Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 97/67/EF for så vidt angår yderligere åbning af Fællesskabets marked for posttjenester"

(2001/C 116/22)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 25. september 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Peter Morgan til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. november 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 377. plenarforsamling af 29.-30. november 2000, mødet den 29. november, følgende udtalelse med 101 stemmer for, 10 imod og 11 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg glæder sig over, at det har mulighed for at udtale sig om Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om yderligere åbning for konkurrencen på EU's marked for posttjenester(1).

1.2. Der skal nødvendigvis ske en yderligere liberalisering, men det ligger ØSU stærkt på sinde, at processen holdes under kontrol, ligesom der fuldt ud skal tages hensyn til de forskellige berørte parters interesser. Derudover er ØSU stærkt bekymret over de sociale følger af liberaliseringen.

1.3. Punkt 2 indeholder et resumé af det ræsonnement, der ligger til grund for Kommissionens forslag til liberaliseringsforanstaltninger.

1.4. I de efterfølgende punkter behandler ØSU emner som befordringspligt, beskæftigelseseffekt, økonomiske aspekter og sociale følger.

1.5. Det kan sammenfattende siges, at ØSU betragter yderligere liberalisering som en meget indviklet proces, hvor hvert enkelt skridt uvægerligt vil få utilsigtede konsekvenser. Status quo har tjent Europa godt. Når man ændrer den nuværende situation, bør man gå meget forsigtigt frem. Den foreslåede tidsplan bør udnyttes i sin fulde længde til at gennemføre liberaliseringen.

2. De vigtigste bestemmelser i det foreslåede direktiv

2.1. "Formålet med Kommissionens forslag er at komme nærmere en gennemførelse af det indre marked for posttjenester, samtidig med at befordringspligten opfyldes i overensstemmelse med postdirektivet og konklusionerne fra topmødet i Lissabon. Fordelene ved den større konkurrence vil kunne forbedre serviceniveauet, dvs. både kvaliteten og priserne for postkunderne, og samtidig styrke EU's økonomi. Dette kan bedst gøres ved at tage et stort skridt pr. 1. januar 2003, samtidig med at man fastlægger en tidsplan for afgørelserne om en yderligere åbning af markedet."

2.2. Efter den markedsåbning, der foreslås pr. 1. januar 2003, skal et yderligere skridt i retning af gennemførelsen af det indre marked foreslås inden udgangen af december 2004, vedtages inden udgangen af december 2005 og gennemføres pr. 1. januar 2007.

2.3. Der foreslås følgende ændringer pr. 1. januar 2003:

a) De maksimumsgrænser, inden for hvilke der kan gives eneret i det omfang, det er nødvendigt for at opfylde befordringspligten, nedsættes fra 350 g til 50 g for almindelig indenlandsk post, indgående grænseoverskridende post og adresserede reklameforsendelser.

b) Maksimumsgrænsen sættes ned til 0 g for udgående grænseoverskridende post.

c) Der indføres en definition af "særtjenester", og disse tjenester liberaliseres uanset vægt og pris.

d) I forbindelse med udgående grænseoverskridende post og ekspresforsendelser skal den nuværende prisgrænse afskaffes.

2.4. Kommissionen betragter dette som et nøje afmålt skridt og begrunder valget af vægtgrænsen på 50 g med, at dette liberaliseringsskridt kun repræsenterer 16 % af de befordringspligtige virksomheders indtægter, og at en stor del af denne indtægt kun vil være vanskeligt eller langsomt tilgængelig for konkurrerende virksomheder. Kommissionen skønner, at beskæftigelsen vil falde med yderligere 2,5 % (ud over det fald, der skyldes den igangværende moderniseringsproces).

2.5. Markedet for adresserede reklameforsendelser anslås at vokse med mere end 5 % årligt over de næste mange år, hvilket skulle give både traditionelle og nye virksomheder på markedet gode vækstmuligheder. Grænsen på 50 g foreslås for at give alle medlemsstater mulighed for at liberalisere markedet for adresserede reklameforsendelser ned til denne grænse (mange er slet ikke begyndt endnu).

2.6. Mængderne af indgående grænseoverskridende post og vanskelighederne med at kontrollere den faktiske oprindelse har fået Kommissionen til at vente med at foreslå tiltag til liberaliseringsrunden efter 2003.

2.7. Den samlede virkning af de foreslåede ændringer er, at 50 % af de befordringspligtige virksomheders samlede indtægter fra postvirksomhed fortsat vil ligge inden for det maksimumsområde, der kan gives eneret på, sammenlignet med 70 % i øjeblikket, dvs. en yderligere markedsåbning på 20 %. Med udgangspunkt i erfaringerne fra postmarkeder, som allerede er i et mere konkurrencepræget miljø, skønner Kommissionen, at de befordringspligtige virksomheder på mellemlang sigt vil bibeholde 80-90 % af det marked, som er blevet åbnet for konkurrence.

2.8. Kommissionens forslag omfatter også en bestemmelse om, at der skal finde en yderligere markedsåbning sted i 2007, og omfanget af denne åbning skal der tages stilling til inden udgangen af december 2005. Formålet med at videreføre markedsåbningen er at stimulere de befordringspligtige virksomheder til at forberede sig på en fuldstændig fri konkurrence. Følgende elementer indgår i overvejelserne:

a) Der skal være tid til at foretage de nødvendige ændringer, både driftsmæssigt og lovgivningsmæssigt, således at de befordringspligtige virksomheders finansielle overlevelsesevne sikres på lang sigt i kraft af en forbedret konkurrenceevne.

b) Nye investeringer bør fremmes, især med henblik på fuld integration i informationssamfundet, så de traditionelle postvirksomheder kan opnå en konkurrencedygtig andel af kommunikations- og logistikmarkederne set i et bredere perspektiv.

c) Der skal tilvejebringes lige konkurrencevilkår i det indre marked, så alle postvirksomheder er underkastet de samme konkurrencevilkår og krav om gennemsigtighed i regnskaberne.

d) Posttjenesternes konkurrenceevne i forhold til elektroniske tjenester skal forbedres.

e) Det skal undgås, at traditionelle postvirksomheder udnytter dominerende, monopollignende stillinger på markedet. Supplerende aktiviteter må kun udøves i et konkurrencepræget miljø.

f) Grænseoverskridende partnerskaber mellem leverandører af posttjenester og storkunder skal lettes.

3. Befordringspligt

3.1. Definition

3.1.1. Følgende definition af befordringspligten stammer fra 1997-direktivet(2) om posttjenester:

" "

3.1.2. ØSU støtter denne definition, der fortsat er relevant. ØSU betragter postbefordringspligten som et grundlæggende element i den infrastruktur, der er knyttet til europæisk demokrati.

3.2. Analyse af posttrafikken og tendenserne

3.2.1. Kommissionen bekræfter, at postbefordringsmønsteret generelt ser således ud:

- fra virksomhed til virksomhed 25 %

- fra virksomhed til privatperson 65 %

- fra privatperson til virksomhed 5 %

- fra privatperson til privatperson 5 %.

3.2.2. Mængden af forsendelser fra virksomhed til virksomhed udgør en forbløffende lille andel. Dette afspejler utvivlsomt følgerne af konkurrerende virksomheder (DHL osv.), private posttjenester og den udbredte anvendelse af elektronisk kommunikation (telefon, fax og Internet).

3.2.3. Forsendelser fra virksomhed til privatperson udgør langt det største element i posttrafikken. De involverede virksomheder er derfor postvirksomhedernes vigtigste kunder, selv om forsendelserne naturligvis fremstilles både på traditionel vis og ad elektronisk vej. Det meste af trafikken vil være adresserede reklameforsendelser, regninger eller kontoudtog. Tidsfaktoren er ikke afgørende for denne trafik, med undtagelse af aviser og blade, men en stor del af trafikken er prisfølsom.

Ovenstående bemærkninger gælder ikke pakkepost i form af levering af varer eller produkter fra erhvervsliv til privatpersoner. Her kan der anvendes standardtjenester eller tjenester, der indebærer ekstra fordele, afhængigt af virksomhedernes behov.

3.2.4. Kun 5 % af trafikken flyder i den anden retning - fra private til virksomheder. Aviser og blade er læst, kontoudtog er arkiveret, adresserede reklameforsendelser er smidt væk, og ikke alle regninger betales via postvæsenet. Alternative betalingsmåder omfatter bankoverførsel, direkte debitering, telefon-banking eller de fremspirende Internet-banker. Der er også nogen returtrafik på postordreområdet.

3.2.5. Poststrømmen fra private til private, der udgør 5 %, synes beskeden ved første øjekast, men brevskrivning er en uddøende kunst, som er blevet erstattet først og fremmest af telefonen og i mindre omfang af fax og e-post. Størsteparten af postgangen mellem private er formelle kort - fødsler, dødsfald, giftermål; jul og fødselsdage; indbydelser, svarskrivelser og takskrivelser; feriepostkort. Hastende kommunikation klares normalt over telefonen.

3.2.6. Det fremgår af ovenstående analyse, at virksomhederne skaber 90 % af posttrafikken, og det meste af posten fra og til private er ikke presserende. Hastelevering stilles til rådighed som en eksprestjeneste. På det punkt dominerer private postvirksomheder erhvervsposten i mange byer.

3.2.7. Når vi ser lidt frem i tiden, ser det ud til, at kommunikation fra person til person, hvad enten det er erhvervsmæssigt eller privat, vil blive ført pr. telefon, mens posttjenester bruges til mere formel kommunikation. Mobiltelefoner ændrer telefonimønstrene og øger anvendelsen af telefoni.

3.2.8. ØSU er særlig bekymret over vilkårene for den nuværende generation af ældre. Det er spørgsmålet, om de er i stand til at tilpasse sig nyere former for elektronisk kommunikation. Man skal også have forståelse for den tryghed, det giver ældre at kunne holde sig til de vante rutiner. Telefonen er imidlertid et godt alternativ, især for dem, der har fået svært ved at læse og skrive.

3.2.9. E-post vil fortsætte med at erstatte formel forretningskorrespondance og ligeledes bane sig vej til det private korrespondancemarked. I den forbindelse skal det bemærkes, at formel erhvervskorrespondance i stigende grad fremstilles med elektroniske midler.

3.2.10. Ordreekspeditionen i forbindelse med detailhandel via e-post vil skabe et nyt marked for pakkeforsendelser fra virksomheder til private. Forskellige former for vareforsendelser vil være af mere eller mindre hastende karakter. På længere sigt kan der udvikle sig en betydelig efterspørgsel efter sådanne tjenester inden for rammerne af befordringspligten.

3.2.11. Det er muligt, at vore forestillinger om befordringspligtens karakter og struktur vil ændre sig, efterhånden som disse tendenser udvikler sig.

3.2.12. I samtlige medlemsstater har alle adgang til køb af frimærker og ligeledes adgang til postkasser. Adgangsvilkårene er mere indviklede, når det gælder pakketjenester og andre tjenester, som husholdningerne skal sikres fysisk adgang til inden for en rimelig afstand.

3.2.13. Skal posttjenesterne være konkurrencedygtige, er det nødvendigt at give postforvaltningen det fornødne kommercielle spillerum, så den selv kan vælge, hvordan den efterkommer sin pligt til at sikre alle adgang.

3.2.14. En del af postkontorforvaltningens kommercielle spillerum skal være friheden til selv at beslutte, hvor og hvordan alle gives adgang til posttjenesterne. Det er helt klart, at den centrale funktion, at give borgerne adgang til posttjenester, kan varetages ved en hvilken som helst disk eller skranke, herunder mobile enheder.

3.3. Finansieringen af befordringspligten

3.3.1. Kommissionen hævder, at nedsættelsen til 50 g af den øvre grænse for eneretsområdet kun påvirker 16 % af posten. Efter Kommissionens opfattelse ville en højere grænse end 50 g for eneretsområdet åbne op for så lille en del af markedet, at det ikke ville være attraktivt for nye aktører. Selv med en grænse på 50 g forventes de traditionelle postvirksomheder at kunne konkurrere effektivt om de berørte tjenester.

De traditionelle virksomheder har indvendt, at hele deres indtjening ligger i dette 16 %-bånd, og at det vil være en trussel mod befordringspligten, hvis grænsen nedsættes til 50 g, fordi fortjenesten ikke vil være tilstrækkelig stor til at finansiere befordringspligten. De befordringspligtige virksomheder hævder derfor, at deres økonomiske balance og beskæftigelsesniveauet vil være i farezonen.

3.3.2. ØSU er sig bevidst, at forskelle i medlemsstaternes og regionernes geografiske struktur og befolkningstæthed indebærer, at befordringspligtvirksomhedernes økonomi vil blive påvirket i forskellig grad i de forskellige medlemsstater. Som ØSU allerede tidligere har tilkendegivet, bør liberaliseringen være gradvis og kontrolleret.

Det ville derfor måske være mere hensigtsmæssigt at overveje et mellemtrin mellem de nuværende grænser og de grænser, der foreslås af Kommissionen, og foretage en grundig analyse af de konsekvenser, det ville have for befordringspligten og tjenesternes kvalitet, så man kan foretage en objektiv vurdering af de økonomiske og sociale konsekvenser, f.eks. for beskæftigelsen og samhørigheden, før der tages nye initiativer.

3.3.3. Befordringspligten vil have bedre overlevelsesmuligheder, hvis dens økonomiske integritet kan bibeholdes. Det er afgørende, at man ikke trækker al økonomisk værdi ud af befordringspligten ved at udvikle kunstige "særtjenester". Tilsvarende bør "hybridtjenester" ikke udelukkes fra eneretsområdet og dermed befordringspligten, medmindre der er tale om eksprestjenester. ØSU mener, at definitionen af særtjenester i det foreslåede direktiv bør strammes op, så befordringspligtens økonomiske indhold beskyttes. Den foreslåede definition er faktisk så bred, at enhver konkurrent, der kalder sine tjenester for "særtjenester" kan omgås eneretsområdet og dermed bringe befordringspligtens økonomiske rentabilitet i fare.

3.3.4. Man vil også kunne forbedre den nye tjenestes rentabilitet ved at analysere de nuværende tjenesters omkostnings- og prisstruktur. Der skal også tages højde for prisen for kvalitet. Efter telesektorens liberalisering blev det åbenlyst, at der ikke var balance mellem taksterne for lokale opkald og langdistanceopkald. På postområdet er der sandsynligvis tilsvarende skævheder. Hvis man forbedrer rentabiliteten gennem omkostningskontrol og prissætning, vil det gøre de befordringspligtige virksomheder mindre sårbare over for flødeskumning.

3.3.5. Et andet faremoment for befordringspligtens integritet ligger i liberaliseringen af udgående grænseoverskridende post. Dette kunne tilskynde til geografisk omlægning af posten, især i forbindelse med indenlandske masseforsendelser. I det omfang, det er nødvendigt for at sikre befordringspligten, kunne udgående grænseoverskridende post fortsat være omfattet af eneretsområdet inden for de fastsatte vægt- og prisgrænser.

3.3.6. På den anden side foruroliger det ØSU, hvis der er mulighed for at udnytte en dominerende position på markedet. Regnskaberne skal være gennemsigtige, og krydssubventionering skal undgås hos alle markedsaktører.

3.3.7. ØSU bemærker, at en udligningsfond efter Kommissionens mening ville være et effektivt middel til at dække eventuelle resterende omkostninger i forbindelse med befordringspligten.

3.4. Befordringspligt og liberalisering

3.4.1. ØSU støtter målet om at fuldføre det indre marked for posttjenester og samtidig sikre befordringspligten i overensstemmelse med postdirektivet og konklusionerne fra topmødet i Lissabon.

3.4.2. Det er helt afgørende, at befordringspligten fungerer godt. Det må og skal derfor sikres, at liberaliseringen ikke sker så hurtigt, at den bringer de befordringspligtige virksomheders økonomi ud af balance og underminerer samfundets interesser, herunder befordringspligt, kontinuitet i tjenesterne og brugernes uindskrænkede adgang til tjenesterne. Der skal også tages højde for, at alle forbrugere, herunder små og mellemstore virksomheder, har brug for, at der overalt i EU er adgang til posttjenester af høj kvalitet og til rimelige priser.

3.4.3. ØSU går principielt ind for liberalisering. Derfor accepterer ØSU Kommissionens beslutning om yderligere markedsåbning. De efterfølgende faser må og skal dog afhænge af de erfaringer, der gøres i denne første fase, og en vurdering af befordringspligtens effektivitet og dens tilpasning til den teknologiske udvikling og ændringer i forbrugernes krav.

4. Beskæftigelse og økonomisk vækst

4.1. Set ud fra en makroøkonomisk synsvinkel er liberaliseringskonceptet attraktivt. Der kan drages en parallel til liberaliseringen inden for telekommunikation. De traditionelle teleselskaber har måttet registrere et fald i beskæftigelsen, men der har været vækst i forretningsområdet som sådant; kunderne har i høj grad nydt godt af nye teknologier og tjenester, og en myriade af iværksættervirksomheder på alle planer i sektoren har skabt mange nye job. Men netop denne udvikling har haft drastiske konsekvenser for mange tidligere ansatte i teleselskaberne.

4.2. I postsektoren supplerer de teknologiske muligheder de eksisterende tjenester. Omstillingen er derfor vanskeligere, både for de traditionelle virksomheder og deres ansatte. Derfor er det også nødvendigt, at liberaliseringsprocessen tilrettelægges og styres mere omhyggeligt.

4.3. Beskæftigelsen i postsektoren

4.3.1. Eksperter, der repræsenterer fagforeninger og postforeninger, har sat spørgsmålstegn ved det statistiske grundlag for Kommissionens beregninger af de beskæftigelsesdata, der bruges til støtte for direktivforslaget. Det ville fremme drøftelsen af forslagene, hvis Kommissionens data blev offentliggjort.

4.3.2. Ifølge oplysningerne fra Kommissionen beskæftiger de befordringspligtige postvirksomheder for øjeblikket ca. 1,3 mio. personer, mens der er ca. 400000 ansatte i de private postvirksomheder. Det skønnes, at beskæftigelsen vil falde med ca. 8,4 % i sektoren som helhed i perioden 1997 til 2007 uanset, om der sker en yderligere liberalisering eller ej.

4.3.3. Ser man på de fem ændringsfremmende faktorer (efterspørgsel, elektroniske erstatningstjenester, organisationsmæssige ændringer, automatisering/nye teknologier og liberalisering), har indførelsen af konkurrence efter Kommissionens skøn mindre indflydelse på beskæftigelsen end de andre faktorer.

4.3.4. ØSU er enig med Kommissionen i følgende:

a) arbejdsstyrken i de befordringspligtige virksomheder skal omstruktureres og omskoles, så den er forberedt på informationssamfundet;

b) eftersom markedet åbnes gradvist, kan arbejdsstyrkens tilpasning også ske gradvist.

4.3.5. Alligevel må ØSU mane til forsigtighed. Medlemsstaterne skal planlægge liberaliseringen på en sådan måde, at næste fase udnyttes konstruktivt til at styre udviklingen i posttjenesterne og den dertil knyttede personaledynamik.

4.4. Beskæftigelse og økonomisk vækst

4.4.1. Den økonomiske udfordring - og det økonomiske potentiale - Europa nu står over for, blev skitseret i ØSU's udtalelse til topmødet i Lissabon - "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden"(3). ØSU henstillede, at Kommissionen og medlemsstaterne hurtigt sørger for en tilpasning til det nye paradigme og fremskynder den nye økonomis udvikling. I den forbindelse er ØSU enig i følgende synspunkt, som Kommissionen tilkendegiver i meddelelsen om "Forsyningspligtydelser i Europa"(4): "Da der er mulighed for løbende at udvikle begrebet befordringspligt, vil alle brugere kunne sikres adgang til de pågældende tjenester."

4.4.2. Posttjenester spiller en central rolle i den revolution, der finder sted. Posttjenesterne har lige siden den industrielle revolution været et bærende element i "den gamle økonomi". Nu skal de til at være rygraden i den nye økonomi. Postsektoren, der tilbyder en meget vigtig kommunikationsinfrastruktur med stor økonomisk og samfundsmæssig betydning, må udvikles i takt med de vigtigste ændringer, der sker, hvis den ikke vil sakke bagud og i stigende grad komme til at stå tilbage med gårsdagens teknologi.

4.4.3. Postsektoren befinder sig i skæringspunktet mellem tre markeder, der er af helt afgørende betydning for Europas økonomi: kommunikation, reklame og transport/logistik. Disse markeder er i vidt omfang allerede åbne for konkurrence og i hurtig udvikling som følge af markedskravene, den teknologiske udvikling og konvergensudviklingen inden for medie-, IT- og telesektoren. Især markedet for e-handel skaber helt nye muligheder inden for transport- og logistiksektoren, eftersom varer, selv dagligvarer, leveres direkte til kunderne. Dette ændrer mønstrene i den fysiske distribution. Posttjenesterne burde være godt rustet til at konkurrere, men kan selvsagt kun gøre det, hvis det indre marked for posttjenester er åben for konkurrence.

4.4.4. Hvis EU's posttjenester ikke er effektive, kan varer og tjenester ikke cirkulere optimalt i hele EU, hvilket skader den økonomiske vækst og beskæftigelsen. Det vil ikke være muligt at drage fuld nytte af elektronisk handel, hvis EU's posttjenester ikke er i topklasse. Det ligger ØSU på sinde, at der i forbindelse med posttjenesternes liberalisering tages fuldt ud hensyn til de økonomiske og beskæftigelsesmæssige konsekvenser for alle markedssektorer.

5. Sociale aspekter

5.1. Som den første offentlige facilitet har postvæsenets aktiviteter i alle regioner af medlemsstaterne skabt en berøringsflade af stor politisk og social betydning.

5.2. Postmænds og -kvinders tilstedeværelse yder et vigtigt bidrag til den sociale samhørighed og samfundslivet i landdistrikter og tyndt befolkede områder, mens de lokale postkontorer kan spille en politisk og social rolle, som rækker meget længere end funktionen som adgangsport til postsystemet.

5.3. Funktionerne i kæden af specialbutikker, der er kendt som posthuse, har faktisk udviklet sig til en forretningsenhed, der skiller sig ud fra posttjenester. Postkontorerne er med tiden blevet butikker for en række offentlige tjenester, herunder sparekassefunktioner, socialsikringsydelser, licensudstedelse osv.

5.4. Generelt set går udviklingen nu i retning af et fald i disse tjenester, fordi elektroniske faciliteter og pengeoverførselsordninger flytter disse funktioner bort fra postkontorerne.

5.5. På den anden side føler mange lokalsamfund, at tabet af postkontoret kunne blive dødsstødet, da de ofte allerede har mistet banker til pengeautomater, butikker til supermarkeder, kroer og værtshuse til alkohol-/promillelovgivningen og kirken til djævelen. På sin vis skaber det en reel risiko for "social udstødelse", når man nedlægger butikker og skranker i små byer og landsbyer.

5.6. Situationen varierer fra medlemsstat til medlemsstat afhængigt af faktorer som geografi, befolkningstæthed og handelsmønstre. I de fleste tilfælde, hvor der er "nedlægningsproblemer", skærpes problemerne yderligere af, at der er begrænset adgang til offentlig transport.

5.7. Disse sociale aspekter kræver omgående handling. Der er behov for lokale og nationale initiativer, og det kan blive nødvendigt at tage utraditionelle løsninger i brug. Især er der mulighed for samarbejde både i butikssammenhæng og inden for transport- og leveringssystemerne, og posttjenesterne har en rolle at spille i den forbindelse.

5.8. ØSU støtter liberaliseringen af posttjenesterne, men gør samtidig Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet opmærksom på disse sociale aspekter. Det er afgørende, at de behandles parallelt med postsektorens liberalisering.

6. Konklusioner

6.1. Hovedemnerne blev belyst i indledningen (punkt 1). ØSU erkender, at liberaliseringen af posttjenesterne forsigtigt bør videreføres, og at det langsigtede mål må være et indre marked for posttjenester, idet der tages hensyn til følgende aspekter:

- befordringspligtens integritet, opretholdelse og fortsatte udvikling, som ØSU prioriterer højest;

- beskæftigelsesovervejelser generelt og mere specifikt for de ansatte i postsektoren;

- posttjenesternes rolle i den nye økonomi (rollens art og omfang);

- løsning af de sociale spørgsmål i tilknytning til den historiske tilstedeværelse af postkontorer og postmedarbejdere i landdistrikter og tyndt befolkede områder.

6.2. ØSU opfordrer derfor Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet til at overveje de nævnte aspekter indgående og at lade spørgsmålenes behandling og håndtering indgå som en integreret del af liberaliseringsprocessen.

6.3. Det ligger ØSU stærkt på sinde, at der lægges størst vægt på at bibeholde og udvikle befordringspligten under hensyntagen til udviklingen i de sociale og økonomiske behov og til den teknologiske udvikling, og at posttjenesterne fortsat skal bidrage aktivt til den økonomiske og sociale samhørighed. Netop derfor vil det måske være hensigtsmæssigt at overveje et mellemtrin mellem de nuværende grænser og de grænser, Kommissionen foreslår.

6.4. ØSU er klar over, at disse tilpasninger kræver tid. Det accepterer derfor Kommissionens forslag om, at planerne for næste liberaliseringsfase skal ligge klar i 2005, efter at foranstaltningernes virkninger er blevet evalueret i 2003.

6.5. ØSU har gjort opmærksom på, at mange involverede parter er betænkelige ved Kommissionens data. Kommissionen opfordres til at skabe større gennemsigtighed på det punkt.

Bruxelles, den 29. november 2000.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. ØSU's tidligere udtalelser om liberalisering af markedet for posttjenester: EFT C 129 af 10.5.1993 (Ordfører: Bernardus Pompen); EFT C 174 af 17.6.1996 (ordfører: Johann Farnleitner).

(2) EFT L 15 af 21.1.1998 - Direktiv 97/67/EF om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet.

(3) EFT C 117 af 26.4.2000.

(4) Se KOM(2000) 580 endelig (bilag I).