[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 7.6.2007

SEK(2007) 744

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE Ledsagedokument til Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om beskyttelse af forbrugerne i forbindelse med visse aspekter ved timeshare, varige ferieprodukter, videresalg og bytte Udkast til KONSEKVENSANALYSE om revisionen af timesharedirektivet (94/47/EF) RESUMÉ {KOM(2007) 303 endelig}{SEK(2007) 743}

INDLEDNING

Timeshare er retten til at opholde sig et vist tidsrum (f.eks. en uge eller mere) på en ferieejendom i et tidsrum, der er nærmere fastsat, eller som kan fastsættes nærmere, i 3 år eller mere. Timesharedirektivet (94/47/EF) ("direktivet") indeholder bestemmelser om forbrugerbeskyttelse bl.a. med hensyn information til forbrugerne forud for aftaleindgåelse, forbrugernes ret til at træde tilbage fra en aftale inden for mindst 10 dage, forbud mod forskudsbetalinger i nævnte tidsrum og aftalesproget.

I begyndelsen af 2006 blev der iværksat en omfattende offentlig høring med to spørgeskemaer om aktørernes synspunkter og et høringsdokument med en beskrivelse af de vigtigste elementer i revisionen. Høringsprocessen kulminerede med en omfattende workshop for aktører i juli 2006.

I konsekvensanalysen, der ledsager forslaget til nyt direktiv på området, kombineres resultatet af høringsprocessen for specifikke emner til de tre sandsynligste valgmuligheder. Den indeholder en analyse af konsekvenserne af hver mulighed og hvert indsatsfelt under hver mulighed. For at lette den overordnede undersøgelse af risici og fordele er der valgt en analytisk fremgangsmåde. Konsekvensanalysen omfatter derfor skemaer, der kortfattet sammenfatter de vigtigste virkninger af de mulige kombinationer af foranstaltninger.

PROBLEMFORMULERING

Siden vedtagelsen af direktivet i 1994 har markedet i høj grad udviklet sig, bl.a. ved udbud af nye produkter, der falder uden for den dækning, timesharebestemmelserne giver. Produkterne markedsføres på stort set samme måde som timeshare, og med hensyn til det økonomiske aspekt ligner de i store træk timeshare, på den måde at der betales et stort beløb med det samme efterfulgt af betalinger, der hænger sammen med den senere faktiske anvendelse af ferielogi (som selvstændigt produkt eller i kombination med transport). At produkterne ikke er reguleret af forskrifter, har medført betydelige problemer for forbrugere og lovlydige virksomheder, hvilket ses af antallet af klager, der er indgivet til de europæiske forbrugercentre, forbrugerorganisationer og offentlige myndigheder.

Fra et økonomisk synspunkt kan timeshare og timesharelignende produkter beskrives som kombinationen af en gentagen leje af ejendom med en tjenesteydelse (f.eks. vedligeholdelse af ejendommen). Aftalerne vedrører almindeligvis gentagne ophold i ferielogier. Det varierer, i hvor høj grad sted og tidsrum er angivet. Ferieklubber med rabatter kan også omfatte transport, og transport kan også udgøre en del af de tjenesteydelser, der tilbydes til gengæld.

Aftalerne indebærer betydelige finansielle forpligtelser for forbrugerne, der omfatter en global første betaling, der efterfølges af årlige betalinger (hvis størrelse afhænger af logitype, sæson og nærmere indhold af tjenesteydelsen) i aftalens løbetid. For varige ferieprodukter, f.eks. ferieklubber med rabatter, kan startgebyret være lavere end den pris, der skal betales for timeshare eller timesharelignende produkter, men betalingerne for hvert af de faktiske ophold kan være højere end det årlige administrationsgebyr, der betales af timeshareejere.

Hvis forbrugeren tilmelder sig en bytteordning, medfører det udgifter i form af årlige medlemskabsgebyrer og/eller et særskilt gebyr for hvert bytte.

Aftaler om videresalg omfatter normalt et engangsgebyr til dækning af f.eks. markedsføringsudgifter og administrationsudgifter i forbindelse med videresalget, som forbrugeren ofte skal betale med det samme.

De nævnte transaktioner involverer ofte flere aktører (se konsekvensanalysens bilag II), f.eks. den, der har udviklet et timeshareferiested, det firma, der markedsfører produkterne, den, der ejer feriestedet, og det firma, der står for driften af feriestedet. Bytte af timeshareuger forvaltes af et byttefirma, og muligheden for bytte forudsætter et medlemskab af bytteklubben, som ofte markedsføres og sælges i tilknytning til timesharesalget. Hvis forbrugeren ønsker at sælge sin timeshare, kan der indgås en videresalgsaftale med en videresalgsagent, mens selve salgsaftalen indgås mellem den forbruger, der sælger, og en anden forbruger.

Aftaler vedrørende timeshare, timesharelignende produkter og varige ferieprodukter går typisk på tværs af grænser, da markedsføringen og/eller indgåelsen af aftalen ofte finder sted i et andet land end forbrugerens hjemland eller i et andet land end det, hvor ejendommen ligger. Med hensyn til videresalg kan forbrugeren blive kontaktet i sit hjemland af en videresalgsagent fra et andet land, mens det feriested, som den timeshare, der skal sælges, hører til, måske ligger i et tredjeland. Bytteordninger tilbyder ferielogi over hele verden og involverer derfor firmaer, ejendomme og tjenesteydelser i mange forskellige lande.

Generelt er aftaler juridisk set komplekse. Af klager fra forbrugerne fremgår, at fordelingen af ansvaret mellem de forskellige parter ikke altid står klart for køberen. Et typisk eksempel er, at tjenesteydelser, der er blevet lovet ved salgspræsentationer, ikke altid er disponible. I mange tilfælde er svaret fra feriestedet eller det firma, der tager sig af driften, at der ikke er nogen forbindelse mellem de to firmaer, og at de ikke bærer noget ansvar for løfter, der er afgivet i forbindelse med salgspræsentationen. Det er måske korrekt, men klageoplysninger viser, at dette ikke altid er forstået af forbrugeren, der opfatter sælgeren som repræsentant for feriestedet.

VALGMULIGHEDER

I konsekvensanalysen fokuseredes der på de tre vigtigste valgmuligheder, som blev analyseret:

1. Ingen foranstaltninger

2. En vertikal revision af direktivet (med forskellige undermuligheder)

3. Ikke-lovgivningsmæssige foranstaltninger (med 3 undermuligheder).

FORVENTEDE KONSEKVENSER

Resultaterne af analysen viser, at status quo-valgmuligheden (valgmulighed 1) ville have negative konsekvenser for de fleste aktører, og at kun få aktører ville få gavn af at beholde direktivet uændret. Det samme gælder valgmuligheden med ikke-lovgivningsmæssige foranstaltninger (valgmulighed 3), som ville medføre, at de fleste af de problemer, der blev peget på i forbindelse med revisionsprocessen, ville forblive uløste.

Derimod tyder konsekvensanalysen af den valgmulighed, der omfatter en vertikal revision af direktivet (valgmulighed 2), på, at denne valgmulighed ville sikre bedre markedsresultater for de fleste af de involverede aktører. De forventede konsekvenser er primært følgende:

Økonomiske konsekvenser

Konsekvenser for forbrugerne

Forbrugerne får rettigheder og beskyttelse i forbindelse med køb af de pågældende produkter.

- Forbrugernes tillid vil sandsynligvis vokse betydeligt, idet de forbrugere, der køber de pågældende produkter, nu beskyttes med en fortrydelsesfrist og andre rettigheder.

- Forbrugerne forventes at blive mindre udsat for lyssky erhvervsdrivende og svindel, idet en regulering af området forventes at presse sådanne elementer ud af markedet.

- Forbrugerne vil blive bedre beskyttet, da de nu vil få forelagt bedre information om aftalen.

- Der bliver klare og mere gennemskuelige forbrugerrettigheder i hele EU.

Konsekvenser for virksomhederne

- En ensartet fortrydelsesfrist i hele EU vil indebære bedre retssikkerhed.

- Der vil være færre udgifter til juridisk bistand.

- Transaktioner på tværs af grænserne kan lettere gennemføres, da man fjerner fragmenteringen, der skyldes forskellige fortrydelsesfrister i de forskellige lande.

- Produkternes image vil blive forbedret, og den øgede forbrugertillid forventes at fremme branchens salg.

- Opdaterede sprogkrav indebærer en forenkling af virksomhedernes aftalemæssige forpligtelser over for forbrugeren.

- En regulering af produkterne forventes at presse lyssky erhvervsdrivende ud af markedet.

- Unfair konkurrence for lovlydige timesharevirksomheder fjernes, da de erhvervsdrivende, der beskæftiger sig med de nye produkter, nu også skal overholde forskrifterne.

- SMV'erne forventes at få lige så store fordele som større erhvervsdrivende, som følge af at markedet generelt vil fungere bedre.

- Der forventes ikke overdrevent store administrationsudgifter. Markedsdata tyder på, at seriøse og lovlydige firmaer allerede påser, at der gives information på en struktureret og gennemskuelig måde, der ofte er mere vidtrækkende end direktivets krav. De supplerende administrationsudgifter som følge af den valgte mulighed (valgmulighed 2) skønnes at udgøre 202 541 EUR, mens udgifterne, som følger af det eksisterende direktiv, udgør 279 794 EUR.

Konsekvenser for investeringsaktiviteter og konkurrenceevne

- I det omfang reguleringen af de pågældende produkter forventes at forbedre markedssituationen, vil EU blive et mere attraktivt sted at anbringe investeringer såvel for europæiske som for internationale firmaer. Dette kan dokumenteres med henvisning til de seneste års stigninger i timesharerelaterede investeringer, især i USA, Mellemøsten og Asien.

Sociale og arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser

- Der vil blive større efterspørgsel efter arbejdskraft - og dermed jobskabelse - i de områder, der betjener timesharebranchen, efterhånden som timesharemarkedet udvikler sig.

- Beskæftigelsesmulighederne vil blive diversificeret med vægten lagt på turisterhvervet, og der vil blive efterspørgsel efter forskellige kvalifikationer, der kan imødekomme turistsektorens ønsker.

- Det vil i færre tilfælde gå ud over forbrugeren på timesharemarkedet, da de reviderede forskrifter giver mindre spillerum for kriminelle/lyssky aktiviteter i sektoren.

Miljømæssige konsekvenser

- Hvis man antager, at de bedre lovgivningsmæssige rammer for timesharebranchen skaber betingelserne for en udvidelse af timesharemarkedet (for det meste som følge af ovennævnte økonomiske bevæggrunde), ville det være logisk at forvente en udbygning af eksisterende timeshareferiesteder og oprettelse af nye for at imødekomme forbrugernes efterspørgsel. De kan muligvis få miljømæssige konsekvenser. Ifølge eksperter sker udviklingen af timeshare imidlertid i overensstemmelse med strenge miljøstandarder, der er fastsat i EU-regler og nationale regler.

- Det foreslåede reviderede direktiv forventes derfor ikke at få negative miljøkonsekvenser.

SAMMENLIGNING AF VALGMULIGHEDERNE

Valgmulighed Mål | Valgmulighed 1: Ingen foranstaltninger | Valgmulighed 2: Vertikal revision af 94/47/EF | Valgmulighed 3: Ikke-lovgivningsmæssige foranstaltninger |

GENERELLE MÅL | En styrkelse af forbrugernes og erhvervslivets tillid til det indre marked via et højt fælles forbrugerbeskyttelsesniveau, fjernelse af hindringer for det indre marked og forenkling af lovgivningen via anvendelse af principperne om bedre lovgivning | Ingen fremskridt hen imod målet, da forbrugerne fortsat ikke vil være beskyttet ved køb af produkter, som direktivet ikke omfatter. Lyssky erhvervsdrivende ville fortsat udsætte andre erhvervsdrivende for unfair konkurrence. Det indre marked vil fortsat være opsplittet, da der fortsat ville være forskellige nationale regler (f.eks. om fortrydelsesfristen). | Forbrugernes tillid vil sandsynligvis styrkes, ved at forbrugerbeskyttelsesbestemmelserne udvides til at omfatte nye produkter. Virksomhederne vil drage fordel af, at den unfair konkurrence forsvinder, samtidig med at de foreslåede bestemmelser ikke vil pålægge dem uforholdsmæssigt store juridiske eller administrative byrder. En hindring for det indre marked vil blive fjernet, ved at der indføres en fuldt harmoniseret fortrydelsesfrist på 14 dage i hele EU. Der opnås forenkling via lempede sprogkrav og en klarere og ajourført liste over informationer forud for kontraktindgåelse/aftalekrav. Bedre håndhævelse af lovgivningen, ved at relevante bestemmelser kommer med i det nye direktiv. | Selvregulering i branchen har vist sig at have en vis effekt med hensyn til at holde styr på visse former for forretningspraksis, men det kan ikke gøre noget ved lovgivningsmæssige lakuner. Det samme gælder muligheden for en bedre håndhævelse af den eksisterende forbrugerbeskyttelseslovgivning. Forbrugeroplysningskampagner kunne muligvis have positive virkninger, men de kan ikke forventes at forbedre forbrugernes tillid eller gøre noget ved problemet med den manglende regulering af de produkter, der er kommet frem, efter at direktivet blev vedtaget. |

SPECIFIKKE MÅL | 1. Udvidelse af forbrugerbeskyttelsen ved køb af timeshare til også at omfatte timesharelignende og andre varige ferieprodukter samt videresalg og bytteordninger | Ingen fremskridt hen imod målet. | Valgmulighed 2, der indebærer, at lovgivningen udvides til at omfatte sådanne produkter, er den eneste af de 3 valgmuligheder, der kan nå målet. | Bedre håndhævelse af eksisterende lovgivning vil kunne eliminere visse svigagtige aktiviteter. Med selvregulering kunne der måske også opnås visse resultater. Forbrugerne vil dog fortsat ikke have nogen retlig beskyttelse ved køb af sådanne produkter. |

2. Fuld harmonisering af forbrugerbeskyttelsesbestemmelserne vedrørende aftaler om timeshare, timesharelignende produkter, ferieklubber med rabatter, videresalg og bytte i hele EU (som f.eks. informationskravene), hvor det er relevant | Ingen fremskridt hen imod målet i denne fase. | Valgmulighed 2 omfatter fuldt harmoniserede krav til information til forbrugerne, afskaffelse af opsplitning mellem medlemsstater, reduktion af udgifter til juridisk bistand og bedre retssikkerhed. | Ingen fremskridt hen imod målet. |

OPERATIONENNELLE MÅL | 1. Mulighed for lovlydige timesharevirksomheder for at trives i hele EU ved at beskytte dem mod unfair konkurrence og ved at fjerne hindringer for handel på tværs af grænserne | Ingen fremskridt hen imod målet. | Med valgmulighed 2 opnås der fremskridt med hensyn til at fjerne hindringer for handel på tværs af grænserne. Hvad mere er, forventes den at medføre meget bedre resultater for virksomhederne, da de ikke længere vil være udsat for unfair konkurrence fra erhvervsdrivende, der ikke er omfattet af forskrifter. Det kan opnås, uden at der forventes store juridiske eller administrative byrder. | Ingen fremskridt hen imod målet. |

2. Effektiv håndhævelse | Ingen fremskridt hen imod målet. | Med valgmulighed 2 nås dette mål, da udkastet til forslag indeholder specifikke bestemmelser om medlemsstaternes håndhævelse af lovgivningen. | Med valgmulighed 3 kunne der opnås visse fremskridt hen imod dette mål, men de øvrige problemer ville der ikke blive gjort noget ved. |

3. Mulighed for forbrugernes til at træffe kvalificerede valg | Ingen fremskridt hen imod målet. | Med valgmulighed 2 nås dette mål, ved at der opstilles en klarere og ajourført liste over informationer, der skal gives forbrugerne. | Med valgmulighed 3 kunne der opnås betydelige fremskridt hen imod dette mål, men de øvrige problemer ville der ikke blive gjort noget ved. |

ADMINISTRATIONSOMKOSTNINGER

I overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer indeholder konsekvensanalysen en grundig undersøgelse af de administrationsomkostninger, der følger af de tre valgmuligheder.

Sammenlignet med de administrationsomkostninger, der følger af det eksisterende direktiv (279 794 EUR), udgør nettomeromkostningerne som følge af Kommissionens forslag til et revideret direktiv 202 541 EUR .

Det anses for at være et meget lille beløb på europæisk plan sammenlignet med de fordele denne lovgivningsindsats giver. Hvad angår udgifter for erhvervslivet anses foranstaltningerne ikke for at være ekstraordinært bekostelige eller ude af proportioner i forhold til problemets omfang.

Disse skøn og den metodik, der er anvendt for at komme frem til dem, er nærmere beskrevet i konsekvensanalysens bilag I.

KONKLUSION

Ved valgmulighed 2 er der flest fordele set i forhold til ulemperne, og den foreslås derfor som den bedste løsning med hensyn til revisionen af direktivet.

Uden at pålægge virksomhederne ekstraordinært bekostelige forpligtelser udvider valgmulighed 2 direktivets forbrugerbeskyttelsesbestemmelser til at omfatte nye, problematiske produktområder, f.eks. ferieklubber med rabatter, timeshare­lignende produkter, videresalg og bytte. Med forslaget får forbrugerne lovbestemte rettigheder (f.eks. en fortrydelsesfrist) og beskyttelse ved køb af de pågældende produkter, hvilket sandsynligvis vil styrke forbrugernes tillid. Tilliden til markedet forventes også at blive styrket som følge af det pres, der vil blive lagt på lyssky erhvervsdrivende for at drive virksomhed inden for lovens rammer, hvis ikke de vil udsættes for strafferetlige sanktioner. Dertil kommer, at den fuldt harmoniserede fortrydelsesfrist på 14 dage vil give forbrugerne sikkerhed og de erhvervsdrivende enklere lovgivningsmæssige rammer at arbejde med.

Det nye direktiv vil skabe mere lige vilkår for virksomhederne. Som det er nu, er timesharevirksomheder forpligtet til at opfylde direktivets bestemmelser, mens virksomheder, der sælger andre varige ferieprodukter, f.eks. ferieklubber med rabatter, opererer i samme sektor, har de samme forbrugere som målgruppe og tilbyder produkter, der kan betragtes som alternativer til timeshare, ikke skal overholde forpligtelserne i henhold til direktivet. Den nedgang, der i de seneste år har været for den europæiske timesharebranche, kan måske i det mindste delvis tilskrives denne faktor. Det nye direktiv har til formål at rette op på dette forhold ved at gøre noget ved unfair konkurrence og presse lyssky elementer ud af markedet. Disse mål forventes at blive nået, uden at det medfører betydelige eller uforholdsmæssigt store administrationsomkostninger, som det eller ville være tilfældet, hvis der f.eks. blev indført krav om autorisationer eller lignende.