[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 24.1.2007

SEK(2007) 85

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE Ledsagedokument til MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

Handlingsplan for reduktion af administrative byrder i Den Europæiske Union Resumé af konsekvensanalyse [KOM(2007) 23 endelig SEK(2007) 84]

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Konsekvensanalyse af handlingsprogrammet for reduktion af administrative byrder i Den Europæiske Union

Resumé

Et af hovedmålene i Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse er forbedringen af EU's internationale konkurrenceevne. Det er blevet fastslået, at bedre lovgivning bidrager væsentligt til dette mål. Reducering af administrative byrder, også kaldet bureaukrati eller bureaukratiske omkostninger, er én af de vigtigste byggesten, hvormed der kan skabes et mere erhvervsvenligt klima uden at sænke niveauet i de eksisterende politikker - eller ambitionsniveauet i nye politikker - inden for miljø-, forbruger- og sundhedsbeskyttelse. Nærværende konsekvensanalyse ledsager Kommissionens meddelelse om et Handlingsprogram for reduktion af administrative byrder i Den Europæiske Union. Formålet med denne konsekvensanalyse er at afdække den mest effektive metode til reduktion af administrative byrder. Den omfatter ikke en analyse af konsekvenserne af de enkelte foranstaltninger til reduktion af administrative byrder. En sådan analyse vil om nødvendigt skulle laves fra sag til sag.

Den voksende konkurrence fra lavtlønslandene i Asien og andre dele af verden skal besvares med øget konkurrenceevne og produktivitet og produktion af varer med stor værditilvækst. En af metoderne til forbedring af konkurrenceevnen består i at forbedre de lovgivningsmæssige rammer for virksomhederne. Mange administrative krav spiller en meget nyttig rolle og er nødvendige, for at de offentlige myndigheder kan gennemføre offentlige politikker efter hensigten og/eller indsamle oplysninger.

Men den umiddelbare og direkte virkning af de administrative krav for erhvervslivet er i sagens natur negativ, da de ansatte skal bruge tid på at udfylde skemaer o.l. i stedet for at være produktive, dvs. bidrage til virksomhedens output. Det er et problem for økonomien, hvis kravene ikke gennemføres effektivt, eller hvis de, selv om de er blevet overflødige, ikke er ophævet, idet de så unødigt hæmmer den erhvervsmæssige virksomhed. Det er disse krav, handlingsprogrammet beskæftiger sig med.

Det fremgår af undersøgelser foretaget af det nederlandske institut for økonomisk-politisk analyse (CPB - Centraal Planbureau), at de administrative byrder tegner sig for mellem 6,8 % (i Grækenland, Ungarn og de baltiske lande) og 1,5 % (i Det Forenede Kongerige og Sverige) af BNP. Og det er langt fra tilfældet, at denne byrde generelt er mindre i lande med et større bruttonationalprodukt. Disse forskelle i en række lande, der trods alt har en forholdsvis harmoniseret lovgivning, rejser desuden en række spørgsmål om effektivitet og lovgivningens gennemførelse.

De eksisterende administrative byrder er affødt af EU-lovgivning samt af national og regional lovgivning, dvs. at de i det mindste for nogles vedkommende, og når det er muligt, skal håndteres på EU-plan.

Hovedformålet med at reducere de administrative byrder er at forbedre EU's konkurrenceevne ved at bidrage til bedre lovgivningsmæssige rammer og samtidig fortsat beskytte borgerne og miljøet. Det skal opnås ved, at Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og medlovgiverne reducerer de administrative byrder med 25 % over en periode på fem år frem til 2012. Da ressourcerne til denne reduktion af de administrative ressourcer er begrænsede (20 mio. EUR), er et yderligere mål at sikre effektivitet, herunder omkostningseffektivitet.

Målet om at begrænse de administrative byrder indebærer ikke, at indberetningskrav eller oplysningsforpligtelser, der fører til nyttige og vigtige oplysninger for de politiske beslutningstagere og tredjemand, skal reduceres. Det drejer sig derimod om at afdække krav, som er blevet forældede, og finde ud af, hvordan brugerne af indberetningskrav kan få de oplysninger, de skal bruge, på en mere effektiv måde.

I denne konsekvensanalyse fremlægges data, som er baseret på erfaringerne i de medlemsstater, der allerede har gennemført deres egne målinger (Danmark, Nederlandene, Det Forenede Kongerige og Tjekkiet), og på økonomiske modeller, som tyder på, at der kan opnås betydelige gevinster med hensyn til BNP og beskæftigelse ved en reduktion af de administrative byrder med 25 %. En række undersøgelser, der anvender forskellige økonomiske modeller, peger på potentielle stigninger i BNP på mellem 1,4 % og 1,8 % ved en reduktion af de administrative byrder med 25 %. I de tilfælde, hvor virkningerne for beskæftigelsen er blevet taget i betragtning, ser det ud til, at disse virkninger vil være positive, hvis man åbner for større konkurrence.

Gelauff og Lejour (2006)[1] har beregnet, at en reduktion af de administrative byrder med 25 % kan føre til en endelig stigning i BNP på indtil 1,4 %. De antager, at de administrative byrder hovedsagelig består af lønninger, således at hvis byrderne reduceres, vil det give sig udslag i øget arbejdseffektivitet og dermed øget produktivitet. Kommissionens egne beregninger, der er baseret på samme metodologi og samme model, nemlig ligevægtsmodellen WorldScan, men med visse ændringer i de tilgrundliggende antagelser, giver et lignende resultat. En anden økonometrisk model ved navn Quest angiver en stigning i BNP på indtil 1,8 %. Denne model tager også højde for virkninger for beskæftigelsen og forudser positive virkninger, hvis man regner med, at nye virksomheder går ind på markedet på grund af muligheden for øget fortjeneste. Herudover tyder danske sektorspecifikke analyser af de forventede økonomiske virkninger også på betydelige gevinster.

Da reduktionen vil være rettet mod unødvendige indberetningskrav, forventes der ingen negative konsekvenser på miljøområdet eller det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område. En udredning af kravene kan endog give gevinster gennem øget overholdelse. Da der desuden skal foretages yderligere konsekvensanalyser af de konkrete forslag til reduktion af byrderne, når sådanne foreligger, vil eventuelle negative konsekvenser blive afdækket til den tid.

I denne konsekvensanalyse gives der en udførlig analyse af fire løsningsmodeller og disses positive og negative konsekvenser. Løsning 1 (baseline-løsningen) indebærer, at der ikke ændres ved den nuværende situation. I løsning 2 er det kun medlemsstaterne, der skal træffe tiltag, mens Kommissionen forpligter sig til at hjælpe medlemsstaterne, hvis den bliver anmodet herom. I den tredje løsningsmodel skal Kommissionen håndtere den del af de administrative byrder, der i det mindste delvist har sin oprindelse på EU-plan, på udvalgte prioriterede områder. I den sidste løsning er det Kommissionen, der håndterer samtlige administrative byrder, uanset om de har deres oprindelse på EU-plan, i internationale forpligtelser eller på nationalt/regionalt plan.

Alle fire løsninger medfører en reduktion af de administrative byrder, men løsning 3 vil sikre en reel og hurtig, målelig reduktion i hele EU. I baseline-løsningen tages der højde for en vis form for reduktion af de administrative byrder, efterhånden som stadig flere medlemsstater iværksætter deres egne programmer for måling og reduktion af byrderne. Denne reduktion ville imidlertid blive hæmmet af, at EU's deltagelse er afgørende for at sikre optimale resultater, eftersom en del af byrderne har deres oprindelse i EU-lovgivningen. Med denne løsning ville Kommissionen selvfølgelig kunne spare de 20 mio. EUR, den agter at bruge på projektet. Denne investering er imidlertid fuldt berettiget i betragtning af ovennævnte forventede gevinster. Løsning 2 ville også føre til ressourcebesparelser for Kommissionen, men der kan opstå problemer med sammenligneligheden, hvis de enkelte medlemsstater foretager deres egne målinger mere eller mindre uafhængigt af de andre, og med at sikre EU's effektive deltagelse, når det gælder EU-lovgivningen. Meget tyder desuden på, at der alligevel ikke ville blive sparet ressourcer i forbindelse med denne løsning, hvis man tager højde for de ressourcer, der sammenlagt vil blive anvendt i alle medlemsstaterne. Løsning 4 ville på den anden side være meget bekostelig for Kommissionen, som ydermere ikke har de bedste forudsætninger for at måle og kortlægge den del af de administrative byrder, der har sin oprindelse i den nationale eller regionale lovgivning. En målrettet tilgang baseret på visse prioriterede områder ville ikke være mulig, og der ville i høj grad kunne sættes spørgsmålstegn ved den marginale gevinst ved at måle samtlige administrative byrder.

I løsning 3 rettes Kommissionens program for reduktion af administrative byrder mod forordninger og direktiver samt oplysningsforpligtelser, der stammer fra disses gennemførelse, og kun på udvalgte prioriterede områder. De udvalgte prioriterede områder er blevet kortlagt på grundlag af data fra de fire medlemsstater, der allerede har foretaget deres målinger. Disse data tyder på, at et relativt lille antal prioriterede områder tegner sig for godt 75 % af de administrative byrder, der er forbundet med EU-lovgivningen. Kommissionen vil kortlægge alle de oplysningsforpligtelser, der har deres oprindelse i EU-lovgivningen, på de prioriterede områder og måle byrderne på disse områder. Medlemsstaterne kan koncentrere sig om den del, der er affødt af "ren" national lovgivning. Kommissionen vil samarbejde med medlemsstaterne på områder, hvor der skal gøres en fælles indsats, specielt hvad angår de nationale gennemførelsesforanstaltninger, der vil blive målt gennem det af Kommissionen styrede projekt på de prioriterede områder.

Fordelen ved denne fremgangsmåde er, at den fokuserer målingen på områder, hvor der er klare synergier, hvilket kan tænkes at fremskynde forløbet betragteligt og begrænse den tid, det tager at fjerne unødvendige indberetningskrav. Denne fremgangsmåde vil kunne frigøre ressourcer, så medlemsstaterne kan koncentrere sig om deres egen nationale lovgivning. Kortlægningen af de retsakter, der medfører indberetningskrav, kan foretages af Kommissionen med bistand fra konsulenter og i samråd med medlemsstaterne. Den egentlige måling vil blive foretaget af eksterne konsulenter, der arbejder for Kommissionen på grundlag af en aftalt metodologi, som trækker på de samlede erfaringer og oplysninger fra de medlemsstater, der allerede har gennemført deres egne målinger. Disse oplysninger sætter Kommissionen i stand til at kortlægge de politikområder, hvor de administrative byrder spiller en særlig rolle. Kommissionen skal således ikke starte på bar bund og kan koncentrere sine ressourcer om områder, hvor der kan forventes de største gevinster.

Med denne løsning kommer man også ud over eventuelle problemer med sammenlignelighed mellem forskellige målingsdatabaser, idet den sikrer fuldstændig harmonisering hvad angår den afledte EU-ret og de administrative byrder, den afføder, men også hvad angår målingen af de administrative byrder, der er forbundet med national lovgivning. Ved at kortlægge oplysningsforpligtelserne fra centralt hold sikres det, at det sker under anvendelse af de samme kriterier for alle medlemsstaterne. Dermed vil også den måde, hvorpå oplysningsforpligtelser klassificeres, blive harmoniseret. Hvis gennemførelsesforanstaltningerne til direktiverne skulle kortlægges på nationalt plan, kunne der opstå forskelle med hensyn til, hvordan en oplysningsforpligtelse klassificeres (som henhørende under EU-lovgivningen eller under en national gennemførelsesforanstaltning).

Der foreligger en stor mængde oplysninger fra de lande, der allerede har foretaget deres basismålinger. Det vides fra pilotprojektet, der i udstrakt grad benyttede sig af målingerne fra Danmark, Nederlandene, Det Forenede Kongerige og Tjekkiet, at omkostningerne i høj grad skyldes et begrænset antal oplysningsforpligtelser. Ifølge pilotprojektet ser der ud til at være en koncentration af omkostninger på et begrænset antal politikområder. I Danmark udgør de 10 mest byrdefulde retsakter i hvert ministerium 89,2 % af de samlede byrder. De nederlandske og britiske data bekræfter disse tegn på en særlig høj koncentration. Det vil derfor være hensigtsmæssigt, i det mindste i forbindelse med det første målingsprojekt for hele EU, at prioritere og undersøge de områder, som ifølge de eksisterende nationale målinger og andre oplysninger er de mest byrdefulde.

De prioriterede områder (jf. bilag II) i EU-lovgivningen er således blevet kortlagt på grundlag af resultaterne af dette pilotprojekt, der blev fuldført i oktober 2006, de berørte parters bidrag til det rullende forenklingsprogram og resultaterne af den høring, der blev igangsat ved Kommissionens arbejdsdokument af 14. november.

Kommissionens store målingsprojekt skal starte i foråret 2007 og afsluttes i fjerde kvartal af 2008. Projektet skal også afdække forskellige muligheder for reduktion af administrative byrder, og der skal regelmæssigt gøres status over resultaterne. For at muliggøre en vurdering af, hvorvidt disse mål opfyldes, vil der blive foretaget periodiske målinger af de administrative byrder eller beregninger af reduktionen i forhold til baseline. Der vil også blive gjort status i et særskilt kapitel af det rullende forenklingsprogram, der allerede indeholder en række vigtige forslag til reduktion af administrative byrder.

Hvis samtlige aktører, dvs. EU-institutionerne og medlemsstaterne, bestræber sig på at nå de planlagte resultater, vil Det Europæiske Råd i 2012 kunne gøre status og afslutte projektet.

[1] Gelauff, G.M.M. og A.M. Lejour (2006), Five Lisbon highlights: The economic impact of reaching these targets , CPB-dokument 104, CPB, Haag, udarbejdet for Generaldirektoratet for Erhvervspolitik.