KOMV1I SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FiELLES SKABER 
K0MC93) 525 endelig udg. 
Bruxelles, den 27 . oktober 1993 
RAPPORT OM DEN EUROPÆISKE 
TEKSTIL- OG BEKLÆDNINGSINDUSTRIS 
KONKURRENCEEVNE 
(Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet) 
RESUME 
Som svar på en opfordring fremsat i Rådets resolution af 17. 
juni 1992 har Kommissionen udarbejdet en rapport om EF1 s 
tekstil- og beklædningsindustris konkurrenceevne. Denne 
rapport består af følgende dele: 
sammenfatning og konklusioner vedrørende sektorens 
konkurrencemæssige situation og fællesskabsinitiativerne 
til styrkelse heraf. Denne del udgør det politiske 
dokument, som hovedsagelig er henvendt til ministrene. 
Rapporten indeholder yderligere 6 dele: 
en indledning, som angiver inden for hvilke rammer 
rapporten er udarbejdet; 
en fremstilling af de vigtigste udviklingstendenser inden 
for sektoren i perioden 1988-1992: nedgang i 
produktionen, i forbruget (siden 1991), i beskæftigelsen 
(meget markant), i investeringerne (laveste niveau siden 
1982). Stigning i importen (på bekostning af den hjemlige 
produktion) til et niveau, der ligger næsten dobbelt så 
højt som eksporten. Omsætningen stigende og derefter 
stabil, værditilvæksten stabil (disse to udviklinger 
afspejler industrielle strategier baseret på 
underleverancer og udflytning). 
en evaluering af tekstil- og beklædningsindustriens 
internationale konkurrenceevne. Denne er faldende, 
hvilket bekræftes af vor eksports tab af markedsandele i 
de industrialiserede lande og af en kraftig stigning i 
handelsunderskuddet inden for beklædningsindustrien. På 
den anden side kan tekstilindustrien stadig fremvise et 
overskud. Det konstateres, at der i forhold til de store 
asiatiske eksportører er en klar ubalance. Størstedelen 
af disse markeder er stadig lukkede. 
en analyse af de faktorer, som indvirker på den 
internationale konkurrenceevne. Den negative indvirkning 
af dollarens fald, opvejes delvist af den række 
devalueringer, som har fundet sted siden september 1992. 
Personaleomkostningerne er en afgørende faktor, navnlig 
for de sektorer, der befinder sig på et højt trin i 
produktionskæden. Disse omkostninger er meget høje i de 
fleste medlemsstater, og afstanden til konkurrenterne med 
undtagelse af de nyindustrialiserede lande bliver stadig 
større på dette område. Kapital- og arbejdskraft­
produktiviteten, de faglige kvalifikationer og de 
komplekse konkurrencefaktorer (især kvalitet og 
fleksibilitet) hører til vor industris stærke sider. Til 
gengæld er industrien påvirket af forvridninger af de 
internationale konkurrencevilkår. 
en beskrivelse af virksomhedernes strategier til 
imødekommelse af vanskelighederne. Fire akser kan 
j£t 
fremhæves: modernisering, udflytning, specialisering, 
fleksibilitet. Nogle virksomheder har gennemført en sådan 
omstrukturing. Andre er bagefter på dette område. 
en beskrivelse af de initiativer, som Fællesskabet har 
taget både på det eksterne og på det interne plan, og som 
må fortsættes og styrkes. 
A<° 
I et Tillæg foretages en analyse af virkningerne af åbningen 
over for de central- og østeuropæiske lande på den 
portugisiske tekstilindustri 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
SAMMENFATNING OG KONKLUSIONER 
1. INDLEDNING 
2. DEN SENESTE UDVIKLING I INDUSTRISTRUKTURERNE 
2.1. Generelt 
2.2. Den vigtigste udvikling fra 1988 til 1992 
2.3. Udviklingstendenser i 1993 
3. EVALUERING AF DEN INTERNATIONALE KONKURRENCEEVNE 
3.1. Generelt 
3.2. Eksport 
3.3. Import 
3.4. Handelsbalancen 
3.5. Differentiering på produkttyper 
4. ANALYSE AF DE INTERNATIONALE KONKURRENCEFAKTORER 
4.1. Valutakurserne 
4.2. Personaleomkostningerne 
4.3. Kapitalproduktiviteten 
4.4. Arbej dskraftproduktiviteten 
4.5. De menneskelige ressourcer 
4.6. Udgifter til råstoffer, energi, miljø 
4.7. Komplekse konkurrencefaktorer 
4.8. Konkurrenceforvridning på internationalt plan 
5. INDUSTRIELLE STRATEGIER 
6. FÆLLESSKABSINITIATIVERNE 
6.1. Handelspolitikken 
6.1.1. MFA 
6.1.2. Bekæmpelse af svig 
6.1.3. Uruguay-Runden 
6.1.4. GSP 
6.1.5. Eksportfremme 
6.2. Det indre marked 
6.2.1. EF-regler for passiv forædling 
6.2.2. Beskyttelse af den intellektuelle 
ejendomsret 
6.2.3. Miljøbeskyttelse 
6.3. Konkurrencepolitikken 
6.4. Støtte til modernisering og omstilling 
6.4.1. Forskning og teknologisk udvikling 
6.4.2. Uddannelse 
6.4.3. Diversificering og omstilling 
6.4.4. Information og kommunikation 
Tillæg: Virkningerne af åbningen over for de central- og 
østeuropæiske lande på den portugisiske tekstilindustri. 
<?c 
Sammenfatning og konklusioner 
Som svar på den opfordring, som Rådet fremsatte i sin 
resolution af 17. juni 1992 (EFT C 178 af 15.7.92), har 
Kommissionen indgivet en rapport om EF1s tekstil- og 
beklædningsindustris konkurrenceevne, som dækker perioden 
1988-1992, med en ajourføring på baggrund af de oplysninger, 
der allerede foreligger for 1993. 
Kommissionen er overbevist om, at de bestræbelser, som er 
gennemført for at støtte sektorens konkurrenceevne og følge 
den industrielle omstillingsproces, bør fortsætte. 
Kommissionen forventer, at Rådet fremsætter en politisk 
vurdering af sektorens problemer og giver et klart signal om, 
hvilken kurs der skal lægges. 
l. Sektorens situation 
Med en omsætning på 180 mia. ECU og en arbejdsstyrke på 
omkring 2,7 mio. indtager tekstil- og beklædningsindustrien en 
central plads i Fælleskabets industrielle struktur. Siden 
begyndelsen af 1990'erne har denne industri været stærkt 
påvirket af den generelle økonomiske nedgangskonjunktur, den 
lave produktion og det lave forbrug. Visse regioner, som er 
stærkt afhængige af sektoren, er særlig hårdt ramt. De 
økonomiske vanskeligheder har fået industrien til at lukke 
produktionsenheder og flytte dem til tredjelande. Sådanne 
beslutninger medfører en nedgang i produktionen, 
beskæftigelsen og investeringerne. Desuden betyder de, at en 
EF-produktion erstattes af billige importvarer. 
Nedgangen i beskæftigelsen har været særlig markant (434.000 
arbejdspladser er gået tabt i løbet af 4 år, hvilket svarer 
til næsten 70% af det samlede tab i forarbejdningsindustrien) , 
og den har taget yderligere fart mellem 1991 og 1992. Den 
skyldes faldet i produktionen, stigningen i importen, 
forbedringen af arbejdskraftproduktiviteten som følge af 
omstrukturering og automatisering samt industrielle 
strategier, der tager sigte mod en større 
internationalisering. 
De seneste års lave forbrug af tekstil- og 
beklædningsindustriens produkter har at gøre med nedgangen i 
husholdningernes hjemlige efterspørgsel, men skyldes også 
tilbagegangen inden for visse forbrugsindustrier som for 
eksempel automobilindustrien og byggebranchen. Hertil kommer, 
/• 
at forbrugerne, der står over for et mættet europæisk 
beklædningsmarked, er blevet mere krævende hvad angår 
forholdet mellem kvalitet og pris. 
Nedgangen i investeringerne er blevet bekræftet og endog 
forstærket i løbet af første halvdel af 1993. 
I denne pessimistiske atmosfære er der sket en stadig 
forværring af handelsbalancen siden 1985, da den sidst var 
positiv. Underskuddet fordobledes mellem 1988 og 1991, hvor 
det nåede op på 12,4 milliarder ECU, mens det i 1992 kun steg 
lidt takket være en gunstigere udvikling for eksporten og en 
stabilisering af importen. Det må imidlertid fremhæves, at 
tekstilsektoren, som befinder sig på et lavt trin i 
produktionskæden og er stærkt kapital- og know-how-
forbrugende, stadig fremviser et overskud (+ 2,1 milliarder 
ECU i 1992). 
Blandt de positive indikatorer, som delvis kompenserer for de 
generelt negative tendenser, kan følgende nævnes: 
omsætningsstigningen i perioden 1988-1992 ( + 6,8% i faste 
priser), skønt der har været en stabilisering i de sidste to 
år; den årlige produktivitetsstigning på 3% siden 1985 og en 
stabil værditilvækst som primært skyldes vækst inden for 
beklædningsindustrien. Disse tendenser afspejler udviklingen 
af industrielle strategier baseret på udflytning og overførsel 
af aktiviteter til segmenter med stor værditilvækst. 
I forbindelse med disse generelle tendenser må man naturligvis 
vurdere vigtige forskelle både mellem de enkelte industrigrene 
og mellem medlemsstaterne. 
2. Vurderingen af den internationale konkurrenceevne 
Analysen af den internationale handel viser, at der i et 
verdensmarked for tekstil- og beklædningsprodukter kendetegnet 
ved hyppigt forekommende konkurrenceforvridning af mange 
forskellige former er sket følgende: EF's industri har 
generelt mistet noget af sin konkurrenceevne, men de 
forskellige sektorer og brancher er ikke påvirket i samme 
grad. To tendenser er særlig afslørende: 
vore eksportvarer klarer sig dårligt i de 
industrialiserede lande, hvor deres markedsandel er 
faldet 
importen er steget, så den er næsten dobbelt så høj 
som eksporten. Inden for beklædningsindustrien udgør 
importen nu 40% af den hjemlige efterspørgsel, 
udtrykt i mængde 
På grund af den betydning, underleverancer har i tredjelande, 
er EF*s eksport af tekstilvarer nu navnlig rettet mod 
middelhavslandene (omkring 1/4 af vor eksport i 1992), de 
central- og østeuropæiske lande og visse lande i Fjernøsten. 
Hvad angår importen, har de kinesiske produkter indtaget 
førstepladsen (8,3% af importen fra lande uden for EF i 1992). 
Tyrkiets, Marokkos, Tunesiens Indiens, Polens og Indonesiens 
andel af importen fra lande uden for EF er stigende, mens Hong 
Kongs, Sydkoreas og Taiwans andel er faldende. Hvad angår de 
forskellige landegruppers andel, tegner de de central- og 
østeuropæiske lande sig for en årlig stigning på 15,6% og MFA-
landene (herunder de autonome) for en stigning på 8,5% udtrykt 
i mængde fra 1988 til 1992. 
Det meget store EF-underskud især over for de vigtigste 
asiatiske eksportlande, som for det første er beskyttede af 
afgiftsmæssige og ikke-afgiftsmæssige handelshindringer, og 
for det andet ofte driver illoyal konkurrence ved at ty til 
uhæderlig praksis i form af dumping, "double pricing" 
(eksistensen af to forskellige priser for samme råvare), 
subventioner, kopiering af design og modeller og manglende 
overholdelse af internationale arbejdsnormer. 
3. Konkurrencefaktorerne 
Mens analysen af samhandelen generelt afslører en svaghed i 
EF's 
industri, giver en nærmere undersøgelse af de faktorer, der 
påvirker konkurrenceevnen, os mulighed for at finde årsagerne 
til vore virksomheders svigtende konkurrenceevne. Enhver 
diagnose inden for denne sektor bør imidlertid ikke kun tage 
hensyn til, at produkterne, som udsættes for konkurrence på 
forskelligt niveau og i forskellig grad, er yderst heterogene, 
men også til, at der inden for de forskellige brancher er 
store forskelle. 
En faktor, som øver en vis indflydelse på sektorens 
internationale konkurrenceevne, er kurserne på de europæiske 
valutaer især over for dollaren. Siden dollarens fald har 
tekstil- og beklædningsindustriens konkurrenceevne været i 
tilbagegang, hvilket fremgår af udviklingen i eksporten af 
denne industris produkter til landene i dollarzonen, især i 
form af tab af markedsandele, og af udviklingen i importen. 
Den beskedne stigning i dollarkursen siden 1992 og de seneste 
valutasvingninger skulle imidlertid have en kompenserende 
virkning for en del af Fællesskabets industri. 
Blandt de faktorer, der påvirker konkurrenceevnen, er 
personaleomkostningerne af afgørende betydning for en stor del 
af industrien, især for beklædningsindustrien, hvor den kan 
udgøre op til 40% af produktionsomkostningerne. I de mest 
moderne spinderier og væverier er lønomkostningerne imidlertid 
reduceret betydeligt. Selv om lønniveauet er lavt sammenlignet 
med andre industrisektorer, er det stigende i de fleste EF-
lande, og denne tendens fortsætter. Forskellen mellem de 
samlede lønomkostninger (inkl. bidrag til sociale ordninger), 
som betales af vore virksomheder, og dem, som betales af vore 
vigtigste konkurrenter, herunder industrialiserede lande, er 
vokset betydeligt siden 1988. Gennemsnitsomkostningerne pr. 
time i Fællesskabets spinderier og væverier er i 1993 på 14 
dollar (med en afvigelse på 1 - 6 i de forskellige 
medlemsstater), mens de i USA ikke overstiger 11,6 dollar for 
samme type arbejde. 
Arbejdskraftsproduktiviteten har været støt stigende i de 
seneste år, hvilket bekræfter Fællesskabets førerstilling på 
dette område. Den vigtige rolle, som SMV spiller i 
Fællesskabets industrielle struktur, er en faktor, som 
bidrager til den høje produktivitet og fleksibilitet. EF-
virksomhedernes produktivitetsforspring er imidlertid ikke 
tilstrækkeligt til at kunne kompensere for, at deres 
lønomkostninger og dermed deres arbejdskraftforbrug pr. 
produceret enhed er højere end konkurrenternes. 
Skønt produktionsapparatet er blandt de mest moderne i verden, 
må det pointeres, at der er meget store skævheder på dette 
område mellem de enkelte medlemsstater, hvilket afspejler de 
forskellige stadier i omstillingsprocessen, som de befinder 
sig på. Det mærkbare fald i investeringerne i udstyr inden for 
de seneste to år kunne imidlertid, hvis det fortsætter, bringe 
dette forspring i fare. Hertil kommer, at udstyret udnyttes 
dårligere end hos konkurrenterne (i spinderier og væverier er 
udnyttelsesgraden for eksempel 76% i EF mod 97% i Taiwan og 
84% i USA). Dette er en betydelig konkurrencemæssig ulempe. 
En stor del af den europæiske industri råder allerede over 
nogle nøglefaktorer, som gør det muligt i stor udstrækning at 
kompensere for de omkostningsmæssige ulemper. Det drejer sig 
navnlig om evnen til reagere hurtigt og fleksibelt på 
markedets behov, om kreativiteten og om samtlige 
produktionsrelaterede tjenesteydelser. Hertil kommer, at 
omkostningerne ved en produktion uden for Fællesskabet og 
visse ekstra risici som følge af den større afstand til 
leverandørerne sætter grænser for internationaliseringen af 
produktionen. Disse faktorer er yderligere forstærket efter 
virkeliggørelsen af det indre marked. 
Endelig ligger kvaliteten af de menneskelige ressourcer i 
Fællesskabet på et højt niveau sammenlignet med 
konkurrenterne, men det konstateres, at der er også er 
betydelige forskelle mellem de enkelte medlemsstater, og at 
visse aspekter herved kan forbedres. Det drejer sig således 
ikke kun om funktioner i forbindelse med ny teknologi og om 
omlægningen af produktionssystemerne, men også om områder, 
hvor virksomhedsledelsen spiller en afgørende rolle. 
Kvalificeringen af arbejdskraften må behandles som et centralt 
tilpasningselement og nødvendiggør en permanent 
uddannelsesaktion, som tager hensyn til udviklingen inden for 
faget og industrielle forandringer. 
4. De industrielle strategier 
På baggrund af ugunstige konjunkturer og strukturelle 
svagheder har virksomhederne søgt at gennemføre omstillinger 
på fire hovedområder: flytning af en del af produktionen til 
et land med lavere produktionsomkostninger og generelt bedre 
vilkår; nye organisationsformer dels på produktionsområdet og 
dels i forholdet til leverandørerne og distributørerne; 
automatisering og teknologisk udvikling; forskning i nye, 
mindre prisfølsomme kvalitetsprodukter. 
Hver virksomheds strategi afhænger af dens brancheposition, 
dens størrelse, dens konkurrenceevne og dens markeder. Visse 
generelle tendenser kan imidlertid isoleres. Det gælder for 
eksempel en tendens til automatisering og en fleksibel 
produktion i de sektorer, som befinder sig på et lavt trin i 
produktionskæden, og til udflytning af arbejdskraftintensive 
aktiviteter i de industrier, som befinder sig på et højere 
trin i produktionskæden, især konfektionsbranchen. 
Udflytningsfænomenet er forekommet med stærkt stigende 
hyppighed i de seneste år, og bør fortsætte. Det er begyndt i 
lande, hvor lønomkostningerne er meget høje såsom Tyskland og 
Nederlandene, og har derefter bredt sig til Belgien og 
Frankrig og for nylig også til Italien. Ifølge en undersøgelse 
foretaget for nylig nåede værdien af store og mellemstore 
beklædningsvirksomheders udflyttede produktion op på omkring 
40% i 1992. I alt udgør importen i forbindelse med passiv 
forædling kun 9% af den samlede import, men tallet er reelt 
højere, fordi en del af den import, som stammer fra 
underleverancer, foregår som direkte import. Naturligvis 
forbliver aktiviteter med høj værditilvækst såsom kreation, 
design, logistik, marketing og lancering for størstedelens 
vedkommende inden for vore egne grænser. 
5. Fællesskabsinitiativerne 
I henhold til de retningslinjer, som er udstukket i 
Kommissionens meddelelse af 25. oktober 1991 og i Rådets 
resolution af 17. juni 1992, har Kommissionen iværksat en 
række foranstaltninger til styrkelse af tekstil- og 
beklædningssektorens konkurrenceevne. Disse foranstaltninger 
fremhæver to aspekter: 
al Det eksterne aspekt 
på det handelspolitiske område er der forlængelsen af MFA 
IV med ét år og af de bilaterale aftaler med 2 + 1 år. 
Forlængelsen giver ikke i praksis nye fordele, men 
erstatter de nationale kvoter med nye EF-begrænsninger. 
Herudover skal også nævnes det nye integrerede edb-system 
til licensforvaltning, som er gennemført i samarbejde med 
medlemslandene (S.I.G.L.) og den Task Force, som har til 
opgave at gennemføre en mere effektiv bekæmpelse af svig 
(TAFI) med støtte fra industrien. 
I øvrigt har Kommissionen fornyligt foreslået at styrke bekæmpelsen af ulovlige efterligninger 
og piratvarer. Kommissionens forslag tillægger toldmyndighederne direkte retten til at afgøre 
krav om beslaglæggelse af varer, der mistænkes for ulovlig efterligning, hvilket forenkler og 
fremskynder procedurerne, udvider det retligt beskyttede omrade og tilskynder medlemsstaterne 
til at vedtage stærke sanktioner; denne reform optager de fleste af industriens forslag 
vedrørende dette emne. 
Blandt de fælles 
foranstaltninger til forvaltning og overvågning af 
aftalerne antager spørgsmålet om anvendelsen af 
beskyttelsesklausulen stor betydning. I forbindelse med 
denne klausul er det nødvendigt at kunne støtte sig til 
effektive nationale statistiske systemer. På trods af de 
vanskeligheder, der kan være forbundet hermed, er det 
nødvendigt, at medlemsstaterne indgiver de statistiske 
oplysninger inden for de fastlagte frister. 
I kampen mod dumping og ulovlige subventioner er der 
opnået resultater (i forbindelse med dumping er 21 
foranstaltninger trådt i kraft og 7 undersøgelser 
iværksat, i forbindelse med subsidier er 1 foranstaltning 
trådt i kraft). I denne sammenhæng er det nødvendigt, at 
procedurerne fremskyndes (Kommissionen vil om kort tid 
forelægge et forslag herom), at de nødvendige midler 
bevilges, og at Rådet snarest træffer en afgørelse 
vedrørende beslutningsprocessen. 
Fremover vil fællesskabsaktionerne være stærkt påvirket 
af de beslutninger, der træffes i Uruguay-Runden, som er 
gået ind i sin afsluttende forhandlingsfase. Resultaterne 
af Uruguay-Runden skulle føre til en gradvis åbning af 
tredjelandes markeder på basis af styrkede regler og øget 
disciplin. Kommissionen mener, at dette vil udgøre en 
permanent ramme, som vil lette den europæiske industris 
tilpasningsbestræbelser. 
Denne del af Uruguay-Runden vil også påvirke de 
beslutninger, der skal tages i forbindelse med revisionen 
af GSP, navnlig de igangværende overvejelser vedrørende 
arbejdsmarkedsklausulen. 
b) Det interne aspekt 
Tekstil- og beklædningssektoren vil kunne drage fordel af 
virkeliggørelsen af det indre marked i form af mindre 
omkostninger og tidsforbrug ved interne transaktioner, 
bedre forbindelser mellem producenter og distributører og 
mere homogene konkurrencevilkår. Større gennemsigtighed 
og strengere kontrol med statstilskud skulle bidrage til 
at grundfæste de europæiske virksomheders 
konkurrenceevne. Det er naturligvis nødvendigt at sikre 
sig at de eksterne konkurrenter følger de samme regler. 
For at støtte europæiske opfindelser har Kommissionen 
foreslået en retlig beskyttelse af industrielle design og 
en styrkelse af bekæmpelsen af ulovlige efterligninger. 
Virkeliggørelsen af det indre marked kræver, at de 
nationale kvoter erstattes af EF-kvoter. Dette gælder 
også for de produkter, der er fremstillet i tredjelande 
af europæiske halvfabrikata og derefter eksporteret til 
Fællesskabet (T.P.P. - proceduren for passiv forædling). 
Kommissionen har foreslået en revision af de gældende 
regler, så de tilpasses den nye situation, og indførelse 
af fælles betingelser for alle producenter i EF, som er 
omfattet af ordningen. 
- Opfølgningen af den europæiske industris moderniserings-
og omstillingsbestræbelser foregår især via 
strukturfondene og forsknings- og udviklingsprogrammerne. 
På FTU-området har tekstil- og beklædningsindustrierne, 
der i deres egenskab af forarbejdningsindustrier normalt 
befinder sig på et højt trin i innovationsprocessen, vist 
deres evne til at opfylde målene for 
fællesskabsprogrammerne. I det næste rammeprogram vil de 
på basis af en fælles, multisektorel løsningsmodel kunne 
drage fordel af en række aktioner til styrkelse af 
konkurrenceevnen (generisk teknologi, informations- og 
kommunikationsteknologi, materialeteknologi etc.), af en 
ny mekanisme til fremme SMV's udnyttelse af fællesskabs-
forskningens resultater samt af specifikke aktioner til 
fremme af udbredelsen af forskningsresultaterne. 
I 1993 godkendte Kommissionen de nationale 
foranstaltninger til gennemførelse af RETEX-programmets 
diversificerings- og omstillingsaktioner i områder, der 
er stærkt afhængige af tekstilindustrien (hvortil der for 
perioden 1993/97 er afsat 500 mio. ECU fra 
fællesskabsbudgettet). De projekter, der har opnået 
støtte under dette program, er allerede iværksat i de 
fleste medlemsstater. 
På uddannelsesområdet er der også taget initiativer af 
social karakter. Inden for rammerne af den sociale dialog 
har arbejdsmarkedets parter jævnligt udvekslet 
synspunkter med Kommissionens tjenestegrene om 
forskellige aspekter af de beskæftigelsesproblemer, som 
sektoren står over for. Ud over udviklingen af 
basisprogrammer som f.eks. FORCE, EUROFORM og NOW bør 
også nævnes forberedelsen af et initiativ vedrørende 
strukturfondenes mål 4, som går ud på at sikre en 
uddannelse, der er tilpasset de nye krav, og dæmpe de 
industrielle forandringers indvirkning på beskæftigelsen. 
Inden for rammerne af det europæiske vækstinitiativ 
vedtog Ministerrådet den 14. juni et fællesskabs-
handlingsprogram til sikring af kontinuiteten i og 
styrkelse af erhvervspolitikken for navnlig SMV i 
Fællesskabet. 
På underleveranceområdet iværksætter Kommissionen en 
række aktioner med det formål at udvikle de europæiske 
SMV*s og ordregivernes produktionskapacitet bedst muligt. 
Det drejer sig navnlig om nettene til søgning efter 
partnere, både ikke-fortrolig søgning (BRE - Kontoret for 
Virksomhedssamarbejde) og fortrolig søgning (BC-Net). 
Hertil kommer programmer, der fremmer direkte møder 
mellem virksomhedsledere, f.eks. INTERPRISE-programmet, 
og sætter virksomheder i forbindelse med hinanden på 
sektorielt og transnationalt grundlag. 
Det europæiske observatorium for tekstil- og 
beklædningsindustrien støttes af Kommissionen med henblik 
på bedre at kunne følge EF-industriens situation. Dette 
foregår i tæt samarbejde med industrien og i form af 
økonomiske analyser og udnyttelse af data og 
informationer, der er til rådighed for private 
beslutningstagere og offentlige myndigheder. Der blev 
den 4. maj indgivet en situationsrapport om industrien i 
1992. For bedre at kunne vurdere perspektiverne for 
sektoren har observatoriet netop foretaget en vigtig 
analyse, som blandt andet behandler fænomenerne 
udflytning og tættere forbindelser mellem produktion og 
distribution. Resultaterne heraf vil foreligge i 1994. 
Kommissionen vil holde Rådet informeret om disse 
udviklinger. 
6. Konklus ioner 
Den analyse, som er forelagt i denne rapport, fremhæver 
tekstil- og beklædningsindustriens heterogene karakter og 
beskriver dens konkurrenceevne. 
I løbet af de seneste år er der sket en generel svækkelse af 
den samlede industris konkurrenceevne. Dette skyldes 
hovedsagelig: 
en forringelse af de omkostningsrelaterede 
konkurrencefaktorer, navnlig arbejdskraften; 
illoyal konkurrence på det internationale marked; 
vanskeligheder i forbindelse med modernisering og 
tilpasning til teknologiske og organisatoriske 
forandringer i visse regioner og sektorer. 
Det behøver imidlertid ikke at betyde et uafvendeligt 
sammenbrud for industrien. Der er stadig en fremtid for den 
europæiske tekstil- og beklædningsindustri for så vidt som den 
ved hjælp af ledsageforanstaltninger iværksat af de offentlige 
myndigheder kan udnytte sine konkurrencemæssige trumfkort. 
Årsagerne til tabet af den internationale konkurrenceevne og 
dets symptomer er i stor udstrækning fælles for tekstil- og 
beklædningsindustrien og andre industrier. Et varig 
genopretning for tekstil- og beklædningsindustrien kan derfor 
opnås, hvis det sker som led i en overordnet strategi for den 
internationale konkurrenceevne. 
Gunstigere vilkår for vore økonomier og mere stabile penge- og 
valutamarkeder må have højeste prioritet i en sådan samlet 
løsning. Især må der lægges vægt på virkeliggørelsen af målene 
for ØMU i overensstemmelse med den tidsplan, som blev fastlagt 
i Maastricht. 
Skønt den seneste revaluering af dollaren på kort sigt har 
haft en positiv effekt på vor konkurrenceevne, kan 
valutapolitikken ikke sikre nogen varig forbedring af 
konkurrencesituationen. Strukturpolitikken, som søger at 
forbedre produktionsvilkårene, spiller til gengæld en 
afgørende rolle i denne forbindelse. 
I lyset af den forringede konkurrenceevne og fortsatte 
strukturarbejdsløshed foregår der for tiden en revision af 
beskæftigelsespolitikken. Kommissionen vil forelægge sine 
overvejelser og forslag på dette område i en hvidbog om 
væksten, konkurrenceevnen og beskæftigelsen. 
10 
Ledsagepolitikkerne vedrørende den industrielle tilpasning, 
som modtager betydelig EF-støtte, bør intensiveres med henblik 
på at styrke de områder, hvor tekstil- og 
beklædningsindustrien har et konkurrencemæssigt forspring. I 
denne forbindelse bør der gøres brug af horisontale 
virkemidler. Disse politikker vil: 
Styrke FTU og innovationen i hele tekstilindustrien, 
især ved i det fjerde rammeprogram (1994-1998) at 
tage større hensyn til SMV»s specificitet og behov 
vedrørende udbredelsen af ny teknologi; 
Lette arbejderes og funktionærers tilpasning til 
industrielle forandringer og udviklingen i 
produktionssystemerne gennem en ny serie 
uddannelses- og omskolingsforanstaltninger i 
overensstemmelse med strukturfondenes mål 4 og som 
svar på virksomhedernes konkrete behov; 
Forbedre virksomhedernes know-how gennem et nyt 
fællesskabsinitiativ vedrørende industrielle 
forandringer og konkurrenceevnen. Dette initiativ 
skal fremme udbredelsen af viden og teknikker, 
herunder især oprettelsen af et net af små og 
mellemstore underleverandørvirksomheder med henblik 
på specifikke uddannelses- og kommunikations-
initiativer. 
Der vil blive stillet ekstra midler til rådighed for EF* s 
forskningsprogrammer og fællesskabsinitiativer, som 
finansieres over strukturfondene. Støtteaktioner i forbindelse 
med diversificering og omstilling vil som forudset i RETEX-
programmet blive fortsat og udvidet. 
For at genskabe tekstil- og beklædningsindustriens 
konkurrenceevne må Uruguay-Runden munde ud i en aftale, som 
omfatter en tekstilpakke, der opfylder Fællesskabets 
retningslinjer på alle punkter: 
gradvis integration af tekstilindustrien i GATT-
aftalerne, hvilket især bør medføre, at tredjelandes 
markeder bliver mere åbne; 
styrkelse af GATT-reglerne og -bestemmelserne, især 
i forbindelse med aktioner mod dumping, statsstøtte, 
beskyttelsesklausuler og øget beskyttelse af den 
intellektuelle ejendomsret 
forbedring af EF's handelspolitiske instrumenter i 
retning af større gennemsigtighed og effektivitet. 
En styrkelse af mekanismerne til direkte samarbejde mellem 
industrien og Kommissionen må tilstræbes, især på følgende 
områder: 
11 
opfølgning samt søgning efter metoder til styrkelse 
af industriens konkurrenceevne. Et første bidrag 
kunne ydes af det europæiske observatorium for 
tekstil og beklædning (OETH), som beskæftiger sig 
med bestemte fænomener såsom underleverance og køb 
af halvfabrikata i tredjelande. Herudover kunne 
samarbejdsrammerne udvides gennem rundbordssamtaler 
med deltagelse af repræsentanter for EF, 
medlemsstaterne og industrisektoren, 
distributionssektoren, forbrugerne og fagforbundene. 
fremme af eksport til tredjelande, især til de nye 
markeder, som vil blive åbnet efter Uruguay-Runden 
oprettelse af en ad hoc-celle til styrkelse af den 
allerede indledte, konstruktive dialog med 
industrien inden for rammerne af TAFI (initiativet 
til bekæmpelse af svig inden for tekstilsektoren) 
tilvejebringelse af komplette, jævnligt ajourførte 
oplysninger til fremme af en mere effektiv 
bekæmpelse af ikke-toldmæssige hindringer. Dette vil 
styrke Kommissionens forhandlingsposition over for 
tredjelande. 
en analyse af sektorens situation med henblik på at 
give Kommissionen mulighed for at sikre en mere 
effektiv gennemførelse af aftalerne. 
12 
l. Indledning 
På grundlag af en meddelelse fra Kommissionen (KOM(91) 399 
endelig udg.) vedtog Rådet den 17. juni 1992 en resolution 
(EFT C 178 af 15/07/92), som understreger de foranstaltninger, 
der skal tages for at styrke tekstil- og 
beklædningsindustriens konkurrenceevne. Rådet opfordrede 
Kommissionen og medlemsstaterne til at foreslå og vedtage 
disse foranstaltninger og opfordrede desuden Kommissionen til 
bl.a. at "indgive periodiske rapporter om udviklingen af EF1 s 
tekstil- og beklædningsindustris konkurrenceevne". 
Denne meddelelse, som er baseret på oplysninger, som dækker 
perioden 1988-1992, og på oplysninger for 1993, som allerede 
foreligger, er et svar på Rådets opfordring og giver en samlet 
oversigt over sektorens konkurrenceevne. Den beskriver også 
den seneste udvikling i industristrukturen og handelsmønstret 
og gennemgår denne industrigrens strategier og EF*s 
opfølgningsforanstaltninger til gennemførelse af Kommissionens 
meddelelse og Rådets resolution. 
Disse elementer skulle give Rådet de ønskede oplysninger om 
sektorens situation og give det mulighed for at følge 
fællesskabsaktionerne på området. 
EF-institutionerne bør naturligvis også beskæftige sig med 
fremtiden og med nødvendigheden af at uddybe og supplere de 
initiativer, der allerede er taget. Kommissionen er overbevist 
om, at de bestræbelser, der er gennemført til støtte for 
sektorens konkurrenceevne bør fortsættes og ledsage den 
industrielle tilpasningsproces. 
Kommissionen foreslår, at Rådet behandler emnet første gang på 
sit møde den 18. november 1993 for at give sin politiske 
vurdering af EF's tekstil- og beklædningsindustri og af de 
udviklingstendenser, der er beskrevet i denne rapport. 
13 
2. Den seneste udvikling i industristrukturerne 
2.1 Generelt 
Med næsten 2,636 mio. beskæftigede (2,753 mio., når kemofibre 
og de 5 nye tyske delstater medregnes), en værditilvækst på 65 
milliarder ECU og en omsætning på 180 mia. ECU spiller 
tekstil- og beklædningsindustrien stadig en vigtig rolle i 
Fællesskabets industristruktur. 
Denne industrigren beskæftiger 9% af alle beskæftigede inden 
for industri og er dermed fortsat blandt de vigtigste 
industrigrene i Fællesskabet med hensyn til beskæftigelse. I 
visse egne, hvor mere end 40% af arbejdspladserne ofte har 
tilknytning til tekstil/beklædning, er den økonomiske 
aktivitet som helhed stærkt afhængig af de voldsomme 
forandringer, denne industrigren gennemgår. Tekstil- og 
beklædningsindustrien bidrager med 5,3% af den samlede 
værditilvækst i Fællesskabet og er aftager af produkter fra 
adskillige andre industrigrene (kemi, maskiner,...). Den er 
desuden kendt som en kilde til know-how og kreativitet i 
Fællesskabet. 
I perioden 1988-92 har tekstil- og beklædningsindustrien 
udviklet sig i en sammenhæng, der har været præget af 
følgende: 
Et økonomisk miljø i tilbagegang 
Siden golfkrisen i 1991 er håbet om et opsving svundet og de 
vestlige økonomier - bortset fra USA's - er gradvist forringet 
i hele 1992 og endnu mere i år. 
Det, der præger denne økonomiske nedgangsperiode i forhold til 
andre, er givetvis den høje arbejdsløshed og underskuddet på 
medlemsstaternes budget, som forværres af alvorlige 
valutamæssige og finansielle problemer. 
Vigende efterspørgsel 
Virkningen af den demografiske udvikling (faldende fødselstal, 
aldrende befolkning) og nedgangen i den del af 
husholdningernes budget, som bruges til tekstilvarer, er 
blevet forstærket af den generelle økonomiske afmatning, og 
det har medført et fald i det endelige forbrug i 1992. 
Efterspørgslen (i distributionsleddet og hos forbrugeren) er 
desuden blevet mere omskiftelig og mere krævende, navnlig hvad 
angår forholdet mellem pris og kvalitet. 
Tilbagegangen i andre industrisektorer har desuden smittet af 
på industriens efterspørgsel. 
14 
Skarp international konkurrence og voksende 
internationalisering 
EF*s industri er fortsat sårbar over for lavprisimport, som er 
mulig på grund af meget lave lønomkostninger men også på grund 
af tvivlsomme handelsmæssige og arbejdsmarkedsmæssige praksis 
i et stort antal eksportlande. Vanskelighederne ved at få 
adgang til adskillige reelle og potentielle markeder bremser 
desuden EF-eksporten betydeligt. 
Den øgede samhandel ledsages af en tendens til 
internationalisering og udflytning af produktionen, som er ved 
at blive EF-virksomhedernes mest benyttede modtræk. Den 
positive udvikling i omsætningen og EF-eksporten står i 
modsætning til det betydelige fald i produktionen inden for 
EF. 
2.2 Den vigtigste udvikling fra 1988 til 1992. 
Siden 1988 har tekstil- og beklædningsindustrien været præget 
af en mærkbar tilbagegang i antallet af arbejdspladser, 
produktion, investering og i de seneste år forbruget (bilag 
1). 
Parallelt med denne negative udvikling bemærkes en voksende 
omsætning i virksomhederne, men værditilvæksten er stabil. 
De til rådighed stående data for slutningen af denne periode 
og de første måneder i 1993 viser dog, at den nuværende 
tilbagegang er mere langvarig og gennemgribende end de 
sædvanlige cykler, og at denne tendens ikke kan forventes at 
vende på kort sigt. 
I rapporten, som det fremlagde for Rådet for Industri i maj 
1993, har det europæiske observatorium for tekstil og 
beklædning (OETH) givet en detaljeret analyse af denne 
industrigrens situation i EF. I lyset af denne rapport og 
oplysninger af nyere dato, kan følgende væsentlige 
udviklingstendenser siden 1988* understreges: 
i) Denne industrisektor har mistet 434.000 arbejdspladser i 
Fællesskabet (- 14%), heraf 153.000 alene i 1992 (dobbelt 
så meget som gennemsnitstallet for 1980*erne). Næsten 70% 
af de mistede arbejdspladser i fremstillingsindustrien er 
mistet fra tekstil- og beklædningsindustrien (bilag 2) . 
Der er store forskelle fra medlemsstat til medlemsstat, 
som det ses af bilag 2a. 
Samtidig er over 2.000 virksomheder lukket sidste år. 
Valget af 1988 som referenceår skyldes statistiske hensyn 
15 
(bogføring af serier for udenrigshandel) og praktiske 
hensyn til den mellemlangsigtede analyse. 
16 
ii) Med en nedgang på 4,7% i tekstilindustrien og 6,4% i 
beklædningsindustrien har produktionen udviklet sig 
mindre gunstigt end i fremstillingsindustrien på trods 
af, at forbruget var klart stigende indtil begyndelsen af 
1990,erne. Der var dog hovedsagelig tale om øget forbrug 
af importerede varer (bilag 3 - 5). 
Analysen af de produktionsmæssige forandringer, der er 
sket siden 1988 i de forskellige sektorer, viser en 
nedgang inden for alle sektorerne undtagen uld, tæpper og 
tekniske varer af tekstil, selv om problemerne i løbet af 
1992 gradvis bredte sig til alle områder. Det er inden 
for produktionen af beklædningsgenstande af vævet og 
spundet bomuldsstof (-17%) samt af kæde- og skudgarn (-
12%), at nedgangen har været mest markant. 
Bilag 6 og 7 viser i øvrigt, at omfanget af disse 
forandringer varierer betydeligt fra medlemsstat til 
medlemsstat. 
iii) Efter adskillige år med stabil vækst, som førte til en 
stigning i sektorens leveringskapacitet, er 
investeringerne faldet (med henholdsvis 32% og 25% i 
faste priser i 1992 i forhold til 1988). 
Sidste år lå investeringerne i tekstilsektoren på det 
laveste niveau siden 1982. Det er i bomuldsindustrien, en 
industri, som hører til de mest moderne i Europa, men som 
samtidig er kendetegnet ved betydelig overkapacitet på 
verdensplan, at nedgangen har været mest markant. 
Som følge af overproduktionen, er lagerbeholdningerne 
steget betydeligt, især efter tredje kvartal i 1990, 
hvilket har fået de fleste virksomheder til at føre en 
moderat prispolitik. 
iv) Forbruget i Fællesskabet forekommer at være steget indtil 
1990 for tekstilsektoren og indtil 1991 for 
beklædningssektoren. Derefter førte den generelle 
økonomiske nedgangskonjunktur til et kraftigt fald både i 
slutforbruget og i efterspørgslen fra industrierne i de 
højere produktions-/distributionsled. Forbruget inden for 
tekstil og beklædning faldt med 1,6% fra 1991 til 1992, 
mens salget til detailleddet i beklædningssektoren faldt 
med hele 5,3%. 
De sidste fire års udvikling i slutforbrugernes 
efterspørgsel har bekræftet den faldende afsætning for 
beklædning, som i 1992 ikke udgjorde mere end 45% af det 
samlede slutforbrug, hvilket opvejedes af en stigende 
efterspørgsel efter tekniske varer af tekstil. 
I betragtning af markedssituationen har der kun været en 
let stigning i importen i 1992; men denne efterfulgte en 
meget kraftig stigning mellem 1988 og 1991, som medførte 
17 
tab af markeder for producenterne i EF. Eksporten har 
været støt stigende, men har ikke kunnet stabilisere 
underskuddet på handelsbalancen, som er steget fra 5,6 
til 12 milliarder ECU på fire år. 
Fabrikspriserne er steget mindre kraftigt end 
forbrugerpriserne, undtagen i 1992 hvor udviklingen var 
nogenlunde ens. Det var da faldet i importpriserne var 
mest markant (1988-1990), at forskellen mellem de to 
prisudviklinger var størst, især for tekstilvarerne. 
v) Det dystre billede, som tegnes af denne samlede oversigt, 
skulle imidlertid i nogen grad opvejes af en øget 
omsætning og en forbedret værditilvækst. 
Udviklingen i omsætningen har været positiv både inden 
for tekstil og beklædning (henholdsvis +4% og +12% i 
faste priser i perioden), skønt der har været en 
stabilisering af udviklingen siden 1990. Udviklingen i 
værditilvæksten (i firmaer på over 20 personer) har ikke 
været den samme for tekstilsektoren (- 1/7%) og 
beklædningssektoren (+ 3,2%), men dens betydning i 
produktionen er vokset i begge sektorer (fra 33% til 
35%) . 
Disse tendenser bekræfter udviklingen af industrielle 
strategier baseret på udflytning, som delvis har 
kompenseret for nedgangen i den hjemlige produktion, især 
i beklædningsindustrien. De viser ligeledes, at der er 
sket en betydelig omlægning af aktiviteteterne inden for 
hele sektoren, men med en tydeligere differentiering end 
tidligere mellem de strategier, som er lagt af 
tekstilindustriens og beklædningsindustriens 
virksomheder. 
2.3. Udviklingstendenser i 1993 
De oplysninger, der foreligger om de første 5 måneder af 1993, 
viser, at aktivitetsnedgangen er endnu alvorligere end i 1992, 
idet der både i tekstil- og i beklædningsindustrien er sket et 
produktionsfald på 8% (bilag 2). 
I lyset af et nyt fald i slutforbruget og af manglen på tillid 
kan produktionen falde til sit laveste niveau i de sidste 20 
år. 
Alle aktivitetsområder, herunder bl.a. produktionen af tæpper 
og ikke-vævede stoffer, er ramt, hvilket ikke kun skyldes 
vigende efterspørgsel efter beklædningsgenstande, men også 
aktivitetsnedgangen inden for andre områder som f.eks. bygge-
og anlægssektoren og automobilsektoren. 
18 
3. Evaluering af den internationale konkurrenceevne 
3.1 Generelt 
Evaluering af den internationale konkurrenceevne gennem en 
analyse af udviklingen i samhandelen er et af nøgleelementerne 
i diagnosticeringen af tekstil og beklædningsindustriens 
situation. 
Fællesskabets økonomier er, set i forhold til andre lande i 
verden, særdeles åbne for international samhandel inden for 
denne sektor, og denne åbning øgedes i perioden 1988 til 1992. 
Både de importerede varers indtrængen i det synlige forbrug og 
de eksporterede varers andel af produktionen er steget i løbet 
af de seneste fire år. Den internationale arbejdsdeling vil 
altså inden for tekstil- og beklædningsindustrien komme til at 
spille en stadig mere afgørende rolle i virksomhedernes 
strategier. 
Denne gradvise åbning i Fællesskabet er dog sket under sådanne 
omstændigheder, at visse former for ubalance er forværret 
betydeligt: 
i) Denne sektors handelsunderskud i forhold til tredjelande 
er vokset, idet importen er steget hurtigere end 
eksporten, 
ii) Væksten i importen er i vidt omfang sket på bekostning af 
EF-producerede varer, hvilket har medført en absolut 
nedgang i produktion og beskæftigelse inden for sektoren. 
Importen fra lande uden for Fællesskabet er steget 
mængdemæssigt med 8% om året, mens eksporten kun steg med 4.6% 
i perioden 1988 til 1992 (bilag 8) . Dette misforhold har 
udløst den forøgelse af Fællesskabets handelsunderskud for 
tekstil og beklædning, som var særlig udpræget i 1990 og 1991. 
I 1991 satte handelsunderskuddet i forhold til tredjelande 
rekord med 12,4 milliarder ECU (bilag 9). 
I 1992 svandt sektorens underskud en smule til 12,2 milliarder 
ECU på grund af importnedgang som skyldtes stagnerende 
efterspørgsel i EF samt forbedrede handelsvilkår. 
Mellem 1988 og 1992 prægedes tekstil-færdigvaresektoren som 
helhed af en voksende difference mellem den samlede 
efterspørgsel, som steg med 1,6% pr. år og produktionen, som 
faldt med 0,8% pr. år i gennemsnit. Denne difference blev 
dækket af import, som delvist har erstattet EF-produktionen. 
De primære produktionsled (spinderi, væveri, stof) har haft en 
vigende efterspørgsel på grund af forringede 
afsætningsmuligheder for deres produktion i EF (i gennemsnit 
4,4% om året) samt øget konkurrence fra de importerede 
produkter. 
Det skal understreges, at den stigende åbning over for 
tredjelande har fundet sted sideløbende med en 
19 
bemærkelsesværdig dynamik i samhandelen inden for EF, som er 
vokset med 5% om året i gennemsnit. Eksporten til andre lande 
i EF er vokset forholdsmæssisgt fra 64% til 66% mellem 1988 og 
1992, hvilket til en vis grad afspejler oprettelsen af det 
indre marked. 
De her nævnte generelle tendenser dækker over betydelige 
forskelle i konkurrenceevnen afhængigt af de forskellige 
markeder, som det fremgår af den mere detaljerede analyse 
nedenfor. 
3.2 Eksport 
Mens eksporten til de industrialiserede lande med 
markedsøkonomier (USA, EFTA, Japan) som helhed faldt let i 
1992 i forhold til 1988, voksede eksporten til andre lande 
fortsat bemærkelsesværdigt: 9.6% (udtrykt i mængde) om året 
for tekstil og 16% for beklædning - bilag 10. 
Som følge heraf er industrilandenes andel af den samlede EF-
eksportmængde faldet fra 56,3% til 44,5% for tekstil og fra 
80% til 70% for beklædning. 
De eksporterede EF-produkters svækkelse på industrilandenes 
markeder mellem 1988 og 1992 afspejles i en negativ udvikling 
i disse produkters markedsandele set i forhold til de 
pågældende landes samlede import (bilag 12). Således er 
markedsandelene for tekstil- og beklædningsprodukter fra EF 
faldet fra 12,4% til 8,8% i USA og fra 67,2% til 66,5% i EFTA, 
mens markedsandelen i Japan er faldet voldsomt siden 1990 (fra 
24% til 16,2%). Tabet af markedsandele har været til fordel 
for udviklingslandene. 
Denne udvikling tyder på en reelt forringet konkurrenceevne i 
international sammenhæng. Grundene hertil analyseres længere 
fremme i afsnit 4$1) Følgevirkningerne heraf kan blive 
alvorlige, hvis denne udvikling fortsætter. De 
industrialiserede lande er de traditionelle markeder for EF1 s 
eksport (USA, Schweiz og Østrig er de tre største aftagere), 
og de har generelt aftaget produkter af god til høj kvalitet. 
Den hurtige vækst i tekstileksporten til de central- og 
østeuropæiske lande, herunder republikker i det tidligere 
Sovjetunionen, samt til visse udviklingslande skyldes i høj 
grad de seneste års kraftige stigning i antallet af 
underleverancer. Disse går ud på, at stof eksporteres for at 
(1) I betragtning af, at der generelt hersker 
konkurrencemæssige forhold på industrilandenes 
markeder og i betragtning af, at markedsadgangs-
forholdene er relativt stabile, anses udviklingen i 
markedsandelenes indbyrdes forhold i disse landes 
import for at være en god indikator for den 
internationale konkurrenceevne. 
20 
blive forarbejdet lokalt, hvorefter den forarbejdede vare 
genimporteres til EF. 
Middelhavsområdet er fortsat den vigtigste destination for 
EF1 s tekstileksport (23% i 1992), men de central- og 
østeuropæiske lande og ASEAN-landene har haft højere 
vækstrater, navnlig i 1992. Den meget hurtige vækst i 
eksporten til de central- og østeuropæiske lande afspejler 
naturligvis også de gennemgribende forandringer i de 
økonomiske forbindelser til disse lande efter 1990. Deres 
andel af EF*s eksport af tekstilprodukter er steget fra 8,7% i 
1988 til 15% i 1992. 
Eksporten af beklædningsvarer til de central- og østeuroæiske 
lande er generelt steget meget kraftigt, hvilket afspejler 
ikke blot væksten i underleveranceforretninger for halvfærdige 
beklædningsprodukter men også en gradvis åbning af disse 
markeder, der oprindeligt var næsten lukkede. Væksten i 
eksporten af beklædningsvarer til udviklingslandene er også 
opstået på baggrund af oprindeligt meget lave tal. Denne vækst 
er blevet fremmet af selvstændige åbningsforanstaltninger i 
visse lande, som dog ikke er blevet grundfæstede og derved er 
vilkårlige. Generelt blokerer de fleste af disse landes 
protektionistiske handelspolitik for adgang til disse 
markeder. 
3.3 Import 
Den europæiske industris forringede konkurrenceevne, som 
analysen af udviklingen i eksporten har antydet, bekræftes af 
væksten i importen. Der er dog konstateret betydelige 
forskelle mellem tekstilsektoren og beklædningssektoren. 
Tekstilimporten fra tredjelande er således steget 
mængdemæssigt med 5,3% om året, mens beklædningsimporten steg 
med 13,8% om året (bilag 13). 
Schweiz, Østrig og USA, i nævnte rækkefølge, forblev i 1992 de 
tre største leverandører af tekstilprodukter til Fællesskabet. 
Industrilandenes samlede andel af EF-markedet er dog faldet 
fra 43,4 til 40,2% mellem 1988 og 1992, mens de central- og 
østeuropæiske lande og udviklingslandene, navnlig i 
Centralasien, har styrket deres stilling på EF's marked. 
Indien, Kina, Pakistan og Indonesien er nu blandt de største 
leverandører af garner og tekstil til Fællesskabet (bilag 11). 
Udtrykt i mængde udgør importen fra udviklingslandene og de 
central- og østeuropæiske lande mere end 95% af den samlede 
import af beklædningsgenstande (udtrykt i værdi 91%). Mellem 
1988 og 1992 er der sket betydelige omvæltninger inden for 
denne gruppe, således er Kina blevet den største eksportør til 
EF (med en markedsandel tæt på 9%) ; Tyrkiet, Marokko, 
Tunesien, Indien, Polen og Indonesien har også øget deres 
markedsandele betydeligt. Derimod er Hong Kong, som var den 
største leverandør i 1988 blevet nummer tre, og Sydkoreas og 
Taiwans konkurrenceevne er ligeledes svækket. Disse 
21 
omvæltninger afspejler først og fremmest, at de lande, hvor 
lønniveauet i mellemtiden har nærmet sig mindstelønnen i 
Fællesskabet, har mistet en konkurrencefordel. 
Den meget tydeligt accelererende import, navnlig af 
beklædningsprodukter, fra de central- og østeuropæiske lande 
og udviklingslandene i perioden 1988/92 skyldes fire samtidigt 
virkende faktorer, som vil blive analyseret detaljeret i 
afsnit 4 og 5. 
i) Forværring af de strukturmæssige ulemper på det 
industrielt-konkurrencemæssige plan, som de fleste EF-
producenter lider under. 
ii) De fleste europæiske valutaers tendens til at stige i 
forhold til dollaren indtil september 1992. 
iii) Ændringer i de økonomiske forbindelser med det tidligere 
Sovjetunionen og de central- og østeuropæiske lande, som 
er kommet til udtryk bl. a. i bilaterale aftaler 
medførende en betydelig liberalisering af samhandelen. 
iv) Vedtagelse af omstruktureringsstrategier med fokus på 
udflytning af arbejdskraftintensive aktiviteter m.h.p. at 
nedbringe produktionsomkostningerne, navnlig inden for 
beklædningssektoren. 
3.4 Handelsbalancen 
Inden for tekstilsektoren har EF fortsat overskud på 
handelsbalancen. I 1992 nåede det op på 2,1 milliarder ECU 
(bilag 9). EF's traditionelle underskud i forhold til de 
asiatiske lande blev endnu større i 1992 i forhold til 1988. 
Derimod har tekstilsamhandelen med de central- og 
østeuropæiske lande og Middelhavslandene givet dobbelt så 
meget overskud som i 1988 på grund af væksten i 
underleveranceforretninger. Overskuddet i forhold til 
industrilandene svandt med 26% mellem 1988 og 1992, idet det 
kraftigste fald sås i forhold til EFTA (- 37%) og Japan (- 57 
%). 
Udviklingen i importen af beklædning fra udviklingslandene og 
de central- og østeuropæiske lande har bidraget kraftigt til 
det voksende handelsunderskud inden for denne sektor, som 
beløb sig til 14,3 milliarder ECU i 1992. Handelsbalancen for 
beklædning i forhold til industrilandene viser fortsat 
overskud, selv om det har været vigende siden 1990, men det er 
ikke tilstrækkeligt til at modvirke underskuddet i forhold til 
andre tredjelande. 
Det skal understreges, at samhandelen er meget speciel med 
visse tredjelande, som i forhold til EF er næsten fuldstændig 
lukkede (undtagen Hong Kong og Macao, som er frihavne), 
samtidig med at deres eksport er meget betydelig. 
22 
Ingen af de 13 lande i bilag 14 (Tyrkiet, Kina, Hong Kong, 
Taiwan, Sydkorea, Macao, Pakistan, Indien, Indonesien, 
Thailand, Filippinerne, Brasilien, Malaysia) importerer blot 
en tredjedel af værdien af det eksporterede. Som helhed er de 
skyld i et underskud på næsten 18 milliarder ECU. 
3.5 Differentiering på produkttyper 
Gennemsnitsværdierne for import og eksport af tekstil- og 
beklædningsprodukter dækker over meget store forskelle (bilag 
15) . De tekstilprodukter, der eksporteres fra EF til 
tredjelande er i gennemsnit 73% dyrere end de produkter, de*-
importeres fra de pågældende lande. For beklædningsprodukters (2) 
vedkommende er forskellen 122%. Denne forskel øgedes mellem 
1988 og 1992. 
En mere detaljeret analyse af de enkelte kategorier i MFA gør 
det muligt at forklare denne forskel sådan, at EF 
specialiserer sig i dyrere varianter af samme produkttype. 
Dette er resultatet af en strategi gående ud på at målrette 
produktionen mod de øverste lag i markedet. Denne strategi kan 
dog ikke helt bortveje den rolle, som prisen spiller for 
konkurrencen, idet handelsbalancen for de enkelte kategorier 
generelt er mest i EF*s favør, når prisforskellen mellem de 
eksporterede og importerede varianter i samme kategori er 
mindst. 
En analyse af de vigtigste stadier i fremstillingen viser 
(bilag 16), at EF har stort underskud for beklædning og 
forholdsvis mindre underskud for de primære 
produktionssektorer (undtagen trikotagestof) samt for 
boligtekstil. Handelsbalancen er i EF1 s favør eller neutral 
for trikotagestof og færdige tekstilprodukter (bortset fra 
boligtekstil) . Ved opdeling på fibertype (bilag 17) har EF, 
inden for tekstil, konkurrencefordel på uld, balance på 
silkefremstilling men en meget sårbar stilling inden for 
bomuld og alle typer konfektion. 
Den direkte indtrængningssats for importen nåede 39% af det 
endelige beklædningsforbrug i 1992(^ (27% i 1988) og var 
forholdsvis mindre for stof (27% trængte ind i 1992, 21% i 
1988). Det skal dog bemærkes, at de primære produktionsled er 
(2)Forskellene i gennemsnitspris mindskes, hvis man som 
reference tager den interne EF-samhandel: 21% for 
tekstil og 64% for beklædning. Dette skyldes dels, 
at der er større variation i varestrømmene mellem 
medlemsstaterne, hvor høj-, mellem- og 
lavkvalitetsprodukter omsættes samtidig, dels 
betydningen af fri omsætning. 
C3)For et stort antal beklædningsprodukter udgør 
importen mere end 50% af det indenlandske forbrug: 
'I' fill i H n, f4k)<»H«M, \n\{ kcs^l , el i i l>. vni d 
23 
sårbare over for øget import i de sekundære produktionsled, 
fordi de afsætter en meget stor del af deres produktion 
(mellem 95% og 78%) på hjemmemarkedet. 
Siden 1988 er importens indtrængen øget inden for alle 
industrigrene (bilag 18) undtagen inden for kemofibre. Selv om 
eksportens andel af den samlede produktion også er øget inden 
for de fleste af de undersøgte industrigrene, er den 
internationale konkurrenceevne generelt forringet. Bortset fra 
trikotagestof og diverse tekstiler er handelsbalancen 
forringet for alle produktgrupper. 
4. Analyse af de internationale konkurrencefaktorer 
I det foregående kapitel viste der sig nogle tydelige 
tendenser, der kendetegner den europæiske industris 
konkurrenceevne inden for tekstil- og beklædningsindustri i 
forhold til de væsentligste konkurrenter, således som den har 
udviklet sig gennem de seneste fem år. En forklaring på disse 
tendenser skal findes blandt de faktorer, der bestemmer prisen 
på og den samlede kvalitet af det produkt, der sendes på 
markedet. De fleste af disse faktorer indvirker på 
produktionen (omkostninger, produktivitet osv.), andre på 
tilrettelæggelsen af hele produktionen og distributionen, og 
atter andre på international handelspraksis og -politik. 
4.1 Valutakurserne 
Udviklingen inden for valutakurserne for de europæiske 
valutaer navnlig i forhold til den amerikanske dollar har en 
særlig indflydelse på den europæiske tekstil- og 
beklædningsindustris internationale konkurrenceevne. Mere end 
50% af den samlede import af tekstil- og beklædning fra lande 
uden for EF kommer fra lande, der normalt opgiver deres 
eksport i dollars, nemlig USA og Canada, men ligeledes 
Latinamerika og næsten hele Asien. 
Endvidere importeres størstedelen af animalske og vegetabilske 
råvarer, og de følger kurserne på verdensmarkedet, der også 
opgives i dollars. 
Udviklingen i de europæiske valutaer i forhold til dollaren i 
undersøgelsesperioden kan inddeles i to delperioder: før og 
24 
efter september 1992, da de første tegn på den valutauro, der 
stadig i dag ryster de små og mellemstore virksomheder, blev 
synlige. 
I den første delperiode steg de europæiske valutaer med 
undtagelse af drachmer i forhold til dollaren (bilag 19) , 
hvilket overordnet har haft en negativ indvirkning på EF-
industriens internationale konkurrenceevne. Justeringens 
positive indvirkning på udgifterne til importerede rå- og 
hjælpestoffer er blevet mere end opvejet af den negative 
indvirkning på prisen på produktionsfaktorerne i EF, som udgør 
langt den største del af de samlede omkostninger, og dette i 
en industri, der er meget udsat for den internationale 
konkurrence. 
Udviklingen i EF's handelsunderskud inden for tekstil og 
beklædning skal ses i tæt sammenhæng med ecu-kursen over for 
dollaren (bilag 20) . Ligeledes er EF- eksportens 
forholdsmæssige andel af USA1s import et bevis på den monetære 
faktors indflydelse. 
Fra september 1992 og til det tidspunkt, for hvilket de 
seneste data er til rådighed (august 1993), er samtlige 
europæiske valutaer faldet i forhold til dollaren, hvilket vil 
kunne få en positiv indvirkning på den internationale 
konkurrenceevne. Imidlertid forholder det sig sådan, at denne 
positive indvirkning fordeler sig forskelligt på EF's 
Medlemsstater. I de lande, hvis valuta følger D-Marken, har 
nedskrivningen ikke været så kraftig. De lider endvidere under 
den forbedrede konkurrencesituation, som deres europæiske 
konkurrenter har opnået på grund af særdeles store 
nedskrivninger (20-40%). 
Hvis uroen i EMS'en fortsætter, vil virksomhederne blive 
stillet over for yderligere omkostninger i samhandlen med 
deres europæiske partnere, for så vidt som de vil være tvunget 
til at sikre sig mod eventuelle ændringer i deres egen 
valutakurs, ikke blot over for dollaren, men også over for de 
øvrige valutaer i EMS'en. Sådanne udgifter kan komme til at 
udgøre helt op til 2,5% af de samlede omkostninger for en 
givet leverance. 
4.2 Prisen på arbejdskraft 
De høje udgifter til arbejdskraft (direkte lønninger, andre 
indtægter for arbejdstagerne og sociale ydelser betalt af 
virksomhederne) i forhold til de samlede 
produktionsomkostninger varierer alt efter, hvor 
arbejdskraftintensiv, den anvendte teknologi er, samt ud fra 
lønniveauet. Arbejdskraftandelen er normalt meget lav (7-12% i 
industrilandene) i spinderivirksomhederne, hvor 
produktionsprocesserne kendetegnes ved en høj grad af 
automatisering. Omvendt kan omkostningerne til arbejdskraft i 
de industrialiserede lande udgøre 40% af de samlede 
omkostninger inden for konfektionsbranchen, der omfatter mange 
25 
manuelle arbejdsopgaver (samling, færdigbearbejdning osv.). 
I bilag 21 redegøres for de meget store udsving i 
gennemsnitslønningerne, både inden for EF og mellem EF og 
tredjelande. De fremlagte data omhandler spinderi- og 
væveriaktiviteter. De disponible data for konfektionsbranchen 
udviser lignende forskelle, omend dog i mindre omfang. 
Hovedårsagen til sådanne udsving kan ikke tilskrives særlige 
konjunkturer eller samfundsforhold, der ligger for langt fra 
europæiske forhold, navnlig børnearbejde og forbud mod frie 
fagforeninger, men må snarere tilskrives strukturelle forhold: 
i) Det generelt højere kvalifikationsniveau i Europa, hvilket 
skal afspejles i en højere produktivitet (se nedenfor under 
4.4). 
ii) Den lave industrialiseringsgrad og det store udbud af 
ufaglært arbejdskraft inden for primærsektoren i 
udviklingslandene, samt de mange arbejdstagere fra de sektorer 
i Central- og Østeuropa, der er under omstrukturering. 
Udviklingen fra 1988 til 1992 viser, at forskellene i 
omkostninger til arbejdskraft, udtrykt i dollar, er blevet 
større mellem de fleste medlemsstater og deres konkurrenter, 
både i industrilandene (USA) og i Asien og Nordafrika. 
Stigningen i lønudgifterne i de fleste EF-lande overgås kun i 
de nyindustrialiserede lande (Taiwan, Tyrkiet, Korea og Hong 
Kong), som befinder sig i midten af lønskalaen. 
Sandsynligvis kan de nye industrilande i Asien og nogle lande 
i Central- og Østeuropa på mellemlangt sigt placere sig på 
samme lønskala som i EF, der if or indeværende går fra 1 til 6. 
Dette fænomen medfører ændringer i den internationale 
arbejdsfordeling, da disse lande, navnlig de nye 
industrilande, undgår konkurrence fra lande, der befinder sig 
længere nede på skalaen, ved at øge deres konkurrenceevne 
inden for mere avancerede markedssegmenter, og ved selv at 
flytte produktionen. 
Ifølge de elementer, der fremgår af bilag 22, er reallønnen 
steget meget hurtigt i EF, undtagen i Italien og Det forenede 
Kongerige, trods den forringede situation på arbejdsmarkedet 
og den lavere efterspørgsel på slutproduktet. Denne udvikling 
kan grundlæggende forklares ud fra, at arbejdsmarkedet ikke 
fungerer optimalt, hvilket navnlig giver sig udslag i 
ufleksible lave lønninger. I den sammenhæng bør det 
understreges, at der er en betydelig forskel mellem 
reallønnens udvikling i EF og i USA, hvor den har været så 
godt som konstant inden for samme periode. 
Inflationen er højere i EF end i Japan og USA, og dette har 
medført, at de nominelle lønninger ligeledes er steget 
hurtigere. Til gengæld kan nedskrivningen af nogle valutaer i 
september 1992 spille en væsentlig rolle i form af en 
26 
udligning af forskellen mellem lønomkonstningernes vækstrate. 
Der er i EF stor forskel på de sociale bidrag, som 
virksomhederne skal afholde (bilag 23). Selv om faldende 
sociale bidrag i nogle lande kan være medvirkende til at 
tilnærme arbejdsomkostningerne, skal der træffes en bred vifte 
af foranstaltninger, hvis der skal findes en effektiv løsning 
på de konkurrenceproblemer, som denne situation afstedkommer. 
4.3. Kapitalproduktiviteten 
Produktionsapparatets produktivitet er en nøglefaktor for den 
internationale konkurrenceevne. I tekstilbranchen er det inden 
for de første sektorer i produktionsforløbet (spinderi og 
væveri), at konkurrenceevnen er mest afhængig af kapitalens 
produktivitet på grund af den forholdsvis/^ høje 
kapitalintensivitet, der kendetegner disse sektorer. Denne 
faktor afhænger på en gang af: 
a) Modernisering af produktionsapparatet, der er en følge af 
kvaliteten og omfanget af de materielle investeringer. 
b) Udnyttelsesgraden, der i vid udstrækning påvirkes af 
tilrettelæggelsen af produktionssystemet samt af de kulturelle 
og institutionnelle forhold på arbejdsmarkedet. 
a) De materielle investeringer. 
De første sektorer i produktionsforløbet inden for 
tekstilbranchen har i løbet af 80*erne været ude for en sand 
teknologisk revolution, som har muliggjort en betydelig 
produktivitetsforbedring. Investeringerne pr. arbejdsplads kan 
i øjeblikket nå helt op på 3 millioner ECU på spinderier og 
bomuldsvæverier som følge af indførelsen af højtydende udstyr, 
hhv. "Open End" og væve uden skyttel. 
I bilag 25 og 26 vises omfanget af det eksisterende materiel 
samt udviklingen i investeringerne siden 1983. 
EF's andel i det samlede indkøb af udstyr på verdensplan til 
spinderier og bomuldsvæverier inden for de seneste 10 år 
ligger på henholdsvis 10 og 25%. Det svarer til det dobbelte 
af EF's andel af den samlede kapacitet på verdensplan og 
viser, at udstyret inden for EF er særdeles moderne. 
På verdensplan har investeringerne udvist en temmelig cyklisk 
adfærd. Efter en periode med vækst på alle geografiske områder 
(fra 1983 til 1988) er der opstået en omfattende stagnation, 
som kun de asiatiske lande har været forskånet for. I disse 
lande har der udelukkende været tale om et begrænset fald 
(4) Sammenlignet med samtlige fremstillingsindustrier 
kan tekstilsektorerne først i produktionsforløbet 
imidlertid betragtes som mellemintensive. 
27 
inden for spinderierne, hvorimod de har forøget deres 
vævningskapacitet betydeligt. 
I 1992 øgedes indkøbet af udstyr inden for de fleste dele af 
uldindustrien og bomuldsvævningsindustrien, hvorimod der var 
tale om betragtelige fald inden for bomuldsspinderierne, 
hvilket også var tilfældet i Asien. EF»s position inden for 
bomuldsindustrien blev i 1992 forringet i forhold til de 
vigtigste konkurrenter, undtagen inden for "Open End"-
produktion. 
Efter en årrække kendetegnet ved en kraftig stigning i 
investeringerne i EF, har man siden 1990 kunnet konstatere en 
nedgang, der hovedsageligt skyldes nedenstående forhold: 
i) En betydelig rentestigning, således at der i dag er stor 
forskel på renten i EF og USA/Japan (bilag 26) , og som har 
forværret den europæiske industris traditionnelle handicap i 
forbindelse med kapitalomkostninger. 
ii) En mærkbar forringelse af perspektiverne for 
investeringernes rentabilitet som følge af den faldende 
efterspørgsel siden 1991 og tab af markedsandele. 
iii) Et cyklisk fænomen forbundet med mangel på nye 
teknologiske gennembrud efter den kraftige bølge i 80'erne 
såsom indførelsen af automatiseringsteknologi og edb-støttet 
produktion. 
På trods af den nylige investeringsnedgang er EF»s industri en 
af de mest moderne i verden, hvilket gælder for både uld- og 
bomuldsindustrien. Dette fremgår af materiellets 
moderniseringsgrad (forholdet mellem indkøb af nyt materiel 
inden for de seneste 10 år sat i forhold til det eksisterende 
materiel). 
Analysen af forholdet mellem medlemsstaterne afslører 
imidlertid væsentlige forskelle inden for EF, ikke blot for 
udstyrets moderniseringsgrad men også for investeringen pr. 
arbejdspost (bilag 27 og 28). 
b) Udstyrets udnyttelsesgrad 
Generelt anvender producenterne i EF deres produktionsapparat 
mindre intensivt end deres konkurrenter i tredjelande. I 
Taiwan kører spinderi- og væveriudstyr for eksempel 97.2% af 
deres maksimale brugstid og i USA 84%, hvorimod gennemsnittet 
i EF ikke overstiger 76%. 
Denne forskel er tegn på, at arbejdet i Europa tilrettelægges 
mindre fleksibelt, samt at arbejdstiden generelt er kortere 
(bilag 29) set i sammenligning med situationen i USA, Japan og 
de fleste af de nye industrilande. 
En sådan praksis betragtes altid som en konkurrencemæssig 
28 
ulempe for den europæiske industri. Således har man inden for 
de seneste 5 år kunnet iagttage en tendens i næsten alle 
Medlemsstater til, at produktionsapparatet udnyttes mere 
intensivt, uden at arbejdstiden dog sættes op. Den faldende 
tendens fortsætter endog undtagen i Spanien, Portugal og 
Grækenland. 
Denne nye tendens kan tilskrives indførelsen af nye måder at 
tilrettelægge produktionen på, der skaber større fleksibilitet 
og mindsker spildtiden mellem to produktionsprogrammer. 
4.4. Arbeidskraftproduktiviteten 
Arbejdskraftens produktivitet, der måles som værditilvæksten 
pr. ansat, er øget med gennemsnitlig 3,2% om året for sektoren 
som helhed. 
Denne udvikling er næppe overraskende trods 
produktionsnedgangen, når man ser på det store fald i antallet 
af arbejdspladser inden for denne sektor samt på tendensen til 
at koncentrere aktiviteter med høj værditilvækst i EF. 
Der findes imidlertid fortsat store forskelle mellem 
produktiviteten i de forskellige EF-lande (bilag 30), som 
afspejler forskelle i løn og gennemsnitligt 
investeringsniveau. I landene med de højeste lønninger foregår 
omstruktureringen af produktionsapparatet hurtigst med henblik 
på delvist at opveje den høje løn med en 
produktivitetsforbedring. 
I forbindelse med konkurrenceevnen er nøgleaspektet imidlertid 
en international sammenligning af det reelle 
produktivitetsniveau for en gennemsnitsarbejdstager, der 
arbejder inden for sammenlignelige områder. 
Tallene i bilag 31 - et relativt produktionsindeks udarbejdet 
på grundlag af ekspertudsagn (5)- viser, at den fordel, som 
nogle EF-lande har på grund af ovenstående, er for lille til 
at kunne udligne de højere lønomkostninger. 
Inden for spinderi og væveri er EF's medlemsstater særdeles 
dårligt stillede for så vidt angår arbejdskraftforbrug pr. 
produceret enhed sammenlignet med tredjelande, med undtagelse 
af Japan (bilag 32) . 
Den gradvise udvanding af produktivitetsfordelene skyldes til 
dels, at den internationale spredning af nye 
produktionsteknologier foregår særdeles hurtigt. Nogle 
tredjelande har inden for de seneste år anskaffet sig et 
særdeles højtydende, moderne produktionsapparat, og dette er 
sket meget hurtigere, end det har været tilfældet i EF's 
medlemsstater. 
(5) Kilde: Werner International 
29 
En højere arbejdskraftproduktivitet kan altså ikke udelukkende 
sikres gennem en fornyelse af udstyret. Den bestemmes 
ligeledes af et dynamisk industrielt netværk og kvaliteten af 
de menneskelige ressourcer. 
Inden for de sektorer, hvor stordriftsfordele ikke er særligt 
fremherskende, er de små og mellemstore virksomheder en 
dynamisk faktor, der fremmer høj produktivitet på grund af 
deres tilpasningsevne over for ændrinaer og deres lavere faste 
omkostninger. En nylig undersøgelse-(6) viser, at de små og 
mellemstore virksomheder har den højeste produktivitet i de 
fleste EF-lande. Beklædningsindustrien har en højere 
produktivitet i mellemstore virksomheder (100- 200 ansatte), 
mens de helt små virksomheder inden for tekstiler, strikvarer 
og enkel konfektion har den højeste produktivitet pr. 
arbejdsplads. 
Den dominerende tendens i 80'erne i samtlige EF-lande var en 
reduktion af virksomhedernes størrelse inden for tekstil- og 
beklædningsindustrien, navnlig på produktionsområdet. I 1988 
beskæftigede de helt små og de små virksomheder henholdsvis 
41% og 57% af samtlige ansatte inden for området, og havde 47% 
af den samlede omsætning i de to sektorer. Denne 
virksomhedskategori, der forekommer meget hyppigere i EF1 s 
industristruktur end i tredjelande (både USA og de nye 
industrilande) er imidlertid særdeles følsom over for 
udflytning af virksomheder, hvilket kan ødelægge de lokale 
underleverandørnet. 
4.5 De menneskelige ressourcer 
De menneskelige ressourcer og kvalifikationer er afgørende for 
produktivitetsstigninger og fleksibilitet, både for 
nationaløkonomien og for virksomhederne. Disse faktorer kan 
ligeledes udgøre en kraftig bremse for udbredelse af 
teknologiske fornyelser og nye produktions- og 
organisationsprocesser i tilfælde af uhensigtsmæssige eller 
utilstrækkelige kvalifikationer. 
Det er en generel antagelse, at konkurrencefordele i forhold 
til tredjelande ligger i de menneskelige ressourcers højere 
kvalitet snarere end i et moderne produktionsapparat. 
Situationen på regionalt plan i EF fremviser imidlertid 
betydelige forskelle på forskellige planer: uddannelse, de 
organisatoriske rammer og endog bevidstheden om 
problemstillingen. 
Endvidere står man i dag over for store problemer og 
(6) Comitextil: "Structure de l'industrie textil-
habillement en Europe: Rôle des petites et micro­
entreprises", bulletin 1993/94. 
30 
udfordringer, som arbejdsgiverne og fagforbundene søger at 
finde relevante løsningsforslag til inden for rammerne af den 
sociale dialog. Selv om informationerne om uddannelsesbehovet 
stadig er utilstrækkelige, navnlig på konfektionsområdet, står 
nedenstående klart: 
a) Der findes ikke altid et uddannelsestilbud, der er 
tilpasset de nye forhold, som skyldes ændringerne i 
industrien: 
* de nye produktionsteknologier kræver 
videreuddannelse. 
* Omorganiseringen af produktions- og 
distributionssystemet kræver nye kvalifikationer. 
* En styrkelse af konkurrencedygtigheden kræver 
fornyet indsats inden for fleksibilitet, 
pålidelighed, kvalitet og know-how. Den medfører 
endvidere en integration af kompetencen på alle 
niveauer af ledelsen. Mange af disse kompetencetyper 
er såkaldt horisontale. 
b) Sektoren virker ikke særligt tiltrækkende, hvilket gør 
det vanskeligere at finde ansatte med bestemte 
kvalifikationer. 
c) Det store antal kvinder (78% i beklædningsindustrien) og 
de store regionale forskelle inden for erhvervsuddannelse 
er kendetegn, der gør denne sektor sårbar. En bedre 
udbredelse af kundskaber og erfaringer er nødvendig i 
denne sammenhæng. 
d) Den store frigørelse af beskæftigede inden for sektoren 
fordrer horisontale uddannelsesforanstaltninger. 
Arbejdskraftens kvalifikationer må altså behandles som et 
nøgleelement for tilpasning, fleksibilitet og i stedse højere 
grad for adgang til beskæftigelse. 
4.6 Udgifter til råvarer, energi og miljø 
Råvarernes pris i dollar har siden 1990 udvist en meget udtalt 
nedadgående tendens, der dog ikke skulle betyde en forbedring 
af de europæiske producenters konkurrenceevne, eftersom deres 
konkurrenter også nyder godt af udviklingen. Den tendens til 
revaluering, som kendetegner de fleste EF-valutaer i forhold 
til dollaren, har derimod betydet visse konkurrencemæssige 
fordele for EF-producenterne, navnlig for sektorerne i den 
første del af produktionsprocessen, i forhold til deres 
konkurrenter inden for dollar-zonen (eller lande, der har 
31 
devalueret deres valuta). 
På trods af, at syntetiske fibre og bomuld handles som råvarer 
(commodity) på verdensmarkedet, kan der ikke desto mindre 
iagttages betydeligt lavere priser hos visse producenter. 
Dette er navnlig tilfældet for Taiwan for polyester og for 
Pakistan og Indien for bomuld, og i denne forbindelse er der 
derfor adskillige gange blevet advaret mod "double pricing" 
(eksistensen af to forskellige priser på verdensmarkedet for 
samme råvare). 
Prisen på elektricitet har forskellig påvirkning inden for 
sektoren; den er således højere i forædlingssektoren. Priserne 
afspejler betydelige forskelle, ikke blot i forhold til 
bestemte tredjelande (navnlig USA, hvor prisen er meget lav) , 
men ligeledes inden for EF. De italienske, spanske og 
portugisiske producenter betaler for eksempel det dobbelte af 
prisen i Frankrig eller Nederlandene. Gennemførelsen af det 
indre marked for energi vil sandsynligvis gøre det muligt at 
mindske de eksisterende forskelle, hvilket vil betyde et fald 
i gennemsnitsprisen i EF. 
De omkostninger, der udspringer af kravet om overholdelse af 
nationale normer på miljøområdet, udgør allerede en 
betragtelig del af de samlede omkostninger, navnlig inden for 
farvning og færdigbearbejdning. I Tyskland udgør 
miljøudgifterne for eksempel allerede 9,2% af de samlede 
omkostninger, og i de fleste andre EF-lande nærmer man sig 5% 
(bilag 32). Der kan påregnes en tilnærmelse på grund af 
Fællesskabets nye miljøpolitik. Til gengæld er disse 
omkostninger så godt som ikke-eksisterende i de fleste 
udviklingslande og nye industrilande. 
4.7. Komplekse konkurrencefaktorer 
Ud over kvantitative forhold, påvirkes den internationale 
arbejdsdeling endvidere af to typer faktorer, der alt i alt 
virker til fordel for videreførelsen af visse 
produktionsaktiviteter i EF: 
- på den ene side findes der en række hindringer for en 
internationalisering af produktionen, der navnlig medfører 
øgede omkostninger og risici for kunden, 
- på den anden side er der de såkaldte "komplekse faktorer" i 
konkurrenceevnen, det vil sige faktorer, der er afgørende for 
succes, som er svære at sætte tal på, og som gør det muligt i 
vid udstrækning at kompensere for de lokale ulemper for så 
vidt angår omkostningerne. 
a) De væsentligste ekstraudgifter, der påløber på grund af 
internationaliseringen i form af indkøb fra tredjdelande 
32 
("sourcing") og underleverancer er^' 
- transportudgifter 
- administrationsudgifter ved fortoldning 
udgifter forbundet med dollarens revaluering 
(terminsforretninger, "currency option" (valutaoptioner)) 
- udgifter til udstedelse af veksler 
- finansielle udgifter, der forårsages af de temmelig strenge 
betalingsbetingelser, som ikke-europæiske leverandører ofte 
kræver 
- udgifter til kvalitetskontrol, hvis denne skal foretages af 
specialvirksomheder. 
Hvis der tages højde for samtlige disse 
transaktionsomkostninger, bortset fra told og kvoter, får de 
europæiske producenter efter det indre markeds ikrafttræden 
den 1. januar 1993 en gennemsnitlig fordel på 7% i forhold til 
de konkurrenter, der geografisk befinder sig tæt på EF, og på 
11% i forhold til de fjernereliggende. 
Til transaktionsomkostningerne bør lægges de risikoelementer, 
der er forbundet med transaktioner uden for EF. Sådanne 
risikoelementer skyldes følgende: 
- det kvalitetsfald, der kan forårsages af et for hurtigt 
leverandørskift, 
- overførsel af egen know-how til underleverandører eller 
konkurrenter, der er kunder i sådanne virksomheder, 
- øgede udgifter, eller endog ingen mulighed for levering, på 
grund af importkvoter, 
tab af specifikke erfaringsnet og forbindelser på 
traditionelle europæiske markeder. 
b) De komplekse faktorer, der oftest nævnes af virksomhederne, 
er: 
- produktets kvalitet og forarbejdningsgrad 
- leverandørens troværdighed 
- mulighed for at tage mod mindre ordrer (kort kredsløb) 
C7)Institut Français de la Mode (IFM) "A competitive 
analysis of finished textile and clothing porducts: 
imported versus European manufactured items", 1992. 
33 
- mulighed for lokalt at tilvejebringe kvalitetsgarner eller -
stoffer 
- teknisk know-how 
- produktionsfLeksibiLitet 
- leveringsfrister 
- mulighed for fornyelse af ordren. 
For samtlige ovenstående kriterier gælder det, at de 
europæiske leverandører formodes at tilbyde deres kunder bedre 
betingelser i forhold til deres konkurrenter i lande uden for 
EF. 
Ifølge oplysningerne i bilag 33 står det klart, at de 
asiatiske lande, selv om de giver mulighed for større 
fortjeneste, ikke kan opfylde de krav, der opstår i 
forbindelse med forsyning fra et kort kredsløb eller med 
høj/gennemsnitlig kvalitet. Deres konkurrencemæssige fordel 
ligger snarere i fremstilling af forholdsvis standardiserede 
basisprodukter, som for eksempel linned, ukompliceret 
konfektion, garner og stoffer, eller billige 
beklædningsgenstande. Landene i middelhavsområdet og i 
Østeuropa giver derimod fortsat fordelagtige betingelser med 
hensyn til rentabilitet og kvalitetskriterier inden for 
beklædning. 
Endelig skal der gøres opmærksom på de nye industrilandes 
stilling hvad angår kvalitet og teknisk know-how, som inden 
for en nær fremtid kan placere dem i en gunstigere position i 
konkurrencen på markedet for kvalitetsprodukter. Denne tendens 
forstærkes ved indførelsen af mængdebaserede kvotesystemer i 
den udstrækning, de tilskynder producenterne til at foretage 
en "upgrading" (kvalitetsforbedring) af produktet inden for de 
enkelte kategorier. 
4.8 Konkurrenceforvridning på internationalt plan 
Verdensmarkedet for tekstiler og beklædningsgenstande er 
karakteriseret ved hyppige og forskelligartede former for 
konkurrenceforvridning. Meget få lande kan hævde, at de ikke 
praktiserer en eller anden form for protektionisme eller 
direkte eksportfremmende aktivitet. 
Også EF har vedtaget toldsatser og importkontingenter, der 
forhandles bilateralt med de største eksportlande. De 
afgifter, EF opkræver, er blandt de laveste i verden inden for 
tekstilområdet; endvidere findes der mange undtagelser og 
fritagelsesordninger som følge af anvendelsen af den generelle 
præferenceordning og en række præferenceaftaler. Den kraftige 
importstigning i de seneste år betyder, at det bør undersøges, 
hvem der reelt nyder godt af systemet, og hvorvidt dette 
34 
system skal opretholdes inden for tekstilområdet.(8) 
Toldmæssige og ikke-toldmæssige barrierer anvendes ofte af 
tredjelande, navnlig udviklingslandene og de nye 
industrilande, hvilket medfører skævheder i samhandelen og er 
til stor skade for EF1s producenter og eksportører. Sådanne 
barrierer udgør oftest reelle hindringer for at komme ind på 
markedet, enten fordi de er meget høje, eller fordi de 
anvendes ganske tilfældigt. 
Navnlig i de asiatiske lande og i Latinamerika praktiseres 
ofte importafgifter på helt op til 100%. I de fleste tilfælde 
stiger toldsatsen i takt med produktets forarbejdningsgrad, 
således at den lokale produktion af produkter med stor 
værditilvækst favoriseres (beklædning). Nogle lande som 
Filippinerne, Taiwan eller Korea har for nylig sænket deres 
toldafgifter, men da de ikke er konsoliderede i GATT-aftalen, 
kan de atter hæves i henhold til de politiske behov. I forhold 
til andre industrigrene er tekstil og beklædning en af de mest 
beskyttede sektorer. Det skyldes den store betydning, den 
lokale industri har for industristrukturen, hvilket giver dem 
særdeles gode pressionsmuligheder over for myndighederne. I 
mange asiatiske lande (Indien, Pakistan, Indonesien, Kina 
osv.) betragtes denne industri som værende af strategisk 
betydning og spiller en meget vigtig rolle som valutakilde. 
USA, der er EF1 s vigtigste eksportmarked for tekstiler og det 
tredjestørste for beklædning, opkræver også høje 
importafgifter, hvor de højeste ligger på over 15% og helt op 
til 42% for uldstoffer og beklædningsgenstande. Kommissionen 
påregner et kraftigt fald i de højeste afgifter, når USA 
konsekvent gennemfører Tokyo-aftalen. 
Blandt de mest almindelige ikke-toldmæssige barrierer findes 
importforbud, valutarestriktioner og det lokale 
distributionssystem. Udover, at disse barrierer har en 
begrænsende virkning på importen, spiller de også en indirekte 
rolle i forbindelse med at fremme landenes egen eksport. Den 
beskyttelse, som de lokale producenter nyder godt af på deres 
eget marked, giver dem mulighed for dem at forlange priser, 
der normalt ligger højere end priserne på det internationale 
marked. 
Der anvendes normalt flere forskellige midler til kunstigt at 
fremme den internationale konkurrenceevne på internationalt 
plan: 
- produktions- og eksportstøtte 
"dumping" (bruges navnlig i de første led i 
produktionsforløbet) 
(8) 
USA anvender ikke den generelle præferenceordning på 
tekstil- og beklædningsområdet. 
35 
- "double pricing" på råvarer. 
Kopiering af design og modeller kan ligeledes have en 
konkurrenceforvridende virkning i den udstrækning denne 
fremgangsmåde, som er temmelig udbredt på de fleste markeder i 
tredjelande, gør det umuligt for virksomheden, der ejer 
rettighederne, at udnytte de handelsemæssige fordele, der er 
forbundet med et varemærke eller en bestemt nyhed. Der er tale 
om en praksis, der er særdeles skadelig for de europæiske 
virksomheders interesser, fordi de besidder reelle 
konkurrencemæssige fordele inden for mærkevarer. 
Helheden af forskellige former for praksis og politik inden 
for international handel på tekstil- og beklædningsområdet 
strider i dag helt afgjort mod fællesskabsindustriens 
interesser. Industrien anser dette for en af de negative 
faktorer, der betyder tab af konkurrenceevne. Hvis sektoren 
kom med under GATT-bestemmelserne, ville det bidrage til at 
skabe et mere ligevægtigt internationalt miljø. 
5. De industrielle strategier i tekstilbranchen 
5.1 Fællesskabets tekstilvirksomheder har i den seneste snes 
år stået over for to væsentlige udfordringer: 
Konkurrence fra produkter fremstillet i lande med lave 
lønomkostninger; 
Den på lang sigt ringe vækst i slutefterspørgslen. 
Tekstilvirksomhederne har måttet imødegå disse udfordringer 
med en omstrukturering af deres organisationsformer, teknologi 
o.s.v. på forskellige tidspunkter, afhængigt af industrigren 
og beliggenhed. Beklædningsindustriens virksomheder i lande 
med høje lønomkostninger, f.eks. Tyskland og Nederlandene, 
blev som de første ramt af denne udvikling og var da også de 
første til at reagere herpå. Industrigrenene på de lavere 
produktionstrin begyndte først senere at reagere på de 
reducerede interne afsætningsmuligheder, som blev resultatet 
af tilbagegangen i beklædningsindustrien, samt på udviklingen 
af integrerede industrier i visse udviklingslande, som var 
blevet stimuleret af adgangen til råvarer og 
investeringsstøtte. I lande som Portugal eller Grækenland 
melder der sig i dag et åbenbart behov for omstrukturering som 
svar på samme type udfordringer, selv om processen knapt nok 
er kommet i gang. 
EF-landenes tekstil- og beklædningsindustri tegner således et 
36 
meget broget og til tider endda kontrastfyldt billede, hvor 
man side om side finder virksomheder på vekslende stadier i en 
omstruktureringsproces. Denne kan ikke desto mindre allerede 
nu beskrives i generelle træk, idet det faktisk er muligt at 
skelne fire hovedstrategier i omstruktureringen af den 
europæiske teksti1industri : 
i) Modernisering af produktionsapparatet 
ii) Udflytning af produktionen til lande med lavere 
lønomkostninger 
iii) Specialisering efter markeder/produkter og indførsel af 
en produktstrategi 
iv) Ændret organisationsopbygning med henblik på øget 
globalisering og fleksibilitet 
Ovennævnte fire former for omstrukturering er selvfølgelig 
ikke uforenelige, men kombineres ofte i virksomhedernes 
strategiske valg. 
5.2 Tekstilindustrien har gennemgået en betydelig teknisk 
modernisering. De betragtelige fremskridt på 
automatiseringsområdet har muliggjort nedsatte lønomkostninger 
og har samtidig medført en forandring af produktionssystemet, 
som er blevet mere kapitalintensivt, især på spindings- og 
vævningsstadierne. 
Nogle mener endda, at denne teknologiske forandring har vendt 
tendensen, således at virksomhederne i de mest 
industrialiserede lande nu skulle ligge inde med de fleste af 
de sammenlignelige fordele. De højtudviklede virksomheder 
nyder godt af en mere direkte adgang til de teknologiske 
nyskabelser (bl.a. fordi de er integreret i de såkaldte 
"clusters", bestående af de sektorer, der producerer udstyr og 
materialer) samt til højere kvalificerede, menneskelige 
ressourcer. 
Den praktiske udnyttelse af sådanne nye fordele i et mere 
afbalanceret handelsforhold kræver, at der også tages højde 
for andre faktorer (gunstigere valutakurser, rimeligere 
betingelser i den internationale handel, større fleksibilitet 
på beskæftigelsesområdet). 
Beklædningssektoren er, selv om den også har nydt godt af de 
teknologiske nyskabelser og især af CAD-teknikkerne 
(computerstøttet design), stadig kendetegnet ved et stort 
forbrug af arbejdskraft, især under sammensyningsprocessen. 
Følgelig er det her vanskeligere at nedbringe 
lønomkostningerne gennem en modernisering af 
produktionsapparatet. 
37 
5.3 Tekstilvirksomhederne har udviklet udflytningsstrategien 
i form af internationale underleverance!^. Stof eller 
halvfabrikata leveres til fabrikker i lande med lave 
lønninger, hvor man udfører det enklere konfektionsarbejde 
(sammensyning / færdiggørelse), som generelt kræver megen 
arbejdskraft, for derefter at returnere det færdige produkt 
til kundevirksomheden. 
Denne praksis har medført en opløsning af de oprindelige 
produktionsenheder, af hvilke der personalemæssigt set kun er 
en meget begrænset del tilbage. Den resterende arbejdskraft 
anvendes til funktioner, som er kendetegnet af en høj 
værditilvækst, eller som har stor strategisk betydning, d.v.s. 
produktudvikling, kvalitetskontrol, fremstilling i små serier 
eller kundeservice. I andre tilfælde (hyppigst i Frankrig og 
Italien) medfører produkt ionsudf lytningen en udtynding i de 
lokale net af underleverandører, som traditionelt har givet 
fordele i form af fleksibilitet og kontrol med 
omkostningerne(1y5 I visse egne af Portugal og Grækenland, hvor 
lønnen er lavere, er de underleverandører, som tidligere 
typisk arbejdede for kunder i andre EF-lande, nu blevet 
udskiftet med producenter i lande med endnu lavere lønninger 
(Nordafrika, de central- og østeuropæiske lande) 
Ifølge en nylig undersøgelse baseret på over 200 udvalgte, 
store og mellemstore virksomheder, som benytter sig af 
underleverancer, er den udflyttede produktion under deres 
kontrol steget fra at udgøre 30% af værdien af egne produkter 
i 1988 til 40% i 19921 . Af samme undersøgelse kan det udledes, 
at tendensen må forventes at ville fortsætte i de kommende år, 
efterhånden som de virksomheder, der på denne måde har 
forbedret deres produktivitet, tvinger deres konkurrenter til 
at følge efter. 
Udflytningen, der oprindelig var koncentreret om 
massefabrikation af simple varer, gælder nu i stigende grad 
fremstillingen af mindre serier og mere komplekse produkter. 
Udviklingen af denne strategi inden for beklædningssektoren 
stimuleres af en række faktorer: de forøgede lønforskelle, den 
revolutionerende udvikling inden for telekommunikation, det 
*95 De direkte investeringer er praktisk taget uden 
betydning i denne sektor på grund af de ringe krav 
til teknologi og kapitaltilførsel. 
(10)underleveranørvirksomhederne inden for EF 
beskæftiger skønsmæssigt 500.000 personer. 
t11> Schaef fer: "Outward Processing Trade in the EC 
clothing industry", OETH, 1993. I denne undersøgelse 
indgår medlemsstater med et lavt lønniveau i gruppen 
af lande, hvortil der udflyttes produktion. 
38 
fortsat stærke pres på produktionsomkostningerne på et marked 
i tilbagegang samt distributionskædernes voksende engagement i 
direkte produktive aktiviteter. 
I industriens andre sektorer er udflytningen ligeledes 
tiltagende omend på et mere moderat plan, idet der her især er 
tale om regulær etablering sideløbende med brugen af 
underleverandører og om direkte indkøb af færdige eller 
uforarbejdede stoffer. Ud over fordelen ved de lavere 
lønomkostninger ligger der også en interesse i at etablere sig 
på markeder, som for øjeblikket er lukket for import, for 
dermed at kunne tilfredsstille den lokale efterspørgsel og 
samtidig følge den udflyttede beklædningsproduktion eller 
undgå visse miljøkrav, som skønnes at være for tyngende. 
Fællesskabets TTP-procedure (passiv forædling) har til hensigt 
at sikre, at der inden for EF-området bevares et solidt 
fundament af tekstilindustrier inden for de primære 
produktionsled samt at undgå for voldsomme forandringer i EF*s 
industrimønster. For at kunne opnå en mere favorabel 
toldbehandling (og i forbindelse med de central- og 
østeuropæiske lande endda fritagelse herfor), eller 
supplerende kontingenter skal en EF-producent, som deltager i 
TTP-proceduren, i princippet anvende stof, der er fremstillet 
inden for Fællesskabet. Den gradvise liberalisering i 
samhandelen med de tredjelande, der hyppigst er impliceret i 
TTP-proceduren (præferencelandene og de central- og 
østeuropæiske lande) vil imidlertid i fremtiden kunne 
formindske de hermed forbundne begrænsninger. 
5.4 Differentiering finder sted gennem: 
den almindelige udbredelse af modefænomener, som forøger 
salget sæson efter sæson; 
inddeling af markedet i produktlinier efter kvalitet og 
pris; 
tilfredstillelse af nye sociale, miljømæssige og 
industrielle behov. 
Differentieringen medvirker således til at stimulere 
slutefterspørgslen samt ikke mindst til at skabe en mindre 
svingende efterspørgsel i forhold til prisen, hvorved avancen 
forbedres for de virksomheder, der opnår en førende position 
på markedsbærende nicheområder. Differentiering indebærer som 
følge heraf, at der vælges en bestemt type marked, som 
defineres i henhold til det pågældende mærkes image. 
Differentieringsstrategien passer især til mellemstore og 
store beklædningsproducenter, som støttes af lokale 
underleverandørnet, og som er i stand til hurtigt at tilpasse 
sig forbrugstendenserne. Det er imidlertid ikke en løsning, 
som kun går i den ene retning, idet udflytningen giver 
39 
fabrikanter og forhandlere, der er etableret inden for EF, 
mulighed for at føre en vellykket markedstrategi baseret på 
salg af store mængder ikke-differentierede varer. De seneste 
tendenser synes i øvrigt at skabe tvivl med hensyn til den 
traditionelle differentiering efter mærkets image og i stedet 
fremhæve priskriteriet i forbrugerens valg. 
5.5 De nye organisationsstrategier har til hensigt at give 
virksomheden en placering i produktionskredsløbet, som er mere 
rentabel, hvad angår skabelsen af værditilvækst, samt at gøre 
den i stand til bedre at reagere på svingninger i 
efterspørgslen. 
Inden for beklædningsbranchen udgør produktionsprisen ofte 
under halvdelen af forbrugerens købspris. De største 
fortjenester er således at finde i næste led, d.v.s. i 
distributionsleddet. Globaliseringsstrategien sigter på at 
forbedre virksomhedens position inden for branchen ved, at der 
mellem designstadiet og detailleddet indlægges en række 
aktiviteter med særligt henblik på at opnå den størst mulige 
værditilvækst. Dette princip følges i dag af såvel 
producenter, der efterhånden har udvidet deres aktiviteter til 
også at omfatte distributionsleddet, som af distributører, der 
har genoptaget produktionen for at sikre sig bestemte 
forsyninger. 
Integrationen af produktions- og distributionsaktiviteterne 
gør det lettere at gå over til "guick response"-teknikker og 
et kort varekredsløb. De verdensomspændende virksomheder må 
således hele tiden være fleksible, således at de undgår store 
lagre eller for lange frister for levering til salgsstederne, 
5.6 Forekomsten i Fællesskabet af strategier på forskellige 
udviklingstrin forklarer de meget forskelligartede 
konkurrenceformer, som producenterne i EF står over for. Der 
kan på forenklet vis skelnes mellem to forskellige typer af 
konkurrence: 
i) Den ene type drejer sig især om den mere raffinerede 
produktion, hvor EF-producenterne konkurrerer med andre 
højtindustrialiserede lande og nu i stigende grad også, 
hvad angår visse konfektionsvarer, med de 
nyindustrialiserede lande (NIC). Denne konkurrence 
omfatter beklædningsvarer af høj kvalitet, forædlede 
stoffer med en høj værditilvækst, stoffer til industriel 
anvendelse m.m. For at kunne klare sig på dette område, 
må Fællesskabets producenter fokusere på deres stærke 
sider såsom kreativitet, nyskabelse, service samt deres 
beliggenhed, tættere på de mest "bæredygtige" 
forbrugsmarkeder. Mest afgørende for at opnå en 
konkurrencedygtig position er virksomhedens evne til 
40 
differentiering og tilpasning, 
ii) Den anden konkurrencetype vedrører den forholdsvis 
homogene basisproduktion som f.eks. trådspinding af 
bomuld eller syntetiske fibre, uforarbejdet eller bleget 
klædestof, en stor del af de ikke-dif ferentierede 
tekstiler til brug i hjemmet samt af beklædningsvarer af 
middelkvalitet og lavere kvalitet. EF-producenternes 
konkurrence kommer fra lande, hvor arbejdslønnen er lav. 
Der er her især tale om en prismæssig konkurrence, selv 
om det i den sidste ende er forholdet mellem kvalitet og 
pris (under hensyntagen til leveringsfrister, 
færdiggørelseskvalitet o.s.v.), der er afgørende for 
produktionens placering. 
Ovennævnte to konkurrencetyper bevirker en form for "dualisme" 
mellem de moderne og de traditionelle virksomheder, som 
eksisterer side om side inden for EF, og hvis interesser 
undertiden er forskellige, navnlig hvad angår deres politik 
med hensyn til udenrigshandel og konkurrence. For at branchen 
som helhed skal kunne forbedre sin internationale 
konkurrenceevne, må der imidlertid også ske en omstrukturering 
af de traditionelle virksomheder. 
6. Fællesskabsinitiativerne 
6.1. Handelspolitikken 
6.1.1 MFA og bilaterale aftaler med tredjelande 
I overensstemmelse med de forhandlingsretningslinjer, som blev 
udstukket af Rådet den 6. oktober 1992, lykkedes det 
Kommissionen i december 1992 at forhandle sig frem til en 
forlængelse af MFA, som ville være udløbet ved udgangen af 
1992. MFA blev forlænget med yderligere ét år uden ændringer i 
dets bestemmelser, og der opnåedes en to-årig forlængelse af 
gyldighedsperioden for samtlige eksisterende bilaterale 
tekstilaftaler (samt en stiltiende aftale om forlængelse med 
yderligere et år, hvis det viser sig nødvendigt). 
EF's tekstilaftaler under MFA eller dets arrangementer med 
præferencelandene er det vigtigste politiske instrument, som 
kan forsvare den europæiske tekstil- og beklædningsindustri 
mod en lavprisimport, der ødelægger markedet, og som kan give 
denne industri mulighed for at genvinde sin konkurrenceevne. 
Disse aftaler giver en lang række muligheder for konsultation 
med partnerlandene, som ikke tidligere har været fuldt 
udnyttet. 
41 
Aftalernes vigtigste bestanddele er importkontingenter, 
korrekt tilsyn med disse og forhandling af nye kvantitative 
restriktioner, når den europæiske industris økonomiske 
situation giver grundlag herfor. 
Efter virkeliggørelsen af det indre marked og erstatningen af 
nationale kvoter med fællesskabskontingenter har Kommissionen 
i samarbejde med de nationale myndigheder oprettet et 
integreret edb-system til koordineret kontingentforvaltning 
(SIGL). Efter en overgangsperiode med foreløbige ordninger er 
fællesskabssystemet nu helt på plads. 
Hvad angår anvendelsen af sikkerhedsklausulen må der til 
stadighed være rådighed over relevante handelsstatistikker, 
men også over andre økonomiske indikatorer. Det er påtrængende 
nødvendigt, at medlemsstaterne forbedrer deres statistiske 
rapporteringssystemer, således at sådanne data stilles til 
rådighed inden for de pågældende frister. Dette er nødvendigt 
for, at Kommissionen kan gennemføre en effektiv forvaltning af 
EF*s tekstilpolitik. I det indre marked er en effektiv 
handelspolitik på tekstilområdet kun mulig, hvis Kommissionen 
følger industriens økonomiske situation og indleder samtaler 
med tredjelande med henblik på importrestriktioner, når 
betingelserne herfor er opfyldt. Kommissionen kan kun gøre 
dette, hvis adgangen til de nødvendige statistiske oplysninger 
og andre indikatorer er sikret. 
6.1.2 Kontrol og bekæmpelse af svig 
Håndelsudvidende eller -begrænsende politikker (f.eks. EF1s 
generelle præferencesystem eller de kvantitative restriktioner 
i EF* s bilaterale tekstilaftaler) kan friste bestemte 
økonomiske aktører til at forsøge på uretmæssig vis at drage 
fordel af nogle bestemmelser eller til at omgå andre 
bestemmelser, sådanne aktiviteter er konkurrenceforvridende og 
undergraver den europæiske industris konkurrenceevne. 
Ud over at sikre, at medlemsstaternes licensgivende 
myndigheder og toldmyndigheder fører behørig kontrol med 
tekstilimporten, kan medlemsstaterne benytte d?sig af 
bestemmelserne om gensidig assistance på toldområdet , navnlig 
gennem udveksling af oplysninger og gennem fællesaktioner 
koordineret af Kommissionen. Med dette for øje har 
Kommissionen oprettet et edb-net til informationsudveksling 
(SCENT) , som for nylig er udvidet med et 
toldinformationssystem (TIS). 
Med henblik på yderligere at styrke de bestræbelser, som EF's 
<12)Rådets afgørelse (E¥F) nr. 1468/81 af 19.5.81 (EFT L 
144, 2.6.81, p.l) 
42 
kompetente myndigheder udfolder for at få bragt en ende på 
ovennævnte bedrageri, har Kommissionen, bistået af Europa-
Parlamentet og medlemsstaterne, lanceret et initiativ til 
bekæmpelse af svig inden for tekstilsektoren (TAFI) og 
samfinansieret oprettelsen af en bedrageri-celle, der skal 
opdage importmæssige uregelmæssigheder. Denne celle forvaltes 
af industrien. Gennem dette nye initiativ, som også skal 
gennemføres i samarbejde med tredjelande, agter Kommissionen 
at støtte både den europæiske tekstilindustris og de 
kompetente nationale myndigheders bestræbelser på bekæmpelse 
af svig. 
på grundlag af en systematisk overvågning og analyse af 
varestrømmene og intensiverede bestræbelser på at opdage og 
opspore svigagtige handlinger, vil indsamlingen af 
bevismateriale om svig også blive lettet gennem yderligere 
besøg i tredjelande. Når der foreligger klart bevis om 
omgåelse af de kvantitative restriktioner vil Kommissionen i 
samråd med medlemsstaterne indlede de fornødne konsultationer 
med tredjelande med henblik på at trække den ulovlige import 
fra det egentlige oprindelseslands kontingenter. 
Kommissionen agter at forbedre effektiviteten af sådanne 
aktioner ved at styrke proceduren og øge midlerne. 
I øvrigt har Kommissionen fornyligt foreslået at styrke bekæmpelsen af ulovlige efterligninger 
og piratvarer. Kommissionens forslag tillægger toldmyndighederne direkte retten til at afgøre 
krav om beslaglæggelse af varer, der mistænkes for ulovlig efterligning, hvilket forenkler og 
fremskynder procedurerne, udvider det retligt beskyttede område og tilskynder medlemsstaterne 
til at vedtage stærke sanktioner; denne reform optager de fleste af industriens forslag 
vedrørende dette emne. 
6.1.3. Urucruray-Runden 
Inden for rammerne af GATT og de igangværende forhandlinger i 
Uruguay-Runden (UR) forsøger Kommissionen at opnå fremskridt i 
form af mere åbne markeder i tredjelande og bekæmpelse af 
uhæderlige metoder i verdenshandelen med tekstilvarer. 
Godkendelse af en tekstilpakke, som er baseret på Dunkel­
dokumentet, vil afhænge af, om der sker tilfredsstillende 
fremskridt på andre forhandlingsområder, som er relevante for 
tekstilsektoren. 
I betragtning af kompleksiteten og den indbyrdes afhængighed 
af de økonomiske og politiske faktorer, der påvirker 
udviklingen af de internationale økonomiske aktiviteter og den 
internationale handel, vil der først og fremmest blive truffet 
foranstaltninger inden for følgende højtprioriterede områder: 
Markedsadgang 
Betydning af og behovet for, at verdens handelspartnere har 
adgang til hinandens markeder, understreges klart ikke kun af 
analysen af konkurrenceevnen i kapitel 2, men også af UR-
forhandlingerne. Reduktionen af toldmæssige og ikke-
toldmæssige hindringer er derfor blevet et centralt 
forhandlingspunkt. For en lang række landes vedkommende er der 
ikke længere noget argument for en omfattende beskyttelse af 
tekstil- og beklædningsindustrien, som nu er særdeles 
konkurrencedygtig, er i fortsat vækst og foretager eksport af 
43 
sine produkter. Det gælder navnlig nyindustrialiserede lande 
(NIC), men også visse udviklingslande. 
Kommissionen vil derfor fortsat insistere på en reel og 
effektiv reduktion af hindringer på tekstilmarkederne i både 
de industrialiserede lande og i udviklingslandene. Det må være 
EF* s mål at opnå rimelige økonomiske resultater. På denne 
baggrund vil det være muligt at acceptere tekstilsektorens 
gradvise integration i GATT. Kosmetiske reduktioner af meget 
høje toldtariffer sikrer ikke forbedret markedsadgang. 
Hovedmålet er stadig en tarifmæssig harmonisering mellem alle 
større tekstileksporterende og -importerende lande. EF* s 
forslag går ud på, at der skal findes et kompromis gennem 
oprettelse af to sæt toldlofter for bestemte varegrupper. Det 
ene sæt anvendes over for højtudviklede lande og det andet 
over for andre lande. 
Når Uruguay-Runden er afsluttet vil et andet aspekt, som er 
relevant for den internationale tekstilhandel, være 
harmonisering af reglerne vedrørende oprindelsesstatus. Dette 
vil finde sted inden for rammerne af Toldsamarbejdsrådet. EF 
må først og fremmest sørge for at de forandringer, der i 
øjeblikket er påkrævede i EF, i det mindste opretholdes. 
Anti-dumping og begrænsning af subsidier 
Afhængigt af hvilke fremskridt, der opnås med hensyn til den 
reelle markedsadgang, vil der foreligge en ny situation for så 
vidt angår dumping og subsidiering. Mens dumping i åbne 
markeder efterhånden får mindre betydning, vil der måske 
forekomme flere tilfælde af subsidiering. Begge praksis er 
omfattet af UR-forhandlingerne. Med henblik på en forbedring 
af de gældende GATT-regler og af konkurrencevilkårene på 
verdensmarkedet er både dumping og subsidiering omfattet af 
UR-forhandlingerne. 
De forbedringer af dumping- og subsidiebestemmelserne, som 
Kommissionen vil foreslå, navnlig vedrørende en reduktion af 
undersøgelsesfristerne, vil imødekomme tekstilsektorens 
specifikka behov. 
I øjeblikket er der inden for tekstilsektoren trådt 21 anti­
dumping-foranstaltninger og 1 anti-subsidierings-
foranstaltning i kraft over for 12 tredjelande, mens der er 7 
undersøgelser i gang. 
Handelsrelaterede aspekter af den intellektuelle ejendomsret 
(TRIPS) 
På grund af industrialiseringens udbredelse til områder, der 
ligger uden for de traditionelle produktionscentre, antager 
spørgsmål vedrørende overførsel og beskyttelse af den 
44 
intellektuelle ejendomsret nu langt større betydning end 
nogensinde før. Den europæiske tekstil- og beklædningsindustri 
udsættes i dag af for piratvirksomhed overalt i verden. Det 
var derfor i EF1 s interesse, at intellektuel ejendomsret blev 
taget med i GATT-forhandlingernes Uruguay-Runde. I denne 
sammenhæng har TRIPS-forhandlingerne ført til et udkast til en 
aftale, som skal danne grundlag for indførelsen og 
gennemførelsen af den nødvendige lovgivning i de fleste 
"større" tekstillande. Herudover omfatter TRIPS-
bestemmelserne, som krævet af EF, en forpligtelse for alle 
parter til gennem lovgivning om industrielt design eller 
gennem ophavsretsbestemmelser at sørge for, at kravene til 
sikring af beskyttelse af tekstildesign, især hvad angår 
omkostninger, undersøgelse eller offentliggørelse, ikke udgør 
nogen urimelig hindring for at søge og opnå en sådan 
beskyttelse (afsnit 4, artikel 25-2). 
På grundlag af konkrete tilfælde af overtrædelser af den 
intellektuelle ejendomsret kunne der allerede nu holdes 
konsultationer med de fleste af EF's handelspartnere på 
tekstilområdet, og der kunne planlægges foranstaltninger inden 
for rammerne af eksisterende bilaterale tekstilaftaler. 
6.1.4. Den generelle præferenceordning (GSP) 
I sin meddelelse til Rådet af 6. juli 1990 (KOM(90)329 endelig 
udg.) havde Kommissionen annonceret et nyt tiårigt program, 
som blev udskudt fra år til år på grund af usikkerhed i 
forbindelse med Uruguay-Runden. Dette har ført til, at GSP-
programmerne har ligget stille fra 1990 til og med 1993. 
På sit møde den 28. april 1993 behandlede Kommissionen en 
meddelelse vedrørende GSP-programmet for 1994 og fandt det 
bedst endnu engang at udsætte ikrafttrædelsesdatoen for det 
nye tiårsprogram, d.v.s. til 1. januar 1995. Dette skyldes, at 
forhandlingerne i Uruguay-Runden er udsat, sandsynligvis til 
slutningen af 1993, og at resultaterne heraf tidligst kan 
iværksættes i løbet af 1994. 
For så vidt angår 1994 vil Kommissionen arbejde for at der 
indføjes mindre ændringer, herunder en vis tilpasning og 
forenkling, uden at der ændres ved de centrale mekanismer i 
GSP. 
Ifølge Kommissionens forslag for 1994 skal der iværksættes 
referencestatistikker, tages hensyn til ændringer i 
produktfølsomheden og landenes konkurrenceevne, og anvendes 
differentieringsmekanismer over for de mest konkurrencedygtige 
lande. 
Kommissionen bør på kort sigt gå i gang med en behandling af 
det nye tiårsprogram for GSP, omfattende bl.a. indføjelse af 
særordninger, der skal tage højde for sociale og miljømæssige 
aspekters indvirkning på konkurrencen. En genbehandling af 
45 
særlige gennemførelsesmekanismer for tekstil- og 
beklædningsprodukter bør tage hensyn til ændringer, der er 
indtruffet i den internationale konkurrence siden den sidste 
revision, samt til den situation, der vil opstå efter 
afslutningen af forhandlingerne i Uruguay-Runden. Den bør også 
omfatte en evaluering af de reelle fordele, som systemet giver 
eksportlandene. 
6.1.5. Eksportfremme 
I betragtning af den stigende konkurrence fra importerede 
produkter og af den forbedrede markedsadgang inden for tekstil 
og beklædning forekommer det vigtigt at støtte den europæiske 
industris bestræbelser på at udvide sin eksport til markederne 
uden for Fællesskabet. Medlemsstaternes og Europa-Parlamentets 
tiltag bør forbedres yderligere. I 1991 lancerede Kommissionen 
en eksportfremmeordning (EXPROM), som har til formål at 
udvikle nye markeder bl.a. for EF*s tekstilprodukter. 
En stor del af EXPROM-budgettet på 680.000 ECU gik til støtte 
af en række initiativer i tekstil- og beklædningssektorenf som 
havde til formål at styrke EF1 s eksport, udnytte nye 
markedsmuligheder samt fremme et særligt EF-image. I 
samarbejde med de relevante europæiske 
industrisammenslutninger blev der bestilt en række 
undersøgelser af det nye markedspotentiel, og der blev givet 
støtte til forskellige studiebesøg og varemesser i de 
markeder, der allerede var udpeget som interessante for EF-
eksperter. 
6.2. Det indre marked 
6.2.1. EF-reoler for passiv forædling 
I forbindelse med nye initiativer og strategier for 
virksomheder i tekstil- og beklædningsindustrien har 
benyttelsen af underleverandører i andre lande, d.v.s. passiv 
forædling (TPP) , antaget stor betydning (se kapitel 3 og 5) . 
Hvad angår produktområder, der ikke er omfattet af 
kvantitative importrestriktioner i EF, har alle virksomheder i 
EF have lige muligheder for at benytte sig af TPP. De særlige 
TPP-kontingenter, der er oprettet i henhold til EF-forordning 
636/82.(1?5 giver yderligere kvantitativ adgang til TPP-
virksomheder inden for kategorier, der er omfattet af 
restriktionerne. Sådanne fordele er i princippet forbeholdt 
EF*s beklædningsindustri. 
(13)De Europæiske Fællesskaber Tidende L 76, marts 1982, 
s. 1. 
46 
Oprettelsen af TPP-kontingenter på fællesskabsplan fra 1. 
januar 1993 kræver, at uoverensstemmelserne i medlemsstaternes 
fortolkning af forordning 636/82 fjernes. Til den ende er der 
på EF-plan fremsat forslag om ændringer af forordningen, som 
skal harmonisere dens gennemførelse i hele Fællesskabet.^? 
Sigtet med Kommissionens forslag til ændring (K0M(93)259 
endelig udg.) af denne forordning er ikke at indføre en ny 
politik for TPP-import, men derimod, på baggrund af en 
evaluering af medlemsstaternes nuværende forskellige 
fortolkninger, at fastlægge klare fælles retningslinjer for 
medlemsstaternes gennemførelse af forordningen. Herudover er 
forslaget et forsøg på at imødekomme den europæiske 
beklædningsindustris ønsker og behov i dennes bestræbelser på 
at forbedre sin internationale konkurrenceevne. Samtidig har 
Kommissionen forsøgt at sikre overensstemmelse med EF1s 
overordnede tekstilpolitik. 
6.2.2. Beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret 
Det bliver mere og mere klart, at nye varemærker, modeller og 
design på tekstilmodeområdet spiller en central rolle for den 
europæiske tekstil- og beklædningsindustris konkurrenceevne. 
Derfor er det nødvendigt med et passende system til 
registrering og retlig beskyttelse af industrielle design, 
ikke kun i EF, men på internationalt plan, samt en effektiv 
anvendelse af systemet i verdenshandelen med tekstilvarer. 
I forventning om resultater af Uruguay-Runden på dette område 
og som et klart signal til andre deltagere i verdenshandelen 
har Kommissionen fremsat to forslag til intern EF-lovgivning: 
Regler om foranstaltninger med henblik på forbud mod 
forfalskede varers overgang til fri omsætning, herunder 
ulovligt kopierede design og modeller (ændring af 
Forordning 3842/86)^5J og 
EF-forordning om retsbeskyttelse af industrielle design^16.5 
Disse forslag tager særligt hensyn til den særlige situation, 
der kendetegner tekstil- og beklædningsmarkedet, f.eks. 
hurtige modeskift, de mange forskellige design og modeller og 
de fleste virksomheders lille eller mellemstore størrelse. 
<1/*> Meddelelse til Rådet fra Kommissionen: Virkningerne 
af virkeliggørelsen af det indre marked for 
handelspolitikken i tekstil- og beklædningssektoren, 
SEK(92)896 endelig udg., 1. juni 1992, s. 2 
(15) KOM(93)329 endelig udg. - 13. juli 1993 
(16) KOM(93)342 endelig udg. - 28. juli 1993 
47 
6.2.3. Miljøbeskyttelse 
Miljøpolitikken kan, alt efter hvilken industri der er tale 
om, og afhængigt af hvad forbrugerne foretrækker, påvirke en 
industris konkurrenceevne i positiv eller negativ retning: 
der kan være fordele for de industrier, der tilbyder 
teknologier, varer eller tjenesteydelser til 
miljøbeskyttelse eller økologisk forsvarlige 
forbrugervarer, 
- men samtidig kan der være ulemper for de industrier, hvis 
miljørelaterede produktionsomkostninger er højere end 
konkurrenternes i andre lande, hvor miljøstandarden er 
lavere, eller der kan være ulemper i form af at 
forbrugeren ikke er interesseret i økologiske produkter. 
Situationen i EF's tekstil- og beklædningsindustri er ikke den 
samme for de forskellige produktgrupper og i de forskellige 
medlemsstater, men den mangler stadig gennemsigtighed. Det er 
klart, at Fællesskabet må fortsætte sine bestræbelser på at 
harmonisere miljøpolitikken for at undgå konkurrencevridning 
inden for EF. 
Kun meget få af de tekstileksporterende lande har allerede 
indført miljøstandarder. Når de vurderer deres internationale 
konkurrencesituation, er EF1 s producenter nødt til at tage 
forskelle i graden af håndhævelse af sådanne standarder med i 
betragtning. Det er en af grundene til, at Kommissionen 
støtter det synspunkt, at det færdiggørende arbejde, der efter 
Uruguay-Runden vil finde sted i internationale 
handelsorganisationer, også bør dække miljøaspekter. 
Hvad der også er vigtigt i forbindelse med miljøaspektet, er 
at forbrugerne systematisk informeres om fordelene ved 
økologiske produkter og overtales til at købe dem fremfor 
andre produkter. Dette aspekt er omfattet af det femte 
handlingsprogram for miljøet , men behandles PÆfå i 
initiativerne vedrørende miljømærket,,. Forordning 880/92 om et 
miljømærke og forordning 1836/93 giver mulighed for, at 
virksomheder i den industrielle sektor kan deltage på 
frivillig basis i et økoforvaltnings og -kontrolprogram. 
(17)"Mod en bæredygtig udvikling" - EFT C 138 af 17. maj 
1993. 
Ç18)EFT L 99 af 11. april 1992 
(19)EFT L 168 af 10. juli 1993. 
48 
6.3 Konkurrencepolitikken 
Der er fare for, at den økonomiske situation, som tekstil- og 
beklædningssektoren i øjeblikket befinder sig i, vil få de 
offentlige myndigheder til at iværksætte flere 
redningsaktioner for virksomheder med henblik på at dæmpe de 
sociale og regionale virkninger, som opstår når virksomheder 
kommer i vanskeligheder. Sådanne aktioner, som langt fra kan 
løse problemerne, medfører hindringer for og en formålsløs 
forsinkelse af den korrekte anvendelse af 
tilpasningsmekanismerne, hvorved de økonomiske og sociale 
omkostninger øges. 
For at undgå større overproduktion inden for visse 
industrigrene, er det afgørende nødvendigt, at virksomhederne 
råder over en lovgivningsmæssig ramme, som sikrer at 
konkurrencereglerne overholdes. 
Bistand til tekstil- og beklædningsvirksomheder bevilges på 
grundlag af ordninger, som forvaltes af Kommissionen, til 
regionale formål, til fremme af F&U, til miljøbeskyttelse, for 
at støtte SMV, etc. i overensstemmelse med retningslinjerne i 
følgende rammebestemmelser: 
a) Kontrollen over bistanden til kunstfibersektoren er 
sikret gennem rammebestemmelserne for denne sektor, som 
har været i kraft siden 1977, og som sidst blev fornyet 
og ændret i december 1992 (20) 
Enhver statsstøtte, som falder inden for disse 
rammebestemmelser, skal således anmeldes og vil kun blive 
godkendt af Kommissionen, hvis der er tale om en 
"betydelig reduktion" i virksomhedens 
produktionskapacitet. 
b) Den særlige støtte til tekstil- og beklædningssektoren er 
omtalt i Kommissionens "meddelelse" til medlemsstaterne 
om støtte til tekstilindustrien (I97lf^1) og præciseret i 
en skrivelse fra 1977(2?) 
En strammere konkurrencepolitik må også indebære øgede 
bestræbelser på gennemsigtighed i forbindelse med støtte til 
tekstilvirksomheder. Kommissionen har derfor opfordret 
medlemsstaterne til at effektivisere deres anmeldelser gennem 
standardiserede procedurer og udarbejdelse af en årlig a 
(20) EFT C 346 af 30. december 1992 
(21) G.S.(71) 363 endelig udg. (juli/97) 
(22) G.S. (77) D/1990 af 4. februar 1977 og bilag 
(SEK(77)317 af 25.1.77) 
49 
posteriori rapport om den støtte, som er ydet til kriseramte 
sektorer (herunder tektil- og kunstfibersektoren). Det er 
nødvendigt med øget samarbejde mellem de nationale myndigheder 
og Kommissionen, for at denne kan vurdere den ikke-
sektorbestemte støttes indvirkning på sektorerne, hvilket 
hidtil ikke har været muligt. 
Kommissionens tjenestegrene er gået i gang med udarbejdelsen 
af en betænkning om en begrænsning af regionalstøtten til 
meget kapitalintensive investeringer, hvis bidrag til 
regionaludviklingen undertiden er utilstrækkelig til at kunne 
kompensere for eventuelle konkurrenceforvridende virkninger. 
6-4 Støtte til modernisering og omstilling 
6.4.1. Forskning og teknologisk udvikling 
Tekstil- og beklædningsindustrierne befinder sig normalt i et 
af de sidste trin i den teknologiske fornyelsesproces. 
Virksomhederne inden for denne sektor indgår i 
udviklingsprocessen ved at tilpasse tilpasse til egne behov de 
fremskridt, der er gjort inden for de sektorer, hvor man 
normalt finder den største know-how og de fleste af de 
ressourcer, der er nødvendige for udviklingen af generisk 
teknolologi (fleksibilitet, produktivitet, holdbarhed og et 
gunstigt forhold mellem kvalitet og omkostninger). 
Den fortsatte tilpasning af nye informationsteknikker, 
materialer og fabrikationsmetoder udgør en væsentlig faktor 
for tekstilindustriens konkurrenceevne. Selve tekstilsektoren 
og ikke mindst de firmaer, der udvikler innovative løsninger 
specifikt for denne branche, vil imidlertid stadig spille en 
meget central rolle. Disse virksomheder bør få afgørende 
indflydelse på hele fornyelsesprocessen og her udnytte deres 
fordelagtige position, som bygger på erfaring, evne til 
nyskabelse samt et indgående kendskab til behovene inden for 
netop denne sektor. 
Den europæiske industri kan således glæde sig over en hurtig 
tilpasning til den generiske teknologi samt over, at der er 
blevet gjort en indsats med hensyn til specifik nyskabelse, 
således at industrien i løbet af de kommende år især kunne 
fremme: 
i) oparbejdelse af en øget fleksibilitet i 
produktionssystemerne for dermed at kunne 
tilfredsstille de nye strategiske krav, som et kort 
varekredsløb stiller; 
ii) praktisk udnyttelse af de teknologiske fremskridt på 
50 
kvalitetsområdet (f.eks. automatiske 
fejldetektorer); 
iii) miljøbeskyttelse i forening med målsætningerne om 
kvalitetsforbedring og rationaliseret 
ressourceudnyttelse; 
iv) anvendelse af nye materialer og processer til en 
lang række formål, især inden for beklædning og 
tekstiler til industriformål; 
v) indførelse af nye former for teknologi med meget 
brede perspektiver (bioteknologi, optisk elektronik) 
Udviklingen af generisk teknologi og specifikke løsninger -
samt den praktiske anvendelse heraf i forbindelse med tekstil-
og beklædningsindustriens primære behov - kræver en parallel, 
koordineret støtteindsats for at sikre, at 
forskningsresultater og kundskaber udbredes og demonstreres. 
Personalets uddannelse i de nye teknikker fortjener en særlig 
opmærksomhed og overvejelserne med hensyn til behov og 
udvikling af uddannelsesapparatet bør derfor integreres i FTU-
projekterne. 
EF's 3. rammeprogram for FTU omfatter en række 
foranstaltninger, som tilfredsstiller behovet for udnyttelse 
af den anvendte forskning, og som er kommet tekstilbranchens 
forskningsvirksomheder og -institutioner direkte til gode. Det 
er i særlig grad tilfældet med BRITE/EURAM, støtteprogrammet 
for forskning i industriteknologi og materialer, samt 
tværfaglige initiativer til fordel for små og mellemstore 
virksomheder, som f.eks. pilotprojektet CRAFT (samvirkende 
pilotprojekt for teknologisk forskning), samt Brite/Euram's 
"gennemførlighedspræmier". 
Man har i de seneste år kunnet konstatere en mærkbart forøget 
deltagelse i Brite/Euram fra tekstil- og beklædningsbranchens 
side. Dette program har æren for såvel et forstærket 
samarbejde mellem de forskellige industrigrene og sektorerne i 
de primære led, som for en bedre informationsudveksling mellem 
industrien og forskningscentrene. Herved kan man bedre 
klarlægge de vigtigste emner og målsætninger for forskningen. 
EF-kommissionen har støttet disse bestræbelser gennem 
informationskampagner til forøgelse af bevidstheden herom. 
Kommissionen har fremlagt forslag til et 4. rammeprogram for 
FTU for perioden 1994-1998 med en budgetramme på 13,1 mia. 
ECU. Ifølge dette forslag bør Fællesskabets FTU-aktioner 
koncentreres mere omkring de generiske teknologier, som finder 
bred anvendelse inden for alle virksomhedssektorer. Det fælles 
forskningsarbejde, som skal udvikles inden for f.eks. 
informations- og kommunikationsteknologi, industriteknologi, 
materialer samt bioteknologi, vil gavne et meget stort antal 
sektorer, herunder tekstil og beklædning, og dermed bidrage 
til en forstærkning af deres internationale konkurrenceevne. 
51 
Bestræbelserne med henblik på teknologisk stimulering til 
fordel for SMV vil blive forstærket i det 4. rammeprogram for 
FTU. Hvad angår indsatsen for større udbredelse, fokuserer 
forslaget især på SMV, idet det fremkommer med et helt nyt 
finansielt initiativ, som specielt er beregnet på at 
favorisere de små og mellemstore virksomheders udnyttelse af 
EF-forskningen. Dette nye værktøj er en udbygning af de 
allerede eksisterende ordninger, som har til formål at gøre 
det muligt for SMV at deltage mere effektivt i Fællesskabets 
FTU-programmer. 
6.4.2. Uddannelse 
Kommissionens aktuelle politik vedrørende de menneskelige 
ressourcer bidrager i høj grad til at løse de problemer, der 
blev behandlet ovenfor i kapitel 4. 
Inden for rammerne af strukturfondenes nye mål 4 vil 
Fællesskabet fra 1994 i samarbejde med de nationale 
myndigheder iværksætte en hel række foranstaltninger med 
henblik på at: 
i) tilgodese de nye behov på mellemlang sigt samt sikre, at 
der etableres en hensigtsmæssig uddannelse; 
ii) reducere de industrielle forandringers følgevirkninger i 
form af nedsat forbrug af arbejdskraft samt at forbedre 
arbejdstagernes chancer for at beholde deres stillinger 
eller finde nye. 
Der vil i denne henseende blive taget skridt, som på visse 
punkter udgør en nytænkning i forhold til strukturfondenes 
hidtidige handlingsprogrammer, idet de nye initiativer vil 
være: 
gældende for hele EF-området og ikke kun for de 
støtteberettigede områder; 
åbne for alle aktivitetssektorer, hvoraf ingen vil få 
fortrinsstilling; 
specielt rettet mod lønmodtagere og funktionærer, som er 
i beskæftigelse, men som anses for at være ramt af de 
industrielle forandringer; 
struktureret i forhold til nogle bestemte aktionstyper, 
som svarer til de primære målsætninger (f.eks. 
uddannelsesaktioner i forbindelse med indførelsen af 
fleksible produktionssystemer, datastyret forbindelse 
mellem ordreafgivere og små og mellemstore 
underleverandørvirksomheder samt i forbindelse med 
52 
miljøteknologi). 
Fællesskabet skal i denne forbindelse træffe nogle valg, idet 
bestræbelserne må koncentreres om et begrænset antal områder, 
hvis konkurrenceevne er særlig hårdt ramt af de industrielle 
forandringer. Man bør her lægge hovedvægten på 
foranstaltninger, som i særlig grad bidrager til at forstærke 
industriens konkurrenceevne: 
a) Uddannelse i nøglekvalifikationer i forbindelse med de 
nye organisationssystemer inden for produktion. 
b) Transnationale aktioner 
c) Aktioner til fordel for navnlig SMV 
For i højere grad at tage hensyn til udviklingen inden for 
beskæftigelse, jobprofiler og de reelle uddannelsesbehov på 
alle niveauer har Kommissionen indført en social dialog med 
henblik på en bedre udveksling af idéer mellem Kommissionen, 
arbejdsgiverne og fagbevægelsen. Der er således i samarbejde 
med arbejdsmarkedets partnere blevet udarbejdet et oplæg til 
et handlingsprogram, som fokuserer på 4 hovedtemaer: 
erhvervsuddannelse (behov for statistiske oplysninger og 
viden vedrørende beskæftigelse og uddannelse inden for 
tekstil- og beklædningsområdet, tilslutning til de 
offentlige myndigheders programmer som f.eks. 
Eurogualification, udveksling af information og idéer 
angående projekter inden for sektoren, støttet af NOW, 
EUROFORM, FORCE og COMETT); 
kvinders beskæftigelse (forslag til fælles betænkning om 
kvinders adgang til erhvervsuddannelse, overvejelser i 
forbindelse med hjemmearbejde og "sort" arbejde); 
de regionale REMTEX-rundbordsssamtaler (behandling af 
tekstil- og beklædningsbranchens interne og eksterne 
omstillingsproblemer); 
- den sociale klausul i kommercielle aftaler især i 
forbindelse med GSP. 
6.4.3. Diversificering og omstilling 
Tekstil- og beklædningssektorens tilpasning til nye 
markedsvilkår, som er beskrevet ovenfor i kapitel 5, medfører 
betydelige sociale omkostninger især i de regioner, der er 
stærkt afhængige af sektoren. En diversificering af den 
industrielle struktur er derfor mere nødvendig end nogensinde 
før. Den langsomme vækst og den generelle aktivitetsnedgang i 
industrien vanskeliggør en sådan diversificering i en meget 
53 
stor del af de regioner i EF, der har en høj koncentration af 
tekstilvirksomheder. 
Skævheden i vilkårene for regionaludvikling i EF bremser 
således den industrielle tilpasning og øger de sociale 
omkostninger ved den nødvendige omstrukturering. 
Strukturfondene yder en ikke ubetydelig støtte til den 
økonomiske genopretning i de regioner, der er påvirket mest af 
tekstil- og beklædningssektorens tilpasning. 
For det første bidrager de inden for fællesskabsstøtterammerne 
til en forbedring af de generelle udviklingsforhold i de 
dårligst stillede regioner og til en modernisering af den 
økonomiske struktur i overensstemmelse med de prioriteter, som 
er aftalt mellem de nationale myndigheder og Kommissionen. I 
nogle medlemsstater har virksomhederne i tekstil- og 
beklædningssektoren modtaget støtte op til en fastlagt grænse, 
der følger de gældende regler for konkurrencepolitikken. 
For det andet vedtog Kommissionen i 1992 et nyt 
initiativprogram, RETEX, som i dag er iværksat i de fleste 
medlemsstater. Denne aktion har til formål at sætte fart i 
diversificeringen af produktionen i de regioner, der er stærkt 
afhængige af tekstil- og beklædningssektoren, samt at lette 
tilpasningen af levedygtige virksomheder inden for alle 
industrisektorer. 
Med dette mål for øje lægger RETEX vægt på en forbedring af 
virksomhedernes know-how, øget samarbejde mellem virksomheder 
i samme region eller samme sektor, oprettelse af ledelses- og 
rådgivningsgrupper på lokalt plan, udnyttelse af ny teknologi 
til forbedring af kvaliteten samt forbedring af 
finansieringsmulighederne. 
RETEX-programmet har til formål at medvirke til en økonomisk 
diversificering i regioner, der modtager EF-støtte (mål 1, 2 
og 5b), og som opfylder visse kriterier med hensyn til 
sektoriel afhængighed. Det dækker derfor ikke regioner, som, 
skønt de er ramt af et betydeligt tab af arbejdspladser inden 
for sektoren, ikke betragtes som støtteregioner. 
Kommissionen har udgivet en grønbog om den nye generation af 
initiativprogrammer, som skulle blive iværksat i løbet af 
perioden 1994-99. Dokumentet lægger især vægt på behovet for 
at imødegå de industrielle forandringer gennem en række 
foranstaltninger til støtte for en modernisering af 
produktionsstrukturen, især ved tilpasning af de menneskelige 
ressourcer i hele EF. 
Et nyt EF-initiativ søger på et horisontalt grundlag at 
imødekomme industriens specifikke behov og skabe større 
fleksibilitet med hensyn til den geografiske dækning. Dette 
initiativ vil være et ekstra bidrag til opnåelse af RETEX-
programmets mål, der går ud på diversificering og omstilling. 
54 
6.4.4. Information og kommunikation 
Med henblik på at styrke serviceydelserne til virksomhederne 
agter Kommissionen at iværksætte initiativer, der skal give 
bedre information, kommunikation, samarbejde og 
erfaringsudveksling. 
Der er således fastlagt fire støtteakser eller -områder: 
1. At stille mere komplette oplysninger til rådighed, 
navnlig i form af statistiske data om de økonomiske 
konjunkturer og den industrielle struktur, og i form af 
en analyse af forskellige fremtidsscenarier. Til den ende 
har Kommissionen i samarbejde med industrien iværksat et 
pilotprojekt i form af et europæisk observatorium for 
tekstil- og beklædningsindustrien (OETH). Herudover tager 
Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne (via de 
nationale statistiske kontorer) initiativer til at 
analysere markedsstrukturen og -tendenserne, især på 
underleveranceområdet. 
2. At gennemføre studier med henblik på at opnå et bedre 
kendskab til industristrukturen og/eller konkretisering 
af pilotprojekter for så vidt som disse munder ud i 
konkrete forslag (kvalificeringsbehov i 
beklædningsindustrien, underleverancer i EF). 
3. At fremme koordineringen af oplysninger og udvekslingen 
af erfaringer gennem oprettelse af et net af regionale 
ekspertcentre eller observatorier. Der er indledt en 
intensivering af samarbejds- og partnerskabsaktionerne i 
de forskellige nøglesektorer for underleverance via BC-
Net, Kontoret for Virksomhedssamarbejde, Europartnerskab-
arrangementet og INTERPRISE-programmet. 
4. At fremme kommunikationen via dataudvekslingssprog og 
standardiseringen af dette sprog: specifikke programmer 
(STAR, TELEMATIQUE...) eller 
fællesskabshandlingsprogrammer vedrørende elektronisk 
overførsel af handelsdata (TEDIS), som støtter branchens 
arbejde inden for elektronisk dataudveksling (EDI). 
55 
TILLÆG 
Virkninger af åbningen over for de central- og østeuroæiske 
lande på den portugisiske tekstilindustri 
Under mødet i Rådet for generelle anliggender den 30. 
september 1991, hvor der var tale om mandatet til at forhandle 
med Polen, Ungarn og Tjekkoslovakiet, forpligtede Kommissionen 
sig til at evaluere følgerne for den portugisiske 
tekstilindustri af den gradvise åbning af EF* s marked for 
tekstilprodukter fra disse tre lande. 
Det bør erindres, at forbindelserne med disse lande inden for 
tekstilområdet var stærkt begrænsede før 1989, fordi der 
anvendtes kvantitative restriktioner inden for rammerne af de 
bilaterale aftaler, idet disse lande var statshandelslande. 
For at fremme den økonomiske genopretning i de central- og 
østeuropæiske lande blev tekstilkvoterne øget allerede i 
1990/91 for Ungarn, Polen og Tjekkoslovakiet og i 1991/92 for 
Rumænien og Bulgarien. De særlige kvoter til TPP (Proceduren 
for Passiv Forædling) blev øget i begyndelsen af 1991. Inden 
for rammerne af associeringsaftalerne, som blev indgået i 
slutningen af 1992, blev TPP-kvoterne øget betydeligt for 
førstnævnte gruppe lande og ligeledes for Rumænien i løbet af 
1993. 
I de nye protokoller, der er trådt i kraft i 1993, undtagen 
for Bulgariens vedkommende, hvor der endnu ingen dato er 
fastsat, forpligter Fællesskabet sig til gradvist at afvikle 
de kvantitative restriktioner inden for en frist på 5 år. Hvad 
toldafgifterne angår, er de begyndt at blive afskaffet på 
grundlag af asymmetrisk gensidighed. 
Handelsliberaliseringen over for de central- og østeuropæiske lande begynder først at vise 
virkninger. Det er derfor for tidligt at foretage en samlet vurdering af dens konsekvenser. 
Kommissionen vil følge denne udvikling opmærksomt og vil holde Ridet informeret 
desangående. Pa nuværende tidpunkt tillader de til rådighed stående elementer at identificere 
følgende tendenser: 
1. Siden 1988 har handelsforbindelserne inden for 
tekstilområdet mellem EF og de central- og østeuropæiske 
lande udviklet sig meget dynamisk. Indtil 1992 steg EF1 s 
eksport mængdemæssigt i gennemsnit med 22% og 41% om 
året for henholdsvis tekstil og beklædning. Importen steg 
med 13% for tekstil og 21% for beklædning. 
EF's handelsbalance i forhold til disse lande er fortsat 
positiv for tekstil (48.000 tons) og negativ for 
beklædning (-93.000 tons). 
56 
2. Udviklingen i samhandelen inden for rammerne af TPP har 
været særlig hurtig, fordi EF1 s erhvervsdrivende med 
fordel kan udnytte disse landes betydeligt lavere 
lønomkostninger til arbejdskraftintensive aktiviteter. 
Importen af beklædningsprodukter under TPP, som kun var 
oå 26 tusinde tons i 1988 (46% af den samlede import) er 
steget til 73 tusinde i 1992 (62% af den samlede 
import). 
Denne udvikling forklarer også den hurtige vækst i 
eksporten af stof fra EF, hvoraf en stor del er beregnet 
til lokal forarbejdning og genimport til EF. 
3. Fordelingen af samhandelen med de central- og 
østeuropæiske lande inden for EF er ujævn. Tyskland 
tegner sig for 45% af EF1s import af tekstilprodukter fra 
de central- og østeuropæiske lande og 57% af 
beklædningsprodukterne. Henholdsvis 54% og 39% af EF1s 
samlede eksport til de central- og østeuroæiske lande 
kommer ligeledes fra Tyskland. Italien, Benelux og 
Frankrig spiller også en betydelig rolle. 
Den direkte samhandel mellem Portugal og de central- og 
østeuropæiske lande er næsten ubetydelig i begge 
retninger. 
4. Virkningen af den handelsmæssige åbning over for de 
central- og østeuropæiske lande på den portugisiske 
tekstilindustri mærkes angiveligt først og fremmest som 
øget konkurrence på EF-markedet. En stor del af den 
portugisiske eksport består af produkter, der konkurrerer 
direkte med de central- og østeuropæiske landes eksport, 
ofte på underleveranceområdet. 
EF's marked aftager 75% af Portugals tekstil- og 
beklædningseksport (3 ud af 4 milliarder ECU), og enhver 
indskrænkning af dette marked kunne få alvorlige 
konsekvenser for hele økonomien. Tekstil- og 
beklædningsindustrien tegner sig for ca. 25% af 
arbejdspladserne i industrien og 30% af vareeksporten. 
5. Med de foreliggende oplysninger kan det ikke fastslås, at 
den øgede samhandel med de central- og østeuropæiske 
lande skulle have en betydelig indvirkning på Portugals 
traditionelle samhandel i det indre marked. Den 
portugisiske eksport af tekstil- og beklædningsprodukter 
er steget konstant i perioden 1988/92 med en 
gennemsnitlig vækstrate på 9,5% for tekstil og 14,3% for 
beklædning. (Bilag 36) 
Portugals konkurrencemæssige stilling inden for 
Fællesskabet er endda styrket. Portugals andel i EF* s 
samlede import (fra andre EF-lande og fra tredjelande) er 
steget fra 3,2% i 1988 til 3,7% i 1992, mens Portugals 
stilling på EFTA's og USA's markeder er let forringet. De 
central- og østeuropæiske landes samlede andel i EF-
importen i 1992 svarede til Portugals (3,6%). 
57 
Som over alt i Fællesskabet har også den portugisiske 
tekstil- og beklædningsindustri haft en betydelig 
produktionsnedgang i 1992. Tekstilsektoren (også 
strikvarer) har haft et fald på 8% i forhold til 1991 og 
4,4% i forhold til 1988. Beklædningssektoren har oplevet 
et fald på 2,5% i 1992, men produktionen er stadig højere 
end i 1988 (+2,4%). 
Denne udvikling finder sted på trods af en fortsat 
stigende eksport til EF-markedet omend i dæmpet takt 
(5,7% for tekstil og 4% for beklædning). De nuværende 
vanskeligheder i den portugisiske industri skyldes 
grundlæggende den vigende efterspørgsel samt en voksende 
konkurrence udefra på Portugals hjemmemarked. 
BILAG 
STATISTIKKER 
tf 
LISTE OVER BILAG 
BILAG l: EF: Strukturelle basisoplysninger 1988/1992 
BILAG 2: EF: Beskæftigelsen 1988/1992 
BILAG 2a: Beskæftigelsen i medlemsstaterne 1988/1922 
BILAG 3; EF: Produktionsindeksernes udvikling 1980/1992 
BILAG 4: EF: Udviklinger 1988/1992 (udtrykt i mængde) 
tekstil 
BILAG 5: EF: Udviklinger 1988/1992 (udtrykt i mængde) 
beklædning 
BILAG 6: EF: Tekstil- og beklædningsproduktionen 1980/1992 
BILAG 7: Produktionsindeksernes udvikling i hver medlemsstat 
BILAG 8: EF's handel med tredjelande 1988/1992 
Tekstil og beklædning (udtrykt i mængde) 
BILAG 9: EF*s handel med tredjelande 1988/1992 
Tekstil og beklædning (udtrykt i værdi) 
BILAG 9a: EF: Den eksterne handel (1990-1992) 
BILAG 10: Årlig gennemsnitlig vækstrate for EF's eksport 
(udtrykt i mængde) 
BILAG 11: EF's 10 vigtigste handelspartnere - 1988/1992 
BILAG 12: Udviklinger i EF-eksportens andel af EFTA's Import 
Udviklinger i EF-eksportens andel af Japans og USA's 
import 
BILAG 13: Årlig gennemsnitlig vækstrate for EF's import 
(udtrykt i mængde) 
BILAG 14: EF's handel med tekstil-/beklædningsprodukter - 1992 
BILAG 15: Gennemsnitspriser for produkter - tekstil og 
beklædning 
BILAG 16: Produktion og ektern handel for hvert 
fremstillingstrin 1992 
BILAG 17: Produktion og ekstern handel for hver industrigren 
1992 
BILAG 18: Udviklingen af produktionen og den eksterne handel 
for hvert fremstillingstrin 1988/1992 
£<? 
BILAG 19: Dollarens udvikling over for EF's valutaer 
BILAG 20: EF-eksportens andel af USA's import 
Handelsunderskud og valutakurser 
BILAG 21: Personaleomkostninger i spinderier og væverier 
BILAG 22: Lønudviklingen, valutakursudviklingen og 
prisudviklingen 1988/1993 (spinderi & væveri) 
BILAG 23: Bidrag til sociale ordninger i % af 
personaleomkostningerne 1993 (spinderier og 
væverier) 
BILAG 24: Driftsmateriel til spinderier - leverancer 1983/1992 
i % af det samlede installerede materiel i 1991 
BILAG 25: Driftsmateriel til væverier - leverancer 1983/1992 i 
% af det samlede installerede materiel i 1991 
BILAG 26: Rentesatsen i 1992 
BILAG 27: Moderniseringsgraden i den europæiske 
bomuldsindustri, open-end og væve uden spindel 
BILAG 28: Investering pr. arbejdstager 1991/1992 
tekstilindustrien 
BILAG 29: Materieludnyttelsesgrad - effektive timer 
BILAG 30: Værditilvækst pr. arbejdstager 1992 
BILAG 31: Produktionsindekser 1993 
BILAG 32: Indekser for arbejdskraftforbrug pr. produceret 
enhed 1993 
BILAG 33: Råstofpriser 
BILAG 34: Miljøomkostninger ved farvning og færdigbehandling 
BILAG 35: Analyse af landenes konkurrenceevne med hensyn til 
levering 
BILAG 36: Portugals og de central- og østeuropæiske landes 
eksport til EF 
G 
BILAG 1 
EF: strukturelle basisoplysninger 1988/1992 
1988 = 100 
115 
EUTextiles 
•Clothing 
o. Employment 
Source: OETH.CIRFS.Eurostat Turnover Invest. Production App. consumption 
BILAG 2 
EP: Beskæftigelsen 1988/1992 
Manufact. Ind. 
Steel 
Unit: Changes 1988/1992 in thousands and in perc 
Source: OETH/Eurastat/DG II1-E4 Electronics Shipbuilding 
Automobile Textile/Clothing 
BILAG 2a 
Beskæftigelsen i medlemsstaterne 1988/1922 
Belgium 
Luxembourg 
Denmark 
Germany 
Greece 
Spain 
France 
Ireland 
Italy 
Netherlands 
Portugal 
United Kingdom 
E.C 1988 
86.878 
942 
24.821 
479.881 
96.378 
346.617 
393.370 
22.521 
804.473 
31.755 
289.179 
493.999 
3.070.814 1992 
79.495 
926 
20.337 
425.733 
79.642 
294.550 
332.472 
21.131 
718.123 
30.418 
263.833 
369.882 
2.636.542 Percentage change 
1992/88 
- 8.5 
- 1.7 
-18.1 
-11.3 
-17.4 
-15.0 
-15.5 
- 6.2 
-10.7 
- 4.2 
- 8.8 
-25.1 
-14.1 
Source: OETH 
Q\ 
BILAG 3 
EF: Produktionsindeksernes udvikling 1980/1992 
1985=100 
»Textiles •* Clothing 
•¥-Manuf. Ind. projections 
Source: Eurostat 
BILAG 4 
EF: Udviklinger 
tekstil 1988/1992 (udtrykt i mængde) 
1985 = 100 
1988 1989 1990 1991 1992 
•0-Production *App. Cons. »Production Manuf. Ind. 1993 
projecttons 
Sources: Eurostat.CIRFS 
BILAG 5 
beii*SJlinger 1988/1992 (udtrykt l •-*«•> 
1985 = 100 
Sources: Eurostat.CIRFS 
BILAG 6 
EF: Tekstil- og beklædningsproduktionen 1980/1992 
1985 = 100 
Country 
Belgium/ 
Lux. 
Denmark 
Germany 
Greece 
1 Spain 
France 
Ireland 
Italy 
Netherlands 
Portugal 
United-
Kingdom 
EC 12 Textiles (NACE 43) 
(mcl.knitwear) 
1980 
95.0 
85.6 
105.4 
104.6 
104.4 
112.4 
114.3 
102.5 
101.0 
87.5 
101.7 t 
103.4 1988 
100.9 
92.4 
97.4 
105.8 
104.4 
92.9 
106.2 
108.9 
94.5 
108.2 
101.7 
102.6 1991 
104.5 
87.4 
99.8 
90.7 
99.5 
83.8 
118.9 
114.4 
98.0 
112.3 
85.6 
101.2 1992 
106.7 
84.4 
92.0 
83.0 
94.9 
82.2 
125.4 
112.4 
90.0 
103.3 
85.2 
97.8 1992/1988 
+ 5.7 
- 8.7 
- 5.5 
-21.6 
- 9.1 
-11.5 
+ 18.1 
+ 3.2 
- 4.8 
- 4.5 
-16.2 
-4.7 Clothing 
(NACE 453+ 454+456) 
1980 
107.3 
79.5 
122.2 
132.1 
126.1 
106.1 
99.1 
104.1 
135.1 
— 
92.6 
109.6 1988 
91.3 
72.8 
91.6 
97.0 
97.7 
84.0 
95.4 
96.9 
101.9 
108.5 
102.5 
94.7 1991 
128.7 
68.7 
86.2 
92.8 
97.8 
72.2 
79.2 
95.7 
120.9 
114.0 
88.3 
90.6 1992 
130.6 
72.2 
77.0 
89.4 
93.3 
65.7 
76.2 
100.2 
111.0 
111.1 
89.3 
88.6 1992/1988 
+ 43 
- 0.8 
- 16.0 
- 7.8 
- 4.5 
- 21.8 
- 20.1 
+ 3.4 
+ 8.9 
+ 2.4 
- 12.5 
- 6.4 
Source : Eurostat 
CT\ 
BILAG 7: 
Produktionsindeksernes udvikling i hver medlemsstat 
% 1992/1988 
BLEU DK 
Source: Eurostat El Textiles 
•Clothing 
BILAG 8 
EF1s handel med tredjelande 1988/1992 
Tekstil og beklædning (udtrykt i mængde) 
(000) Tons 
2.600 
2,400 
2,200 
2.000 
1.800 
1,600 
1.400 
1,200 Textiles 
1988 1989 1990 1991 1992 
Imports Exports 
(000) Tons 
1.600 Clothing 
1.400 
1,200 
1,000 
800 
600 
400 
200 
0 
1988 dSh, 
1989 1990 1991 1992 
Imports Exports 
Source: EUROSTAT 
Tbttifcs-CrrCfiS 
Clothing - CTTC 84 (-848) L- y 
BILAG 9 
EF1 s handel med tredjelande 1988/1992 
Tekstil og beklædning (udtrykt i værdi) 
MHionECU 
15.000 
14.000 
9,000 
1988 Textiles 
1989 1990 1991 1992 
• Imports B Surplus I 
Million ECU 
30.000 
25.000 
5,000 
1988 Clothing 
1989 1990 
• Exports M Oeficft | 1991 1992 
Sonne: EUROSTAT 
Textile*-arc 65 
aofting-arC84(-848) 
BILAG 9a 
;|> i EF: Den eksterne handel (1990-1992) ^ K< 
Textiles Tont 
(excl. knitwear) 
million ECU 
Clothlna Tont 
(incl. knitwear) 
million ECU 
Total TtC Tont 
million ECU -
i 
/ Imports EC t#) 
1990 1991 1992 Pet. changi 
92/91 
2,263,509 
11,425 
1,048,627 
18,626 
3,302,036 
30,060 2,308,831 
11,887 
1,298,695 
23,394 
3,807,326 
35,281 2,352,473 
11,620 
1,370,374 
24,375 
3,722,847 
35,995 1.9 
-2.2 
5.5 
4.2; 
3.2 > 
2.0 | Exports EC (•) 
1990 1991 1992 Pet. changi 
92/91 
1,446,608 
12,823 
243,290 
9,866 
1,689,898 
22,688 1,507,441 
13,098 
244,486 
9,763 
1,761,927 
22,861 1,602,774 
13,703 
268,750 
10,114 
1,858,624 
23,817 8.3 
4.6 
4.6 
3.7 
6.1 
4.2 Balance 
1990 1991 1992 
-806,901 
1,398 
-806,237 
-8,760 
-1,612,138 
-7,362 -801,190 
1,211 
-1,064,209 
-13,641 
•1,866,399 
-12,430 -749,699 ; 
2,083 
-1,114,624 
-14,261 
-1,864,323 
•i 
r-
-12,178 
Source: EUROSTAT 
t Textiles - CITC 66 
v Clothing - CITC 84 (-848) (*): Extra-EC only 
BILAG 10 
Årlig gennemsnitlig vækstrate for EF's eksport 
(udtrykt i mængde) 
Destination Textiles 
88/92 91/92 Clothing 
88/92 91/92 TEX + CLOTH 
88/92 91/92 
Extra-EC 
Industrialized countries 
EFTA 
USA 
Japan 
Developing countries 
of which : 
Mediterranean rim 
Latin America 
Indian subcontinent 
ASEAN 
Far East 
Central and Eastern 
Europe 4.6 
-0.3 
-0.2 
-0.2 
0.6 
7.8 
7.7 
14.9 
0.0 
21.1 
5.9 
16.5 6.3 
5.2 
3.6 
14.2 
-7.8 
0.5 
-0.4 
9.6. 
8.7 
25.8 
3.0 
35.6 4.8 
0.7 
1.2 
12.7 
9.3 
7.3 
9.9 
13.0 
22.9 
15.1 
17.9 
53.3 4.6 
3.8 
2.5 
8.5 
6.9 
9.7 
2.0 
18.4 
10.8 
34.7 
32.6 
41.6 4.6 
-0.4 
0.1 
-1.7 
1.7 
7.7 
7.9 
14.7 
0.2 
20.9 
6.6 
19.6 6.1 
3.5 
2.1 
11.7 
-7.7 
1.3 
-0.1 
10.6 
8.3 
26.0 
4.7 
36.5 
Source : EUROSTAT 
Textiles = CITC 65 
Clothing- CITC 84 (-848) 
a 
BILAG 11 
EF1s 10 vigtigste handelspartnere - 1988/1992 
-IMPORTS] 
RNK TEXTILES CLOTHING 
1 
2 
3 
4 
S 
6 
7 
8 
9 
10 1988 
.pHBHi 
Switzerland 
Austria 
USA 
China 
Turkey 
Japan 
India 
Pakistan 
S. Korea 
Taiwan 13.0 
9.2 
8.6 
6.9 
6.9 
6.8 
6.5 
4.0 
3.2 
2.8 1992 
:EXTRA£C0 
(ML ECU) 
Switzerland 
Austria 
USA 
India 
China 
Turkey 
Japan 
Pakistan 
Indonesia 
S. Korea iil|62JpJ 
10.9 
9.3 
8.6 
7.6 
7.2 
6.5 
5.6 
4.7 
4.1 
3.0 1988 
:;EXlRA|ECl 
(MLECU) 
Hong-Kong 
Turkey 
Yugoslavia 
S. Korea 
China 
Morocco 
Tunisia 
India 
Austria 
Taiwan J23.882 M 
2.2 
2.0 1992 
POppC^..35;995l 
(M.ECU) 
China 
Turkey 
Hong-Kong 
Morocco 
Tunisia 
India 
Poland 
Indonesia 
S. Korea 
Austria 8.7 
6.9 
6.9 
3.5 
3.4 
2.7 
2.5 
2.5 
2.0 
1.9 
^EXPOrtrS^^" " mf-s.ii.'g! 
RNK TEXTILES CLOTHING 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 1988 
(Mirai) 
USA 
Switzerland 
Austria 
Japan 
Yugoslavia 
Sweden 
Finland 
Tunisia 
Morocco 
Canada 12.9 
9.1 
8.7 
6.9 
6.6 
5.3 
3.3 
3.2 
3.2 
2.5 1992 
lËXTRA^Cl 
(M. ECU) 
USA 
Austria 
Switzerland 
Poland 
Japan 
Tunisia 
Morocco 
Sweden 
Hong-Kong 
Hungary 1988 
10.5 
8.0 
7.4 
5.7 
5.0 
4.9 
4.8 
3.9 
3.0 
2.8 i^tMÈci 
OML'BCV)' 
Switzerland 
USA 
Austria 
Sweden 
Japan 
Norway 
Finland 
Canary I. 
Canada 
Hong-Kong 118,772 
7.6 
6.8 
5.7 
4.4 
3.0 
2.6 
1.3 
1.2 
1.1 
1.0 1992 
EXTRA-EC * 
(ML ECU) 
Switzerland 
Austria 
USA 
Sweden 
Japan 
Norway 
Hong-Kong 
Canary I. 
Finland 
Tunisia 23,817 
6.8 
5.7 
4.6 
4.2 
4.0 
2.2 
1.5 
1.1 
1,0 
0.8 
Source: EUROSTAT "« 
Textiles (CTCI rev. 3) = 65 
Qothing (CTCI rev.3) = 84 848 
BILAG 12 
Udviklinger i EF-eksportens andel af EFTA*s import 
Udviklinger i EF-ekspôrtens andel af Japans og USA's 
import 
TfC «CflC (65*64-648) 
Soun»: OECD. Comfewd« USA Japan 
-e-
"2 
BILAG 13 
Årlig gennemsnitlig vækstrate for EF's import (udtrykt i mængde) 
Destination 
Extra-EC 
Industrialized countries 
EFTA 
USA 
Japan 
Developing countries 
of which: 
Mediterranean rim 
Latin America 
Indian subcontinent 
ASEAN 
Far East 
Central and Eastern 
Europe Textiles 
88/92 
5.3 
3.7 
3.0 
3.9 
3.0 
5.3 
1.6 
-6.2 
13.0 
0.8 
12.1 91/92 
1.9 
1.1 
6.6 
-9.1 
-6.6 
0.3 
-5.3 
-20.7 
13.4 
8.5 
-11.0 
22.0 Clothing 
88/92 
13.8 
9.6 
1.8 
27.3 
-6.2 
13.4 
14.3 
28.0 
25.9 
17.8 
6.1 
21.8 91/92 
5.5 
-0.8 
0.2 
- 2.6 
-22.0 
3.8 
5.1 
9.4 
16.0 
3.2 
-4.1 
31.5 TEX + CLOTH 
88/92 
8.0 
4.1 
3.0 
5.6 
2.2 
8.5 
7.4 
-3.3 
14.5 
14.9 
3.9 
15.6 91/92 
3.2 
i.o 
62 
-8.4 
-7.8 
1.8 
-0.1 
-17.0 
14.0 
6.2 
-7.0 
25.7 
Source : EUROSTAT, COMTRADE 
BILAG 14 
EF1 s handel med tekstil-/beklædningsprodukter 
(000 ECU) 1992 
China 
Turkey 
'"India 
Hong-Kong 
Indonesia ,. r 
Pakistan 
IBBoutwcottftir^t 
Thailand 
IjjjMalaysia » 1%^ £<~, 
Taiwan 
*|§Nlacap * V * ' * 
Philippines Exports 
€2,974 
390,326 
22,065 
783,180 
45,636 
23,281 
283,112 
57,103 
39,684 
225,829 
2,830 
45,115 
~64,664/y Imports 
4,309,280 
3,560,594 
2,093,451 
2,640,753 
1,382,877 
1,089,544 
956,288 
;>65i;350 
787,156 
430#65 
353,759 
v;292;893 Balance 
-4.246,306 
-3,170,268 
-2,071.386 
-1,857,573 
-1,337;2#1 
-1,066,263 
^016&%6V-¥| 
-899,185 
-561,327 
-308,644 
H',-228,229 
pTOTAt ; , >^f 2,045,799 19,848,748 -17,802,949x 
Source : Eurostat 
BILAG 15 
Gennemsnitspriser for produkter beklædning tekstil og 
Import Export lntra-;EC 
Average prices of products traded - Clothing 
40.00 T T 7.00 
Import 
ùûwfCQ, : Eurostat Export lntra-€C 
BILAG 16 
1.000 Tons Produktion og ektern 
fremstillingstrin 1992 handel for hvert 
Branches 
Chemical fibres 
Spinning 
Woven goods & fabrics 
Woven goods 
Knitted fabric 
Clothing 
Made-up knitwear (*) 
Made-up fabric 
Textiles-final uses 
Carpets 
Household textiles 
Industrial textiles 
other textiles(**) 
Total - final uses Production 
3,176.6 
2,456.5 
2,551.2 
2,033.2 
517.9 
2,156.1 
1,053.7 
1,102.4 
2,718.4 
703.4 
760.7 
393.6 
860.6 
4,874.5 Exports 
extra-EC 
474.0 
127.9 
498.2 
452.0 
46.3 
203.5 
109.8 
93.7 
348.6 
87.1 
50.5 
42.8 
168.2 
552.1 Imports 
extra-EC 
634.9 
426.4 
643.2 
594.9 ' 
48.3 
1,237.0 
574.6 
662.4 
432.9 
83.5 
162.2 
68.0 
119.2 
1,669.9 Consumption 
3,337.3 
2,755.0 
2,696.2 
2,176.2 
520.0 
3,189.6 
1,518.5 
1,671.1 
2,802.7 
699.8 
872.4 
418.8 
811.6 
5,992.3 % 
Imp/Cons 
19.0 
15.5 
23.9 
27.3 
9.3 
38.8 
37.8 
39.6 
15.4 
11.9 
18.6 
16.2 
14.7 
27.9 % 
Exp/Prod 
14.9 
5.2 
19.5 
22.2 
8.9 
9.4 
10.4 
8.5 
12.8 
12.4 
6.6 
10.9 
19.5 
11.3 Balance 
- 160.8 . 
- 298.5 
- 145.0 
- 142.9 
2.0 
- 1,033.6 
- 464.8 
- 568.7 
84.3 
+ 3.6 
- 111.7 
- 25.2 
+ 49.0 
- 1,117.8 
Source : CITH - CIRFS (*) including 'fully fashioned* knitwear (**) including non-woven goods 
BILAG 17 
S;2Ukti0n °g eIcstern ha*del for hver industrigren 
1.000 Tons 
Branch 
IctfilÊ£(*) 
Cotton 
Wool 
SiDc 
PoJhing(**) 
Cotton 
Wool 
Silk Prod. 
2578.9 
1420.6 
490.1 
1342.6 
665.9 
764.2 Exp. 
344.9 
142.2 
92.9 
153.4 
48.9 
50.5 Imp. 
861.6 
62.7 
97.0 
893.0 
170.9 
190.8 Cons. 
3095.6 
1341.0 
494.2 
2082.2 
787.9 
904.5 Imp/Cons 
% 
27.8 
4.7 
19.6 
42.9 
21.7 
21.1 Exp/Imp 
% 
40.0 
226.8 
95.8 
17.2 
28.6 
26.5 
Source :CnH 
(*) Spinning and weaving ( 1992 figures) 
(**) Knitwear and woven goods (1991 figures) 
—'7,< 
BILAG 18 
Udviklingen af produktionen og den eksterne handel 
for hvert fremstillingstrin 1988/1992 
Branches 
Chemical fibres 
Spinning 
Woven goods & fabrics 
Woven goods 
Knitted fabric 
Clothing (*) 
Made-up knitwear 
Made-up fabric 
Textiles-final uses 
Carpets 
Household textiles 
Industrial textiles 
Other textiles(**) 
Total - final uses 1988 «100 (by volume) 
Production 
103.8 
90.7 
91.6 
88.7 
104.9 
94.2 
101.2 
88.3 
98.8 
116.1 
86.2 
94.9 
141.7 
96.7 Exports 
extra-CE 
62.5 
106.5 
138.0 
139.3 
126.8 
113.6 
115.8 
111.2 
117.3 
104.7 
100.0 
135.9 
127.5 
115.9 Imports 
extra-CE 
97.5 
103.6 
119.7 
117.4 " 
157.3 
155.9 
176.7 
141.4 
142.4 
126.7 
157.2 
135.2 
140.9 
152.2 Consumption 
113.1 
91.8 
91.0 
87.9 
106.5 
109.8 
119.4 
102.4 
101.6 
118.9 
93.3 
96.6 
101.5 
105.9 Imp/Cons 
86.0 
113.1 
132.0 
133.2 
147.6 
142.1 
147.7 
138.0 
140.0 
106.3 
168.6 
139.6 
139.0 
143.8 Exp/Prod 
60.1 
118.2 
150.0 
156.3 
120.3 
120.5 
114.3 
125.0 
118.5 
90.5 
115.8 
143.4 
89.9 
120.2 Balance 
(vtriitioa in 000 tonnes) 
- 268.5 
- 590.0 
- 321.3 
- 325.0 
7.8 
- 1,648.0 
- 695.1 
- 952.8 
- 91.2 
- 13.7 
- 164.4 
- 44.0 
+ 1.7 
- 1,759.1 
Source : CITH - CIRFS (*) including 'fully fashioned' knitwear (**) including non-woven goods 
BILAG 19 
Dollarens udvikling over for EP "s valutaer 
Sterllftfl—1 
-Feseta-
1 Esoudo 
-Gwtëef-
TWW 
Drachma 
Mark 
C I Franc Français 
i KrarTZ 
4- 1 
•20.00 -10.00 
Revaluation i__ , 
20.00 30.00 40.00 50.00 
Devaluation 0.00 10.00 
Change in % 
'rø 993 fi end 1988 
LJ end 1991 
Source: Werner Int. 
//• 
BILAG 2 0 
EF-eksportens andel af USA*s import 
Handelsunderskud og valutakurser 
# 14.00 -
12.00 • 
10.00 • 
8.00 • 
6.00 • 
4.00 • 
2.00 • 
0.00 
1988 1989 1990 1991 
I I EC's share of US iwports • ECU/USS 1992 T 0.95 
4 0.9 
- 0.85 <•> 
a 
O 4 0.8 w 
4 0.75 
0.7 
Trade deficit in textiles and clothing and exchange rates 
ID o tu 
1988 1989 1990 1991 1992 
] 6C deficit ECU/US$ T0.95 
Source : EUROSTAT, COHTRADE 
BILAG 21 
Personaleomkostninger i spinderier og væverier 
10 15 
Source: Werner Int. US$/hour 20 25 
BILAG 22 
Lønudviklingen, valutakursudviklingen 
prisudviklingen 1988/1993 (spinderi & væveri) og 
Cost US $/hour 
1993 Real wages 
(national currency) % Change 1988/93 (*) 
Consumer 
price Nominal wages 
(national currency) Exchange rate between 
US S & national 
currency Wages in US $ 
Belgium 
Denmark 
Netherlands 
Germany 
Italy 
France 
United Kingdom 
Ireland 
Spain 
Greece 
Portugal 
EC(**) 
USA 
Japan 21.5 
21.3 
20.9 
20.6 
16.2 
15.1 
10.3 
9.2 
8.0 
7.2 
3.7 
13.9 
11.6 
22.3 + 23.6 
+ 30.2 
+ 15.5 
+ 16.2 
+ 6.1 
+ 20.9 
+ 10.5 
+ 17.7 
+17.7 
+14.3 
+ 21.4 
+ 13.9 
+ 1.8 
+ 19.6 + 15.6 
+ 13.1 
+ .13.0 
+ 19.1 
+ 33.7 
+ 15.8 
+ 30.4 
+ 15.6 
+ 39.4 
+ 113.5 
+ 65.8 
+ 33.6 
+ 21.3 
+ 10.7 + 39.2 
+ 43.3 
+ 28.5 
+ 35.3 
+ 39.8 
+ 36.7 
+ 40.9 
+ 33.3 
+ 57.1 
+127.8 
+ 87.2 
+ 47.5 
+ 23.1 
+ 30.5 - 3.5 
+ 2.0 
- 5.1 
+ 22.5 
- 2.1 
+ 18.7 
+ 8.8 
+ 16.5 
+ 66.7 
+ 18.2 
+ 13.5 
0.0 
- 18.9 + 42.7 
+ 41.3 
+ 33.8 
+ 40.4 
+ 17.3 
+ 38.8 
+ 22.2 
+ 24.5 
+ 40.6 
+ 61.1 
+ 69.0 
+ 34.0 
+ 23.1 
+ 49.4 
(*) Consumer price : Eurostat forecast; June 1993 
Exchange rate : end August 1993 
Wages in US $ : surnmer/autumn 1993 (including social security contributions) (**) Weighted average per job in the textile industry 
Source : Werner Int - Eurostat 
BILAG 23 
Bidrag til sociale 
personaleomkostningerne 
væverier) ordninger i % af 
1993 (spinderier og 
&&»&J** -
10 15 20 25 30 35 40 
Source : Werner 
BILAG 24 
.- Driftsmateriel til spinderier %^r '"- * "** S . emmn* 
NORTH AMERICA 
SOUTH AMERICA 
ASIA AND OCEANIA 
EUROPE • EC 
EUROPE - EFTA 
EASTERN EUROPE + CIS 
OTHERS 
TOTAL Proportion of totalled eapeohlee In 1991 (%) 
Soindle« 
Short 
•tapie« 
8.4 
6.1 
62.2 
5.0 
0.6 
9.4 
8.4 
100.0 Long 
etapta« 
5.3 
3.7 
41.8 
36.0 
1.0 
6.7 
6.5 
100.0 O-E 
Retort 
10.9 
3.3 
17.0 
6.1 
0.4 
58.1 
4.2 
100.0 Shipment* in 199342 M • % of Installed eepaoMe« 
(modemrratlon rat«) 
Søtndle» 
Short 
ataptaa 
8.3 
15.5 
18.4 
36.8 
56.2 
16.4 
24.6 
18.7 Long 
staple« 
21.6 
19.3 
26.0 
24.6 
40.4 
62.1 
40.3 
27.7 O-E 
Retor« 
101.4 
69.1 
71.6 
124.9 
131.0 
64.6 
73.1 
86.6 Shipment« In 1892 a« a % 
of shipment« In 1991 
Spinal«« 
Snort 
«teple« 
66.4 
91.6 
63.6 
67.5 
68.3 
134.1 
103.4 
72.7 Long 
ttapki 
811.3 
118.7 
132.6 
126.3 
292.6 
55.4 
100.6 
106.1 O-E 
Rotor« 
197.8 
104.0 
90.6 
111.5 
184.2 
43.7 
119.3 
90.6 
SOURCE: fTMP 
i % af det samlede installerede materiel i 1991 _ leverancer 1983/1992 
i» 
100 
BILAG 25 
:MM 
Driftsmateriel til væverier gg,»^-^w^x-arøasas ••V f> 
;'6lT«»«''iii*4; 
Ptopoceen of Installed eapaoWe« In 1991 {%) SNprmnta In 199342 es • % 
of watjaieQ oapeefee« 
(moo«! iiia «Jen nrta) 
Loom« 
ShuttI«-!««« 9»u«fe-taM 
looms 
rf^ifl WNIttMnlOCNI'M ef In 1992 as a % 
rrtt In 1991 
9huMle4*«a thutHa-looms 
NORTH AMERICA 
SOUTH AMERICA 
ASIA AND OCEANIA 
EUROPE•EC 
EUROPE - EFTA 
EASTERN EUROPE * CIS 
OTHERS 12.9 
6.9 
26.5 
10.9 
0.6 
38.6 
4.4 4.1 
9.0 
71.3 
2.0 
5.1 
8.6 93.9 
3.0 
3.2 
0.0 1.9 
12.3 
39.9 
23.4 
0.8 
17.6 
4.6 60.9 
39.2 
146.6 
131.4 
93.7 
29.2 
29.7 0.9 
1.7 
9.1 
0.6 
2.1 
.1.3 
1.6 109.1 
111.0 
107.0 
81.0 
39.4 
118.9 
88.8 0.0 
79.1 
58.0 
3500.0 
42.9 
TOTAL 100.0 100.0 100.0 100.0 77.9 6.9 107.0 66.2 
•OUnct: (TMF 
150 leverancer 1983/1992 i-% af det samlede installerede materiel i 1991 
100 
BILAG 2 6 
Rentesatsen i 1992 
PERCENTAGE 
10 15 
Source : Werner Int. 
BILAG 27 
Moderniseringsgraden i den europæiske 
bomuldsindustri, open-end og væve uden spindel 
Belgium 
Denmark 
Germany 
Greece 
Spain 
Fiance 
Ireland 
Italy 
Netherlands 
Portugal 
United Kingdom 
E.C 
World Open-End (%) 
119.8 
100.0 
135.4 
69.0 
143.0 
94.0 
60.0 
1793 
98.5 
101.9 
80.9 
124.9 
85.6 Shuttle-less Looms (%) 
116.0 
33 
146.9 
20.7 
138.0 
151.0 
19.1 
236.0 
35.4 
46.4 
100.2 
136.0 
77.9 
Source :ITMF 
'Deliveries in 1983-92 as a percentage of plant installed in 1991. 
c'l 
BILAG 28 
Investering pr. arbejdstager 1991/1992 
tekstilindustrien 
1991 
1992 
NL D (West) 
F IRL UK E 
H P EC 
Sourcs: OETH/DGIII-E4 
BILAG 29 
Materieludnyttelsesgrad - effektive timer 
1991 
O 500 1,000 1,500 2,000 £500 
TAIWAN 
MOROCCO 
TUREBY 
BRAZIL 
POR3UGAL 
USA 
JAPAN 
GREECE 
IRELAND 
HUNGARY 
SPAIN 
UK 
NBIHERLANDS 
FRANCE 
GERMANY 
ITALY 
BELGIUM 
DENMARK 
Source : Werner Int. 
')/ 
BILAG 30 
Værditilvækst pr. arbejdstager 1992 
ETCO 
35 
30 
25 
20 
15 
10 
5 
0 (000 ECU} 
HISS. ÉHlfi 
i&ospJSsJa? 
w lilt 
SfeBfiN &S3 lut. 
fc Prom» I h ni, • SURS 
wB 
EC B DK D GR IRL I NL UK 
EC B DK D GR IRL I NL' P UK 
<N Source: OETH 
BILAG 31 
Produkt ions indeks er 1993 1993 
Primary Textile Industry Clothing Industry 
Spinning & Weaving 
France 75 75 
Germany (W) 92 92 
Greece 57 40 
Italy 100 80 
Portugal 50 55 
Spain 78 60 
UK 70 75 
Brazil 70 45 
Hungary 45 40 
Japan 90 85 
Morocco 35 SO 
Taiwan 60 70 
Turkey 75 45 
USA 73 I 100 
Source : Werner International 
BILAG 32 
Indekser for arbejdskraftforbrug pr. produceret 
enhed 1993 
20 40 60 80 100 120 
Labour cost Index / Productivity Index 
HCIothing •Spinning and weaving 
Source: Werner Int./ DG III 
BILAG 33 
Råstofpriser 
POLYESTER PRICES 
US $ PER KG 
WEST-GERMANY 
ITALY 
USA 
JAPAN 
TAIWAN _ 1988 
2.04 
2.01 
1.69 
1.75 
1.61 1989 
1.91 
1.89 
1.8S 
1.51 
1.31 1990 
1.96 
1.92 
1.67 
1.61 
1.12 1991 
1.79 
1.40 
1.61 
1.80 
0.99 19921 
1.81 
MT, 
1.64 
1.7S 
1.05 1993 
COTTON 
N-Euf. OF PRICE US $ PER KG 
1988 1989 1990 1991 1992 1993 
EUROPE 
USA 
TURKEY 1.48 
1.58 
1.31 
1.26 1.67 
1.61 
221 
1.67 1.93 
1.89 
2-34 
1.72 1.80 
1.80 
1.87 
1.45 1.31 
1.49 
1.70 
1.53 129 
1.33 
1.79 
1.59 
Source : Cotton Outlook 
BILAG 34 
Miljøomlcostninger ved farvning og færdigbehandling 
AS % OF TOTAL COSTS 
1992 
CH I NL UK B 
WATER POLLUTION 
AIRPOllUTION 
LABOUR COST 
ENERGY COST 
OVERHEAD 
MAINTENANCE 
DEPRECIATION 
JTOTAL COSTS 4.4 
1.2 
1 
0.2 
0.2 
02 
1.8 
0.2 
9.2 2.7 
12 
0.7 
0.9 
1.3 
0.7 
2 
0.6 
10.11 1.9 
0.4 
0.3 
0.7 
1.5 
02 
0.4 
0.4 
5.8 2.1 
0.5 
0.3 
0.1 
02 
0.7 
12 
5.1 2.3 
0.5 
0.7 
0.3 
0.6 
0.1 
4.5 3.5 0.8 
0.7 
0.4 
0.1 
0.4 
0.9 
0.4 
0.6 
«2 
SOURCE :AmT 
tr 
BILAG 35 
Analyse af landenes konkurrenceevne med hensyn til 
levering 
* SUPPLYING 
COUNTRIES 
EC 
MEDITERRANEAN 
RIM 
EASTERN 
COUNTRIES 
MAURITIUS 
NICS 
ASI2AN 
LESSER 
DEVELOPED 
ASIAN 
COUNTRIES QUALITATIVE KEY SUCCESS FACTORS 
Sophistication 
index 
121 
93 
111 
80 
94 
83 
100, Quality 
standards 
+ + 
+ Reliability 
+ 
+ 
+ + 
a 
+ + 
-a 
+ 
-Small order 
accepted 
+ + 
+ + 
+ + 
-
-
-Yarn or 
fabric local 
availability 
+ + 
+ 
• 
as 
+ 
a 
s Technical 
know-how 
(tailored) 
+ + 
s 
+ 
• m 
a 
m m Technical 
know-how 
(light 
clothing and 
knitwear) 
+ + 
+ 
+ 
+ 
+ + 
= 
s Flexibility of 
produciion 
+ + 
+ + 
+ 
.- • 
* m 
-Minimum 
delivery lead 
lime 
+ + • 
e 
+ 
+ 
a 
a 
-Repeat order 
pouibiliiy 
+ + 
+ 
+ ECONOMIC 
FACTOR 
Net % remit 
margin 
allowed 
54% 
64% 
64% 
55% 
55% 
67% 
67% 
* Respectively quick response process / traditional production process. 
Source : IFM, "A competitive analysis of finished textile and clothing products 
manufactured items" - 1992 imported versus uropean 
BILAG 36 
Portugals og de central- og østeuropæiske landes 
eksport til EF - 1988/92 -
Ê 
o o o o 
1988 Exports to the EC - Textiles 
1989 1990 Portugal 
PECOs 
1991 1992 
120 T 
100 + 
M C o 
o o o 
20 + 
1988 Exports to the EC - Clothing 
1989 1990 1991 1992 Portugal 
PECO 0TP) 
"*— PECO (total) 
Source: Eurostat - Comext 
% 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 525 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-93-568-DA-C 
ISBN 92-77-60239-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
I -2985 Luxembourg