BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Gennem næsten et halvt århundrede har EU og Marokko udviklet et rigt og mangefacetteret partnerskab, der førte til, at Marokko i 2008 blev tildelt avanceret status for at afspejle styrken af de bilaterale bånd samt de to parters fælles ambitioner og tilsagn om at fremme deres fælles mål. Samtidig har EU konsekvent gentaget sit engagement i at bilægge konflikten i Vestsahara. EU støtter fuldt ud FN's generalsekretærs og dennes personlige udsendings bestræbelser på at bistå parterne med at finde en politisk løsning, der er retfærdig, holdbar og acceptabel for alle, og som kan give Vestsaharas befolkning selvbestemmelse inden for rammerne af ordninger, der er i overensstemmelse med de mål og principper, som er fastsat i De Forenede Nationers pagt, og i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolutioner, herunder resolution 2152 fra 2014 og resolution 2218 fra 2015.

Med henblik på indrømmelse af toldpræferencer indeholder nærværende forslag ændringer af protokol 4 og protokol 1 til Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side ("associeringsaftalen mellem EU og Marokko" eller "associeringsaftalen") efter EU-Domstolens afgørelse af 21. december 2016 i sag C-104/16 P, hvori det blev fastslået, at associeringsaftalen og landbrugsaftalerne mellem EU og Marokko ikke finder anvendelse på Vestsahara.

Før Domstolens afgørelse fandt de i associeringsaftalen og dennes protokoller fastsatte handelspræferencer de facto anvendelse på produkter med oprindelse i Vestsahara, et ikkeselvstyrende område. En sådan praksis kan imidlertid ikke fortsætte efter Domstolens afgørelse, medmindre protokol 4 vedrørende oprindelse ændres, så produkter fra Vestsahara ligestilles med produkter fra Marokko. Efter Domstolens afgørelse har usikkerhed på markederne påvirket de bilaterale handelsforbindelser.

Nærværende henstilling har til formål at give bemyndigelse til forhandlinger med henblik på at etablere et retsgrundlag for fortsat at indrømme præferencer til produkter med oprindelse i Vestsahara i overensstemmelse med den hidtidige praksis. Da disse handelspræferencer på EU-markedet for landbrugs- og fiskerivarer er fastlagt i protokol 1 til associeringsaftalen, bør anvendelsesområdet for protokollen også præciseres. Dette vil hindre forstyrrelser af handelen og samtidig bevare graden af adgang til EU-markedet, idet der ikke vil blive indrømmet nye præferencer. Ændringerne af de relevante protokoller i associeringsaftalen kan på et senere stadie suppleres med en yderligere ændring af selve associeringsaftalen. Endelig bør det erindres, at to sager (C-226/16 og T-180/14) vedrørende fiskeripartnerskabsaftalen mellem EU og Marokko stadig verserer ved EU-Domstolen, og at disse sandsynligvis vil kaste yderligere vejledning af sig om betingelserne for at udvide en aftale til et ikkeselvstyrende område. Desuden er det underforstået, at enhver ordning kun vil gælde, så længe bilæggelsen af konflikten inden for rammerne af De Forenede Nationer i overensstemmelse med relevante FN-Sikkerhedsrådsresolutioner fortsat pågår.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Nærværende henstilling er fuldt ud i overensstemmelse med den nuværende handelspolitik, idet toldmyndighederne de facto har anvendt præferencer på produkter fra Vestsahara med attesteret oprindelse i Marokko. Marokko vil ikke blive indrømmet nye handelspræferencer, idet målet alene er at udvide det geografiske område, der er omfattet af præferencer, og ikke at ændre antallet af områder. Forslaget er i overensstemmelse med den europæiske naboskabspolitiks overordnede mål, idet det bidrager til forbedrede handelsforbindelser og økonomiske bånd i det sydlige naboskabsområde inden for rammerne af et tæt samarbejde. Det er også i overensstemmelse med den samlede EU-politik over for Marokko, som sigter på at fremme et privilegeret partnerskab med Marokko uden at foregribe resultatet af den FN-ledede proces vedrørende Vestsahara. Det er ikke uden fortilfælde, at handelspræferencerne kan have et større anvendelsesområde, idet associeringsaftalen mellem EU og Marokko indeholder to fælles erklæringer, hvoraf det fremgår, at produkter med oprindelse i Republikken San Marino og i Andorra "godtages af Marokko som produkter med oprindelse i Fællesskabet i den i aftalen fastlagte betydning".

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

EU's holdning har altid været, at det er muligt at udvide dets bilaterale aftaler med Marokko til Vestsahara på visse betingelser, som det f.eks. fremgår af fiskeripartnerskabsaftalen, der eksplicit omfatter farvandene ud for Vestsaharas kyst. En ændring af de relevante protokoller i associeringsaftalen vil også gøre det muligt at basere indrømmelsen af EU-toldpræferencer på vurderinger af fordelene for de lokale befolkninger og på overholdelsen af menneskerettighederne.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Henstillingen er baseret på artikel 218, stk. 3 og 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)