16. 10.74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/23 
det foreliggende  direktiv.  Det  foreslår  derfor,  at 
følgende  føjes  til punkt  1., 1. led: 
». . . samt  de bestemmelser,  som  måtte  vedrøre 
det pågældende  område«. 
3.11.  Artikel  11 
3.11.1.  Udvalget  stiller  sig selv  det spørgsmål,  hvor-
for godtgørelsen  af udgifterne  gennem  EUGFL  kun 
beløber  sig til 25 % af de udgifter,  der kan  støttes. 
Det anmoder  om,  at dette  beløb  bliver  tilpasset  efter 
den sats,  der  er fastsat  i de øvrige  direktiver  om 
strukturforbedring  for bestemte  områder. 
3.11.2.  Udvalget  konstaterer,  at beløbet  på 200  RE/ 
ha i henhold  til stk.  4 er for lavt.  Der  må,  alt efter 
de pågældende  træsorter,  og især  hvor  der  er tale 
om løvskov,  ydes  et større  støttebeløb.  Endvidere  må man tage  i betragtning,  at der også  skal  tages  hensyn 
til de konjunkturbestemte  omkostningsstigninger,  når 
støttens  størrelse  skal  fastsættes. 
3.12.  Høring  af erhvervsgrupperne 
Udvalget  er endelig  af den  opfattelse,  at det er tilråde-
ligt at foretage  en høring  af erhvervsgrupperne  inden 
for det særlige  område,  som  skovbruget  udgør.  Det 
foreslår  derfor,  at man  snarest  opretter  en under-
afdeling  »skovbrug«  inden  for det rådgivende  udvalg 
for landbrugsstrukturer. 
Bruxelles,  den 17. juli 1974 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand 
Udtalelser  om  »Fødevarekrisen  og Fællesskabets  ansvar  over  for  udviklingslandene« 
og »Memorandum  om  Det  europæiske  Fællesskabs  politik  for  fødevarehjælp« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er ikke  offentliggjort  i De Euro-
pæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  20. marts  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 122.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxelles, 
den 17. og 18. juli 1974  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  198  i traktaten  om opret-
telse  af EØF 
under  henvisning  til den  anmodning  om  udtalelse, 
som Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  fremsatte den 22. marts  1974,  om »Fødevarekrisen  og Fælles-
skabets  ansvar  over  for udviklingslandene«  og 
»Memorandum  om Det  europæiske  økonomiske  Fæl-
lesskabs  politik  for fødevarehjælp«, 
inder  henvisning  til  forretningsordenen,  særlig 
artikel  22, 
Nr. C 125/24 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16.10.74 
under  henvisning  til den  beslutning,  som  dets  præsi-
dium  traf  den  26. marts  1974  om at pålægge  Afdelin-
gen for forbindelser  udadtil  at udarbejde  en udtalelse 
om dette  dokument  og at pålægge  Landbrugsafdelin-
gen at udarbejde  en supplerende  udtalelse  om  de 
landbrugsmæssige  aspekter, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der  den  9. juli 
blev fremsat  af Afdelingen  for  forbindelser  udadtil 
på mødet  den  8. og 9. juli 1974, 
under  henvisning  til den  supplerende  udtalelse  fra 
Landbrugsafdelingen, 
under  henvisning  til den  beretning,  som  ordføreren, 
hr. Tasker,  aflagde, 
under  henvisning  til  forhandlingerne  på  sin  122. 
plenarforsamling  den  17.  og 18 juli  1974,  mødet  den 
17. juli, 
med enstemmighed  blandt  de tilstedeværende 
eller  repræsenterede  medlemmer  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. ALMINDELIGE  BEMÆRKNINGER 
1.1- I Kommissionens  memorandum  foreslås  et 
udvidet  program  for  fødevarehjælp  til udviklings-
lande,  både  på  grund  af nødsituationer  (f.eks. 
katastrofehjælp)  og som  et middel  i Fællesskabets 
samlede  udviklingspolitik.  På baggrund  af nuværende 
og forventet  fødevaremangel  i udviklingslandene, 
stigningen  i fødevarepriserne  på  verdensmarkedet 
og energikrisens  virkning  på  udviklingslandenes 
økonomi  i forbindelse  med  fortsat  inflation,  anfører 
Kommissionen,  at »det  bliver  stadig  mere  påtræn-
gende  for Fællesskabet  at vedtage  en omfattende  og 
sammenhængende  politik  for fødevarehjælp«. 
1.2. Fællesskabet  har indtil  nu ikke  haft  en sammen-
hængende  fødevarehjælpepolitik,  og Udvalget  glæder 
sig derfor  over  Kommissionens  forslag  om at tilrette-
lægge  denne  slags  hjælp,  som  for fremtiden  sandsyn-
ligvis  vil blive  nødvendig  i de kommende  5-10  år. 
Samtidig  understreger  det som  Kommissionen,  at det 
er nødvendigt,  at forslagene  om fødevarehjælp  bliver 
en naturlig  del  af Fællesskabets  økonomiske  støtte 
til udviklingslandene,  og at de bør  være  i overens-
stemmelse  med  Fællesskabets  generelle  målsætninger overfor  den  tredje  verden;  Udvalget  bemærkede,  at 
disse  generelle  målsætninger  endnu  ikke  er blevet 
defineret. 
1.3. På  baggrund  af at der  som  helhed  eksisterer  en 
fødevareknaphed,  der  specielt  rammer  visse  udvik-
lingslande,  er Udvalget  af den  opfattelse,  at løsningen 
på dette  problem  findes  i en stigende  produktions-
kapacitet  i disse  lande.  Imidlertid  mener  den,  at 
Fællesskabet  nødvendigvis,  indtil  denne  stigning  gør 
sig gældende,  må yde  disse  en fødevarehjælp. 
1.4. Udvalget  mener  endvidere,  at forbedrede  forhold 
på markederne  for  basisfødevarer  ville  give  udvik-
lingslandene  mulighed  for  at sætte  deres  produktion 
i vejret.  Fællesskabet  burde  være  særlig  opmærksom 
herpå,  navnlig  i forbindelse  med  de  multilaterale 
handelsforhandlinger. 
Præcisering  af formålet  med  fødevarehjælpen 
1.5. Udvalget  var  af den  opfattelse,  at Kommissio-
nens  forslag,  ligesom  det er tilfældet  med  andre  hjæl-
pende  landes  holdning  til dette  problem,  ikke  i til-
strækkelig  grad  skelner  mellem  hjælp  af humanitære 
årsager  — f.eks.  forebyggelse  eller  afhjælpning  af 
hungersnød  eller  beskyttelse  af sårbare  befolknings-
gruppers  ernæringsniveau  og hjælp  til fremme  af den 
økonomiske  udvikling-  Disse  to formål  er forskellige 
og kravene  er forskellige. 
Fødevarehjælp  af humanitære  grunde 
1.6. Udvalget  finder  Fællesskabets  holdning  i krise-
tilfælde  rigtig  og understreger  derfor  vigtigheden  af 
at samordne  Fællesskabets  foranstaltninger  med  et 
forbedret  internationalt  apparat  til katastropfehjælp. 
Erfaringer  i Sahel-landene  har  atter  vist  nødvendig-
heden  heraf,  og der  udtrykkes  håb  om,  at Fælles-
skabet  går  i spidsen  med  udarbejdelsen  og iværksæt-
telsen  af effektive  internationale  foranstaltninger  til 
hjælp  i krisetilfælde. 
1.7. Nødvendigheden  af at genopbygge  nationale 
fødevarelagre  og oprette  en international  katastro-
fereserveordning  blev  også  understreget  af den  ved-
varende  hungersnød  i Sahel-landene  og risikoen  for 
hungersnød  andre  steder.  De var  et vigtigt  led i for-
16.10.74 Dc Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/25 
slaget  om  oprettelse  af  et  verdensomspændende 
program  til sikring  af fødevareforsyningen,  som  be-
handles  på  FN's  verdensfødevarekonference  i no-
vember. 
1.8. Udvalget  finder,  at hele  jordens  befolkning  har 
et moralsk  ansvar  for at undgå  sult  og underernæring 
og den  fattigdom  de genspejler.  Man  ville  derfor 
gerne  have  set,  at der  blev  lagt  større  vægt  på føde-
varehjælp  af humanitære  grunde,  idet  afdelingen  er 
enig  i nødvendigheden  af,  at Fællesskabet  yder  er 
positivt  bidrag  til verdensfødevarekonferencen  an-
befaler  den,  at man  giver  prioritet  til fællesskabs-
initiativer  til internationale  foranstaltninger  både  for 
genopbygning  af fødevarelagre  i ramte  lande  og for 
oprettelse  af en internationale  katastrofereserveord-
ning  med  strategiske  lagre  på regional  basis.  Det  ville 
være  hensigtsmæssigt,  om  man  lød  de personer,  der 
mest  direkte  har  at gøre  med  landbrugsproduktionen 
i Fællesskabet,  stå for disse  initiativer. 
Fødevarehjælp  til udvikling 
1.9. Udvalget  opfatter  først  og fremmest  fødevare-
hjælpens  bidrag  til den  økonomiske  udvikling  som  et 
middel  til at frigøre  valutaressourcer  i modtager-
landene,  således  at de kan  anvendes  til import  af 
livsvigtige  varer  og andre  varer,  der  er nødvendige 
for udvikling.  Counterpart-midler  hidrørende  fra salg 
af fødevarer  kunne  også  tjene  til afstivning  af bud-
gettet.  Fødevarehjælp  passer  derfor  sammen  med 
andre  former  for  udviklingshjælp  og bør  betragtes 
som en del  af hele  mængden  af bevillinger,  som  til-
flyder  udviklingslandene  fra Fællesskabet. 
1.10-  Udvalget  konstaterede,  at såfremt  der  fandtes 
tilstrækkelige  fødevareforsyninger  på verdensniveau 
samt  stabile  priser,  så ville  enhver  form  for  hjælp, 
som frigjorde  valuta,  være  ligeså  nyttig  for modtager-
landene  som  fødevarehjælp  til udvikling.  Fødevare-
hjælp  er knyttet  både  til selve  varen  og til kilden  og 
afhænger  af de usikre  forhold  for  landbrugsproduk-
tionen  i de lande,  som  yder  hjælp,  og  er derfor 
mindre  fliksibel  end  økonomisk  støtte,  selv  om  den 
under  sådanne  omstændigheder  kunne  spille  en nyttig 
rolle  for stabiliseringen  af verdensmarkederne. 
1.11.  Udvalget  erkender  samtidig,  at selv  om  føde-
vareforsyningen  og prissituationen  havde  været  gun-
stigere,  er det  usandsynligt,  at  Fællesskabet  eller 
industrilandene  som  helhed  under  de  nuværende 
økonomiske  forhold  ville  være  i stand  til at give 
økonomisk  støtte  i det  krævede  omfang.  Ifølge  Ver-
densbankens  skøn  skal  udviklingslandene  bruge  yder-ligere  4 milliarder  dollars  i 1974  for  at kunne  betale 
for en olieimport  af den  nuværende  størrelse  og 
Fællesskabet  havde  foreslået  en international  fond  på 
3 milliarder  dollars  for  at kunne  hjælpe  de udvik-
lingslande,  der  er hårdest  ramt  af energikrisen.  Ifølge 
skøn  på længere  sigt,  som  FAO  har  lavet  og Kom-
missionen  citeret,  vil sandsynligvis  kun  ca.  60%  af 
udviklingslandenes  behov  for  fødevareimport  i 1980 
blive  dækket  af indførsel  på handelsbasis;  dette  ville 
betyde,  at der  opstår  en effektiv  efterspørgsel  på 
fødevarer  på ca.  5 milliarder  dollars  i 1973-priser. 
1.12.  Udvalget  overvejede,  i hvilket  omfang  føde-
varehjælp  er noget,  der  kommer  oven  i al anden 
form  for  udviklingsstøtte,  og fandt  det  usandsynligt, 
at der,  i tilfælde  af mangel  på fødevarehjælp,  ville  ske 
en tilsvarende  stigning  i en anden  form  for  støtte. 
Samtidig  bemærkede  den,  at  fødevarehjælpen  for 
nogle  medlemsstaters  vedkommende  ikke  var  et sup-
plement  til andre  former  for hjælp,  og at de på bag-
grund  af en forøgelse  af Fællesskabets  fødevarehjælp 
måske  ville  foretage  tilsvarende  justeringer  på andre 
punkter  i deres  hjælpeprogrammer.  Eftersom  Fælles-
skabets  fødevarehjælp  i hovedsagen  blev  finansieret 
af Fællesskabets  egne  resourcer,  håbede  Udvalget,  at 
man  kunne  undgå  sådanne  justeringer. 
2. KOMMISSIONENS  FORSLAG 
En stigning  i Fællesskabets  nuværende  fødevarefor-
pligtelser  gennem  et vejledende,  treårigt  program 
udtrykt  i kvantitative  termer 
2.1. Udvalget  godkender  i princippet  Kommissionens 
forslag  om: 
— et treårigt,  vejledende  program  udtrykt  i kvantita-
tive termer  for  at muliggøre  rationel  planlægning 
af uafbrudte  leverancer  og for  at give  forhånds-
orientering  om  leverancer  til modtagerlande  og 
internationale  organisationer, 
og 
— et varieret  udbud  af varer  set i forhold  til beho-
vene  for  fødevarer  i udviklingslande  og de varer, 
der er til rådighed  i Fællesskabet. 
2.2- Idet  Udvalget  anså  kontinuiteten  i leverancerne 
for at være  af højeste  prioritet,  erkendte  den,  at 
Fællesskabets  landbrugsproduktion  i gennemsnit  over 
en flerårig  periode  skal  være  tilstrækkelig  til at sikre 
en sådan  kontinuitet.  Fødevarehjælpens  omfang  bør 
ikke  i fremtiden  være  afhængig  af ikke-planlagte  over-
Nr. C 125/26 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 10. 74 
skud,  men  bør  ydes  i forhold  til det virkelige  behov 
som et led i landbrugspolitikken.  Hvis  produktions-
målene  kunne  samordnes  internationalt,  kunne  dette 
løse de vanskeligheder,  som  skyldes  nødvendigheden 
af at undgå  overskud,  samtidig  med  at man  sikrer  sig 
de nødvendige  mængder  af landbrugsprodukter  til 
fødevarehjælpeprogrammet. fødevareprogram  fra  Fællesskabets  side  er tilstræk-
kelig.  Det  mener,  at fødevarehjælp  bør suppleres  med 
andre  foranstaltninger  — f.eks.  støtte  til relevant 
landbrugsforskning  i udviklingslande  og adgang  for 
udviklingslande  til sikre  forsyninger  med  gødnings-
stoffer  til overkommelige  priser  — hvis  man  vil opnå 
vedvarende  fordele;  det  håber  også,  at Fællesskabet 
vil foreslå  eller  støtte  sådanne  foranstaltninger  på 
den kommende  verdensfødevarekonference-
2.3. Med  hensyn  til størrelse  og sammensætningen 
af det  treårige,  vejledende  program  tager  Udvalget 
Kommissionens  forslag  om  at øge  Fællesskabets 
årlige  forpligtelser  for  såvidt  angår  korn  fra  de 
nuværende  1,3  millioner  tons  til minimum  1,7  mil-
lioner  tons  og maksimum  2,5 millioner  tons  til efter-
retning;  om  at fastsætte  en maksimal  forøgelse  på 
50 % for  så vidt  angår  de nuværende  forpligtelser 
med hensyn  til skummetmælkspulver  og »butter-oil«; 
og om  at øge  den  nuværende  lille  forpligtelse  for så 
vidt angår  sukker. 
2.4. Udvalget  erkender,  at de foreslåede  mængder  er 
utilstrækkelige  på baggrund  af den  forventede  føde-
varemangel  i udviklingslandene.  Da  beregninger  fra 
FAO  viser,  at udviklingslandenes  fødevareunderskud 
måske  vil beløbe  sig til 70-80  millioner  tons  korn 
årligt  i 1985,  er Udvalget  enig  i, at omfanget  af Fælles-
skabets  fødevarehjælp  måske  skal  nærme  sig de 4 mil-
lioner  tons,  som  repræsenterer  Fællesskabets  andel  af 
kornproduktionen  i alle  vigtige  hjælpende  lande, 
udtrykt  som  en procentdel  af den  nuværende  totale 
fødevarehjælp  for korn.  Udvalget  erkender  ligeledes, 
at større  årlige  forpligtelser  for så vidt  angår  skum-
metmælkspulver  måske  er nødvendige  med  henvis-
ning  til Kommissionens  bemærkninger  om  efter-
spørgselen  og modtagerkapaciteten  af mælkeprotein  i 
udviklingslandene.  Idet  Udvalget  sætter  disse  poten-
tielle  behov  i relation  til de øjeblikkelige  krav  om 
handling  på fællesskabsplan,  godkender  den  Kom-
missionens  forslag  om,  at forpligtelserne  i begyndel-
sen skulle  sættes  til et minimum  og først  senere  skulle 
revideres  på baggrund  af de indhøstede  erfaringer. Direkte  levering  til udviklingslandene  af størstedelen 
af Fællesskabets  støtte,  mens  væsentlige  og om muligt 
voksende  mængder  går  gennem  multilaterale  or-
ganisationer 
2.6. Udvalget  behandlede  Kommissionens  argumen-
ter for  direkte  contra  indirekte  fødevarehjælp.  Det 
bemærker,  at kun  6 % af Fællesskabets  fødevarehjælp 
for så vidt  angår  korn  er blevet  distribueret  indirekte 
gennem  internationale  organisationer  i tidsrummet 
1968-73;  og at »beslutningerne  om  direkte  eller  in-
direkte  fordeling  af Fællesskabets  fødevarehjælp  træf-
fes under  hensyntagen  til de med  den  enkelte  frem-
gangsmåde  forbundne  fordel«. 
2.7. Udvalget  henviser  også  til det  tidligere  frem-
satte  synspunkt  gående  ud på,  at der  i Kommis-
sionens  forslag  ikke  i tilstrækkelig  grad  skelnes 
mellem  fødevarehjælp  af humanitære  grunde  og føde-
varehjælp  til økonomisk  udvikling;  og det  henviser 
til, at det har understreget  vigtigheden  af at samordne 
fællesskabsforanstaltninger  med  et forbedret  interna-
tionalt  apparat  for  katastrofehjælp,  og til at det  har 
anbefalet,  at man  først  og fremmest  skal  satse  på 
fællesskabsinitiativer  med  henblik  på internationale 
foranstaltninger  for genopbygning  af nationale  føde-
varelagre  i udsatte  områder  og på skabelse  af en 
international  ordning  med  henblik  på  reserver  af 
fødevarer  i krisetilfælde. 
2.5. Udvalget  lagde  også  vægt  på at fødevarehjælp 
til udvikling  opfattes  som  et supplement  til, og ikke 
som en erstatning  for andre  former  for hjælp.  Udval-
get bemærker,  at forslagene  om fødevarehjælp  udgør 
et særligt  aspekt  af Fællesskabets  støtte  til udviklings-
landene  og at »en  væsentlig  del af Fællesskabets  øko-
nomiske  støtte  til udviklingslandene  med  fordel  bør 
anvendes  til strukturforbedringer  inden  for fødevare-
produktionssektoren,  idet  kun  sådanne  forbedringer 
på lang  sigt  kan  bringe  en tilfredsstillende  løsning  på 
det vanskelige  fødevareproblem,  som  udviklingslan-
dene  står  overfor«;  Udvalget  tvivler  på at et udvidet 2.8. I overensstemmelse  hermed  finder  Udvalget,  at 
Fællesskabets  fødevarehjælp  til humanitære  formål, 
hvis omfang  senere  skal  fastsættes,  i højere  grad  bør 
ledes  gennem  multilaterale  organisationer.  Afdelingen 
bemærker,  at 10 % af Fællesskabets  og medlemssta-
ternes  forpligtelser  for så vidt  angår  korn  for  1973/ 
1974  i henhold  til fødevarekonventionen  er forbeholdt 
verdensfødevareprogrammet  og andre  4 % delt  mel-
lem Røde  Kors'  internationale  komite,  UNICEF  og 
UNWRA;  afdelingen  anbefaler,  at fremtidige  tilde-
linger  til sådanne  organisationer  i den  grad,  det  er 
16.10.74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/27 
muligt,  skal  ses i relation  til de multilaterale  organi-
sationers  behov  og indsats  snarere  end  i relation  til 
andre  forhold.  Udvalget  mener,  og  dette  stemmer 
overens  med  det  tidligere  omtalte  initiativ  fra Fælles-
skabets  side  med  hensyn  til en international  fond, 
som skal  hjælpe  de udviklingslande,  der  er hårdest 
ramt  af energikrisen,  at en sådan  politik,  vil vise,  at 
Fællesskabet  støtter  internationale  reaktioner  på 
internationale  forpligtelser  og tillige  vil bidrage  til 
effektivitet  og  besparelser  på  det  administrative 
område. 
2.9. Vedrørende  fordelingen  af fødevarehjælp  til 
udvikling  støttede  Udvalget  Kommissionens  opfattelse 
gående  ud på,  at Fællesskabet,  der  har  sin egen  iden-
titet og selvstændighed,  bør  yde  det  meste  af sin 
fødevarehjælp  direkte  til udviklingslande,  men  på 
samme  tid  lade  betragtelige  og  måske  voksende 
mængder  gå gennem  multilaterale  institutioner.  Det 
tager  også  til efterretning  at Fællesskabet  og Verdens-
fødevareprogrammet  supplerer  hinanden.  Det  godken-
der også  Kommissionens  opfattelse  gående  ud på,  at 
direkte  aktion  er nødvendig,  hvis  man  vil sikre,  at en 
stor del  af Fællesskabets  fødevarehjælp  går  til de 
lande,  der  er dårligst  stillede.  Udvalget  mener  imid-
lertid,  at internationale  hjælpeprogrammer  ikke  be-
høver  at gå ud over  Fællesskabets  identitet.  Udvalget 
erkender  nødvendigheden  af at sikre,  at Fællesskabets 
fødevarehjælp  fortsat  begunstiger  de lande,  som  i 
øjeblikket  ikke  får  tilstrækkelig  støtte  i henhold  til 
verdensfødevareprogrammet;  det  håber,  at Fælles^ 
skabet  efterhånden,  som  det  får  fastsat  de mangler, 
der skal  gå ad multilaterale  kanaler,  vil prøve  at 
arbejde  henimod  et forbedret  multilateralt  program 
før fødevarehjælp  til udvikling  i overensstemmelse 
med afdelingens  syn  på fødevarehjælp  til humanitære 
formål  og med  samme  begrundelse. til at producere  landbrugsvarer  i et udviklingsland 
som følge  af hjælpeprogrammer,  ville  være  en alvorlig 
ulempe«. 
2.11.  Selv  om  Udvalget  påskønnede,  at man  havde 
indhøstet  værdifulde  erfaringer  fra USAs  forsøg  med 
Public  Law  480-programmet  for fødevarehjælp,  lagde 
det dog  vægt  på, at Fællesskabets  politik  ikke  skulle 
undervurdere  svækkelsen  af det  incitament  til  at 
producere  landbrugsvarer  i modtagerlandet,  som 
kunne  være  resultat  af salg  på det  frie  marked.  Bort-
set fra  at skabe  spekulationsmuligheder  kan  føde-
varehjælp  have  to uheldige  virkninger;  for  det  første 
ved at gøre  en vare  så tilgængelig  på  det  lokale 
marked,  at prisen  falder  og landbrugerens  incitament 
til at producere  derfor  svækkes;  for det andet  ved  at 
fritage  modtagerlandets  regering  fra at foretage  nød-
vendige  ændringer  i den  institutionelle  struktur  og fra 
at give  landbrugsudviklingen  den  prioritet,  den  for-
tjener. 
2.12.  I erkendelse  af, at Fællesskabet  i en tid med 
fødevaremangel  og  høje  priser  bør  imødekomme 
udviklingslandenes  anmodninger  om  fødevarer  med 
fødevarer,  og i erkendelse  af, at der findes  et effektivt 
internationalt  apparat  til overvågning  af alle  føde-
varetransaktioner,  og med  fremhævelse  af sit tidligere 
fremførte  synspunkt  om,  at Fællesskabets  vejledende 
tre-årige  programs  oprindelige  omfang  og sammen-
sætning  bør  revideres  i lyset  af de indhøstede  erfarin-
ger, kom  Udvalget  imidlertid  til den  konklusion,  at 
hvad  der  var  væsentligt,  var at sikre,  at programmets 
effektivitet,  som  et led i Fællesskabets  udviklingspoli-
tik, blev  vurderet  med  regelmæssige  mellemrum. 
Fordeling  af fødevarehjælp  til udvikling  gennem  salg 
på modtagerlandenes  frie  marked  og anvendelse  af 
counterpart-midlerne  til udviklingsprogrammer,  som 
vælges  af modtagerlandene  og godkendes  af Fælles-
skabet. 2.13.  Udvalget  erkender,  at en eventuel  svækkelse 
af incitamentet  til  at producere  landbrugsvarer  i 
modtagerlandene  kan  opvejes  for  så vidt  counter-
part-midler,  der  stammer  fra fødevarehjælp,  anvendes 
til udviklingsprogrammer  for  landbruget;  det  anbe-
faler,  at sådanne  programmer  bliver  prioriteret  højt 
ved anvendelsen  af disse  midler. 
2.10.  Med  hensyn  til forslagene  om salg  på det  frie 
marked  bemærker  Udvalget,  at Kommissionen  er klar 
over  faren  for fordrejning  af den  internationale  sam-
handel  og for svækkelse  af incitamentet  til at produ-
cere landbrugsvarer  i modtagerlandene;  det  under-
streger  derfor  vigtigheden  af Kommissionens  syns-
punkt,  nemlig  at »enhver  svækkelse  af  incitamentet Overdragelse  af udøvende  myndighed  fra  Rådet  til 
Kommissionen 
2.14.  Udvalget  godkender  Kommissionens  forslag 
om at forbedre  forvaltningsproceduren  for  Fælles-
Nr. C 125/28 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16.10.  74 
skabets  fødevarehjælpeprogram;  og i overensstem-
melse  med  sin opfattelse  med  hensyn  til levering  af 
fødevarehjælp  til humanitære  formål  gennem  multila-
terale  organisationer  gør  Udvalget  opmærksom  på 
betydningen  af at sikre,  at det administrative  apparat 
bliver  tilpasset,  i samme  omfang  som  Fællesskabets 
fødevarehjælp  bliver  internationaliseret. 
2.15.  Med  hensyn  til kontrol  af salg  på modtagerlan-
denes  frie  marked  understregede  Udvalget  nødvendig-
heden  af regelmæssig  bedømmelse  af programmets 
effektivitet,  hvilket  tidligere  var  blevet  fremhævet, 
da man  drøftede  denne  fordelingsmetode. Iværksættelse  af al fremtidig  fødevarehjælp  gennem 
fællesskabsaktioner 
2.16.  Udvalget  godkender  Kommissionens  forslag 
om at al »fødevarehjælp  (inklusive  korn)  for  fremti-
den udelukkende  foretages  som  fællesskabsaktion« 
og anbefaler,  at dette  princip  tages  i anvendelse  i 
stadig  stigende  grad  som  erstatning  for  nationale 
aktioner. 
Bruxelles,  den  17. juli 1974. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand 
Udtalelse  om  »Forslag  til Rådets  direktiv  om  bedøvelse  af dyr  inden  slagtning« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offenliggjort  i De Eruopceiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 44 af 19. april  1974,  side  27. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  26. marts  1974  i medfør  af artiklerne  43 og 198  i Traktaten  om op-
rettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 122.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxel-
les, den  17. og 18. juli 1974  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til den  anmodning,  der  blev  frem-
sat af Rådet  for  De  europæiske  Fællesskaber  den 
27. marts  1974  om  en udtalelse  om  »Forslag  til 
Rådets  direktiv  om bedøvelse  af dyr  inden  slagtning«, 
under  henvisning  til artiklerne  43 og 198  i traktaten, 
under  henvisning  til den  beslutning,  der  blev  truffet 
af dets  præsidium  den  26. marts  1974  om at pålægge 
Landbrugsafdelingen  at  udarbejde  en  udtalelse 
herom, under  henvisning  til den  af ordføreren,  fr. Evans, 
afgivne  beretning, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der  blev  fremsat 
af Landbrugsafdelingen  på mødet  den  4. juli  1974, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin  122. 
plenarforsamling  den  17. og 18. juli 1974,  mødet  den 
17. juli 1974, 
med flertal  blandt  de tilstedeværende 
eller repræsenterede  medlemmer,  idet  dog  1 stemte 
imod,  og 5 undlod  at stemme  —