EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 7.11.2018 COM(2018) 734 final MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Mod en omfattende EU-ramme for hormonforstyrrende stoffer



INDLEDNING Hormonforstyrrende stoffer er kemiske stoffer, der ændrer hormonsystemets funktion og har en negativ indvirkning på menneskers og dyrs sundhed. De kan enten være af syntetisk eller naturlig oprindelse. Vi kan blive eksponeret for hormonforstyrrende stoffer fra forskellige kilder såsom rester af pesticider eller forbrugerprodukter, som vi anvender, eller som er til stede i vores dagligdag. Hvad er hormonsystemet? Hormonsystemet er kroppens kommunikationssystem. Det anvender hormoner — signalmolekyler, der bevæger sig gennem blodbanen — som et kommunikationsværktøj og til at påvirke fjerntliggende celler, væv og organer. Hormoner er afgørende for at kontrollere en lang række processer i kroppen, lige fra tidlige processer som fosterudvikling og organdannelse til vævs- og organfunktioner i voksenalderen. Bekymringen over hormonforstyrrende stoffer har været tiltagende siden 1990'erne. Efter Europa-Parlamentets vedtagelse af en beslutning om hormonforstyrrende stoffer i 1998 vedtog Kommissionen i december 1999 EF-strategien for hormonsystemforstyrrende stoffer, som siden da er blevet videreført gennem foranstaltninger inden for forskning, regulering og internationalt samarbejde. Der er sket betydelige fremskridt med hensyn til at forstå og regulere hormonforstyrrende stoffer, og EU anerkendes i dag som en af de globale ledere for så vidt angår håndteringen af disse kemikalier. Der er dog fortsat stor samfundsmæssig bekymring. Kommissionens har altid og vil fortsat arbejde for at beskytte EU-borgerne og miljøet mod alle farlige kemikalier. I denne forbindelse er der næsten tyve år efter vedtagelsen af EF-strategien fra 1999 behov for at ajourføre EU's tilgang til hormonforstyrrende stoffer, så den forbliver tidssvarende og fortsat håndterer disse stoffer på sammenhængende vis på tværs af forskellige områder, idet der bygges videre på den øgede viden, de opnåede resultater og de indhøstede erfaringer. Med dette mål for øje gør Kommissionen i dag rede for sin strategiske tilgang til hormonforstyrrende stoffer i de kommende år, idet det endelige overordnede mål er at sikre et højt beskyttelsesniveau for EU-borgerne og miljøet og samtidig at bevare et indre marked, der skaber resultater for forbrugerne, og hvor alle EU's virksomheder kan trives. Denne meddelelse behandler Europa-Parlamentets og Rådets anmodninger, følger op på det syvende miljøhandlingsprogram og er omfattet af de internationale forpligtelser til at gribe ind over for farlige kemikalier. I afsnit 1 beskrives de videnskabelige fremskridt, der er gjort inden for hormonforstyrrende stoffer i de seneste tyve år. I afsnit 2 opsummeres de foranstaltninger, som EU hidtil har truffet, og i afsnit 3 skitseres Kommissionens foreslåede tilgang til effektivt at fremme EU's politik for hormonforstyrrende stoffer i fremtiden. 1. VIDENSKABEN OM HORMONFORSTYRRENDE STOFFER I de seneste årtier er der gjort store fremskridt inden for videnskaben om hormonforstyrrende virkninger. Mange tusinde fagfællebedømte videnskabelige publikationer, der undersøger arten af hormonforstyrrende virkninger, årsagerne til dem og deres konsekvenser for menneskers sundhed og for bestande af vilde dyr, er blevet tilgængelige siden vedtagelsen af EF-strategien fra 1999. Der er også meldt om fremskridt i publikationer fra Europa-Kommissionen og EU-agenturerne samt i forbindelse med aktiviteter, som Kommissionen har koordineret. Siden 1999 er den videnskabelige dokumentation, der sammenkæder eksponering for hormonforstyrrende stoffer med sygdomme hos mennesker eller negative virkninger for vilde dyr, blevet stærkere. Desuden har de videnskabelige fremskridt ført til enighed om en række forhold, der er relevante for at forstå hormonforstyrrende virkninger. Der er nu bred enighed om den definition, der blev givet i 2002 af det internationale program for sikkerhed i forbindelse med kemikalier — et fælles program for flere FN-agenturer, herunder Verdenssundhedsorganisationen — hvor et hormonforstyrrende stof defineres som "et/en udefra kommende stof eller blanding, der ændrer hormonsystemets funktion eller funktioner og som følge heraf har sundhedsskadelige virkninger hos en intakt organisme eller dens afkom eller i (under)populationer". Der er også enighed om, at det mest følsomme tidspunkt for eksponering for hormonforstyrrende stoffer er i vigtige udviklingsperioder såsom fosterudvikling og pubertet. Eksponering for hormonforstyrrende stoffer i disse perioder kan have varige virkninger og resultere i øget modtagelighed over for sygdomme senere i livet. Det er også almindeligt anerkendt, at hormonforstyrrende stoffer kan påvirke hormonsystemet på forskellige måder. Hidtil har videnskaben hovedsagelig fokuseret på et begrænset antal endokrine modaliteter. I de senere år har det dog vist sig, at andre aspekter af hormonsystemet også kan være følsomme over for hormonforstyrrende stoffer. Der er også stadig flere beviser for, at hormonforstyrrende stoffer sammen kan have en additiv virkning (en "blandingseffekt" eller "cocktaileffekt"), således at eksponering for en kombination af hormonforstyrrende stoffer kan have en skadelig virkning ved koncentrationer, hvor der ikke er observeret nogen individuel virkning (selv om denne virkning ikke er specifik for hormonforstyrrende stoffer). Der er dog stadig manglende viden, navnlig for så vidt angår: ·den virkning, som eksponering for hormonforstyrrende stoffer har for udviklingen af sygdomme og for vilde dyr. I denne forbindelse er der en begrænset forståelse af, hvad kemisk eksponering specifikt bidrager med, og hvordan det adskilles fra andre mulige årsager til de negative virkninger, der undersøges. Andre faktorer spiller nemlig også en rolle i udviklingen af sådanne hormonrelaterede lidelser (f.eks. genetik, ernæring, livsstil og andre miljøfaktorer) eller virkninger for vilde dyr (f.eks. overudnyttelse og klimaændringer) ·den eksisterende kontrovers om, hvorvidt og hvordan visse toksikologiske principper, f.eks. princippet om en "sikker tærskelværdi" — dvs. den dosis, hvorunder der ikke forventes nogen skadelig virkning — kan anvendes til at vurdere sikkerheden ved hormonforstyrrende stoffer. En del videnskabsfolk er af den opfattelse, at der ikke kan fastsættes en sikker tærskelværdi for hormonforstyrrende stoffer ·den fulde forståelse af kombineret eksponering ("blandings-/cocktaileffekten") ·udviklingen af sikrere alternativer (herunder ikkekemiske fremgangsmåder) til erstatning af hormonforstyrrende stoffer ·mekanismen for hormonforstyrrende virkninger.

Testning, og i hvor høj grad videnskaben er i stand til at informere de regulerende myndigheder Et andet område, hvor videnskaben har gjort store fremskridt, men hvor der er behov for yderligere fremskridt, er i forbindelse med udvikling og validering af testmetoder. Det er nødvendigt at udføre pålidelige forsøg for at identificere hormonforstyrrende stoffer, under hensyntagen til de forskellige måder, hvorpå disse stoffer kan påvirke hormonsystemet, og håndtere dem hensigtsmæssigt. Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) er det førende anerkendte organ for udarbejdelse af internationalt anerkendte forsøgsretningslinjer, der gennemføres i relevant EU-lovgivning efter behov. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet undersøgte i 2013 de eksisterende forsøgsretningslinjer for hormonforstyrrende stoffer. Den konkluderede, at der for pattedyr og fisk var (eller snart ville være) diverse forsøg til rådighed for visse endokrine modaliteter, der kan påvirkes af hormonforstyrrende stoffer, mens der for fugle og padder var færre forsøg til rådighed. EFSA fandt også følgende: at forsøg, der omfattede andre aspekter af hormonsystemet eller andre dyregrupper, stadig skulle udvikles og/eller valideres, at der for nogle endokrine sygdomme såsom visse hormonale kræftsygdomme eller stofskifteforstyrrelser/fedme ikke findes nogen egnede prognosemodeller, og at der ikke fandtes nogen enkelt undersøgelse, hvori virkningerne af pattedyrs eksponering vurderes gennem hele livscyklussen. Ligesom på andre videnskabelige forskningsområder er der desuden også for hormonforstyrrende stoffer behov for at gøre fremskridt med hensyn til udviklingen af alternativer til dyreforsøg: Det ville indebære en bedre udnyttelse af eksisterende data (og yderligere anvendelse af ekstrapoleringsmetoder), og at der lægges mere vægt på matematiske modeller og nye in vitro-metoder. 2. EU-POLITIK OG REGULERING AF HORMONFORSTYRRENDE STOFFER INDTIL NU I tråd med EF-strategien fra 1999 har EU udviklet en politisk reaktion på hormonforstyrrende stoffer, der fokuserer på at fremme videnskabelig forskning, effektivt at regulere hormonforstyrrende stoffer og at udvikle det internationale samarbejde på området. EU's forskning i og udvikling af forsøgsretningslinjer for hormonforstyrrende stoffer Siden 1999 har Den Europæiske Unions rammeprogrammer for forskning og teknologisk udvikling været vigtige instrumenter til at støtte videnskabelige fremskridt inden for hormonforstyrrende stoffer. Der er ydet støtte til over 50 multinationale samarbejdsprojekter, der har modtaget over 150 mio. EUR fra EU. Disse projekter har til formål at forbedre forståelsen af den endokrine virkningsmekanisme, at identificere skadelige virkninger for menneskers sundhed og for vilde dyr som følge af eksponering for hormonforstyrrende stoffer og at udvikle redskaber til identificering af hormonforstyrrende stoffer og eksponeringsvurdering. Der er afsat yderligere 52 mio. EUR under Horisont 2020 til projekter vedrørende nye forsøgsmetoder for hormonforstyrrende stoffer, som skal tildeles inden årets udgang. Ud over den forskning, der er finansieret under Horisont 2020, har man i de seneste år gjort en særlig indsats for yderligere at forbedre tilgængeligheden af forsøgsretningslinjer for identifikation af hormonforstyrrende stoffer og afhjælpe de svagheder i forbindelse med testning, der er konstateret på EU-plan og internationalt plan, inden for rammerne af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling. Mere autoritativ testning er en vigtig måde, hvorpå effektiviteten af kontrol kan forbedres. Europa-Kommissionen har finansieret adskillige aktiviteter med fokus på at identificere mangler i forsøgsretningslinjerne, at identificere måder, hvorpå disse mangler kan afhjælpes, at fastlægge prioriteter for videreudvikling af forsøgsretningslinjerne og at forbedre de eksisterende forsøgsretningslinjer eller udarbejde nye. Sådan er hormonforstyrrende stoffer omfattet af EU-lovgivningen Sideløbende med de videnskabelige fremskridt har EU i de seneste årtier løbende ajourført sin lovgivning om regulering af kemikalier med henblik på at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers og dyrs sundhed og miljøet og samtidig sikre et velfungerende indre marked. EU-lovgivningen anerkendes i dag som en af de mest beskyttende i verden og gælder for alle kemiske stoffer, herunder dem med hormonforstyrrende egenskaber. EU's tilgang er baseret på videnskabelig rådgivning på højt plan fra de relevante EU-organer med ansvar for risikovurdering, f.eks. Det Europæiske Kemikalieagentur, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet eller Den Videnskabelige Komité for Forbrugersikkerhed, og de risikostyringsbeslutninger, der træffes af Kommissionen efter aftale med medlemsstaterne. Hvis en videnskabelig evaluering ikke giver tilstrækkelig sikkerhed, lader Kommissionen sig lede af det såkaldte forsigtighedsprincip ved indførelsen af beskyttelsesforanstaltninger for EU-borgerne og miljøet. Medlemsstaterne håndhæver lovgivningen, og Kommissionen letter udvekslingen af oplysninger mellem de nationale kompetente myndigheder for at forbedre håndhævelsen. I de senere år har Kommissionen truffet foranstaltninger til bekæmpelse af hormonforstyrrende stoffer i overensstemmelse med de forskellige krav i den relevante lovgivning. Der er nu medtaget specifikke bestemmelser om håndtering af hormonforstyrrende stoffer i lovgivningen om pesticider og biocider, kemikalier generelt ("REACH-forordningen"), medicinsk udstyr og vand. Disse krav varierer afhængigt af den specifikke lovgivning. Anden lovgivning, f.eks. om materialer i kontakt med fødevarer, kosmetik, legetøj og beskyttelse af arbejdstagere på arbejdspladsen, indeholder ikke specifikke bestemmelser om hormonforstyrrende stoffer. Stoffer med hormonforstyrrende egenskaber er dog underlagt konkrete reguleringsmæssige tiltag på grundlag af de generelle krav i lovgivningen. Regulering af hormonforstyrrende stoffer: et par eksempler ·Kommissionen har for nylig opstillet kriterier for identificering af hormonforstyrrende stoffer i henhold til lovgivningen om pesticider og biocider, der er baseret på Verdenssundhedsorganisationens definition. Denne udvikling udgør en milepæl, da kriterier for identificering af hormonforstyrrende stoffer aldrig før var blevet fastlagt i en lovgivningsmæssig kontekst. I princippet må ingen identificerede hormonforstyrrende stoffer anvendes i disse produktkategorier i fremtiden, undtagen når meget begrænsede undtagelsesmuligheder anvendes. ·I henhold til REACH er to hormonforstyrrende stoffer blevet optaget på listen over stoffer, der kræver en særlig godkendelse med henblik på markedsføring. Yderligere 13 stoffer er blevet identificeret som hormonforstyrrende stoffer og er optaget på kandidatlisten over stoffer med henblik på eventuel optagelse på godkendelseslisten i fremtiden. Stoffer med hormonforstyrrende egenskaber er også omfattet af begrænsninger. For eksempel har Kommissionen for nylig fået medlemsstaternes støtte til et forslag om at forbyde tilstedeværelsen af fire phthalater — kemikalier, der generelt anvendes til blødgøring af plast — i en række forskellige hverdagsprodukter i koncentrationer på 0,1 % eller derover. Desuden er man i øjeblikket ved at vurdere mere end 80 kemiske stoffer på grund af bekymring over deres potentielle hormonforstyrrende egenskaber. ·I henhold til lovgivningen om vand har Kommissionen optaget adskillige hormonforstyrrende stoffer på listen over særligt problematiske "prioriterede stoffer", der er underlagt miljøkvalitetskrav og emissionskontrol. Endvidere har Kommissionen medtaget tre hormonforstyrrende stoffer på "observationslisten" over stoffer, for hvilke der bør indsamles EU-dækkende overvågningsdata. ·På grund af bekymring over hormonforstyrrende virkninger er det forbudt at anvende bisphenol A i sutteflasker og andre beholdere til fødevarer til spædbørn og småbørn, og der er fastsat meget lave migrationsgrænser for andre materialer i kontakt med fødevarer. Bisphenol A er også omfattet af grænseværdier i legetøj til småbørn under 36 måneder, i legetøj, der er beregnet til at blive puttet i munden, og i papir, der anvendes i kasseboner. Der er også fastsat meget lave grænseværdier for bisphenol A for at beskytte arbejdstagere mod eksponering gennem inhalerbart støv. ·I henhold til lovgivningen om kosmetik er der fastsat specifikke begrænsninger eller forbud for en række konserveringsmidler med hormonforstyrrende egenskaber, navnlig for at beskytte spædbørn og småbørn. Desuden er et stof, der anvendes i solcreme som filter mod ultraviolet stråling, også blevet forbudt, idet der navnlig er taget hensyn til dets potentielle hormonforstyrrende egenskaber. For at kunne udnytte det fulde potentiale af EU-lovgivningen i henseende til hormonforstyrrende stoffer arbejder Kommissionen i øjeblikket på tiltag på en række områder. Disse omfatter: ·udvikling af en horisontal tilgang til identifikation af hormonforstyrrende stoffer i hele EU-lovgivningen på grundlag af de kriterier, der blev udviklet for pesticider og biocider

·ajourføring af datakravene i de forskellige lovgivningsmæssige rammer for at forbedre identifikationen af hormonforstyrrende stoffer ·vurdering af, hvordan kommunikationen kan forbedres gennem forsyningskæden for hormonforstyrrende stoffer under REACH i forbindelse med arbejdet med sikkerhedsdatablade ·videreudvikling af den videnskabelige vurdering af hormonforstyrrende stoffer med henblik på yderligere reguleringsmæssige tiltag ·understøtning af dataudveksling og overvågningsaktiviteter ·udarbejdelse af vejledninger og rapporter ·og tilrettelæggelse af uddannelse for risikoanalytikere og anvarlige for risikostyring. Herudover vil en række igangværende initiativer fra Kommissionen, som i øjeblikket er til behandling i Europa-Parlamentet og Rådet, eller som er ved at blive gennemført, tilvejebringe yderligere redskaber til at håndtere hormonforstyrrende stoffer, når de er fuldt ud på plads. Disse omfatter: ·forslaget til en forordning om åbenhed og bæredygtighed i risikovurdering i henhold til EU's fødevarelovgivning, der sigter mod at øge tilliden til lovgivningsprocessen, herunder for så vidt angår vurderingen af stoffer, der mistænkes for at være hormonforstyrrende ·Den Europæiske plaststrategi, som har til formål at fremskynde erstatningen af problematiske stoffer, herunder hormonforstyrrende stoffer, med henblik på fremme af genanvendelse ·forslaget om revision af drikkevandsdirektivet, der tilføjer tre hormonforstyrrende stoffer til listen over parametre til bestemmelse af sikkerheden ved drikkevand ·Den nye aftale for forbrugerne og Varepakken, som vil forbedre håndhævelsen af kravene til produktsikkerhed og håndtere den ulovlige tilstedeværelse af hormonforstyrrende stoffer i en række forskellige produkter ·og ajourføringen af de eksisterende retlige rammer for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen på basis af grundig videnskabelig rådgivning med henblik på beskyttelse af arbejdstagere, der er eksponeret for farlige kemikalier, heraf nogle med hormonforstyrrende egenskaber. Internationalt samarbejde om hormonforstyrrende stoffer Kommissionen og medlemsstaterne deltager aktivt i arbejdet i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling og bidrager således til organisationens bestræbelser på at udarbejde internationalt anerkendte forsøgsretningslinjer for hormonforstyrrende stoffer og forbedre koordineringen på den internationale scene. Kommissionen og medlemsstaterne støtter det arbejde, der udføres af Verdenssundhedsorganisationen og gennem den strategiske tilgang til international kemikalieforvaltning og De Forenede Nationers Miljøprogram. Kommissionen og medlemsstaterne samarbejder og udveksler også oplysninger med internationale partnere inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen, hvad angår lovgivningsmæssige udviklinger på EU-plan, der kan påvirke samhandelen. Desuden har der på bilateralt plan fundet informationsudveksling sted med internationale partnere, navnlig De Forenede Stater, Canada, Japan og for nylig også Kina. På trods af de forskellige tilgange til håndteringen af hormonforstyrrende stoffer er der enighed blandt alle partnerne om vigtigheden af at behandle spørgsmålet som en prioritet. Bilaterale samarbejdsaftaler med handelspartnere har også omfattet drøftelser om spørgsmål vedrørende hormonforstyrrende stoffer. 3. Vejen frem for EU's politik for hormonforstyrrende stoffer Kommissionen har altid arbejdet for og vil fortsat arbejde for at sikre et højt beskyttelsesniveau for EU-borgerne og miljøet, når det gælder hormonforstyrrende stoffer, og på samtidig at bevare et indre marked, der skaber resultater for forbrugerne, og hvor alle EU's virksomheder kan trives. Gennemførelsen af EF-strategien fra 1999 har givet EU en førerposition med hensyn til forståelsen og reguleringen af disse farlige kemikalier. For at gøre yderligere fremskridt og opretholde det forventede høje beskyttelsesniveau er det imidlertid vigtigt at sikre, at hormonforstyrrende stoffer fortsat håndteres på en sammenhængende måde og på forskellige områder inden for EU-rammen. EU's strategiske tilgang til hormonforstyrrende stoffer i de kommende år bør være baseret på anvendelsen af forsigtighedsprincippet og have til formål: ·at minimere den samlede eksponering af mennesker og miljøet for hormonforstyrrende stoffer med særlig fokus på eksponering på kritiske tidspunkter i en organismes udvikling såsom fostrets udvikling og puberteten

·at fremskynde udviklingen af et solidt forskningsgrundlag med henblik på en effektiv og fremadskuende beslutningstagning ·og at fremme en aktiv dialog, hvor alle interessenter bliver hørt og samarbejder. En tilgang, der regulerer hormonforstyrrende stoffer på sammenhængende vis De lovgivningsmæssige foranstaltninger, der udgør EU's retlige rammer for regulering af kemikalier, er udviklet på forskellige tidspunkter og har i visse tilfælde forskellige mål. Dette har medført forskellige tilgange til hormonforstyrrende stoffer, afhængigt af hvilken sektor der reguleres, og har sat spørgsmålstegn ved, om EU's retlige rammer for regulering af hormonforstyrrende stoffer er tilstrækkeligt sammenhængende. Der er navnlig to punkter, som kræver særlig opmærksomhed: Horisontal tilgang til identifikation af hormonforstyrrende stoffer: Kommissionen er af den opfattelse, at tilgangen til identifikation af hormonforstyrrende stoffer bør være sammenhængende i al relevant EU-lovgivning og ske på grundlag af Verdenssundhedsorganisationens almindeligt anerkendte definition. De nyligt fastsatte kriterier for pesticider og biocider er det første skridt i denne retning, men EU-lovgivningen på andre områder indeholder ikke sådanne kriterier. Det er blevet fremført, at der i lovgivningen bør fastlægges horisontale kriterier for identifikationen af hormonforstyrrende stoffer af hensyn til retssikkerheden og for at undgå den eventuelle risiko for, at et stof identificeres som hormonforstyrrende stof i en retsakt, men ikke i en anden. Dette spørgsmål bør overvejes nærmere. Reguleringsmæssige konsekvenser for hormonforstyrrende stoffer: Der findes forskellige reguleringsmæssige tiltag i forskellige retsakter for stoffer, der er identificeret som hormonforstyrrende. For så vidt angår pesticider og biocider vedtog medlovgiverne specifikke bestemmelser, der "understøttes af forsigtighedsprincippet" og er baseret på en række overvejelser. De tog bl.a. hensyn til den specifikke karakter af de pågældende produkter og til, at hormonforstyrrende stoffer er særligt problematiske stoffer, og at der fortsat hersker videnskabelig usikkerhed med hensyn til vurderingen af dem (f.eks. med hensyn til forekomsten af en sikker grænseværdi for eksponering) og besluttede, at når det er bevist, at et stof er et hormonforstyrrende stof, kan stoffet i princippet ikke godkendes til anvendelse. Undtagelsesmulighederne er meget begrænsede. I REACH-forordningen nævnes hormonforstyrrende stoffer specifikt som stoffer, der kan identificeres som særligt problematiske, og som, hvis de prioriteres, er underlagt godkendelseskrav. Hormonforstyrrende stoffer kan også være omfattet af begrænsninger. I andre retsakter som f.eks. forordningen om kosmetik betragtes hormonforstyrrende stoffer, selv om de ikke nævnes specifikt, på samme måde som andre stoffer, der kan have en negativ indvirkning på menneskers sundhed. Nogle interessenter har anført, at EU-lovgivningen på visse områder ikke indeholder tilstrækkelige reguleringsmæssige tiltag til at håndtere hormonforstyrrende stoffer effektivt. Dette spørgsmål bør undersøges nærmere. I overensstemmelse med Kommissionens dagsorden for bedre regulering og tilsagnet om at sikre, at EU-lovgivningen fortsat er formålstjenlig, er der foretaget eller påbegyndt forskellige evalueringer, der i forskellig grad er relevante for hormonforstyrrende stoffer. Der har dog hidtil ikke været nogen enkelt evaluering, som har dækket alle de forskellige vertikale og horisontale aspekter af hormonforstyrrende stoffer. → Kommissionen vil iværksætte en kvalitetskontrol for at vurdere, om den relevante EU-lovgivning om hormonforstyrrende stoffer opfylder det overordnede mål om at beskytte menneskers sundhed og miljøet ved at minimere eksponeringen for disse stoffer. Kvalitetskontrollen vil for første gang omfatte en tværgående undersøgelse af hormonforstyrrende stoffer, der er baseret på videnskabelig dokumentation og den betydelige mængde data, der allerede er indsamlet og analyseret i forbindelse med afsluttede og igangværende evalueringer. Den vil gøre det muligt at analysere samspillet mellem de forskellige bestemmelser/tilgange til hormonforstyrrende stoffer, at identificere eventuelle mangler, uoverensstemmelser eller synergier og at vurdere deres kollektive virkning med hensyn til omkostninger og fordele for menneskers sundhed og miljøet, EU-landbrugernes og ‑industriens konkurrenceevne og den internationale handel. Den vil være særlig opmærksom på de områder, hvor lovgivningen ikke indeholder specifikke bestemmelser om hormonforstyrrende stoffer, som f.eks. legetøj, kosmetik og materialer i kontakt med fødevarer. Der vil blive lagt særlig vægt på sammenhæng og intensitet i indsatsen for at beskytte sårbare befolkningsgrupper, der er særligt følsomme over for hormonforstyrrende stoffer, som f.eks. fostre og teenagere. Kvalitetskontrollen vil muliggøre en omfattende høring af EU-borgere og interessenter, herunder gennem en offentlig høring. Overordnet set vil det bidrage til at vurdere, om lovgivningen er egnet til formålet i overensstemmelse med kravene til bedre regulering, og indgå i overvejelserne om, hvorvidt lovgivningsmæssige ændringer er nødvendige. En tilgang baseret på den seneste videnskabelige dokumentation EU's beslutningstagning er evidensbaseret. Det er derfor væsentligt fortsat at støtte forskningen, hvis EU ønsker at opnå en dybere forståelse af hormonforstyrrende stoffer, og for at skabe et solidt grundlag for en effektiv politikudformning. → I sit fremtidige rammeprogram for forskning og innovation, Horisont Europa, vil Kommissionen fortsat sikre den nødvendige støtte til forskning i beskyttelse af borgerne og miljøet mod at blive eksponeret for skadelige kemikalier, herunder hormonforstyrrende stoffer, idet der bygges videre på arbejdet under det nuværende rammeprogram, Horisont 2020.