28. 1. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 25/33 
3.2. Ad artikel 1, stk. 11 — ændring af artikel 11, 
stk. 2, i direktiv 77/93/EØF. 
Udvalget henviser til bemærkningerne under pkt. 
2.2.9. 
Bruxelles, den 21. november 1984. 
1. Indledning 
1.1. Udvalget udtrykker stor tilfredshed med Kom­
missionens beslutning om at udarbejde et direktiv­
forslag for med effektive og ensartede EF-foranstalt-
ninger at begrænse luftforureningen fra store fy­
ringsanlæg. Det godkender forslagets indhold og ho­
vedmålsætninger og understreger, at det problem, 
der tages op, er meget væsentligt og omfattende. Det 
berører særdeles mange forskellige interesser, og det 
foreslåede direktiv rejser store problemer som følge 
af arten og mængden af de bestående anlæg, forskel­
lene mellem lokale og bedriftsmæssige forhold og 
nødvendigheden af at foretage en samordning med 
de andre direktiver om luftforurening og med miljø­
beskyttelsen i mere generel forstand. I bevidstheden 
herom er Udvalget efter en grundig behandling af 
direktivet blevet enig om at fremsætte en række 
generelle og særlige bemærkninger og forslag i for­
bindelse med de foreslåede bestemmelser og vilkår 
(') EFT nr. C 49 af 21. 2. 1984, s. 1. 3.3. Ad artikel 1, stk. 14 — ændring af artikel 11, 
stk. 3, andet afsnit, i direktiv 77/93/EØF. 
Udvalget henviser til bemærkningerne under pkt. 
2.2.8. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
samt vedrørende mulighederne for at iværksætte 
dem i de forskellige lande og sektorer. 
1.2. Problemerne vedrører navnlig de andre emis-
sionskilder (forskellige typer anlæg, biler, husop-
varmning osv.) og forsuringen (sur nedbør, S02, 
NOx, støv osv.), EF's og medlemsstaternes energipo­
litik, omkostningerne i forbindelse med og resulta­
terne af forureningsbekæmpelsen, omfanget og ud­
bygningen af informationerne om samt forskningen 
i de skadelige og potentielle virkninger for menne­
sket og miljøet, anvendelse af samt udbredelse af 
kendskabet til de metoder og teknikker, der er dis­
ponible eller under udarbejdelse, samt den bydende 
nødvendighed af kraftigt og hurtigere at udbygge 
forskningen på dette område. 
1.3. Udvalget har indgående drøftet disse pro­
blemer og deres konsekvenser ikke blot for miljøet 
og mennesket, hvis beskyttelse er det primære mål, 
men også for produktionen og beskæftigelsen, for 
befolkningen og for de berørte samfunds- og er­
hvervsgrupper. Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om begrænsning af luftforurenende emissioner 
fra store fyringsanlæg (') 
(85/C 25/14) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 11. januar 1984 under henvis­
ning til EØF-traktatens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om det nævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for miljøbeskyttelse, sund­
hedsvæsen og forbrug, som udpegede Enrico Vercellino til ordfører. Afdelingen ved­
tog sin udtalelse den 30. oktober 1984. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 221. plenarforsamling, den 21. 
november 1984, uden stemmer imod og med 5 stemmer hverken for eller imod, 
følgende udtalelse: 
Nr. C 25/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 1. 85 
1.4. I en del af miljøafdelingens beretning foreta­
ges en udførlig behandling af disse spørgsmål, som 
er blevet uddybet sammen med mere specifikke 
aspekter på et særligt møde med eksperterne og un­
der de to studierejser til Centret for Luft- og Vandfor­
ureningsbekæmpelse i Antwerpen og til røgafsvovl-
ningsanlægget på det det store kraftværk i Mann­
heim. 
1.5. Hovedsynspunktet er, at det nok er rigtigt at 
undgå for store omkostninger, som ikke svarer til en 
passende nedbringelse af luftforureningen, men at 
man på ingen måde bør undervurdere det forhold, 
at hele samfundet allerede må betale dyrt for de ska­
der, der er opstået som følge af manglende eller util­
strækkelige indgreb. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. EF-bestemmelser og -instrumenter 
2.1.1. De problemer, direktivet rejser, giver anled­
ning til nogle indledende betragtninger over, hvilke 
bestemmelser og instrumenter EF bør indføre for at 
beskytte miljøet, nedbringe og forebygge luftforure­
ningen. 
2.1.2. Der kan nu, efter at der er gået næsten 10 år, 
siden EF vedtog sit første miljøprogram indehol­
dende hovedlinjer og målsætninger, konstateres en 
betydelig kvalitetsforbedring. Der er blevet udarbej­
det en række direktiver, og i 1984 iværksattes det 
tredje program, som indeholder mere præcise mål­
sætninger og mere avancerede retningslinjer, og som 
det foreliggende direktivforslag er et led i. Pro­
grammet bygger på to hovedprincipper, som det 
ville være farligt at fjerne sig fra: iværksættelse af 
strukturelle foranstaltninger, som afstemmes efter de 
økonomiske og sociale beslutninger, der træffes, og 
af foranstaltninger til at forebygge og undgå skader 
på mennesket, luften, vandet, jordbunden, bygnin­
ger og fauna, ikke blot fordi det er bedre at fore­
bygge end at helbrede, men også fordi det generelt 
er billigere eller kan blive det. 
2.1.3. Det svageste punkt ved EF's hidtidige ind­
sats er uden tvivl, at der er forskelle mellem direkti­
vernes målsætninger og den måde, hvorpå de reelt 
anvendes. Dette skyldes hovedsagelig, at det er 
vanskeligt at fastsætte ensartede og rigorøse emis­
sionsgrænseværdier for alle medlemslande og alle 
anlæg. 2.1.4. Man kan derfor med rimelighed påstå, at for 
mange forskelle i gennemførelsesmåden og for 
mange undtagelser fra de fastsatte værdier og frister 
ikke bidrager til at skabe en effektiv og ensartet 
miljøpolitik og EF-indsats eller til at opnå effektive 
resultater på nationalt plan. Som følge af de interes­
ser, der er berørt, og det, der står på spil, er miljøpo­
litikken måske én af de EF-aktivitetssektorer, som 
kræver mere effektive og bindende bestemmelser og 
instrumenter og mere ensartede tiltag og resultater 
for hermed at indhente de eksisterende forsinkelser 
samt for i større omfang og i rette tid at kunne 
benytte de mere avancerede innovationer og teknik­
ker. 
2.1.5. Manglende samordning af EF's bestemmel­
ser og de nationale lovgivninger bidrager således til, 
at de vedtagne bestemmelser gennemføres utilstræk­
keligt eller kun delvist, eller til at der træffes lokale 
foranstaltninger, som fortsat udgør risikomomenter 
og skaber skævheder og konkurrenceforvridning. 
2.1.6. I øvrigt har erfaringerne vist, at det absolut 
ikke er ligegyldigt, om det EF-instrument, som skal 
anvendes under forskellige forhold, er af mere eller 
mindre bindende karakter. Det økonomiske og so­
ciale Udvalg understregede på julisamlingen i 1984, 
at det var nødvendigt at udstede en forordning — og 
ikke et direktiv, som ikke ansås for at være tilstræk­
kelig bindende — med henblik på at bekæmpe og 
forebygge forurening og skader forårsaget af olie­
udslip i havet. Dette betyder ikke, at der under gen­
nemførelsen af de bestemmelser, der er indeholdt i 
såvel forordninger som i direktiverne, ikke kan ud­
vises den nødvendige fleksibilitet, især i de indle­
dende faser. 
2.2. Det nye direktivs rækkevidde og indhold 
2.2.1. Det foreliggende direktivforslag har en 
ganske særlig betydning, fordi det tager sigte på 
fyringsanlæg, som findes næsten over alt, er af for­
skellig størrelse og alder, og som omfatter talrige 
kraftværker. Også selv om fyringsanlæggene ofte an­
ses for at være lettere at kontrollere, rejser de mange 
og store problemer, fordi de forurener ikke blot 
lokalt, men også over større afstande. Deres emissio­
ner kombineres med andre stoffer, hvorved det 
gøres vanskeligere at måle den forurening, der sker, 
og at iværksætte de relevante foranstaltninger. 
2.2.2. Direktivforslaget er også vigtigt på grund af 
de økonomiske og sociale konsekvenser, det kan få. 
Hvis man ikke er nøje opmærksom på dets mulige 
konsekvenser, kan det komme til at virke ind på 
28. 1. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 25/35 
energiomkostningerne og på prisen for produkter 
med et højt energiindhold, hvilket vil gå ud over 
konkurrenceevnen på verdensmarkedet og beskæfti­
gelsen. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og 
Rådet til at intensivere deres indsats for at kontrol­
lere forureningen og luftkvaliteten samt til at koor­
dinere denne indsats med de øvrige landes tiltag og 
med de initiativer, FN, 30-landegruppen og Mun-
chen-konferencen har taget. 
2.2.3. Af bl.a. disse grunde gør Udvalget Kommis­
sionen og Rådet opmærksom på, hvilke objektive 
vanskeligheder der må løses. Endvidere påpeger det 
nogle generelle og særlige aspekter, som ligger det 
meget på sinde, og som er af organisatorisk, teknisk, 
socio-økonomisk og finansiel art. 
2.2.4. Det er Udvalget særdeles magtpåliggende at 
gøre dette, eftersom den uenighed eller manglende 
klarhed, der hersker omkring disse problemer, og 
om, hvorledes de skal løses, kan forsinke vedtagel­
sen og gennemførelsen af direktivet. Dets hovedmål 
bliver derved vanskeligt at nå. 
2.3. Samordning med de øvrige direktiver om forure­
ning 
2.3.1. Udvalget henstiller først og fremmest, at 
Kommissionen, før direktivet udformes endeligt, fo­
retager en grundig gennemgang af de direktiver, der 
allerede er udstedt, eller som er under udarbejdelse 
på dette område. Dette skulle sikre en bedre afstem­
ning af tidsplanerne og samordning med de forskel­
lige foranstaltninger, mål, cost-benefit-beregninger, 
indhøstede erfaringer og opnåede resultater. Det 
opfordrer de enkelte medlemsstater til at gøre ligeså. 
Da man i dette øjemed kun behøver at afholde nogle 
få møder om allerede disponible dokumenter, bereg­
ninger og data, skulle en sådan gennemgang på 
ingen måde forsinke eller svække direktivet, men 
snarere bidrage til at fremskynde dets vedtagelse og 
forbedre dets effektivitet. 
2.3.2. På et passende tidspunkt kan der eventuelt 
foretages andre beregninger og undersøgelser for i 
rette tid at fastsætte de frister, der skal gælde for de 
nationale programmer, under hensyntagen til de 
forskellige eksisterende forhold, den disponible tek­
nologi og den private og offentlige støtte. 
2.4. Samordning med energipolitikken 
2.4.1. Udvalget erkender, at Kommissionen har af­
stemt direktivet efter retningslinjerne for EF's og medlemsstaternes energipolitik, men opfordrer dog 
Kommissionen til at gøre en yderligere indsats for at 
sikre, at der ikke opstår negative følgevirkninger for 
EF's og de enkelte medlemsstaters dispositioner på 
energiområdet, herunder udnyttelsen af det »inden­
landske« brændsel, den teknologiske innovation og 
konkurrenceevnen på de europæiske og internatio­
nale markeder. 
2.4.2. I særdeleshed bør EF tilskynde til, at man 
går over til at anvende indenlandsk produceret 
brændsel i stedet for f.eks. olie og gas. 
2.5. Informationsudveksling og udbredelse af kend­
skabet til de teknologiske metoder 
2.5.1. Udvalget mener, at forsinkelserne i bekæm­
pelsen af luftforureningen navnlig skyldes mangel 
på data, at de relevante informationer og metoder 
ikke er tilstrækkeligt gennemskuelige, og at der ikke 
er tilstrækkeligt kendskab til dem. 
2.5.2. Udvalget er bekymret over denne situation 
og opfordrer indtrængende Kommissionen, Rådet 
og de enkelte medlemsstater til at tage passende 
skridt — i forbindelse med dette direktiv og andre 
direktiver — til kraftigt at øge informationsstrøm­
men, udvekslingen af erfaringer og de teknologiske 
og beregningsmæssige metoder, som allerede anven­
des, eller som er ved at blive udviklet. Endvidere 
henstiller det, at man i højere grad udbreder kend­
skabet til, hvilke positive resultater der er opnået, og 
hvilke fejl og forvridninger der bør undgås. 
2.5.3. Udvalget henstiller i særdeleshed, at man 
tilskynder til at informere flest mulige befolknings­
grupper om problemerne for at bevidstgøre dem og 
inddrage dem i løsningen af disse problemer. 
2.6. Direktivets primære mål 
2.6.1. Udvalget støtter Kommissionens forslag om, 
at der tilstrækkeligt regelmæssigt skal indsendes rap­
porter om, hvorledes det går med at få omsat direk­
tivet i praksis. Rapporterne må dog ikke overbelæs­
ses med detailoplysninger eller forsinkes af ikke 
strengt nødvendige data om lokale forhold. Det ville 
være ønskeligt med en nærmere præcisering af emis­
sionsbegrænsningerne, typen af anlæg og deres al­
der, samt i hvilket tempo, foranstaltningerne skal 
iværksættes i de forskellige medlemsstater for — 
omend under anvendelse af forskellige metoder, 
men dog uden for mange undtagelser — at nå de 
samme midtvejs- eller slutresultater. 
Nr. C 25/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 1. 85 
2.6.2. Mens der i de kommende måneder udfoldes 
bestræbelser på at få vedtaget og så hurtigt som 
muligt iværksat et direktiv, som fastlægger en fælles 
EF-politik på dette område, bør der derfor sørges 
for, at alle fastsætter og overholder de samme mål­
sætninger. I dette øjemed vil det være hensigtsmæs­
sigt kun at tillade tilpasninger af programmerne hen 
ad vejen for at tage hensyn til særlige forhold og 
vanskeligheder. Dette vil føre til forbedringer af bl.a. 
de disponible metoder og teknologier, hvorved det 
vil blive muligt at nedbringe omkostningerne. 
2.6.3. Denne strategi, som både er en EF- og en 
generel strategi, kan som hovedmål kun have det, 
som Kommissionen foreslår, nemlig at nedbringe og 
forebygge forurening fra de store fyringsanlæg ved 
effektivt at kontrollere og mindske forsuringen og 
den sure nedbør samt de forurenende emissioner, i 
særdeleshed emissionerne af S02, NOx og støv, som 
ofte indeholder mange tungmetaller. 
2.6.4. Situationens alvor og det, der står på spil, 
må man ikke bagatellisere, men anskue med sund 
fornuft og objektivt og uden at kaste sig ud i spå­
domme om et økologisk eller økonomisk ragnarok. 
2.6.5. I den forbindelse må man i Europa ikke 
undervurdere betydningen af det forhold, at en rap­
port fra den amerikanske kongres, som blev offent­
liggjort den 22. juni 1984, ud fra egne vurderinger 
anser forsuringen i 1983 for at være skyld i 50 000 
dødsfald (kronisk astma, komplikationer ved bron-
cho-pneumoni, svulster). Selv om situationen i Eu­
ropa endnu ikke forekommer så alarmerende, skyl­
des dette især utilstrækkelige data og de relativt få 
foranstaltninger, der anses for nødvendige. 
2.7. Forskning, ny teknologi, beregning af omkost­
ninger og fordele 
2.7.1. Hvad angår forskningen og de teknologiske 
innovationer, opfordrer Udvalget Kommissionen til 
at se nærmere på de andre forureningsårsager og 
-kilder samt på, hvilke metoder der er bedst egnet til 
at begrænse emissionerne, herunder fra kilder som 
støv, kulbrinter, biler osv. 
2.7.2. Udvalget opfordrer endvidere Kommissio­
nen og Rådet til i den tid, der er til rådighed, og i 
samarbejde med de enkelte medlemsstater og forsk­
ningscentrene, at foretage mere detaljerede bereg­ninger over det reelle forhold mellem omkostnin­
gerne og fordelene ved de foranstaltninger, som fo­
reslås i direktivet til nedbringelse af forurenende 
emissioner. 
2.7.3. Udvalget foreslår derfor Kommissionen og 
Rådet at foretage de nødvendige undersøgelser på 
grundlag af et program med præcise frister, som 
ikke forsinker, men letter vedtagelsen og gennemfø­
relsen af direktivet. 
2.7.4. Dette kunne gøres enten ved at trække på de 
mest avancerede beregninger, der er blevet foreta­
get, og de erfaringer, der er blevet indhøstet i med­
lemsstaterne, eller ved at anvende de allerede fore­
tagne EF-beregninger eller de mere generelle analy­
ser af de foranstaltninger, der er taget for at beskytte 
miljøet generelt. 
2.7.5. Mere generelt foreligger der eksempelvis 
nogle interessante beregninger over omkostningerne 
ved såvel trufne foranstaltninger som de skader, der 
er anrettet, fordi der ikke er blevet grebet ind. Ifølge 
OECD har den inflationsdrivende effekt af OECD-
landenes miljøpolitik gennemsnitligt været begræn­
set, idet den har ligget på 0,2% til 0,3%. I de samme 
lande har miljøudgifterne svinget mellem 1% og 2% 
af BNP, medens de årlige udgifter til at rette op på 
de forvoldte miljøskader er betydeligt større og lig­
ger på mellem 3% og 5% af BNP. 
2.8. Samråd mellem arbejdsmarkedets parter og de 
offentlige myndigheder 
2.8.1. Det er glædeligt, at ikke så få EF-lande alle­
rede har erkendt, at miljøpolitikken rummer mulig­
heder for nye arbejdspladser, og at de har taget 
initiativer i den henseende, men man bør på dette 
stadium ikke undervurdere de praktiske vanskelig­
heder, der i de forskellige lande er forbundet med at 
gribe ind over for store fyringsanlæg, herunder 
kraftværkerne. 
2.8.2. Hvis der skal tages passende hensyn til disse 
forhold, bør man i højere grad koordinere den ind­
sats, der gøres for at begrænse emissionerne (over­
holdelse af begrænsningerne og de dermed for­
bundne omkostninger afhænger af, hvorledes an­
læggene drives) og oprette et net for måling og kon­
trol med luftkvaliteten i de berørte områder. Så­
danne foranstaltninger vil hovedsagelig være afhæn­
gige af det offentliges medvirken og finansielle 
støtte. 
28. 1. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 25/37 
2.8.3. I samme øjemed bør der ligeledes tages 
skridt til med offentlig støtte eller offentlig og privat 
støtte at fremme forskningen og udviklingen af nye 
teknologier for at lette tilpasningen af gamle fyrings­
anlæg. 
2.8.4. Udvalget henstiller derfor, at der i direktivet 
også lægges stor vægt på nødvendigheden af, at der 
på dette store aktions- og interesseområde skabes et 
stadig voksende og godt samarbejde mellem de fire 
hovedparter: Anlæggenes ledelse, de lokale og na­
tionale myndigheder, repræsentanterne for arbejds­
tagerne og for befolkningen samt repræsentanterne 
for de tekniske og videnskabelige grupper og insti­
tutter, som er uundværlige, idet de på dette område 
kan yde et vigtigt fagligt og selvstændigt bidrag. 
2.8.5. Desuden bør man i udformningen af selve 
direktivet og dets gennemførelse gøre en særlig ind­
sats for ikke at begunstige eller forfordele et bestemt 
land, en bestemt sektor eller region. Det må ganske 
vist ses som noget positivt, at de enkelte medlems­
stater under hensyntagen til de lokale forhold, skal 
udarbejde et program for at bringe emissionerne ned 
på de fastsatte grænseværdier; men hvis der skal 
skabes et korrekt forhold mellem omkostninger/ud­
bytte/sikkerhed, bør de medlemstater, som har lave 
samlede emissioner, og de medlemsstater, der af den 
ene eller den anden grund anvender indenlandsk 
brændsel, dog ikke kunne tilsidesætte hverken det 
generelle mål for nedbringelse af den samlede 
mængde af forurenende emissioner eller emissions­
grænseværdierne for store fyringsanlæg. 
3. SÆRLIGE BEMÆRKNINGER 
3.1. Definitionen på fyringsanlæg 
3.1.1. For at tage større hensyn til de forskellige 
forhold, der gør sig gældende, foreslår Udvalget 
Kommissionen at overveje muligheden af at skelne 
mellem tre i stedet for to typer anlæg, og således 
ændre artikel 2, stk. 11 og 12: 
Nye anlæg: 
ethvert fyringsanlæg, som er opført og tilladt efter 
1. januar 1985; 
Bestående anlæg: 
ethvert fyringsanlæg, som allerede er i drift, og 
hvortil der er givet opførelses- og/eller driftstilla-
delse før 1. januar 1985; Anlæg under opførelse: 
ethvert fyringsanlæg, hvortil der er givet delvis eller 
fuldstændig opførelsestilladelse før 1. januar 1985, 
men som endnu ikke er i drift. 
For den tredje type anlæg kunne der overvejes en 
mellemløsning, hvor der tages hensyn til de enkelte 
projekter og til, hvor langt man er kommet i opførel-
sesfasen. 
3.1.2. Endvidere foreslår Udvalget, at de øvrige de­
finitioner i artikel 2, fra stk. 2.1 til stk. 2.10 bliver 
bedre præciseret på de forskellige EF-sprog, således 
at der kan tages passende højde for de forskellige 
forhold og bestemmelser, der eksisterer. 
3.2. De nationale programmer 
3.2.1. Udvalget foreslår, at de nationale pro­
grammer (artikel 3, stk. 1) ud over en kontrol med 
emissionerne også kommer til at omfatte en kontrol 
med luftkvaliteten og oprettelsen af et net for over­
vågning af sur nedbør. Resultaterne af sådanne for­
anstaltninger bør meddeles Kommissionen (arti­
kel 9, stk. 2). 
3.2.2. Udvalget finder det hensigtsmæssigt, at de 
nationale programmer (artikel 3, stk. 1) også, som 
det allerede er tilfældet i nogle medlemsstater, om­
fatter en redegørelse for de anvendte brændselsarter, 
deres kvalitet (varmeværdi, svovlindhold) og de an­
vendte mængder samt prognoserne for de kom­
mende år. Disse data bør forelægges Kommissionen 
(artikel 9, stk. 2). 
3.2.3. Når det drejer sig om svovldioxidemissioner, 
findes der et materiale om udviklingen i de fleste 
lande, hvilket ikke er tilfældet for nitrogenoxider og 
støv. Udvalget anmoder Kommissionen om klart at 
præcisere, hvorledes man vil fastlægge disse emis­
sioner for referenceåret 1980. 
3.2.4. Den tidsplan og de frister, Kommissionen 
foreslår, udgør i sig selv et udmærket grundlag for at 
få løst problemet; Udvalget mener dog, at man 
kunne forsøge at finde frem til en tidsmæssigt mere 
fleksibel nedbringelse, hvor der tages hensyn til den 
tekniske udvikling og andre forhold. Eksempelvis 
kunne man i artikel 3, stk. 2, foreslå en nedbringelse 
i to faser: 1985 til 1990 og 1990 til 1995. Udvalget 
opfordrer Kommissionen til at gøre alt hvad der står 
i dens magt, for at den frist, der er nødvendig for at 
udarbejde de nationale programmer, reduceres til et 
minimum, helst et år. 
Nr. C 25/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 1. 85 
3.2.5. Udvalget opfordrer endvidere Kommissio­
nen til at se nærmere på satserne for nedbringelse af 
emissionerne (artikel 3) for dermed at tage bedre 
hensyn til særlige karakteristika inden for visse sek­
torer og anlæg, såsom de traditionelle elværker og 
olieraffinaderierne. Samtidig må man dog undgå at 
begunstige eller forfordele en bestemt sektor. 
3.3 Dispensation (artikel 7) 
3.3.1. Udvalget mener ikke, at der bør være gene­
relle eller for mange dispensationer, som kan begun­
stige nogle medlemsstater og forfordele andre. Kom­
missionen bør anmode medlemsstaterne om, at de 
— for at nå de fælles mål — i de nationale pro­
grammer tager højde for de særlige forhold, der gør 
sig gældende, uden at forskelsbehandle eller skabe 
konkurrenceforvridninger mellem de forskellige 
medlemsstaters anlæg og sektorer. 
3.4. Emissionsgrænseværdier 
3.4.1. Gamle Anlæg 
Eftersom de store fyringsanlæg har en lang levetid, 
og luftforurenings- og forsuringsproblemerne bliver 
stadig større, mener Udvalget, at direktivet af hen­
syn til effektiviteten også bør fastsætte særlige græn­
seværdier for forurenende emissioner fra gamle an­
læg. For at undgå konkurrenceforvridninger og 
ultrakonservative holdninger, der ville modvirke 
opførelsen af nye anlæg, som er mere rentable og 
mindre skadelige for miljøet, ville det være tilråde­
ligt at fastsætte emissionsgrænseværdier for gamle 
anlæg, som er tilstrækkelig rimelige og fleksible, og 
som i den indledende fase kun gælder for gamle 
anlæg på over 100 MW. Dette kunne være led i en 
mere generel, teknisk-økonomisk løsning, som inde­
bærer, at de gamle anlæg gradvis erstattes af nye, 
som skal overholde grænseværdierne. 
3.4.2. Nye anlæg og tidsplan 
Udvalget mærker sig, at grænseværdierne for nye 
anlæg på 50 til 100 MW først skal gælde om fem år 
(1990). Det finder imidlertid, at man også bør ned­
bringe emissionerne fra sådanne anlæg. Det opfor­
drer derfor Kommissionen til at finde passende 
løsninger og grænseværdier under hensyntagen til 
bemærkningerne i pkt. 3.4.1. Eftersom også anlæg på under 50 MW bidrager til 
forureningen (op til 20% i nogle medlemsstater) bør 
de emissionsgrænseværdier, direktivet fastsætter, 
hurtigst muligt gælde for nye anlæg på under 
50 MW. 
3.4.3. Regelmæssig tilpasning af direktivet 
Udvalget har erfaret, at nogle anlæg allerede over­
holder de grænseværdier, der er fastsat for S02, NOx 
og støv efter 1995. 
For at tage hensyn til den teknologiske udvikling og 
de problemer, fyringsanlæggene vil få med at over­
holde emissionsgrænseværdierne, foreslår Udvalget 
Kommissionen at overveje muligheden for i den 
indledende fase, i perioden 1986 til 1995, regelmæs­
sigt (måske hvert tredje eller femte år) at foretage en 
tilpasning af de grænseværdier, der er fastsat for 
1985 til 1995, i lyset af den disponible nye teknologi 
(teknologiens stade) samt de ændringer, der sker i de 
berørte sektorer. 
3.4.4. Grænseværdier for S02 og for brændsel 
Udvalget bemærker, at grænseværdierne for S02 
udtrykkes i mg/m3 (jf. tabel 5 på s. 42 i beretnin­
gen); et brunkulsdrevet kraftværk kan udlede op til 
60% mere svolvdioxid end et tilsvarende oliedrevet 
kraftværk. Det opfordrer derfor Kommissionen til 
at fastsætte grænseværdierne på en sådan måde, at 
en brændselsart ikke favoriseres frem for en anden. 
Der fremsættes på s. 23 til 25 i beretningen forskel­
lige forslag i den henseende. 
3.5. Metoder til måling af emmissionerne (arti­
kel 13, 15 og bilag II) 
3.5.1. Udvalget opfordrer Kommissionen til at fo­
reslå referencemetoder for måling af S02, NOx, støv 
m. m. samt for kalibrering af måleapparatur (arti­
kel 13). 
3.5.2. Kommissionen foreslår med rette, at koncen­
trationen af S02 bestemmes ved hjælp af beregnin­
ger i stedet for ved emissionsmåling (bilag II, pkt. 1). 
Det bør dog præciseres, at sådanne beregninger (for 
hver emissionskilde) bør bygge på kontinuerlige og 
registrerede målinger af det anvendte brændsel og 
dettes svovlindhold eller på en anden tilpas repræ­
sentativ og pålidelig metode. 
28. 1. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 25/39 
3.5.3. Ud over at foretage stikprøvemålinger (som 
foreslået i artikel 15, stk. 2) kunne man i disse til­
fælde anse emissionsgrænseværdierne for at være overholdt, når de vægtede beregninger viser, 
døgngennemsnitsværdien ikke er overskredet. at 
Bruxelles, den 21. november 1984. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Kommissionens økonomiske årsberetning 1984/1985 
(85/C 25/15) 
Procedure 
I henhold til Rådets beslutning af 18. februar 1974 om gennemførelse af høj grad af 
overensstemmelse inden for den økonomiske politik i Det europæiske økonomiske 
Fællesskabs medlemsstater^), som ændret ved beslutning 75/787/EØF(2), særlig arti­
kel 4, besluttede Rådet for De europæiske Fællesskaber den 7. november 1984 at 
anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens øko­
nomiske årsberetning 1984/1985«. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for økonomiske og finan­
sielle anliggender, som udpegede Robert Pelletier til ordfører. Afdelingen vedtog sin 
udtalelse den 13. november 1984. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 221. plenarforsamling, den 22. no­
vember 1984, med 58 stemmer for, 46 imod og 13 hverken for eller imod følgende 
udtalelse: (afstemning med navneangivelse). 
1. Indledning 
Udvalget glæder sig over, at Kommissionen i sin 
økonomiske årsberetning 1984/1985 har besluttet 
åbent og klart at fremlægge de problemer i den 
europæiske økonomi, som den anser for betydnings­
fulde. 
Endvidere er der grund til tilfredshed over, at Kom­
missionen har vedtaget flere af de forslag, Udvalget 
har fremsat i sine tidligere udtalelser, og det benytter 
denne lejlighed til at takke Kommissionen. 
Efter en meget kort gennemgang af konjunkturpro­
blemerne i 1984 og udsigterne for 1985 vil Udvalget 
koncentrere sine kommentarer og denne udtalelse 
om nogle vigtige forslag i Kommissionens beretning 
og forbeholde sig ret til at fremsætte en mere fyl­
destgørende udtalelse efter en mere dybtgående gen­
nemgang og debat. 
(») EFT nr. L 63 af 5. 3. 1974, s. 16. 
(2) EFT nr. L 330 af 24. 12. 1975, s. 52. 2. Kommissionens skøn om konjunkturudviklingen 
1984/1985 
2.1. Konjunkturerne i 1984 
Hvad angår den sandsynlige udvikling i 1984 og 
udsigterne for 1985, konstaterer Kommissionen 
følgende: 
Der er en bedring af Fællesskabets økonomi på vej; 
bedringen foregår dog kun gradvist og er fortsat for­
bundet med betydelig usikkerhed; den er klart util­
strækkelig til at sikre nogen større nedbringelse af 
arbejdsløsheden. 
Kommissionens skøn vedrørende væksten i BNP i 
1984 korrigeres opad fra de oprindelige 1,5% til 
2,2%. 
I begyndelsen af 1984 medførte arbejdsmarkedskon-
flikter i nogle EF-lande en nedgang i industripro­
duktionen. Men efter juli er industriproduktionen