Regionsudvalgets udtalelse om "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om Handlingsplaner for biodiversitet: landbrug, fiskeri, økonomisk samarbejde og udviklingssamarbejde samt bevaring af naturressourcer"

(2002/C 107/22)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om "Handlingsplaner for biodiversitet: landbrug, fiskeri, økonomisk samarbejde og udviklingssamarbejde samt bevaring af naturressourcer" (KOM (2001) 162 endelig),

under henvisning til præsidiets beslutning af 13. juni 2000 om at afgive udtalelse i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 5, om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om "Handlingsplaner for biodiversitet: landbrug, fiskeri, økonomisk samarbejde og udviklingssamarbejde samt bevaring af naturressourcer" og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4 "Fysisk Planlægning, Bypolitik, Energi, Miljø",

under henvisning til Det Europæiske Miljøagenturs evalueringsrapport "Environment in the European Union at the turn of the century" (Europas miljø ved årtusindskiftet),

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om Det Europæiske Fællesskabs biodiversitetsstrategi (KOM(1998) 42 endelig udg.),

under henvisning til Rådets afgørelse af 25. oktober 1993 om indgåelse af konventionen om den biologiske mangfoldighed(1),

under henvisning til FN-EF's konvention om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocessen og adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet,

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 201/2001 rev.) vedtaget af Underudvalg 4 den 8. oktober 2001 med Giuseppe Torchio, borgmester i Spineda, (I/PPE) som ordfører -

på den 41. plenarforsamling den 14.-15. november 2001 (mødet den 15. november) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets synspunkter

1.1. Kommissionen forelagde den 27. marts 2001 Rådet og Europa-Parlamentet sin meddelelse om "Handlingsplaner for biodiversitet: landbrug, fiskeri, økonomisk samarbejde og udviklingssamarbejde samt bevaring af naturressourcer". Initiativet har rod i en række aktioner, der sigter mod at vende den nuværende nedadgående tendens i biodiversiteten, både i og uden for EU, men der er ikke registreret nogen bedring i nedgangen i antal eller endog udryddelsen af arter og levesteder, økosystemer og genetisk materiale i EU eller den øvrige verden.

1.2. Regionsudvalget deler Kommissionens bekymringer i forbindelse med analysen af data, der viser, at Europa har mistet over en tredjedel af alle sine sommerfugle og fuglearter samt en fjerdedel af arter og underarter af visse plantegrupper, at over to tredjedele af de eksisterende levestedstyper i nogle af medlemsstaterne er truede, at vådområderne i Europa er blevet reduceret med 60 % i de sidste årtier, at næsten hundrede husdyrracer er forsvundet, og at 30 % af de overlevende racer er truede. Situationen er endnu mere foruroligende, hvis man ser på data fra FAO, der viser, at yderligere 11000 plante- og dyrearter er udryddelsestruede på grund af menneskelige aktiviteter, mens den internationale handel med vilde dyr truer omkring 30000 arter på verdensplan; hertil kommer uvurderlige skader som følge af, at der årligt ryddes omkring 600000 km2 tropeskov alene i Amazonlandet.

1.3. Af hensyn til den langsigtede bæredygtighed inden for landbrug, fiskeri og talrige industriprocesser, herunder medicinproduktionen, er det nødvendigt at fremhæve vort etiske ansvar for at bevare biodiversiteten, fordi den er det grundlag, mange samfund bygger på, og fordi tab, reduktion eller begrænsning af biodiversitet fører til tab af økonomiske muligheder.

1.4. Efter Regionsudvalgets opfattelse er beskyttelsen af biodiversiteten ensbetydende med konkret beskyttelse af livskvaliteten, især på lokalt plan. De lokale og regionale myndigheder står over for en offentlighed, der er mere og mere aktiv og foruroliget på grund af nedgangen i biodiversiteten. Mange forbinder faktisk i stigende grad livskvalitet med andet og mere end økonomisk og materiel velstand, især også med opretholdelse af bestemte biologiske og miljømæssige normer, som civilsamfundet i stigende grad stiller krav om via en voksende miljø- og dyrebeskyttelsesbevægelse. Gennemførelsen i europæiske byer af topmøder og andre arrangementer mellem regeringer på verdensplan får stadig flere konsekvenser, også på politisk plan, for styringen af den offentlige sikkerhed, idet protesten mod den førte politik og globaliseringen bliver mere og mere håndfast.

1.5. Ganske vist kan der spores en stadig mere udbredt bekymring for biodiversitetens opretholdelse, men det forholder sig samtidig sådan, at den største anstødssten for økologi- og miljøbevægelserne er genetisk manipulering eller modificering af bestemte produktionselementer.

1.6. Regionsudvalget er enig i, at det er nødvendigt at støtte en mere målrettet politik, som går videre end de traditionelle naturbevaringsmetoder. Målet skal være at gennemføre bevaringsforanstaltninger for meget større områder end de nuværende 10-20 % af verden, som potentielt kunne udpeges til beskyttede områder. For at beskytte biodiversiteten er det også vigtigt at løse problemerne med udbredelse af endokrinbeskadigende agenser og persistente organiske kemikalier samt spredning af artsfremmede, invasive arter og ligeledes at vurdere og overvåge de relevante følgevirkninger af at indføre specifikke GMO'er.

Landdistrikterne og de delvist naturlige agroøkosystemer er rene og skære "naturreservater" for biodiversitet, og det er derfor ønskeligt, at disse samfunds historie og identitet kortlægges og beskyttes, så de kan blive en ny bærende struktur i EU i en vision af et nyt Europa, som ikke udelukkende fokuserer på urbanisering og industrialisering.

I tråd med retningslinjerne i Det Europæiske Fysiske og Funktionelle Udviklingsperspektiv, der er en rettesnor for de forskellige EU-politikker, bør forekomster af biodiversitet og de tilknyttede områder betragtes som konstante værdier, der ikke er til købs i forbindelse med den fysiske planlægning i EU.

2. Regionsudvalgets henstillinger

2.1. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at det er nødvendigt at overvåge handlingsplanerne og deres effektivitet, lige som der skal indføres en række "indikatorer" for handlingsplanernes gennemførelse og en bæredygtig anvendelse af instrumenterne som led i gennemførelsen af de enkelte EU-tiltag.

2.2. Selv om Kommissionen, Det Europæiske Miljøagentur, medlemsstaterne og de internationale organisationer på området har beskæftiget sig med spørgsmålet, er der endnu ikke udarbejdet præcise indikatorer for handlingsplanernes tiltag. Kommissionens rapport til topmødet i Helsingfors indeholder dog fyldestgørende oplysninger om udviklingen i dette arbejde. Regionsudvalget gentager, at indikatorerne nødvendigvis skal tage højde for de lokale forhold og samtidig være indbyrdes sammenlignelige. Der skal tages behørigt hensyn til, at der for de permanente agroøkosystemers vedkommende er behov for specifikke indikatorer, der viser eventuelle forekomster af arealmæssige, lineære eller punktformede elementer, der forbinder de historiske landbrugsegne i Europa. Også forekomsten af de forskellige racer samt de forskellige typer udstykninger og arealopdelinger skal tages i betragtning, når der udvælges indikatorer for biodiversitet, der skal relatere til de forskellige arealmæssige karakteristika og fænomener i regionernes økostruktur.

2.3. Regionsudvalget håber derfor, at der ved udarbejdelsen af en ramme for fastlæggelse af indikatorer først og fremmest tages højde for de forslag til indikatorer for biodiversitet, som fremlægges af medlemsstaterne, der i samarbejde med regionerne og de lokale myndigheder i nogen tid har arbejdet på at identificere kriterier for udvælgelse af de vigtigste indikatorer. Disse instansers arbejde kan beriges gennem etablering af et integreret system for udveksling af informationer.

2.4. Politikkerne for beskyttelse af miljøet og biodiversiteten i forbindelse med menneskets forskellige aktiviteter og inden for de forskellige handlingsfelter hænger meget snævert sammen med de lokale og regionale myndigheders specifikke aktioner, dels direkte, dels i form af synergivirkninger med de mere bredtfavnende og komplekse initiativer, der tages på nationalt plan, på EU-plan via Det Europæiske Miljøagentur og i form af internationale aftaleprotokoller.

2.5. I den forbindelse håber Regionsudvalget, at de nylige internationale protokoller og aftaler om miljøet, som utvivlsomt kan have en positiv effekt på beskyttelsen af biodiversiteten, ikke blot er en ideologisk manifestation fra de enkelte nationale regeringer, der til tider lægger vægt på at adskille sig fra deres forgængere, men derimod er udtryk for en oprigtig forpligtelse til at beskytte det størst mulige antal levende arter inden for flora, fauna og andre livsformer i de pågældende lande.

2.6. I tråd hermed bør der udvikles vejledninger for korrekt produktion inden for både landbrug, industri og andre menneskelige aktiviteter, og de præventive cost/benefit-analyser i forbindelse med bestemte politikker bør udvides til at omfatte vurderinger af sådanne tiltags direkte eller indirekte konsekvenser for beskyttelsen af biodiversiteten, så man ikke alene bygger på rent produktionsmæssige og økonomiske parametre, men også vurderer disse politikkers direkte og indirekte positive/negative miljøvirkninger.

2.7. Regionsudvalget finder det nødvendigt at overvåge, hvilke konsekvenser de menneskeskabte globale klimaændringer har for naturlige og delvist naturlige systemer og for økonomien på lokalt plan (for eksempel forholdet mellem snedække og bjergturisme, variationer i havets vandstand ved kysterne, variationer i vand- og drikkevandsressourcer, klimabetinget fremkomst af nye sygdomme osv.).

Emissionen af drivhusgasser, der hidrører fra menneskelig aktivitet, så som CO2, CFC og N2O, ændrer klimaet. I hvilket omfang disse ændringer bliver mærkbare, og hvor, er et omstridt spørgsmål i videnskabelige kredse. De konsekvenser, man forestiller sig og frygter mest, kan sammenfattes således:

- forhøjelse af havets vandstand ved kysterne;

- ændringer i nedbørsmønsteret og mulige følger for den naturlige vegetation, for agrosystemerne og for skovene;

- fremskyndet tab af biodiversitet;

- hyppigere forekomst af usædvanlige klimatiske hændelser;

- ændringer i nedbørs- og temperaturmønsteret;

- ændringer i omfanget af sne- og isdækkede arealer;

- ændringer i bevoksede arealer og i bevoksningstyperne;

- ændringer i populationen af invasive, termofile arter (insekter, vilde planter osv.).

Af hensyn til biodiversitetens beskyttelse er det i den forbindelse særligt vigtigt at kortlægge indikatorer for klimavariationer, som tager højde for ændringer i de nævnte miljøer og deres biocønose.

2.8. Regionsudvalget erkender, at det er nødvendigt at overvåge biodiversiteten og de kritiske faktorer, der truer den mest på lokalt plan (som det sker i Schweiz og i Nederlandene, hvor der findes specifikke net til overvågning af biodiversiteten). Et overvågningssystem, der understøttes af lokale instanser efter agenturmodellen, ville give mulighed for at målrette og korrigere bevaringspolitikkerne på lokalt plan og samordne dem med den nationale og den internationale lovgivningsramme.

Kort beskrevet ville en overvågning af biodiversiteten på lokalt plan gøre det muligt at:

- forbedre vores viden om biodiversitet,

- gennemføre en vægtet kortlægning af kritiske omstændigheder og kvantificere de kritiske faktorer,

- fastslå præcise sammenhænge mellem pressionsfaktorer og miljøindikatorer;

- få et konkret grundlag for at opstille modeller over udviklingenpå lokalt og regionalt plan,

- tilvejebringe videnskabelige-tekniske instrumenter, der kan støtte den miljømæssige beslutningstagning og planlægning på nationalt plan,

- evaluere resultatet af den politik, der føres med henblik på at forvalte vores naturarv, ved hjælp af indikatorer,

- måle økonomisk, hvilket resultat givne miljøforvaltningsforanstaltninger har bragt eller forventes at bringe, og

- tilpasse de forskellige EU-lande til EU's informationsstandarder for biodiversitet (lokal Agenda 21).

2.9. Regionsudvalget finder det hensigtsmæssigt, at der etableres et net til indsamling af eksisterende miljødata, og at der etableres et "netværk af net" efter samme model som Det Europæiske Miljøagentur. Miljødata er et nøgleelement i den konkrete forvaltning af biodiversitet, især på lokalt plan. En effektiv koordinering mellem de regionale miljøkontrolmyndigheder og det nationale og europæiske plan forekommer uundværlig, hvis man vil sikre en informationskæde af høj kvalitet.

Bruxelles, den 15. november 2001.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT L 309 af 13.12.1993.