Nr. C 45/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 27. 2. 76 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om Forslag  til Rådets  direktiv  om migrerende  børns  skolegang 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 213  side  2 af 17. september  1975. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 7. august  1975  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  136.  plenarforsamling  afholdt  i 
Bruxelles,  den 28. og 29. januar  1976  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
198, 
under  henvisning  til anmodning  om  udtalelse  af 
7. august  1975,  fra Rådet  for De europæiske  Fælles-
skaber. 
under  henvisning  til den  beslutning,  Udvalgets  præsi-
dium  traf  den  23.  september  1975,  om  at pålægge 
Afdelingen  for sociale  anliggender  at udarbejde  en 
udtalelse  herom, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for sociale  anliggender  på det  101.  møde  den  15. 
januar  1976  og mundtlig  beretning  aflagt  af ordføre-
ren, hr. Sloman, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  136.  ple-
narforsamling  den 28. og 29. januar  1976,  mødet  den 
29. januar  1976,  og 
ud fra følgende  betragtninger: Ligestilling  med  hensyn  til uddannelsesmuligheder  er 
et grundlæggende  princip  i vort  samfund,  og børn  af 
vandrende  arbejdstagere  bør have  nøjagtig  de samme 
muligheder  som  børn  af landets  egne  statsborgere, 
børn  af vandrende  arbejdstagere  bør  have  supple-
rende  uddannelse  og undervisning,  som  tager  sigte  på 
deres  specielle  situation  og især  deres  behov  for at til-
passe  sig værtslandets  sprog  og kultur,  og for at be-
vare og udvikle  deres  modersmål  og deres  egen  kul-
tur, 
traktaten  hjemler  ikke  i sig selv  tilstrækkelig  mulig-
hed for at opfylde  disse  målsætninger,  og det er nød-
vendigt  at tage  bestemmelserne  i artikel  235  i anven-
delse, 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  har altid  i sine  tid-
ligere  udtalelser  og studier  vist  interesse  for de pro-
blemer,  der gør  sig gældende  for vandrende  arbejds-
tagere  og deres  familier,  og det har stillet  sig bag  alle 
EF's betsræbelser  på at skabe  lige  muligheder  for 
alle — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
uden  stemmer  imod,  mens  2 undlod  at stemme: 
27.2.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 45/7 
1. Indledning 
1.1. Det  juridiske  grundlag  for  Fællesskabets 
socialpolitik  er indeholdt  i en række  af Rom-trakta-
tens artikler,  af hvilke  følgende  er af særlig  betydning 
for spørgsmålet  om  de vandrende  arbejdstagere  og 
deres  familier: 
— Artikel  48 og 49,  der  sikrer  EF-arbejdstagernes 
frie bevægelighed; 
— Artikel  50,  der  omhandler  udveksling  af unge 
arbejdstagere, 
— Artikel  51, som  vedrører  de vandrende  arbejdsta-
geres  sociale  sikring. 
EF-arbejdstagernes  frie bevælighed  er helt  klart  betin-
get af, at såvel  de selv  som  deres  familier  sikres  lige 
muligheder  i det samfund,  de slår  sig ned i, og at man 
erkender  deres  specielle  problemer. 1.3. Artikel  12 i forordning  nr. 1612/68  fastsætter, 
at medlemsstaterne  skal  fremme  bestræbelser,  der gør 
det muligt  for  børn  af vandrende  arbejdstagere  at 
følge  den almindelige  undervisning,  samt  at få adgang 
til lærlingeuddannelse  og faglig  uddannelse  på de 
bedst  mulige  vilkår.  I sin resolution  af 21.  januar 
1974  om et arbejdsmarkedsmæssigt  og socialt  hand-
lingsprogramm,  om  hvilket  Udvalget  fremsatte  en 
udtalelse,  påpegede  Rådet  også  blandt  de prioriterede 
foranstaltninger  behovet  for at forbedre  vilkårene  for 
arbejdstagernes  frie  bevægelighed.  Bl.a.  blev  følgende 
målsætning  formuleret: 
At forbedre  vilkårene  for den  frie  bevægelighed 
for medlemsstaternes  arbejdstagere  inden  for 
Fællesskabet,  herunder  social  sikring,  såvel  som 
medlemsstaternes  sociale  infrastruktur,  som  er 
afgørende  forudsætninger  for  løsningen  af de 
særlige  problemer  for vandrende  arbejdstagere  og 
deres  familier,  især  problemerne  vedrørende  mod-
tagelse,  bolig,  social  service,  uddannelse  og under-
visning  af børnene. 
1.2. Udvalget  har behandlet  problemerne  omkring 
de vandrende  arbejdstageres  børns  undervisning  flere 
gange  i løbet  af de sidste  år. Foruden  en række  ud-
talelser  vedrørende  den  sociale  situation  og udviklin-
gen på det sociale  område  inden  for Fællesskabet  bør 
nævnes  Udvalgets  udtalelse  af 29. november  1973  om 
det sociale  handlingsprogram  (x), Udvalgets  udtalelse 
om uddannelsen  i Det europæiske  Fællesskab  (2) samt 
Udvalgets  udtalelse  af 30.  oktober  1975  om  hand-
lingsprogrammet  til fordel  for vandrende  arbejdsta-
gere og deres  familier  (3). Udvalget  bemærkede  allere-
de i sin udtalelse  om uddannelsen  i Det  europæiske 
Fællesskab,  at mens  forordning  nr. 1612/68  kun  har 
gyldighed  for statsborgere  i medlemsstaterne  omfatter 
det arbejdsmarkedsmæssige  og sociale  handlingspro-
gram  alle  vandrende  arbejdstagere.  I samme  udtalelse 
»erkender  (Udvalget)  det særlige  ansvar,  Fællesskabet 
har for at tilfredsstille  behovene  hos arbejdstagere  og 
disses  familier  fra andre  medlemsstater,  men  det ser 
med særlig  tilfredshed  på den interesse,  Kommissionen 
og Ministerrådet  udviser  over  for  alle  vandrende 
arbejdstagere,  hvadenten  disse  er hjemmehørende  i en 
medlemsstat  eller  ej«.  Dette  er af stor  betydning  i be-
tragtning  af de ændringer,  der i de seneste  år er sket  i 
den nationale  sammensætning  af gruppen  af vand-
rende  arbejdstagere  som  helhed  inden  for Fællesska-
bet. Udvalget  har  i et netop  udarbejdet  forslag  til 
udtalelse  om handlingsprogrammet  til fordel  for vand-
rende  arbejdstagere  og deres  familier  påpeget,  at 
vandrende  arbejdstagere  fra  tredjelande  nu udgør 
omkring  70 % af det samlede  antal. 1.4. Den  18. december  1974  fik Rådet  på egen  an-
modning  forelagt  et handlingsprogram  til fordel  for 
vandrende  arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer 
(dok.  KOM  (74)  2250)  af Kommissionen.  I dette  pro-
gram  fastsættes  en række  foranstaltninger  vedrørende 
migrantbørnenes  skolegang,  herunder:  oprettelse  i 
medlemslandene  af modtagelsesklasser  og  klasser 
med hurtigt  fremadskridende  undervisning  for  at 
hjælpe  de vandrende  arbejdstageres  børn  til at falde 
til i de nye  sproglige  og uddannelsesmæssige  omgi-
velser;  særlig  undervisning  i den  normale  skoletid 
med henblik  på at hjælpe  disse  børn  med  at bevare 
deres  oprindelige  kultur  og modersmål;  ansættelse  af 
lærere  fra hjemlandet  samt  passende  uddannelse  af de 
lærere,  som  er ansvarlige  for  undervisningen  af de 
vandrende  arbejdstageres  børn.  Udvalgets  udtalelse 
om handlingsprogrammet  til fordel  for  vandrende 
arbejdstagere  og deres  familier  blev  fremsat  på den 
134. plenarforsamling  den  30. oktober  1975.  Et helt 
afsnit  i denne  udtalelse  (punkt  10.4.1.  — 10.4.4.)  var 
viet migrantbørnenes  undervisning  og de foranstalt-
ninger,  Fællesskabet  burde  iværksætte  på dette  felt. 
1.5. I  marts  1974  fremlagde  Kommissionen  sin 
handlingsplan  på uddannelsesområdet  for  Rådet  i 
»Uddannelsen  i Det  europæiske  Fællesskab«  (4). I 
denne  meddelelse  opridsede  Kommissionen  et pro-
gram  for samarbejde  på uddannelsesområdet  inden  for 
tre hovedområder,  hvoraf  uddannelsen  af vandrende 
i1) EFT  nr. C 37 af 1. 4. 1974,  s. 30. 
(2) EFT  nr. C 255  af 7. 11. 1975,  s. 9. 
(3) EFT  nr. C 12 af 17. i. 1976,  s. 4. (4) EFT  nr. C 58 af 18. 5. 1974. 
Nr. C 45/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 27. 2. 76 
arbejdstageres  børn  udgjorde  det ene.  I en resolution 
af undervisningsministrene,  forsamlet  i Rådet  den 
6. juni  1974,  blev  der iværksat  et program  for samar-
bejde  på uddannelsesområdet,  og man  fastlagde  syv 
»aktionsområder  med  prioritet«.  Det  første  bestod  i 
»bedre  muligheder  for kulturel  og faglig  uddannelse 
for statsborgere  fra Fællesskabernes  øvrige  medlems-
stater  samt  for statsborgere  fra ikke-medlemsstater  og 
for disse  statsborgeres  børn«.  I april  1975  vedtog 
Udvalget  en udtalelse  om uddannelsen  i Det  europæi-
ske Fællesskab,  som  dækkede  de områder,  Kommis-
sionen  havde  behandlet  i sin meddelelse  fra  marts 
1974,  samt  de prioriterede  aktionsområder,  undervis-
ningsministrene  fastlagde  i juni  1974. 
1.6. Kommissionen  forelagde  Rådet  et forslag  til 
direktiv  om migrantbørns  skolegang,  og det er dette 
forslag,  Udvalget  nu fremsætter  sin  udtalelse  om. 
Heri  stadfæstes  de forslag,  Udvalget  fremsatte  i for-
bindelse  med  samme  emne  i sin udtalelse  om hand-
lingsprogrammet  for vandrende  arbejdstagere. 
2. Almindelige  bemærkninger for at fremskaffe  de læremidler,  bøger  og andre  for-
mer for materiale,  som  de konstaterer  er nødvendige 
for at lette  uddannelsen  af migrantbørene. 
2.2. Udvalget  underkender  på ingen  måde  proble-
mets  omfang.  De forskellige  skøn,  der er blevet  fore-
taget  over  antallet  af migrerende  børn  i den undervis-
ningspligtige  alder,  peger  i retning  af et samlet  antal 
på ca. 1 300 000.  Man  bør  imidlertid  ikke  glemme,  at 
skønt  dette  tal i sig selv  er stort,  omfatter  det endda 
ikke de børn  i førskolealderen,  som  også  skal  have  en 
uddannelse,  når de når den  skoleptigtige  alder.  Skønt 
det erkender,  at de stadige  fluktuationer  i migrant-
grupperne  gør det vanskeligt  at føre  en nøjagtig  stati-
stik, finder  Udvalget  det vigtigt,  at man  indsamler  og 
ajourfører  så mange  oplysninger  som  muligt  om 
migrantgruppernes  størrelse  og nationale  sammensæt-
ning  i medlemsstaterne.  Uden  sådanne  informationer 
kan man  ikke  i fuldt  omfang  forstå  og vurdere  pro-
blemet  i forbindelse  med  de migrerende  børns  skole-
gang,  især  fordi  belastningen  af undervisningssyste-
met og behovet  for og uddannelsen  af lærere  til disse 
børn  helt  klart  må variere  fra land  til land.  Udvalget 
bemærker  f.eks.,  at selv  om  der  er relativt  få van-
drende  arbejdstagere  i Danmark,  så repræsenterer 
disse  mange  forskellige  nationaliteter,  hvilket  skaber 
et betydeligt  pædagogisk  problem  for  et lille  land. 
Udvalget  fremhæver  det særlige  problem,  der gør  sig 
gældende  for migrantbørn,  der i ringe  antal  er spredt 
ud over  medlemsstaternes  landdistrikter. 
2.1. I  sin udtalelse  om  »Uddannelsen  i Det  euro-
pæiske  Fællesskab«  tog  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  stilling  til uddannelsen  af vandrende  arbejds-
tagere  og deres  familier.  Princippet  med,  at der reelt 
må gives  de samme  muligheder  — ikke  blot  med  hen-
syn til adgangen  til de forskellige  uddannelsessyste-
mer,  men  også  efter  afsluttet  uddannelse  — er her af 
central  betydning.  Forordning  nr. 1612/68,  i henhold 
til hvilken  enhver  form  for diskrimination,  der er be-
grundet  i nationaliteten,  skal  afskaffes,  er allerede  ble-
vet omtalt.  Udvalget  anser  dette  for at være  af afgø-
rende  betydning.  Samtlige  medlemsstater  må snarest 
tage skridt  til at fjerne  enhver  diskrimination  af vand-
rende  arbejdstagere.  Den  undervisning,  som  de migre-
rende  børn  har krav  på at modtage,  bør være  i over-
enstemmelse  med  værtslandenes  regler,  normer  og 
almindelig  praksis.  De må  sikres  samme  adgang  til 
alle former  for uddannelse  og undervisning  som  børn 
af landets  egne  statsborgere,  herunder  vuggestuer, 
børnehaver  og børnehaveklasser,  de bør sikres  ligebe-
handling  ved  tildelingen  af uddannelsesstøtte  og til-
svarende  bistand,  og de bør  have  adgang  til fritidsak-
tiviteter  på lige  fod med  andre  børn.  De bør være  un-
derkastet  nøjagtigt  de samme  love  om  undervis-
ningspligt  som  børn  af landets  egne  statsborgere. 
Samtidig  bør  undervisningsmyndighederne  gøre  alt 2.3. Selve  dette  at flytte  til et helt  nyt  land  kan 
meget  nemt  skabe  familiemæssige  problemer,  hvilket 
igen kan  skabe  sociale  og psykologiske  problemer  for 
de berørte  børn.  Disse  problemer  gør  sig gældende  i 
skærpet  form  i de områder,  hvor  der har udviklet  sig 
»ghetto«-lignende  forhold.  Udvalget  vil  senere  i 
denne  udtalelse  give  udtryk  for  sin  opfattelse  af, 
hvordan  de migrerende  børns  undervisningsmæssige 
og spriglige  problemer  eventuelt  kan  afhjælpes.  Der 
henvises  til Europa-Rådets  resolution  (70)  35 om sko-
leuddannelse  af børn  af vandrende  arbejdstagere, 
som Europa-Rådet  vedtog  den  27.  november  1970, 
og som  indeholder  forskellige  henstillinger;  bl.a.  hen-
stilles  det,  at uddannelsen  af børn  af vandrende 
arbejdstagere  ikke  må medføre  en forringelse  af den 
undervisning,  der gives  børn  af landets  egne  borgere. 
For det andet  er Udvalget  enig  i Kommissionens  syns-
punkt  i dets  handlingsprogram  til fordel  for vand-
rende  arbejdstagere  og deres  familier  og understre-
ger igen  i sin udtalelse  om dette  handlingsprogram,  at 
situationen  nu har  ændret  sig,  så den  ikke  er den 
samme  som  den  var nogle  år tilbage. 
27. 2. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 45/9 
2.4. Udvalget  ønsker  desuden  at fremsætte  en 
række  forslag  til konkrete  foranstaltninger: 
— For  det  første  mener  det,  at situationen  kunne 
forbedres  mærkbart,  hvis  migrantfamilierne  — og 
især migrantfamilier  fra  tredjelande  —  fik 
tilstrækkelig  forhåndsinformation  om forholdene 
i det land,  som  de er på vej til; 
— For  det  andet  udtrykker  det  bekymring  over,  at 
en stor  procentdel  af de vandrende  arbejdstagere 
bor i de »fattige«  kvarterer  i storbyerne  og en 
række  mindre  byer.  Man  bør  omgående  sætte  ind 
på at hindre,  at der opstår  »ghetto«-lignende  for-
hold.  Udvalget  tænker  især  på de tilfælde,  hvor 
sådanne  omgivelser  har ført  til skabelsen  af »sær«-
skoler,  hvor  undervisningen  fortrinsvis  eller  ude-
lukkende  tager  sigte  på migrantbørn.  »Sær«-skoler 
af den  art er uønskede,  fordi  de i høj grad  vanske-
liggør  migrantbørnenes  integration  i værtslandet. 
Så længe  sådanne  skoler  faktisk  afspejler  virkelig-
heden  i visse  kvarterer,  bør de imidlertid  begunsti-
ges ekstra  f.eks.  med  lavere  klassekvotient,  mere 
kvalificerede  lærere,  større  budgetter.  Senere  i 
denne  udtalelse  giver  Udvalget  sin fulde  støtte  til 
tanken  om  modtagelses-  og tilpasningskurser  for 
migrantbørn,  og det erkender,  at sådanne  særkur-
ser nødvendigvis  må være  forbeholdt  disse  børn  i 
perioden  umiddelbart  efter  deres  ankomst  til 
værtslandet.  Udvalget  skelner  imidlertid  skarpt 
mellem  disse  »sær«-kurser,  som  er en nødvendig-
hed, og »sær«-skolerne,  som  er uønskede,  og som 
bør afskaffes  så hurtigt  som  muligt; 
— For  det tredje  lægger  Udvalget  særlig  vægt  på, at 
børn  af vandrende  arbejdstagere  kan  udnytte  de 
undervisningsmuligheder  på børnehaveniveau,  der 
forefindes  i medlemsstaterne,  på lige  fod  med 
børn  af landets  egne  statsborgere,  og at disse 
muligheder  udbygges.  Efter  Udvalgets  mening  kan 
migrantbørnene  kun  sikres  de samme  uddannel-
sesmuligheder,  hvis  der foretages  betydelige  inve-
steringer  i undervisningen  på børnehaveniveau; 
— For  det fjerde  bør der i undervisningsplanlægnin-
gen tages  hensyn  til de statistiske  oplysninger  om 
de vandrende  arbejdstageres  børn,  og der bør  ska-
bes økonomisk  rygdækning  for de særlige  uddan-
nelsesfaciliteter,  som  viser  sig  nødvendige  for 
disse  børn;  det  gælder  især  behovet  for  specielt 
uddannede  lærere; samarbejde  om  uddannelsen  af migrantbørnene, 
og der bør  træffes  passende  foranstaltninger  med 
henblik  på at dokumentere  og registrere  børnenes 
fremskridt  og resultater  i skolen; 
— For  det sjette  bør  man  sætte  betydeligt  mere  ind 
på at løse  problemet  med  den  gensidige  anerken-
delse  af diplomer  og eksamensbeviser  under  hen-
syntagen  til de synspunkter,  der  er indeholdt  i 
Udvalgets  udtalelse  om  forslaget  til Rådets  for-
ordning  om gensidig  anerkendelse  af diplomer  C1) 
fra 1974  og i dets  senere  udtalelse  om uddannel-
sen i Det  europæiske  Fællesskab  og om  hand-
lingsprogrammet  vedrørende  vandrende  arbejds-
tagere; 
— For  det syvende  bør  der  gøres  en positiv  indsats 
for at tilskynde  migrantbørnenes  forældre  til at 
deltage  i værtslandets  rådgivnings-  og uddannel-
sesproces.  Efter  Udvalgets  mening  vil  såvel 
lærerne  og  socialarbejderne  som  børnene  selv 
kunne  drage  gensidig  fordel  af en sådan  kontakt. 
De bør have  samme  ret til repræsentation  og med-
bestemmelse  som  forældre,  der  er statsborger  i 
værtslandet; 
— For  det ottende  bør  der ske en udveksling  af erfa-
ringer  og oplysninger  om anvendelsen  af læremid-
ler og undervisningsmetoder.  I denne  forbindelse 
stillede  Udvalget  i sin for nyligt  fremsatte  udta-
lelse  om  uddannelse  og atter  i sin udtalelse  om 
handlingsprogrammet  vedrørende  vandrende 
arbejdstagere  forslag  om et hurtigt  gennemførligt 
og praktisk  program  omfattende  forskning  og for-
søgsprojekter  angående  bl.a.  de praktiske  vanske-
ligheder  i forbindelse  med  læseplaner  for to sprog 
og to kulturer,  de psykologiske  problemer  med 
bl.a. udebliven  fra  undervisningen,  udvælgelsen 
og uddannelsen  af speciallærere  samt  mulighe-
derne  for at opnå  kontant  støtte  og andre  former 
for hjælp. 
3. Særlige  bemærkninger  til Kommissionens  forslag  til 
Rådets  direktiv 
3.1. Artikel  1 
3.1.1.  Udvalget  har  allerede  gjort  klart,  at det til-
slutter  sig de pricipper  og målsætninger,  der ligger  til 
grund  for  denne  artikel.  »Hertil  kommer  problemet 
— For  det  femte  bør  undervisningsmyndighederne  i 
såvel  værtslandet  som  hjemlandet  tilskyndes  til at (!) EFT  nr. C 116  af 30. 9. 1974,  s. 38. 
Nr. C 45/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 27. 2. 76 
med de vandrende  arbejdstageres  børn;  undervisnin-
gen bør  tilrettelægges  således,  at disse  sættes  i stand 
til at tilpasse  sig værtslandets  sprog  og kultur.  De 
bør gives  en sådan  uddannelse,  at de kan  blive 
boende  i det nye  miljø,  deres  forældre  har valgt,  eller 
vende  tilbage  til deres  eget  land,  hvor  man  vil aner-
kende  den  uddannelse,  de har  modtaget«  (udtalelse 
fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om uddannel-
sen i Det  europæiske  Fællesskab).  Udvalget  ser derfor 
med tilfredshed  på,  at det  samme  princip  kom  til 
udtryk  i den  erklæring,  der  blev  vedtaget  i Helsing-
fors i august  1975  efter  Konferencen  om sikkerhed  og 
samarbejde  i Europa,  som  en af målsætningerne  med 
henblik  på »at sikre,  at børn  af vandrende  arbejdsta-
gere,  der har  bosat  sig i værtslandet,  får adgang  til 
den uddannelse,  der  normalt  gives  dér,  på samme 
vilkår  som  børn  af landets  egne  statsborgere,  og end-
videre  at give  dem  mulighed  for at modtage  supple-
rende  undervisning  i deres  eget  sprog,  nationale  kul-
tur, historie  og geografi«. 
3.1.2.  Udvalget  ser med  tilfredshed  på, at man  ved 
migrantbørn  forstår  børn,  som  forsørges  af en stats-
borger  fra  såvel  en anden  medlemsstat  som  fra  et 
tredjeland.  Det  kan  betragtes  som  underforstået,  at 
direktivets  bestemmelser  gælder  i fuldt  omfang  for 
personer  uden  erhvervsmæssig  beskæftigelse. 
3.1.3.  Efter  Udvalgets  mening  bør  migrantbørnene 
ikke blot  sættes  i stand  til at bevare  de sproglige  og 
kulturelle  bånd  til hjemlandet,  men  også  til at udvikle 
dem.  Den  foreslår  derfor,  at artikel  1, stk.  1, affattes 
således:  »...  mellem  disse  børn  og deres  hjemland 
bevares  og udvikles  ...«. 
3.2. Artikel  2 
3.2.1.  Udvalget  er helt  enig  i, at det er nødvendigt 
at oprette  modtagelses-  og tilpasningskurser  for børn 
af alle  vandrende  arbejdstagere,  og det hvadenten  de 
kan forventes  at ville  bosætte  sig permanent  eller  kun 
at forblive  en kort  periode.  Den  erkender,  at kurser 
af den  art allerede  eksisterer  i mange  medlemsstater, 
og at de allerede  indhøstede  erfaringer  kan  være  af 
interesse  for andre  medlemsstater. 
3.2.2.  Efter  Udvalgets  mening  er det af særlig  be-
tydning,  at disse  børn  ved  hjælp  af en hurtig  indlæ-
ring af værtslandets  sprog  sættes  i stand  til på et tid-
ligt tidspunkt  at kommunikere  og apnå  kontakt  med 
værtslandets  børn.  Udvalget  ønsker  at understrege,  at 
sådanne  »lynkurser  må følges  op med  en systematisk og velfunderet  undervisning  i værtslandets  sprog,  især 
for børn  med  helt  forskellig  kulturel  baggrund. 
3.2.3.  Udvalget  håber,  at modtagelsesordningerne 
kan betragtes  som  en tovejsproces:  i værtslandet  må 
man gøre  alt for at sætte  sig ind i migrantbørnenes 
baggrund  og familieforhold. 
3.2.4.  Denne  artikel  er, ligesom  de følgende  artik-
ler, bindende.  I det  mindste  i nogle  medlemsstater, 
f.eks.  Det  forende  Kongerige,  henhører  uddannelsen 
imidlertid  ikke  under  staten,  men  under  de lokale 
myndigheder,  og staten  har  hverken  indflydelse  på 
skolernes  eller  de højere  læreanstalters  læseplaner.  Ud-
valget  håber  i så fald,  at de pågældende  myndigheder 
eller de enkelte  institutioner,  såfremt  disse  er selvstæn-
dige,  vil bestræbe  sig mest  muligt  på at føre  denne 
artikel  ud i livet. 
3.3. Artikel  3 
3.3.1.  I  sine  bemærkninger  til artikel  1 erklærede 
Udvalget  sig endnu  en gang  som  tilhænger  • af det 
princip,  at der  i uddannelsesprogrammet  for børn  af 
vandrende  arbejdstagere  bør  indgå  undervisning  i 
hjemlandets  sprog,  samfundsforhold  og kultur.  Dette 
er af særlig  betydning  for børn  af vandrende  arbejds-
tagere,  som  ønsker,  eller  som  har  mulighed  for  at 
vende  tilbage  til deres  eget  land.  Man  må imidlertid 
gøre  sig skiart,  at et sådant  program  vil stille  store 
krav  til de migrerende  børn,  især  til de børn,  hvis 
sociale  miljø  ikke  er tilfredsstillende. 
3.3.2.  Udvalget  ønsker  at påpege,  at gennemførel-
sen af denne  artikel  kan  skabe  alvorlige  problemer 
for medlemsstater,  hvor  det  samlede  antal  migrant-
børn  er meget  lille,  og hvor  de samtidig  repræsenterer 
et stort  antal  forskellige  nationaliteter.  Hvis  der  f. 
eks. inden  for  et givet  geografisk  område  findes  et 
begrænset  antal  migrerende  børn,  der  repræsenterer 
en række  forskellige  nationaliteter,  er det klart,  at det 
vil være  umuligt  for værtslandet  at træffe  alle  disse 
foranstaltninger.  Artiklen  må  derfor  affattes  på en 
sådan  måde,  at den  kan  fortolkes  fleksibelt.  Man  kan 
håbe,  at en medlemsstat,  som  har disse  problemer,  vil 
søge  at løse  dem  under  hensyntagen  til de særlige 
omstændigheder,  men  stadig  på basis  af direktivets 
grundprincipper. 
3.3.3.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at undervisnin-
gen i hjemlandets  sprog,  samfundsforhold  og kultur 
bør finde  sted  i den  normale  skoletid,  især  i betragt-
27. 2.76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 45/11 
ning  af mange  migrantfamiliers  sociale  baggrund  og 
deres  ofte  dårlige  boligforhold.  Mirgrantbørnene  bør 
under  alle  omstændigheder  opmuntres  til uden  for 
skoletiden  at give  sig i kast  med  de fritidsaktiviteter, 
der har  så stor  betydning  for selve  tilpasningen  i det 
nye miljø. 
3.3.4.  Udvalget  erkender,  at mange  migrantbørn 
vil have  sprogvanskeligheder,  også  efter  at de er ble-
vet anbragt  i klasser  for værtslandets  børn.  Sådanne 
børn  får brug  for støtteundervisning,  som  bør  gives 
dem vederlagsfrit. 
3.3.5.  Samtidig  foreslår  Udvalget,  at også  værtslan-
dets børn  får mulighed  for at følge  den undervisning, 
der meddeles  migrantbørnene  i deres  eget  sprog  og 
deres  egen  kultur.  Men  Udvalget  erkender,  at det  i 
praksis  kan  være  vanskeligt  at give  undervisning  i et 
»andet«  sprog  i underskolen  i de lande,  hvor  frem-
medsprog  normalt  først  indgår  i læseplanen  for  de 
højere  klassetrin. 
3.4. Artikel  4 
3.4.1.  Udvalget  lægger  meget  stor  vægt  på behovet 
for en tilstrækkelig  uddannelse  af de lærere,  der skal 
varetage  undervisningen  af migrantbørn  og især  un-
dervisningen  i værtslandets  sprog;  denne  uddannelse 
må omfatte  en særlig  uddannelse  i at undervise  i 
sproget  som  fremmedsprog.  Det erkender  også,  at det med henblik  på undervisningen  af migrantbørn  i 
hjemlandets  sprog  og kultur  kan  blive  nødvendigt  at 
anvende  lærere  fra migranternes  hjemlande.  Det  er 
imidlertid  bekymret  over,  at der i nogle  af disse  lande 
allerede  er mangel  på kavilificerede  lærere,  hvorimod 
der i visse  værtslande  er for mange  lærere.  Det  er der-
for nødvendigt  med  en nær  kontakt  mellem  værtslan-
det og hjemlandet,  og der bør  etableres  et samarbejde 
mellem  nationale  og udenlandske  lærere  for at sikre 
kontinuiteten  i uddannelsen. 
3.4.2.  Udvalget  understreger,  at lærere  fra migran-
ternes  hjemland  bør  have  de samme  ansættelsesfor-
hold  som  lærere,  der er statsborgere  i værtslandet.  De 
skal naturligvis  være  ansvarlige  over  for værtslandets 
myndigheder. 
3.5. Artikel  5 
3.5.1.  De  særlige  vanskeligheder,  som  gennemfø-
relsen  af direktivet  vil være  forbundet  med  for nogle 
medlemsstaters  vedkommende,  er allerede  blevet 
nævnt.  Udvalget  understreger  derfor  behovet  for dels 
at gribe  hurtigt  og effektivt  ind for  at afhjælpe  et 
alvorligt  og presserende  problem,  men  dels  også  for 
at komme  til klarhed  over,  at de vanskeligheder,  som 
gør sig gældende  i forbindelse  med  migrantbørnene, 
må løses  helt  forskelligt  fra medlemsstat  til medlems-
stat. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29. januar  1976. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om Forslag  til Rådets  forordning  om den  fælles  foranstaltning  til forbedring 
af vilkårene  for forarbejdning  og afsætning  af landbrugsvarer 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 218  side  4 af 24. september  1975. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  10. september  1975  i medfør  af artikel  43 og 198  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne.