudet mod reklameindtæg­
ter for de lokale radiosendere.
59. Autorisationerne udstedes af "Haute Autorité de la communication audio­
visuelle" ( 1)  efter udtalelse fra et udvalg under forsæde af et medlem  
af Conseil d'Etat. Foreninger med autorisation er underlagt "almindelige  
betingelser", som især fastsætter en forpligtelse til at sende mindst  
80?i programmer af egen produktion, dvs. som er produceret og redigeret  
af stationens personale. Endelig er de lokale stationer underlagt tek­
nisk kontrol fra den offentlige teletjeneste TDF.
Inden udgangen af 1982 havde "Haute Autorité" modtaget over 300 ansøg­
ninger om oprettelse af lokalradioer. Den første autorisation blev gi­
vet den 21. december, og blev den 5. januar 1983 efterfulgt af 14 andre  
i provinserne. Samtidig har Myndigheden også modtaget et dusin anmod­
ninger om oprettelse af lokale stationer for fjernsyn via kabel.
60. I loven er der åbnet mulighed for en herfra afvigende autorisationsord­
ning for "audiovisuelle kommunikationstjenester, der varetages af perso­
ner, som driver stationer i henhold til en international aftale, som  
Frankrig deltager i" (artikel 85). Denne bestemmelse tager, bortset fra  
tilfældet med "perifere stationer" (som Europe nr. 1 og RTL), sigte på  
eventuel distribution via kabelnet af udenlandske udsendelser, som spre­
des via satellit.
61. Udover den egentlige organisation af den nationale offentlige radio- og  
fjernsynstjeneste og adgang til rundspredningsmidlerne for udgivere af  
audiovisuelle meddelelser indeholder loven nogle bestemmelser om "insti­
tutioner for audiovisuel kommunikation":
- en parlamentsdelegation bestående af 14 medlemmer, som har ret til at  
føre kontrol med radio- og fjernsynsorganerne og til at fremsætte of­
fentlige udtalelser, især om dekreter, der fastsætter eller ændrer de  
almindelige betingelser;
(1) Punkt 61.

- 176 -
- En Høj Myndighed for audiovisuel kommunikation (Haute Autorité de la  
communication audiovisuelle), som især har til opgave "at sikre uaf­
hængighed for den offentlige betjening med rundspredning af lydradio  
og fjernsyn" (artikel 12). Det er denne nyskabelse, som de første kom­
mentatorer har været mest opmærksomme på.
Haute Autorité består af ni medlemmer, der udnævnes for 9 år ad gangen  
af Republikkens præsident. Blandt de beføjelser, som tillægges den af  
loven, skal først og fremmest nævnes de, som tidligere udøvedes af re­
geringen: især kontrollen med organernes overholdelse af mangfoldighed  
og balance i programmerne, samt med udøvelsen af de andre opgaver i be­
tjeningen af offentligheden. I dens beføjelser indgår desuden: rådgiv­
ning om de for organerne fastsatte almindelige betingelser; udnævnelse  
af styrelsesmedlemmer og formænd for de offentlige etablissementer og  
de nationale selskaber til betjening af offentligheden; udstedelse af  
autorisationer til de private lokale radioer og kabelradio og -fjern­
syn; kontrol med overholdelse af reglerne for reklamekommunikation;  
harmonisering af de nationale selskabers programmer; og offentliggø­
relse af en årsberetning;
- et Nationalt Råd for audiovisuel kommunikation bestående af 56 medlem­
mer, der udnævnes for 3 år, og som især har rådgivende beføjelser om  
alle aktiviteter inden for audiovisuel kommunikation;
- regionale udvalg for audiovisuel kommunikation, som også har rådgivende  
beføjelser.
De 56 medlemmer af Det nationale Råd for audiovisuel kommunikation er  
blevet udnævnt - for tre år fra den 1. januar 1983 - ved dekret af  
25. november 1982.
Programsætning
62. I de almindelige betingelser for organerne til betjening af offentligheden  
fastsættes "de almindelige retningslinjer for programpolitikken" (artikel  
32, stk. 1). I tilfælde af "alvorlige og gentagne forsømmelser" kan Haute  
Autorité rette en "formaning" til direktøren for programselskabet (artikel  
26, stk. 2).
63. I almindelighed er det Haute Autorité, som gennem henstillinger eller be­
slutninger bestemmer målsætningerne og fastsætter de regler, som skal sikre  
en harmonisering af programmerne.
Reklame
64. For de offentlige tjenesteorganer indeholdes reglerne for reklame i de  
almindelige betingelser. Der er ikke i loven af 1982 fastsat noget loft  
for reklameindtægterne. Kontrollen med udførelse af bestemmelserne ved­
rørende reklame varetages af Haute Autorité og "Régie française de publi­
cité". Udsendelse af reklame over FR-3 blev påbegyndt den 1. januar 1983  
og er begrænset til 10 minutter om dagen.
65. For lokalradioer er reklame forbudt.

- 177 -
GRÆKENLAND
Organisation
66.  Der findes i Grækenland to organer for rundspredning af radio og fjern­
syn:
- E.R.T. (ELLINIKI RADIOPHONIA TILEORASSIS),  oprettet ved en lov af 1975;
- E.R.T.2, som er resultat af en omdannelse af YENED (YPIRESSIA ENIMERO-  
SEOS ENOPLON DYNAMEON).
67. E.R.T. er et offentligt organ i form af et aktieselskab, hvor staten ejer  
hele kapitalen.
Bestyrelsen udnævnes ved beslutning i statsrådet.
Driften ledes af en generaldirektør, som også udnævnes af statsrådet.
For E.R.T.2's vedkommende, er der også her tale om et offentligt organ,  
hvis styrelse og højeste ledere udnævnes af regeringen.
Programsætning
68.  Programmerne skal opfylde kravene om objektivitet, demokratisk ånd og  
sandhedstro fremstilling af græsk kultur.
Reklame
69. Reklame er tilladt i de to radiospredningsorganers programmer. Der findes  
ingen reklame-etiske regler, men indholdet af reklameindslagene skal over­
holde de i forfatningen og lovene givne grundsætninger.

- 178 -
IRLAND
Organisation
70. Radio Telefis Eireann (RTE) er det nationale organ for radio- og fjern­
syn, oprettet i henhold til Broadcasting Authority Act af 1960.
71. RTE er det eneste organ, som har tilladelse til at foretage udsendelse  
af radio og fjernsyn i henhold til den nugældende lovgivning. Denne lov­
givning må ændres, for at der kan oprettes nye organer for spredning af  
radio og fjernsyn.
72. Forvaltningsorganet er en radio- og tv-styrelse (Broadcasting Authority),  
som er oprettet i medfør af Broadcasting Authority Acts.
Programsætning
73. I artiklerne 17 og 18 i Broadcasting Authority Act af 1960, som ændret  
ved Broadcasting Authority (Amendment) Act af 1976, fastsættes RTE's  
almindelige forpligtelser med hensyn til programsætning. I Broadcasting  
Authority Act, artikel 17, som senest ændret, defineres disse forplig­
telser som følger:
- være åben over for hele samfundets interesser og tanker, stadig at have  
nødvendigheden af et klima af forståelse og fred på hele øen Irland for  
øje, sørge for, at programmerne genspejler folkekulturen på hele øen  
Irland ved stadig at hæfte sig ved denne kulturs særpræg og frem for  
alt det irske sprog;
- hævde de demokratiske goder, som er nedfældet i forfatningen;
- tage hensyn til nødvendigheden af i befolkningen at vække bevidstheden  
om og forståelsen af andre landes værdier og traditioner, især de lande,  
som hører til Det europæiske økonomiske Fællesskab.
74. Som senest ændret, pålægger lovens artikel 18 RTE at drage omsorg for:
- at alle de af det udsendte informationer meddeles og forelægges på en  
objektiv og upartisk måde;
- at alle udsendelser, som det bringer om aktuelle spørgsmål, behandler  
alle involverede interesser på retfærdig vis og fremføres på en objek­
tiv og upartisk måde;
- at ethvert skriftligt, lydligt eller visuelt dokument, som offentlig­
gøres af det, fremføres på en objektiv og upartisk måde.
73. Det er ikke RTE tilladt at give udtryk for sine egne meninger i udsendel­
serne om aktuelle spørgsmål, med mindre det drejer sig om et forslag ved­
rørende radio- og fjernsynspolitikken, der giver anledning til offentlig  
uenighed eller er genstand for en løbende offentlig debat, og som er taget  
op til overvejelse af regeringen eller det pågældende ministerium.
Det er forbudt RTE at udsprede eller offentliggøre ethvert dokument, der  
med rimelighed kan betragtes som egnet til at tilskynde til eller frem­
kalde kriminalitet eller som gående ud på at undergrave statens myndighed.
Det er forbudt RTE uberettiget at krænke personers privatliv i sine pro­
grammer og i de midler, det anvender ved gennemførelsen af disse programmer.

- 179 -
76. Der findes ingen lovbestemmelse om forudgående kontrol med programmernes  
indhold. Hvad angår efterfølgende kontrol har ministeriet for P&T i med­
før af loven nedsat en kommission (Broadcasting Complaints Commission),  
som skal undersøge klager over allerede udsendte programmer.
77. I artikel 31 (som ændret ved Broadcasting Authority (Amendment) Act af  
1967, artikel 13) bestemmes det, at når ministeren finder, at behandlin­
gen af et bestemt emne i udsendelserne vil kunne tilskynde til eller  
fremkalde kriminalitet eller virke undergravende på statens myndighed,  
kan han ved en beslutning pålægge Styrelsen at undlade at behandle dette  
emne, og Styrelsen skal rette sig efter denne beslutning.
Enhver beslutning, som træffes i medfør af denne artikel, kan forblive i  
kraft i højst 12 måneder, et tidsrum som dog kan forlænges ved en ny be­
slutning. Den kan sættes ud af kraft af et af Oireachtas 1 kamre inden 21  
dage efter, at det har fået sagen forelagt.
78. For rundspredninq af radio og fjernsyn via kabel (1) er der qivet regler  
i forordning af 1974 om trådløs telegrafi (bevilling til retransmission  
af udsendelser pr. tråd). Det påhviler ministeriet for P&T at give de  
nødvendige bevillinger til organer, som driver kabelnet for fjernsyn,
og at føre kontrol med disse kabelnets tekniske kvalitet.
79. Udsendelser, som kan distribueres via kabel, er underlagt godkendelse  
fra ministeriet for P&T, og er nærmere angivet i de for disse net givne  
bevillinger. Indtil nu har retransmission af udenlandske udsendelser kun  
været godkendt for zoner, hvor signalerne kan modtages med antenne, og  
hvor de kan modtages af beboerne, uanset om der findes et kabelsystem  
eller ej. Der findes i bevillingen intet, som kan tillade bevillings­
haveren på nogen måde at krænke den reproduktionsret, som kan være knyt­
tet til et eller andet element i en retransmitteret udsendelse.
80. Der skal af bevillingshaveren betales en afgift på 15?i af kabelnettenes  
indtægter i form af leje o. lign. til Post- og Telekommunikationsmini­
steriet.
En støtte svarende til nettoprovenuet af afgiften vedtages hvert år af  
parlamentet og udbetales til RTE.
Reklame
81. I Broadcasting Authority Act af 1960, artikel 20, som ændret ved lov af  
1976, artikel 14, er der givet regler for RTE's udsendelse af annoncer  
i radio og fjernsyn.
82. Den samlede daglige sendetid, som af RTE fastsættes for udsendelse af  
reklamer på et hvilket som helst tidspunkt forelægges til godkendelse  
i Post- og Telekommunikationsministeriet.
83. Reklamen benyttes ikke til finansiering af en eller flere bestemte ud­
sendelser.
84. RTE har udarbejdet et sæt etiske regler for reklamer i radio og fjernsyn  
og har affattet supplerende regler for reklamer for alkoholholdige drikke.
(1) Se også bilag 7, punkt 34.

- 180 -
ITALIEN
Organisation
85. Rundspredning af radio og fjernsyn er genstand for lov nr. 103 af 14. april  
1975 om "nye bestemmelser vedrørende rundspredning af radiofoni og fjernsyn".
For at få et samlet overblik over forholdene i Italien må der ligeledes  
tages hensyn til to domme afsagt af Forfatningsretten den 10. juli 1974,  
hvoraf den ene (dom nr. 225) vedrører radiospredning gennem æteren, og  
den anden (dom nr. 226) vedrører distribution via kabel. I den første  
dom (nr. 225) havde retten udtalt, at statens monopol på radio og fjern­
syn ikke var i strid med forfatningen, for så vidt det var undergivet  
betingelser, der kunne sikre objektiviteten af de udsendte oplysninger  
samt en upartisk fremstilling af de tanker og kulturelle strømninger,  
der findes i samfundet. I den anden dom (nr. 226) havde retten fastslået,  
at de samme grunde, som legitimerer statsmonopolet på radio og fjernsyn  
gennem æteren på nationalt plan, berettiger statens eneret med hensyn til  
de tjenesteydelser, som sendes via kabel over hele - eller den største del  
af - det nationale territorium. Derimod kan anlæggelsen og driften af kabel­
net for radio og fjernsyn på lokalt plan efter rettens opfattelse med føje  
udføres af private virksomheder på grundlag af en forudgående administrativ  
tilladelse. Disse to domme er blevet suppleret med Forfatningsrettens dom  
nr. 202 af 1976 (stadfæstet ved dom nr. 148 af 1981), som medgiver mulig­
heden for en privat virksomhed for på lokalt plan at anlægge og drive sta­
tioner for trådløse udsendelser. Disse domme er afsagt på grundlag af den  
italienske forfatnings artikel 21 og 41 vedrørende ytringsfriheden og fri­
heden til privat økonomisk initiativ.
86.  Hvad angår distribution via kabel er der i loven af 1975 taget hensyn til  
de af Forfatningsretten klarlagte principper, idet man forbeholder staten  
teledistribution på nationalt plan og samtidig fastsætter en autorisations­
ordning for private virksomheder, der ønsker at anlægge og drive en fjern­
synstjeneste via kabel på lokalt plan.
87. Autorisation gives af Post- og Telekommunikationsministeren og er underlagt  
visse i loven fastsatte betingelser: især begrænsning af sendetiden for re­
klame; programmernes originalitet; forbud mod indbyrdes tilslutning med andre  
kabelnet.
88.  Indtil nu er bestemmelserne i loven af 1975 vedrørende fjernsyn via kabel  
imidlertid ikke blevet anvendt i praksis. De private virksomheder har nem­
lig benyttet sig af den mulighed, som åbnedes i 1976 af Forfatningsretten  
for spredning via radiobølger på lokalt plan, og oprettet en mængde priva­
te stationer, om hvis aktiviteter der endnu ikke findes nogen særlig lov­
givning.
89. På det nationale plan er den offentlige radio- og fjernsynstjeneste af re­
geringen blevet overladt til RAI - Radio Televisione Italiana, et konces­
sionshavende selskab med almennyttigt formål, hvis første koncession går  
tilbage til 1924.
RAI er et aktieselskab, i hvilket 99,55% af kapitalen indehaves af Istituto  
per la Ricostruzione Industriale (IRI)  og 0,45% af Societa Italiana Autori  
e Editori (SIAF).
I løbet af de sidste år er der blevet oprettet omkring 350 private sendesta­
tioner for fjernsyn og nogle tusinde radiostationer.

- 181 -
90. Hvad RAI angår dækker udsendelserne hele det nationale område, bortset  
fra visse regionale radioprogrammer eller andre, såvel radio- som fjern­
synsprogrammer, der kun henvender sig til sproglige minoritetsgrupper  
eller til udlandet.
91. Koncessionen på den offentlige tjeneste er givet ved en lov og reglerne  
for den ved en overenskomst mellem Post- og Telekommunikationsministeriet  
og RAI - Radiotelevisione Italiana.
92. Præsidenten for RAI er formand for bestyrelsen, repræsenterer selskabet  
og fører tilsyn med virksomhedens forvaltning.
Generaldirektøren forestår virksomhedens organisation og drift; han er  
ansvarlig for radio- og fjernsynstjenesten over for bestyrelsen.
93. Bestyrelsen består af 16 medlemmer, hvoraf 6 vælges af IRI og 10 af par­
lamentets tilsynsudvalg. Bestyrelsen vælger desuden præsidenten og gene­
raldirektøren af sin midte; den forestår forvaltningen af selskabet, den  
kvartalsvise godkendelse af programskemaet, behandling af forslag om un­
dersøgelse af og kontrol med de udsendte programmer og udarbejder på  
grundlag heraf periodiske beretninger til parlamentsudvalget.
94. Sendestationerne betragtes som aviser og har således - i hvert fald hvad  
angår de af dem, der er registrerede ved domstolene - de organer, som er  
fastsat i presseloven.
93. Der findes regionale udvalg for radio- og fjernsynstjenesten, som er råd­
givende organer for de forskellige regioner og giver anvisninger med hen­
syn til de radio- og tv-programmer,  som er bestemt for regional udsendelse.
96. Parlamentsudvalget, som giver retningslinjer for og fører tilsyn med ra­
dio- og fjernsynstjenesten, består af 40 medlemmer, der udpeges med lige  
mange af formændene for parlamentets to forsamlinger blandt repræsentan­
ter for alle de parlamentariske grupper. Udvalget lægger de almindelige  
retningslinjer for programmernes udarbejdelse og udsendelse og for rekla­
meindslagene.
Programsætning
97. Programsætningen skal være karakteriseret ved sin mangfoldighed.
98. Godkendelse af programplanerne, tilsyn med deres gennemførelse samt behand­
ling af beretningen fra RAI's bestyrelse hører under parlamentsudvalgets  
kompetenceområde. Med hensyn til kritik, der rettes mod visse programmer,  
fører RAI's opinionsafdeling kontrol med vurderingsindekset for udsendel­
serne ved statistiske opgørelser ved hjælp af "lytter- og seergrupper"  
eller ved telefoniske rundspørger.
Reklame
99. Reklame er tilladt; dog må reklameprogrammerne for RAI's vedkommende ikke  
overstige 5?ó af sendetiden både i radio og fjernsyn.
100. RAI producerer direkte reklameindslag til radio og fjernsyn eller overlader  
dette til SIPRA (Società Italiana pubblicità Radiofonica e Televisiva).

- 182 -
LUXEMBOURG
Organisation
101. Der findes i Luxembourg kun ét organ for radio- og tv-spredning;  det er et  
selskab under navnet "Compagnie Luxembourgeoise de Télédiffusion" (CLT),  
hvis handelsmærke er "Radio-Télé-Luxembourg" (RTL). RTL hører under Stor-  
hertugdommet Luxembourgs jurisdiktion.
102. CLT er et luxembourgsk handelsselskab stiftet i form af aktieselskab. Men  
selskabet virker på grundlag af en koncession fra den luxembourgske stat  
og inden for rammerne af nogle koncessionsbetingelser.
103. Ifølge en lov af 19. december 1929 er nemlig de sendestationer, som af  
private agtes oprettet i Storhertugdømmet, undergivet en autorisation fra  
den minister, hvorunder postvæsenet sorterer (finansministeren). De vil­
kår, der skal pålænges stationerne, herunder eventuelle afgifter, fast­
sættes i hvert '-nkelt tilfælde i nogle koncessionsbetingelser, som skal  
forelægges Conseil d'Etat til udtalelse. I medfør af denne lov har Stor­
hertugdømmets regering den 29. september 1930 indgået en koncessionskon­
trakt med det luxembourgske handelsselskab CLT, som giver denne virksom­
hed ret til "at oprette og drive en radiostation på Storhertugdømmet  
Luxembourgs område". Autorisationen gives på grundlag af de nærmere be­
stemmelser i koncessionsbetingelserne, som er en integrerende del af  
koncessionsaftalen.
104. Hver gang CLT udvidede sit net af radiosendere på lange, mellem- og korte  
bølger og på EM, og hver gang selskabet derefter oprettede en tv-station
på Storhertugdømmets område, blev der undertegnet en ny koncessionskontrakt  
mellem regeringen og selskabet suppleret med de derfor gældende koncessions­
betingelser. Der findes for tiden ni koncessionskontrakter med de dertil  
svarende koncessionsbetingelser, men bortset fra de tekniske data vedrørende  
sendestationen, er deres indhold næsten identisk.
103. I hvert sæt koncessionsbetingelser tilsikres der det koncessionshavende  
selskab CLT monopol på radio- og tv-udsendelser på Storhertugdømmets om­
råde, idet staten dog forbeholder sig ret til at give autorisation til  
forsøgsstationer med ringe styrke.
Heraf følger, at så længe CLT i henhold til de forskellige koncessions­
betingelser har monopol på radio- og tv-udsendelser, kan staten ikke give  
andre fysiske eller juridiske personer ret til at sende. CLT's forskellige  
koncessioner udløber den 31. december 1995.
106. CLT er organiseret som et handelsselskab (aktieselskab) i henhold til be­
stemmelserne i loven om handelsselskaber og vedtægter for disse. Forvalt­
ningsorganerne er følgelig generalforsamlingen, bestyrelsen, den admini­
strerende direktør og direktionen. I  henhold til koncessionsbetingelserne 
"skal et flertal af bestyrelsesmedlemmerne være luxembourgske statsborgere  
og være bosat i Storhertugdømmet Luxembourg".
Som aktieselskab kontrolleres virksomhedens forvaltning af revisorer.
107. Der er ikke givet særlige regler for radio- og tv-udsendelse via kabel i  
Storhertugdømmet Luxembourg. Denne virksomhed er således underlagt de  
almenretlige regler på det administrative, handelsretlige, civilretlige  
og strafferetlige område.

- 183 -
Reklame er ikke forbudt, for så vidt den ikke strider mod offentlig orden  
eller sædelighed. Der findes ingen lovmæssige begrænsninger med hensyn til  
programmer, som kan teledistribueres: af tekniske og praktiske grunde er  
de teleditribuerede programmer imidlertid begrænset til dem, der sendes af  
radio- og tv-stationer i Storhertugdømmet Luxembourg og de tilgrænsende  
lande (Tyskland, Belgien, Frankrig).
Programsætning
108. På grund af sin juridiske stilling som aktieselskab er Compagnie Luxembour­
geoise de Télévision ikke underlagt nogen planlægning fra statens side. Ef­
ter koncessionsbetingelserne kræves det kun, at stationen skal udsende lyd  
og billede "efter et program på højt intellektuelt niveau" samt nyheder og  
informationer af almindelig og særlig art.
109. Staten har dog i koncessionsbetingelserne forbeholdt sig, at CLT uden veder­
lag skal stille sit samarbejde til rådighed for staten, især med hensyn til  
tekniske ydelser og den nødvendige sendetid for udsendelse af politisk og  
social information inden for rammerne af de luxembourgske radio- og tv-pro-  
grammer.
110. Tilsynet med udsendelsernes intellektuelle niveau og CLT's overholdelse af  
statens rettigheder med hensyn til information påhviler en regeringskommissær,  
som skal varetage "beskyttelsen af statens interesser" og sikre overholdelsen  
af koncessionsbetingelserne. Kommissæren deltager med forhandlingsret uden  
stemmeret i selskabets generalforsamlinger samt i bestyrelses- og direktions-  
møderne.
111. Ifølge koncessionsbetingelserne er det desuden forbudt at foretage udsendel­
ser, som strider mod lovene, den offentlige orden og sædeligheden eller mod  
landets sikkerhed og neutralitet, samt udsendelser, der udgør en fornærmelse  
over for en fremmed stat. Der er ligeledes forbud mod antireligiøse udsen­
delser eller udsendelser med politisk tendens. Informationer og meddelelser  
skal bringes under iagttagelse af absolut upartiskhed.
Reklame
112. I koncessionsbetingelserne er det bestemt, "at koncessionshaveren har ret til  
at bringe reklame inden for grænser, som vil blive fastsat af regeringen".  
Regeringen har ikke fastsat nogen grænser for RTL's reklamevirksomhed, og  
selskabet tilrettelægger denne ud fra kommercielle rentabilitetskriterier.
113. Reklameudsendelserne hverken forvaltes eller kontrolleres af noget særligt  
organ. Der findes ingen reklameetiske regler i almindelighed eller specielt  
for radio og fjernsyn.

- 184 -
NEDERLANDENE
Organisation
114. For organisationen af radio- og fjernsynsspredning i Nederlandene er der  
givet regler i lov af 1. marts 1967, som trådte i kraft i 1969. I lovgiv­
ningen har man især bestræbt sig på at skabe sikkerhed for åbenhed, for-  
skelligartethed og samarbejde. Der er således gennem loven skabt de gun­
stigste vilkår for at give det størst mulige antal grupper og ideologier  
fri adgang til radio og fjernsyn.
115. Ministeren for kulturelle anliggender, fritid og sociale aktioner kan til­
dele sendetid til organisationer, som opfylder betingelserne i lov om ra­
dio- og fjernsynsspredning. De hovedkrav, som skal opfyldes af disse orga­
nisationer, er følgende:
- de skal have status som juridiske personer;
- de skal have som hovedformål at producere radio- og fjernsynsudsendelser;
- de skal sætte sig som mål at producere et fuldstændigt program, som i  
princippet omfatter alle slags udsendelser (information, belæring, kul­
tur og underholdning);
- de skal tilstræbe at opfylde kulturelle, religiøse eller åndelige for­
ventninger på en sådan måde, at deres udsendelser kan anses for at være  
af almen interesse;
- de må ikke tage sigte på at opnå fortjeneste eller bidrage dertil;
- deres programmer må ikke indeholde overgreb på den offentlige orden,  
sædeligheden eller statens sikkerhed;
- de skal omfatte mindst 100 000 medlemmer eller bidragsydere (disse  
medlemmer eller bidragsydere vil kun blive medregnet, hvis de også  
betaler den officielle radio- eller fjernsynslicens).
116. I loven om radio- og tv-spredning sondres mellem tre kategorier af  
organisationer: kategori A (organisationer, som tæller mindst 400 000  
medlemmer eller bidragsydere), kategori B (organisationer, som tæller  
mellem 250 000 og 400 000 medlemmer eller bidragsydere) og kategori C  
(organisationer, som tæller mellem 100 000 og 250 000 medlemmer eller  
bidragsydere); Desuden omtaler loven en kategori af ansøgerorganisatio­
ner: det drejer sig om organisationer, som tæller mellem 40 000 og 100 000  
medlemmer eller bidragsydere.
117. Hvad sendetiden angår, får kategori A overladt det femdobbelte og kategori  
B det tredobbelte af den sendetid, som tildeles kategori C. Ansøgerorgani­
sationerne får, for en varighed af højst to år, tildelt én times sendetid  
om ugen i fjernsyn og/eller tre timers sendetid om ugen i radio.
118. Den nederlandske Radiospredningsstiftelse (Nederlands Omroep Stichting -  
NOST er et samarbejdsorgan for den nederlandske radio- og tv-spredning.
NOS blev oprettet den 29. maj 1969 ved en fusion mellem Den nederlandske  
Radiofoni-Union (NRU) og Den nederlandske Fjernsynsstiftelse (NTS).

- 185 -
NOS har især til opgave:
- at tilbyde alle organisationer, foreninger og institutioner, som har fået  
tildelt sendetid, de nødvendige faciliteter for programsætning;
- at koordinere programmerne og arbejdsvilkårene for personalet fra de for­
skellige organisationer;
- selv at producere radio- og fjernsynsprogrammer, der opfylder de to føl­
gende betingelser:
- alle tendenser skal kunne komme til udtryk;
- de skal være af en sådan art, at de kan udarbejdes i samarbejde med alle  
organisationer.
119. Styrelsesudvalget for NOS har følgende sammensætning:
- præsidenten udnævnes af ministeren for kulturelle anliggender, fritid og  
sociale aktioner, og denne fastsætter også antallet af udvalgsmedlemmer;
- halvdelen af medlemmerne udpeges af radio- og tv-organisationer;
- en fjerdedel af medlemmerne udpeges af repræsentative kulturelle og soci­
ale organisationer;
- den sidste fjerdedel af medlemmerne udpeges af Kronen. Den daglige forvalt­
ning af NOS varetages af Forvaltningsrådet, hvis medlemmer vælges mellem  
Styrelsesudvalget.
120. To programråd - et for radio og et for TV - giver direktiver og anvisninger  
for NOS' fællesprogrammer, som rettes til Forvaltningsrådets medlemmer. Hvert  
af disse råd består af repræsentanter for radio- og tv-sprednings-organisa-  
tionerne og af repræsentanter for repræsentative kulturelle, religiøse og  
filosofiske organisationer.
Endelig har både radio og tv et programkoordinerings-udvalg, hvis opgave  
består i at samordne udsendelserne fra de forskellige organisationer, så­
ledes at det samlede program bliver velafbalanceret og harmonisk.
121. Et Radio- og TV-Råd rådgiver ministeren for kulturelle anliggender, fritid  
og sociale aktioner i alle spørgsmål vedrørende radio- og tv-spredning.
Dette Råd udnævnes af Kronen og består af mindst 12 medlemmer; det kan  
afgive udtalelser, enten på begæring af ministeren eller på eget initiativ.
122. Kontrollen med radio- og tv-spredningen udøves af en regeringskommissær for  
radio- og tv-spredning, som udnævnes af Kronen (dronningen og den kompetente  
minister), og som bistås af en stedfortræder. Kommissæren fører tilsyn med,
1 at loven om radio- og fjernsynsspredning overholdes, og har beføjelse til
at give anvisninger med bindende karakter for de organisationer, som har  
fået tildelt sendetid. Han kan overvære alle styrelsesrådenes møder. Orga­
nisationer, som har sendetilladelse, er forpligtet til at give ham alle  
oplysninger, der er nødvendige for udførelsen af hans hverv.

- 186 -
123. Ved loven om radio- og tv-spredning er der ligeledes givet mulighed for  
at rundsprede regionale udsendelser. Det bestemmes nemlig i artikel 47A,  
at ministeren for kulturelle anliggender, fritid og sociale aktioner kan  
pålægge NOS "at foretage rundspredning, over en eller flere sendere, som  
han anviser, af et fælles program, der især, i sin egenskab af regional­
program, er bestemt for det distrikt, den region eller den by, som befin­
der sig i dækningszonen for den eller de pågældende sendere". Således ud­
sender den regionale radio RONO, som er oprettet i 1946, regionale radio­
programmer i den nordlige og østlige del af Nederlandene, mens den regio­
nale radio ROZ, som er oprettet i 1943, virker i de sydlige provinser. To  
regionale programråd - et for RONO og et for ROZ - giver direktiver og  
anvisninger for programmerne på de to regionale kanaler; de er ansvarlige  
over for NOS' Styrelsesudvalg.
124. Endelig giver artikel 47B i lov om radio- og tv-spredning mulighed for  
lokale radioudsendelser. Disse afviger fra de regionale kanaler derved,  
at der efter loven "for hver enkelt distrikt, region eller by kan til­
deles en sendetid til et repræsentativt kulturelt organ for pågældende  
distrikt, region eller by for at give det mulighed for at udsende regi­
onale programmer, der produceres og sammensættes af det selv". Sådanne  
organer kan ikke have til formål at opnå fortjeneste eller bidrage der­
til. De har således ikke tilladelse til at udsende reklamer.
125. Efter den mulighed, der er givet i henhold til artikel 48 i lov om radio-  
og tv-spredning, er der gjort forsøg med kabel-tv i flere nederlandske  
kommuner efter tilladelse fra ministeren for kulturelle anliggender, fri­
tid og sociale aktioner; for at opnå en autorisation har disse kommuner  
måttet stifte repræsentative kulturelle organer uden erhvervsmæssigt  
formål, hvis opgave det er at producere og sammensætte lokale tv-program-  
mer. Disse forsøg går hånd i hånd med videnskabelig forskning, som især  
tager sigte på at analysere den virkning, kabel-tv kan have på lokalt  
plan med hensyn til information og kommunikation (1).
126. Der findes desuden i Nederlandene, på grundlag af bestemmelserne i loven  
af 1969 om radio- og tv-spredning, artikel 48, visse former for radio-  
og tv-spredning, som hverken kan betegnes som nationale eller regionale:  
det drejer sig om udsendelser, der transmitteres via direkte trådforbin­
delse. Heraf kan især nævnes udsendelse af radio til syge: særlige orga­
nisationer foretager udsendelser, som især henvender sig til syge.
(1) Vedrørende data for den nuværende situation i Nederlandene med hensyn til  
distribution via kabel henvises til bilag 4, punkt 75 ff.

- 187 -
Der findes også betjeningsformer, som ved telefonforbindelse sætter private  
i stand til i deres hjem at følge gudstjenester. I begge tilfælde benyttes  
ledninger for radiotransmission i den nederlandske P&T-styrelses telekommu­
nikationsnet, som delvis er integreret i telefonnettet.
Programsætning
127. I henhold til lov om radio- og tv-spredning skal "de fælles programmer (fra  
NOS) være mødepunkter for de forskellige åndelige og sociale strømninger,  
der ytrer sig i landet, selv om disse strømninger ikke repræsenteres af en  
organisation, som har sendetid til rådighed; de skal desuden omfatte udsen­
delser, som ganske specielt kan tilrettelægges, udarbejdes og produceres
af alle organisationerne (...), for at den helhed, som udgøres af NOS' pro­
gram og de andre radio- og tv-spredningsorganisationers programmer, danner  
et velafbalanceret hele".
128. Statens kontrol med radio- og tv-spredning udøves kun efterfølgende. Denne  
beføjelse, som tilkommer ministeren i henhold til lov om radio- og tv-spred­
ning, artikel 61, er nødvendig for under normale forhold at kunne påse, at  
de forskellige forpligtelser i forbindelse med det i Nederlandene gældende  
system for udsendelsestilladelser overholdes.
Det sker kun meget sjældent i praksis, at ministeren for kulturelle anlig­
gender, fritid og sociale aktioner bringer disciplinære foranstaltninger  
i anvendelse: irettesættelse, forbud mod at sende i en vis tid og (helt  
eller delvis) bortfald eller suspension af godtgørelsen, der er afsat til  
den organisation, som har overtrådt loven.
Reklame
129. Ved loven om radio- og tv-spredning gives der Stiftelsen for radio- og tv-  
reklame (Stichting Etherreclam STER) eneret på reklame i radio og tv. Reklame  
i radio og tv må ikke være i strid med loven, forstyrre den offentlige orden  
eller være et udtryk for dårlig smag; reklame for alkoholholdige drikke til­
lades kun under forbehold; reklame for tobak er forbudt. Reklameindslagene  
sendes under ét, umiddelbart før og efter udsendelser af informationer i  
radio og tv.
130. Reklameudsendelser er underlagt kontrol fra Reklamerådet (Reclameraad),  
hvis opgave hovedsagelig består i:
- at kontrollere den af STER førte tarifpolitik;
- at give regler for reklamernes indhold;
- at føre tilsyn med overholdelsen af de af rådet givne regler.
I

- 188 -
DET FORENEDE KONGERIGE
Organisation
131. Det forenede Kongerige har to organisationer for radio- og tv-spredning:  
British Broadcasting Corporation (BBC) og Independent Broadcasting Autho-  
rity (IBA). BBC varetager produktionen af programmer og er ansvarlig for  
udsendelsen af disse programmer.
132. IBA producerer ikke selv programmer; denne opgave udføres af programsel­
skaber, som den udpeger. IBA udsender programmerne og kontrollerer og  
giver regler for produktionen. Der findes 13 uafhængige tv-selskaber,  
som er kontraktligt bundet til IBA:
Anglia Television Ltd.
Border Television Ltd.
Central Independent Television PLC.
Channel Television (Channel Islands Communication (Television) Ltd.)
Grampian Television Ltd.
Granada Television Ltd.
HTV Ltd.
London Weekend Television Ltd.
Scottish Television PLC.
Television South PLC.
Thames Television Ltd.
Tyne Tees Television Ltd.
Ulster Television Ltd.
Television South West Ltd.
Yorkshire Television Ltd.
Listen er for nylig blevet udvidet med endnu et selskab, "TV a.m.", som  
imidlertid har en særlig karakter: dets program, som udsendes om morgenen,  
dækker hele det nationale område. Udsendelserne blev påbegyndt i februar 1983.
Derudover har en ny national fjernsynskanal "Channel Four" - den fjerde i  
landet - begyndt at sende i november 1982 som stedfortrædende selskab for  
IBA. "Channel Four" er et privatretligt organ oprettet i henhold til en  
parlamentarisk Act. Dets hovedopgave er at imødekomme mindretallenes behov.  
Det køber omtrent halvdelen af sine programmer af IBA's tv-selskaber, mens  
den anden halvdel leveres efter bestilling af uafhængige tv- og filmprodu­
center .
133. Dertil kommer for tiden 39 uafhængige lokale radioselskaber, som af IBA  
får overdraget at producere lokale radioprogrammer, der udsendes af IBA.
134. Lov af 1949 om trådløs telegrafi (ændret ved postloven af 1969) forbyder  
oprettelse eller drift af enhver station eller installation eller benyt­
telse af enhver anordning for trådløs telegrafi uden tilladelse fra inden­
rigsministeriet. Alle radio- og tv-spredningsorganer i Det forenede Konge­
rige er underlagt offentlig ret, således at forstå at de skal opnå autori­
sation fra indenrigsministeren, før de kan sætte anlæg for trådløs tele­
grafi i drift, hvilket også indebærer tilladelse til at benytte radiofre­
kvenserne .

- 189 -
135. BBC har et styrelsesråd, hvis medlemmer udnævnes af Kronens private Råd.
BBC's administrative personale forestås af en generaldirektør.
136. Også IBA har et styrelsesråd, sammensat af medlemmer, der udnævnes af  
indenrigsministeren. IBA's administrative personale ledes af en general­
direktør. De programselskaber, som er knyttet kontraktligt til IBA, er  
undergivet selskabsretten.
137. I henhold til BBC s vedtægter skal det udpege et almindeligt råd, som skal
rådgive det i alle spørgsmål, der vedrører det. BBC har også nedsat 52 an­
dre rådgivende organer, fordelt over to grupper: de, der skal rådgive om  
den fulgte politik og programmerne i almindelighed, og de, der har mere  
specielle opgaver, og som især beskæftiger sig med udsendelser vedrørende  
landbrug, belæring og religiøse spørgsmål, udsendelser vedrørende viden­
skab og teknologi, programmer bestemt for asiater, samt med de sociale  
virkninger af tv. ·
138. IBA er ifølge loven om IBA forpligtet til at udpege særlige rådgivende ud­
valg eller at opnå bistand fra sådanne i spørgsmål vedrørende religion, re­
klame, udsendelser bestemt for skoler og andre undervisningsanstalter; det  
skal også udpege lokale rådgivende udvalg for alle de områder, som modtager  
de lokale lydradioudsendelser, det står for.
139. Virksomheder for kabeldistribution skal i henhold til loven af 1949 om  
trådløs telegrafi godkendes af indenrigsministeren. Der er opstillet  
visse betingelser med hensyn til sikkerhed, interferens og valget af de  
tjenesteydelser, som kan tilbydes. Fremmede radioudsendelser må kun spre­
des, når der er fastlagt et bestemt minimum af britiske udsendelser.
140. Virksomheder, der driver kabelnet, er forpligtet til at sende fjernsyns-  
og radioprogrammerne i deres helhed. Ved den koncession, som gives af  
indenrigsministeren, pålægges der virksomheden en pligt til at levere
et så fuldstændigt programudvalg, som teknikken tillader, dog med den  
undtagelse, at der er begrænsninger for transmission af Independent  
Televisions programmer fra en virksomheds koncessionsområde til et andet  
område. Disse begrænsninger tager sigte på at bevare det uafhængige fjern­
syns regionale struktur. Udenlandske udsendelser kan ikke retransmitteres  
uden tilladelse fra indenrigsministeren.
141. Indtil 1981 kunne indehavere af koncessioner udstedt af indenrigsministeren  
- bortset fra nogle lokale forsøg af begrænset rækkevidde - kun sende BBC's  
og IBA's udsendelser via kabel. De måtte ikke distribuere deres egne program­
mer. Dette forhold er ændret, efter at indenrigsministeren har givet tilla­
delse til 12 pilotprojekter for afgifts-tv i forskellige dele af Det forenede  
Kongerige. Forsøget er sat i gang for to år og er begrænset til en enkelt  
tv-kanal. Hvad programmernes indhold angår skal koncessionshaverne overholde  
visse normer: især upartiskhed i nyhedsmeddelelserne og overholdelse af  
offentlig orden (1).
(1) Vedrørende fremtidige projekter om kabeldistribution, se bilag 7, punkt 90 ff.

- 190 -
Programsætning
142. I henhold til britisk lov påhviler d t radiospredningsselskaberne selv at  
planlægge udsendelserne og bestemme indholdet af programmerne, bortset fra  
nogle almindelige begrænsninger, som er fastsat i de retsstiftende lovbe­
stemmelser.
I det hele er der i vedtægterne for BBC tale om radiospredningstjenestens  
betydning som middel til at udbrede "oplysning, belæring og underholdning",  
og det første erklærede formål for BBC (artikel 3 a) er at sikre en offent­
lig radiospredningstjeneste af denne type bestemt for befolkningen i almin­
delighed.
143. Ifølge lov af 1973 om Independent Broadcasting Authority, artikel 2, pålæg­
ges der IBA en forpligtelse til, for betjening af offentligheden, at yde  
tv-tjenester og lokale lydradiotjenester for spredning af "oplysning, belæ­
ring og underholdning". Det bestemmes i loven, at de af IBA udsendte program­
mer ikke skal leveres af det selv, men af personer, der af loven betegnes  
som "programprooucenter".  Ifølge artikel 12, stk. 3, pålægges der det en  
pligt til at gøre alt for at skabe en rimelig konkurrence, for at program­
merne kan komme fra forskelligt hold, ud fra et finansielt og fra et kon­
trolmæssigt synspunkt.
144. I vedtægterne og koncessions-akten for BBC er der ikke fastsat nogen normer  
for programmerne. Men BBC erkender, at det har en forpligtelse til at holde  
programmerne på et højt almindeligt niveau og sikre en god balance mellem  
meget forskellige genrer; stridsspørgsmål skal behandles med upartiskhed i  
aktualitetsudsendelserne og i udsendelser, som omhandler spørgsmål vedrø­
rende offentlig orden; så vidt muligt må programmerne ikke være i strid med  
god smag og anstændighed eller tilskynde til kriminalitet eller offentlig  
uro eller virke stødende på publikums følelser.
143. For IBA's vedkommende fastsættes i artikel 4 i loven af 1973 hovedbetingel­
serne med hensyn til programmernes indhold. Det drejer sig om de samme for­
pligtelser, som er erkendt af BBC, og derudover forpligtelsen til at udsende  
tiltrækkende programmer, især til den del af befolkningen, som betjenes af  
IBA's stationer, herunder programmer, som også sendes på et andet sprog end  
engelsk (f.eks. gælisk), når dette sprog bruges i samme grad af den befolk­
ning, som betjenes af stationen.
146. Independent Broadcasting Authority fører kontrol med planlægningen af pro­
grammerne og godkender programspektret for de selskaber, som i henhold til  
en med det indgået kontrakt, leverer fjernsyns- og radioprogrammer, der  
sendes af IBA. Det indhenter også de oplysninger, det har brug for, og be-  
sigtiger dem om nødvendigt i forvejen, for at de programmer og den reklame,  
det sender, så vidt muligt er i overensstemmelse med loven om IBA. Klager  
over de udsendte programmer og reklameindslag behandles i første instans  
af IBA's personale. Det har også nedsat et klageudvalg, der virker som anke­
instans såvel for særlige klager som for klager over IBA i almindelighed.  
Udvalget tager stilling til klager fra publikum eller fra personer, der  
optræder i udsendelserne, hvad enten disse klager vedrører indholdet af  
udsendelser, der er bragt, eller forberedelsen af udsendelser, der skal  
bringes. Udvalget består af 5 personer - hvoraf 2 tilhører IBA's personale,  
og 3 det almindelige konsultative råd - som ikke må have deltaget i beslut­
ningerne vedrørende et program før udsendelsen af dette.

- 191 -
147. Det påhviler BBC's styrelsesråd at påse, at BBC opfylder de forpligtelser,  
der er pålagt det ved de retsstiftende lovbestemmelser. BBC har nedsat et  
udvalg, som tager sig af klager over programmerne og undersøger de klager,  
der fremsættes af publikum over partiskhed i fjernsyns- og radioprogram­
merne. Som medlemmer af udvalget udpeges personer uden for BBC.
Reklame
148. BBC kan ikke uden indenrigsministerens tilladelse mod betaling sende eller  
afholde sig fra at sende materiale. Det kan ikke sende programmer, som  
støttes finansielt. Med andre ord, BBC kan ikke sende reklame mod betaling.
149. IBA sender reklame, for hvilken programproducenterne sælger reklametid.  
Reklamerne sendes under dertil afsatte afbrydelser i normale programmer.
150. IBA har sine egne etiske regler for normer og adfærd med hensyn til re­
klame, som kommer til anvendelse på reklame både i fjernsyn og radio.