A4-0400/96

Beslutning om menneskerettighederne i verden 1995/1996 og Den Europaeiske Unions menneskerettighedspolitik

Europa-Parlamentet,

- der henviser til artikel B, F, J, J, stk. 1 og J, stk. 7 i traktaten om Den Europaeiske Union samt artikel 130 U, 228 og 238 i traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

- der henviser til sine tidligere beslutninger om menneskerettighederne i verden isaer beslutningerne af 12. marts 1993 og af 26. april 1995 ((EFT C 115 af 26.04.1993, s. 214 og EFT C 126 af 22.05.1995, s. 15.)),

- der henviser til sin beslutning af 21. april 1994 om Den Europaeiske Union og de udenrigspolitiske aspekter af menneskerettighederne ((EFT C 128 af 09.05.1994, s. 370.)),

- der henviser til sin beslutning af 20. september 1996 om Kommissionens meddelelse om hvorledes overholdelsen af de demokratiske pricipper og menneskerettighederne indgaar i aftalerne mellem Faellesskabet og tredjelande (KOM(95)0216 - C4-0197/95) ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 10.)),

- der henviser til Raadets aarlige memorandum til Europa-Parlamentet om Den Europaeiske Unions aktiviteter med hensyn til menneskerettighederne (1995) (C4-0410/96),

- der henviser til de internationale konferencer om menneskerettighederne, FN for nylig har afholdt i Wien, Kairo, Koebenhavn og Beijing,

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen til Raadet og Europa- Parlamentet om »Den Europaeiske Union og de udenrigspolitiske aspekter af menneskerettighederne - fra Rom- til Maastricht-traktaten og tiden fremover« (KOM(95)0567),

- der henviser til regeringskonferencens arbejde, som omtalt i formandskabets rapport til Det Europaeiske Raad (Conf./3860/1/96),

- der henviser til sine beslutninger om menneskerettighederne, som det har vedtaget siden den foregaaende aarlige betaenkning, herunder isaer:

. beslutning af 13. juli 1995 om noedvendigheden af at oprette en international domstol med henblik paa at behandle og straffe krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden samt om arbejdet i ad hoc-tribunalerne om det tidligere Jugoslavien og Rwanda ((EFT C 249 af 25.09.1995, s. 154.))

. beslutning af 18. april 1996 om en resolution fra FN's Menneskerettighedskommission om EU-landenes holdning ((EFT C 141 af 13.05.1996, s. 211.))

. beslutning af 16. november 1995 om FN's erklaering om indfoedte folks rettigheder ((EFT C 323 af 04.12.1995, s. 117.))

. beslutning af 14. marts 1996 om personminer og den internationale konference i Wien om revision af protokollen om visse konventionelle vaaben ((EFT C 96 af 01.04.1996, s. 292.))

. beslutning af 21. september 1995 om stoette til nettet af »Cities of Refuge« (tilflugtsbyer) ((EFT C 269 af 16.10.1995, s. 172.))

. beslutning af 18. juli 1996 om bortfoerelse af boern af aegtefaeller af forskellig nationalitet i medlemsstaterne ((EFT C 261 af 09.09.1996, s. 157.))

. beslutning af 26. oktober 1995 om racisme, fremmedhad og antisemitisme

((EFT C 308 af 20.11.1995, s. 140.))- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til den aarlige betaenkning fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds-og Forsvarsanliggender og udtalelsen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0400/96),

A. der henviser til det positive udviklingsforloeb med hensyn til princippet om respekt for menneskerettighederne og demokratiet, dels i forbindelse med Faellesskabets og Den Europaeiske Unions traktater, og dels i forbindelse med deres udenrigspolitiske strategier,

B. der henviser til, at respekten for menneskerettighederne, som ikke var et eksplicit krav i Rom-traktaten, i dag er en vaesentlig forudsaetning for tilhoersforholdet til Den Europaeiske Union (artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europaeiske Union), og der endvidere henviser til, at etableringen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) er baseret paa udvikling og befaestelse af demokratiet og retsstatsprincippet samt respekt for menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder (artikel J, stk. 1, 2. afsnit i traktaten om Den Europaeiske Union),

C. der henviser til Raadets, Kommissionens og Parlamentets bestraebelser paa mere systematisk at faa indfoejet bestemmelser om respekten for menneskerettighederne i de aftaler, der indgaas med tredjelande, og paa at faa raekkevidden af saadanne bestemmelser noeje fastlagt ((Jf. KOM(95)0216 om »hvorledes overholdelsen af de demokratiske principper om menneskerettighederne indgaar i aftalerne mellem Faellesskabet og tredjelande«. Jf. ovennaevnte beslutning af 20. september 1996. Jf. offentlig hoering om Den Europaeiske Unions bestemmelser om beskyttelse af menneskerettighederne og dens aftaler med tredjelande organiseret i faellesskab af Underudvalget om Menneskerettigheder og Udvalget om Eksterne OEkonomiske Forbindelser den 20.-21. november 1995.)),

D. der dog mener, at de paagaeldende bestemmelser alt for ofte forbliver rene hensigtserklaeringer og ikke foerer til en reel hensyntagen til menneskerettighedssituationen i tredjelande,

E. der henviser til, at de fremskridt, der er sket med hensyn til international anerkendelse af menneskerettighederne siden den anden verdenskrig, samt de stadig hyppigere henvisninger til menneskerettighederne i international sammenhaeng, isaer takket vaere de bestraebelser, der er udfoldet i FN og i Unesco, samt i en raekke regionale organisationer, som f.eks. OSCE, Europaraadet, OAU, OAS osv., er et positivt udgangspunkt og maa vaere en tilskyndelse for Den Europaeiske Union til at tage flere initiativer paa omraadet,

F. der goer opmaerksom paa, at Den Europaeiske Union eksplicit henviser til principperne i De Forenede Nationers pagt og Verdenserklaeringen om Menneskerettighederne og dertil knyttede konventioner, samt Europaraadets europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder,

G. der imidlertid henviser til omfanget og den graverende karakter af kraenkelserne af menneskerettighederne i verden i perioden 1995/1996, samt til en fornyet boelge af de mest barbariske voldshandlinger,

H. der er dybt foruroliget over det stadig stoerre antal regionale konflikter mellem etniske grupper, som f.eks. i det tidligere Jugoslavien, Tjetjenien, Rwanda, Burundi og Zaire samt i de kurdiske omraader etc., og over de deraf foelgende omfattende og kollektive kraenkelser af menneskerettighederne,

I. der naerer bekymring over de fortsatte kraenkelser af menneskerettighederne i OEst-Timor begaaet af de indonesiske styrker, der opretholder deres ulovlige besaettelse af dette territorium i modstrid med FN's og andre internationale instansers resolutioner og dermed forhindrer udoevelse af retten til selvbestemmelse, og der er overbevist om berettigelsen af Maubere-befolkningens kamp, der ligeledes anerkendtes med tildelingen af Nobels Fredspris til biskop Ximenes Belo og Ramos-Horta,

J. der er rystet over, at der i de fleste lande i verden, herunder ogsaa i visse demokratiske lande, fortsat anvendes forkastelige metoder som f.eks. doedsstraf (som Parlamentet vedvarende har fordoemt), tortur og umenneskelig og nedvaerdigende behandling i faengslerne samt tvangsforflyttelser af befolkningerne, og som er fast besluttet paa at bekaempe disse metoder,

K. der maa konstatere, at der kun sker ringe fremskridt med hensyn til menneskerettighederne i en raekke af de lande i Centraleuropa, der befinder sig i en overgangsperiode, og at forholdene er endnu vaerre i OEsteuropa (republikkerne i det tidligere USSR, herunder Rusland), og som er overbevist om noedvendigheden af en vedvarende indsats med henblik paa gennemfoerelsen af nye lovgivningsbestemmelser, ikke blot hvad angaar de offentlige myndigheder, men ogsaa civilsamfundet som helhed,

L. der er foruroliget over den nye boelge af fanatisme og politisk eller religioes intolerance med de deraf foelgende kraenkelser af menneskerettighederne og endnu hyppigere af kvinders og boerns rettigheder, i Afghanistan, Algeriet, Iran, etc., og som er foruroligt over de vedvarende angreb paa ytrings- og informationsfriheden, f.eks. i Kina, Belarus og andre steder,

M. der paa baggrund heraf er klar over vanskeligheden ved noejagtigt at vurdere de opnaaede fremskridt og omfanget af det arbejde, der endnu skal udfoeres, men som kraftigt understreger sin vilje til at fortsaette indsatsen til fremme af menneskerettighederne, som er en grundlaeggende vaerdi i den europaeiske civilisation,

N. der naerer bekymring over de fortsatte kraenkelser af menneskerettighederne i visse lande i Latinamerika, som udgoer en alvorlig trussel mod institutionernes stabilitet og den demokratiske udvikling,

O. der erkender, at den mangelfulde koordinering mellem Unionens organer, mellem Unionen og dens medlemsstater samt mellem Unionen og de oevrige internationale organisationer er en svaghed, som kan medfoere inkonsekvens,

P. der ligeledes erkender, at begrebet »menneskerettigheder« og de dermed forbundne forpligtelser i takt med den stadig mere udbredte henvisning hertil og banalisering heraf bliver uigennemsigtigt og mangelfuldt,

Q. der erkender, at det er vanskeligt at faa integreret et moralsk element i de internationale relationer, der traditionelt er udtryk for de paagaeldende landes politiske, oekonomiske eller geostrategiske interesser,

R. der foelgelig henviser til, at en afklaring og en stoerre grad af sammenhaeng er paakraevet for at undgaa, at menneskerettighedernes og Unionens trovaerdighed oedelaegges, herunder isaer Unionens udenrigspolitik,

S. der henviser til, at Parlamentet fortsat boer vaere foregangsmand paa omraadet og udvikle denne rolle, men at det i denne forbindelse er noedvendigt at tydeliggoere og praecisere dets saerlige rolle,

T. der mener, at Regeringskonferencen absolut boer udnyttes til at foretage den noedvendige afklaring,

Vedroerende international og europaeisk beskyttelse af menneskerettighederne

1. noterer sig og glaeder sig over Raadets og Kommissionens talrige erklaeringer og afgoerelser, samt Parlamentets mange beslutninger og henstillinger, som i 1995 og 1996 har vist Unionens og dens medlemsstaters vilje til at daemme op for kraenkelserne af menneskerettighederne i verden, og som forkaemperne for respekten for menneskerettighederne - saavel enkeltpersoner som ikke-statslige organisationer - har kraevet og har bifaldet;

2. henleder isaer opmaerksomheden paa ovennaevnte beslutning af 26. april 1995 og paa de deri indeholdte forslag, som endnu ikke er blevet gennemfoert;

3. tager til efterretning og glaeder sig over de krav vedroerende menneskerettighederne, der fremover vil vaere indeholdt i hovedparten af Unionens aftaler med tredjelande, og saerlig over Kommissionens vilje til fremover noejere at praecisere indholdet af disse krav ((Jf. isaer ovennaevnte meddelelse fra Kommissionen, KOM(95)0216.));

4. bifalder, at Raadet, Kommissionen og Parlamentet fremsaetter ensartede analyser og sammenfaldende hensigtserklaeringer;

Vedroerende Den Europaeiske Unions muligheder for en forbedring af mekanismerne til beskyttelse af menneskerettighederne

5. peger paa faren - saavel for menneskerettighederne som for Unionen - ved at udfaerdige erklaeringer til beskyttelse af menneskerettighederne, uden at disse erklaeringer foelges op af konkrete resultater;

6. henviser til sine prioriteringer med hensyn til menneskerettighederne, saaledes som de er paapeget i tidligere beslutninger og oensker for at goere sine aktioner mere effektive, at man praeciserer en raekke begreber, der ofte har resulteret i divergerende fortolkninger i internationale organer:

- betydningen af principperne om almengyldighed og udelelighed,

- indholdet af henholdsvis borgerlige og politiske rettigheder, oekonomiske og sociale rettigheder, kulturelle rettigheder, mindretallenes rettigheder, herunder isaer nationale mindretal, flygtninges rettigheder, kvinders rettigheder, barnets rettigheder, retten til et sundt miljoe, menneskets rettigheder i forbindelse med biovidenskaberne, etc.,

- forbindelserne mellem demokrati og menneskerettigheder,

- forbindelserne mellem humanitaere rettigheder og aktioner paa den ene side og menneskerettighederne paa den anden side;

7. minder i forbindelse med menneskerettighederne om, at De Forenede Nationers verdenskonference om menneskerettighederne (Wien, 1993) fastslog retten til udvikling som en universel og ufravigelig ret og som en integrerende del af de grundlaeggende menneskerettigheder; mener, at EU boer stoette et effektivt internationalt samarbejde med henblik paa at gennemfoere retten til udvikling og fjernelsen af hindringer for udviklingen ((»Udvikling« er ifoelge erklaeringen fra FN's Generalforsamling i 1986: En samlet oekonomisk, social, kulturel og politisk proces, som tilstraeber en vedvarende forbedring af levevilkaarene for hele befolkningen og for alle enkeltpersoner paa grundlag af deres aktive, frie og betydningsfulde deltagelse i udviklingen og i en retfaerdig fordeling af de heraf foelgende goder.)).

8. kraever - paa trods af de bestraebelser, der allerede er udfoldet paa omraadet -, at garantier, kontrol og eventuelle sanktioner, saavel juridiske som politiske, handelsmaessige og oekonomiske praeciseres noejere, saerlig for at muliggoere en reel gennemfoerelse af bestemmelsen om demokrati og om menneskerettigheder efter indgaaelsen af en aftale med et tredjeland, og for paa denne maade at forhindre, at menneskerettighederne fortsaetligt tilsidesaettes, og at kraenkelserne heraf til syvende og sidst forbliver ustraffede;

9. henstiller i forbindelse med de sociale bestemmelser til Kommissionen, at der i forbindelse med de aktioner, som den gennemfoerer som repraesentant for Den Europaeiske Union i Verdenshandelsorganisationen, fastlaegges sociale minimumskrav, som skal betinge handelstransaktionernes lovlighed, og som isaer skal vedroere arbejde, der udfoeres af boern, tvangsarbejde eller arbejde, der udfoeres under nedvaerdigende betingelser;

10. beklager, at Raadet for nylig vedtog ikke at stille forslag om nedsaettelsen af en arbejdsgruppe om sociale normer paa Verdenshandelsorganisationens ministermoede i Singapore i december 1996;

11. kraever, at Unionens indgaaelse af aftaler med tredjelande ikke betragtes som et udtryk for, at menneskerettighedsforholdene i de paagaeldende lande er tilfredsstillende, naar dette helt klart er i modstrid med de faktiske forhold;

12. mener, at den grundlaeggende regel ved indgaaelsen af aftaler mellem Unionen og tredjelande skal vaere, at landet opfylder Unionens krav paa menneskerettighedsomraadet;

13. opfordrer derfor Kommissionen til at forelaegge Raadet og Parlamentet et forslag til en procedure, som skal muliggoere vedtagelsen af bindende foranstaltninger i tilfaelde af menneskerettighedskraenkelser i tredjelande, som har indgaaet en aftale med EU;

14. foretraekker, at Unionen i undtagelsestilfaelde eller saafremt andre omstaendigheder goer denne aftale noedvendig, klart angiver, at den er vedtaget trods en utilfredsstillende menneskerettighedssituation og kraever, at den fremmer udviklingen af menneskerettighederne;

15. understreger, at det i forbindelse med menneskerettighederne, paa et hvilket som helst tidspunkt og i en hvilken som helst konkret lokal situation er vigtigt baade at udarbejde en detaljeret beskrivelse af gaeldende praksis i forhold til de normer, der er fastlagt i Verdenserklaeringen, og at praecisere, om den seneste udvikling med hensyn til frihedsrettigheder og politiets og retsinstansernes adfaerd viser tegn paa en forbedring eller en forvaerring; sidstnaevnte kriterium fokuserer paa lokale offentlige myndigheders politik og vil i langt hoejere grad end nogen helhedsvurdering kunne fungere som en rettesnor for det internationale samfunds politiske og oekonomiske afgoerelser;

16. kraever, at den betingede stoettepolitik, som blev indfoert med Raadets afgoerelse fra november 1991 i et brud med den betingelsesloese udviklingsstoette og -politik, praeciseres for fremover at undgaa tvetydigheden af en raekke aftaler, som f.eks. partnerskabsaftalen med Rusland eller toldunionsaftalen med Tyrkiet;

17. kraever gennemfoerelse af en sammenhaengende garanti- og sanktionspolitik, som haandhaeves i kraft af en konsekvent politik, hvilket er en noedvendig forudsaetning for Unionens trovaerdighed paa internationalt plan;

18. finder, at international kontrol af handel med vaaben er en forudsaetning for forebyggende diplomati med henblik paa fremme af freden og menneskerettighederne;

19. beklager den tvetydige holdning, som Kommissionen giver udtryk for ved at anfoere, at der i tilfaelde af en af parternes misligholdelse af aftalens forpligtelser kan ivaerksaettes passende foranstaltninger, men at der foerst og fremmest boer ivaerksaettes foranstaltninger, som beroerer aftalens gennemfoerelse mindst muligt;

20. henstiller til Kommissionen og Raadet hurtigt at fremsaette forslag om en adfaerdskodeks for europaeiske virksomheder i tredjelande, som paalaegger dem at respektere alle former for menneskerettighedernes aspekter (borgerrettigheder, sociale og oekonomiske rettigheder samt miljoerelaterede rettigheder), herunder kontrol- og sanktionsmekanismer paa grundlag af det allerede eksisterende OSCE-forslag;

21. kraever, at Unionen efter regeringskonferencen faar en reel FUSP, saaledes at forskellen mellem den foerste og anden soejle udviskes, samt de noedvendige redskaber til at udarbejde og ivaerksaette en saadan FUSP, eftersom Unionen i modsat fald ikke vil kunne forsvare menneskerettighederne i verden effektivt;

22. kraever, at der med FUSP - paa trods af de eksisterende vanskeligheder - skabes grundlag for at indfoere et moralsk begreb som »menneskerettigheder« i de forskellige politikker, hvad enten det drejer sig om den faelles sikkerheds- og udenrigspolitik, vaabensalg, oekonomisk politik eller udviklingspolitik;

23. understreger endelig noedvendigheden af ikke fortsat at foere en selvmodsigende politik ved at eksportere ikke blot vaaben og anti- personelminer, men ogsaa torturinstrumenter, samtidig med at EU-landene haevder at forsvare menneskerettighederne;

24. tager afstand fra de lande, der oensker at adskille udenrigspolitikken og menneskerettighederne, saaledes som det er tilfaeldet i FN, naar man i Sikkerhedsraadet afviser muligheden for at foere kontrol med menneskerettighederne med den begrundelse, at de henhoerer under en saerlig kommission og Det OEkonomiske og Sociale Raad;

25. henstiller, at der gennem FUSP findes loesninger, som goer det muligt at indfoere politiske sanktioner mod de regeringer, der er ansvarlige for kraenkelser af menneskerettighederne (f.eks. forbud mod deltagelse i internationale fora), naar indstillingen eller ophaevelsen af en aftale viser sig at vaere ineffektiv, eller befolkningen vil blive straffet uretmaessigt;

26. kraever endvidere, at det i forbindelse med FUSP laegges fast, hvad landene forstaar ved retten til en pligt til indblanding - dels hvad angaar humanitaere aktioner og dels menneskerettighedsaktioner - samt graenserne for deres interventioner og de politiske, juridiske og materielle midler, der paataenkes anvendt;

27. haaber, at Unionen bevilliger tilstraekkelige midler til interventioner i humanitaere aktioner og opretholdelse af freden;

28. finder imidlertid, at enhver form for militaer intervention kun boer ske inden for rammerne af et FN-mandat og under de kompetente FN-organers kontrol for at undgaa en kolonialistisk eller imperialistisk fortolkning;

Vedroerende institutioner og procedurer

29. er klar over noedvendigheden af samt vanskelighederne ved at forene to krav - paa den ene side at faa etableret saerlige organer, som fuldstaendigt behersker menneskerettighedsbegreberne og -bestemmelserne, og paa den anden side at undgaa at skabe en barriere mellem menneskerettighedsspecialisterne og de personer, der er ansvarlige for Unionens politik som helhed;

30. understreger, at det er noedvendigt for Unionens institutioner, herunder finansieringsorganer saasom EIB og EBRD, og for dens medlemsstater at naa til enighed om et faelles og sammenhaengende tiltag med hensyn til menneskerettigheder, og kraever, at de koordinerer deres erklaeringer og aktioner paa omraadet isaer under hensyntagen til ovennaevnte punkt 13; anskueliggoerelsen af den seneste udvikling paa menneskerettighedsomraadet er ofte mere nyttig for valget af de politiske retningslinjer end en abstrakt sammenligning mellem forholdene paa et givet tidspunkt og Verdenserklaeringens krav;

31. kraever isaer, at Raadet, Kommissionen og Parlamentet i hoejere grad koordinerer deres initiativer paa menneskerettighedsomraadet, og at de i videst mulig udstraekning tager hensyn til Parlamentets holdninger, hvilket kraever en hensigtsmaessig opfoelgningsmetode;

32. kraever, at Kommissionen giver sine saerlige tjenestegrene de midler, der er noedvendige for objektivt at evaluere forpligtelserne paa menneskerettighedsomraadet, den manglende overholdelse af disse samt mulige sanktioner;

33. oensker med henblik herpaa, at de paagaeldende tjenestegrene indleder et naert samarbejde med de organer, som har erhvervet sig en omfattende ekspertise paa omraadet, som f.eks. FN's Menneskerettighedskommission, Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstol samt Europaraadets Menneskerettighedskommission, med henblik paa at fastlaegge konvergenskriterier for indholdet af menneskerettighederne, deres retsvirkning og eventuelle sanktioner i tilfaelde af kraenkelser;

34. understreger paa ny sit oenske om, at der blandt Kommissionens medlemmer udpeges et kommissionsmedlem med ansvar for menneskerettighederne for at sikre en sammenhaeng mellem Kommissionens forskellige aktivitetsomraader med tilknytning til menneskerettighederne, samt at det sikres, at det paagaeldende kommissionsmedlem i naert samarbejde med Kommissionens formand faar mulighed for at tage initiativer paa menneskerettighedsomraadet, ligesom FN's hoejkommissaer for menneskerettighederne kan goere det;

35. kraever ud fra samme oenske om kohaerens og gennemskuelighed, at Kommissionen forelaegger et dokument for Parlamentet med en oversigt over de bevillinger, som de forskellige sektorer har anvendt paa aktiviteter til fremme af menneskerettighederne, samt en begrundelse for tildelingen af de paagaeldende bevillinger;

36. kraever, at tjenestegrenenes samarbejdsgruppe i Kommissionen styrkes, og at den paagaeldende gruppe arbejder naert sammen med de kompetente tjenestemaend fra Parlamentet og Raadet;

37. gaar ind for, at Kommissionen og dens tjenestegrene etablerer et reelt samarbejde med de mest repraesentative ikke-statslige organisationer paa menneskerettighedsomraadet, og giver dem status af organisationer, som er anerkendt af Unionen;

38. oensker endvidere, at Kommissionen, isaer gennem ECHO-programmet, fortsat stoetter og samarbejder med de humanitaere ikke-statslige organisationer, saaledes at aktionerne til fremme af menneskerettighederne ikke blot begraenses til humanitaere aktioner, og at den sikrer en bedre koordinering mellem ECHO- og TACIS-programmernes interventionsomraader for at muliggoere kontinuitet mellem humanitaere aktioner og strukturelle foranstaltninger til stoette af genopbygningen og genskabelsen af normale livsvilkaar i konfliktomraader;

39. understreger betydningen af, at Kommissionen opretter et center for aktiv forebyggelse af konflikter, der skal arbejde naert sammen med Parlamentet i overensstemmelse med dets beslutning af 14. juni 1995 ((EFT C 166 af 03.07.1995, s. 59.)) om oprettelse af et EU-analysecenter for aktiv forebyggelse af kriser; et saadant center boer bl.a. lade respekten for menneskerettighederne indgaa som et af kriterierne for evalueringen af de politiske spaendinger, som kan foere til voldshandlinger;

40. oensker, at muligheden for at oprette et europaeisk civilkorps med henblik paa oeget forebyggelse af konflikter undersoeges;

41. henstiller til Raadet, at det inden for rammerne af de politiske og materielle virkemidler, som Regeringskonferencen giver det til udarbejdelse og gennemfoerelse af FUSP, og i samarbejde med Kommissionen og Parlamentet, indfoerer stoerst mulig fasthed og stiller langt stoerre krav, hver gang det henviser til menneskelige vaerdier og isaer til menneskerettighederne;

42. henstiller endvidere til Raadet at sikre stoerst mulig gennemsigtighed med hensyn til menneskerettighederne, idet disse rettigheder er grundlaeggende og udgoer den europaeiske opbygnings fundament;

43. oensker, at Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal i forbindelse med en eventuel ophaevelse af en aftale som foelge af kraenkelser af menneskerettighederne;

44. henstiller til hvert formandskab for Raadet klart at fastlaegge sin prioritering med hensyn til menneskerettigheder og kraever, at det i denne forbindelse tager hensyn til Parlamentets henstillinger;

45. kraever, at Parlamentet systematisk informeres om Kommissionens og Raadets afgoerelser vedroerende menneskerettighederne i tredjelande, og at det i overensstemmelse med EU-traktatens bestemmelser hoeres i henhold til procedurer, der sikrer fortroligheden, naar dette er paakraevet;

46. kraever isaer, at Parlamentet hoeres om gennemfoerelsen af bestemmelserne vedroerende menneskerettighederne, der findes i aftaler, som Unionen har indgaaet med tredjelande, isaer de aftaler, der kraever en samstemmende udtalelse fra Parlamentet;

47. forpligter sig til at oege sine egne bestraebelser paa i sine beslutninger, henstillinger og undersoegelser at foelge en konsekvent politisk linje med hensyn til menneskerettighederne og paa at praecisere de underliggende begreber for at styrke Parlamentets og Unionens indflydelse;

48. forpligter sig til gennem indfoerelse af mere effektive administrative midler at oege sine egne bestraebelser for at sikre kontrollen med opfoelgningen af sine beslutninger, henstillinger og undersoegelser paa menneskerettighedsomraadet;

49. henleder paa ny opmaerksomheden paa, at Parlamentet - som er det eneste overnationale og direkte valgte parlament i verden - har til opgave at forsvare menneskerettighederne i enhver henseende, men understreger vanskelighederne herved, da Parlamentet oensker at tage et ansvar i forbindelse med alle Unionens forskellige politikker og saerlig udenrigspolitikken;

50. oensker, at dets forskellige organer (udvalg og delegationer), som i forskellige sammenhaenge beskaeftiger sig med menneskerettighederne, mere effektivt koordinerer deres arbejde og i hoejere grad hoerer Underudvalget om Menneskerettigheder med hensyn til garantier og kontrol paa omraadet;

51. finder det noedvendigt at finde en effektiv loesningsmodel for faelles aktioner for Unionens forskellige organer indbyrdes og vis-à-vis OSCE og Europaraadet med henblik paa en evaluering af Den Europaeiske Unions politikker og aktioner paa menneskerettighedsomraadet og endelig at naa frem til en konkret, filosofisk, juridisk og politisk doktrin vedroerende menneskerettigheder, som de forskellige europaeiske organisationer har brug for paa hele kontinentet og i deres forbindelser med tredjelande;

52. mener, at oprettelsen af et center for menneskerettigheder boer baseres paa de analyser og forslag, der findes i den betaenkning, som er under udarbejdelse i Udenrigsudvalget, om etableringen af saerlige EU-organer for menneskerettighedsspoergsmaal;

Vedroerende paakraevede aktioner i tredjelande

53. mener, at der foerst og fremmest boer laegges vaegt paa forebyggelse, initiativforanstaltninger og aktioner til stoette for demokratiseringsprocessen i tredjelande;

54. stoetter med henblik herpaa foranstaltninger som etableringen af demokratiske institutioner ved frie valg, politiske partier, en fri presse, samt en retsstat, hvis denne endnu ikke eksisterer;

55. oensker fortsat at udoeve en kontrolfunktion ved valghandlingerne foer, under og efter de foerste valg;

56. gaar ind for, at der ydes stoette til demokratiske bevaegelser i de lande, der befinder sig i en overgangsperiode; understreger betydningen af programmer som f.eks. PHARE, TACIS og MEDA, og erklaerer sig tilfreds med, at Kommissionen har fremsat forslag om at opretholde bevillingerne hertil, men mener, at der boer laegges stoerre vaegt paa sundheds- og uddannelsesprogrammer, som er af afgoerende betydning for respekten for menneskerettighederne; haaber, at udarbejdelsen og gennemfoerelsen af programmerne sker paa en mere rigoristisk maade, og at eksperterne er bedre udrustet til de opgaver, der venter dem i de paagaeldende lande, og kraever isaer, at aktionerne har en multiplikatoreffekt;

57. understreger, at kapitel B7-70 i Faellesskabernes almindelige budget »Europaeisk initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne«, som blev oprettet i 1994, er Unionens vigtigste redskab til fremme af menneskerettighederne, men beklager, at betalingsbevillingerne, selv om forpligtelsesbevillingerne opretholdes paa 1996-niveauet, i 1997-budgettet vil blive nedskaaret med 4,2 mio ecu, og kraever derfor, at disse bevillinger genopfoeres som i det foregaaende regnskabsaar;

58. haaber, at der oprettes en budgetpost til stoette for menings- og pressefriheden;

59. glaeder sig over bestraebelserne i Den Paritetiske Forsamling AVS-EU paa at fremme respekten for menneskerettighederne og demokratiet i AVS- landene; stoetter i denne forbindelse afgoerelsen fra Den Paritetiske Forsamlings praesidium om at udsaette moedet i plenarforsamlingen i Togo paa grund af problemerne vedroerende menneskerettighederne og demokratiet i dette land; anmoder Den Paritetiske Forsamling om paa grundlag af denne praecedens ikke at fastsaette plenarmoeder i lande, med hvilke samarbejdet er afbrudt;

60. henstiller, at der udarbejdes uddannelsesprogrammer, isaer audiovisuelle programmer, til fremme af menneskerettighederne i de lande, der befinder sig i en overgangsperiode, og at Unionen yder stoette til tilsvarende programmer, der allerede er ivaerksat af andre organisationer, som f.eks. Europaraadet og Unesco;

61. finder det afgoerende at oege indsatsen paa uddannelsesomraadet og at goere de unge europaeere mere bevidste om menneskerettighederne ved at inddrage dem i aktioner til fremme og beskyttelse af menneskerettighederne i verden via en voluntoerordning inden for rammerne af de specialiserede ikke-statslige organisationer i tredjelande; mener med henblik herpaa, at der boer afsaettes bevillinger under budgetpost B3-1011 til finansiering af ovennaevnte aktioner, og henstiller til Kommissionen at skabe en ny europaeisk juridisk ramme for unges voluntoertjeneste i tredjelande samt et fleraarigt program;

62. gaar ind for, at Unionen deltager i eller ivaerksaetter informationskampagner til fremme af tolerance og respekten for menneskerettighederne og til bekaempelse af racisme, fremmedhad, etnisk udrensning samt antisemitisme; glaeder sig over Raadets beslutning om at erklaere 1997 for det europaeiske aar mod racisme og fremmedhad, og tilslutter sig ligeledes det seneste Europaeiske Raads afgoerelse i Firenze om at etablere et europaeisk center mod racisme og fremmedhad, som skal arbejde naert sammen med Europaraadets tilsvarende institutioner;

63. henviser til den forpligtelse, som Den Europaeiske Union indgik under FN's 49. generalforsamling, om at bruge nye ressourcer til aktiviteter til fremme af menneskerettighederne, herunder isaer til FN's menneskerettighedscenter, Den Internationale Krigsforbryderdomstol i Haag samt til FN's Flygtningehoejkommissariat i et forhold, der svarer til de tildelte opgavers voksende omfang;

64. foreslaar, at Sikkerhedsraadet i forbindelse med reformen af FN og paa baggrund af FN's prioritering af beskyttelsen og fremme af menneskerettighederne direkte tager stilling til massive kraenkelser af menneskerettighederne, som saaledes kommer til at henhoere under Sikkerhedsraadets direkte kompetenceomraade;

65. oensker i de tilfaelde, hvor menneskerettighederne er blevet kraenket, at Unionen dels ivaerksaetter sanktioner og dels bidrager til genopbygningen, isaer med foelgende prioritering i 1997:

- ubetinget politisk stoette og, om noedvendigt, finansiel stoette til de internationale domstole for krigsforbrydelser i det tidligere Jugoslavien og i Rwanda med det formaal at aendre disse ad hoc-domstole til reelle internationale domstole for kriminelle forbrydelser,

- indfoerelse af demokratiske institutioner i det tidligere Jugoslavien, fremme af foranstaltninger, der bidrager til at sikre den fri bevaegelighed, flygtninges ret til at vende tilbage, ytringsfrihed og afholdelse af kommunale valg,

- tilfoejelse af begrebet »systematiske voldtaegter« til definitionerne af alvorlige krigsforbrydelser saasom terror og tortur i tillaegsprotokol nr. 2 til den 4. Genève-konvention,

- ivaerksaettelse af programmer med henblik paa forsoning af civilsamfundets indbyggere, saerlig programmer til fremme af freden, rehabilitering af torturofre, voldtaegtsofre og personer med psykiske skader som foelge af krigen i det tidligere Jugoslavien, men ogsaa i andre lande med alvorlige konflikter,

- indfoerelse af saerlig beskyttelse af de daarligst stillede grupper via maalrettede projekter for bistand, beskyttelse, almen uddannelse samt erhvervsuddannelse;

- bekraeftelse af de europaeiske genopbygnings- og udviklingsprogrammer i Sydafrika, Mellemoesten og Bosnien-Hercegovina,

- bekraeftelse af bevillingerne til Det Europaeiske Faellesskabs Kontor for Humanitaer Bistand (ECHO);

- stoette til europaeiske programmer til konsolidering af demokratiet, institutionerne og civilsamfundet i landene i Latinamerika og andre steder;

- Det Europaeiske Raads fastsaettelse af passende foranstaltninger vedroerende Indonesien i overensstemmelse med den faelles holdning om OEst-Timor af 24. juni 1996.

66. anmoder Raadet om i overensstemmelse med artikel J.3 i traktaten om Den Europaeiske Union at vedtage en faelles aktion med henblik paa at muliggoere oprettelsen af en international domstol, der skal doemme de ansvarlige for kraenkelser af menneskerettighederne og for forbrydelser mod menneskeheden, og som ligeledes skal udstyres med de noedvendige oekonomiske ressourcer for i fuld udstraekning at kunne udoeve sin virksomhed;

67. opfordrer Kommissionen og Raadet til noeje at foelge udviklingen af civilsamfundet i de central- og oesteuropaeiske lande, herunder ogsaa udviklingen af respekten for menneskerettighederne og retsbestemmelserne;

68. understreger noedvendigheden af en noeje koordinering af Kommissionens og medlemsstaternes aktioner saavel til forebyggelse som til fremme af menneskerettighederne, og mener endvidere, at disse aktioner fra Kommissionen boer finansieres via faellesskabsbudgettet og ikke overlades til medlemsstaternes forgodtbefindende;

69. henstiller indtraengende

- at regeringskonferen med hensyn til dokumenterne om menneskerettighederne i den nye traktat giver Unionen den juridiske kompetence, den har brug for paa menneskerettighedsomraadet, og som er noedvendig for at udvikle dens egen politik paa omraadet, og for direkte at kunne tilslutte sig de internationale juridiske instrumenter som f.eks. Europaraadets europaeiske menneskerettighedskonvention,

- at medlemsstaterne respekterer den europaeiske socialpagt, som er revideret af Europaraadet og supplerer den med forpligtelser og saerlige juridiske instrumenter inden for rammerne af Den Europaeiske Union,

- at medlemsstaterne og det stoerst mulige antal tredjelande undertegner den europaeiske konvention til forebyggelse af tortur og umenneskelig eller vanaerende behandling eller straf, rammekonventionen om de nationale mindretals rettigheder samt pagten for regionale sprog eller mindretals sprog og Europaraadets andre juridiske instrumenter,

70. kraever, at Unionen i sine aftaler med tredjelande fortsat skaerper sine krav med hensyn til menneskerettighederne, isaer

- ved at revidere de aftaler, der endnu ikke indeholder bestemmelser om demokrati, med henblik paa at afhjaelpe denne mangel, og ved at forhindre, at bestemmelserne tilsidesaettes ved den foerst givne lejlighed og dermed kun bliver en formssag,

- ved at revidere de aftaler, der endnu ikke indeholder bestemmelser om demokrati, med henblik paa at afhjaelpe denne mangel (jf. aftalen med Kina), og ved at forhindre, at bestemmelserne tilsidesaettes ved den foerst givne lejlighed og dermed kun bliver en formssag,

- ved at indfoeje sociale bestemmelser i overensstemmelse med de relevante normer, der er fastlagt i ILO-konventionerne, med henblik paa at bekaempe misbrug, herunder isaer tvangsarbejde for boern, faengslede eller andre daarligt stillede befolkningskategorier,

- ved at udarbejde bestemmelser vedroerende miljoebeskyttelse,

- ved at indfoere politiske, oekonomiske eller juridiske mekanismer til garanti, kontrol og sanktioner, uden hvilke de forskellige bestemmelser risikerer at miste deres betydning;

71. henstiller til Kommissionen, at der i forbindelse med de aktioner, den ivaerksaetter som repraesentant for Den Europaeiske Union i Verdenshandelsorganisationen, fastlaegges minimumskrav paa menneskerettighedsomraadet som forudsaetning for handelstransaktionernes lovlighed, herunder isaer bestemmelser om arbejde, der udfoeres af boern, faengslede og andre daarligt stillede befolkningsgrupper;

72. henstiller til Det Europaeiske Raad, Raadet og Kommissionen at undersoege muligheden for at goere aar 2000 til et symbolsk aar for menneskerettigheder, der saavel i Europa som over hele verden vaekker til eftertanke med hensyn til menneskerettighedssituationen og de foranstaltninger, der kan ivaerksaettes for at respektere disse; anmoder med henblik paa ovennaevnte frist isaer om, at der i 1997 vedtages et treaarigt program (1998-2000), der tager sigte paa de nye generationer i medlemsstaterne, med henblik paa at udbrede kendskabet til menneskerettighederne, moedet mellem forskellige kulturer og religioner samt respekten for menneskets vaerdighed;

73. paalaegger sin formand at sende denne beslutning og udvalgets betaenkning til Raadet, Kommissionen, Det Europaeiske Raad, medlemsstaternes regeringer og parlamenter, Europaraadet, FN's generalsekretaer og Unescos generalsekretaer, OSCE, OAS, OAU, ASEAN og parlamenter og regeringer i alle de i beslutningen naevnte lande.