ir it 
ir ir 
ir ir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 11.09.1995 
KOM(95) 418endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
om anvendelsen i Spanien og Portugal 
af direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 
(pr. december 1994) 

- 2 -
INDLEDNING 
1. Direktiv 79/7/EØF tilsigter gradvis gennemførelse af princippet om ligebehand­
ling af mænd og kvinder for så vidt angår social sikring og anden form for 
social beskyttelse: Formålet er at få afskaffet al direkte og indirekte 
forskelsbehandling på grundlag af køn i de lovbestemte ordninger, der yder 
beskyttelse ved sygdom, invaliditet, alderdom, arbejdsulykker og 
erhvervssygdomme samt ved arbejdsløshed, og i bestemmelserne om social 
bistand, i det omfang disse supplerer eller træder i stedet for de lovbestemte 
ordninger. 
Direktivet er ikke til hinder for særlige bestemmelser om beskyttelse af kvinder 
i forbindelse med moderskab. Udelukket fra direktivets anvendelsesområde er 
desuden en række ydelser, som i dag i flere medlemsstater indebærer 
forskelsbehandling af mænd og kvinder. 
2. I henhold til direktivets artikel 8 skal medlemsstaterne inden seks år iværksætte 
de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som er nødvendige for 
at efterkomme direktivet. 
Kommissionen har udarbejdet en foreløbig rapport (KOM(83) 793 endelig udg. 
af 6.1.1984) for at gøre det lettere for medlemsstaterne at opfylde deres 
forpligtelser. 
3. I henhold til direktivets artikel 9 skal medlemsstaterne inden for en frist på syv 
år efter meddelelsen af direktivet fremsende alle nødvendige oplysninger til 
Kommissionen, for at denne kan udarbejde en rapport til Rådet om direktivets 
gennemførelse og eventuelt foreslå yderligere foranstaltninger, som måtte være 
nødvendige med henblik på gennemførelsen af princippet om ligebehandling. 
Medlemsstaterne har fået tilsendt et spørgeskema med anmodning om at 
videresende det til arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne og til de 
kommissioner og udvalg vedrørende kvinders vilkår på arbejdsmarkedet, som 
er oprettet i de fleste medlemsstater. 
Besvarelserne skulle i relation til de områder, der er omfattet af direktivet, 
dække både den offentlige og den halvoffentlige sektor samt arbejdstagere og 
selvstændige erhvervsdrivende, der midlertidigt er uden arbejde på grund 
sygdom, ulykke eller ufrivillig arbejdsløshed, og personer, der søger arbejder, 
samt arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er fratrådt med 
alderdoms- eller invalidepension. 
Kommissionen har udarbejdet en ny rapport på grundlag af disse besvarelser 
fra medlemsstaterne, suppleret med andre informationer fra forskellige 
ligestillingsorganer. Denne rapport vedrører situationen i de ti medlemsstater 
pr. 22. december 1988. 
Eftersom Spanien og Portugal først tiltrådte De Europæiske Fællesskaber den 
1. januar 1986, var det ikke muligt i de to ovennævnte rapporter fra 
Kommissionen at behandle forholdene i disse to lande med hensyn til 
gennemførelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder. 
Eftersom Spanien og Portugal også er forpligtet til at anvende fællesskabs­
lovgivningen efter tiltrædelsen, fremsendte Kommissionen et detaljeret 
spørgeskema til den spanske og den portugisiske regering samt til arbejdsgiver-
og arbejdstagerorganisationerne og til de kommissioner eller udvalg vedrørende 
kvinder vilkår på arbejdsmarkedet, som er oprettet i de to lande. 
Med udgangspunkt i besvarelserne af disse spørgeskemaer, i visse tilfælde 
suppleret med andre informationer, Kommissionen måtte have modtaget, 
redegøres der i den foreliggende rapport for, i hvilket omfang direktivet frem 
til december 199^ er gennemført i henholdsvis den spanske og den portugisiske 
retsorden. 
KAPITEL I: DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE I NATIONAL RET 
I henhold til direktivets artikel 8 meddeler medlemsstaterne Kommissionen ordlyden 
af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som de vedtager, eller som 
i forvejen er gældende på det område, der er omfattet af direktivet. 
På grundlag af de af medlemsstaterne fremsendte oplysninger er det af interesse at se, 
hvorvidt direktivet er gennemført ved en almen lov eller ved individuelle ændringer 
i eksisterende love og administrative bestemmelser. 
I Spanien er princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af køn slået 
fast i paragraf 14 i forfatningen af 1978. Der er således truffet en lang række 
foranstaltninger med henblik på at gennemføre reel ligebehandling af mænd og 
kvinder, herunder også på de områder, der er udelukket fra direktivets 
anvendelsesområde: hverken love eller administrative bestemmelser giver ifølge den 
spanske regerings redegørelse anledning til forskelsbehandling af de to køn. 
I Portugal er princippet om, at borgerne er lige for loven og ikke må udsættes for 
forskelsbehandling på grundlag af køn, fastsat i paragraf 13 i forfatningen af 2. april 
1976. 
Ifølge redegørelsen fra den portugisiske regering er den portugisiske lovgivning om 
social sikring således i overensstemmelse med direktiv 79/7/EØF. 
- 4 -
KAPITEL II: GENNEMGANG AF FORHOLDENE I DE TO 
MEDLEMSSTATER 
I denne rapport gennemgås de foranstaltninger, der er truffet i Spanien og Portugal for 
at afskaffe direkte og indirekte forskelsbehandling både med hensyn til social sikring 
og med hensyn til social bistand, de resterende tilfælde af direkte eller indirekte 
forskelsbehandling, de foranstaltninger, der er truffet for at sikre klageadgangen, samt 
spørgsmålet om bestemte områder, der er undtaget fra direktivets anvendelsesområde. 
Det skal understreges, at der efter Kommissionens opfattelse er tale om formodning 
om indirekte forskelsbehandling, såfremt en tilsyneladende neutral foranstaltning i 
realiteten i overvejende grad berører arbejdstagere af det ene køn, og det er i så fald 
ikke nødvendigt at bevise, at der er tale om bevidst forskelsbehandling^). Det påhviler 
ophavsmanden til den diskriminatoriske foranstaltning (den pågældende medlemsstat) 
at bevise, at foranstaltningen er objektivt berettiget og nødvendig for at opfylde en 
målsætning af socialpolitisk karakter. 
I. SPANIEN 
Spanien har truffet en lang række foranstaltninger med henblik på at gennemføre 
ligebehandling af mænd og kvinder også på de områder, der er undtaget fra direktivets 
anvendelsesområde. 
1. Direkte forskelsbehandling 
1.1. Social sikring 
Ifølge regeringens redegørelse forekommer der ikke længere direkte 
forskelsbehandling, hverken med hensyn til anvendelsesområdet for 
ordningerne samt betingelserne for adgang til disse eller med hensyn til 
bidragspligten og beregningen af ydelserne. 
1.2. Anvendelsesområde 
Både mænd og kvinder er dækket af de lovbestemte sociale sikringsordninger 
uafhængigt af ægteskabelig eller familiemæssig stilling, såfremt de i øvrigt 
opfylder vilkårene for at være dækket. 
Med hensyn til selvstændige erhvervsdrivende skal det bemærkes, at en person, 
der udøver en erhvervsaktivitet i sin ægtefælles virksomhed, og som i øvrigt 
opfylder de fastsatte betingelser, er dækket af den sociale sikring via særlige 
ordninger for selvstændige erhvervsdrivende. Den pågældende vil kunne gøre 
krav på samme sociale beskyttelse som ægtefællen. 
Inden for den særlige ordning for husassistenter o.lign. er der regler, som 
(1) EF-Domstolens dom af 13.5.1986 i sag 170/84 Bilka-Kaufhaus og af 11.6.1967 i sag 30/85" 
Teuling samt domme af 13.7.1989 i sag 171/88 Rhinner-Kiihn og af 8.5.1991 i sag 229/89 
Kommissionen mod Belgien. 
indebærer forskelsbehandling af mænd og kvinder. Husassistenter kan udeluk­
kes fra den særlige ordning under henvisning til slægt- eller familieskab 
(ægtefælle, slægtninge i opstigende eller nedstigende linje samt andre slægt­
ninge) med den selvstændige næringsdrivende (landmand, butiksindehaver, 
osv.). I dekret nr. 2346 af 25. september 1969 præciseres det, at udelukkelse 
under henvisning til graden af slægt- eller familieskab, som er afgørende for 
at kunne være omfattet af den pågældende ordning, ikke gælder for kvinder, 
der er i familie med ugifte præster og samboende med disse. 
Den særlige ordning for søfolk omfatter også som selvstændig 
erhvervsdrivende en ægtemand eller hustru, som normalt arbejder sammen med 
sin ægtefælle i dennes bedrift, og som i øvrigt opfylder de fastsatte betingelser. 
Ordningen for arbejdstagere i landbruget omfatter som selvstændig erhvervs­
drivende ægtefællen til ejeren af en landbrugsbedrift, under forudsætning af at 
vedkommendes indkomst fra bedriften bidrager til familiens underhold, og den 
pågældende er samboende med eller økonomisk afhængig af bedriftens ejer. 
Men denne ægtefælle kan omfattes af samme ordning som arbejdstagere hos 
tredjemand, såfremt vedkommende kan bevise sin status som lønmodtager. 
Desuden gælder det ifølge denne ordning, at det forhold, at man beskæftiger 
lønnet arbejdskraft, ikke er til hinder for, at de pågældende kan omfattes af 
ordningen som ulønnede arbejdstagere under forudsætning af, at ingen af de 
pågældende har fast ansættelse, eller at antallet af arbejdsdage, for hvilke de 
lønnes, ikke årligt overstiger antallet af arbejdsdage, for hvilke en fastansat 
arbejdstager ville blive aflønnet. Denne grænse gælder ikke, såfremt bedriften 
ejes af en mand, som har mistet arbejdsevnen, eller af en enke eller en kvinde, 
som har mistet arbejdsevnen. 
1.3. Betingelser for adgang til social sikring 
Alle spaniere er omfattet af den sociale sikringsordning uden hensyn til køn, 
civilstand og erhverv, under forudsætning af at de er bosiddende på spansk 
område og normalt udøver deres erhvervsaktivitet der. Mænd og kvinder har 
adgang til de lovbestemte ordninger på samme vilkår uden nogen form for 
forskelsbehandling på grundlag af køn. De eneste undtagelser er de i afsnit 1.2. 
nævnte. 
Med hensyn til retten til sociale ydelser for en hjemmegående ægtefælle 
tillader den spanske lovgivning ikke, at denne ægtefælle omfattes af den 
sociale sikringsordning. 
Med hensyn til retten til børneydelser tilfalder retten til regelmæssig udbetaling 
af børneydelse, såfremt familien bor under samme tag, ifølge et cirkulære af 
2.10.85 faderen eller moderen, afhængigt af hvem der opfylder betingelserne 
for at modtage ydelsen. 
- 6 -
1.4. Bidraizsplitit og beregning af bidrag 
Den spanske lovgivning opererer ikke med nogen form for forskelsbehandling 
mellem mænd og kvinder med hensyn til bidragspligten. Der er heller ikke tale 
om nogen forskelsbehandling på grundlag af køn med hensyn til bidragsbeløbet 
eller dets beregning. 
1.5. Beregning af ydelserne 
a) Individuelle ydelser 
I regeringens redegørelse omtales ingen form for forskelsbehandling på 
grundlag af køn hverken med hensyn til beregningen af ydelser, 
ydelsesperiodens længde og minimumsbeløbene for ydelserne eller med 
hensyn til de perioder, der sidestilles med forsikringsperioder. 
b) Særlige regler for familier 
Beregningen af ydelserne er ifølge spansk lov baseret på de bidrag, der 
er indbetalt af eller for den ydelsesberettigede. 
Der udbetales pensionstillæg til en ægtefælle, for hvem der består 
forsørgerpligt, uden hensyn til den pågældendes køn og uden særlig 
beregning, såfremt ægtefællen er samboende med den pensions-
berettigede og økonomisk afhængig af denne og hverken oppebærer 
indkomst, pension eller andre regelmæssige ydelser. Der anses dog at 
bestå forsørgerpligt for ægtefællen, såfremt husstandens samlede 
månedlige indkomst, uanset hvorfra den hidrører, ligger under den 
officielle mindsteløn. 
Antallet af børn, for hvilke der består forsørgerpligt, har betydning for 
beregningen af arbejdsløshedsydelsen, idet det er afgørende for, hvilken 
procentsats der skal anvendes ved beregningen af det maksimale beløb, 
der kan udbetales. Hvis begge ægtefæller er arbejdsløse, kan de begge 
få tilkendt ydelser til forhøjet sats, uafhængigt af deres ægteskabelige 
stilling. 
1.6. Social bistand 
a) Anvendelsesområde 
Ifølge regeringens redegørelse forekommer der ingen form for 
forskelsbehandling på grundlag af køn med hensyn til social bistand. 
b) Beregning af ydelserne 
Der er tale om et fast beløb, der beregnes afhængigt af bistands­
ydelsernes karakter. 
Arbejdsløse familieforsørgere, som har opbrugt retten til 
arbejdsløshedsydelse, kan på vilkår, som er ens for mænd og kvinder, 
få udbetalt arbejdsløshedsunderstøttelse. Størrelsen af denne 
understøttelse er også ens for mænd og kvinder(2). 
17 Områder, der er udelukket i henhold til artikel 3. stk. 2 
I Spanien findes der ingen forskeldbehandling med hensyn til pension til den 
efterladte. Enken eller enkemanden har ret til efterladtepension, såfremt 
vedkommende har boet regelmæssigt sammen med afdøde. I tilfælde af skils­
misse eller separation deles pensionen mellem flere efterladte ægtefæller eller 
partnere, der juridisk anerkendes som værende ydelsesberettigede i forhold til 
længden af den periode, de har boet sammen med den afdøde. 
Med hensyn til familieydelser til et barn, for hvem der består forsørgerpligt, 
udbetales de på lige vilkår til faderen eller moderen (jf. punkt 1.3 herover) 
2. Indirekte forskelsbehandling 
2.1. Generelt 
De nationale retsregler giver ingen definition på begrebet indirekte 
forskelsbehandling. Den almindelige retspraksis og retsvidenskaben giver en 
fortolkning af dette begreb, som er helt i overensstemmelse med 
Kommissionens(3). 
2.2. Sociale sikrings- og bistandsydelser 
a) Anvendelsesområde 
Ifølge regeringens redegørelse opereres der ikke med undtagelser fra de 
lovbestemte ordningers anvendelsesområde på grundlag af ægteskabelig 
eller familiemæssig stilling. 
b) Tillæg for ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt 
Mænd og kvinder har samme ret til tillæg for ægtefælle, for hvem der 
består forsørgerpligt, uden nogen form for forskelsbehandling. 
c) Begrebet "familieoverhoved" 
Dette begreb anvendes i den spanske lovgivning i lige høj grad på 
kvinder og mænd. 
(2) Denne arbejdsløshedsunderstøttelse er en ikke-bidragspligtig understøttelse. 
(3) Foreløbig rapport om gennemførelsen af direktiv 79/7/EØF (KOM(83) 793 endelig udg.). 
- 8 -
De faktiske sociale forhold er dog anderledes: Eftersom kvinderne 
endnu ikke er fuldt integreret i arbejdslivet, er det som oftest manden, 
der tilkendes retten til ydelser under det sociale sikringssystem. Ifølge 
regeringens redegørelse kan dette dog ikke betragtes som en diskrimi­
natorisk regel. Det er imidlertid begrebet "familieoverhoved", der giver 
anledning til problemer i en lovgivning, der skal stille de to ægtefæller 
ens. 
d) Frist for bevarelse af ret til lægelige ydelser efter en afbrydelse af 
arbejdet på grund af sygdom 
Det varierer noget, hvor længe man bevarer retten til lægelige ydelser, 
efter at forsikringsperioden er blevet afbrudt ved, at den forsikrede er 
ophørt med at arbejde på grund af sygdom, men ydelsesperioden er 
altid længere for den forsikrede end for de øvrige ydelsesberettigede. 
Denne regel berører ægtefællen, som i de fleste tilfælde er en kvinde. 
e) Karenstid 
Inden for den særlige ordning for husassistenter o.lign. udbetales den 
kontante ydelse for uarbejdsdygtighed først den 29. dag efter, at 
sygdommen er startet (inden for den almindelige ordning starter 
udbetalingerne på fjerdedagen). Der gøres i regeringens redegørelse 
opmærksom på, at selv om bidragene ikke er ens inden for de to 
ordninger, men at dette dog ikke berettiger til, at udbetalingen først 
starter den 29. dag. 
2.3. Deltidsarbejde 
a) Andelen af deltidsbeskæftigede mænd og kvinder 
Ifølge regeringens redegørelse for 1986 var 10,59% af den erhvervs­
aktive befolkning deltidsbeskæftiget, og heraf var 6,02% kvinder. 
58,9% af alle indgåede kontrakter om deltidsarbejde det pågældende år 
vedrørte kvinder. 
b) Deltidsbeskæftigedes dækning og ydelser 
Deltidsbeskæftigede er omfattet af de lovbestemte sociale sikrings­
ordninger og har ret til samme ydelser som de fuldtidsbeskæftigede 
(f.eks. pensions-, invaliditets- og arbejdsløshedsydelser m.m.). 
Kontrakten om deltidsbeskæftigelse betragtes stricto sensu som en 
kontrakt, i henhold til hvilken den pågældende person arbejder enten et 
bestemt antal timer pr. dag eller pr. uge eller et bestemt antal dage om 
ugen eller om måneden og under alle omstændigheder under to 
tredjedele af normal arbejdstid. 
- 9 -
c) Minimumsbidragsperioder og beregningsgrundlaget for ydelserne 
Her er der tale om et lidt ejendommeligt forhold. De minimums­
perioder, hvori der skal betales bidrag, før man er berettiget til ydelser, 
beregnes på grundlag af det faktiske antal arbejdstimer: Antallet af 
teoretisk mulige arbejdsdage beregnes ved at dividere antallet af 
faktiske arbejdstimer med det normale antal arbejdstimer i løbet af en 
dag inden for den pågældende branche. 
Her er der visse uoverensstemmelser mellem reglerne om arbejds­
tagernes rettigheder (paragrafferne 12 og 36) og den almindelige lov 
om social sikring (paragraf 74). I reglerne om arbejdstagernes 
rettigheder (paragraf 12) står der, at det vederlag, hvortil deltids­
beskæftigede arbejdstagere er berettigede, beregnes forholdsmæssigt på 
grundlag af antallet af præsterede arbejdstimer og arbejdsdage, og der 
opereres med en minimumarbejdstid (en tredjedel af en normal 
arbejdsdag) og en maksimumarbejdstid (to tredjedele). I paragraf 74 i 
den almindelige lov om social sikring står der imidlertid, at det 
minimumsbeløb, der ligger til grund for socialsikringsbidraget, svarer 
til det fulde beløb for den officielle mindsteløn på et givet tidspunkt, 
uanset hvor mange arbejdstimer der er præsteret. Ifølge spansk 
retsvidenskab afviger paragraf 12 i reglerne om arbejdstagernes 
rettigheder klart fra paragraf 74 i den almindelige lov om social sikring. 
Ud fra regeringens redegørelse er der grundlag for at formode, at der 
kan være tale om indirekte forskelsbehandling af kvinder. 
Med hensyn til ydelser for midlertidig uarbejdsdygtighed, i dette 
tilfælde moderskabsydelser, skal den mimmumsbidragsperiode, der 
giver ret til en sådan ydelse, ligge inden for de seneste 18 måneder, før 
den pågældende frivilligt eller tvungent ophører med at arbejde. 
Beregningsgrundlaget for ydelsen for midlertidig uarbejdsdygtighed 
svarer til det gennemsnitlige månedlige grundbidrag, der beregnes som 
en tolvtedel af det samlede årlige bidrag. 
d) Ydelsesperiode 
Ydelsesperioden for deltidsbeskæftigede arbejdstagere er den samme 
som for fuldtidsbeskæftigede. 
3. Retsmidler 
a) Ifølge regeringens redegørelse er klageadgangen sikret ved paragraf 53 
i forfatningen. Alle borgere kan anlægge sag ved de almindelige 
domstole og givet fald indbringe en individuel administrativ klage for 
Forfatningsdomstolen. 
b) Retten til at klage er en individuel ret, men såfremt der er tale om flere 
identiske forhold, kan alle, der har en legitim interesse i sagen, 
kollektivt anlægge sag ved Arbejdsretten. 
- 10 -
c) Arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer kan ikke anlægge sag på 
vegne af den krænkede part. 
Det skal bemærkes, at søgsmål om love og lovtekster, der hævdes at 
stride imod forfatningen, kan anlægges af formanden for regeringen, 50 
deputerede, 50 senatorer, de udøvende organer i de selvstyrende 
provinser, de folkevalgte forsamlinger i disse provinser samt ved, at en 
retsinstans anmoder Forfatningsdomstolen om en præjudiciel afgørelse. 
4. Undtagelser fra direktivets anvendelsesområde 
i henhold til artikel 7, stk. 1 
4.1. Områder, der er undtaget 
De områder, der kan undtages i henhold til artikel 7 i direktivet, giver ifølge 
regeringens redegørelse ikke anledning til nogen form for forskelsbehandling 
på grundlag af køn. 
4.2. Pensionsalder 
Pensionsalderen er ens for mænd og kvinder. 
4.3. Fordele for personer, der har opdraget børn 
I den spanske lovgivning opereres der ikke med fordele med hensyn til 
aldersforsikring for personer, som har opdraget børn. 
4.4. Hustruens afledte rettigheder 
Retten til alders- og invalideydelser tilkommer den forsikrede personligt og 
giver ikke anledning til afledte rettigheder. 
4.5. Tillæg for ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt fydelser ved invaliditet 
alderdom, arbejdsulykker eller erhvervssygdomme) 
Pensionstillægget til en ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt, udbetales 
til mænd og kvinder uden forskel. 
II. PORTUGAL 
Det fremgår af regeringens redegørelse, at direktiv 79/7/EØF kan gennemføres med 
de eksisterende bestemmelser i den portugisiske lovgivning om social sikring. 
Ifølge paragraf 13 i Portugals forfatning er alle borgere lige for loven, og ingen må 
stilles bedre eller ringere på grundlag af vedkommendes køn. Disse retligt bindende 
bestemmelser finder direkte anvendelse og skal respekteres af de lovgivende, udøvende 
og dømmende myndigheder. 
1. Direkte forskelsbehandling 
- 11 -
1.1. Social sikring 
Ifølge regeringens redegørelse foregår der ingen form for direkte forskels­
behandling hverken med hensyn til ordningernes anvendelsesområde, 
betingelserne for adgang til disse, bidragspligten eller beregningen af ydelserne. 
Anvendelsesområde 
Der foregår ingen form for direkte forskelsbehandling på grundlag af køn 
hverken for arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende, funktionærer eller 
offentligt ansatte. 
Det bemærkes, at siden d. 1.1.94 dækkes alle ægtefæller til selvstændige 
erhvervsdrivende, som arbejder sammen med dem på permanent basis, af de 
bestemmelser om social sikring, der gælder for selvstændige erhvervsdrivende 
i henhold til artikel 6 (c) i dekret-lov 328/93 af 25. september 1993. 
1.3. Betingelser for adgang til social sikring 
I de lovbestemte social sikringsordninger er optagelsesbetingelserne de samme 
for mænd og kvinder. 
Med hensyn til arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende kan der 
konstateres tilfælde af forskelsbehandling til fordel for kvinderne med hensyn 
til alderspension. 
Det erkendes i regeringens redegørelse, at den sociale virkelighed har ændret 
sig, og antallet af erhvervsaktive kvinder er steget, hvorfor der er behov for en 
ordning baseret på lighedsprincippet. 
Ifølge portugisisk lovgivning kan der ikke på grundlag af en erhvervsaktivitet 
erhverves ret til ydelser til fordel for en hjemmegående ægtefælle. 
Princippet om ligebehandling respekteres også med hensyn til familieydelser; 
de udbetales til den af ægtefællerne, der kan dokumentere, at den anden 
ægtefælle ikke i forvejen modtager sådanne ydelser. 
14. Bidragspligt og beregning af bidrag 
På disse to områder forekommer der heller ikke direkte forskelsbehandling på 
grundlag af køn hverken for arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende 
eller for funktionærer og offentligt ansatte. 
15. Beregning af ydelserne 
a) Individuelle ydelser 
Ifølge regeringens redegørelse foregår der hverken for arbejdstagere og 
selvstændige erhvervsdrivende eller for funktionærer og offentligt 
ansatte nogen form for forskelsbehandling på grundlag af køn med 
- 12 -
hensyn til de nærmere regler for beregningen af ydelserne, 
ydelsesperioden og minimumsbeløb eller med hensyn til de perioder, 
der sidestilles med forsikringsperioder. 
b) Særlige regler for familier 
For så vidt angår arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende tages 
der kun på visse områder hensyn til familiens sammensætning. 
Beløbet for det sociale tillæg ved arbejdsløshed afhænger af, hvor 
mange personer den ydelsesberettigede mand eller kvinde har 
forsørgerpligt overfor. 
Børnetilskudsbeløbet forhøjes fra og med det tredje barn, såfremt visse 
indtægtsmæssige betingelser er opfyldt. 
Pensionen til efterladte i nedstigende linje for børn, der har mistet både 
fader og moder. 
Det skal understreges, at en person, der modtog invalide- eller 
alderspension, afhængigt af visse indtægtsmæssige betingelser kunne få 
et tillæg for en ægtefælle, for hvem der bestod forsørgerpligt. Der var 
tale om et fast beløb. Dette tillæg er bortfaldet med dekret-lov 328 af 
25. september 1993. I artikel 100 i loven præciseres det dog, at tillæg, 
der blev bevilget under den tidligere lovgivning, fortsat vil blive 
udbetalt. Fjernelsen af dette tillæg er fuldt ud i overensstemmelse med 
kravene i direktiv 79/7/EØF. Det vigtigste er, at disse tillæg udbetales 
uden forskelsbehandling på grund af køn, undtagen i de tilfælde, hvor 
der er tale om forhøjelser af langvarige ydelser ved alderdom, 
invaliditet, arbejdsulykker eller erhvervssygdomme til ægtefælle, over 
for hvem der består forsørgerpligt. I henhold til artikel 7, litra d, i 
direktiv 79/7/EØF kan medlemsstaterne i dette tilfælde yde tillæg til et 
af de to køn, navnlig til en mand med en hustru, over for hvem der 
består forsørgerpligt, sålænge forslaget til direktiv af 23. oktober 
1987(4) om supplering af gennemførelsen af princippet om ligebehand­
ling af mænd og kvinder inden for de lovbestemte og de erhvervs­
tilknyttede sociale sikringsordninger ikke er vedtaget af Rådet. 
For så vidt angår tjenestemænd og offentligt ansatte tages der hensyn 
til familiens sammensætning, idet familieydelserne forhøjes fra og med 
det tredje barn, mens der inden for denne ordning ikke opereres med 
nogen ydelse for en ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt. 
Social bistand 
Der forekommer ikke direkte forskelsbehandling på grundlag af køn, hverken 
med hensyn til reglerne for tildeling af sociale bistandsydelser eller med 
hensyn til, hvordan de specialiserede sociale tjenester fungerer. 
(4) liFTC 309 af 19.11.87, s. 13 
- 13 -
For offentligt ansatte opereres der hverken med generelle eller ensartede 
ydelser, men de bevilges i princippet uden hensyntagen til køn. 
1.7 Udelukkelse fra anvendelsesområdet i henhold til artikel 3. stk. 2 i direktivet 
Udbetaling af efterladtepension til samboende i henhold til den lovbefalede 
sociale sikringsordning reguleres ved lovdekret nr. 322/90 af 18. oktober 1990 
og gennemførelseslov nr. 1/94 af 18. januar 1994. 
Ugifte personer (der er samboende) eller personer, der er separeret fra deres 
ægtefælle, når denne dør, har ret til at modtage efterladtepension, hvis de har 
boet sammen med den afdøde partner i mindst to år på samme vilkår som gifte 
personer. 
Udbetalingen af efterladtepension er betinget af en juridisk anerkendelse af den 
pågældende persons ret til efterladtepension i henhold til den civilretlige 
lovgivning (normalt i forbindelse med personer, der bor sammen uden at være 
gift) eller af deres juridiske status som ydelsesberettiget, som de automatisk 
opnår som følge af deres familiemæssige stilling. 
Det skal understreges, at den nye lovgivning kun gælder for personer, hvis 
partner er afgået ved døden, efter at lovdekret nr. 322/90 trådte i kraft. 
2. Indirekte forskelsbehandling 
2.1 Generelt 
Hverken de portugisiske retsregler eller portugisisk retspraksis giver nogen 
definition på begrebet indirekte forskelsbehandling. 
Regeringen tilslutter sig Kommissionens fortolkning(5). 
2.2. Sociale sikrings- og bistandsydelser 
a) Anvendelsesområdet 
Ifølge regeringens redegørelse opereres der ikke med undtagelser fra de 
lovbestemte ordningers anvendelsesområde på grundlag af ægteskabelig 
eller familiemæssig stilling. 
Ifølge en rapport(6) fra et ikke-statsligt organ er midlertidigt ansatte 
(personer med en bibeskæftigelse eller sæsonarbejdere) og volontører 
(personer, der arbejder som frivillige, og som ofte modtager en 
beskeden løn) ikke omfattet af den sociale sikringsordning. Eftersom en 
meget stor del af arbejdstagerne i disse kategorier er kvinder, fortjener 
denne undtagelse særlig opmærksomhed. I regeringens redegørelse 
anføres det, at de midlertidigt ansatte er dækket som lønmodtagere af 
den almindelige socialsikringsordning. Det konstateres i redegørelsen, 
(5) Foreløbig rapport om gennemførelsen af direktiv 79/7/EØF (KOM(83) 793 endelig udg.). 
(6) Rapport fra Kommissionens net af uafliængige eksperter om gennemførelsen af direktiverne 
om ligebehandling af mænd og kvinder 
- 14 -
at forholdet er et noget andet for volontører, der tilmelder sig en 
frivillig ordning, idet disse er (eller kan blive) dækket af en mindre 
gunstig ordning, en såkaldt frivillig socialforsikring. 
b) Tillæg for ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt 
For arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende gives der et tillæg 
for en ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt, uden nogen form 
for forskelsbehandling. 
I praksis er det dog oftest manden, der får dette tillæg. Regeringen 
overvejer i forbindelse med en revision af den almindelig lov om social 
sikring at afskaffe dette tillæg og tage pensionsberegningsgrundlaget op 
til fornyet vurdering. 
c) Begrebet "familieoverhoved" 
Dette begreb er afskaffet i henhold til forfatningen. 
d) Det skal bemærkes, at for arbejdstagere og selvstændige erhvervs­
drivende er beløbet for enke- og enkemandspensioner lavere end det 
pensionsbeløb, der udbetales de personer, der selv har optjent retten til 
pension. Men det samlede pensionsbeløb, der udbetales til alle de 
efterlevende kan nå op på samme beløb som den pension, afdøde selv 
fik udbetalt. 
15 
2.3. Deltidsarbejde 
a) Andelen af deltidsbeskæftigede mænd og kvinder fremgår af 
nedenstående tabel (i tusinder). 
Antal beskæftigede 
Antal personer, hvis ugentlige 
arbejdstid er kortere end den 
normale arbejdstid 
heraf med en 
arbejdstid på under 20 timer 
om ugen 
arbejdstid på over 20 timer 
om ugen lait 
4 190,1 
157,3 
52,4 
104,9 Kvinder 
1 722,2 
99,2 
35,3 
63,9 Mænd 
2 467,8 
58,1 
17,0 
41,1 
Ki 1 de : Arb ej d smarked sundersøgel se/INE. 
5,7% af de erhvervsaktive kvinder i Portugal er deltidsbeskæftigede 
imod 2,3% af de erhvervsaktive mænd. 
b) Deltidsbeskæftigedes dækning og ydelser 
For arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende er dækningen 
indenfor de lovbestemte sociale sikringsordninger baseret på samme 
regler for deltidsbeskæftigede som for fuldtidsbeskæftigede. 
Eftersom de ydelser, der træder i stedet for lønindkomsten, imidlertid 
beregnes på grundlag af den udbetalte løn, må det konstateres, at 
beløbet for disse ydelser generelt vil være lavere for deltids­
beskæftigede. 
Deltidsarbejde er ikke særligt udbredt i Portugal: Kun 3,7% af den 
erhvervsaktive befolkning er deltidsbeskæftiget, men heraf er 63% 
kvinder og 37% mænd; andelen af deltidsbeskæftigede kvinder er 
væsentligt større end andelen af mænd, uanset om den ugentlige 
arbejdstid er over eller under 20 timer. 
Funktionærer og offentligt ansatte, der arbejder på halv tid, bevarer 
ifølge den gældende ordning, retten til social sikring. Inden for de to 
ordninger, der gælder for andre former for deltidsarbejde, præciseres de 
pågældende arbejdstageres rettigheder meget klart og udtrykkeligt. 
- 16 -
c) Ydelserne til deltidsbeskæftigede er ikke baseret på et proportionalitets­
princip, men beløbet for visse ydelser kan variere, fordi beregningen er 
baseret på arbejdstagerens gennemsnitsløn. 
Ifølge en rapport(7) fra et ikke-statsligt organ er det først og fremmest 
kvinder, der arbejder på deltid, og de har en ringere social beskyttelse 
imod arbejdsløshed end mændene. De nuværende ordninger om 
beskyttelse mod arbejdsløshed opererer med optagelsesbetingelser, som 
er særligt vanskelige at opfylde for kvinder, som enten arbejder hjemme 
eller på tidsbegrænsede kontrakter, eller som er ansat i mere usikre, 
mindre kvalificerede og dårligere lønnede jobs. Dette er et mere 
generelt sociologisk problem, som rækker ud over den konkrete 
diskrimination og fortjener større opmærksomhed. 
d) Ydelsesperioden er den samme som for fuldtidsansatte. 
3. Retsmidler 
a) Der er sikret klageadgang via domstolshierarkiet og mulighed for at 
indgive en administrativ klage ved forvaltningsdomstolene eller de 
civile retter afhængigt af klagens genstand. 
b) Retten til at klage er en individuel ret, som kun kan udøves af 
indehaveren af de direkte og legitime rettigheder. 
c) En organisation kan ikke anlægge sag på den krænkede parts vegne(8). 
4. Undtagelser fra direktivets anvendelsesområde 
i henhold til artikel 7, stk. 1 
4.1. Områder, der er undtaget 
Den portugisiske regering har for nylig vedtaget en lov om en gradvis 
tilpasning af pensionsalderen, således at den efterhånden bliver den samme for 
mænd og for kvinder. 
4.2. Pensionsalder 
Fra 1999 vil pensionsalderen for både kvindelige og mandlige arbejdstagere og 
selvstændige erhvervsdrivende være 65 år. 
(7) Rapport fra Kommissionens net af uafliængige eksperter om gennemførelsen af direktiverne 
om ligebehandling af mænd og kvinder 
(8) Den forvaltningsretsplejelov, der trådte i kraft i maj 1992, tillader organisationer at træde i 
stedet for den krænkede part. 
- 17 -
4.3. Fordele for personer, der har opdraget børn 
Faderen eller moderen har ret til en særlig uddannelsesorlov af to års varighed. 
Denne orlovsperiode medregnes som en arbejdsperiode ved beregningen af 
alders- og invaliditetsydelser. 
Forældreorloven (det gælder både for faderen og for moderen) sidestilles med 
en forsikringsperiode. 
4.4. Hustruens afledte rettigheder 
Den portugisiske lovgivning opererer ikke med en afledt ret for hustruen til 
alders- og invaliditetsydelser. 
4.5. Tillæg for ægtefælle, for hvem der består forsørgerpligt 
Dette tillæg fandtes i den portugisiske lovgivning indtil 1993. Det blev 
afskaffet i henhold til dekret-lov 328/93 af 25. september 1993 undtagen for 
personer, der allerede modtog det på dette tidspunkt, og som fortsat vil 
modtage det i henhold til artikel 100 i dekretet. 
KAPITEL III: KONKLUSIONER 
I. DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE I NATIONAL RET 
Direktivets indhold indebærer i sig selv nogle vanskeligheder med hensyn til 
gennemførelsen: her tænkes dels på omfanget af de ændringer, som medlemsstaterne 
skal foretage i deres egen lovgivning for at gøre denne i overensstemmelse med 
direktivet, dels på de forskellige fortolkningsproblemer og de skarpe grænser for 
anvendelsesområdet. 
Hverken Spanien eller Portugal har været nødsaget til at foretage gennemgribende 
ændringer i deres nationale retsorden, idet begge medlemsstater allerede i deres 
forfatning har indført princippet om ligebehandling af mænd og kvinder. 
Der er gjort ganske betydelige fremskridt, men der mangler endnu noget. 
II. DIREKTE FORSKELSBEHANDLING 
Rapporten opregner en række ændringer, som de to medlemsstater har foretaget i deres 
lovgivning for at afskaffe den direkte forskelsbehandling, og må - dog med visse 
forbehold - komplimentere de to medlemsstater for deres respektive lovgivningers 
overensstemmelse med direktivet. 
Spanien havde i forvejen i vidt omfang gennemført det lovgivningsprogram, som 
direktivet indebærer. Med vedtagelsen i 1978 af en ny forfatning blev ligebehandling" 
af mænd og kvinder et grundlovsfæstet princip. Hovedparten af den spanske 
lovgivning omkring social sikring var i overensstemmelse med forfatningen, men pr. 
1.1.1986, da Spanien blev medlem af Det Europæiske Fællesskab, kunne der dog 
endnu konstateres visse mangler: f.eks. blev der ved beregningen af ydelser for 
permanent uarbejdsdygtighed af ikke-invaliderende karakter sondret mellem mænd og 
kvinder, indtil denne form for direkte forskelsbehandling blev afskaffet ved en 
bekendtgørelse af 1.5.1988 med tilbagevirkende kraft indtil datoen for direktivets 
ikrafttræden (1.1.86) i Spanien og Portugal. Herefter skulle der ikke længere 
forekomme direkte forskelsbehandling, måske bortset fra de forskellige vilkår for 
mænd og kvinder, der fortsat gælder i Spanien inden for den særlige ordning for 
husassistenter og andre beskæftigede med husligt arbejde. 
Også Portugals forfatning er forholdsvis ny og stadfæster princippet om, at alle er lige 
for loven, specielt vedrørende social sikring. Men den portugisiske lovgivning 
omfattede stadig i 1986 visse tilfælde af direkte forskelsbehandling mellem mænd og 
kvinder, hovedsagelig til fordel for kvinderne. Således var vilkårene for udbetaling af 
enke- eller enkemandspension efter en ægtefælle, som modtog alders- eller 
invalidepension, eller som var afgået ved døden efter en arbejdsulykke eller en 
erhvervssygdom, mere restriktive for mænd end for kvinder. -
Efter 1986 er der dog foretaget enkelte ændringer af lovgivningen i Portugal. Således 
er der ved lovdekret nr. 322 af 18. oktober 1990 indført ligebehandling med hensyn 
til enke- og enkemandspension. De diskriminatoriske bestemmelser om arbejdsulykker 
og erhvervssygdomme blev erklæret for forfatningsstridige og følgelig ophævet. 
Lovdekret 79-A af 13. marts 1989 indebar en ændring af ordningen for beskyttelse af 
arbejdsløse, idet adgangen til de forskellige ydelser blev gjort lettere for bl.a. 
deltidsansatte. 
Kommissionen skal erindre om, at ifølge Domstolens retspraksis(9) kan de 
retsundergivne i henhold til direktivets artikel 4, som finder direkte anvendelse, 
modsætte sig anvendelsen af en lovgivning, som ikke efterkommer direktivet. 
III. INDIREKTE FORSKELSBEHANDLING 
Direktivet definerer ikke begrebet indirekte forskelsbehandling, men kræver i artikel 
4 afskaffelse af enhver form for direkte eller indirekte forskelsbehandling på grundlag 
af køn. 
(9) Dom af 4.12.1986 (sag 7/85 FNV), retspraksis bekræftet ved dommene af 24.3.1987 (sag 
286/85 McDermott og Cotter) og af 24.6.1987 (sag 384/85 Borrie Clarke) samt i alle senere 
domme i tilsvarende sagen bl.a. dom af 8.5.1988 (sag 80/87 Dik), dom af 11.6.1987 (sag 30/85 
Teuling). dom af 13.12.1989 (sag 102/88 Ruzius-Wilbrink), dom af 21.11.1990 (sag 373/89 
Caisse d'Assurances sociales pour Travailleurs Indépendants "Integrity" mod Rouvroy), dom 
af 13.3.1991 (sag 377/89 McDermott og Cotter 2), dom af 11.7.1991 (sag 31/90 Johnson), dom 
af 20.7.1991 (sag 208/90 Emmott), dom af 19.11.1992 (sag C-226/91 Molenbroek), dom aT 
30 3.1993 (sag C-328/91 Thomas o.a.) samt dom af 1.7.1993 (sag C-154/92 Van Cant). 
- 19 -
Kommissionen har forsøgt at præcisere dette begreb: Det er dens opfattelse, at der 
foreligger en formodning om indirekte forskelsbehandling, såfremt en tilsyneladende 
neutral foranstaltning rent faktisk i overvejende grad berører arbejdstagere af et 
bestemt køn. Det påhviler ophavsmanden til den diskriminatoriske foranstaltning at 
bevise, at der ikke er tale om bevidst forskelsbehandling, og at den pågældende 
foranstaltning er objektivt begrundet. 
Det fremgår af en analyse af regeringernes redegørelser, at hverken Spanien eller 
Portugal i deres nationale retsorden opererer med en definition af begrebet indirekte 
forskelsbehandling. 
Problemet indirekte forskelsbehandling nævnes ofte i forbindelse med ydelser, der er 
knyttet til begrebet "familieoverhoved", tillæg for ægtefæller, for hvem der består 
forsørgerpligt, og i forbindelse med deltidsarbejde. 
Selv om begrebet "familieoverhoved" både i Spanien og Portugal anvendes på begge 
køn, erkender regeringen, at det i praksis hyppigst er manden, der betragtes som 
familieoverhoved, men man afviser, at der kan være tale om indirekte 
forskelsbehandling. Med hensyn til tillæggene for ægtefæller, for hvem der består 
forsørgerpligt, ydes de ikke blot uden hensyntagen til køn, men i mange tilfælde 
udbetales de netop med henblik på at sikre den pågældende husstand en 
minimumsindkomst. 
Med hensyn til deltidsarbejde, som først og fremmest berører kvinder, kunne der 
nævnes to eksempler på indirekte forskelsbehandling til skade for kvinderne. Det første 
drejer sig om den særlige ordning for personer beskæftiget med husligt arbejde, i 
henhold til hvilken udbetalingen af en kontantydelse for midlertidig uarbejdsdygtighed 
påbegyndes den 29. dag efter sygdommens start (inden for den almindelige ordning 
påbegyndes udbetalingen fra den 4. dag). I Portugal sker udbetaling i tilfælde af 
sygdom fra den 3. dag. Det andet eksempel er beregningsgrundlaget for 
deltidsarbejderes bidrag. 
Den portugisiske lovgivning har gjort betydelige fremskridt, og det omstridte begreb 
"familieoverhoved" er blevet afskaffet. Med hensyn til deltidsarbejde er der 
tilsyneladende visse skævheder. Deltidsansatte arbejdstagere er dækket i samme 
omfang som fuldtidsansatte arbejdstagere, men der kan dog konstateres en række 
"huller"(10), bl.a. med hensyn til vilkårene for udbetaling af den sociale bistandsydelse 
ved arbejdsløshed, det lavere beløb for visse ydelsers vedkommende, og disse "huller" 
indebærer en ringere social beskyttelse og formodning om indirekte 
forskelsbehandling, eftersom det især er kvinderne, der udfører deltidsarbejde, og det 
vil sige lavere lønnede, mindre kvalificerede og mere usikre jobs. 
( 10) Rapport fra Kommissionens net af uafliængige eksperter om gennemførelsen af direktiverne 
om ligebehandling af mænd og kvinder 
- 20 -
Det anføres i en rapport(ll) fra et ikke-statsligt organ, at der er tale om indirekte 
forskelsbehandling i relation til offentligt ansatte, idel midlertidigt ansatte ikke er 
omfattet af de lovbestemte social sikringsordninger, og de midlertidigt ansatte er først 
og fremmest kvinder. 
Det skal dog understreges, at i alle tilfælde, hvor der kunne hævdes at finde indirekte 
forskelsbehandling sted, hvis personer af det ene køn rammes mere af en tilsynela­
dende neutral foranstaltning, ville denne forskelsbehandling kunne tolereres efter 
fællesskabsretten, hvis foranstaltningen er et svar på objektive faktorer, som intet har 
med forskelsbehandling at gøre. 
IV. RETSMIDLER 
Ifølge både spansk og portugisisk ret er retten til at klage en individuel ret, der udøves 
af den krænkede part selv ved de almindelige domstole, uden at hverken arbejdstager-
eller arbejdsgiverorganisationer har mulighed for at repræsentere den krænkede part. 
Disse regler var allerede gældende før direktivets iværksættelse. 
V. UNDTAGELSER 
Direktivet giver medlemsstaterne mulighed for at undtage visse områder fra direktivets 
anvendelsesområde. 
Spanien har ikke benyttet sig af denne mulighed. Man finder, at de områder, der i 
givet fald kunne undtages, ikke vil medføre forskelsbehandling på grundlag af køn i 
henhold til spansk ret. 
Portugal har ændret sin lovgivning og har med lovdekret nr. 325 af 25. september 
1993 indført samme alder, nemlig 65 år, for mænd og kvinder i forbindelse med 
tildeling af pension, herunder alderspension. Denne lighed mellem kønnene indføres 
gradvis, i og med at det i den tidligere lovgivning var fastsat forskellige pensionsaldre 
(62 år for kvinder og 65 år for mænd). Kvindernes pensionsalder hæves med 6 
måneder hvert år, hvorefter man i 1999 vil få fælles pensionsalder for mænd og 
kvinder. 
VI. KONKLUSIONER 
På grundlag af de givne oplysninger kan det i den foreliggende rapport konstateres, 
at Spanien og Portugal har foretaget en systematisk gennemgang af den lovgivning, 
der er berørt af direktiv 79/7/EØF. 
Direktivets gennemførelse i de to medlemsstaters nationale lovgivning har betydet, at 
størsteparten af tilfældene af direkte forskelsbehandling i de to lande er blevet 
afskaffet på fuldt tilfredsstillende måde. 
(11) Rapport fra Kommissionens net af uafliængige eksperter om gennemførelsen af direktiverne 
om ligebehandling af mænd og kvinder 
- 21 -
Med hensyn til indirekte forskelsbehandling bør der i begge medlemsstater foretages 
forbedringer og visse ændringer, så også denne form for forskelsbehandling afskaffes. 
Kommissionen er derfor nødsaget til fortsat at overveje følgende initiativer: 
Dels vil den i givet fald kunne indlede overtrædelsesprocedurer i henhold til traktatens 
^artikel 169 på grundlag af klager, den måtte få forelagt, eller på eget initiativ, hvis den 
konstaterer, at en medlemsstat ikke opfylder sine forpligtelser. 
Dels vil Kommissionen opmærksomt følge bestræbelserne på at afskaffe alle former 
for indirekte forskelsbehandling og eventuelt indlede overtrædelsesprocedurer mod 
medlemsstater, der opretholder en sådan uberettiget forskelsbehandling. Desuden vil 
Kommissionen støtte og stimulere de initiativer, der træffes af og i medlemsstaterne 
for at informere, bevidstgøre og rådgive alle berørte kredse. 
Endelig skal Kommissionen erindre om, at direktiv 79/7/EØF kun var første etape af 
iværksættelsen af princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring. Anden 
etape var vedtagelsen af direktiv 86/378/EØF, der udvider princippet til også at gælde 
for erhvervstilknyttede ordninger. Tredje etape udgøres af direktiv 86/613/EØF, der 
udvider ligebehandlingsprincippet til også at gælde for selvstændige erhvervsdrivende. 
Og endelig vil et direktivforslag fra 1987 (KOM(87) 494 endelig udg.) af 23.10.1987, 
som fortsat er til behandling, udgøre en fjerde etape, idet det supplerer de to tidligere 
direktiver og udfylder de eksisterende huller, hvorved programmet for ligebehandling 
af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skulle være fuldført. Dette forslag 
er dog fortsat til drøftelse i Rådets instanser på trods af en positiv udtalelse fra både 
Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, fordi flere medlemsstater 
har vanskeligheder med at tilslutte sig forslaget, der omhandler nogle forholdsvis 
komplekse spørgsmål såsom pensionsalder og enke- og enkemandspensioner. 
I betragtning af udviklingen i de familiemæssige og sociale strukturer og i betragtning 
af udviklingen i retspraksis med hensyn til de erhvervstilknyttede socialsikrings-
ordninger(12) 21. januar 1994 er det dog på høje tid at få afhjulpet de eksisterende 
mangler med hensyn til ligebehandling i relation til social beskyttelse og således 
fuldføre den proces, der blev påbegyndt i 1978. 
(12) Domstolen bekræftede med sin dom af 17.5.1990 i sag 262/88 Barber og de fortolkende 
donmie. der fulgte, at ydelser, der udbetales i henhold til erhvervstilknyttede sociale 
sikringsordninger, skal betragtes som løn eller vederlag i den i traktatens artikel 119 fastsatte 
betydning. Følgelig bliver de i direktiv 86/378 fastsatte undtagelser fra princippet om 
ligebehandling ugyldige for arbejdstagere. Det er granden til, at forslaget fra 1987 [Forslag til 
Rådets direktiv om supplering af gennemførelsen af princippet om ligebehandling af mænd og 
kvinder inden for de lovbestemte og erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger - KOM (87) 
494 endelig udg. af 23. oktober 1987 og EFT C 309 af 19.11.87, s. 10] tager sigte på at 
udfylde hullerne i de lovbestemte ordninger og for de erhvervstilknyttede ordningers 
vedkommende udelukkende de huller, der måtte være i ordningerne for selvstændige 
erhvervsdrivende. Det bemærkes, at Kommissionen den 16. maj 1995 af hensyn til den 
juridiske sikkerhed og klarhed fremlagde et forslag til direktiv om ændring af direktiv 86/378 
for at bringe det i overensstemmelse med artikel 119 i traktaten, således som den er blevet 
fortolket af Domstolen [KOM (95) 186] i ovennævnte donmie. 
- 22 -
I denne forbindelse kan der kun henvises til fællesskabspagten om arbejdstagernes 
grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder (punkt 16) og til det 
tredje mellemsigtede program for lige muligheder for mænd og kvinder (1991-1995), 
som fastslår, at der skal skabes lige muligheder for mænd og kvinder med hensyn til 
social beskyttelse. Der ligger fortsat et stort arbejde foran medlemsstaterne med 
hensyn til at indføre fuld ligestilling i retlig henseende på dette område. 
Parlamentets beslutning af 14.12.1991 og initiativbetænkningen (betænkning fra 
OOMEN-RUIJTEN) understøtter dette.. 
Endelig indeholder traktaten om Den Europæiske Union flere bestemmelser om 
socialpolitikken og om ligestilling. Traktaten indeholder nu en protokol (nr. 14) om 
socialpolitikken, i medfør af hvilken 11 medlemsstater har indgået en aftale om 
socialpolitikken, som åbner nye perspektiver. I artikel 2 i denne aftale er det fastsat, 
at Fællesskabet støtter og supplerer medlemsstaternes indsats på flere områder, 
herunder lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling 
i arbejdet. 
Den Europæiske Unions arbejde skal fortsættes på området gennemførelse af 
princippet om ligestilling af mænd og kvinder, især i spørgsmål vedrørende social 
sikring, og skal tage sigte på indarbejdelse i retsvæsenet af et grundlæggende princip 
i fællesskabslovgivningen. 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 418 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 05 06 
Katalogniimmer : CB-CO-95-460-DA-C 
ISBN 92-77-93113-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
2-3»