BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I 2019 indledte Frankrig og staterne i Den Vestafrikanske Økonomiske og Monetære Union (UEMOA) drøftelser om en reform af deres samarbejde om valutakursspørgsmål. I dag er deres samarbejde baseret på en samarbejdsaftale af 4. december 1973 og en tilhørende garantiaftale, der blev undertegnet i 1973 og ændret i 2005 og 2014. Formålet med denne reform er at bidrage til en modernisering af UEMOA og at lette en gradvis udvidelse af den til andre stater i Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (CEDEAO).

Drøftelserne mellem Frankrig og staterne i UEMOA om deres nuværende samarbejde har resulteret i et fælles forslag til reform af UEMOA's funktionsmåde. Reformen er baseret på fire akser. For det første en ændring af CFA-francens navn i "ECO" på et tidspunkt i 2020. Det andet mål er at afskaffe UEMOA's forpligtelse til at samle valutareserver på en konto i det franske finansministerium. For det tredje vedrører den Frankrigs udtræden af de besluttende organer i UEMOA's myndigheder. For det fjerde en parallel etablering af en dialog mellem de respektive myndigheder og indførelse af risikoovervågningsmekanismer.

For at konkretisere denne reform undertegnede Frankrig den 22. december 2019 en ny samarbejdsaftale med sine partnere i UEMOA, der skal træde i stedet for den eksisterende aftale af 4. december 1973, når først den træder i kraft. Denne nye aftale vil blive ledsaget af en garantiaftale, der skal indgås med Centralbanken for Vestafrikanske Stater (BCEAO). Det skal bemærkes, at reformen ikke berører de centrale dele af det eksisterende samarbejde om valutakursspørgsmål mellem Frankrig og staterne i UEMOA. Navnlig fastholdes konvertibiliteten mellem euroen og CFA-francen til en fast paritet garanteret af en ubegrænset og betingelsesløs budgetgaranti fra Frankrig.

Den aktuelle og fremtidige samarbejdsaftale mellem Frankrig og UEMOA kan ikke betragtes isoleret i forhold til EU-retten. Siden indførelsen af euroen af euroen har Unionen haft enekompetence med hensyn til monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål for de medlemsstater, der har euroen som valuta. Frankrig er en medlemsstat, der har haft euroen som valuta siden den 1. januar 1999. Når traktaterne giver Unionen enekompetence på et bestemt område, kan kun Unionen lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter, jf. artikel 2 i TEUF. Medlemsstaterne kan kun gøre det selv, hvis Unionen har bemyndiget dem hertil. I henhold til artikel 109, stk. 3, i traktaten om oprettelse af Den Europæiske Fællesskab bemyndigede Rådet ved beslutning af 23. november 1998 (98/683/EF) Frankrig til at videreføre sine nuværende aftaler vedrørende valutakursspørgsmål med UEMOA, CEMAC og Comorerne efter erstatningen af den franske franc med euroen. Frankrig blev bemyndiget til at videreføre sine eksisterende aftaler, men fik ikke beføjelse til at erstatte sådanne aftaler med nye. Det gælder også, hvis hovedformålet med og den retlige ramme for valutakurssamarbejdet mellem Frankrig og landets partnere i UEMOA, CEMAC og Comorerne forbliver uændret, dvs. sikring af konvertibilitet mellem disse enheders valutaer og euroen understøttet af en budgetgaranti fra den franske stat.

For at sikre forenelighed med en enekompetence under EU-retten og give retssikkerhed er det nødvendigt at ændre Rådets beslutning af 23. november 1998. Dette vil bemyndige Frankrig til at indgå en ny samarbejdsaftale som erstatning for den eksisterende aftale af 4. december 1973. Det vil også sikre, at Frankrig kan indgå nye aftaler med andre afrikanske partnerlande som erstatning for eksisterende aftaler. Desuden bør en række andre bestemmelser i den rådsbeslutning om informations- og godkendelsesordningen ajourføres for at udvide deres anvendelse til at omfatte eventuelle nye aftaler indgået med UEMOA eller andre partnerlande som erstatning for de eksisterende.