FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 23/97 fastlagt af Rådet den 14. april 1997 med henblik på vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. . . ./97 af . . . om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (97/C 164/03)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 103, stk. 5,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Stabilitets- og vækstpagten bygger på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til styrkelse af forudsætningerne for prisstabilitet og for en stærk og bæredygtig vækst, der bidrager til øget beskæftigelse;

(2) stabilitets- og vækstpagten består af denne forordning, som har til formål at styrke overvågningen af budgetstillinger samt at overvåge og samordne økonomiske politikker, Rådets forordning (EF) nr. . . ./97 (3), der har til formål at fremskynde og afklare gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, og Det Europæiske Råds resolution af 17. juni 1997 om stabilitets- og vækstpagten (4), hvori medlemsstaterne, Rådet og Kommissionen er enedes om klare politiske retningslinjer med henblik på at gennemføre traktaten og stabilitets- og vækstpagten strengt og rettidigt;

(3) i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU'en) har medlemsstaterne i henhold til traktatens artikel 104 C en klar traktatfæstet forpligtelse til at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud; i henhold til nr. 5 i den til traktaten knyttede protokol nr. 11 om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland finder artikel 104 C, stk. 1, ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige, hvis det ikke vælger at deltage i tredje fase; den i artikel 109 E, stk. 4, fastsatte forpligtelse til at bestræbe sig på at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud gælder dog fortsat for Det Forenede Kongerige;

(4) efterlevelse af den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud, som alle medlemsstater har givet tilsagn om i overensstemmelse med ovennævnte resolution om stabilitets- og vækstpagten, vil gøre det muligt for medlemsstaterne at klare normale cykliske udsving, samtidig med at de holder underskuddet på deres offentlige finanser inden for referenceværdien på 3 % af BNP;

(5) den multilaterale overvågningsprocedure i traktatens artikel 103, stk. 3 og 4, bør udbygges med et varslingssystem, hvor Rådet på et tidligt stadium vil advare en medlemsstat om, at den er nødt til at træffe budgetkorrigerende foranstaltninger for at undgå, at dens offentlige underskud bliver uforholdsmæssigt stort; alle medlemsstaterne har i overensstemmelse med ovennævnte resolution om stabilitets- og vækstpagten forpligtet sig til at træffe de budgetkorrigerende foranstaltninger, de finder nødvendige for at opfylde målene i deres stabilitets- og konvergensprogrammer, så snart de har oplysninger, der angiver en faktisk eller forventet væsentlig afvigelse fra den mellemfristede målsætning;

(6) den multilaterale overvågningsprocedure i traktatens artikel 103, stk. 3 og 4, bør endvidere fortsat tjene til at overvåge alle aspekter af den økonomiske udvikling i hver medlemsstat og i Fællesskabet samt de økonomiske politikkers overensstemmelse med de overordnede økonomiske retningslinjer, der er omhandlet i artikel 103, stk. 2; med henblik på overvågningen af denne udvikling bør oplysningerne forelægges i form af stabilitets- og konvergensprogrammer;

(7) der er behov for at bygge på de nyttige erfaringer med konvergensprogrammer opnået under de to første faser af Den Økonomiske og Monetære Union;

(8) de medlemsstater, der indfører den fælles valuta, i det følgende benævnt »deltagende medlemsstater«, vil i overensstemmelse med traktatens artikel 109 J have opnået en høj grad af varig konvergens og især holdbare offentlige finanser; det vil være nødvendigt at opretholde sunde budgetstillinger i disse medlemsstater for at understøtte prisstabiliteten og styrke forudsætningerne for en bæredygtig vækst i produktion og beskæftigelse; det er nødvendigt, at deltagende medlemsstater forelægger mellemfristede programmer, i det følgende benævnt stabilitetsprogrammer; det er nødvendigt at definere hovedindholdet i disse programmer;

(9) de medlemsstater, der ikke indfører den fælles valuta, i det følgende benævnt »ikke-deltagende medlemsstater«, skal føre en politik, der tager sigte på en høj grad af varig konvergens; det er nødvendigt, at disse medlemsstater forelægger mellemfristede programmer, i det følgende benævnt »konvergensprogrammer«; det er nødvendigt at definere hovedindholdet i konvergensprogrammerne;

(10) valutaerne i de ikke-deltagende medlemsstater, der tilslutter sig den nye valutakursmekanisme, i det følgende benævnt »ERM 2« (5), vil få en centralkurs i forhold til euroen, hvilket giver et referencepunkt for vurderingen af, hvor hensigtsmæssige deres politikker er; for at give Rådet mulighed for at foretage en passende overvågning vil de ikke-deltagende medlemsstater, der ikke tilslutter sig ERM 2, alligevel i deres konvergensprogrammer forelægge politikker, der sigter mod stabilitet, og således undgår reale valutakursuligevægte og for store nominelle valutakursfluktuationer;

(11) vedvarende konvergens af de grundlæggende økonomiske resultater er en forudsætning for vedvarende valutakursstabilitet;

(12) det er nødvendigt at fastsætte tridsfrister for forelæggelse og opdatering af stabilitets- og konvergensprogrammer;

(13) af hensyn til gennemsigtighed og kvalificeret offentlig debat er det nødvendigt, at medlemsstaterne offentliggør deres stabilitets- og konvergensprogrammer;

(14) når Rådet behandler og overvåger stabilitets- og konvergensprogrammerne og navnlig de mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, bør det ske under hensyn til de relevante cykliske og strukturelle karakteristika i den enkelte medlemsstats økonomi;

(15) der bør i denne sammenhæng lægges særlig vægt på væsentlige afvigelser i budgetstillingen fra målsætningen om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud; Rådet bør tidligt advare en medlemsstat, for at undgå at dens offentlige underskud bliver uforholdsmæssigt stort; i tilfælde af vedvarende negative afvigelser på budgettet bør Rådet forstærke og offentliggøre sin henstilling; for så vidt angår ikke-deltagende medlemsstater kan Rådet fremsætte henstillinger om foranstaltninger, der bør træffes, for at deres konvergensprogrammer kan gennemføres;

(16) både konvergens- og stabilitetsprogrammerne fører til opfyldelse af betingelserne for økonomisk konvergens som omhandlet i traktatens artikel 104 C -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT 1

Formål og definitioner

Artikel 1

Denne forordning fastsætter regler for indhold, forelæggelse, undersøgelse og overvågning af stabilitets- og konvergensprogrammer som led i den multilaterale overvågning, Rådet skal gennemføre for på et tidligt stadium at hindre fremkomsten af uforholdsmæssigt store offentlige underskud og for at fremme overvågningen og samordningen af økonomiske politikker.

Artikel 2

I denne forordning forstås ved »deltagende medlemsstater« de medlemsstater, der indfører den fælles valuta i overensstemmelse med traktaten, og ved »ikke-deltagende medlemsstater« de medlemsstater, der ikke har indført den fælles valuta.

AFSNIT 2

Stabilitetsprogrammer: et afgørende grundlag for bæredygtig vækst og øget beskæftigelse

Artikel 3

1. Hver deltagende medlemsstat forelægger et »stabilitetsprogram« for Rådet og Kommissionen med de oplysninger, der er nødvendige af hensyn til den periodiske multilaterale overvågning, der er omhandlet i traktatens artikel 103; programmet er et afgørende grundlag for prisstabilitet og stærk og bæredygtig vækst, som fører til øget beskæftigelse.

2. I stabilitetsprogrammet skal der forelægges følgende oplysninger:

a) det mellemfristede mål om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud og den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål for det offentlige overskud/underskud samt den forventede udvikling for den offentlige gældskvote

b) hovedantagelserne vedrørende den forventede økonomiske udvikling og vigtige økonomiske variabler, der er relevante for gennemførelsen af stabilitetsprogrammet, såsom væksten i bruttonationalproduktet (BNP) i faste priser, beskæftigelsen og inflation

c) en beskrivelse af de budgetforanstaltninger og andre økonomisk-politiske foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at nå målene i programmet, og, for så vidt angår centrale budgetforanstaltninger, en vurdering af disses kvantitative virkninger på budgettet

d) en analyse af, hvordan ændringer i de centrale økonomiske antagelser vil påvirke budget- og gældsstillingen.

3. Oplysningerne om udviklingen i den offentlige overskuds-/underskudskvote og i gældskvoten samt om de centrale økonomiske antagelser, der er nævnt i stk. 2, litra a) og b), skal være på årsbasis og skal udover det indeværende år og det foregående år mindst dække de efterfølgende tre år.

Artikel 4

1. Stabilitetsprogrammerne forelægges inden den 1. marts 1999. Derefter forelægges der opdaterede programmer hvert år. En medlemsstat, der indfører den fælles valuta på et senere tidspunkt, forelægger et stabilitetsprogram inden for seks måneder efter Rådets afgørelse om dens deltagelse i den fælles valuta.

2. Medlemsstaterne offentliggør deres stabilitetsprogrammer og opdaterede programmer.

Artikel 5

1. På grundlag af den vurdering, der foretages af Kommissionen og af det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg, undersøger Rådet inden for rammerne af den multilaterale overvågning efter traktatens artikel 103, om den mellemfristede budgetmålsætning i stabilitetsprogrammet er forenelig med den sikkerhedsmargen, der er nødvendig for at sikre, at et uforholdsmæssigt stort underskud undgås, om de økonomiske antagelser, programmet er baseret på, er realistiske, og om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås, er tilstrækkelige til at nå den tilsigtede tilpasning i retning af det mellemfristede budgetmål.

Rådet undersøger endvidere, om stabilitetsprogrammets indhold fremmer den snævrere samordning af den økonomiske politik, og om den pågældende medlemsstats økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.

2. Rådet foretager den i stk. 1 omhandlede undersøgelse af stabilitetsprogrammet inden for en frist på to måneder fra programmets forelæggelse. På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg afgiver Rådet en udtalelse om programmet. Finder Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 103, at målene og indholdet i et program bør strammes op, stiler Rådet en udtalelse til den pågældende medlemsstat med opfordring om at tilpasse programmet.

3. Opdaterede stabilitetsprogrammer undersøges af det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg på grundlag af Kommissionens vurderinger. Om nødvendigt kan opdaterede programmer også undersøges af Rådet efter proceduren i stk. 1 og 2.

Artikel 6

1. Som led i den multilaterale overvågning efter traktatens artikel 103, stk. 3, overvåger Rådet gennemførelsen af stabilitetsprogrammerne på grundlag af oplysninger fra de deltagende medlemsstater og på grundlag af de vurderinger, der foretages af Kommissionen og det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg, særlig med sigte på at identificere faktiske eller forventede væsentlige afvigelser i budgetstillingen fra det mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, der er fastlagt i stabilitetsprogrammet for det offentlige overskud/underskud.

2. Hvis Rådet påviser en væsentlig afvigelse i budgetstillingen fra det mellemfristede mål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette, advarer det den pågældende medlemsstat for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud og retter en henstilling til den efter traktatens artikel 103, stk. 4, om at træffe de nødvendige tilpasningsforanstaltninger.

3. Hvis Rådet i dets efterfølgende overvågning skønner, at afvigelsen i budgetstillingen fra det mellemfristede mål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette vedvarer eller forværres, retter det i overensstemmelse med traktatens artikel 103, stk. 4, en henstilling til den pågældende medlemsstat om straks at træffe korrigerende foranstaltninger, og det kan, som fastsat i samme artikel, offentliggøre denne henstilling.

AFSNIT 3

Konvergensprogrammer: et afgørende grundlag for bæredygtig vækst og øget beskæftigelse

Artikel 7

1. Hver ikke-deltagende medlemsstat forelægger et »konvergensprogram« for Rådet og Kommissionen med de oplysninger, der er nødvendige af hensyn til den periodiske multilaterale overvågning, der er omhandlet i traktatens artikel 103; programmet er et afgørende grundlag for prisstabilitet og stærk og bæredygtig vækst, som fører til øget beskæftigelse.

2. I konvergensprogrammet skal der forelægges følgende oplysninger, specielt om variabler i relation til konvergens:

a) den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud og den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål for det offentlige overskud/underskud; den forventede udvikling for den offentlige gældskvote; de mellemfristede mål for den monetære politik; forbindelsen mellem disse mål og henholdsvis pris- og valutakursstabilitet

b) hovedantagelserne vedrørende den forventede økonomiske udvikling og vigtige økonomiske variable, der er relevante for gennemførelsen af konvergensprogrammet, såsom væksten i BNP i faste priser, beskæftigelsen og inflationen

c) en beskrivelse af de budgetforanstaltninger og andre økonomisk-politiske foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at nå målene i programmet, og, for så vidt angår centrale budgetforanstaltninger, en vurdering af disses kvantitative virkninger på budgettet

d) en analyse af, hvordan ændringer i de centrale økonomiske antagelser vil påvirke budget- og gældsstillingen.

3. Oplysningerne om udviklingen i den offentlige overskuds-/underskudskvote og i gældskvoten samt om de centrale økonomiske antagelser, der er nævnt i stk. 2, litra a) og b), skal være på årsbasis og skal udover det indeværende år og det foregående år mindst dække de efterfølgende tre år.

Artikel 8

1. Konvergensprogrammerne forelægges inden den 1. marts 1999. Derefter forelægges der opdaterede programmer hvert år.

2. Medlemsstaterne offentliggør deres konvergensprogrammer og opdaterede programmer.

Artikel 9

1. På grundlag af den vurdering, der foretages af Kommissionen og af det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg, undersøger Rådet inden for rammerne af den multilaterale overvågning efter traktatens artikel 103, om den mellemfristede budgetmålsætning er forenelig med den sikkerhedsmargen, der er nødvendig for at sikre, at et uforholdsmæssigt stort underskud undgås, om de økonomiske antagelser, programmet er baseret på, er realistiske, og om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås, er tilstrækkelige til at nå den tilsigtede tilpasning i retning af det mellemfristede budgetmål og opnå varig konvergens.

Rådet undersøger endvidere, om konvergensprogrammets indhold fremmer den snævrere samordning af den økonomiske politik, og om den pågældende medlemsstats økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.

2. Rådet foretager den i stk. 1 omhandlede undersøgelse af konvergensprogrammet inden for en frist på to måneder fra programmets forelæggelse. På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg afgiver Rådet en udtalelse om programmet. Finder Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 103, at målene og indholdet i et program bør strammes op, stiler Rådet en udtalelse til den pågældende medlemsstat med opfordring om at tilpasse programmet.

3. Opdaterede konvergensprogrammer undersøges af det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg på grundlag af Kommissionens vurderinger. Om nødvendigt kan opdaterede programmer også undersøges af Rådet efter proceduren i stk. 1 og 2.

Artikel 10

1. Som led i den multilaterale overvågning efter traktatens artikel 103, stk. 3, overvåger Rådet gennemførelsen af konvergensprogrammerne på grundlag af oplysninger fra de ikke-deltagende medlemsstater i henhold til artikel 7, stk. 2, litra a), i denne forordning og på grundlag af de vurderinger, der foretages af Kommissionen og det ved traktatens artikel 109 C nedsatte udvalg, særlig med sigte på at identificere faktiske eller forventede væsentlige afvigelser i budgetstillingen fra det mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, der er fastlagt i konvergensprogrammet for det offentlige overskud/underskud.

Endvidere overvåger Rådet på grundlag af målene i konvergensprogrammet de ikke-deltagende medlemsstaters økonomiske politikker med henblik på at sikre, at disse politikker sigter mod stabilitet og således undgår reale valutakursuligevægte og for store nominelle valutakursfluktuationer.

2. Hvis Rådet påviser en væsentlig afvigelse i budgetstillingen fra det mellemfristede mål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette, advarer det den pågældende medlemsstat for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud og retter en henstilling til den efter traktatens artikel 103, stk. 4, om at træffe de nødvendige tilpasningsforanstaltninger.

3. Hvis Rådet i dets efterfølgende overvågning skønner, at afvigelsen i budgetstillingen fra det mellemfristede mål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette vedvarer eller forværres, retter det i overensstemmelse med traktatens artikel 103, stk. 4, en henstilling til den pågældende medlemsstat om straks at træffe korrigerende foranstaltninger, og det kan, som fastsat i samme artikel, offentliggøre denne henstilling.

AFSNIT 4

Fælles bestemmelser

Artikel 11

Som led i den multilaterale overvågning som beskrevet i denne forordning gennemfører Rådet den samlede bedømmelse omhandlet i traktatens artikel 103, stk. 3.

Artikel 12

Formanden for Rådet og Kommissionen medtager resultaterne af den multilaterale overvågning, der gennemføres i henhold til denne forordning, i de rapporter til Europa-Parlamentet, de skal aflægge i henhold til traktatens artikel 103, stk. 4, andet afsnit.

Artikel 13

Denne forordning træder i kraft den 1. juli 1998.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i . . .

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 368 af 6. 12. 1996, s. 9.

(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 28. november 1996 (EFT nr. C 380 af 16. 12. 1996, s. 28), Rådets fælles holdning af 14. april 1997 og Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(3) Endnu ikke offentliggjort in Tidende.

(4) Endnu ikke offentliggjort in Tidende.

(5) Jf. Det Europæiske Råds resolution af 17. juni 1997 om en ny valutakursmekanisme (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen sendte den 18. oktober 1996 Rådet ovennævnte forslag til forordning, der er baseret på EF-traktatens artikel 103, stk. 5.

2. Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse den 28. november 1996.

Kommissionen forelagde den 20. marts 1997 et ændret forslag i medfør af traktatens artikel 189 A, stk. 2. Den tog med det ændrede forslag hensyn til Europa-Parlamentets udtalelse og ændringsforslag, til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Dublin og til resultaterne af drøftelsen om det oprindelige forslag i Rådets ØMU-Gruppe.

3. Rådet vedtog den fælles holdning den 14. april 1997 i medfør af traktatens artikel 189 A.

II. FORMÅL

Formålet med forordningsforslaget er at indføre et varslingssystem, så man på et tidligt tidspunkt kan identificere væsentlige afvigelser fra den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud, som alle medlemsstaterne har givet tilsagn om. Dette varslingssystem vil tilskynde medlemsstaterne til straks at træffe de nødvendige budgetkorrigerende foranstaltninger, når de modtager oplysning om, at budgetstillingen afviger betydeligt fra det mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, så de kan undgå, at der opstår et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud.

Med henblik herpå omhandler Rådets fælles holdning især kravene til indholdet af, tidsplanen for og offentliggørelsen af:

- de stabilitetsprogrammer, som skal forelægges af de medlemsstater, der indfører den fælles valuta

- de konvergensprogrammer, der skal forelægges af de medlemsstater, der ikke indfører den fælles valuta.

Stabilitets- og konvergensprogrammerne er et væsentligt grundlag for prisstabilitet og en stærk bæredygtig vækst, der giver øget beskæftigelse. Den fælles holdning bygger på de erfaringer, man har gjort med konvergensprogrammerne under de første to faser af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU'en). I ØMU'ens tredje fase har medlemsstaterne en klar traktatfæstet forpligtelse til at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud (1).

Målsætningen om en sund budgetsaldo tæt på balance eller i overskud vil gøre det muligt for medlemsstaterne at klare normale cykliske udsving, samtidig med at de holder underskuddet på deres offentlige finanser inden for referenceværdien på 3 % af BNP. Både stabilitets- og konvergensprogrammerne skal derfor navnlig indeholde oplysninger om den mellemfristede budgetmålsætning og den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, herunder den forventede udvikling for den offentlige gældskvote, om de centrale tilgrundliggende økonomiske antagelser og om de budgetforanstaltninger og andre økonomisk-politiske foranstaltninger, der træffes eller foreslås for at nå målene, og de skal også indeholde en analyse af, hvordan ændringer i de centrale økonomiske antagelser vil påvirke budget- og gældsstillingen.

Endvidere skal konvergensprogrammerne indeholde oplysning om de mellemfristede mål for den monetære politik og forbindelsen mellem disse mål og henholdsvis pris- og valutakursstabilitet.

Der indføres således et omfattende sæt regler for en effektiv overvågning gennem Rådet og Kommissionen af medlemsstaternes budgetstillinger samt et passende varslingssystem.

III. GENNEMGANG AF DEN FÆLLES HOLDNING

Rådets fælles holdning tager om ikke ordret så i det mindste i substansen hensyn til en række vigtige ændringsforslag fra Europa-Parlamentets udtalelse, hvoraf Kommissionen også havde taget de fleste med i sit ændrede forslag:

- I artikel 1 i den fælles holdning defineres formålet med forordningen i overensstemmelse med Parlamentets ændringsforslag 18.

- I overensstemmelse med ændringsforslag 21 skal stabilitets- og konvergensprogrammerne indeholde en vurdering af de kvantitative virkninger af de budgetforanstaltninger, der træffes for at nå målene i stabilitets- og konvergensprogrammerne (jf. artikel 3, stk. 2, litra c), og artikel 7, stk. 2, litra c), i den fælles holdning).

- Det hedder i første betragtning i den fælles holdning, at stabilitets- og vækstpagten bygger på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til styrkelse af forudsætningerne for prisstabilitet og for en stærk og bæredygtig vækst, der bidrager til øget beskæftigelse. Dette imødekommer - omend i en forkortet udgave - Parlamentets grundlæggende betænkeligheder, som kommer til udtryk i ændringsforslag 1 og 59. I samme ånd beskrives stabilitets- og konvergensprogrammerne i titlen til afsnit 2 og 3 i den fælles holdning som værende et afgørende grundlag for bæredygtig vækst og øget beskæftigelse.

- Ifølge artikel 11 skal Rådet vurdere den økonomiske udvikling i Fællesskabet, der følger af stabilitets- og konvergensprogrammerne. Artiklen gengiver med en ændret ordlyd substansen i ændringsforslag 31 og afspejler samtidig traktatens artikel 103, stk. 3.

Derimod er der andre af Europa-Parlamentets ændringsforslag, som Rådet ikke har accepteret at inkorporere i sin fælles holdning:

- fordi de indebærer en udvidelse af forordningens anvendelsesområde ud over dens specifikke formål og retsgrundlag (f.eks. især ændringsforslag 16, 17 og 22 om videreførelse af Samhørighedsfonden, ændringsforslag 11 og 32 om finansiel støtte fra Fællesskabet og ændringsforslag 10 og 63, som nævner andre traktatmål end dem, der er relevante for denne specifikke forordning)

- fordi de eventuelt er uforenelige med traktatens procedurebestemmelser, for så vidt de tager sigte på at ændre institutionernes respektive roller i henhold til traktaten (f.eks. ændringsforslag 70 om en revisionsklausul og ændringsforslag 26, 29 og 30 om Rådets orientering af Europa-Parlamentet før det vedtager at rette opfordring til en medlemsstat om at tilpasse sit stabilitets- eller konvergensprogram, jf. forordningens artikel 5, stk. 2, eller artikel 9, stk. 2)

- fordi de rokker ved den hårfine balance, der kendetegner den samlede vurdering af stabilitets- og konvergensprogrammerne, ved at lægge for stor vægt på specifikke økonomiske analysebegreber (f.eks. ændringsforslag 4, 66, 67 og 68, som specifikt nævner offentlige investeringer, eller ændringsforslag 62, som specifikt omhandler cyklisk neutralitet).

Udover mindre redaktionelle ændringer, navnlig i betragtningerne, indeholder Rådets fælles holdning især følgende ændringer i forhold til det ændrede kommissionsforslag:

- Fristen for forelæggelsen af stabilitets- og konvergensprogrammerne sættes til den 1. marts 1999 (i stedet for den 1. januar 1999) (jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i den fælles holdning); dette giver medlemsstaterne mere tid til at forberede forelæggelsen af deres programmer.

- Det tilføjes, at stabilitets- og konvergensprogrammerne er et afgørende grundlag for prisstabilitet og stærk og bæredygtig vækst, som fører til øget beskæftigelse.

- Kommissionen foreslog i sit ændrede forslag (artikel 3, stk. 2, litra e), og artikel 7, stk. 2, litra e), at medlemsstaterne i deres stabilitets- og konvergensprogrammer skal give tilsagn om at træffe supplerende foranstaltninger, hvis det er nødvendigt for at forhindre afvigelser fra det mellemfristede budgetmål, men dette forslag er ikke blevet inkorporeret; dette tilsagn vil blive afspejlet i Det Europæiske Råds resolution om stabilitets- og vækstpagten).

- Det præciseres, at Rådet på grundlag af målene i konvergensprogrammet skal overvåge de ikke-deltagende medlemsstaters økonomiske politikker med henblik på at sikre, at disse politikker sigter mod stabilitet og således undgår reale valutakursuligevægte og for store nominelle valutakursfluktuationer (jf. artikel 10, stk. 1, samt betragtning 10 og 11 i den fælles holdning).

IV. KONKLUSION

Rådet finder:

- at dens fælles holdning i fuldt omfang efterkommer anmodningen fra Det Europæiske Råd i Dublin om at udarbejde en specifik forordning om styrkelse af overvågningen af medlemsstaternes budgetstillinger ved at indføre et passende varslingssystem som led i stabilitets- og vækstpagten

- at den fælles holdning tager hensyn til Europa-Parlamentets udtalelse og inkorporerer en række af dets væsentlige specifikke ændringsforslag

- at ændringerne i den fælles holdning i forhold til det ændrede kommissionsforslag ikke vedrører substansen, og at de vil lette fortolkningen og gennemførelsen af forordningen.

(1) I henhold til artikel 5 i protokol nr. 11 gælder denne forpligtelse ikke for Det Forenede Kongerige, medmindre det går over til tredje fase. Forpligtelsen i artikel 109 E, stk. 4, til at bestræbe sig på at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud gælder fortsat for Det Forenede Kongerige.