Udtalelse om de oekonomiske og finansielle elementer i hvidbogen vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse (94/C 295/09)

Det oekonomiske og sociale Udvalg besluttede paa sin plenarforsamling den 21. december 1993 i henhold til forretningsordenens artikel 20, stk. 4, at fremsaette udtalelse om de oekonomiske og finansielle elementer i hvidbogen »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU`s Sektion for OEkonomiske, Finansielle og Monetaere Spoergsmaal, som udpegede Aldo Romoli til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. maj 1994.

Det oekonomiske og sociale Udvalg vedtog paa sin 316. plenarforsamling af 1. og 2. juni 1994, moedet den 1. juni 1994, med et stort flertal af stemmer for, 4 imod og 3 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Indledende bemaerkninger

1.1. Efter offentliggoerelsen af hvidbogen

1.1.1. Kommissionens hvidbog om »Vaekst, konkurrenceevne, beskaeftigelse - Udfordringer og veje ind i det XXI. aarhundrede« - det eneste oplaeg til overordnet oekonomisk politik for Den Europaeiske Union, som foreligger i oejeblikket - blev ved sin offentliggoerelse medio december 1993 modtaget med stor interesse af offentligheden, specielt af mere velinformerede kredse.

1.1.2. I den raadende situation med alvorlig oekonomisk krise og stigende arbejdsledighed knytter borgerne det haab til Kommissionens forslag, at de vil kunne vise vej ud af den pinefulde situation, Europa har befundet sig i i de seneste aar.

1.1.3. Nu, hvor der er gaaet nogle maaneder siden hvidbogens offentliggoerelse, maa det imidlertid konstateres, at den interesse, der oprindelig var i offentligheden, gradvis er taget af.

1.1.4. Hvidbogen har saaledes ikke formaaet at appellere lige saa meget til offentligheden, som tilfaeldet var med »det indre marked 1992«, der blev lanceret i 1985.

1.1.5. Det fastslaas med beklagelse, at medierne, det politiske liv og regeringerne ikke har omgaerdet hvidbogen med den opmaerksomhed, den fortjener.

1.1.6. Der er flere forklaringer herpaa. Den ene kan vaere, at hvidbogen af natur er et oplaeg til mellemfristede oekonomisk-politiske tiltag, hvis udmoentning i vidt omfang overlades til medlemsstaterne, der stadig er ret forbeholdne med at laegge saadanne opgaver ud til EF-institutionerne. Befolkningen er imidlertid mest optaget af det korte sigt.

1.1.7. Ydermere er der i en raekke medlemsstater igangvaerende eller forestaaende valg, hvis udfald er usikre; samtidig forudses det, at interessen omkring valgene til Europa-Parlamentet nok primaert vil vaere rettet mod nationale problemstillinger frem for det fremtidige europaeiske samarbejde.

1.1.8. Det er derfor forstaaeligt, at hvidbogen med sine komplicerede og vanskeligt tilgaengelige tekniske analyser kun tiltraekker sig sekundaer opmaerksomhed i befolkningen.

1.1.9. En undtagelse i dette billede er den levende interesse, som erhvervslivet og arbejdsmarkedet har vist og stadig viser hvidbogen.

1.1.10. Hvidbogen har for disse kredse vaeret en kaerkommen lejlighed til at debattere og analysere navnlig problemstillinger, som man forholder sig forskelligt til, som prioriteres forskelligt, eller som ikke er behandlet tilstraekkeligt indgaaende.

1.1.11. Der er nu en opmuntrende proces i gang, som allerede har givet afgoerende resultater. OESU ser frem til, at disse bestraebelser fastholdes og intensiveres i den naermeste fremtid (1).

2. Bemaerkninger til de makrooekonomiske elementer i hvidbogen

2.1. Det oekonomiske og sociale Udvalgs holdning til hvidbogsinitiativet

2.1.1. Hvidbogen, der tager form af et alment, strategisk oplaeg med mellemfristet tidshorisont, har allerede formaaet at inspirere til en revurdering af Den Europaeiske Unions fremtidige muligheder og strukturer og involverer direkte medlemsstaternes regeringer, erhvervsliv og arbejdsmarked samt interesseorganisationerne generelt.

2.1.2. For saa vidt synes hvidbogen at have loeftet den stillede hovedopgave - at give Maastricht-Traktatens Europaeiske Union en bredere horisont ved at fremlaegge mellemfristede loesninger paa centrale problemstillinger, med beskaeftigelsen som den primaere maalsaetning.

2.1.3. OESU glaeder sig saaledes over Kommissionens og Raadets initiativ og paaskoenner saavel hvidbogens indhold som sigte.

2.1.4. OESU har givet udtryk for sit syn paa de paagaeldende spoergsmaal i en lang raekke udtalelser om overordnede problemstillinger i Faellesskabet. Med den seneste udtalelse i raekken, som blev afgivet den 20. oktober 1993, oenskede OESU netop at bidrage til Kommissionens forarbejde med hvidbogen (1).

2.1.5. OESU skal dog samtidig pege paa, at hvidbogen sine steder lider under maalkonflikter og manglende begrebsafklaringer og, hvad vaerre er, helt forbigaar nogle vigtige problemstillinger (se nedenfor).

2.1.6. OESU foeler samtidig, at man hidtil har savnet en indgaaende, generel debat af disse problemer (naar bortses fra de oven for naevnte initiativer fra kredse i erhvervslivet og fagbevaegelsen). En saadan debat er en noedvendighed, hvis der skal reageres paa de problemer, der optager befolkningen, og hvis den konsensus, der er om gennemgribende, paatraengende vigtige, strukturelle reformer af europaeisk oekonomi og samfund, skal mobiliseres.

2.1.7. Befolkningen har vanskeligt ved at forstaa, hvorfor Europa ikke som tidligere magter at fastholde en stabil og varig vaekst.

2.1.8. Hvordan vil det under saadanne omstaendigheder vaere muligt at bremse og reducere arbejdsloesheden og dermed opfylde den mest betydningsfulde og fornemste maalsaetning i Faellesskabet ?

2.1.9. Befolkningen maa uvaegerligt stille sig det spoergsmaal, om »den europaeiske model«, der kombinerer oekonomisk vaekst med en hoej grad af social tryghed og solidaritet med de svage grupper i samfundet, for alvor er truet.

2.1.10. Hvidbogens meget generelle svar paa dette spoergsmaal er, at der ikke findes nogen »mirakelkur«, og at problemerne ikke kan loeses med protektionisme, inflationsdrivende forcering af oekonomien, malthusiansk omfordeling af det disponible arbejde eller ubesindige forsoeg paa at konkurrere paa loenomkostningerne med udviklingslandene gennem drastiske saenkninger af loenningerne og forringelser af det sociale tryghedssystem.

2.1.11. Men samme hvidbog giver ikke noget klart svar paa, hvilket konkret indhold, man skal give de generelle programmer, der foreslaas, eller hvordan man sikrer sig, at de opstillede maalsaetninger realiseres i praksis.

2.1.12. Disse spoergsmaal maa snarest tages op til grundig behandling, og de mest oplagte fora vil i denne sammenhaeng bl.a. vaere Parlamentet og OESU.

2.2. Hvidbogen, Det Europaeiske Raads »handlingsplan« samt ECOFIN-Raadets »Overordnede retningslinjer for den oekonomiske politik«

2.2.1. Det Europaeiske Raad vedtog paa topmoedet i Bruxelles den 10.-11. december 1993 hvidbogen om strategien paa mellemlang sigt for vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse.

2.2.2. Paa baggrund af dette dokument besluttede Det Europaeiske Raad at ivaerksaette en »handlingsplan« for kort og mellemlangt sigt, som udstikker en generel ramme for den beskaeftigelsespolitik, der skal foeres i medlemsstaterne, suppleret med en raekke specifikke ledsagetiltag paa EU-plan og en opfoelgningsprocedure.

2.2.3. De grundprincipper, handlingsplanen bygger paa, er en sund, aaben oekonomi, kendetegnet ved solidaritet mellem befolkningsgrupperne og en vis decentralisering til gunst for det lokale niveau (principper, som hvidbogen kun beroerer perifert).

2.2.4. Paa samme moede i december 1993 vedtog Det Europaeiske Raad en henstilling fra ECOFIN-Raadet om »de overordnede retningslinjer for den oekonomiske politik«.

2.2.5. Henstillingen sigter paa at fastholde en stabil makrooekonomisk ramme for 1994 til fremme af en fornyet, ikke-inflationaer oekonomisk vaekst (prisstigningstakt paa hoejst 2-3 % i 1996). De oevrige maal er fjernelse af forskellige strukturelle hindringer paa det mikro- og makrooekonomiske plan (2), sanering af de offentlige finanser og styrkelse af mekanismerne i det europaeiske valutasamarbejde, EMS (under samtidig fastholdelse af tidsplanen for indfasningen af Den Europaeiske Monetaere Union).

2.2.6. Den afgoerende forskel mellem hvidbogen og »de overordnede retningslinjer« er, at hovedvaegten i sidstnaevnte laegges paa konvergensaspekterne, og ikke paa vaeksten (f.eks. oegning af investeringerne fra 19 % til 23-24 % af BNP).

2.2.7. Kommission og Raad boer saette deres kraefter ind paa, at prioriteringen i »retningslinjerne« aendres paa en saadan maade, at vaeksten understoettes mere aktivt, og konvergensprocessen stimuleres i et mellemfristet perspektiv.

2.3. Makrooekonomisk politik og ledighed

2.3.1. Denne problemstilling optager ganske meget plads i hvidbogen og udkrystalliserer sig i en raekke henstillinger rettet til medlemsstaterne.

2.3.2. Udgangspunktet er en makrooekonomisk sammenligning af vaekstforloebet og beskaeftigelsesudviklingen i Faellesskabet i de seneste aartier med tilsvarende tidsraekker for USA og Japan.

2.3.3. Hvidbogens konklusion er, at den strukturelle uligevaegt i Den Europaeiske Union i vidt omfang maa tilskrives en forkert makrooekonomisk politik.

2.3.4. Til trods for alvoren i denne konstatering er aarsagerne til fejlene og utilstraekkelighederne i den foerte politik ikke soegt blotlagt, ligesom en vis selvkritik af den makrooekonomiske politik, EU-institutionerne og medlemsstaternes regeringer og centralbanker har foert i de seneste aar, savnes (1).

2.3.5. I hvidbogen springes der hurtigt ud i opstillingen af et maal, der har vide politiske implikationer: gennemfoerelse af egnede korrektiver for at overvinde den nuvaerende krise og skabe mindst 15 millioner nye arbejdspladser inden aar 2000 (2).

2.3.6. De indgreb, der skal foretages for at tilpasse den europaeiske oekonomis struktur til den aendrede internationale oekonomiske og sociale kontekst, vil i al vaesentlighed falde inden for medlemsstaternes ressortomraade. Kommissionen og Raadet oensker saaledes at begraense deres rolle til formuleringen af generelle politikhenstillinger.

2.3.7. OESU ser med kritiske oejne paa denne minimalistiske opfattelse af det udoevende EU-organs opgaver paa det makrooekonomiske omraade. Det mener ikke, at EU`s mission kan vaere afsluttet med udsendelsen af hvidbogen, saaledes at det skulle vaere op til medlemsstaterne alene at imoedegaa den vanskelige situation.

2.3.8. OESU erkender, at Faellesskabet tidligere - dvs. indtil vedtagelsen af Maastricht-Traktaten - ikke havde tilstraekkelige virkemidler til at retlede og overvaage medlemsstaternes makrooekonomiske politik (3).

2.3.9. I dag kan og skal den retningsgivende og kontrollerende opgave gennemfoeres langt mere effektivt gennem en bedre koordinering af retningslinjerne for den oekonomiske og monetaere politik, der skal sikre, at alle kraefter virker i samme retning.

2.3.10. OESU stiller sig positivt til princippet om koordinering, kontrol og konvergensrettet stimulering af medlemsstaternes makrooekonomiske politik.

2.3.11. Imidlertid er der ikke udsigt til, at Raadets »handlingsplan« for det korte sigt vil vaere tilstraekkelig til at udmoente hvidbogens retningslinjer i egentlige konkrete tiltag.

2.3.12. Derfor er der et paatraengende behov for en konkret, samordnet opfoelgning i form af en raekke specifikke programmer indeholdende detaljerede forslag.

2.3.13. Efter OESU`s mening er det noedvendigt at genoplive en grundig debat om sammenhaengen mellem ledigheden og udviklingen i den samlede efterspoergsel i den europaeiske oekonomi.

2.3.14. Det maa vurderes, hvorvidt den stramme pengepolitik, der har vaeret dikteret af den tyske genforening og de strenge Maastricht-konvergenskriterier, har virket negativt ind paa den samlede efterspoergsel i den europaeiske oekonomi og dermed bidraget til den aktuelle afmatning (4).

2.3.15. Det maa saaledes undersoeges, om der for den naermeste fremtid er raaderum for en ikke-inflationaer stimulering af europaeisk oekonomi.

2.3.16. Det vil vaere hensigtsmaessigt at bringe i erindring, at maalet med Maastricht-Traktaten, der blev til i 1990, grundlaeggende er at skabe stabilitet og konvergens i medlemsstaternes oekonomier. I dag boer tyngdepunktet i prioriteringen vaere ledighedsbekaempelse gennem oekonomisk vaekst og forbedret konkurrenceevne under den restriktion, at hverken inflationen eller underskuddene paa de offentlige budgetter maa stige.

2.3.17. OESU kraever, at Raadet udtrykkeligt giver beskaeftigelsen prioritet i EU. Denne prioritet skal ogsaa holdes for oeje, naar EU`s oekonomiske og monetaere politik tilrettelaegges.

2.3.18. I fastlaeggelsen af denne politik maa det sikres, at der er forenelighed mellem stabilitetshensyn og kravet om at skabe et stabilt opsving, der afstedkommer en ekspansion, som direkte eller via afledte virkninger formaar at skabe et betydeligt antal nye arbejdspladser i alle EU-lande.

2.3.19. Afslutningsvis skal OESU understrege, at gunstige makrooekonomiske rammevilkaar er en grundlaeggende forudsaetning for fornyet vaekst, forbedret konkurrenceevne og massive produktive investeringer - alle betingelser, der skal vaere opfyldt for at skabe nye arbejdspladser i EU.

2.3.20. OESU tilslutter sig hvidbogens maal om at oege den samlede investeringskvote fra 19 % til 23-24 % af BNP. Det forventes, at de tiltag, der kraeves for at styrke de offentlige og private investeringer, ivaerksaettes i et mellemfristet program.

2.4. OEkonomisk vaekst, ledighed og solidaritet mellem medlemsstaterne

2.4.1. Af hvidbogens analyse fremgaar det, at den europaeiske oekonomi skal op paa en vaekst paa over 3 % for gradvis at nedbringe den aktuelle ledighed. En vaekst paa 2 % kan kun standse en yderligere vaekst i ledigheden, mens ledigheden ved lavere vaekstrater fortsat vil vokse (1).

2.4.2. Man staar her over for noget af et dilemma, eftersom det drejer sig om - ikke blot paa kort sigt, men varigt - at sikre en vaekstrate paa 3 % og om muligt mere, uden at der opstaar risiko for nye inflationspres: den lejlighed, der byder sig for at igangsaette en kraftig udvikling i den europaeiske oekonomi, maa under alle omstaendigheder ikke forpasses.

2.4.3. Der er ogsaa et andet, meget sammensat problem, som skal loeses: de store skaevheder inden for de enkelte medlemsstater mellem udviklede og mindre udviklede regioner (hvor der er en foruroligende stigning i ledigheden) (2).

2.4.4. Med henblik paa at fremme den oekonomiske samhoerighed boer der ogsaa ivaerksaettes sammenhaengende oekonomiske politikker, som tager specifikt sigte paa samarbejdet mellem EU`s graenseomraader.

2.4.5. Beskaeftigelseskrisen breder sig til alle egne af EU og fremkalder alvorlige spaendinger.

2.4.6. Det er derfor noedvendigt, at medlemsstaternes regeringer og EU griber ind med noedvendige stoettetiltag for at imoedegaa de alvorligste kriser og samtidig udsender et klart signal, som kan rette op paa tilliden i den europaeiske befolkning - ikke mindst hos erhvervslederne, som jo skal traeffe beslutningerne om nye investeringer.

2.4.7. I oevrigt skal der advares om, at hasteindgreb i de enkelte medlemsstater kan foere til, at medlemsstaterne fjerner sig fra hinanden, saaledes at man bevaeger sig bort fra maalet om »samhoerighed« mellem medlemsstaterne, der er en af grundpillerne i det europaeiske bygningsvaerk.

2.5. Konsolidering af den europaeiske oekonomisk-sociale model og den noedvendige balance mellem produktionssektoren og den offentlige sektor

2.5.1. Hvidbogen opridser kort (s. 13), hvad der har bevaeget de europaeiske lande til at udvikle kollektive systemer til sikring af den sociale tryghed og solidaritet, der skal afboede uligheder, som specielt de svageste grupper i samfundet udsaettes for, naar dynamikken i oekonomien kommer kraftigt til udfoldelse.

2.5.2. Det oekonomiske og sociale Udvalg har i sin udtalelse af 20. oktober 1993 klart understreget, at det mest paatraengende problem, EU-landene i dag staar over for, er, hvordan man atter kommer op paa vaekstrater, der er tilstraekkeligt hoeje til at fjerne arbejdsloesheden, samtidig med at man fastholder et effektivt socialt sikringssystem og et solidarisk samfund, der er rodfaestede elementer i de europaeiske borgeres aspirationer og kultur.

2.5.3. Paa baggrund af en naermere droeftelse af ovennaevnte problemstilling mener OESU ikke, at Europa kan bruge USA-modellen, hvor social beskyttelse og solidaritetsprincipper indtager en meget beskeden plads, om nogen overhovedet. Den japanske model maa ogsaa afvises, da den i for hoej grad bygger paa denne nations specifikke vaerdinormer (1).

2.5.4. Den traditionelle skandinaviske velfaerdsmodel, som er blevet iagttaget og beundret gennem aartier, men som i dag er under revision, fortjener derimod at blive taget op til naermere droeftelse, da den er et levende bevis paa, at en forskubbelse af ligevaegten mellem markedssektoren og det offentlige sociale sikringssystem kan medfoere negative reaktioner, som kan foere til krise i hele samfundsoekonomien.

2.5.5. I nogle lande, f.eks. Sverige (2), er ubalancerne mellem markedssektoren og det offentlige velfaerdssystem blevet saa store, at hele samfundsoekonomien er kommet i krise. Den samlede arbejdsloeshed, som over en lang periode laa paa et lavt niveau, er i de seneste aar taget kraftigt til, samtidig med at den offentlige sektor ikke laengere har ressourcer til at absorbere arbejdskraft som foelge af den lave aktivitet i produktionssektoren og den recession, der har ramt den samlede oekonomi.

2.5.6. I dag er man i nogle nordiske lande i gang med at soege nye veje for store dele af de offentlige aktiviteters vedkommende, herunder med at indfoere loesninger, der ligger taettere paa markedsoekonomiske principper.

2.5.7. Af de hidtidige erfaringer boer landene i Det Europaeiske Faellesskab drage den laere, at der maa fastholdes en balance mellem den del af oekonomien, der staar for den markedsmaessige produktion, og den del af de oekonomiske ressourcer, der gaar til det sociale sikringssystem.

2.5.8. Hvidbogen vier ikke de offentlige udgifters absolutte niveau megen opmaerksomhed og beskaeftiger sig kun med den offentlige sektors underskud som konvergenskriterium med relation til den monetaere union, som skal etableres paa sigt. I Det Europaeiske Raads konklusioner fra december beroeres problematikken ogsaa kun i forbifarten.

2.5.9. OESU mener ikke, denne problemstilling maa overses; den boer diskuteres grundigt igennem, saa der kan laegges op til relevante henstillinger fra EU-side.

2.5.10. Det er en kendsgerning, at umaadeholden vaekst i de offentlige udgifter, der laegger beslag paa en - i nogle tilfaelde eksorbitant - stor andel af medlemsstaternes nationalindkomst (3), har negative konsekvenser i visse lande (f.eks. i Italien) (4).

2.5.11. Hvis opsparings- og finansieringsstroemmene i hoejere grad ledes over i de produktive erhvervssektorer, vil der som en generel regel kunne opnaas en bedre vaekststimulans og dermed en beskaeftigelsesforbedring i hele EU.

2.5.12. I denne sammenhaeng skal der mindes om, at det nu erkendes, at den markedsmaessige storindustri og servicesektor kun i begraenset omfang kan bidrage til skabelse af ny beskaeftigelse - selv under betingelser med fornyet vaekst.

2.5.13. En vaekst i beskaeftigelsen paa 2 % paa aarsbasis, som er det maal, hvidbogen saetter sig, vil kunne naas ved at satse specielt paa:

- de smaa og mellemstore virksomheder, der bidrager vaesentligt til koblingen mellem vaekst og beskaeftigelse,

- en udvikling af erhvervslivet i lokalomraaderne, hvilket kraever en decentralisering af den offentlige sektor og service samt af de tilhoerende udgiftsbeslutninger,

- den offentlige sektor og kooperativsektoren samt samfundsmaessige tjenesteydelser.

2.5.14. OESU mener imidlertid, at hovedindsatsen i beskaeftigelsesskabelsen primaert skal bestaa i at opmuntre produktive virksomheder til at investere og skabe nye arbejdspladser, som der er erhvervsoekonomisk grundlag for. (En satsning paa de smaa og mellemstore virksomheder vil bl.a. kraeves, at sektoren sikres bedre laaneadgang og tilgodeses med effektive teknologispredningsprogrammer.)

2.5.15. Samtidig vil det vaere noedvendigt ogsaa at satse paa skabelsen af arbejdspladser, som finansieres direkte af det offentlige. De paagaeldende finansielle ressourcer skal imidlertid i foerste raekke skabes i det produktive system, og offentlig finansiering maa ikke, som man tidligere har set det, foere til oeget inflation og budgetunderskud.

2.5.16. Der tilkommer Kommissionen den meget vigtige opgave at se naermere paa den offentlige sektor, som hidtil ikke har tiltrukket sig stoerre opmaerksomhed til trods for, at den laegger beslag paa mere end halvdelen af EU-landenes nationalindkomst (og dermed overstiger summen af den private sektors investeringer og forbrug) (1).

2.5.17. Maalet maa vaere at finde veje og midler til en mere effektiv og rationel anvendelse af de offentlige ressourcer, der - med undtagelse af nogle faa rosvaerdige eksempler i nogle medlemslande - ikke styres tilstraekkeligt, med omfattende ineffektivitet og ressourcespild til foelge.

2.5.18. Til loesning af denne opgave kunne Kommissionen for eksempel sammenholde de erfaringer, man har i de forskellige lande inden for specifikke bedriftsomraader (fra sundhedssektoren til uddannelsessektoren, fra offentlig takstpolitik til sociale sikringsordninger m.v.) og derigennem blotlaegge de mest effektive loesninger og bringe dem til alle medlemsstaters kundskab.

2.5.19. OESU har tidligere peget paa det noedvendige i at tage den offentlige sektors rolle op til droeftelse, da en velfungerende offentlig sektor er en uomgaengelig forudsaetning for at forbedre europaeisk oekonomis internationale konkurrenceposition (2).

2.5.20. OESU tilbyder sig som egnet analyse-, debat- og moedested i denne sammenhaeng.

3. Finansielle og skattemaessige elementer i hvidbogen

3.1. Finansieringen af transeuropaeiske infrastrukturer

3.1.1. Hvidbogen laegger stor vaegt paa etableringen af transeuropaeiske net paa transport-, energi- og telekom-munikationsomraadet, der fremhaeves som en vaekstfremmende og konkurrenceevneforbedrende faktor.

3.1.2. Hvidbogen giver en foerste retningsgivende opregning af prioriterede projekter.

3.1.3. Der er sat tal paa de massive investeringer, der vil vaere behov for fra nu af og til 1999; de fordeler sig saaledes: 220 milliarder ECU i transportsektoren, 13 til energitransmissionsnet og 67 til telekommunikationsnet.

3.1.4. Ifoelge hvidbogen (der her henviser til bestemmelserne i Maastricht-Traktaten) skal EU begraense sig til at understoette private og offentlige aktoerers investeringsindsats i de enkelte medlemsstater, isaer via forundersoegelser, laanegarantier og rentegodtgoerelser.

3.1.5. Sidstnaevnte form for finansiel deltagelse vil kunne ydes som et tilskud paa op til 10 % af finansieringsomkostningerne i forbindelse med investeringer, svarende til en rentelettelse paa 2-3 procentpoint.

3.1.6. Hvidbogen giver ogsaa tilsagn om, at der vil blive sat ind paa at fjerne de tunge procedurer og bindinger paa forskellige niveauer, som hidtil har vaeret en haemsko for lanceringen af europaeiske infrastrukturinitiativer.

3.1.7. OESU har tidligere udtalt sig om de sammensatte problemer, der foelger af EU`s forslag, som primaert sigter paa at skabe systematik og synergi i oftest allerede eksisterende projekter.

3.1.8. I betragtning af de betydelige finansielle ressourcer, der vil vaere behov for, er det spoergsmaalet, om Faellesskabet ikke burde engagere sig mere aktivt og direkte ved at tage initiativer i form af tilfoersel af supplerende finansieringsmidler (over EU-budgettet eller via optagelse af EU-laan paa de internationale finansielle markeder).

3.1.9. Naar OESU rejser dette spoergsmaal, er det for at afvaerge faren for, at forslagene i hvidbogen i vidt omfang forbliver urealiserede paa grund af vanskeligheder i mange medlemsstater og ogsaa hos mange private aktoerer, eller for, at der opstaar ubalance i projekternes forvaltning, saaledes at de oekonomiske og sociale skaevheder i EU bliver endnu stoerre.

3.1.10. OESU skal imidlertid erindre om, at ECOFIN-Raadet paa sin samling i Bruxelles i december 1993 ikke udtalte sig til fordel for direkte EU-initiativer paa finansieringsomraadet og dermed indtager en mere svaevende og mindre forpligtende position end Det Europaeiske Raad paa topmoedet i Bruxelles, som godkendte hvidbogen med tilhoerende tiltag paa infrastrukturomraadet.

3.1.11. Man maa meget haabe, at enhver tvivl fjernes paa Det Europaeiske Raads kommende moeder, og at det afgivne tilsagn om at gennemfoere programmerne i hvidbogen uden forsinkelse bekraeftes, saaledes at denne chance for at stimulere EU-landenes oekonomi ikke forspildes.

3.1.12. OESU er sig samtidig bevidst, at en omfattende laaneoptagelse paa de internationale finansielle markeder kan skabe spaendinger og medvirke til at forstaerke tendensen til statslig gaeldsaetning i medlemsstaterne.

3.1.13. Dette skal imidlertid retfaerdigvis vejes op mod den positive vaekststimuleringseffekt, som europaeisk oekonomi vil modtage paa kort sigt, og isaer de strukturelle effekter, som vil komme hele den europaeiske oekonomi til gode. Udvaelgelsen af de programmer, der skal gennemfoeres, boer ske ud fra en hensigtsmaessig prioritering.

3.1.14. Det drejer sig derfor om at finde den rigtige balance i bestraebelserne paa at skabe en vaekst, der effektivt imoedegaar det europaeiske ledighedsproblem og befaester de fordele, der foelger af det indre marked.

3.2. Finansiering af de ikke-loenmaessige arbejdskraftomkostninger over skatterne

3.2.1. Hvidbogen beskaeftiger sig indgaaende med sammenhaengen mellem de lovpligtige sociale bidrag og vaekst, beskaeftigelse og konkurrenceevne.

3.2.2. Det konstateres, at hoeje ikke-loenmaessige arbejdskraftomkostninger er en belastning for virksomhederne og spaerrer for skabelsen af ny beskaeftigelse, tilskynder til at substituere arbejdskraft med kapital og kan foere til, at investeringer og erhvervsaktiviteter flyttes til lande uden for EU.

3.2.3. De ikke-loenmaessige omkostninger, specielt ved beskaeftigelse af ufaglaerte og unge, boer derfor reduceres. Men kompenserende skattemaessige foranstaltninger er noedvendige for at hindre, at den bestaaende sociale beskyttelse forringes.

3.2.4. Hvidbogen gennemgaar forskellige former for »neutrale« skattemaessige loesninger (dvs. loesninger, der ikke skader de europaeiske produkters konkurrenceevne); der er imidlertid behov for mere indgaaende studier, bl.a. fordi medlemsstaterne ser vidt forskelligt paa spoergsmaalet.

3.2.5. Et spoergsmaal, der imidlertid diskuteres indgaaende, er indfoerelsen af miljoeskatter paa forbruget af natur- og energiressourcer.

3.2.6. Loesningsmodellen skulle foelge principperne i hvidbogens kapitel 10 om »Overvejelser vedroerende en ny udviklingsmodel for Faellesskabet« (kapitel 10), hvor de strukturelle sammenhaenge mellem miljoe og beskaeftigelse diskuteres.

3.2.7. Ifoelge modellen for »baeredygtig udvikling« skulle man via miljoe- og energiskatter kunne lette de byrder i form af obligatoriske arbejdsgiverbidrag, der tynger virksomhedernes arbejdskraftomkostninger, og samtidig kunne skabe nye jobmuligheder paa miljoebeskyttelsesomraadet og inden for »rene« teknologier.

3.2.8. OESU er i princippet rede til velvilligt og fordomsfrit at se naermere paa den loesning for »baeredygtig udvikling«, hvidbogen foreslaar (1).

3.2.9. OESU er dog samtidig helt enig med hvidbogen i, at der noedvendigvis maa gennemfoeres analyser af effekten af de forskellige diskuterede loesninger, inden der kan traeffes konkrete beslutninger.

3.2.10. Man boer ogsaa inddrage de erfaringer, der er indvundet i visse EU-lande, f.eks. Danmark, hvor de sociale bidragsbyrder forlaengst er overgaaet til den indirekte beskatning (oeget moms) med bemaerkelsesvaerdige resultater.

3.2.11. OESU skal minde om, at denne problematik ikke indgaar specifikt i konklusionerne fra Det Europaeiske Raads formandskab (10.-11. december 1993), hvori det imidlertid med rette praeciseres, at »fiskale foranstaltninger, bl.a. paa miljoeomraadet, kan vaere et af midlerne til at opveje nedsaettelsen af de sociale bidrag som led i en generel stabilisering af skatter og obligatoriske bidrag til sociale ordninger og en lettelse af skattetrykket.«

4. Den Europaeiske Union i verdensoekonomien - En aktiv, langsigtet ekstern politik

4.1. I Det oekonomiske og sociale Udvalgs udtalelse af 20. oktober 1993 paapeges det noedvendige i, at Den Europaeiske Union foelger et nyt spor for at stimulere den oekonomiske aktivitet, saa man kan komme ud af den nuvaerende fase med stilstand og afmatning: der maa skabes ekspansion i handelssamkvemmet og ydes et bidrag til udviklingen af oekonomierne uden for EU, foerst og fremmest oekonomierne i vore naboregioner (som kan vise sig at blive vigtige afsaetningsmarkeder).

4.2. I udtalelsen peges paa manglen paa en fast linje i den eksterne oekonomiske politik, EU hidtil har foert over for industrilande, og i det multilaterale handelssystem samt manglen paa en effektiv strategi over for de tidligere statshandelslande og udviklingslandene.

4.3. Disse problemstillinger har betydelig lavere prioritet i hvidbogen end de interne oekonomiske problemstillinger i EU; OESU`s kritik af den manglende strategi udadtil synes saaledes ikke at vaere taget til foelge i hvidbogen.

4.4. OESU vil tage disse spoergsmaal op igen og insistere paa det noedvendige i, at der laegges en langt mere aktiv og langsigtet politik over for omverdenen, end det er tilfaeldet nu.

4.5. At OESU`s kritik er begrundet bestyrkes af, at der er tegn paa et sporskifte i Kommissionen; det fremgaar af de seneste erklaeringer fra dens formand Jacques Delors om, at der mangler en klar linje i EU`s forbindelser med landene i OEsteuropa, og at det paa den baggrund er noedvendigt, at Europa foretager en selvransagelse for at faa klarhed over, hvad man hidtil har gjort, saa der kan laegges en ny kurs.

4.6. OESU oensker at tage nogle centrale problemstillinger op til fornyet droeftelse, f.eks. Kommissionens usikre haandtering af problematikken omkring globaliseringen af handel og kommunikation og problematikken vedroerende de internationale investeringers mobilitet (udflytning af produktion), som danner nye og stadigt skiftende moenstre i den internationale arbejdsdeling.

4.7. Den europaeiske oekonomis rolle i verdensoekonomien synes paa nuvaerende tidspunkt hverken praeget af klarhed eller af langsigtet strategi (1).

4.8. En gennemgribende nytaenkning er derfor en noedvendighed, bl.a. fordi mange koncepter for tiden revideres radikalt; det betyder, at Kommissionen maa tage i hvert fald en raekke af de principper, den stadig baserer sin eksterne oekonomiske politik paa, op til fornyet overvejelse.

4.9. For eksempel saettes der i dag spoergsmaalstegn ved markedskonceptet baseret paa international konkurrence og globalisering. Meget tyder saaledes paa, at der er graenser for markedskraefternes evne til at imoedegaa sammensatte problemer som sameksistens og samarbejde mellem hoejt industrialiserede oekonomier og regioner, hvor der er oekonomisk depression, og hvor det sociale fundament er under nedbrydning - regioner, som er hjemsted for tre fjerdedele af verdensbefolkningen og fortsat har en voldsom befolkningstilvaekst.

4.10. Der er imidlertid alternative loesninger, som bygger paa samarbejdsprincipper (og ikke paa markedsoekonomiens konkurrenceprincipper), og som giver anvisning paa, hvordan man samordnet og effektivt kan overfoere omfattende teknologiske, materielle og menneskelige ressourcer fra den vestlige verden til verdens fattigste omraader (2).

4.11. Det er vigtigt, at disse loesninger bliver et kompatibelt supplement til det multilaterale verdenshandelssystem, som blev fornyet og revitaliseret med afslutningen af GATT-forhandlingernes Uruguay-runde.

4.12. Det oekonomiske og sociale Udvalg er ikke i tvivl om, at EU her boer vaere med i forreste linje, og at det i sine relationer med USA og Japan boer arbejde aktivt for den konkrete udformning af en ny model for de oekonomiske og politiske relationer mellem industrilande og udviklingslande.

5. Afsluttende bemaerkninger

5.1. OESU ser med tilfredshed paa det lange tidsperspektiv i hvidbogens strategi og stoetter Kommissionens og Raadets initiativ.

5.2. Det konstaterer imidlertid, at hvidbogen er et analytisk og strategisk oplaeg: derfor er der behov for snarlige effektive og sammenhaengende tiltag til at udmoente dens forslag.

5.3. Nedbringelse af ledigheden og skabelse af nye arbejdspladser til unge boer vaere den fundamentale maalsaetning i enhver EU-politik, ogsaa i finans- og pengepolitikken.

5.4. Baeredygtig vaekst og konkurrenceevneforbedring maa vaere de maalsaetninger, som skal realiseres paa kort og mellemlangt sigt.

5.5. Den europaeiske oekonomiske og sociale model - hvis fundament er tilstraebelse af hoej vaekst, men ogsaa et effektivt socialt sikringssystem og solidaritet mellem befolkningsgrupperne - skal forsvares og tilfoeres nye impulser.

5.6. Der er behov for en bedre balance mellem de ressourcer, der gaar til produktion og investeringer, og de ressourcer, der gaar til den offentlige sektor - hvor der undertiden er tale om forkerte udgiftsdispositioner og ressourcespild.

5.7. Medlemsstaterne er ansvarlige for den oekonomiske og sociale struktur i deres respektive oekonomier. Kommissionen boer fremholde de bedste eksempler fra de forskellige lande paa effektivitet i den offentlige sektor. OESU kan bidrage til droeftelsen og analysen af saadanne afproevede loesningsmodeller.

5.8. Gennemfoerelsen af omfattende infrastrukturarbejder i Europa er et af hovedpunkterne i hvidbogen. En infrastrukturudbygning er et noedvendigt supplement til det indre marked og vil bidrage til at styrke samhoerigheden i EU. OESU tilslutter sig hvidbogens forslag; det er enig i, at EU`s fornemste opgave maa vaere at tilvejebringe forudsaetningerne for, at projekterne gennemfoeres hurtigt og afbalanceret.

5.9. De ikke-loenmaessige byrder i form af indirekte arbejdskraftomkostninger er en haemsko for skabelsen af ny beskaeftigelse og til skade for europaeisk oekonomis konkurrencemaessige position. Byrderne kan nedbringes, ved at de paagaeldende udgifter i stedet skattefinansieres - men de mulige loesninger maa noeje undersoeges, inden der traeffes endelig beslutning i denne retning.

5.10. OESU skal gentage det noedvendige i, at EU foerer en langt mere aktiv og langfristet politik over for omverdenen end hidtil. Det er vigtigt, at industrilandene reagerer med en klar linje og koordinerede udspil paa udviklingsbehovene i oestlandene og i andre lande i den tredje verden.

Bryssel, den 1. juni 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og sociale Udvalg

(1) Der henvises til UNICE`s rapport »Making Europe more competitive« og rapporten fra European Round Table of Industrialists »Beating the crisis. A charter for Europe`s industrial future«, begge offentliggjort i december 1993. Se ogsaa dokumentet fra Den Europaeiske Faglige Samarbejdsorganisations forretningsudvalg af 10. og 11. marts 1994 om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«. Der er ogsaa andre sektorspecifikke initiativer undervejs. F.eks. har kommissaererne Martin Bangemann og Henning Christophersen tilskyndet stoerre europaeiske virksomheder til at nedsaette faelles arbejdsgrupper til udforskning af initiativer paa telekommunikations- og netvaerksomraadet.

(2) Se OESU`s udtalelse om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse paa mellemlang sigt« (EFT nr. C 352 af 30. 12. 1993).

(3) Et af de makrooekonomiske hovedproblemer er konflikten mellem 1) det stabilitetshensyn, der ligger i en stram pengepolitik, hoeje rentesatser og kontrol med budgetunderskuddene og 2) hensynet til at stimulere vaeksten i oekonomien og i beskaeftigelsen ved hjaelp af oegede investeringer.

(4) Et foerste forsoeg paa at identificere aarsagerne til den aktuelle krise er gjort i kapitlet »Arven fra fortiden« i Kommissionens oekonomiske aarsberetning 1994 [dok. KOM(94) 90 endelig udg. af 23. marts 1994].

(5) Den metode, Kommissionen benytter for at naa frem til tallet 15 millioner nye arbejdspladser inden aar 2000, er blevet moedt med kritik. Tallet forekommer lidet trovaerdigt i lyset af den igangvaerende haardnakkede recession og de middelmaadige udsigter til et opsving i de kommende aar.

(6) Se OESU`s udtalelse af 27. april 1994 om »oekonomisk aarsberetning 1994« - EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994. OESU slaar her til lyd for, at Maastricht-Traktatens midler efterhaanden forstaerkes.

(7) Dette spoergsmaal blev droeftet paa konferencen om »Teknologi, innovation og beskaeftigelse« afholdt i Helsinki den 7.-9. oktober 1993 paa initiativ af OECD og den finske regering.

(8) Paa det seneste har man imidlertid konstateret, at sammenhaengen mellem vaekst og beskaeftigelse ikke er saa direkte som hidtil antaget.

(9) Dette spoergsmaal om sammenkaedning af udvikling af EU`s regioner og hvidbogens oplaeg omkring vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse er behandlet i den udtalelse, OESU`s Industrisektion sideloebende udarbejder om hvidbogen. I den sammenhaeng maa EU ufortoevet soege at loese den konflikt, der opstaar ved, at etableringen af den monetaere union paa den ene side tenderer mod en centralisering af beslutningerne, medens der paa den anden side er behov for en afgoerende decentralisering og regionalisering, der laegger beslutninger, herunder visse befoejelser paa det skatte- og finansieringsmaessige omraade, ud til det lokale plan.

(10) En instruktiv sammenligning af de fremherskende samfundsoekonomiske modeller i OECD-landene - dvs. den europaeiske, amerikanske, EFTA-landenes og den japanske model - er foretaget i »Undersoegelse af beskaeftigelsen og ledigheden« udsendt som projekt af OECD`s generalsekretariat den 4. januar 1994 og fremlagt officielt paa G7-landegruppens moede i Detroit i marts 1994.

(11) Der er offentliggjort meget om den svenske velfaerdsmodel og om den seneste udvikling. En udmaerket sammenfatning bringes i artiklen »Model no more« i Time, 19. juli 1993.

(12) Omend der hersker metodeusikkerhed med hensyn til graensedragningen mellem den offentlige og den private sektor, er det paafaldende, at den offentlige sektor i mange europaeiske lande laegger beslag paa 50 % af den samlede produktion mod 40 % i USA og ca. 30 % i Japan.

(13) I Italien har det offentlige underskud lagt beslag paa 60 % af husholdningernes opsparing, der hermed er blevet trukket bort fra de produktive investeringer.

(14) Se foregaaende fodnote. Indkomstoverfoersler til bestemte befolkningsgrupper (f.eks. pensionister) kan vanskeliggoere den statistiske sammenlignelighed.

(15) Der henvises til OESU`s initiativudtalelse af 22. september 1993 om »Den offentlige sektor i Europa« (EFT nr. C 203 af 10. 11. 1993). I fremtidige analyser boer der saettes fokus paa effektiviteten i de vigtigste offentlige delsektorer.

(16) Der henvises i den forbindelse til OESU`s udtalelse af 24. februar 1993 om »Forslag til Raadets direktiv om indfoerelse af en afgift af CO2-emissioner og af energi« (EFT nr. C 108 af 19. 4. 1993).

(17) Dette spoergsmaal er ogsaa behandlet i Industrisektionens udtalelse om hvidbogen.

(18) Se rapporten »Limits to competition« fra »Group of Lisbon« - Gulbenkian Foundation - december 1993.