P6_TA(2007)0031

Kvindernes rolle i Tyrkiet

Europa-Parlamentets beslutning om kvinders rolle i det sociale, økonomiske og politiske liv i Tyrkiet (2006/2214(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse af 8. november 2006 om udvidelsesstrategi og vigtigste udfordringer 2006-2007 (KOM(2006)0649) og den statusrapport vedrørende Tyrkiet, der er indeholdt heri,

- der henviser til Kommissionens meddelelse af 9. november 2005"udvidelsesstrategidokument 2005" (KOM(2005)0561),

- der henviser til sin beslutning af 27. september 2006 om Tyrkiets fremskridt mod tiltrædelse [1],

- der henviser til sin beslutning af 6. juli 2005 om kvinders rolle i det sociale, økonomiske og politiske liv i Tyrkiet [2],

- der henviser til Det Europæiske Råds beslutning af 17. december 2004 om at indlede forhandlinger med Tyrkiet om tiltrædelse til Den Europæiske Union den 3. oktober 2005,

- der henviser til gældende fællesskabsret inden for området kvinders rettigheder og ligestilling,

- der henviser til henstilling Rec (2003)3 af 12. marts 2003 fra Europarådets ministerkomité til medlemsstaterne om ligelig deltagelse af mænd og kvinder i den politiske og offentlige beslutningsproces,

- der henviser til ILO's konvention nr. 177 af 1996 om hjemmearbejde,

- der henviser til rapporten fra det fælles rådgivende udvalg EU-Tyrkiet om kvinder og beskæftigelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, der blev udarbejdet i Kayseri i Tyrkiet den 14. juli 2006,

- der henviser til det tyrkiske parlamentariske udvalgs betænkning fra 2006 om traditionsbetingede drab og æresdrab samt vold mod kvinder og børn,

- der henviser til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelse af 10. november 2005 om de tyrkiske bestemmelser om at bære det muslimske tørklæde på de højere uddannelsesinstitutioner [3],

- der henviser til De Forende Nationers konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder (CEDAW) af 1979 og den tilhørende fakultative protokol af 1999, som indgår i folkeretten, og som Tyrkiet har deltaget i siden henholdsvis 1985 og 2002, og til artikel 90 i den tyrkiske forfatning, hvori det anføres, at folkeretten har forrang for Tyrkiets nationale lovgivning,

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A6-0003/2007),

A. der henviser til, at vedtagelse af Fællesskabets regelværk er obligatorisk for lande, der ønsker at tiltræde Den Europæiske Union, og at kvinders rettigheder og ligestilling er en del af den gældende fællesskabsret,

B. der henviser til, at Kommissionen i sin statusrapport for Tyrkiets fremskridt mod tiltrædelse, der er indeholdt i dens ovennvævnte strategidokument af 9. november 2005, bl.a. hvad angår kvinders situation identificerer følgende væsentlige områder, der giver anledning til bekymring: vold mod kvinder, især vold i hjemmet og æresforbrydelser, en høj analfabetisme, lav deltagelse af kvinder i såvel parlamentet som i lokale repræsentative organer samt lav erhvervsfrekvens for kvinder og udbredt diskrimination på arbejdsmarkedet, idet kvinders økonomiske uafhængighed er afgørende for deres frigørelse og er særlig relevant for Tyrkiet,

C. der henviser til, at Kommissionen i sin statusrapport om Tyrkiet 2006 har konkluderet, at lovgrundlaget vedrørende kvinders rettigheder stort set er tilfredsstillende, men at gennemførelsen fortsat kræver en stor indsats;

1. fremhæver, at respekt for menneskerettighederne, herunder kvinders rettigheder, er en ufravigelig betingelse for medlemskab af Den Europæiske Union, og opfordrer Kommissionen til at placere spørgsmålet om kvinders rettigheder højt på dagsordenen for forhandlingerne med Tyrkiet;

2. glæder sig over, at den aktive fase i tiltrædelsesforhandlingerne mellem Tyrkiet og Den Europæiske Union er blevet indledt; beklager imidlertid, at reformprocessen i Tyrkiet i løbet af det seneste år er skredet langsommere frem, og at der fortsat er problemer med kvinders rettigheder;

Gennemførelse af lovgivning og samordning

3. konstaterer, at lovgrundlaget for kvinders rettigheder generelt har været tilfredsstillende, men er dog af den opfattelse, at gennemførelsen har været mangelfuld; gentager derfor sin opfordring til en fuldstændig og effektiv gennemførelse af lovgivningen om kvinders rettigheder, især i de fattigste egne af landet;

4. opfordrer indtrængende den tyrkiske regering til at fremskynde gennemførelsen af den nye lovgivning om kvinders rettigheder og at sikre, at den fuldt ud er i overensstemmelse med bestemmelserne i den gældende fællesskabsret, og at den rent faktisk omsættes i praksis;

5. henviser til, at den nye tyrkiske straffelov, der trådte i kraft i juni 2005, har styrket kvindernes grundlæggende rettigheder væsentligt, men at Fællesskabets direktiver om ligestilling mellem mænd og kvinder dog endnu ikke er gennemført fuldt ud; er foruroliget over de mislykkede forsøg på at ophæve lovgivningen om kvinders rettigheder;

6. beklager, at piger i nogle dele af det sydøstlige Tyrkiet ikke registreres ved fødslen, og at dette vanskeliggør bekæmpelsen af tvangsægteskaber og æresforbrydelser, fordi ofrene ikke har nogen officiel identitet; opfordrer indtrængende de tyrkiske myndigheder til fortsat at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle tyrkiske børn registreres ved fødslen;

7. understreger, at den tyrkiske regering bør opretholde og, hvor det er nødvendigt, indføre landsdækkende retlig registrering af ægteskaber for at garantere alle mænd og kvinder fuld adgang til alle fordele ved borgerskab samt adgang til uddannelse og sundhedspleje og lige adgang til arbejdsmarkedet;

8. glæder sig over nedsættelsen af et rådgivende udvalg om kvinders status ("udvalget") i Tyrkiet, som vil rådgive om planlægning og gennemførelse af statens politik vedrørende kvinders rettigheder;

9. understreger nødvendigheden af at inddrage arbejdsmarkedets parter, repræsentanter for institutioner og ikke-statslige organisationer (ngo'er), der beskæftiger sig med ligestillingsspørgsmål, og repræsentanter for fagforeningerne i udvalget, hvilket de ikke er i øjeblikket, og opfordrer indtrængende de ansvarlige myndigheder til at gøre effektiv brug af udvalget for at sikre en effektiv samordning mellem de berørte parter;

Civilsamfundet

10. bemærker, at samarbejdet mellem ngo'erne og de tyrkiske myndigheder fortsat giver anledning til bekymring;

11. kræver ligebehandling af alle ngo'er, herunder de frie og selvstændige kvindeorganisationer;

12. anser det møde, som den tyrkiske minister med ansvar for kvinders rettigheder har haft med repræsentanterne for 55 kvindeorganisationer i Tyrkiet, og beslutningen om at etablere et mere struktureret samarbejde og en effektiv samordning mellem ministeriet og ngo'erne, for at være udtryk for god praksis, som regelmæssigt bør gentages; forventer, at denne politiske vilje i fremtiden vil komme konkret til udtryk i specifikke initiativer og foranstaltninger;

13. opfordrer Kommissionen og den tyrkiske regering til at anerkende den rolle, som kvinderettighedsngo'er spiller som grundlæggende og nødvendige partnere via de officielle og permanente strukturer og institutioner, og til at inddrage ngo'er i forhandlingerne om EU-medlemskab på en struktureret måde i henhold til de fastlagte procedurer;

14. opfordrer den tyrkiske regering til at iværksætte en omfattende kampagne for over for hele samfundet at formidle billedet af kvinder som aktører, der kan fremme den økonomiske og sociale udvikling;

15. anerkender de voksende bekymringer, som kvinderettigheds-ngo'er har over de problemer, som de måske vil komme til at stå over for i forbindelse med de omfattende procedurer for opnåelse af bevillinger fra EU og under gennemførelsen af de projekter, som de har fået støtte til; bemærker, at mange ngo'er, der støtter kvinders rettigheder, er tilbageholdende med at søge, og at de derfor ikke får adgang til denne vigtige kilde til finansiering;

16. bifalder oprettelsen af STGM (centret for udvikling af civilsamfundet), som bidrager til udvikling af civilsamfundet;

17. opfordrer Kommissionen til at stille yderligere bistand til rådighed, blandt andet ved at udvikle andre støttecentres kapacitet;

Oplysninger, benchmarks og mål

18. bemærker, at der stadig ikke findes tilstrækkelige præcise data om kvinders situation i Tyrkiet, og at de eksisterende data endnu ikke dækker alle de problemer, som vedrører kvinders situation, rolle og rettigheder;

19. glæder sig i denne forbindelse over det initiativ, der blev iværksat i begyndelsen af 2007 af statens statistiske institut i Tyrkiet med henblik på at udarbejde kønsspecifikke statistikker vedrørende det kulturelle og økonomiske liv, herunder data om lønforskelle mellem kønnene;

20. glæder sig over det fælles projekt mellem EU og Tyrkiet med betegnelsen "Fremme af Ligestilling", der har til formål at styrke de berørte parters kapacitet til at beskytte kvinder imod vold i hjemmet, og bifalder som en del af dette projekt initiativet "National forskning om årsagerne til og følgerne af vold mod kvinder", hvis mål er etablering af en database om vold mod kvinder;

21. opfordrer den tyrkiske regering til at tilvejebringe specifikke og pålidelige data om analfabetisme blandt kvinder, lige adgang for kvinder til uddannelse, problemer i forbindelse med kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet, vold mod kvinder, æresdrab og tvangsægteskaber;

22. opfordrer Kommissionen til i sine rapporter til Det Europæiske Råd om, hvor hurtigt reformerne kan gennemføres, at opstille klare retningslinjer og præcise kort-, mellem- og langsigtede mål for kvinders rettigheder;

23. opfordrer den tyrkiske regering til at sikre, at alle kvinder, uanset sprog, race, etnisk oprindelse, hudfarve, politisk overbevisning, religion og tro, inddrages i programmer om kvinders rettigheder;

24. understreger med bekymring, at Kommissionen har konstateret, at loven om beskyttelse af familien kun gennemføres delvis, og opfordrer de tyrkiske myndigheder til omgående at gennemføre denne lov korrekt og effektivt, hvad der vil bidrage til beskyttelsen af kvinders position og rettigheder inden for familien;

Vold mod kvinder

25. bemærker, at vold mod kvinder stadig udgør et problem, og fordømmer voldelige handlinger mod kvinder, herunder æresdrab, vold mod kvinder i hjemmet, tvangsægteskaber og polygami;

26. noterer sig Kommissionens bemærkninger, at selv om "æresdrab" i henhold til den nye straffelovgivning udgør en skærpende omstændighed i mordsager, tegner domstolenes afgørelser — ifølge Kommissionen — et broget billede; opfordrer retsmyndighederne til at anvende og fortolke straffelovens bestemmelser korrekt og effektivt med henblik på at undgå denne form for forbrydelser og sikre, at der ikke kan finde strafnedsættelse sted eller foreligge formildende omstændigheder ved forbrydelser mod kvinder;

27. er dybt bekymret over det forhold, at selvmord begået af kvinder på grund af påvirkning fra familien fortsat forekommer, især i landets østlige og sydøstlige områder; opfordrer indtrængende de tyrkiske myndigheder til at beskytte kvinder imod denne form for pres og at forelægge specifikke og pålidelige data om selvmord blandt kvinder, navnlig i de nævnte områder;

28. opfordrer de offentlige institutioner (retsvæsenet, forvaltningen, politiet, sundhedsvæsenet osv.) til at sikre de voldsramte kvinder i Tyrkiet den fornødne beskyttelse;

29. understreger, at der — i tilfælde af manglende beskyttelse af ofrene, og hvis der ikke ydes hjælp — af de offentlige institutioner bør indledes en retslig undersøgelse, og at der bør gøres en indsats for at træffe disciplinære foranstaltninger over for de ansvarlige;

30. glæder sig over det officielle cirkulære, som premierministeren har udsendt efter en rapport fra det tyrkiske parlamentariske udvalg om traditions- og æresbetingede forbrydelser samt vold mod kvinder, hvori det pålægges alle ministerier, offentlige institutioner og lokale administratorer at håndhæve de foreslåede løsninger med henblik på at håndtere spørgsmålet om vold mod kvinder; opfordrer den tyrkiske regering til at formulere bindende og konkrete anvisninger på, hvordan dette officielle cirkulære skal omsættes, sikre tilstrækkelige budgetmidler til at træffe de nødvendige foranstaltninger og fastlægge konkrete foranstaltninger i tilfælde af, at det ikke respekteres;

31. glæder sig over det officielle cirkulære, som det tyrkiske indenrigsministerium udsendte den 9. januar 2007, og som fastlægger en handlingsplan med henblik på samordning af de politikker, der skal forhindre traditions- og æresbetingede forbrydelser, i hvilket der opfordres til streng anvendelse af den lov, der foreskriver, at der skal etableres et tilflugtssted i alle kommuner med over 50000 indbyggere, samt til etablering af særlige udvalg i alle byer med henblik på at samordne indsatsen for at hjælpe ofre for traditions- og æresbetingede forbrydelser og til, at der træffes foranstaltninger for at tilbyde ofrene psykologisk og økonomisk støtte og beskyttelse;

32. bifalder initiativet til undervisning af militært personel i forebyggelse af vold mod kvinder og til medtagelse af emner som kvinders rettigheder som en del af menneskerettighederne, ligestilling, vold mod kvinder og æresforbrydelser i politiskolernes pensum;

33. opfordrer den tyrkiske regering og Kommissionen til at prioritere spørgsmålet om vold i almindelighed og æresforbrydelser i særdeleshed og til at etablere særlige tilflugtssteder med et højt sikkerhedsniveau, bl.a. i regionerne i det sydøstlige Tyrkiet, så kvinder får adgang til tilflugtssteder i deres lokalområde; anmoder om støtte og bistand til de frie kvinderådgivningscentre i det sydøstlige Tyrkiet, f.eks. KA-MER, og opfordrer indtrængende til, at der gennemføres en økonomisk udvikling med fokus på kvinder i de regioner, hvor disse er særligt udsatte for vold; understreger betydningen af en systematisk efterforskning og effektive sanktioner og dermed også af, at politiet og retsmyndighederne uddannes i ligestillingsproblematikken og bekæmpelse af vold; fremhæver behovet for, at det pålægges domstolene at anvende den nye lovgivning for at straffe vold i almindelighed og æresforbrydelser, tvangsægteskaber og polygami i særdeleshed, og at betydningen af vidnebeskyttelse indskærpes; opfordrer indtrængende den tyrkiske regering til at indgå en særlig aftale med Kommissionen vedrørende deltagelse i programmet foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne-programmet) og til at stille de nødvendige finansielle midler til rådighed på det nationale budget;

34. henviser til nødvendigheden af ikke alene at tilbyde kvinderne beskyttelse, men frem for alt psykologisk bistand og rådgivning; kræver, at der oprettes sådanne tjenester såvel i tilflugtssteder for kvinder som lokalt i de regioner, hvor kvinder oftest begår selvmord og bliver ofre for vold;

35. opfordrer den tyrkiske regering til at indgå et samarbejde med alle repræsentanter for civilsamfundet, både civile, sociale og religiøse, med henblik på iværksættelse af kampagner, der især skal være henvendt til de yngre, for at øge bevidstheden om, at vold mod kvinder og børn er en alvorlig overtrædelse af menneskerettighederne, og for at skabe modvilje mod enhver form for vold;

Tilflugtssteder

36. bemærker, at tilflugtsstederne i Tyrkiet for kvinder, der har været ofre for vold, efter forlydende har kapacitet til 469 kvinder og indtil videre har stået til rådighed for 5512 kvinder [4], mener, at de ikke opfylder behovene i en befolkning på ca. 70 millioner mennesker, mens selv de begrænsede muligheder i henhold til gældende lovgivning, dvs. et tilflugtssted i alle kommuner med over 50000 indbyggere, ikke anvendes i tilstrækkelig grad;

37. opfordrer den tyrkiske regering til at sikre et tilstrækkeligt antal effektive, sikre og tilgængelige tilflugtssteder, der opfylder kvinders behov;

38. bifalder oprettelsen af nødtelefonlinjen 183: "social bistand til familier, kvinder, børn og handicappede " til indberetning af tilfælde af vold, og bifalder ligeledes oprettelsen af en landsdækkende nødhjælpslinje 157 for ofre for menneskehandel og mener, at disse telefonlinjer også kan være et eksempel til efterfølgelse for EU;

39. gentager sin opfordring til Tyrkiet om at ratificere tillægsprotokol 12 til den europæiske menneskerettighedskonvention;

40. opfordrer den tyrkiske regering til at gennemføre strukturelle og personalemæssige forbedringer på tilflugtsstederne for kvinder og at afhjælpe de mangler, der har givet anledning til klager;

41. tilskynder den tyrkiske regering til at styrke sin indsats for at støtte samarbejdet mellem hhv. statslige institutioner og lokale myndigheder og de uafhængige kvindeorganisationer; opfordrer Tyrkiet til også at støtte de uafhængige, selvstændige tilflugtssteder for kvinder finansielt;

Deltagelse i politik

42. bemærker, at kvinders politiske deltagelse i Tyrkiet er alt for beskeden; understreger, at forskelsbehandling af kvinder til tider bedst kan afhjælpes gennem midlertidige foranstaltninger om positiv forskelsbehandling som tilladt af bl.a. CEDAW, og at der er et absolut behov for kvindelige rollemodeller i indflydelsesrige stillinger og stillinger, der indebærer beslutningstagning;

43. foreslår indførelse af foranstaltninger, der sikrer passende repræsentation af kvinder på valglisterne som den bedste metode til at forbedre kvinders deltagelse i tyrkisk politik på kort sigt;

44. opfordrer de tyrkiske politiske partier til at vedtage interne regler, der sikrer kvinders deltagelse i deres ledende organisationer på alle niveauer;

45. opfordrer indtrængende de politiske partier i Tyrkiet til fra og med det kommende valg i 2007 at opføre flere kvindelige kandidater på valglisterne, til at tildele kvinderne en passende rolle i partihierarkiet og til at skabe øget opmærksomhed om betydningen af kvinders politiske deltagelse;

46. beklager stærkt, at der endnu ikke er nedsat et stående udvalg om kvinders rettigheder og ligestilling i det tyrkiske parlament; understreger, at de løfter, den tyrkiske regering og visse politiske partier har afgivet i deres partiprogrammer, bør indfries, og understreger, at udvalget bør nedsættes så hurtigt som muligt;

47. er bekymret over Kommissionens konstatering af, at kvinder fortsat er udsat for diskrimination på grund af manglende uddannelse og den betydelige analfabetisme i landet, og opfordrer den tyrkiske regering til at sikre ligestilling ved adgangen til uddannelse og til arbejdsmarkedet, især i landets sydøstlige områder; opfordrer i denne forbindelse til, at der træffes foranstaltninger i uddannelsessektoren med henblik på at give undervisningspersonalet ligestillingskompetence og til at anvende en ordning, der tilskynder pigerne til at forblive i uddannelsessystemet; opfordrer til, at både piger og drenge i skolerne oplyses om ligestilling og om kvinders ret til selvbestemmelse, bl.a. ved hjælp af lærebøger, hvor der tages hensyn til kønsaspektet;

Uddannelse

48. bemærker, at der i henhold til skøn fra UNICEF hvert år er mellem 600000 og 800000 piger i den skolepligtige alder, der enten hindres af deres familier i at gå i skole eller ikke går i skole på grund af logistiske problemer;

49. glæder sig over uddannelseskampagnen "Lad os gå i skole, piger," som har medført, at 222800 piger er blevet indskrevet i skolerne; glæder sig ligeledes over kampagnen til støtte for national uddannelse, der er nået ud til næsten 5 millioner voksne i løbet af fire år, hvoraf de fleste er kvinder fra landdistrikter og piger, der ikke havde mulighed for at gå i skole;

50. understreger betydningen af uddannelse og dens potentielle bidrag til kvinders økonomiske uafhængighed; opfordrer de tyrkiske myndigheder til at etablere et overvågningssystem, der skal sikre, at pigerne forbliver i uddannelsessystemet; understreger betydningen af pigers skolegang for deres adgang til højere læreanstalter og universiteter samt stigende inddragelse i discipliner som psykologi, således at de kan forberedes på og uddannes i at hjælpe andre kvinder, som er ofre for misbrug;

Deltagelse på arbejdsmarkedet

51. bemærker, at kvinders procentuelle erhvervsfrekvens fortsat er overordentlig beskeden (under 25 %), og således er meget lav i forhold til den gennemsnitlige erhvervsfrekvens for kvinder i EU-27, hvor det tilsvarende tal er 49 %, og at procenten er faldet til ca. 20, hvad der står i kontrast til forøgelsen i kvinders beskæftigelse i den uformelle sektor, som ofte er et resultat af kombinationen af mange kvinders lave uddannelsesniveau, manglen på institutionaliserede, brede, tilgængelige og økonomisk overkommelige pasningsfaciliteter for børn, ældre og handicappede familiemedlemmer og kønsopdelingen af arbejdskraften i samfundet;

52. understreger, at Kommissionen anser det for nødvendigt med en tilpasning til fællesskabsbestemmelserne på ligestillingsområdet hvad angår forældreorlov, ligeløn, lige adgang til beskæftigelse og de lovbefalede og erhvervstilknyttede socialsikringsordninger;

53. bifalder i lyset af ovenstående projekter såsom det fælles nederlandsk-tyrkiske projekt "Styrkelse af ligestilling i beskæftigelsen" og det kommende projekt "Støtte til kvinders iværksætterinitiativer" samt samarbejdet mellem Garanti Bank og KAGIDER (foreningen af kvindelige iværksættere) vedrørende lånefaciliteter på op til 30000 USD og fri uddannelse, der stilles til rådighed for kvindelige iværksættere;

54. opfordrer den tyrkiske regering til at oprette et eller flere organer for at fremme, analysere, overvåge og støtte ligestillingen på arbejdsmarkedet, herunder erhvervsuddannelse i henhold til artikel 8 a i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår [5];

55. opfordrer arbejdsmarkedets parter og den tyrkiske regering til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre overgangen fra en uformel til en formel økonomi; anmoder Kommissionen om at gøre støtte til dette arbejde til et prioriteret område;

56. anmoder den tyrkiske regering om at tilvejebringe præcise oplysninger om forskelsbehandling af kvinder, herunder adgang for kvinder, der bærer tørklæde på arbejdsmarkedet med henblik på at fastslå, om der er en risiko for indirekte forskelsbehandling på grund af køn;

57. opfordrer den tyrkiske regering til at forbedre situationen for hjemmearbejdere, hvoraf de fleste er kvinder; opfordrer i denne forbindelse indtrængende Tyrkiet til at undertegne og ratificere den ovenævnte ILO-konvention nr. 177 om hjemmearbejde og udvide den tyrkiske beskæftigelseslov med henblik på at dække hjemmearbejdere;

58. gentager sin opfordring til den tyrkiske regering om at udarbejde og gennemføre nationale handlingsplaner om kvinder og beskæftigelse med en begrænset tidsramme og konkrete mål, således som det på indeværende tidspunkt praktiseres i EU's medlemsstater;

59. opfordrer det tyrkiske arbejdsministerium og arbejdsmarkedets parter til at inddrage spørgsmål om ligestilling i deres politikker og i de kollektive arbejdsaftaler og opfordrer de tyrkiske fagforeninger til at organisere arbejdskraften i den uformelle sektor og uddanne fagforeningsrepræsentanter i ligestillingsspørgsmål; glæder sig i denne henseende over fagforeningsforbundet Türk-IS's initiativer;

60. fremhæver den vigtige rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller for fremme af kvinders rettigheder og kvinders deltagelse i det økonomiske, sociale og politiske liv; opfordrer arbejdsmarkedets parter til i højere grad at fremme kvinders deltagelse i de organer, hvor den sociale dialog finder sted;

61. beslutter at foretage regelmæssige evalueringer af udviklingen inden for kvinders rettigheder i Tyrkiet ud over og sammen med Kommissionens årlige statusrapport samt at evaluere Tyrkiets fremskridt med hensyn til kvinders rettigheder i overensstemmelse med rapportens benchmarks;

*

* *

62. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Europarådets generalsekretær, FN's særlige ordfører om vold mod kvinder, generaldirektøren for Den Internationale Arbejdsorganisation samt til Tyrkiets regering og parlament.

[1] "Vedtagne tekster", P6_TA(2006)0381.

[2] EUT C 157 E af 6.7.2006, s. 385.

[3] Leyla Şahin v. Tyrkiet, klage nr. 44774/98.

[4] Kilde: Nimet Çubukçu, Tyrkiets minister med ansvar for kvinders rettigheder.

[5] EFT L 39 af 14.2.1976, s. 40. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF (EFT L 269 af 5.10.2002, s. 15).

--------------------------------------------------