Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om forbedring af værdipapirafviklingen i Den Europæiske Union og om værdipapircentraler (CSD'er) samt om ændring af direktiv 98/26/EF /* COM/2012/073 final - 2012/0029 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. Baggrund for forslaget Værdipapircentraler (CSD'er) er systemisk vigtige institutioner for de finansielle markeder. Enhver handel med værdipapirer på eller uden for børser efterfølges af processer, som fører til afvikling af den pågældende handel, dvs. levering af værdipapirer mod kontanter. CSD'er er centrale institutioner, som muliggør afvikling ved hjælp af såkaldte værdipapirafviklingssystemer. CSD'er påtager sig endvidere den første registrering og central forvaltning af værdipapirkonti, hvor det registreres, hvor mange værdipapirer der er udstedt af hvem, og hvornår der sker ændringer i værdipapirbeholdningen. CSD'er spiller også en afgørende rolle for markedet for sikkerhedsstillelse, navnlig i pengepolitisk sammenhæng. Eksempelvis strømmer næsten alle de former for sikkerhedsstillelse, der kan anvendes i forbindelse med centralbankers pengepolitiske tiltag i EU, navnlig i eurozonen, gennem værdipapirafviklingssystemer, som drives af CSD'er. I 2010 afviklede værdipapirafviklingssystemer i EU transaktioner svarende til ca. 920 billioner EUR og opbevarede værdipapirer svarende til næsten 39 billioner EUR ved udgangen 2010. Der findes over 30 CSD'er i EU, normalt en i hvert land og to "internationale" CSD'er (ICSD'er – Clearstream Banking Luxembourg og Euroclear Bank), som er en underkategori af CSD'er, der specialiserer sig i at udstede internationale obligationer, almindelig kendt som "eurobonds". CSD'er fungerer normalt sikkert og effektivt inden for nationale grænser, men kombinerer og kommunikerer mindre sikkert på tværs af grænser, hvilket er ensbetydende med, at en investor konfronteres med større risici og omkostninger i forbindelse med investeringer på tværs af grænser. Antallet af forfejlede afviklinger er større for grænseoverskridende transaktioner end for indenlandske transaktioner, og grænseoverskridende afvikling koster op til fire gange så meget som indenlandsk afvikling. Sikkerhedsproblemerne skyldes en række forhold, herunder: · Afviklingscyklussens varighed. Tidsperioden mellem handel og afvikling er ikke harmoniseret i EU, hvilket skaber forstyrrelser, når værdipapirer afvikles på tværs af grænser. · En begrænset, men væsentlig del af værdipapirerne foreligger stadig i papirudgave. De afvikles som led i en meget længere afviklingscyklus, hvilket øger risikoen for investorer. · Forfejlede afviklinger – dvs. situationer, hvor transaktioner ikke afvikles på den planlagte afviklingsdato – er ikke omfattet af sanktioner med afskrækkende virkning på alle markeder, og hvis der findes afviklingsdisciplinære foranstaltninger, varierer de meget fra marked til marked. · Selv om direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer[1] reducerer forstyrrelser af værdipapirafviklingssystemer som følge af insolvensbehandling mod en af systemets deltagere, tager det ikke højde for andre risici for systemet eller for spørgsmålet om, hvorvidt den CSD, der driver systemet, er modstandsdygtig. Visse CSD'er er udsat for yderligere kredit- og likviditetsrisici, som skyldes, at de leverer bankserviceydelser i forbindelse med afvikling. · Aftaler mellem CSD'er om at oprette links anses for et første skridt i retning af en konsolidering af de europæiske afviklingsmarkeder, men giver dog anledning til bekymringer med hensyn til sikkerheden, idet der ikke findes særlige bestemmelser om tilsyn med sådanne links. Endvidere øger aftalerne de stadig tættere indbyrdes forbindelser mellem CSD'er, hvilket er en yderligere begrundelse for at indføre fælles rammer for tilsyn. Manglen på et effektivt indre marked for afvikling giver også i høj grad anledning til bekymringer. Der findes fortsat betydelige hindringer for efterhandelsmarkedet i Europa, f.eks. begrænset adgang for værdipapirudstedere til CSD'er, forskellige nationale licensordninger og -regler for CSD'er i EU samt begrænset konkurrence mellem de forskellige nationale CSD'er. Disse hindringer fører til et meget opsplittet marked. Derfor er grænseoverskridende afvikling af transaktioner afhængig af en unødigt kompliceret "deponeringskæde", som ofte omfatter adskillige CSD'er og adskillige andre mellemled. Det har en negativ indvirkning på effektiviteten, men også på de risici, som er forbundet med grænseoverskridende transaktioner. Der er tale om alvorlige problemer, for grænseoverskridende transaktioner i Europa, lige fra almindeligt køb/salg af værdipapirer til overførsler af sikkerhedsstillelse, tager fortsat til i omfang, og CSD'erne bliver stadig tættere forbundet indbyrdes. Denne udvikling forventes at tage fart med Target2 Securities (T2S) - et projekt, som Eurosystem har iværksat for at skabe en fælles platform uden grænser for værdipapirafvikling i Europa, med forventet start i 2015. Forslaget til forordning tager højde for disse problemer. Der indføres krav om, at alle værdipapirer skal foreligge i elektronisk form, og at de skal registreres i CSD'er, før de kan handles i regulerede handelssystemer. Afviklingsperioderne og ordningerne for afviklingsdisciplin harmoniseres i hele EU. Der indføres et sæt fælles regler, som tager udgangspunkt i internationale standarder, og hvor der tages højde for de risici, der er forbundet med CSD'ers aktiviteter og serviceydelser. CSD'er vil blive omfattet af identiske substansregler i hele EU, de vil drage fordel af ensartede krav om licens og et EU-pas, som vil medvirke til at fjerne de eksisterende hindringer for adgang. Forslaget til forordning vil derfor øge sikkerheden i systemet og åbne markedet for CSD-serviceydelser og dermed gøre værdipapirafviklingen mere effektiv. Forslaget til forordning afslutter reguleringen af værdipapirmarkedets infrastrukturer sammen med direktiv 2004/39/EF om markeder for finansielle instrumenter (MiFID)[2] for handelssystemer og forslaget til forordning om OTC-derivater (EMIR) for centrale modparter (CCP). Dette initiativ har fået bred politisk opbakning. På Økofinrådets møde den 2. december 2008 blev det fremhævdet, at det er nødvendigt at gøre de værdipapirafviklingssystemer, som CSD'er driver, sikrere og mere solide, og der var enighed om, at det er nødvendigt med EU-lovgivning til at fjerne retlige hindringer for efterhandel, herunder hindringer for adgang til CSD'er. Der er også enighed på internationalt plan om, at der er behov for passende standarder for CSD'er. Så tidligt som i 2001 vedtog tilsynsmyndighederne for global bankvirksomhed og værdipapirer (CPSS-IOSCO) en række henstillinger vedrørende værdipapirafviklingssystemer. De blev i 2009 tilpasset af europæiske tilsynsmyndigheder (ESCB-CESR) ved hjælp af ikke-bindende retningslinjer. I oktober 2010 efterspurgte Rådet for Finansiel Stabilitet på ny opdaterede standarder for mere solide centrale markedsinfrastrukturer og bad om revision og forbedring af de eksisterende standarder. 2. Resultat af høringer af interesserede parter og konsekvensanalyser Dette initiativ er resultatet af en omfattende og vedvarende dialog med og høring af alle vigtige interesserede parter, herunder værdipapir- og banktilsynsmyndigheder, ECB og alle typer markedsdeltagere. Der er taget hensyn til de synspunkter, der blev givet udtryk for i forbindelse med en offentlig høring fra den 13. januar til den 1. marts 2011, og til oplysninger indhentet fra en lang række grupper af interesserede parter siden sommeren 2010. Endvidere blev der bestilt en ekstern undersøgelse af omkostninger og priser i efterhandelssektoren fra Oxera Consulting. Oxera afleverede den første rapport i 2009 og den anden i 2011. Rapporterne indeholder nyttige data om forskellen på omkostningerne ved grænseoverskridende og indenlandsk efterhandel i Europa. Kommissionen har i overensstemmelse med sin politik for bedre lovgivning foretaget en konsekvensanalyse af forskellige politikmodeller. Politikmodellerne blev vurderet i forhold til de vigtigste mål, dvs. at øge sikkerheden og effektivitet og at skabe lige vilkår for CSD-serviceydelser i Europa. Vurderingen gik ud på at overveje konsekvenserne af at nå disse mål og omkostningseffektiviteten ved at gennemføre forskellige politikmodeller. Udkastet til konsekvensanalyse blev forelagt for Kommissionens udvalg for konsekvensanalyse (IAB) den 16. marts 2011 og efterfulgt af en ændret udgave den 8. august 2011. Udkastet til konsekvensanalyse blev væsentlig forbedret efter bemærkningerne fra IAB. Det skete ved at udbygge evidensbasen for de konstaterede problemer og analysen af de forskellige politikmodeller, navnlig med hensyn til bankserviceydelser i forbindelse med afvikling, og ved at medtage et skøn over de samlede fordele og konsekvenserne af forskellige politikmodeller for forskellige berørte grupper samt klarere og mere solide tilsyns- og evalueringsrammer. 3. Juridiske aspekter af forslaget 3.1. Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), som er det bedst egnede retsgrundlag på dette område. Forslaget har hovedsagelig til formål at håndtere manglende sikkerhed og effektivitet i forbindelse med værdipapirafvikling og de deraf følgende hindringer for det indre markeds funktion, som skyldes forskellige nationale regler om værdipapirafvikling og aktiviteter i CSD'er, som driver værdipapirafviklingssystemer, ved at indføre en sæt fælles regler om visse aspekter ved afviklingscyklussen og –disciplinen samt et sæt fælles tilsynskrav vedrørende CSD'ers modstandsdygtighed og adgang til CSD'er. I mangel af sådanne fælles regler og krav vil de sandsynligvis forskellige foranstaltninger, som træffes på nationalt plan, få en direkte negativ indvirkning på sikkerheden, effektiviteten og konkurrencen på afviklingsmarkederne i Unionen. En forordning anses for at være det mest hensigtsmæssige middel til at sikre, at alle markedsdeltagere er omfattet af ensartede og direkte anvendelige krav til afviklingscyklussen og –disciplinen, og at CSD'er er omfattet af ensartede og direkte anvendelige tilsynsstandarder i Unionen, som burde øge deres modstandsdygtighed og styrke den centrale rolle, de spiller i forbindelse med forvaltning af elektroniske registreringssystemer og afviklingsprocessen. Forslaget til forordning har hovedsagelig til formål at indføre en række juridiske forpligtelser, som finder direkte anvendelse på markedsoperatører, bl.a. om registrering af så godt som alle værdipapirer i elektronisk form i en CSD og en kortere tidsfrist for afvikling, og da CSD'er er ansvarlige for driften af værdipapirafviklingssystemer og for at anvende foranstaltninger til sikring af rettidig afvikling i Unionen, er det vigtigt, at alle CSD'er til stadighed opfylder de strenge ensartede tilsynskrav, som indgår i dette forslag. Det er derfor nødvendigt at inkludere en række ensartede og direkte anvendelige regler i dette forslag om godkendelse af og løbende tilsyn med CSD'er som en konsekvens af de juridiske forpligtelser, der pålægges markedsaktører. 3.2. Nærheds- og proportionalitetsprincippet I medfør af nærhedsprincippet, jf. artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, handler Unionen kun, hvis målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan nås på EU-plan. Forslaget har hovedsagelig til formål at gøre det europæiske værdipapirmarked sikrere og mere effektivt, og det kræver en koordineret EU-indsats. En EU-indsats er endvidere berettiget på grund af CSD'ernes systemiske karakter og deres stadig tættere indbyrdes forbindelser, navnlig efter indførelsen af T2S. Med hensyn til godkendelse af og tilsyn med CSD'er sigter forslaget til forordning mod at skabe balance mellem nationale myndigheders kompetencer og andre kompetente myndigheders interesser. Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) vil spille en vigtig rolle med hensyn til at bilægge konflikter, fremme samarbejdsordninger mellem nationale myndigheder og udvikle tekniske standarder i samråd med medlemmerne af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB). Visse spørgsmål er allerede omfattet af gældende EU-lovgivning. Værdipapirafviklingssystemer er f.eks. allerede omfattet af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer[3], og direktiv 2004/39/EF (MiFID) indeholder visse bestemmelser om markedsdeltageres adgang til værdipapirafviklingssystemer efter eget valg. Forslaget til forordning er i overensstemmelse med disse EU-bestemmelser. Forslaget tager også i fuldt omfang hensyn til proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union, dvs. at Unionens handling ikke går videre end nødvendigt for at nå målene. Forslaget til forordning er foreneligt med dette princip og skaber den rette balance mellem de offentlige interesser, der står på spil, og de foreslåede foranstaltningers omkostningseffektivitet. Forslaget tager i fuldt omfang hensyn til, at det er nødvendigt at skabe balance mellem markedernes sikkerhed og effektivitet og de berørte parters omkostninger. 3.3. Nærmere redegørelse for forslaget Forslaget til forordning består af to hoveddele: foranstaltninger vedrørende alle markedsoperatører i forbindelse med værdipapirafvikling (afsnit II) og foranstaltninger, som specielt vedrører CSD'er (afsnit III, IV og V). De resterende afsnit om anvendelsesområde og definitioner (afsnit I) samt overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser (afsnit VI) finder anvendelse på begge dele af forslaget. 3.3.1. Forslagets anvendelsesområde (afsnit I) Forslaget til forordning omfatter alle CSD'er, men fritager medlemmerne af ESCB og andre nationale eller offentlige organer, som varetager lignende funktioner, f.eks. nationale organer i medlemsstaterne, der har til opgave at forvalte eller intervenerer i forvaltningen af offentlig gæld, som ellers ville svare til CSD'er, fra kravene om godkendelse og tilsyn. Disse institutioner er dog fortsat omfattet af alle de krav, der gælder for CSD'er. De er undtaget fra afsnit IV, som indeholder krav om adskillelse af bankserviceydelser i forbindelse med afvikling og andre CSD-serviceydelser, idet disse institutioner i sagens natur yder sådanne hjælpeydelser. Forslaget omfatter alle finansielle instrumenter, for så vidt angår kravene til CSD'er, men fortrinsvis værdipapirer som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 18), i direktiv 2004/39/EF (MiFID) (hovedsagelig aktier og obligationer), for så vidt angår afsnit II om værdipapirafvikling. 3.3.2. Værdipapirafvikling (afsnit II) Et af hovedformålene med forslaget til forordning er at øge sikkerheden i forbindelse med afvikling. Afsnit II omfatter tre sæt foranstaltninger, som skal medvirke til at nå dette mål. For det første indfører forslaget såkaldt dematerialisering/immobilisering af værdipapirer svarende til udstedelse af værdipapirer i elektronisk form. Denne foranstaltning har til formål at gøre afviklingsprocessen mere effektiv, at gøre det lettere at afkorte afviklingsperioder og at sikre værdipapiremissioners integritet ved at bane vej for lettere afstemning af værdipapirbeholdninger. Værdipapirer i elektronisk form skal ikke nødvendigvis registreres i en CSD, inden de handles eller anvendes som sikkerhed. De kan f.eks. registres af registre. Men hvis de handles på handelssystemer, som er omfattet af direktiv 2004/39/EF (MiFID), skal de registreres i en CSD dels for at drage fordel af beskyttelsen af værdipapirafviklingssystemer i direktiv 98/26/EF, dels for at gøre det lettere at afstemme registrerede værdipapirer med handlede værdipapirer. Forslaget til forordning omfatter en tilstrækkelig lang overgangperiode, dvs. indtil den 1. januar 2018, således at markedsoperatører fra de medlemsstater, hvor der stadig findes et betydeligt antal værdipapirer i papirudgave, kan overholde denne foranstaltning. For det andet harmoniserer afsnit II afviklingsperioden for værdipapirtransaktioner i hele EU. I Europa afvikles de fleste værdipapirtransaktioner enten to eller tre dage efter handelsdagen, afhængigt af de enkelte markeder. Afviklingsperioden harmoniseres og fastsættes til to dage efter handelsdagen, selv om der vil være mulighed for kortere afviklingsperioder. For det tredje harmoniserer afsnit II kodekserne for afviklingsdisciplin i hele EU. De består af forudgående foranstaltninger til at forebygge forfejlet afvikling og efterfølgende foranstaltninger til at håndtere forfejlet afvikling. Hovedformålet er at begrænse forfejlet afvikling og modvirke konkurrence, som sænker standarderne for afviklingsdisciplin, f.eks. mellem markeder, som har forskellige sanktionsordninger. De foreslåede bestemmelser rækker videre end til CSD'er og sigter mod at underlægge markedsdeltagere, som ikke leverer værdipapirer på den planlagte afviklingsdato, en harmoniseret procedure for dækningskøb, som enten kan gennemføres af en CCP i tilfælde af en clearet transaktion, eller indgå i handelssystemernes egne regler. 3.3.3. CSD'er (afsnit III) Godkendelse af og tilsyn med CSD'er (kapitel I) I direktiv 98/26/EF defineres værdipapirafviklingssystemer allerede som formelle arrangementer, der muliggør overførsel af værdipapirer mellem forskellige deltagere. Nævnte direktiv vedrører dog ikke de institutioner, som er ansvarlige for at drive sådanne systemer. I betragtning af de stadigt mere komplicerede systemer og risici, der er forbundet med afvikling, er det helt afgørende, at institutioner, som driver værdipapirafviklingssystemer, defineres i lovgivningen, godkendes og underkastes tilsyn i overensstemmelse med en række fælles tilsynsstandarder. En CSD defineres som en juridisk person, der driver et værdipapirafviklingssystem, og som mindst varetager yderligere en kerneserviceydelse (enten registreringsserviceydelse eller central forvaltningsserviceydelse). Endvidere vil CSD'er kun få tilladelse til at levere visse hjælpeydelser, som hovedsagelig er forbundet med kerneserviceydelserne. Hvis sådanne hjælpeydelser omfatter skatteserviceydelser, skal CSD'er sikre sig, at de overholder skattelovgivningen i de pågældende medlemsstater. I procedurer vedrørende kildeskattelettelser skal CSD'er overholde krav, som kildemedlemsstaten, hvor indtægterne er kildeskattepligtige, pålægger finansielle formidlere som betingelse for at give dem tilladelse til at opkræve kildeskatten og på vegne af den retmæssige ejer af indtægterne anmode om kildeskattelettelse. Dette kan indebære en forpligtelse til at indberette investoroplysninger direkte til kildemedlemsstaten (til gengæld for at kunne anmode om skattelettelse ved kilden), som herefter kan videregive oplysningerne til den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer af de finansielle instrumenter har sit hjemsted. CSD'er skal godkendes og underkastes tilsyn af de nationale kompetente myndigheder på det sted, hvor de er etableret. Men i betragtning af det tiltagende grænseoverskridende aspekt ved deres aktiviteter skal andre myndigheder, som er knyttet til det eller de værdipapirafviklingssystemer, som CSD'en driver, og til andre gruppeenheder, høres. ESMA kommer til at spille en vigtig rolle i forbindelse med udarbejdelsen af udkast til tekniske standarder, der skal harmonisere godkendelsesprocessen og sikre samarbejde mellem myndighederne. Forslaget giver godkendte CSD'er et "pas" til at levere serviceydelser i Unionen, enten ved at levere serviceydelser direkte i en anden medlemsstat eller ved at oprette en filial i den pågældende medlemsstat. CSD'er fra tredjelande kan få adgang til Unionen, hvis ESMA anerkender dem. En sådan anerkendelse meddeles kun, hvis Kommissionen har konstateret, at det pågældende tredjelands retlige og tilsynsmæssige rammer er ækvivalente med Unionens rammer, samt at det pågældende tredjeland sikrer effektiv ækvivalent anerkendelse af Unionens regulerings- og tilsynsmæssige rammer, at CSD'en underkastes effektiv godkendelse og effektivt tilsyn i det pågældende tredjeland, og at der findes samarbejdsaftaler mellem ESMA og det pågældende tredjelands myndigheder. Krav til CSD'er og lovvalg (kapitel II og III) CSD'er er systemisk vigtige og leverer serviceydelser af afgørende betydning til værdipapirmarkedet. Derfor skal de være underlagt høje tilsynsstandarder for at sikre, at de er levedygtige, og at deres deltagere beskyttes. De krav, der stilles til CSD'er, er opdelt i flere kategorier i kapitel II: Organisatoriske krav (afdeling 1), bestemmelser om god forretningsskik (afdeling 2), krav til CSD-serviceydelser (afdeling 3), tilsynskrav (afdeling 4) og krav til CSD-links (afdeling 5). I afdeling 1 stilles der krav om, at CSD'er har effektive ledelsesordninger, at den øverste ledelse, bestyrelsen og aktionærerne er egnede og erfarne, og at der nedsættes brugerudvalg bestående af repræsentanter for udstedere og deltagere for hvert værdipapirafviklingssystem. Outsourcing af serviceydelser eller aktiviteter bør ikke berøre CSD'ers ansvar over for deltagere og udstedere eller forskellige myndigheders udøvelse af tilsyns- og overvågningsfunktioner. Der er dog taget højde for en vigtig undtagelse, nemlig outsourcing til offentlige enheder, f.eks. T25-projektet, som gennemføres af Eurosystem, der er omfattet af særlige rammer aftalt de kompetente myndigheder. Afdeling 2 indeholder vigtige krav til CSD'er om at have ikke-diskriminerende, gennemsigtige og udelukkende risikobaserede kriterier for deltagelse i værdipapirafviklingssystemer. Disse krav skærpes af bestemmelserne om adgang i kapitel IV. Der indføres også vigtige principper om gennemsigtighed i forbindelse med offentliggørelse af priser og orientering af de kompetente myndigheder om de omkostninger og indtægter, der er forbundet med de enkelte serviceydelser. I afdeling 3 om krav til CSD-serviceydelser fremgår det af artikel 34, at CSD'er spiller en vigtigt rolle med hensyn til at sikre værdipapiremissioners integritet, og der stilles krav om intradagsafstemning af konti. For så vidt angår adskillelse af konti med henblik på at beskytte deltagernes aktiver, går forslaget længere end kravene i direktiv 2004/39/EF (MiFID), og der stilles krav til CSD'er om at adskille de enkelte deltageres konti fra andre deltageres konti og om at sætte deltagerne i stand til at adskille deres kunders konti fra hinanden. Med hensyn til kontantafvikling stilles der i forslaget krav til CSD'er om at afvikle over centralbankkonti, hvis det er praktisk muligt. Kontantafvikling i forretningsbanker er tilladt, men det skal i modsætning til gældende praksis flere steder foregå via et særskilt kreditinstitut, der fungerer som afregningsfirma. Tilsynskravene i afdeling 4 for CSD'erne selv indeholder vigtige bestemmelser om begrænsning af operationelle risici. Da CSD'er ikke har tilladelse til at levere bankmæssige serviceydelser direkte, udgør de operationelle risici den største risiko for dem. Bestemmelserne omfatter passende foranstaltninger til at sikre forretningskontinuitet og afvikling til enhver tid. Kapitalkravene er også fastsat i forhold til driftsomkostningerne - CSD'ers kapital, herunder tilbageholdt overskud og reserver, bør kunne dække driftsomkostningerne i mindst seks måneder. CSD'er er i stadig større grad indbyrdes forbundne, og denne proces forventes at tage fart med indførelsen af T2S, og derfor opstilles der i artikel 45 vigtige tilsynskrav til linkede CSD'er, herunder indførelse af identiske bestemmelser om endelig afregning. Kapitel III har til formål at øge retssikkerheden for værdipapirtransaktioner og indeholder derfor et forslag til en bestemmelse om lovvalg i forhold til de ejendomsretlige aspekter ved værdipapirer, som CSD'er opbevarer. Adgang til CSD'er (kapital IV) Dette initiativ har bl.a. til formål at åbne markedet for CSD-serviceydelser og at fjerne hindringer for adgang. Kapitel IV omhandler tre former for adgang: a) mellem udstedere og CSD'er, b) mellem CSD'er og c) mellem CSD'er og andre markedsinfrastrukturer. I mange medlemsstater er udstedere i henhold til lovgivningen forpligtet til at udstede visse typer værdipapirer, navnlig aktier, i den nationale CSD. I henhold til artikel 47 skal udstedere have ret til at registrere deres værdipapirer i enhver godkendt CSD i Unionen, og CSD'er skal have ret til at levere serviceydelser i forbindelse med værdipapirer, som er oprettet i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat. Der tages højde for særlige nationale forhold ved at anerkende, at retten ikke bør berøre den selskabslovgivning, som gælder for værdipapirernes oprettelse. Afsnit 2 og 3 omhandler principperne for adgang. CSD'er bør have ret til at deltage i en anden CSD's værdipapirafviklingssystem på grundlag af ikke-diskriminerende og risikobaserede principper. CSD'er bør også på grundlag af de samme pricipper have ret til at anmode en anden CSD om at udvikle særlige funktioner, for hvilke der bør betales et gebyr beregnet efter kostpris-plus-metoden. CSD'er bør på samme måde have ret til at modtage transaction feeds fra CCP'er og handelssystemer, og disse infrastrukturer bør have adgang til de værdipapirafviklingssystemer, som CSD'er driver. Eventuelle konflikter mellem de relevante kompetente myndigheder bør henvises til ESMA med henblik på bilæggelse. 3.3.4. Kreditinstitutter udpeget til at fungere som afregningsfirmaer (afsnit IV) Som beskrevet ovenfor kan CSD'er tilbyde deres deltagere afvikling via forretningsbanker, hvis afvikling via centralbanker ikke er praktisk mulig. CSD'er bør ikke selv levere bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen, men bør hos deres kompetente myndigheder indhente tilladelse til at udpege et kreditinstitut, der skal fungere som afregningsfirma og åbne kontantkonti samt yde kreditfaciliteter for at lette afviklingen, medmindre de kompetente myndigheder på grundlag af de tilgængelige oplysninger kan påvise, at kreditinstituttets eksponering mod koncentrationen af kredit- og likviditetsrisici ikke er tilstrækkeligt reduceret. Denne adskillelse mellem CSD'er og afregningsfirmaer er en vigtig foranstaltning til opretholdelse og forøgelse af CSD'ers sikkerhed. Bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen øger CSD'ernes risici og dermed sandsynligheden for, at CSD'er misligholder deres forpligtelser eller udsættes for en alvorlig stresspåvirkning. Bankserviceydelserne leveres almindeligvis af nogle CSD'er på intradagsbasis og er begrænset til serviceydelser i tilknytning til afviklingen, men der er alligevel tale om betydelige beløb, og misligholder sådanne CSD'er deres forpligtelser, vil det få negative konsekvenser for værdipapir- og betalingsmarkederne. Kravet om, at bankserviceydelser leveres af en juridisk enhed adskilt fra den enhed, som leverer CSD'ers kerneserviceydelser, vil forhindre, at risici fra bankserviceydelserne overføres til CSD'ernes kerneserviceydelser, især når der er tale om insolvens eller alvorlige stresspåvirkninger fremprovokeret af bankserviceydelserne. Kravet vil også give CSD'erne og de offentlige myndigheder flere muligheder for at finde passende løsninger, hvis det afregningsfirma, som leverer bankserviceydelser, misligholder sine forpligtelser. For CSD'er, som på nuværende tidspunkt leverer bankserviceydelser, vil de største omkostninger i forbindelse med denne foranstaltning være de retlige omkostninger til oprettelse af en separat juridisk enhed til levering af bankserviceydelser. CSD'er, som i fremtiden vil være villige til at udvikle sådanne serviceydelser, vil derimod ikke blive påført væsentlige ekstraomkostninger til oprettelse af en separat juridiske enhed. Der findes ingen enkle alternativer til udskillelse af bankserviceydelser, der fuldstændigt eliminerer faren for, at risici fra bankserviceydelserne overføres til kerneserviceydelserne. Af hensyn til den effektivitet, der opnås ved, at enheder inden for samme koncern leverer både CSD- og bankserviceydelser, bør kravet om, at bankserviceydelserne udføres af et separat kreditinstitut ikke være til hinder for, at det pågældende kreditinstitut tilhører samme koncern som CSD'en. Leveres både CSD- og bankserviceydelser af enheder inden for samme koncern, bør de aktiviteter, som udøves af det kreditinstitut, der leverer bankserviceydelser, være begrænset til bankserviceydelser i tilknytning til afvikling. Hensigten med denne restriktion er at reducere koncernens generelle risikoprofil, der følger af, at der også indgår et kreditinstitut i koncernen. Den kompetente myndighed bør i hvert enkelt tilfælde kunne påvise, at der ikke opstår nogen systemisk risiko ved, at samme juridiske enhed leverer både CSD- og bankserviceydelser. I et sådant tilfælde kan Europa-Kommissionen på grundlag af en begrundet anmodning give tilladelse til en undtagelse. Under alle omstændigheder bør en CSD, der er meddelt tilladelse som kreditinstitut, kun kunne levere bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen. Et kreditinstitut, der fungerer som afregningsfirma, skal have indhentet tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut[4]. Da værdipapirafviklingssystem(er) drevet af CSD'er bør beskyttes bedst muligt mod potentielle risici fra afregningsfirmaer, bør disse firmaer opfylde ekstra krav for at begrænse kredit- og likviditetsrisiciene for hvert af de værdipapirafviklingssystemer, de servicerer. Da direktiv 2006/48/EF ikke specifikt omhandler intradagskredit- og likviditetsrisici, der følger af leveringen af bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen, bør kreditinstitutter, der leverer sådanne serviceydelser, også være omfattet af specifikke skærpede krav til reducering af kredit- og likviditetsrisici, som finder anvendelse på hvert enkelt værdipapirafviklingssystem, for hvilket de fungerer som afregningsfirmaer. De foreslåede krav til afregningsfirmaer er udarbejdet med udgangspunkt i de internationale CPSS-IOSCO-standarder for finansielle markedsinfrastrukturer og i aktuel markedspraksis. De omfatter sikkerhedsstillelse til fuld dækning af krediteksponeringer, overvågning af intradagslikviditeten under hensyn til den likviditetsrisiko, der opstår ved, at de to største deltagere misligholder deres forpligtelser, samt koncentrationsgrænser for likviditetsudbydere. 3.3.5. Sanktioner (afsnit V) I Kommissionens meddelelse "Udvidelse af sanktionsordningerne i sektoren for finansielle tjenesteydelser"[5] foretages en gennemgang af de eksisterende sanktionsbeføjelser og den praktiske anvendelse heraf med det formål at fremme konvergens mellem sanktioner i forbindelse med hele rækken af tilsynsaktiviteter. En status over de eksisterende nationale ordninger har eksempelvis afsløret, at der er stor forskel på størrelsen af de økonomiske sanktioner i de forskellige medlemsstater, at nogle kompetente myndigheder ikke har visse vigtige sanktionsbeføjelser til rådighed, og at nogle kompetente myndigheder ikke kan pålægge fysiske og juridiske personer sanktioner. Kommissionen foreslår derfor, at medlemsstaterne vedtager bestemmelser om, at der kan indføres administrative sanktioner og foranstaltninger for overtrædelse af forordningen. Med henblik herpå bør de kompetente myndigheder råde over et minimum af administrative sanktioner og foranstaltninger, herunder tilbagetrækning af godkendelsen, offentlige advarsler, afskedigelse af ledelsen, tilbagebetaling af gevinster opnået ved overtrædelse af denne forordning, såfremt sådanne gevinster kan opgøres, samt administrative bøder. Administrative bøders maksimale størrelse bør ikke være mindre end det niveau, som er fastlagt i denne forordning, dvs. 10 % af en juridisk persons årsomsætning eller fem mio. EUR eller 10 % af en fysisk persons årsindkomst. Når de kompetente myndigheder skal træffe afgørelse om sanktionernes art og størrelse, bør de tage hensyn til en række kriterier i denne forordning, herunder den ansvarlige persons størrelse og finansielle kapacitet, virkningerne af overtrædelserne og den ansvarlige persons samarbejdsvilje. Dette forhindrer ikke de enkelte medlemsstater i at fastsætte højere standarder. 3.3.6. Overholdelse af artikel 290 og 291 i TEUF Den 23. september 2009 vedtog Kommissionen forslag til forordninger om oprettelse af hhv. EBA, EIOPA og ESMA. I den forbindelse ønsker Kommissionen at minde om de erklæringer i forbindelse med artikel 290 og 291 i TEUF, som den udarbejdede, da forordningerne om oprettelse af de europæiske tilsynsmyndigheder blev vedtaget, og hvori det hedder: "For så vidt angår proceduren for vedtagelse af reguleringsstandarder understreger Kommissionen den unikke karakter af sektoren for finansielle tjenesteydelser som følge af Lamfalussystrukturen, hvilket er udtrykkeligt anerkendt i erklæring 39 til TEUF. Kommissionen er imidlertid i alvorlig tvivl om, hvorvidt begrænsningerne i dens funktion i forbindelse med vedtagelsen af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter er i overensstemmelse med artikel 290 og 291 i TEUF." 4. Virkninger for budgettet Virkningerne af forslaget for EU-budgettet vedrører de opgaver, der tildeles ESMA som anført i den finansieringsoversigt, der er vedlagt dette forslag. 2012/0029 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om forbedring af værdipapirafviklingen i Den Europæiske Union og om værdipapircentraler (CSD'er) samt om ændring af direktiv 98/26/EF (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af forslaget til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[6], under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank[7], efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1) Værdipapircentraler (CSD'er) bidrager sammen med centrale modparter (CCP'er) i stort omfang til at opretholde efterhandelsinfrastrukturer, som beskytter de finansielle markeder og giver markedsdeltagerne tillid til, at værdipapirtransaktioner gennemføres korrekt og rettidigt og også i perioder med ekstrem stress. (2) Da værdipapirafviklingssystemerne, der drives af CSD'er, befinder sig i den sidste fase af afviklingen, har de systemisk betydning for værdipapirmarkedernes funktionsmåde. CSD'ernes værdipapirafviklingssystemer, som er øverste led i værdipapirdeponeringskæden, hvorigennem deres deltagere indberetter oplysninger om investorernes værdipapirbeholdninger, fungerer også som et vigtigt redskab til at kontrollere en udstedelses integritet og bidrager i stor udstrækning til at bevare investortilliden. Endvidere spiller de af CSD'erne drevne værdipapirafviklingssystemer en stor rolle i forbindelse med sikkerhedsstillelse i pengepolitiske operationer samt ved sikkerhedsstillelse mellem kreditinstitutter og er derfor betydningsfulde aktører på markederne for sikkerhedsstillelse. (3) Selv om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer[8] reducerer de forstyrrelser i et værdipapirafviklingssystem, som insolvensbehandlinger mod en deltager i et sådant system medfører, er det nødvendigt at fokusere på andre risici for værdipapirafviklingssystemer samt risikoen for insolvens eller forstyrrelser i den måde, hvorpå CSD'er, der driver værdipapirafviklingssystemer, fungerer. Visse CSD'er er udsat for yderligere kredit- og likviditetsrisici, som skyldes, at de leverer bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen. (4) Det stigende antal grænseoverskridende afviklinger, der følger af linkaftalerne mellem CSD'er, rejser på baggrund af de manglende fælles tilsynsregler spørgsmålet om CSD'ers modstandskraft, når de importerer de risici, som andre medlemsstaters CSD'er bliver udsat for. Hertil kommer, at afviklingsmarkederne i Unionen på trods af stigningen i de grænseoverskridende afviklinger stadig er opsplittede og de grænseoverskridende afviklinger mere bekostelige som følge af de forskellige nationale regler, som regulerer afviklingen og CSD'ernes aktiviteter, og den begrænsede konkurrence mellem CSD'erne. Denne opsplitning skaber hindringer og medfører yderligere risici og omkostninger for den grænseoverskridende afvikling. I fraværet af identiske forpligtelser for markedsaktørerne og fælles tilsynsstandarder for CDS'er vil de uensartede foranstaltninger, der kan forventes truffet på nationalt plan, få en direkte negativ indflydelse på sikkerheden, effektiviteten og konkurrencen på Unionens afviklingsmarkeder. Det er nødvendigt at fjerne sådanne store hindringer for et velfungerende indre marked og undgå konkurrenceforvridninger samt at træffe foranstaltninger til at undgå, at sådanne hindringer og forvridninger opstår i fremtiden. Retsgrundlaget for denne forordning bør derfor være artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde som fortolket i henhold til Den Europæiske Unions Domstols praksis. (5) Det er nødvendigt, at der ved en forordning indføres ensartede forpligtelser for markedsdeltagere vedrørende visse aspekter af afviklingsprocessen og -disciplinen og fastlægge en række fælles krav for CSD'er, som driver værdipapirafviklingssystemer. De umiddelbart gældende bestemmelser i en forordning bør sikre, at alle markedsaktører og CSD'er er underkastet identiske umiddelbart gældende forpligtelser og regler. En forordning bør øge sikkerheden og effektiviteten i afviklinger i Unionen, da en forordning forhindrer indførelse af uensartede nationale regler som følge af gennemførelsen af et direktiv. En forordning bør mindske den regelkompleksitet for markedsaktører og CSD'er, der følger af forskellige nationale regler, og bør give CSD'er mulighed for at levere grænseoverskridende serviceydelser uden at skulle rette sig efter forskellige nationale bestemmelser om CSD'er, f.eks. godkendelse, tilsyn, organisation og risici. En forordning med identiske krav til CSD'er bør også medvirke til at fjerne konkurrenceforvridninger. (6) Den 20. oktober 2010[9] opfordrede Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB) til en styrkelse af kernemarkedsinfrastrukturerne og efterlyste revision og forbedring af de eksisterende standarder. Den Internationale Betalingsbanks (BIS) udvalg om betalings- og clearingssystemer (CPSS) og Den Internationale Børstilsynsorganisation (IOSCO) er ved at færdiggøre et udkast til globale standarder. Disse skal erstatte BIS-anbefalingerne fra 2001, som af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) og Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (CESR) blev tilpasset det europæiske niveau i 2009 via ikke-bindende retningslinjer. (7) I Rådets konklusioner af 2. december 2008[10] understregede Rådet nødvendigheden af at forbedre sikkerheden og soliditeten i værdipapirafviklingssystemerne og sætte ind over for de juridiske hindringer for efterhandelen i Unionen. (8) En af ESCB's centrale opgaver er at forbedre betalingssystemernes virkemåde. I denne forbindelse fører medlemmerne af ESCB tilsyn og sikrer derved effektive og solide clearing- og betalingssystemer. Medlemmerne af ESCB fungerer ofte som afregningsfirmaer for kontantdelen af værdipapirtransaktioner. De er også vigtige kunder hos CSD'er, som ofte står for sikkerhedsstillelsen i pengepolitiske operationer. Medlemmerne af ESCB bør i stort omfang medvirke, idet de bør høres i forbindelse med godkendelse af og tilsyn med CSD'er, anerkendelse af tredjelandes CSD'er og godkendelse af CSD-links. De bør også i stort omfang medvirke, idet de høres ved fastsættelse af reguleringsmæssige og gennemførelsesmæssige tekniske standarder og ved fastlæggelse af retningslinjer og anbefalinger. Denne forordnings bestemmelser berører ikke det ansvar, som påhviler Den Europæiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker at sikre effektive og solide clearing- og betalingssystemer inden for Unionen og i forhold til andre lande. (9) Medlemsstaternes centralbanker eller andre organer, som udøver lignende funktioner i visse medlemsstater, f.eks. medlemsstaternes nationale organer, som har ansvaret for eller intervenerer i forvaltningen af den offentlige gæld, kan selv levere en række serviceydelser, der kan kvalificere dem som CSD'er. Sådanne institutioner bør undtages fra kravene om godkendelse og tilsyn, men bør være underlagt samtlige risikobaserede tilsynskrav vedrørende CSD'er. Da centralbanker fungerer som afregningsfirmaer ved afviklinger, bør de også undtages fra kravene i denne forordnings afsnit IV. (10) Denne forordning bør finde anvendelse på afviklingen af transaktioner i alle finansielle instrumenter og CSD-aktiviteter, medmindre andet er anført. Denne forordning bør ikke berøre anden EU-lovgivning vedrørende specifikke finansielle instrumenter som Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF[11] og foranstaltninger vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv. (11) Registreringen af værdipapirer i elektronisk form er et vigtigt skridt i retning af at effektivisere afviklingen og sikre integriteten i en værdipapirudstedelse, især på baggrund af stadig mere komplekse opbevarings- og overførselsmetoder. Af sikkerhedsgrunde medfører denne forordning elektronisk registrering af alle værdipapirer. Denne forordning bør ikke foreskrive en bestemt metode ved den første elektroniske registrering, som kan ske i form af immobilisering gennem udstedelse af en global note eller ved dematerialisering direkte ved udstedelsen. Forordningen bør ikke foreskrive en bestemt type institution, som registrerer værdipapirerne elektronisk efter udstedelsen, men give mulighed for, at forskellige aktører, herunder registre, kan udøve denne funktion. Når sådanne værdipapirer handles i handelssystemer, der er reguleret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF[12], eller stilles som sikkerhed i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/47/EF af 6. juni 2002 om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse[13], bør sådanne værdipapirer dog registreres i et elektronisk registreringssystem hos en CSD for bl.a. at sikre, at alle sådanne værdipapirer kan afvikles i et værdipapirafviklingssystem. (12) For at sikre korrekt afvikling bør deltagere i et værdipapirafviklingssystem, som køber eller sælger visse finansielle instrumenter, bl.a. værdipapirer, pengemarkedsinstrumenter, andele i institutter for kollektiv investering og emissionskvoter, afvikle deres forpligtelser på den planlagte afviklingsdato. (13) Længere afviklingsperioder for transaktioner i værdipapirer skaber usikkerhed og øget risiko for deltagerne i værdipapirafviklingssystemer. Varierende afviklingsperioder alt efter medlemsstat vanskeliggør afstemningen og er fejlkilder for udstedere, investorer og mellemled. Det er derfor nødvendigt at fastsætte en fælles afviklingsperiode, som gør det lettere at indkredse den planlagte afviklingsdato og gennemføre foranstaltninger til at forbedre afviklingsdisciplinen. Den planlagte afviklingsdato for transaktioner i værdipapirer, som er optaget til handel i handelssystemer omfattet af direktiv 2004/39/EF, bør være senest den anden forretningsdag efter handelens indgåelse. (14) CSD'er og andre markedsinfrastrukturer bør træffe foranstaltninger til at forebygge og afhjælpe forfejlet afvikling. Det er vigtigt, at sådanne regler anvendes på samme måde og direkte i hele Unionen. Navnlig bør det kræves, at CSD'er og andre markedsinfrastrukturer indfører procedurer, som gør det muligt for dem at suspendere deltagere, som systematisk er årsag til forfejlet afvikling, og at offentliggøre deres identitet, forudsat at de pågældende deltagere har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger, før afgørelsen træffes. (15) En af de mest effektive måder, hvorpå forfejlede afviklinger kan afhjælpes, er at gøre misligholdende deltagere til genstand for et dækningskøb, hvorved de værdipapirer, som skulle have været leveret, købes på markedet efter den planlagte afviklingsdato og leveres til den modtagende deltager. Denne forordning bør indeholde ensartede regler for visse aspekter af dækningskøb for alle værdipapirer, pengemarkedsinstrumenter, andele i institutter for kollektive investeringer og emissionskvoter, som f.eks. tidspunkt, frist, prisfastsættelse og sanktioner. (16) Da hovedsigtet med denne forordning er at indføre en række juridiske forpligtelser, som pålægges markedsaktørerne direkte, og som bl.a. består i elektronisk registrering hos en CSD af alle værdipapirer, når disse er handlet i handelssystemer reguleret af direktiv 2004/39/EF eller stillet som sikkerhed i overensstemmelse med direktiv 2002/47/EF, og i afvikling af deres forpligtelser senest den anden forretningsdag efter handelens indgåelse, og da CSD'er er ansvarlige for driften af værdipapirafviklingssystemer og anvendelsen af foranstaltninger til rettidig afvikling i Unionen, er det vigtigt at sikre, at alle CSD'er er sikre og solide og til enhver tid overholder de organisatoriske bestemmelser, regler for god forretningsskik og tilsynskrav, som er fastsat i denne forordning. Ensartede og direkte gældende regler for godkendelse af og løbende tilsyn med CSD'er er en nødvendig følge af og er tæt knyttet til de juridiske forpligtelser, som denne forordning pålægger markedsdeltagerne. Det er derfor nødvendigt at inkorporere reglerne om godkendelse af og tilsyn med CSD'er i samme retsakt som de juridiske forpligtelser, der pålægges markedsdeltagerne. (17) Da CSD'er bør være underkastet et sæt fælles krav og for at nedbryde de eksisterende hindringer for grænseoverskridende afvikling, bør enhver godkendt CSD frit kunne udbyde sine serviceydelser inden for Unionen, enten ved at etablere en filial eller ved at levere serviceydelserne direkte. (18) Inden for et EU-afviklingsmarked uden grænser er det nødvendigt at definere den kompetence, der tillægges de forskellige myndigheder, som medvirker ved anvendelsen af denne forordning. Medlemsstaterne bør specifikt udpege de myndigheder, som er kompetente i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, og som bør tillægges de tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver. En CSD bør godkendes og underkastes tilsyn af den kompetente myndighed på det sted, hvor CSD'en er etableret, og denne myndighed bør være i stand til og tillægges beføjelse til at undersøge CSD'ens daglige drift, at foretage regelmæssig kontrol og om nødvendigt tage passende forholdsregler. Den pågældende myndighed bør så tidligt som muligt høre og samarbejde med andre relevante myndigheder, som omfatter de myndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med de enkelte værdipapirafviklingssystemer, som drives af CSD'en, og i givet fald de relevante centralbanker, der fungerer som afregningsfirma for de enkelte værdipapirafviklingssystemer, samt i givet fald de kompetente myndigheder for andre enheder i koncernen. Samarbejdet omfatter også omgående underretning af de involverede myndigheder i krisesituationer, som har indvirkning på likviditeten og stabiliteten i det finansielle system i en af de medlemsstater, hvor CSD'en eller dens deltagere er etableret. Når en CSD leverer serviceydelser i en anden medlemsstat end den, hvor den er etableret, enten ved at oprette en filial eller ved at levere serviceydelserne direkte, er den kompetente myndighed på etableringsstedet hovedsagelig ansvarlig for tilsynet med den pågældende CSD. (19) Enhver juridisk person, som falder inden for definitionen af en CSD, skal være godkendt af de kompetente nationale myndigheder, før den påbegynder sin virksomhed. Da der findes forskellige forretningsmodeller, bør en CSD defineres ud fra visse kerneserviceydelser, der består i afvikling, som forudsætter drift af et værdipapirafviklingssystem, registreringsserviceydelser og central forvaltning af værdipapirkonti. En CSD bør mindst drive et værdipapirafviklingssystem og levere en anden kerneserviceydelse. Denne definition skulle derfor udelukke enheder, der ikke driver værdipapirafviklingssystemer, f.eks. registre eller offentlige myndigheder og organer, der forvalter et registreringssystem, og som er etableret i henhold til direktiv 2003/87/EF. Denne kombination er af stor betydning, for at CSD'er kan spille den rolle, der tilkommer dem ved afviklingen af værdipapirer og sikringen af integriteten i en værdipapirudstedelse. (20) For at undgå, at CSD'er påtager sig risici inden for andre aktiviteter end dem, der er omfattet af godkendelsen i henhold til denne forordning, bør de aktiviteter, som udøves af godkendte CSD'er, være begrænset til levering af de serviceydelser, som er omfattet af godkendelsen, og de bør ikke have kapitalinteresser som defineret i forordningen med henvisning til Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer[14], eller direkte eller indirekte besidde 20 % eller derover af stemmerettighederne eller kapitalen i institutter, som ikke leverer tilsvarende serviceydelser. (21) For at værdipapirafviklingssystemerne kan fungere korrekt, bør de kun drives af CSD'er, som er underlagt reglerne i denne forordning, eller af centralbanker. (22) Uden at det berører specifikke krav i medlemsstaternes skattelovgivning, bør CSD'er i tilknytning til deres kerneserviceydelser kunne levere serviceydelser, som forbedrer værdipapirmarkedernes sikkerhed, effektivitet og gennemsigtighed. Er der tale om serviceydelser i forbindelse med procedurer vedrørende kildeskattelettelser, skal serviceydelserne fortsat leveres i overensstemmelse med lovgivningen i de pågældende medlemsstater. (23) En CSD, som har til hensigt at outsource en kerneserviceydelse til tredjemand eller levere en ny kerneserviceydelse eller hjælpeydelse, at drive et andet værdipapirafviklingssystem, at benytte en anden centralbank som afregningsfirma eller at etablere et CSD-link, bør ansøge om godkendelse efter samme procedure som for den første godkendelse med den undtagelse, at den kompetente myndighed inden for tre måneder bør underrette den ansøgende CSD om resultatet af ansøgningen. (24) CSD'er etableret i tredjelande kan tilbyde deres serviceydelser via en filial eller direkte til udstedere og deltagere, som er etableret og udøver aktiviteter i Unionen, og kan oprette links med CSD'er, der er etableret i Unionen, og som skal godkendes af ESMA. Som følge af de finansielle markeders globale karakter er ESMA bedst egnet til at anerkende tredjelandes CSD'er. ESMA kan kun anerkende CSD'er fra tredjelande, hvis Kommissionen kommer til den konklusion, at de er underlagt lov- og tilsynsregler svarende til reglerne i denne forordning, forudsat at de rent faktisk er blevet godkendt og underkastet tilsyn i deres land, og såfremt der er indgået samarbejdsaftaler mellem ESMA og de pågældende kompetente myndigheder. ESMA's anerkendelse forudsætter en tilsvarende anerkendelse af de tilsynskrav, der gælder for CSD'er, der er etableret i Unionen og er godkendt i henhold til denne forordning. (25) I kraft af de finansielle markeders globale karakter og CSD'ernes systemiske betydning er det nødvendigt at sikre international konvergens i de tilsynskrav, de er underlagt. Bestemmelserne i denne forordning bør følge de eksisterende af CPSS-IOSCO og ESCB-CESR udarbejdede anbefalinger. Når ESMA udarbejder eller planlægger at revidere de reguleringsmæssige tekniske og gennemførelsesmæssige standarder samt retningslinjerne og anbefalingerne foreskrevet i denne forordning, bør den tage højde for de eksisterende standarder og videreudviklingen af dem. (26) I betragtning af CSD'ernes kompleksitet og deres systemiske karakter samt de serviceydelser, de leverer, bør gennemsigtige ledelsesregler sikre, at den øverste ledelse, bestyrelsesmedlemmer, aktionærer og deltagere, som er i stand til at udøve kontrol, jf. Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber[15], over CSD'ens drift, er egnede til at sikre pålidelig og forsvarlig ledelse af CSD'en. (27) Gennemsigtige ledelsesprincipper bør sikre, at dels CSD-aktionærernes, -ledelsens og ‑personalets interesser, dels brugernes interesser varetages. Disse ledelsesprincipper bør anvendes, uden at det berører CSD'ens ejerskabsmodel. Der bør for hvert værdipapirafviklingssystem, CSD'en driver, oprettes brugerudvalg, der skal rådgive CSD'ens bestyrelse i vigtige spørgsmål, som har betydning for medlemmerne. (28) I betragtning af betydningen af CSD'ernes opgaver bør denne forordning indeholde bestemmelser om, at CSD'er ikke overdrager deres ansvar til tredjeparter ved outsourcing af deres aktiviteter. Outsourcing af sådanne aktiviteter bør kun ske på strenge betingelser, som sikrer, at CSD'erne forbliver ansvarlige for deres aktiviteter, og at tilsynet og kontrollen med CSD'erne ikke forringes. En CSD's outsourcing af sine aktiviteter til offentlige enheder kan under særlige omstændigheder undtages fra disse krav. (29) Regler for god forretningsskik bør sikre gennemsigtige relationer mellem CSD'er og deres brugere. En CSD bør navnlig anvende offentligt tilgængelige, gennemsigtige, objektive og ikke-diskriminerende kriterier for deltagelse i værdipapirafviklingssystemet, hvortil adgangen kun kan begrænses ud fra risikoens omfang. Kompetente myndigheder bør råde over hurtige og egnede foranstaltninger til at imødegå CSD'ers uberettigede afslag på levering af serviceydelser til deltagerne. En CSD bør offentliggøre priser og gebyrer for sine serviceydelser. For at sikre åben og ikke-diskriminerende adgang til CSD-serviceydelser og i kraft af den stærke markedsposition, som CSD'er indtager i deres respektive medlemsstater, bør en CSD ikke afvige fra sine offentliggjorte priser. En CSD bør anvende anerkendte kommunikationsprocedurer. Disse deltagelsesbestemmelser supplerer og konsoliderer den ret, som markedsdeltagerne i henhold direktiv 2004/39/EF har til at anvende et afviklingssystem i en anden medlemsstat. (30) Som følge af den centrale rolle, som værdipapirafviklingssystemer spiller på de finansielle markeder, bør CSD'erne ved leveringen af deres serviceydelser sikre rettidig afvikling, udstedelsens integritet, særskilt forvaltning af værdipapirkonti for hver enkelt deltager og samtidig efter anmodning herom tilbyde deltagerne yderligere opdeling af deres kunders konti. CSD'erne bør sikre, at disse krav finder anvendelse på hvert enkelt værdipapirafviklingssystem, de driver. (31) For at undgå afviklingsrisici som følge af afregningsfirmaets insolvens bør en CSD, når det er praktisk muligt, afvikle kontantdelen af værdipapirtransaktionen via konti åbnet hos en centralbank. Er det ikke muligt, bør en CSD kunne afvikle via konti hos et kreditinstitut etableret efter bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut[16] og underkastet en specifik godkendelsesprocedure samt tilsynskravene i denne forordnings afsnit IV. Når dette kreditinstitut fungerer som afregningsfirma, bør det til CSD'ens deltagere kunne levere de i denne forordning omhandlede serviceydelser, som er omfattet af godkendelsen, og kan desuden levere andre serviceydelser, som ikke er omfattet af denne forordning. (32) Da direktiv 2006/48/EF ikke specifikt omhandler intradagskredit- og likviditetsrisici, der følger af leveringen af bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen, bør kreditinstitutter, der leverer sådanne serviceydelser, også være underkastet specifikke skærpede krav til reducering af kredit- og likviditetsrisici, som finder anvendelse på hvert enkelt værdipapirafviklingssystem, for hvilket de fungerer som afregningsfirmaer. For at de specifikke foranstaltninger til reducering af kredit- og likviditetsrisiciene overholdes fuldt ud, bør de kompetente myndigheder kunne stille krav om, at CSD'er udpeger mere end ét kreditinstitut, hvis myndighederne på grundlag af de tilgængelige oplysninger kan påvise, at det ene kreditinstituts eksponering mod koncentrationen af kredit- og likviditetsrisiciene ikke er tilstrækkeligt reduceret. (33) Kravet om, at afviklingen af kontantdelen af værdipapirtransaktionen gennemføres af en separat juridisk enhed, der fungerer som afregningsfirma, er en vigtig foranstaltning til forbedring af CSD'ers sikkerhed og modstandsdygtighed. Sondringen mellem CSD'ers kerneserviceydelser og bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen forekommer påkrævet for i enhver henseende at undgå, at risici i forbindelse med bankserviceydelser, f.eks. kredit- og likviditetsrisici, overføres til CSD'ernes kerneserviceydelser. Der findes ingen mindre indgribende foranstaltninger, som kan eliminere disse kredit- og likviditetsrisici for at opnå den tilstræbte sikkerhed og modstandsdygtighed for CSD'er. Af hensyn til den effektivitet, der opnås ved, at enheder inden for samme koncern leverer både CSD- og bankserviceydelser, bør kravet om, at bankserviceydelserne udføres af et separat kreditinstitut dog ikke være til hinder for, at det pågældende kreditinstitut tilhører samme koncern som CSD'en. Leveres både CSD- og bankserviceydelser af enheder inden for samme koncern for at forbedre serviceydelsernes sikkerhed og effektivitet, bør de aktiviteter, som udøves af det kreditinstitut, der leverer bankserviceydelser, være begrænset til bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen. Hertil kommer, at en undtagelse fra forpligtelsen til at adskille bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen fra CSD'ers kerneserviceydelser bør kunne indrømmes, hvis der ikke er nogen fare for, at kredit- og likviditetsrisici fra bankserviceydelserne overføres til CSD'ernes kerneserviceydelser. For at sikre konsekvent anvendelse af muligheden for at indrømme undtagelse fra CSD'ers forpligtelse til ikke at levere bankmæssige hjælpeydelser bør Kommissionen tillægges beføjelser til efter anmodning fra en national kompetent myndighed at træffe afgørelse om, hvorvidt en sådan undtagelse kan indrømmes, når der ikke er systemiske risici forbundet med, at samme juridiske enhed leverer både CSD-kerneserviceydelser og bankserviceydelser. Under alle omstændigheder bør de aktiviteter, der udøves af en CSD, som er indrømmet en sådan undtagelse, og som er meddelt tilladelse som kreditinstitut, være begrænset til levering af bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen. (34) For at opnå tilstrækkelig sikkerhed og kontinuitet i CSD'ernes levering af serviceydelser bør de underkastes specifikke ensartede og umiddelbart gældende tilsyns- og kapitalkrav, som begrænser deres juridiske, operationelle og investeringsmæssige risici. (35) Der bør stilles specifikke krav til linkaftaler mellem CSD'er, for at deres respektive deltagere kan få adgang til andre værdipapirafviklingssystemer. Kravet om, at bankmæssige hjælpeydelser leveres af en separat juridisk enhed, bør ikke forhindre CSD'er i at få leveret sådanne serviceydelser, i særdeleshed hvis de er deltagere i et værdipapirafviklingssystem drevet af en anden CSD. Det er særlig vigtigt, at potentielle risici, der opstår som følge af linkaftaler, f.eks. kredit- og likviditetsrisici og organisatoriske og alle andre relevante risici for CSD'er, reduceres i fuldt omfang. For interoperable links er det vigtigt, at forbundne værdipapirafviklingssystemer har identiske tidspunkter for overførselsordrers indgang i systemet, overførselsordrers uigenkaldelighed og endelige overførsler af værdipapirer og kontanter. De samme principper bør også finde anvendelse på CSD'er, som har en fælles it-afviklingsinfrastruktur. (36) Som operatører af værdipapirafviklingssystemer spiller CSD'er en central rolle ved overførslen af værdipapirer på værdipapirkonti. For at forbedre retssikkerheden, især ved grænseoverskridende aktiviteter, er det vigtigt at fastlægge klare regler for, hvilken lovgivning der finder anvendelse på ejerforhold i forbindelse med værdipapirer, som en CSD opbevarer på sine konti. Ud fra de eksisterende lovvalgsregler er det lovgivningen i det land, hvor en CSD's konti forvaltes, som finder anvendelse. (37) I mange medlemsstater er udstedere i henhold til den nationale lovgivning forpligtet til at udstede visse typer værdipapirer, især aktier, via deres nationale CSD'er. For at fjerne denne hindring for et velfungerende EU-efterhandelsmarked og give udstederne mulighed for at vælge den mest effektive måde til forvaltning af deres værdipapirer bør udstederne have ret til at vælge en hvilken som helst CSD etableret i Unionen til registrering af deres værdipapirer og levering af relevante CSD-serviceydelser. Kompetente myndigheder bør råde over hurtige og egnede foranstaltninger til at imødegå CSD'ers uberettigede afslag på levering af serviceydelser til udstederne. Af hensyn til aktionærernes rettigheder bør udstedernes ret til frit at vælge en CSD ikke berøre anvendelsen af de nationale selskabslovgivninger, i henhold til hvilke værdipapirerne er oprettet, og som regulerer forholdet mellem udstedere og aktionærer. (38) Den europæiske adfærdskodeks for clearing og afvikling af 7. november 2006[17] indeholder frivillige rammebestemmelser for adgang mellem CSD'er og andre markedsinfrastrukturer. Efterhandelssektoren er dog fortsat opdelt efter nationale linjer, hvilket øger omkostningerne ved grænseoverskridende handel. Det er nødvendigt at fastsætte ensartede betingelser for links mellem CSD'er og for den indbyrdes adgang mellem CSD'er og andre markedsinfrastrukturer. CSD'er bør for at kunne tilbyde deres deltagere adgang til andre markeder have ret til at blive deltagere i en anden CSD eller anmode en anden CSD om at udvikle særlige funktioner og få adgang hertil. Kompetente myndigheder bør råde over hurtige og egnede foranstaltninger til at imødegå CSD'ers uberettigede afslag på adgang til en anden CSD. Da CSD-links kan medføre yderligere risici for afviklingen, bør de være underlagt godkendelse og tilsyn fra de relevante kompetente myndigheder. (39) CSD'er bør også have adgang til transaction feeds fra en CCP eller et handelssystem, og disse markedsinfrastrukturer bør have adgang til værdipapirafviklingssystemer drevet af CSD'er, medmindre adgangen udgør en risiko for deres aktiviteter. De kompetente myndigheder bør råde over hurtige og egnede foranstaltninger til at imødegå CSD'ers eller markedsinfrastrukturers uberettigede afslag på adgang til deres serviceydelser. (40) Forsvarlige tilsynsregler og regler for god forretningsskik for den finansielle sektor bør bygge på solide tilsyns- og sanktionsordninger. Tilsynsmyndighederne bør i denne forbindelse have tilstrækkelige handlebeføjelser og sætte afskrækkende sanktionsordninger ind over for enhver retsstridig adfærd. I Kommissionens meddelelse af 8. december 2010 til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om udvidelse af sanktionsordningerne i sektoren for finansielle serviceydelser foretages der en gennemgang af de eksisterende sanktionsbeføjelser og anvendelsen heraf i praksis med det formål at forbedre konvergensen i sanktionerne i forbindelse med hele rækken af tilsynsaktiviteter. (41) For at sikre, at CSD'er, kreditinstitutter udpeget som afregningsfirmaer, medlemmerne af deres ledelsesorganer og enhver anden person, som reelt kontrollerer deres aktiviteter, samt enhver anden person overholder kravene i denne forordning, bør de kompetente myndigheder kunne anvende administrative sanktioner og foranstaltninger, som er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning. (42) For at sanktionerne får afskrækkende virkning og anvendes konsekvent i alle medlemsstater, bør denne forordning indeholde en liste over væsentlige administrative sanktioner og foranstaltninger, som de kompetente myndigheder skal have til rådighed, bestemmelser om beføjelser til at pålægge alle juridiske eller fysiske personer, som er ansvarlige for en overtrædelse af forordningen, disse sanktioner og foranstaltninger, en liste over væsentlige kriterier til bestemmelse af omfanget og arten af sådanne sanktioner og foranstaltninger samt bestemmelser om størrelsen af de administrative økonomiske sanktioner. Ved fastsættelsen af administrative bøder bør der tages højde for faktorer som eventuelle konstaterede økonomiske gevinster som følge af overtrædelsen, overtrædelsens grovhed og varighed, eventuelle skærpende eller formildende omstændigheder, nødvendigheden af bøders afskrækkende virkning, og i givet fald ydes der nedsættelse for samarbejde med den kompetente myndighed. Ved indførelsen og offentliggørelsen af sanktioner bør de grundlæggende rettigheder som fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder overholdes, især retten til respekt for privatliv og familieliv (artikel 7) og retten til beskyttelse af personoplysninger (artikel 8) samt retten til effektive retsmidler og en retfærdig rettergang (artikel 47). (43) Der bør for at afdække potentielle overtrædelser indføres effektive mekanismer, der tilskynder til at indberette potentielle eller faktiske overtrædelser af denne forordning til de kompetente myndigheder. Disse mekanismer bør omfatte passende garantier for de personer, som indberetter potentielle eller faktiske overtrædelser af denne forordning, og de personer, som anklages for sådanne overtrædelser. Der bør indføres passende procedurer for at sikre overholdelse af den anklagede persons ret til beskyttelse af personoplysninger, denne persons ret til forsvar og ret til at blive hørt, før der træffes endelig afgørelse om den pågældende, samt ret til at søge effektiv retslig klageadgang mod enhver afgørelse eller foranstaltning, der vedrører denne. (44) Denne forordning bør ikke berøre bestemmelser i medlemsstaternes lovgivning vedrørende strafferetlige sanktioner. (45) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger[18] finder anvendelse på behandling af personoplysninger i medlemsstaterne i henhold til denne forordning. Enhver udveksling eller videregivelse af personoplysninger mellem kompetente myndigheder i medlemsstaterne bør ske i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger som fastsat i direktiv 95/46/EF. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og ‑organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[19] regulerer ESMA's behandling af personoplysninger i henhold til denne forordning. Enhver udveksling eller videregivelse af personoplysninger, som ESMA foretager, bør ske i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger i forordning (EF) nr. 45/2001. (46) Denne forordning overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender, især retten til respekt for privatliv og familieliv, retten til beskyttelse af personoplysninger, adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, retten til ikke at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme lovovertrædelse, friheden til at oprette og drive egen virksomhed, og forordningen skal gennemføres i overensstemmelse med disse rettigheder og principper. (47) Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (ESMA), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/77/EF[20] bør spille en central rolle ved anvendelsen af denne forordning ved at sikre, at EU-bestemmelserne anvendes konsekvent af de nationale kompetente myndigheder og ved at bilægge tvister mellem dem. (48) Da ESMA sidder inde med højt specialiseret faglig kompetence inden for værdipapirer og værdipapirmarkeder, er det effektivt og hensigtsmæssigt at lade denne myndighed få til opgave at udarbejde udkast til reguleringsmæssige og gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ikke indebærer politikbeslutninger, med henblik på forelæggelse for Kommissionen. Når det er nærmere angivet, bør ESMA også indlede et nært samarbejde med medlemmerne af ESCB og Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF[21]. (49) Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010 vedrørende de detaljerede elementer i afviklingsdisciplinen; de oplysninger og andre elementer, som en CSD skal medtage i sin ansøgning om godkendelse; de oplysninger, som de forskellige myndigheder skal udveksle med hinanden ved tilsynet med CSD'er; de nærmere enkeltheder i samarbejdsaftalerne mellem hjemlandets og værtslandets myndigheder; enkelthederne i ledelsesordningerne for CSD'er; de nærmere enkeltheder om de registre, som CSD'erne skal føre; de nærmere enkeltheder i de foranstaltninger, som CSD'er skal træffe for at sikre integriteten i udstedelsen; beskyttelsen af deltagernes værdipapirer; rettidig gennemførelse af afviklingen; reducering af de operationelle risici og de risici, der følger af CSD-linkene; de nærmere enkeltheder i kapitalkravene for CSD'er; de nærmere enkeltheder i tilsynskravene vedrørende kredit- og likviditetsrisiciene for de udpegede kreditinstitutter. (50) Kommissionen bør også tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesmæssige tekniske standarder ved hjælp af gennemførelsesretsakter i henhold til artikel 291 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og i overensstemmelse med proceduren i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010 vedrørende standardformularer og -modeller til CSD'ers ansøgning om godkendelse; til levering af oplysninger mellem de forskellige kompetente myndigheder til brug for tilsynet med CSD'erne; til de relevante samarbejdsaftaler mellem hjemlandets og værtslandets myndigheder; til de registre, som CSD'erne skal føre; til de procedurer, som skal anvendes, når en deltager eller en udsteder nægtes adgang til en CSD, når CSD'er nægtes adgang mellem hinanden indbyrdes eller mellem CSD'er og andre markedsinfrastrukturer; til høring af forskellige myndigheder forud for meddelelse af tilladelse til et afregningsfirma. (51) Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290. Navnlig bør der vedtages delegerede retsakter om de specifikke oplysninger vedrørende definitioner; de kriterier, der lægges til grund for vurderingen af, hvorvidt en CSD's aktiviteter i en værtsmedlemsstat anses for at være af væsentlig betydning for denne medlemsstat; de serviceydelser, for hvilke et tredjelands CSD ansøger om godkendelse hos ESMA og de oplysninger, som den ansøgende CSD skal indgive til ESMA i sin ansøgning om godkendelse; de risici, som kan begrunde en CSD's afslag på adgang til deltagere og nærmere enkeltheder om den procedure, som står til rådighed for de ansøgende deltagere; vurdering af situationer, hvor afvikling i centralbankpenge ikke er hensigtsmæssig og mulig; enkelthederne i proceduren for udstederes adgang til CSD'er, adgangen mellem CSD'er og mellem CSD'er og andre markedsinfrastrukturer. (52) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges beføjelser til at træffe afgørelser om vurderingen af tredjelandes regler med henblik på anerkendelse af tredjelandes CSD'er og om undtagelser fra forpligtelsen til at adskille bankserviceydelser i tilknytning til afviklingen fra CSD'ernes kerneserviceydelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[22]. (53) Målene for denne forordning, nemlig at fastsætte ensartede krav for afvikling samt for CSD'er, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor, på grund af det påtænkte tiltags rækkevidde, bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. EU-traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. (54) Det er nødvendigt at ændre direktiv 98/26/EF for at bringe det i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed)[23], hvorefter udpegede værdipapirafviklingssystemer ikke længere anmeldes til Kommissionen men til ESMA. (55) Anvendelsen af denne forordnings bestemmelser om godkendelse og anerkendelse bør udskydes for at give CSD'er, som er etableret i Unionen eller tredjelande, tilstrækkelig tid til at ansøge om den i denne forordning foreskrevne godkendelse og anerkendelse. (56) Det er også nødvendigt at udskyde anvendelsen af bestemmelserne om registrering af visse værdipapirer i elektronisk form og afviklingen af forpligtelserne i værdipapirafviklingssystemer senest den anden forretningsdag efter handelen for at give markedsdeltagere, der besidder værdipapirer i papirform eller anvender længere afviklingsperioder, tilstrækkelig tid til at efterleve disse krav - VEDTAGET DENNE FORORDNING: Afsnit I Genstand, anvendelsesområde og definitioner Artikel 1 Genstand og anvendelsesområde 1. Ved denne forordning fastsættes der fælles krav til afvikling af finansielle instrumenter i Unionen og regler om værdipapircentralers organisation og adfærd med henblik på at fremme sikker og gnidningsfri afvikling. 2. Denne forordning finder anvendelse på afvikling af alle finansielle instrumenter og CSD-aktiviteter, medmindre andet følger af bestemmelserne i denne forordning. 3. Denne forordning berører ikke bestemmelser i EU-lovgivningen vedrørende specifikke finansielle instrumenter, navnlig direktiv 2003/87/EF. 4. Artikel 9-18 og 20 samt bestemmelserne i afsnit IV finder ikke anvendelse på medlemmerne af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), andre nationale organer i medlemsstaterne, som varetager lignende funktioner, eller offentlige organer i medlemsstaterne, der har til opgave at forvalte eller intervenerer i forvaltningen af offentlig gæld. Artikel 2 Definitioner 1. I denne forordning forstås ved: 1) "værdipapircentral (CSD)": en juridisk person, som driver et værdipapirafviklingssystem, jf. afsnit A, punkt 3, i bilaget, og som mindst varetager yderligere en af de kerneserviceydelser, der er opført i bilagets afsnit A 2) "afvikling": afslutning af en værdipapirtransaktion med det formål at opfylde deltagernes forpligtelser ved at overføre finansielle midler eller værdipapirer 3) "værdipapirafviklingssystem": et system som omhandlet i artikel 2, litra a), første og andet led, i direktiv 98/26/EF, hvis virksomhed består i at udføre overførselsordrer som defineret i artikel 2, litra i), andet led, i direktiv 98/26/EF 4) "afviklingsperiode": tidsperioden mellem handelsdatoen og den planlagte afviklingsdato 5) "forretningsdag": forretningsdag som defineret i artikel 2, litra n), i direktiv 98/26/EF 6) "forfejlet afvikling": ikke-afvikling af en værdipapirtransaktion på den planlagte afviklingsdato på grund af manglende værdipapirer eller kontanter, uanset den underliggende årsag 7) "planlagt afviklingsdato": den dato, hvor parterne i forbindelse med en værdipapirtransaktion har aftalt, at afviklingen skal finde sted 8) "central modpart (CCP)": en enhed, som træder ind mellem modparterne i kontrakter, der handles på et eller flere finansielle markeder, og som bliver køber i forhold til enhver sælger og sælger i forhold til enhver køber 9) "kompetent myndighed": den myndighed, der udpeges af hver medlemsstat i overensstemmelse med artikel 10 10) "deltager": enhver deltager som defineret i artikel 2, litra f), i direktiv 98/26/EF, herunder en CCP, i et værdipapirafviklingssystem 11) "kapitalinteresse": en kapitalinteresse som omhandlet i artikel 17, første punktum, i direktiv 78/660/EØF eller direkte eller indirekte besiddelse af 20 % eller mere af stemmerettighederne eller kapitalen i en virksomhed 12) "hjemland": den medlemsstat, hvor en CSD er godkendt 13) "værtsland": en anden medlemsstat end hjemlandet, hvor en CSD har en filial eller leverer CSD-serviceydelser 14) "filial": et andet forretningssted end hovedkontoret, som er en del af en CSD, som ikke har status som juridisk person, og som leverer CSD-serviceydelser, som CSD'en er godkendt til at levere 15) "kontrol": forholdet mellem to virksomheder som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF 16) "deltagers misligholdelse": en situation, hvor der indledes insolvensbehandling som defineret i artikel 2, litra j), i direktiv 98/26/EF mod en deltager 17) "levering mod betaling (DvP)": en værdipapirafviklingsmekanisme, hvorved værdipapirer udveksles med finansielle midler på en sådan måde, at værdipapirerne kun overføres, hvis den tilsvarende betaling finder sted 18) "værdipapirkonto": en konto, hvor værdipapirer kan krediteres eller debiteres 19) "CSD-link": en foranstaltning mellem CSD'er, hvor en CSD opretter en konto i en anden CSD's værdipapirafviklingssystem for at lette overførsel af værdipapirer fra sine deltagere til deltagerne i den pågældende CSD. CSD-links omfatter standardiseret linkadgang, skræddersyet linkadgang og interoperable links. 20) "standardiseret linkadgang": et CSD-link, hvor en CSD er forbundet med en anden CSD som enhver anden deltager i det værdipapirafviklingssystem, som sidstnævnte driver 21) "skræddersyet linkadgang": et CSD-link, hvor en CSD leverer særlige serviceydelser til en anden CSD, som er forskellige fra de serviceydelser, som leveres til andre deltagere i dens værdipapirafviklingssystem 22) "interoperable links": CSD-links, hvor værdipapirafviklingssystemer, som drives af CSD'er, bliver interoperable som defineret i artikel 2, litra o), i direktiv 98/26/EF 23) "værdipapirer": værdipapirer som defineret i artikel 4, nr. 18), i direktiv 2004/39/EF 24) "pengemarkedsinstrumenter": pengemarkedsinstrumenter som defineret i artikel 4, nr. 19), i direktiv 2004/39/EF 25) "andele i institutter for kollektiv investering": andele i institutter for kollektiv investering som omhandlet i afsnit C, punkt 3, i bilag I til direktiv 2004/39/EF 26) "emissionskvoter": alle enheder, der anses for at overholde kravene i direktiv 2003/87/EF 27) "reguleret marked": reguleret marked som defineret i artikel 4, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF 28) "multilateral handelsfacilitet (MTF)": multilateral handelsfacilitet som defineret i artikel 4, nr. 15), i direktiv 2004/39/EF 29) "organiseret handelsfacilitet (OTF)": ethvert system eller enhver facilitet, som ikke er et reguleret marked eller en MTF, der drives af et investeringsselskab eller en markedsoperatør, hvor forskellige tredjeparters købs- og salgsinteresser i finansielle instrumenter kan interagere i systemet på en sådan måde, at det medfører indgåelse af en kontrakt efter bestemmelserne i afsnit II i direktiv 2004/39/EF 30) "datterselskab": en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF 31) "afregningsfirma": afregningsfirma som defineret i artikel 2, litra d), i direktiv 98/26/EF. 2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 64 vedrørende foranstaltninger til præcisering af de tekniske elementer i de i stk. 1, nr. 17), 20), 21) og 22), anførte definitioner, samt til at præcisere de i afsnit B, punkt 1-4, i bilaget anførte hjælpeydelser og de i afsnit C, punkt 1 og 2, i bilaget anførte serviceydelser. Afsnit II Værdipapirafvikling Kapitel I Elektronisk form Artikel 3 Elektronisk form 1. Selskaber, som udsteder værdipapirer, der optages til handel på regulerede markeder, sørger for, at værdipapirerne foreligger i elektronisk form gennem immobilisering ved udstedelse af en "global note", der repræsenterer hele emissionen, eller efter en direkte udstedelse af værdipapirer i dematerialiseret form. 2. Hvis de værdipapirer, der er omhandlet i stk. 1, handles på regulerede markeder, handles på multilaterale handelsfaciliteter (MTF'er) eller organiserede handelsfaciliteter (OTF'er) eller overføres ifølge en aftale om finansiel sikkerhedsstillelse som defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 2002/47/EF, registreres værdipapirerne i elektronisk form i en CSD forud for handelsdatoen, medmindre en sådan registrering allerede har fundet sted. Artikel 4 Håndhævelse 1. Myndighederne i den medlemsstat, hvor det selskab, der udsteder værdipapirer, er etableret, har kompetence til at sikre, at artikel 3, stk. 1, finder anvendelse. 2. De myndigheder, der har kompetence til at føre tilsyn med regulerede markeder, MTF'er og OTF'er, sikrer, at artikel 3, stk. 2, finder anvendelse, når de i artikel 3, stk. 1, omhandlede værdipapirer handles på regulerede markeder, MTF'er eller OTF'er. 3. De myndigheder i medlemsstaterne, der er ansvarlige for at sikre, at direktiv 2002/47/EF finder anvendelse, har kompetence til at sikre, at denne forordnings artikel 3, stk. 2, finder anvendelse, når de i denne forordnings artikel 3, stk. 1, omhandlede værdipapirer overføres ifølge en aftale om finansiel sikkerhedsstillelse som defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 2002/47/EF. Kapitel II Afviklingsperioder Artikel 5 Planlagte afviklingsdatoer 1. Deltagere i et værdipapirafviklingssystem, som for egen regning eller på tredjemands vegne køber eller sælger værdipapirer, pengemarkedsinstrumenter, andele i kollektive investeringsinstitutter og emissionskvoter, afvikler deres forpligtelser i forhold til værdipapirafviklingssystemet på den planlagte afviklingsdato. 2. For så vidt angår de værdipapirer, der er omhandlet i stk. 1, som handles på regulerede markeder, MTF'er eller OTF'er, er den planlagte afviklingsdato senest den anden forretningsdag efter, at handelen har fundet sted. 3. Den relevante myndighed i den medlemsstat, hvis lovgivning finder anvendelse på det værdipapirafviklingssystem, som drives af en CSD, har kompetence til at sikre, at stk. 1 og 2 finder anvendelse. Kapitel III Afviklingsdisciplin Artikel 6 Foranstaltninger til forebyggelse af forfejlet afvikling 1. Regulerede markeder, MTF'er og OTF'er indfører procedurer, som gør det muligt at bekræfte relevante oplysninger vedrørende transaktioner med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansielle instrumenter på den dato, hvor ordrerne er blevet sendt til dem. 2. CSD'er indfører for hvert af de værdipapirafviklingssystemer, som de driver, procedurer, som letter afviklingen af transaktioner med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansielle instrumenter på den planlagte afviklingsdato. De fremmer tidlig afvikling på den planlagte afviklingsdato gennem passende mekanismer, f.eks. progressive takststrukturer. 3. CSD'er indfører for hvert af de værdipapirafviklingssystemer, som de driver, overvågningsværktøjer, som gør det muligt for dem på forhånd at identificere de transaktioner med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansielle instrumenter, som har størst sandsynlighed for at føre til forfejlet afvikling, og kræver, at deltagerne afvikler sådanne transaktioner på den planlagte afviklingsdato. 4. Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) udarbejder i samråd med medlemmerne af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på at præcisere de procedurer, som gør det muligt at bekræfte relevante oplysninger vedrørende transaktioner og lette afviklingen, jf. stk. 1 og 2, samt de overvågningsværktøjer, som gør det muligt at identificere sandsynlige tilfælde af forfejlet afvikling, jf. stk. 3. ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest seks måneder efter datoen for denne forordnings ikrafttræden. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010. Artikel 7 Foranstaltninger til håndtering af forfejlet afvikling 1. CSD'er indfører for hvert af de værdipapirafviklingssystemer, som de driver, et system, som overvåger forfejlet afvikling af transaktioner med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansielle instrumenter. De aflægger regelmæssigt rapport til den kompetente myndighed eller til personer med en legitim interesse heri om antal tilfælde af forfejlet afvikling og de nærmere enkeltheder i forbindelse hermed og indsender andre relevante oplysninger. De kompetente myndigheder videregiver relevante oplysninger om forfejlet afvikling til ESMA. 2. CSD'er indfører for hvert af de værdipapirafviklingssystemer, som de driver, procedurer, som letter afviklingen af transaktioner med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansielle instrumenter, som ikke afvikles på den planlagte afviklingsdato. Procedurerne omfatter en sanktionsmekanisme med en tilstrækkelig afskrækkende virkning på deltagere, som forårsager forfejlet afvikling. 3. Deltagere i et værdipapirafviklingssystem, som ikke leverer de i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansielle instrumenter til den modtagende deltager på den planlagte afviklingsdato, gøres til genstand for et dækningskøb, som indebærer, at instrumenterne købes på markedet senest fire dage efter den planlagte afviklingsdato og leveres til den pågældende modtagende deltager, og for andre foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 4. 4. Foranstaltningerne i stk. 3 skal mindst fastlægge følgende: a) dagsbøden, som den misligholdende deltager betaler for hver forretningsdag mellem den planlagte og den faktiske afviklingsdag b) den misligholdende deltagers frist, inden dækningskøbet gennemføres c) prisen for dækningskøb og omkostningerne d) den part, som gennemfører dækningskøbet, hvis det er relevant e) størrelsen af den modtagende deltagers kompensation, hvis dækningskøbet ikke kan gennemføres. 5. Foranstaltningerne i stk. 3 skal sikre, at: a) den modtagende deltager mindst får den pris for de finansielle instrumenter, som blev aftalt på handelstidspunktet b) den dagsbøde, som den misligholdende deltager betaler, har en tilstrækkelig afskrækkende virkning på den misligholdende deltager c) hvis det ikke er muligt at gennemføre dækningskøbet, er den modtagende deltagers kontante kompensation større end den pris på de finansielle instrumenter, som blev aftalt på handelstidspunktet, og den seneste offentligt tilgængelige pris for sådanne instrumenter i det handelssystem, hvor handelen fandt sted, og har en tilstrækkelig afskrækkende virkning på den misligholdende deltager d) de i stk. 7 omhandlede parter, herunder CCP'er, som gennemfører dækningskøbet, oplyser deltagerne om de gebyrer, der kræves for denne serviceydelse e) hvis en part, som ikke er den misligholdende deltager, gennemfører dækningskøbet, godtgør den misligholdende deltager alle de beløb, som den gennemførende part har betalt i overensstemmelse med stk. 3 og 4. 6. CSD'er, CCP'er, regulerede markeder, MTF'er og OTF'er indfører procedurer, som gør det muligt for dem at suspendere deltagere, som systematisk undlader at levere de finansielle instrumenter, der er omhandlet i stk. 1, eller kontantbeløb på den planlagte afviklingsdato, og at offentliggøre deres identitet, dog først efter at de pågældende deltagere har haft mulighed for at fremsætte bemærkninger. 7. Stk. 2-6 finder anvendelse på alle transaktioner i forbindelse med de i artikel 5, stk. 1, omhandlede instrumenter, som optages til handel på regulerede markeder, handles på MTF'er eller OTF'er eller cleares af en CCP. I forbindelse med transaktioner, som cleares af en CCP, inden de afvikles i et værdipapirafviklingssystem, gennemføres foranstaltningerne i stk. 3-5 af den pågældende CCP. I forbindelse med transaktioner, som ikke cleares af en CCP, gøres deltagerne i henhold til interne regler for regulerede markeder, MTF'er og OTF'er til genstand for foranstaltningerne i stk. 3-5. 8. ESMA udarbejder i samråd med medlemmerne af ESCB udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på at præcisere det system, som overvåger forfejlet afvikling, og de rapporter om forfejlet afvikling, der er omhandlet i stk. 1, de procedurer, som letter afviklingen af transaktioner efter forfejlet afvikling, der er omhandlet i stk. 2, samt foranstaltningerne i stk. 3-5. ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest seks måneder efter datoen for denne forordnings ikrafttræden. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010. Artikel 8 Håndhævelse 1. Den relevante myndighed i den medlemsstat, hvis lovgivning finder anvendelse på det værdipapirafviklingssystem, som en CSD driver, skal have kompetence til at sikre, at artikel 6 og 7 finder anvendelse, og til at overvåge de pålagte sanktioner, i tæt samarbejde med de myndigheder, som har kompetence til at føre tilsyn med de regulerede markeder, MTF'er, OTF'er og CCP'er, der er omhandlet i artikel 7. Myndighederne skal navnlig overvåge anvendelsen af de sanktioner, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2 og 4, af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 7, stk. 6. 2. ESMA kan udstede retningslinjer i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 med henblik på at fastlægge en konsekvent og effektiv overvågningspraksis i Unionen i forbindelse med artikel 6 og 7 i nærværende forordning. Afsnit III Værdipapircentraler Kapitel I Godkendelse af og tilsyn med CSD'er Afdeling 1 Myndigheder med ansvar for godkendelse af og tilsyn med CSD'er Artikel 9 Kompetent myndighed CSD'er godkendes og underkastes tilsyn af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor de er etableret. Artikel 10 Udpegelse af den kompetente myndighed 1. Hver medlemsstat udpeger den kompetente myndighed, der er ansvarlig for at udføre de i denne forordning fastsatte opgaver med hensyn til godkendelse af og tilsyn med CSD'er, der er etableret på dens område, og giver ESMA meddelelse herom. Hvis en medlemsstat udpeger flere kompetente myndigheder, fastlægger den de forskellige myndigheders roller og udpeger en bestemt myndighed til at være ansvarlig for samarbejdet med andre medlemsstaters kompetente myndigheder, de relevante myndigheder, der er omhandlet i artikel 11, ESMA og EBA, når der specifik henvises hertil i denne forordning. 2. ESMA offentliggør på sit websted en liste over de kompetente myndigheder, der er udpeget i overensstemmelse med stk. 1. 3. De kompetente myndigheder tillægges alle de tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver. Artikel 11 Relevante myndigheder 1. Følgende myndigheder inddrages i godkendelsen af og tilsynet med CSD'er, når der specifik henvises hertil i denne forordning: a) den myndighed, som er ansvarlig for at føre tilsyn med det værdipapirafviklingssystem, der drives af CSD'en i den medlemsstat, hvis lovgivning finder anvendelse på det pågældende værdipapirafviklingssystem b) den centralbank i Unionen, over hvis regnskaber kontantdelen af det værdipapirafviklingssystem, som CSD'en driver, afvikles, eller i tilfælde af afvikling gennem et kreditinstitut i overensstemmelse med afsnit IV, den centralbank i Unionen, hvor den relevante valuta udstedes, hvis det er relevant. 2. ESMA offentliggør på sit websted listen over de relevante myndigheder, der er omhandlet i stk. 1. Artikel 12 Samarbejde mellem myndigheder 1. De myndigheder, der er omhandlet i artikel 9 og 11, og ESMA indgår i et tæt samarbejde om denne forordnings anvendelse, navnlig i akutte situationer, jf. artikel 13. Et sådant samarbejde omfatter, når det er passende og relevant, andre offentlige myndigheder og organer, navnlig dem, der er etableret eller udpeget i henhold til direktiv 2003/87/EF. ESMA kan i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 udstede retningslinjer til de myndigheder, der er omhandlet i artikel 9, med henblik på at fastlægge en konsekvent og effektiv tilsynspraksis i Unionen, herunder samarbejde mellem de myndigheder, der er omhandlet i artikel 9 og 11, i forbindelse med de forskellige vurderinger, som er nødvendige for nærværende forordnings anvendelse. 2. De kompetente myndigheder tager ved udførelsen af deres generelle opgaver behørigt hensyn til de potentielle virkninger, som deres beslutninger kan have på stabiliteten af det finansielle system i alle andre berørte medlemsstater, navnlig i akutte situationer som omhandlet i artikel 13, på grundlag af de oplysninger, der er til rådighed. Artikel 13 Akutte situationer De myndigheder, der er omhandlet i artikel 9 og 11, informerer omgående ESMA og hinanden om enhver akut situation vedrørende en CSD, herunder enhver udvikling i de finansielle markeder, der kan have en negativ indvirkning på markedets likviditet og det finansielle systems stabilitet i en af de medlemsstater, hvor CSD'en eller en af dens deltagere er etableret. Afdeling 2 Betingelser og procedurer for godkendelse af CSD'er Artikel 14 Godkendelse af CSD'er 1. Juridiske personer, som svarer til definitionen af en CSD, skal godkendes af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor de er etableret, inden de påbegynder deres aktiviteter. 2. Det skal af godkendelsen fremgå, hvilke serviceydelser i afsnit A og B i bilaget den pågældende CSD er godkendt til at levere. 3. CSD'er skal til enhver tid opfylde de betingelser, der er gældende for godkendelsen. CSD'er underretter hurtigst muligt de kompetente myndigheder om alle væsentlige ændringer, der påvirker de betingelser, der er gældende for godkendelsen. Artikel 15 Procedure for meddelelse af godkendelse 1. Den ansøgende CSD indgiver en ansøgning om godkendelse til den kompetente myndighed. 2. Ansøgningen om godkendelse vedlægges alle de oplysninger, som er nødvendige, for at den kompetente myndighed kan sikre sig, at den ansøgende CCP på tidspunktet for godkendelsen har truffet alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde kravene i denne forordning. Ansøgningen om godkendelse skal indeholde en driftsplan, hvori angives arten af de forretninger, der påtænkes udført, samt CSD'ens organisatoriske struktur. 3. Senest 20 arbejdsdage efter modtagelsen af ansøgningen vurderer den kompetente myndighed, hvorvidt ansøgningen er fuldstændig. Er ansøgningen ikke fuldstændig, fastsætter den kompetente myndighed en tidsfrist, inden for hvilken den ansøgende CSD skal levere supplerende oplysninger. Den kompetente myndighed retter henvendelse til den ansøgende CSD, når ansøgningen betragtes som fuldstændig. 4. Når ansøgningen betragtes som fuldstændig, videregiver den kompetente myndighed alle oplysningerne i ansøgningen til de relevante myndigheder i artikel 11 og hører myndighederne om de nærmere detaljer ved det værdipapirafviklingssystem, som den ansøgende CSD driver. 5. De kompetente myndigheder skal, inden de meddeler den ansøgende CSD godkendelse, høre de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat i følgende tilfælde: a) CSD'en er et datterselskab af en CSD, der er godkendt i en anden medlemsstat b) CSD'en er et datterselskab af moderselskabet for en CSD, der er godkendt i en anden medlemsstat c) CSD'en kontrolleres af de samme fysiske eller juridiske personer, som kontrollerer en anden CSD, der er godkendt i en anden medlemsstat. Den i første afsnit nævnte høring skal omfatte følgende: d) aktionærernes og deltagernes egnethed, jf. artikel 25, stk. 4, samt omdømme og erfaring, for så vidt angår de personer, der faktisk leder CSD'ens forretninger, når de pågældende aktionærer, deltagere og personer er fælles for både CSD'en og en CSD, der er godkendt i en anden medlemsstat e) spørgsmålet om, hvorvidt de i stk. 5 omhandlede forbindelser mellem den CSD, der er godkendt i en anden medlemsstat, og den ansøgende CSD påvirker sidstnævntes evne til at opfylde kravene i denne forordning. 6. Senest seks måneder efter indgivelsen af en fuldstændig ansøgning meddeler den kompetente myndighed den ansøgende CSD skriftligt, hvorvidt der kan meddeles godkendelse, og giver en behørig begrundelse for afgørelsen. 7. ESMA udarbejder i samråd med medlemmerne af ESCB udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på at præcisere, hvilke oplysninger den ansøgende CSD skal give til den kompetente myndighed i ansøgningen om godkendelse. ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest seks måneder efter datoen for denne forordnings ikrafttræden. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010. 8. ESMA udarbejder i samråd med medlemmerne af ESCB udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder for at fastlægge standardformularer, -modeller og -procedurer til brug for ansøgningen om godkendelse. ESMA forelægger disse udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest seks måneder efter datoen for denne forordnings ikrafttræden. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder efter proceduren i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010. Artikel 16 Virkningerne af godkendelsen 1. Den godkendte CSD's aktiviteter begrænses til levering af de serviceydelser, som godkendelsen omfatter. 2. Værdipapirafviklingssystemer må kun drives af godkendte CSD'er og centralbanker. 3. En godkendt CSD udsættes ikke for de risici, der er forbundet med levering af de bankmæssige hjælpeydelser, som leveres af det kreditinstitut, der er udpeget til at levere sådanne serviceydelser, jf. afsnit IV. 4. En godkendt CSD må kun have en kapitalinteresse i en juridisk person, hvis aktiviteter er begrænset til levering af de serviceydelser, der er omhandlet i afsnit A og B i bilaget. Artikel 17 Udvidelse og outsourcing af aktiviteter og serviceydelser 1. En godkendt CSD indgiver en ansøgning om godkendelse til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den er etableret, hvis den ønsker at outsource en kerneserviceydelse til tredjemand, jf. artikel 28, eller at udvide sine aktiviteter til at omfatte en eller flere af følgende: a) supplerende kerneserviceydelser eller hjælpeydelser i afsnit A og B i bilaget, som ikke er omfattet af den første godkendelse b) drift