DA Den Europæiske Unions Tidende C 69/10

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Rapport fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om punktafgiftssatser på alkohol og alkoholholdige drikkevarer (forelagt i overensstemmelse med artikel 8 i Rådets direktiv 92/84/EØF om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer)

KOM(2004) 223 endelig

(2006/C 69/03)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 27. maj 2004 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Clive Wilkinson til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. november 2005.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 423. plenarforsamling af 18.-19. januar 2006, mødet den 18. januar, følgende udtalelse med 81 stemmer for, 33 imod og 15 hverken for eller imod:

1. Resumé af konklusion og henstillinger

1.1 Den nuværende afgiftsordning for alkohol og alkoholholdige drikkevarer lever ikke op til, hvad forbrugerne kan forvente af det indre marked, men medlemsstaterne har ikke forpligtet sig til at harmonisere afgiftssatserne for disse produkter ud over den nuværende aftale om minimumssatser. Punktafgifter er den betegnelse, som sagkyndige inden for handel benytter om en afgift, der opkræves i forbrugslandet.

1.2 Hyppigheden af Kommissionens rapporter om den nuværende ordning bør begrænses til et mere realistisk interval på 5 år.

1.3 I den nuværende ordning er det ofte et problem at klassificere bestemte produkter. Der findes ingen enkel løsning på problemet, hvilket kan få medlemsstaterne til at fortolke reglerne på hver sin måde. Der er desuden fortsat uklarhed om den korrekte kodning i den fælles nomenklatur. Der er tale om to overordnede købstyper i forbindelse med handel med disse produkter, nemlig handelskøb og forbrugerkøb, hvor sidstnævnte kan tage form af enten direkte køb eller postordrekøb, som giver anledning til hver deres specifikke problemstillinger.

1.4 Sundhedsproblemer skyldes den enkeltes alkoholmisbrug og ikke den måde, alkohol indtages på.

1.5 Højere punktafgiftssatser løser ikke det enkelte individs problemer med alkoholmisbrug. Der foreligger intet afgørende bevis for, at højere punktafgiftssatser mindsker misbrugsproblemer på længere sigt. Derfor bør disse problemer gribes an med andre foranstaltninger af uddannelsesmæssig og forebyggende art til forbedring af folkesundheden.

1.6 Det anbefales, at Kommissionen overvejer at inddele alkoholiske drikke i to hovedkategorier og indføre en ensartet grundsats for alle alkoholholdige drikkevarer i hver af disse to kategorier som beskrevet i punkt 7.3 til 7.10 nedenfor, hvor alle alkoholiske drikke beskattes på grundlag af deres fremstillingsmåde, indvirkning på sundheden og alkoholindhold. Vin og andre gærede drikke (øl, æblevin og pærevin) bør imidlertid behandles for sig.

1.7 Det erkendes, at en sådan ændring ikke kan gennemføres på kort sigt, men skal indføres over en længere periode.

2. Begrundelse

2.1 Kommissionen har fremlagt en rapport (1) om anvendelsen af EU's system af minimumssatser for beskatning af alkohol og alkoholholdige drikkevarer. I rapporten foretages der en evaluering af, hvordan den nuværende afgiftsordning fungerer i forhold til det indre marked. Det konkluderes, at en større harmonisering af medlemsstaternes punktafgiftssatser kan mindske risikoen for konkurrenceforvridning og bedrageri.

2.2 Kommissionen konstaterer imidlertid, at medlemsstaterne har meget delte opfattelser af, hvilket niveau minimumssatserne bør ligge på (2), og da det kræver enstemmighed at ændre ordningen, ønsker Kommissionen at behandle alle aspekter af emnet i en bred debat. Bestemmelserne i strukturdirektivet (3) bør også tages op til nærmere overvejelse og er medtaget i denne debat. Herefter følger EØSU's bidrag.

3. Generelle bemærkninger

3.1 Kommissionens rapport indeholder en yderst nyttig analyse af situationen, og der peges på mange faktorer, der viser, at der er brug for forandring, hvis det indre marked skal blive mere effektivt til gavn for EU's forbrugere, mere gennemskueligt for dem, der er virksomme i alkoholindustrien, mindre konkurrenceforvridende og bidrage til at reducere de nuværende problemer med bedrageri og smugling.

3.2 Den indeholder også en opgørelse over medlemsstaternes indtægter fra punktafgifter på alkoholiske drikke (4) og afslører en stærkt divergerende beskatning (5).

3.3 Medlemsstaterne fører hver deres skattepolitik, og der er i øjeblikket intet tegn på nogen vilje til harmonisering på området. Det er årsagen til, at det trods en ihærdig indsats ikke er lykkedes Kommissionen at aflægge rapport om gennemførelsen af den nuværende ordning inden for de frister, som er fastsat i det oprindelige direktiv. Der bør foreskrives mere realistiske rapporteringsintervaller, eventuelt på 5 år.

3.4 Når medlemsstaterne udformer disse politikker, sker det under hensyntagen til tidligere erfaringer, folkesundheden, relevant forskning samt kulturen og livsstilen i befolkningen. Det kræver enstemmighed at foretage ændringer på skatteområdet, og er der enighed om større ændringer, vil de skulle gennemføres over en længere periode.

3.5 Det er værd at bemærke, at de pågældende punktafgifter (6) gælder drikkevarer, der indeholder alkohol, men at afgiftssatserne varierer alt efter, hvilken alkoholtype der er tale om.

4. Det indre marked

4.1 Afgiftssatser, der resulterer i konkurrence- (7) og handelsforvridninger, er ikke i tråd med principperne for det indre marked isoleret betragtet, men præger stadig markedet for alkoholholdige drikkevarer i EU.

4.2 På den anden side gør det indre marked det muligt for forbrugerne at drage fordel af grænsehandel med alkohol. EØSU støttede det seneste forslag om at øge og rationalisere denne mulighed, navnlig ved at tillade fjernkøb af alkohol, hvilket er fordelagtigt for den frie bevægelighed af varer.

4.3 De fleste medlemsstater er dog nødt til at afsætte flere ressourcer til bekæmpelse af smugling og bedrageri, der primært er et resultat af forskellige afgiftssatser (og momssatser). Denne kriminelle aktivitet er et alvorligt problem for EU og rammer oftest direkte de medlemsstater, der har de højeste alkoholafgifter.

4.4 Om udvidelsen har haft en indvirkning på området er endnu ikke klart, men eftersom de samme direktiver finder anvendelse og flere nye medlemsstater har skullet hæve deres punktafgiftssatser, er situationen sandsynligvis ikke meget anderledes i disse lande.

5. Minimumssatser

5.1 Det eneste skridt, medlemsstaterne var villige til at tage hen imod en tilnærmelse i 1992, var at fastsætte minimumssatser for hver enkelt kategori af alkoholiske drikke. Der blev fastsat følgende minimumssatser: — Spiritus: 550 EUR pr. hl ren alkohol (5,5 EUR pr. l ren alkohol (8)) — Øl: 1,87 EUR pr. hl/alkoholgrad (1,87 EUR pr. l ren alkohol) — Mellemklasseprodukter: 45 EUR pr. hl af produktet (2,5 EUR pr. l ren alkohol) — Vin (mousserende og ikke-mousserende): 0 EUR (0 EUR)

5.2 Medlemsstaterne kan når som helst fastsætte punktafgiftssatser over den vedtagne minimumssats. Det vil derfor ikke få de store konsekvenser for medlemsstaternes indtægter, hvis det mislykkes at hæve de nuværende minimumssatser. Nogle medlemsstater har set sig nødsaget til at hæve afgifterne på alkohol, mens andre har sænket dem (9). Det har resulteret i en vis tilnærmelse af satserne og reduceret tilskyndelsen til grænsehandel (lovligt) samt bedrageri og smugling (ulovligt) af alkohol i det indre marked. Forslaget vil kun resultere i en tilnærmelse af punktafgiftssatser og ikke i en egentlig harmonisering, eftersom hver medlemsstat fortsat vil kunne fastsætte sin egen grundsats.

6. Traktatens bredere målsætning — sundhed

6.1 Fem medlemsstater (10) erkender, at de tager hensyn til folkesundheden, når de fastsætter deres skattepolitik. På et nyligt møde i Rådet (økonomi og finans) om emnet for denne udtalelse (11) bemærkede økonomi- og finansministrene dog, at sundheds- og socialpolitiske spørgsmål ifølge de fleste medlemsstater ikke bør spille en væsentlig rolle for fastsættelsen af punktafgiftssatser (12).

6.2 Alkohol indgår som en naturlig del af de fleste voksne EU-forbrugeres livsstil. Størstedelen har en ansvarlig holdning til deres alkoholindtagelse. Et vist alkoholforbrug kan for visse grupper have en gavnlig indvirkning på helbredet. De problemer, der følger i kølvandet på et overdrevet alkoholforbrug, er til gengæld ofte alvorlige. Alkoholmisbrug har ikke blot konsekvenser for vedkommendes helbred, men medfører også alvorlige sociale og økonomiske problemer. Især alkoholmisbrug hos helt unge forbrugere giver anledning til bekymring (13). Der er også behov for mere uddannelse i kostvaner og alkohol (14). Det er alkoholmisbrug, der bør gribes ind over for, og ikke det moderate alkoholforbrug, og der bør sættes ind med en bred uddannelsesindsats på ernæringsområdet.

6.3 Det er i den forbindelse et spørgsmål, om højere afgiftssatser (og dermed højere priser, eftersom skattekomponenten i mange alkoholiske drikke overstiger produktprisen) kan føre til en løsning af misbrugsproblemet.

6.4 Der foreligger ikke tydelig dokumentation herfor. Prisstigninger kan reducere det overordnede alkoholforbrug, men der findes ingen pålidelig dokumentation for, at en sådan reduktion af forbruget også omfatter alkoholmisbrugere. Undersøgelser viser, at når en bestemt alkoholholdig drikkevare beskattes særligt højt i forhold til andre produkter, falder forbruget af varen, da forbrugerne vælger andre (lavere beskattet og derfor billigere) produkter. Vi konkluderer, at høje priser ikke i sig selv er en løsning på alkoholmisbrug.

6.5 Det er til gengæld ikke let at fastslå, om en betydelig afgiftsnedsættelse på kort sigt vil have uønskede konsekvenser for alkoholforbruget. Det anbefales dog, at betydelige nedsættelser bør indføres gradvist over en længere periode.

6.6 Problemer med alkoholmisbrug kan bedst løses gennem undervisnings-, oplysnings- og uddannelsesprogrammer, der primært er rettet mod alkoholmisbrugerne selv, hvilket Kommissionen bør tage højde for i sine sundhedspolitiske forslag (15).

7. Mulige løsninger

7.1 Konfronteret med den aktuelle situation må vi konkludere, at den nuværende ordning, som har udviklet sig over en årrække, ikke på tilfredsstillende vis lever op til principperne for det indre marked. Det indre marked er velfungerende på mange områder, men alkoholområdet er stadig præget af konkurrence- og handelsforvridninger som følge af forskellige afgiftssatser. Der er desuden intet tegn på, at medlemsstaterne, trods en stigende indsats, formår at reducere problemerne med bedrageri og smugling i nævneværdigt omfang.

7.2 EØSU er enig i, at en større harmonisering vil bidrage til at reducere problemerne med bedrageri og konkurrenceforvridninger. Rådet har endvidere vedtaget at hæve de nuværende minimumssatser for at tage højde for inflationen, men har ikke formået at nå til enighed om de andre problematiske områder (jf. fodnote 3 ovenfor). Der er derfor al mulig grund til, at Kommissionen fremsætter forslag om at ændre det nuværende punktafgiftssystem.

7.3 EØSU erkender, at der er betydelige forskelle i medlemsstaternes direkte og indirekte beskatning, og det er derfor ikke realistisk at forvente, at der pludselig kan indføres en radikal ny ordning. Det er imidlertid på tide at foreslå en ny ordning, der kan indføres gradvist over en længere periode.

7.4 Det er i første omgang nødvendigt at erkende, at produktet bør beskattes på grundlag af dets klassificering som gæret eller destilleret drik. Ved gærede drikke forstås naturlige, landbrugsmæssigt fremstillede drikkevarer, som udelukkende er baseret på druer, korn, frugter eller bær. Ved destillerede drikke eller spiritus forstås alle drikke fremstillet ved destillation og evt. blandet med andre destillerede drikke eller andre flydende substanser, samt drikkevarer med et hvilket som helst indhold af alkohol, der er fremstillet på en måde, som ikke er omfattet af en specifik lovgivning.

7.5 Navnlig bør konsekvenserne for FMO (16) for vin tages under omhyggelig overvejelse, eftersom EU's vinindustri i forvejen står over for betydelige udfordringer (faldende forbrug i mange medlemsstater og øget markedsindtrængning af importeret vin). Andre kategorier af alkoholiske drikke er konfronteret med lignende problemer.

7.5.1 Det skal herudover bemærkes, at vin udgør et vigtigt bierhverv for landbrugerne. Ud over det produkt, som aftages af kooperativer og grossister, fremstiller mange vinavlere selv vin til eget forbrug og sælger et eventuelt overskydende produkt til et begrænset antal privatpersoner i lokalområdet. Allerede i Rådets direktiv 92/83/EØF, artikel 10, gives medlemsstaterne mulighed for at fritage vin fremstillet af privatpersoner til privatforbrug (til eget forbrug, til familien eller gæster, hvor der er ikke er tale om salg) fra punktafgifter. (17) Endvidere kan medlemsstaterne i medfør af Rådets direktiv 92/12/EØF fritage små vinproducenter (18) fra kravene vedrørende omsætning af og kontrol med deres produkter. Hvis medlemsstaterne ikke foretager disse fritagelser, kan det indebære en ekstra økonomisk byrde for vinavlerne, som i forvejen lider under konkurrencen fra vækstøkonomier uden for EU. Vin ville dermed med god grund kunne holdes uden for de efterfølgende overvejelser.

7.6 EØSU anbefaler derfor, at Kommissionen fastsætter en minimumssats for alle alkoholholdige drikkevarer i hver kategori, dvs. en minimumssats for gærede drikke og en minimumssats for destillerede drikke. Desuden foreslår EØSU, at afgiften fastlægges i forhold til alkoholindholdet i hver enkelt drikkevare i de to kategorier. En produktmængde med et alkoholindhold på 40 % vol. (19) bør for eksempel være fire gange dyrere end den samme produktmængde med et alkoholindhold på 10 % vol.

7.7 Gærede drikkevarer er til forskel fra andre kategorier af alkoholholdige drikkevarer konfronteret med et særligt problem. Alkoholindholdet i gærede drikkevarer afhænger af forskellige faktorer, som hænger sammen med de anvendte råvarer og fremstillingsmåden. Det vil derfor være nødvendigt at indføre en mere fleksibel ordning for gærede drikkevarer ved at rangordne hver enkelt efter indholdet af alkohol, for ikke at vanskeliggøre arbejdet yderligere for producenter og forhandlere.

7.8 Et sådant system vil bevare muligheden for, at medlemsstaterne kan fastsætte en afgiftssats på nul for vin eller andre gærede drikke og lade dette gælde for hele kategorien af gærede drikke.

7.9 Det vil resultere i en reel forenkling af afgiftsordningen for alkohol, selv om mulighederne for bedrageri ikke reduceres, så længe medlemsstaterne fortsat opererer med vidt forskellige satser for alkoholafgifter.

7.10 Med dette system vil der ikke være behov for at klassificere det stigende antal nye produkter efter en uegnet struktur, da de ganske enkelt udelukkende vil blive beskattet på grundlag af deres alkoholindhold ( % vol.).

7.11 Derudover vil punktafgiftssystemet blive mere holdbart og medføre væsentligt færre forvridninger, og problemerne med den fælles nomenklatur vil være løst.

7.12 Alkohol og sundhed giver som nævnt anledning til en vis bekymring. I et system hvor alle alkoholiske drikke beskattes efter en ensartet grundsats, vil skattebyrden være højere for konsum af drikkevarer med et større indhold af alkohol, afhængigt af om de er fremstillet ved gæring eller destillation. Det vil kunne fremme forståelsen for, at det primært er forbrugsmønstret, der påvirker helbredet i kraft af den gavnlige indvirkning af et moderat forbrug, som står i kontrast til de skadelige følger af et overdrevent forbrug.

Bruxelles, den 18. januar 2006 Anne-Marie SIGMUND Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Rapport fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om punktafgiftssatser på alkohol og alkoholholdige drikkevarer (forelagt i overensstemmelse med artikel 8 i Rådets direktiv 92/84/EØF om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer) – KOM(2004) 223 endelig.

(2) Rådets direktiv 92/84/EØF om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for alkohol og alkoholholdige drikkevarer: EFT L 316 af 31.10.1992.

(3) Rådets direktiv 92/83/EØF om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer: EFT L 316 af 31.10.1992. Nogle af de emner, der skal drøftes, vedrører spørgsmålet om, hvorvidt det fortsat skal være tilladt at beskatte mousserende og ikke-mousserende vin forskelligt, behovet for at ajourføre den kombinerede nomenklaturs koder og den divergerende klassificering af visse produkter af samme type.

(4) De samlede indtægter udgjorde i 2001 over 25 mia. EUR i EU-15. Udtrykt som procentdel af BNP var indtægterne højest i Finland (0,96 %) og lavest i Italien (0,06 %).

(5) Punktafgiftssatserne for alkoholholdige drikkevarer varierer mellem den højest og lavest beskattede medlemsstat med 15,9 gange for øl og mellemklasseprodukter og med 9,2 gange for spiritus. En tilsvarende sammenligning kan ikke foretages for vinprodukter (herunder mousserende vin), eftersom vin slet ikke beskattes i 15 af de 25 medlemsstater, og en minimal beskatning på ca. 2 eurocent pr. flaske anvendes i yderligere 2 medlemsstater.

(6) En punktafgift er en skat, der opkræves på bestemte varer i indkøbslandet.

(7) Vin og øl er ifølge EF-Domstolen (sag C-170/78 og sag C-166/98) til en vis grad indbyrdes substituerbare.

(8) Brugen af »liter ren alkohol« er baseret på det typiske alkoholindhold i øl, vin og mellemklasseprodukter i detailhandelen.

(9) I hvert tilfælde har der primært været tale om, at borgere i de pågældende medlemsstater gør brug af deres ret til at købe alkohol i andre medlemsstater inden for det indre marked.

(10) Danmark, Estland, Finland, Irland og Sverige.

(11) Konklusioner fra den 2651. samling i Rådet (økonomi og finans) den 12. april 2005.

(12) På det samme møde i Rådet anmodede økonomi- og finansministrene Kommissionen om at fremsætte forslag om at hæve de nuværende minimumssatser for at tage højde for de seneste års inflation. Denne beslutning vil tvinge et stort antal medlemsstater til at hæve deres afgiftssatser for visse alkoholiske drikkevarer. Kommissionen erkender, at det for nogle medlemsstater vil være vanskeligt at gennemføre satsstigningerne, og at de må ty til undtagelser og/eller overgangsperioder.

(13) Europæisk forskningsprojekt om brugen af alkohol og andre rusmidler (European School Survey Project on Alcohol and on Drugs, ESPAD, 2003).

(14) »Fedme i Europa – civilsamfundspartnernes rolle og ansvar« (initiativudtalelse) EUT C 24 af 31.1.2006.

(15) Generaldirektoratet for sundhed og forbrugerbeskyttelse arbejder på et forslag om alkoholstrategi. Forslaget forventes dog først at ligge klart om lang tid.

(16) FMO: fælles markedsordning.

(17) Lignende fritagelser kan anvendes på øl (direktivets artikel 6) og andre gærede drikkevarer (direktivets artikel 14).

(18) Små vinproducenter defineres her som personer, der i gennemsnit producerer under 100 000 liter vin om året.

(19) Volumenprocent ( % vol.) er en måleenhed, der angiver procenten af alkohol i et produkt.