20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/29 
BILAG III 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for ændringsforslaget: 
Antonsen, Arena, Bagliano, Bento Goncalves, Berns, Binnenbruck, Bredima, Breitenstein, Broicher, Cammann, 
Costa, De Bievre, De Tavernier, Dore, Dracos, Fernandes, Fortuyn, Fuller, Hannon, Hemmer, Kelly, Kenna, 
Law, Lencastre, Lopez de la Puerta, Low, Machado von Tschusi, Martin Almendro, Marvier, Masprone, 
Muller, Neto da Silva, Noordwal, de Normann, Pearson, Pelletier, Poeton, Querleux, Regaldo, Rolao 
Goncalves, Sai'u, Schnieders, Stahlmann, Staratzke, Storm-Hansen, Swift, Tamlin, Van der Mensbrugghe, 
Van Melckenbeke, Vasseur, Wagner, de Wit, Zinkin. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod: 
de Caffarelli, Cashman, De Bruyn, Estevåo, Emo Capodilista, Margot. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod ændringsforslaget: 
Amato, Aparicio Bravo, Bazianas, Beretta, Berger, Bernasconi, Bleser, Boddy, Bonety, Burnel, Cai, Calvet 
Chambon, Carroll, Cavazzuti, Ceballo Herrero, Ceyrac, Chalioris, Conde, Corell, Ayora, Curlis, Dassis, 
Dassoulas, De Grave, d'Elia, Della Croce, Delourme, Dos Santos, Drago, Dunet, Elkan, Engelen-Kefer, Etty, 
Flum, Geuenich, Glesener, Gomez Martinez, Goris, van Greunsven, Hammond, Hilkens, Houthuys, Jarvis, 
Jaschick, Jenkins, Kamizolas, Kirschen, Kitsios, Laca Martin, Landaburu de Silva, Lojewski, Maddocks, 
Margalef Masia, Masucci, Meraviglia, Mols Sørensen, Mourgues, Muniz Guardado, Murphy, Nielsen B., 
Nielsen M., Nielsen P., Nierhaus, Ognibene, Proenca, Pronk, Quevedo Rojo, Raftopoulos, Ramaekers, van 
Rens, Roseingrave, Rouzier, Santillan Cabeza, Schmitz, Schoepges, Schwarz, Silva Augusto, Smith A.R., 
Smith L.J., Soulat, Spijkers, Termez Carrero, Tixier, Vallejo Calderon, Vanden Broucke, Vassilaras, Velasco 
Mancebo, Vercellino, Weber, Williams, Zoli, Zufiaur Narvaiza. 
Udtalelse om forbindelserne mellem Det europæiske Fællesskab og Sammenslutningen af 
stater i Sydøstasien (ASEAN) 
(86/C 263/10) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 4. juli 1985 i henhold til forretningsordenens 
artikel 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse om Forbindelserne mellem Det europæiske 
Fællesskab og Sammenslutningen af stater i Sydøstasien (ASEAN). 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for forbindelser med tredjelande, 
som udpegede Herbert Nierhaus til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. juni 
1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 238. plenarforsamling den 3. juli 1986, uden 
stemmer imod, mens 1 hverken stemte for eller imod følgende udtalelse: 
Generelle bemærkninger 
1. I den foreliggende udtalelse behandles muligheder­
ne for og nødvendigheden af en intesivering af sam­
arbejdet mellem ASEAN-landene og Det europæiske 
Fællesskab. I hovedlinjer omtales de felter, som efter 
Det økonomiske og sociale Udvalgs opfattelse åbner 
mulighed for en videreudvikling af samarbejdet. Disse 
nævnes i en sammenfattende henstilling. Baggrunden 
for denne henstilling er den beretning, Sektionen for 
forbindelser med tredjelande har udarbejdet om samme 
emne. Udvalget har sine oplysninger fra vidt forskellige 
kilder. Studiegruppen under Sektionen for forbindelser 
med tredjelande, som har forestået det forberedende 
arbejde, inviterede f. eks. repræsentanter fra ASEAN-
landenes ambassader ved Det europæiske Fællesskab til en drøftelse for at høre deres syn på samarbejdet 
mellem ASEAN og EF. 
2. Udvalget ser det som noget positivt, at man i 
1967 skabte Sammenslutningen af stater i Sydøstasien, 
bestående af Indonesien, Malaysia, Filippinerne, Singa­
pore, Thailand og (siden 1984) Brunei. Af alle regionale 
grupperinger i den tredje verden (eller de såkaldte »ny­
ligt industrialiserede lande«) har ASEAN lagt den mest 
lovende start til et mere vidtgående samarbejde i fremti­
den. Den relative politiske stabilitet, som sammen­
slutningen mellem ASEAN-landene har fremmet, har 
styrket den økonomiske vækst i regionen. Omvendt har 
Nr. C 263/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 10. 86 
den økonomiske succes styrket ASEAN-landenes fælles 
politiske bestræbelser. 
3. Integrationsgraden i ASE AN er — trods tydelige 
fremskridt — stadig ringe sammenlignet med f. eks. 
Fællesskabet. Dette skal dog ikke efterlade det indtryk, 
at Fællesskabet betragter sin egen integrationsproces 
som den eneste anvendelige model for ASEAN-landene. 
Men det er en kendsgerning, at med den voksende 
integration bliver ASEAN en mere interessant handels­
partner, hvilket også gælder for Fællesskabet. 
4. En positiv vurdering af ASEAN som en økono­
misk gruppering set ud fra Fællesskabets synspunkt, er 
stadig berettiget i dag på trods af de seneste vanske­
ligheder og begivenheder på Filippinerne, som har resul­
teret i afgørende politiske ændringer for landet, og de 
økonomiske problemer, der er opstået, som f.eks. svag 
eller endog negativ vækst i mange ASEAN-lande og 
skarpe fald i priserne på så godt som alle varer af 
betydning for ASEAN. ASEAN-landene har dog et po­
tentiel, der sætter dem i stand til bedre at overvinde 
sådanne økonomiske fluktuationer end mange andre på 
et lignende udviklingsniveau. Fællesskabets medlems­
stater og industri bør være sig dette bevidst og derfor 
markere deres tilstedeværelse i ASEAN-landene, når et 
nyt konjunkturopsving sætter ind. På trods af vanske­
lighederne og manglerne, som vil blive behandlet i de 
enkelte kapitler, må den samlede vurdering af sam­
arbejdsaftalen mellem EF og ASEAN fra 1980 betragtes 
som positiv. 
Særlige bemærkninger 
ASEAN's økonomiske udvikling 
5. Udvalget føler, at samarbejdet mellem ASEAN-
landene kunne forbedres betydeligt, hvis man forfulgte 
en samordnet industrialisering i medlemsstaterne yderli­
gere. Den stadig kraftige afhængighed af landbruget og 
de modstridende interesser med hensyn til eksporten af 
råstoffer fremmer ikke et snævrere økonomisk sam­
arbejde. En industrialisering, der er afstemt efter det 
enkelte lands egne vilkår og suppleret af efterspørgslen 
som en naturlig konsekvens, kunne skabe de nødvendi­
ge vilkår for øget handel og dermed integrationen mel­
lem ASEAN-landene. Dette kan også imødekomme be­
hovet for nye arbejdspladser, da landbruget og råstof­
sektoren allerede i stor udstrækning er mættet med 
arbejdskraft eller har kun ringe muligheder for at skabe 
nye arbejdspladser. 
6. Udvalget ønsker i denne forbindelse at understre­
ge, at der bør være tale om en form for industrialisering, 
der imødekommer de enkelte landes og deres befolk­
nings behov. Man bør derfor overveje at fremme den 
økonomiske aktivitet på en sådan måde, at den omfatter 
en styrkelse af håndværket og dermed overgangen til 
forskellige former for meget små og små håndværks­
mæssige og industrielle virksomheder. Først og frem­mest bør man sikre ASEAN-landene en vis selvfor­
syningsgrad både inden for industrien og landbruget. 
Derefter kan man så begynde at prioritere eksporten 
kraftigere. Koncentrationen af industri i bebyggede om­
råder har ført til store forskelle mellem disse områder og 
de øvrige landsdele. Forkærligheden for store projekter, 
som ofte er baseret på prestigemæssige hensyn snarere 
end objektive cost benefit-beregninger, har haft uheldi­
ge konsekvenser. 
7. Udvalget ser med tilfredshed på, at de øgede indu-
strialiseringsbestræbelser i ASEAN-landene går hånd i 
hånd med bestræbelser på at styrke den private sektor 
på bekostning af den offentlige. Den understreger dog 
samtidig, at man i denne forbindelse bør varetage ar­
bejdstagernes interesser på rimelig vis. 
8. Samarbejdsaftalen mellem Det europæiske Fælles­
skab og ASEAN-landene af 7. marts 1980 konsoliderede 
de økonomiske forbindelser. Udvalget erkender dog, 
at ikke alle ASEAN-landenes forventninger er blevet 
opfyldt. Dette gælder frem for alt landbrugssektoren, 
som er så væsentlig for mange ASEAN-landes økonomi­
ske udvikling. 
Udenrigshandel 
9. Selv om samhandelen mellem EF og ASEAN (jf. 
også beretningen, punkt 39 og 40) er vokset, siden 
samarbejdsaftalen trådte i kraft, er EF kun ASEAN's 
tredjestørste handelspartner efter Japan og USA. I 
denne forbindelse er det dog vigtigt at fastslå, at andelen 
af færdigvarer i ASEAN-landenes eksport til EF er steget 
kraftigt, hvorimod adgangen til det japanske marked 
for forarbejdede varer heller ikke er uproblematisk for 
ASEAN-landene. Kombineret med ASEAN-landenes 
ønske om en regional diversificering af deres udenrigs­
handel er dette et yderligere element, der giver EF-
landene en komparativ fordel i konkurrencen med 
Japan. Disse overvejelser gælder i samme grad for kapi­
talinvesteringer. 
10. Af den aktuelle toldpolitiske udvikling i ASEAN 
fremgår det, at det er nødvendigt at reducere den over­
drevne beskyttelse inden for visse sektorer samt rationa­
lisere toldstrukturen. Udvalget understreger dog, at 
yderligere foranstaltninger er påkrævet, hvis denne er­
kendelse skal omsættes i praksis. F. eks. er der behov 
for en forenkling af toldformaliteterne i visse ASEAN-
lande samt for fastlæggelse og overholdelse af klarere 
retningslinjer for toldværdifastsættelsen, for ensartet 
toldklassificering og for ophævelse af importlicenser. 
Efter Udvalgets opfattelse er det frem for alt væsentligt, 
at ASEAN-landene følger en klar kurs med hensyn 
til gennemførelsen af de handelspolitiske instrumenter, 
således at deres handelspartnere kan tage hensyn til de 
gældende vilkår i deres planlægning. 
11. Praksisen med kompensationshandel tager til i 
omfang i visse lande, undertiden med støtte fra staten. 
Udvalget påpeger de farer, som en sådan fremgangsmå-
20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/31 
de rejser for udviklingen af den internationale handel, 
og tilskynder til, at man undgår sådanne metoder i 
forbindelserne med udenlandske virksomheder. 
12. Udvalget må konkludere, at der består en diskre­
pans mellem den forholdsvis åbne adgang til EF-marke-
derne og de fortsatte importrestriktioner og øvrige, 
ikke-toldmæssige handelshindringer i mange ASEAN-
lande. Af hensyn til en intensivering af EF/ASEAN-
samarbejdet bør disse afvikles hurtigst muligt. 
13. På trods af disse kendsgerninger — som alle 
ASEAN-handelspartnere må se i øjnene — må de gene­
relle vilkår i ASEAN-landene betragtes som gunstige. 
Udvalget fremhæver, at europæerne bør erkende og 
udnytte deres muligheder i ASEAN, hvilket ikke mindst 
kræver beredvillighed til effektivt at bearbejde marke­
derne i denne region, sådan som de japanske handels­
selskaber allerede har gjort det og fortsat planlægger at 
gøre. 
Investeringer 
14. Ledende økonomiske eksperter i ASEAN-lande­
ne understreger deres stærke interesse i investeringer 
fra Fællesskabet. Grunden hertil er ASEAN-landenes 
ønske om at opnå en større diversificering af deres 
udenlandske investeringer og dermed større uafhængig­
hed af andre store investorer (f. eks. Japan og USA). 
Udvalget mener, at man bør støtte sådanne bestræ­
belser. 
15. Da ASEAN med sine ca. 280 mio indbyggere 
repræsenterer et vigtigt udviklings- og afsætningspoten-
tiel, er et snævrere samarbejde mellem medlemmerne 
af ASEAN og en samordnet udviklingsstrategi også 
væsentlig for EF-investorér. I realiteten må udenlandske 
virksomheder handle med seks forskellige økonomier, 
som alle i forskellig grad er åbne over for international 
handel. Derfor er det nødvendigt, at man inden for 
ASEAN: 
— gør de nationale udbudsstrukturer forenelige med 
hinanden, 
— fjerner begrænsningerne for adgangen til markeder­
ne inden for ASEAN, 
— fremmer den økonomiske udvikling i samtlige 
ASEAN-lande. 
16. Udvalget understreger, at det generelle investe­
ringsklima (jf. ligeledes beretningen, punkt 55 og 58) 
spiller en væsentlig rolle for europæiske virksomheders 
engagement i ASEAN-landene. Afgørende faktorer er 
bl. a. den stadig forholdsvis stabile politiske og økono­
miske situation og antallet af sektorer, som er åbne for 
udenlandske investeringer. Investeringsklimaet påvirkes 
også af følgende faktorer: 
— godkendelsesprocedurernes karakter og andre ad­
ministrative hindringer, 
— eventuelle begrænsninger i udlændinges kapitalan­
dele, — tilbageførsel af det indtjente overskud, 
— arbejdstilladelser til udlændinge, 
— begrænsninger i eller told på indførslen af nødvendi­
ge maskiner, som ikke kan erhverves i det pågælden­
de land, 
— investeringsbeskyttelsesaftaler enten på EF-plan 
eller bilateralt, 
— anerkendelse af internationale voldgiftsretter i til­
fælde af investeringsuoverensstemmelser. 
17. Udvalget påpeger, at tildelingen af kontrakter i 
ASEAN-landene bør ske under mere retfærdige konkur­
rencevilkår. I praksis anvendes yderst forskellige meto­
der: fra ydelsen af statsstøtte til kontraktsøgende firma­
er, over kombineringen af kommercielle kreditter og 
udviklingsbistand, til ensidig fastlæggelse af investe­
ringsvilkårene på baggrund af forudgående gratis feasi-
bility-studier. ASEAN-landene opfordres til at gøre 
deres yderste for at ændre denne situation. 
Den finansielle sektor 
18. I alle ASEAN-lande er udenlandske banker (dvs. 
banker, der udøver fuld bankvirksomhed) (jf. ligeledes 
beretningen, punkt 63) underkastet restriktioner. Selv 
om der i ASEAN-landene ikke synes at være noget 
nævneværdigt behov for en udvidelse af antallet af 
penge- og kreditinstitutter, går Udvalget dog klart ind 
for, at man mindsker de restriktioner, som mangen en 
bank konfronteres med i forbindelse med overvejelser 
om at slå sig ned i ASEAN-området. Sådanne forholds­
regler vil sikkert også i sidste ende have en positiv 
indflydelse på investeringsklimaet. 
19. Udviklingsbankerne spiller en vigtig rolle i det 
finansielle samarbejde mellem EF og ASEAN, og i denne 
forbindelse tænkes der ikke blot på de nationale insti­
tutter i de enkelte udviklingslande, men ligeledes på 
regionale og internationale banker og selskaber, som 
arbejder med udviklingsfinansiering (jf. ligeledes be­
retningen, punkt 65-68). Udvalget foreslår, at man styr­
ker disses position og eventuelt udvider deres aktivitets­
område, da den væsentligste målsætning med udvik­
lingsbankerne er at fremme mellemstore virksomheder. 
Mellemstore virksomheder 
20. Det relativt set ret begrænsede samarbejde mel­
lem EF og ASEAN skyldes i væsentlig grad de små og 
mellemstore EF-virksomheders ringe interesse i denne 
region. Den store afstand, de dybt rodfæstede mentali­
tetsforskelle og frem for alt mangelen på information 
om det økonomiske system og den økonomiske udvik­
ling i ASEAN-landene er hovedårsagerne til, at små og 
mellemstore virksomheder endnu ikke tillægger disse 
markeder rimelig interesse. I realiteten åbner den øko­
nomiske struktur i ASEAN-landene et godt grundlag 
for handel og industrielt samarbejde mellem små og 
mellemstore virksomheder. 
Nr. C 263/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 10. 86 
21. På grund af de allerede nævnte vanskeligheder 
er samarbejdet mellem ASEAN-landene og små og mel­
lemstore europæiske virksomheder meget risikofyldt. 
Man kan næppe forvente en klar stigning i deres engage­
ment i ASEAN-landene uden forskellige foranstaltning­
er (f.eks. fælles repræsentation for europæiske SMV i 
ASEAN) (jf. beretningen, punkt 71, 72) eller direkte 
finansiel støtte (fra det offentliges side). Udvalget til­
skynder til, at man undersøger, om Kommissionen ikke 
kunne spille en væsentlig rolle her. 
Landbrugssektoren 
22. ASEAN er en vigtig producent og eksportør af 
landbrugsvarer. Efter FAO's skøn kan man i de kom­
mende år regne med et stigende overskud af bl.a. ris, 
sukker, planteolier og fedtstoffer i det sydøstasiatiske 
område. På grund af situationen, ikke blot på det euro­
pæiske, men også det internationale marked for land­
brugsprodukter, er det et spørgsmål, om visse struktur­
ændringer i landbrugsproduktionssystemet ikke ville 
være i ASEAN-befolkningens interesse. Således er der 
få isolerede eksempler på, at sukkerrørsplantageejere, 
som på grund af den faldende verdensmarkedspris på 
sukker ikke har kunnet betale deres arbejdstagere fuld 
løn, har givet disse mindre andele af uopdyrkede suk-
kerrørsmarker for at sætte dem i stand til at dyrke 
afgrøder til eget brug. Udvalget tilskynder til, at man 
overvejer i mere udstrakt grad at udnytte disse eller 
lignende metoder. 
23. For at forbedre landbefolkningens økonomiske 
og sociale situation, bør man også fremme skabelsen af 
kooperativer. I den forbindelse bør man udnytte den 
erfaring og støtte, som allerede eksisterende kooperati­
ver i regionen eller i den udviklede verden kan tilbyde. 
Det ville være meget positivt, hvis forretningsbanker 
via øget sikkerhed kunne tilskyndes til at sprede deres 
tjenesteydelser til mindre landsbyer og yde lån direkte 
til landmændene og ikke til kredithajer, som genudlåner 
pengene til overrenter. 
24. Udvalget tilskynder desuden til, at man til frem­
me af produktiviteten, men under opretholdelse af be­
skæftigelsesmulighederne støtter en mekanisering af 
landbruget i ASEAN-landene, der er afstemt efter vilkå­
rene. Desuden bør fiskeriet, der er så væsentligt for 
ASEAN-landene, fremmes. 
Skibsfart 
25. Udvalget konstatere, at ASEAN-landene på 
skibsfartsområdet anvender flagdiskriminerende prak­
sis over for tredjelandes skibe, og dette gælder såvel for 
linje- som trampfarten (f.eks. Indonesiens krav om, at 
45% af alle laster skal transporteres af skibe under 
nationalt flag — jf. ligeledes beretningen punkt 81). 
Denne praksis mindsker adgangen til søtransport under frie og retfærdige konkurrencevilkår og skader EF-
redernes interesser meget. EF-regeringerne har derfor 
ad diplomatisk vej rettet en række fælles henvendelser 
til de pågældende ASEAN-lande. Udvalget mener, at 
skibsfartssektoren bør indgå i fremtidige forhandlinger 
mellem EF og ASEAN for at sikre, at begge parter 
gensidigt forpligter sig til at overholde de principper, 
som bør gælde for deres skibsfartsforbindelser. Det 
vigtigste princip er den generelle forpligtelse til at be­
handle skibsfarten på en sådan måde, at den bidrager til 
udviklingen af handelen mellem parterne. Dertil hører 
blandt andet (jf. ligeledes beretningen, punkt 82): 
— fri adgang til havnene, 
— ikke-diskriminering af de andre parters skibe, 
— speditørernes frihed til at vælge mellem konference-
og ikke-konferenceskibe, 
— overholdelse af EF's konkurrenceregler. 
26. I denne forbindelse henviser Udvalget til sin udta­
lelse om EF's søfartspolitik(1), hvor det klart anføres, 
at Fællesskabet i aftaler med grupper af lande bør sikre 
sig, at de kontraherende parter forpligter sig til at 
undlade flagdiskrimination og lastreservation. 
Social vilkår 
27. Arbejdsvilkårene er et væsentligt element i den 
internationale konkurrenceevne (jf. ligeledes beretning­
en, punkt 85-88). Skønt der er love og bestemmelser på 
dette område i ASEAN-landene, modtager arbejdstager­
ne i de overvejende små og mellemstore virksomheder 
i disse lande ofte mindre end minimumslønnen, og 
minimumsbestemmelserne for arbejdstagernes beskyt­
telse overholdes ikke. Et andet påtrængende problem i 
denne forbindelse er de beskæftigelses- og socialpoliti­
ske vilkår for vandrende arbejdstagere. 
28. Udvalget påpeger derfor nødvendigheden af, at 
ILO's normer fuldt ud anvendes i ASEAN-landene. Alle 
ASEAN- og EF-lande er medlemmer af ILO og burde 
således fremme og garantere de grundlæggende fagfor-
eningsrettigheder og gennemførelsen af sociale mini-
mumsnormer (som f.eks. foreningsfrihed, frie kollektive 
overenskomster, mindstenormer for arbejdsvilkår, sik­
kerhed og sundhed på arbejdspladsen og ikke-diskrimi­
nering). Et særligt problem rejser begrænsningen af de 
fagforeningsmæssige rettigheder i eksportproduktions-
zoner. Man har eksempler på, at udenlandske investorer 
(*) Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse 
og forslag fra Kommissionen til Rådet om fremskridt henimod 
en fælles transportpolitik — transport ad søvejen (EFT 
nr. C 344 af 31. 12. 1985). 
20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/33 
har udøvet pres på ASEAN-regeringerne og har gjort 
deres investering betinget af, at ingen fagforeningsmæs­
sig organisering er tilladt. Udvalget tilskynder, at der 
bliver sat en stopper for en sådan praksis. 
29. Udvalget tilskynder ligeledes ASEAN-regeringer­
ne til at ratificere og gennemføre ILO-konventionerne 
om lige muligheder og ligeløn til mænd og kvinder. 
Såvel regeringerne som arbejdsgiverne bør tilskyndes til 
at sikre kvinder muligheder for en tilfredsstillende faglig 
uddannelse. Foruroligende virker også børnearbejde, 
idet børn ofte udnyttes som en billig erstatning for 
voksen arbejdskraft. 
Miljøspørgsmål 
30. ASEAN-landene konfronteres med en række mil­
jøproblemer. Udvalget foreslår, at man støtter de allere­
de eksisterende instrumenter i miljøbekæmpelsen i 
ASEAN-landene (jf. beretningen, punkt 93-98), ved at 
man udarbejder en adfærdskodeks på miljøområdet. 
Følgende problemområder bør inddrages: 
— bekæmpelse af den hyppige rovdrift på naturvær­
dierne, 
— foranstaltninger imod den uhæmmede flugt fra lan­
det og den deraf følgende bymæssige vækst, 
— information om den rigtige anvendelse og afsætning 
af pesticider. 
Teknologi 
31. Der er meget stor forskel på, hvor vidt de enkelte 
ASEAN-lande er kommet med indførelsen og udnyttel­
sen af nye teknologier. Udvalget understreger, at man 
i tilfælde af foranstaltninger i denne forbindelse bør 
lægge vægt på en egnet teknologi, der svarer til landenes 
behov, ofte betegnet som udviklingsteknologi. Ligeledes 
bør man i højere grad tage hensyn til værdien af uddan­
nelses- og kommunikationsprojekter til rimelige priser. 
Desuden ville det være gavnligt, om den europæiske 
bistand kunne ledes direkte til de relevante organisatio­
ner, uden at ansøgningerne nødvendigvis først skal gå 
igennem regeringerne. 
32. Udvalget går kraftigt ind for, at Det europæiske 
Fællesskab bestræber sig på at udvide det videnskabeli­
ge og teknologiske samarbejde med ASEAN-landene. 
På mødet mellem økonomiministrene fra EF og ASEAN 
i Bangkok udviste man særlig interesse for mikroelek­
tronik, bioteknologi og havvidenskab. Et positivt skridt 
i denne anledning var forslaget om at skabe et net 
af indbyrdes forbundne forskningsinstitutter inden for 
områder af gensidig interesse. Uddannelse 
33. En økonomis vækstpotentiel og muligheder for 
at skabe arbejdspladser hænger snævert sammen med 
befolkningens uddannelsesniveau. En højnelse af den 
almene og især den faglige uddannelse bør derfor være 
et af hovedelementerne i samarbejdet mellem EF og 
ASEAN-landene (jf. ligeledes beretningen, punkt 106 
og 109). Udvalget anser det derfor for væsentligt, at: 
— uddannelsen er relevant, og uddannelsesplanerne 
afstemmes efter de krav, de eksisterende produk­
tions-, forarbejdnings- og afsætningssystemer stiller, 
— der åbnes mulighed for passende uddannelse og 
fortløbende opfriskningskurser på alle niveauer og 
ikke blot for ledere og mellemledere, 
— denne uddannelse bør i videst muligt omfang foregå 
på lokalt eller regionalt plan med mulighed for, at 
visse specielt avancerede kurser afvikles i udlandet, 
— visse ikke-statslige organisationers og lokale, sociale 
og økonomiske gruppers arbejde (herunder også 
kooperativer) bør fremmes og koordineres, 
— kvindernes særlige behov bør imødekommes uden 
diskriminering, 
— uddannelsen, hvad enten der er tale om landbrug, 
industri eller tjenesteydelsessektoren, bør opfylde 
det krav, at det uddannede personale bagefter selv 
vil kunne oplære ufaglært arbejdskraft. 
34. Udvalget påpeger, at et effektivt samarbejde mel­
lem Fællesskabet og ASEAN-landene på uddannelses­
området frem for alt kræver, at Fællesskabet tilvejebrin­
ger et omfattende oplysningsmateriale om uddannelses­
muligheder, idet der endnu ikke findes en samlet over­
sigt. Man bør sammenfattende vise bredden af 
uddannelsestilbuddene i EF-medlemsstaterne og fore­
lægge det for ASEAN-landene. Man kan derfor kun 
udtrykke stor tilfredshed med det forslag, der blev 
fremsat på EF/ASEAN-økonomiministrenes møde om 
at oprette en elektronisk databank over de videregående 
uddannelser og specialistuddannelser, der tilbydes i EF 
inden for avanceret maskinteknik, informationstekno­
logi og virksomhedsledelse. Man må samtidig håbe, at 
den håndbog, Kommissionen påtænker at udarbejde, 
vil afhjælpe manglen på oplysninger om videregående 
og andre former for uddannelser snarest muligt. 
35. Udvalget understreger kraftigt, at et europæisk 
engagement på uddannelsesområdet i ASEAN-landene 
på lang sigt er af allerstørste betydning for et økonomisk 
samarbejde. En studerende, hvad enten det drejer sig 
om videregående studier eller ej, påvirkes kraftigt af 
det kontinent, hvor han studerer, også efter afslutningen 
heraf. Fællesskabet burde tillægge denne faktor endnu 
større betydning under udarbejdelsen af sine planer og 
programmer og burde være rede til at betale prisen for 
denne »investering i fremtiden«. Kommissionen burde 
også overveje at oprette en særlig fond til dette formål. 
Nr. C 263/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 10. 86 
Sammenfaldende interesser i international sammen­
hæng 
36. Et område af fælles interesse for EF og ASEAN 
er den generelle toldpræferenceordning (GSP). EF og 
ASEAN er enige om, at det er et effektivt instrument 
til at øge handelen mellem de to områder. Udvalget 
er klar over, at ASEAN-landene er interesserede i en 
yderligere forbedring af GSP-ordningen (antallet af pro­
dukter under GSP, præferencemarginen og de kvantita­
tive restriktioner på præferenceimporten). Det håber, 
at man på disse områder vil nå frem til aftaler, der 
tilfredsstiller begge parter. ASEAN-landene er specielt 
tilfreds med den nye ordning fra 1986 med regional 
kumulering med hensyn til oprindelsesregler. 
37. EF og ASEAN er enige om, at det eksisterende 
multifiberarrangement har bidraget til at øge de tekstil-
producerende landes eksport, og at det, skønt endemålet 
må være en liberalisering af handelen med tekstilpro­
dukter, under de nuværende omstændigheder er nød­
vendigt at bevare en passende multilateral ramme, inden 
for hvilken handelen kan udvikle sig på en ordnet måde. 
Udvalget håber, at man under kommende forhandlinger 
om en fornyelse af multifiberarrangementet kan opret­
holde snævre kontakter mellem EF og ASEAN. 
38. Udvalget konstaterer med stor tilfredshed, at 
ASEAN-landene siden mødet mellem økonomiministre­
ne fra EF og ASEAN har indtaget en mere positiv 
holdning til Europas ideer til en ny GATT-runde. Der 
er enighed om, at de traditionelle forhandlingsspørgs-
mål bør placeres øverst på dagsordenen. 
Et fremtidigt samarbejde mellem EF og ASEAN 
39. Det europæiske Fællesskab har en naturlig inte­
resse i en sund økonomisk udvikling i ASEAN-landene. 
Et øget samarbejde mellem ASEAN-landene ville ikke 
blot føre til et større marked for europæiske produkter, 
men også skabe et marked, som bedre ville kunne 
absorbere ASEAN-landenes egen produktion. 
40. Hvis EF ønsker at spille en større rolle på 
ASEAN-markederne, bør der udarbejdes langsigtede 
markedsstrategier, som indebærer, at man ikke blot er 
rede til at overføre know-how, man også til at sam­
arbejde med lokale virksomheder. En vigtig forudsæt­
ning herfor er dog, at man i Europa bliver sig betydning­
en af ASEAN-regionen endnu mere bevidst, og at den 
europæiske partikularisme opdæmmes. Europa burde 
styrke tilliden til sin egen kraft og fremme folks bered­
villighed til at tage risici. 
41. På dette område er der uden tvivl behov for 
foranstaltninger på nationalt plan. Sådanne foran­
staltninger og programmer kan dog gøres langt mere effektive, hvis de støttes overregionalt gennem sam­
arbejde på EF-plan. 
Udvalget anbefaler derfor, at man overvejer følgende 
foranstaltninger: 
— skabelse af europæiske handelskamre, 
— markedsanalyser gennemført i fællesskab, 
— en gennemgribende reform af informations- og råd-
givningsservicen, 
— skabelsen af europæiske konsortier, som f.eks. også 
kunne være med til at løse finansieringsproblemer, 
— en strategisk orienteret prispolitik (beregnet på at 
åbne markeder), 
— uddannelse af europæiske specialister til at klare de 
økonomiske vilkår i ASEAN-regionen, 
— udarbejdelse af investeringsbeskyttelsesaftaler på 
EF-plan. 
42. Man vil først kunne opnå en nævneværdig stig­
ning i handelen og det industrielle samarbejde med 
ASEAN-landene, hvis små og mellemstore virksomhed­
er engagerer sig kraftigere i ASEAN. Mulighederne er 
ikke ringe, men kan kun udnyttes, hvis mindre virk­
somheder i forberedelsesfasen får egnet støtte, dvs. spe­
ciel administrativ og til dels også finansiel støtte fra 
offentlig organer. Udvalget tænker her f.eks. på skabel­
sen af en fælles handelsorganisation med de japanske 
handelsselskaber som forbillede, da mindre virk­
somheder kun har en chance, hvis de arbejder sammen. 
43. I hvilket omfang disse nødvendige bestræbelser 
vil bære frugt på kort eller mellemlang sigt afhænger 
af en lang række faktorer. Det vil f.eks. være nødvendigt 
at dæmme op for den internationale protektionisme, da 
kun et relativt frit verdensmarked vil gøre det muligt 
for ASEAN-landene at gennemføre en passende indu­
strialisering. Desuden er det naturligvis ikke uvæsent­
ligt, om man — ud fra en mere langsigtet betragtning 
— nogenlunde vil kunne nå den vækstrate over gennem­
snittet, som prognoserne melder om. 
44. Et yderligere samarbejde mellem EF og ASEAN 
kunne ligeledes omfatte følgende: 
— der bør etableres en regelmæssig dialog mellem er­
hvervs- og arbejdstagerkredse i EF og de tilsvarende 
organisationer i ASEAN-landene (jf. AVS), således 
at der kan udveksles erfaringer på dette praktiske 
niveau, også mellem repræsentanter for de sociale 
grupper, 
— kontakter med organisationer som f.eks. FN's øko­
nomiske og sociale kommission for ASEAN og Stil­
lehavsområdet (ESCAP) kunne ligeledes være ud­
bytterigt, 
— Fællesskabet kunne for at udbygge samarbejdet lade 
ASEAN drage fordel af sin erfaring ikke blot med 
institutionelle og administrative spørgsmål, men 
20. 10. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 263/35 
også med skabelsen af et fælles marked, hvis på dette område burde koordineres, og de burde 
ASEAN måtte ønske dette, orienteres om de finansieringskilder, der foreligger, 
— ikke-statslige organisationer (NGO) burde inddra- — turistspørgsmålet, som er af stor interesse for 
ges kraftigere i udviklingsarbejdet; deres arbejde ASEAN-landene, burde indgå i samarbejdsaftalen. 
Bruxelles, den 3. juli 1986. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om gennemførelse af et fællesskabsprogram 
til udvikling af visse ugunstigt stillede regioner i Fællesskabet gennem bedre adgang til 
avancerede telekommunikationstjenester (STAR-programmet) (*) 
og om 
ændring af forslaget til Rådets forordning (EØF) om gennemførelse af et fællesskabsprogram 
til udvikling af visse ugunstigt stillede regioner i Fællesskabet gennem bedre adgang til 
avancerede telekommunikationstjenester (STAR-programmet) (2) 
(86/C 263/11) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 3. februar 1986 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
»Forslag til Rådets forordning (EØF) om gennemførelse af et fællesskabsprogram til udvikling 
af visse ugunstigt stillede regioner i Fællesskabet gennem bedre adgang til avancerede 
telekommunikationstjenester (STAR-programmet)«. 
Ved skrivelse af 6. juni 1986 anmodede Rådet endvidere Udvalget om at tage hensyn til 
»Ændring af forslaget til Rådets forordning (EØF) om gennemførelse af et fællesskabsprogram 
til udvikling af visse ugunstigt stillede regioner i Fællesskabet gennem bedre adgang til 
avancerede telekommunikationstjenester (STAR-programmet)« i dets udtalelse. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for regionaludvikling, som udpegede 
Paul Broicher til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. juni 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 238. plenarforsamling den 3. juli 1986, med 
stort flertal (6 stemmer imod), følgende udtalelse: 
1. Indledning nes regionale støtteordninger« (3) forsyningen med in­
frastrukturer på telekommunikationsområdet som en 
Udvalget betegnede i sin udtalelse om »medlemsstater-
(3) EFT nr. C 75 af 3. 4. 1986 (ordfører Paul Broicher, medordfø-
(!) EFT nr. C 356 af 31. 12. 1985, s. 66. rer Luigi Della Croce), punkt 4.3, 2. afsnit (plenarforsamling 
(2) EFT nr. C 147 af 14. 6. 1986, s. 4. januar 1986).