A4-0223/96

Beslutning om respekt for menneskerettighederne i Den Europaeiske Union (1994)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Verdenserklaeringen om menneskerettighederne,

- der henviser til FN's konventioner af 19. december 1966 om borgerlige og politiske rettigheder og om oekonomiske, sociale og kulturelle rettigheder samt protokollerne hertil,

- der henviser til Genève-konventionen fra 1951 om flygtninges retsstilling og protokollen hertil fra 1967 samt UNHCR's henstillinger,

- der henviser til FN's konventioner om afskaffelse af alle former for racediskrimination og om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder,

- der henviser til FN's konvention om barnets rettigheder, vedtaget i New York i 1989,

- der henviser til den europaeiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder og protokollerne hertil,

- der henviser til Kommissionens meddelelse af 19. november 1990 vedroerende Faellesskabets tiltraedelse af Europaraadets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder og til sin beslutning af 18. januar 1994 om dette spoergsmaal ((EFT C 44 af 14.02.1994, s. 32.)),

- der henviser til Europaraadets socialpagt, vedtaget i Torino i 1961, og tillaegsprotokollen hertil, vedtaget i Strasbourg i 1988,

- der henviser til sluterklaeringen og handlingsplatformen, der blev vedtaget i Beijing under FN's 4. verdenskonference om kvinder,

- der henviser til sin beslutning af 12. april 1989 om vedtagelse af erklaeringen om de grundlaeggende frihedsrettigheder ((EFT C 120 af 16.05.1989, s. 51.)),

- der henviser til menneskerettighedsprincipperne i international og europaeisk ret,

- der henviser til traktaterne om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

- der henviser til traktaten om Den Europaeiske Union, navnlig artikel F, stk. 2, og artikel K.2,

- der henviser til sin beslutning af 9. juli 1991 om menneskerettighederne ((EFT C 240 af 16.09.1991, s. 45.)),

- der henviser til Europaraadets Wien-erklaering af 9. oktober 1993,

- der henviser til den europaeiske konvention til forebyggelse af tortur og umenneskelig eller vanaerende behandling eller straf, vedtaget i Strasbourg i 1987,

- der henviser til Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis,

- der henviser til sin beslutning om doedsstraf af 12. marts 1992 ((EFT C 094 af 13.04.1992, s. 277.)),

- der henviser til forslag til beslutning af

a) Crawley m.fl. om de fire doemte i Bridgewater-sagen (B4-0440/94),

b) Papayannakis om militaernaegtere i Graekenland (B4-0362/95), og

c) Bertens m.fl. om foreningsfriheden for vaernepligtige og stampersonel (B4-0135/95),

- der henviser til foelgende andragender:

a) nr. 0605/93 af Fred Higgins, britisk statsborger, for »European Federation of Chemical and General Workers Unions« (EFCGU) om olieselskabet Shells angivelige kraenkelse af foreningsfriheden,

b) nr. 0020/94 af Stéphanie Vallin, fransk statsborger, om problemer vedroerende civilstand,

c) nr. 0021/94 af Raymond Liénard for den internationale sammenslutning »Pour la Défense de la Liberté Religieuse« (Belgien) med 1.260 underskrifter om angivelse af religion paa graeske identitetskort,

d) nr. 0142/94 af José Antonio Goyena Lusarreta, spansk statsborger, for »Asociación de Familias de Objetores e Insumisos de Navarra« om militaernaegtelse,

e) nr. 0255/94 af Thomas Doheny, britisk statsborger, om hans opholdsforbud i Nordirland,

f) nr. 0376/94 af Cecil Howard, britisk statsborger, og 74 medunderskrivere om en udtalelse mod racisme fremsat af de britiske Labour-medlemmer i Europa-Parlamentet,

g) nr. 0644/94 af Brian Griffiths, britisk statsborger, om forholdene i britiske faengsler,

h) nr. 0784/94 af J.M. Cox, britisk statsborger, om faengsling af et Jehovas vidne paa grund af militaernaegtelse i Graekenland,

i) nr. 1029/94 af Thanasis Reppas, graesk statsborger, om loesladelse af graeske Jehovas vidner, der er militaernaegtere af samvittighedsgrunde,

j) nr. L-0029/94 af Romain Ongwal, zairisk statsborger, om Belgiens kraenkelse af menneskerettighederne,

k) nr. 0057/95 af Maria Assunta Turcatti, italiensk statsborger, og 17 medunderskrivere om homoseksualitet,

l) nr. 0207/95 af Frank Schuman og Jens Carl, tyske statsborgere, om homoseksuelles ret til at indgaa aegteskab i Tyskland,

m) nr. 0221/95 af Elena Criado de León, spansk statsborger, for »Comité reivindicativo y cultural de Lesbianas« (CRECUL) om rettigheder for homoseksuelle (af begge koen) i De Europaeiske Faellesskaber,

n) af Vladimir Guadagno, italiensk statsborger, for »Azione omosessuale« (national sammenslutning af foreninger for boesser og lesbiske) om EP's henvendelse til de italienske myndigheder vedroerende Verona kommunes forslag af 14.7.1995,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og til udtalelser fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier (A4-0223/96),

A. der henviser til, at menneskerettighederne, saaledes som de garanteres af de internationale aftaler, som medlemsstaterne har tiltraadt, og navnlig den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, og af medlemsstaternes forfatningsmaessige traditioner i henhold til unionstraktatens artikel F, stk. 2, er grundlaeggende principper, som skal respekteres fuldt ud i Den Europaeiske Union,

B. der henviser til, at den europaeiske menneskerettighedskonvention er blevet ratificeret af alle medlemsstaterne, og at det i unionstraktatens artikel F, stk. 2, og artikel K.2 fastslaas, at Unionen respekterer de grundlaeggende rettigheder, saaledes som de garanteres ved denne konvention, og saaledes som de foelger af medlemsstaternes faelles forfatningsmaessige traditioner,

C. der henviser til, at den retlige beskyttelse af individets rettigheder for enhver person, der befinder sig paa Den Europaeiske Unions omraade, boer sikres af medlemsstaterne og overvaages af Menneskerettighedskommissionen og Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg uanset race, koen, nationalitet, oprindelse, sprog, religion, kultur, tro og ideologi,

D. der henviser til, at der i EU-medlemsstaternes retsorden er etableret et system med garantier for menneskerettighederne, baseret paa deres demokratiske og pluralistiske politiske systemer med effektive parlamentariske institutioner og uafhaengige retsvaesener,

E. der ikke desto mindre med foruroligelse maa konstatere, at der i 1994 er sket konkrete menneskerettighedskraenkelser i flere medlemsstater, det vaere sig gennem handling eller gennem forsoemmelighed, og som finder, at medlemsstaterne derfor boer traeffe de fornoedne foranstaltninger til at forhindre fremtidige kraenkelser,

F. der anerkender den indsats, som er gjort af Europaraadet og af forskellige ikke-statslige organisationer for at beskytte menneskerettighederne i Den Europaeiske Union,

G. der - i lighed med FN's praksis ved alle verdenskonferencer siden 1993 - erindrer om, at kvinders og pigers grundlaeggende rettigheder er en umistelig, fuldgyldig og uadskillelig del af menneskerettighederne,

H. der henviser til, at handel med mennesker med udnyttelse for oeje er et stadig mere udbredt faenomen i EU, og at det er en kraenkelse af menneskerettighederne og i modstrid med princippet om respekt for individet,

I. der henviser til, at beskyttelsen af menneskerettighederne er en varig opgave, som kraever stadig aarvaagenhed og en aktiv indsats fra Parlamentets side,

J. der henviser til, at enhver offentlig myndighed boer udoeve sine befoejelser under iagttagelse af dette princip, der paa en og samme tid er en forpligtelse til at handle og til ikke at handle, og at de parlamentariske forsamlinger til stadighed boer udvise aarvaagenhed,

K. der henviser til den forpligtelse, Den Europaeiske Union har paataget sig med hensyn til lige rettigheder for maend og kvinder,

L. der erindrer medlemsstaterne om deres internationale forpligtelser i kampen mod forbrydelser mod menneskeheden,

M. der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender om et socialt charter for faengslede (A4-0493/93),

N. der er foruroliget over faengselsforholdene i nogle medlemslande og navnlig den kroniske overbelaegning, og som deler Kommissionens positive holdning til Europaraadets forebyggende indsats mod tortur og dens opfattelse af, at disse forhold naermer sig umenneskelig eller vanaerende straf eller behandling,

O. der fordoemmer visse medlemsstaters praksis med uden om de normale immigrationsbestemmelser at give tredjelandsstatsborgere adgang til deres land som »hushjaelp« enten for deres egne statsborgere eller for velhavende tredjelandsstatsborgere med gyldig opholdsret, men uden at tildele disse mennesker en behoerig retsstilling og beskyttelse;

Et EU-system for beskyttelse af menneskerettigheder

1. er fortsat af den overbevisning, at ikke alene Det Europaeiske Faellesskab, men ogsaa den Europaeiske Union boer tiltraede den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder; anmoder regeringskonferencen 1996 om at foretage de noedvendige aendringer af traktaten for at muliggoere en saadan tiltraedelse, idet der henvises til EF-Domstolens nylige udtalelse om, at faellesskabsretten paa sit nuvaerende udviklingstrin ikke giver Faellesskabet kompetence til at tiltraede denne konvention ((Udtalelse nr. 2/94 af 28.03.1996.)),

2. understreger ligesom Domstolen, at kriterierne for individuelle soegsmaalsanlaeg om annullation af forordninger og direktiver er for snaevre; kraever derfor, at der paa regeringskonferencen foretages en aendring af artikel 173 i EF-traktaten for at give unionsborgerne en effektiv beskyttelse mod kraenkelser af deres grundlaeggende rettigheder, der stammer fra institutionernes lovgivningsaktiviteter;

3. understreger, at vaernet om menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder er en af Den Europaeiske Unions vigtigste opgaver, saaledes som det fastslaas i praeamblen til traktaten om Den Europaeiske Union, og at den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder siden traktatens ikrafttraedelse, navnlig i kraft af dennes artikel F, stk. 2, har vaeret anerkendt som et grundprincip for Den Europaeiske Union, der skal garanteres af Domstolen;

4. bekraefter principperne i og indholdet og omfanget af sin beslutning af 11. marts 1993 om respekt for menneskerettighederne i EF i 1991 ((EFT C 115 af 26.04.1993, s. 178.)) og udtrykker desuden tilfredshed med dette beslutningsforslag som en yderligere stoette til beskyttelse af menneskerettigheder;

5. erkender den symbolske betydning, som overholdelsen af den europaeiske menneskerettighedskonvention vil have over for tredjelande, isaer ansoegerlande, da dette vil vise, hvor stor betydning EU tillaegger overholdelsen af menneskerettighederne inden for sine graenser, hvilket goer Unionens indsats for overholdelsen af menneskerettighederne i tredjelande mere trovaerdig;

6. mener, at EU boer fremme de fundamentale frihedsrettigheder for borgerne i EU og statsborgere fra tredjelande og derfor i alle aftaler, som EU indgaar med disse lande, inkorporere bestemmelser om menneskerettighederne, og fastsaette, at aftalen ved kraenkelser af disse rettigheder suspenderes eller ikke gennemfoeres;

Retten til livet

7. anmoder de medlemsstater, der har bevaret doedsstraffen i deres lovgivning, (ogsaa selv om der aldrig er blevet afsagt dom om doedsstraf eller en saadan aldrig er blevet eksekveret) om at afskaffe denne definitivt og fuldstaendigt (og ligeledes ophaeve doedsstraffen i den militaere strafferet);

8. opfordrer medlemsstaterne til at naegte udlevering af fanger til lande, hvor der er doedsstraf for forbrydelser, som er grundlag for anmodningen om udlevering;

9. anmoder de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, om at tiltraede eller ratificere protokol nr. 6 til den europaeiske menneskerettighedskonvention og protokol nr. 2 til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder;

10. fordoemmer de mord, lemlaestelser og andre former for vold og tortur af saavel fysisk som psykisk art, der begaas af terroristgrupper;

11. opfordrer medlemsstaterne til at arbejde snaevert sammen i kampen mod terrorisme og paapeger noedvendigheden af et oeget retligt samarbejde paa europaeisk plan for at forhindre, at afskaffelsen af de indre graenser bliver til fordel for terroristgrupper og goer det lettere for disse at slippe ustraffet fra deres gerninger;

12. kraever, at der laegges stoerre vaegt paa forebyggelsen af kriminalitet i Europa;

13. bekraefter igen sin beslutning af 12. september 1989 om skadeserstatning til ofre for voldsforbrydelser ((EFT C 256 af 09.10.1989, s. 32.)) og opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at gennemfoere henstillingerne heri;

14. bekraefter, at borgerne har ret til den bedst mulige sygepleje, der boer ydes paa grundlag af den enkelte persons behov;

15. opfordrer Kommissionen til at fremlaegge en meddelelse om effektive midler til bekaempelse af menneskehandel og opfordrer medlemsstaterne til at ivaerksaette de fornoedne sociale foranstaltninger for at hjaelpe og stoette ofrene;

16. kraever, at der etableres et effektivt samarbejde om bekaempelse af

narko-gangstere, som er skyld i saa mange doedsfald og oedelagte eksistenser;

Tortur og mishandling

17. fordoemmer paa det kraftigste enhver form for tortur og umenneskelig eller nedvaerdigende behandling og understreger paa ny, at ethvert menneske har ret til liv og fysisk ukraenkelighed, og at der er absolut forbud mod enhver form for umenneskelig eller nedvaerdigende behandling, det gaelder ikke kun fysiske angreb, men ogsaa trusler, chikane, seksuelle eller racebetingede injurier med det formaal at ydmyge eller nedvaerdige en enkelt person;

18. finder det alarmerende, at baade Europaraadets Komité for Forebyggelse af Tortur og De Forenede Nationers Komité mod Tortur har maattet konstatere, at arresterede eller tilbageholdte personer i visse medlemsstater er blevet udsat for tortur eller umenneskelig eller nedvaerdigende straf eller behandling udoevet af repraesentanter for ordensmagten eller af faengselspersonalet, og at disse handlinger i mange tilfaelde har haft racistiske undertoner;

19. kraever, at medlemsstaterne indgaaende undersoeger alle begrundede klager over mishandling og spoergsmaalet om politifolks eventuelle magtmisbrug i de enkelte medlemsstater, at de ophaever straffrihed for personer, der har gjort sig skyldige i tortur og umenneskelig eller nedvaerdigende behandling, og navnlig, at de foranstalter tilbundsgaaende undersoegelser af alle klager over saadanne tilfaelde ved at overdrage undersoegelserne til en uafhaengig myndighed og paa passende maade straffe overgreb begaaet af repraesentanter for den offentlig myndighed;

20. kraever, at medlemsstaterne optrapper deres indsats for at bekaempe umenneskelig eller nedvaerdigende behandling ved at indfoere et system til kontrol af effektiviteten i behandlingen af klager, der skal sikre overholdelsen af de retslige og administrative foranstaltninger til beskyttelse af borgerne;

21. finder i forlaengelse heraf, at alle medlemsstaternes lovgivning boer omfatte foelgende proceduremaessige garantier:

- ret til straks efter anholdelsen at underrette tredjemand derom,

- ret til at konsultere en laege efter eget valg,

- ret til omgaaende bistand,

- ret til om noedvendigt at faa stillet en tolk til raadighed,

- ret til hurtig domstolsproevelse af afgoerelser, der indebaerer frihedsberoevelse;

22. anmoder medlemsstaterne om at paase, at politi- og faengselsbetjentes grund- og efteruddannelse ogsaa omfatter undervisning i adfaerd over for personer, der bliver forhoert, arresteret eller taget i forvaring, baade under forhoer, anholdelse og under varetaegtsfaengslingen, hvorved det bl.a. ville vaere muligt at undgaa mishandling af arrestanter; opfordrer medlemsstaterne til at paase, at politi- og faengselsbetjente faar en saerlig uddannelse vedroerende narkotikamisbrug og AIDS;

23. foreslaar, at personalet i politiet, faengslerne og inden for militaeret orienteres om de grundlaeggende principper i de internationale aftaler om de grundlaeggende menneskerettigheder;

24. fastholder, at retten til en bolig af god kvalitet til en overkommelig pris er en grundlaeggende menneskerettighed i et civiliseret samfund, og at dette boer respekteres i alle medlemsstater;

25. anmoder indtraengende medlemsstaterne om at tillade offentliggoerelse af rapporterne fra Komiteen for Forebyggelse af Tortur, diskutere de heri fremsatte henstillinger og omsaette dem i praksis;

26. er bekymret over de overfyldte faengsler, der findes, og som indsatte ofte lider under (i visse medlemsstater), og hvor forholdene ifoelge Europaraadets Komité for Forebyggelse af Tortur kan ligestilles med umenneskelig eller nedvaerdigende behandling eller straf;

27. opfordrer medlemsstaterne til at vedtage alle noedvendige foranstaltninger for at mindske denne overbelaegning, idet der isaer sigtes mod at undgaa varetaegtsfaengsling af visse personkategorier, som for eksempel mindreaarige, militaernaegtere og narkomaner;

28. kraever, at medlemsstaterne soerger for menneskevaerdige levevilkaar og hygiejniske forhold i faengslerne og en bedre genindslusning af fangerne i samfundet;

29. fordoemmer den stadig mere systematiske anvendelse af frihedsberoevelse over for asylansoegere, som venter paa udfaldet af behandlingen af deres asylansoegning og tilbageholdes i »parallelle« modtagelseslejre og/eller saakaldte ekstraterritoriale centre;

30. kraever, at der i faengsler vises saerlig opmaerksomhed over for personer, der kraever saerbehandling;

31. kraever, at der isaer fokuseres paa kvindernes situation i faengslerne og pladsforholdene og sikres dem effektiv beskyttelse mod voldtaegt, mis- handling og sexchikane, at der derfor skal vaere kvindeligt personale til stede under afhoeringer, og at kun disse kan foretage kropsvisitationer;

32. kraever, at medlemsstaterne gennemfoerer alle noedvendige foranstaltninger for at faa overholdt mindstenormerne for menneskevaerdig behandling i faengslerne, isaer med hensyn til upartiskhed, ikke-diskriminering, hygiejniske forhold, laegehjaelp, adgang til beskaeftigelse, kontakt til omverdenen, orlov fra faengslet, betinget loesladelse, religioes og psykologisk bistand, adgang til arbejde, socialpaedagogiske, kulturelle og sportslige aktiviteter, og kraever i den forbindelse, at faengslerne noeje overholder Europaraadets bestemmelser om faengsling (R(87)3);

33. kraever, at Parlamentets medlemmer faar tilladelse til at aflaegge besoeg i alle faengsler paa Unionens territorium, og at der traeffes de fornoedne foranstaltninger for at faa aendret protokollen om Det Europaeiske Faellesskabs privilegier og immuniteter i bilaget til traktaten af 8. april 1965 i overensstemmelse hermed;

34. finder det fuldstaendig uacceptabelt, at psykiatriske patienter tvinges til at leve under forhold, der svarer til umenneskelig behandling og bringer deres helbred i fare;

35. understreger, at alle statsborgere fra tredjelande, der af en medlemsstat godkendes med status som »hushjaelp«, boer sikres anstaendige arbejdsvilkaar, og opfordrer medlemsstaterne til at vedtage de noedvendige lovgivningsbestemmelser;

Asyl, immigration og menneskesmugling

36. opfordrer medlemsstaterne til i forbindelse med statsborgerskab at anerkende »jus soli« (territorialprincippet);

37. opfordrer medlemsstaterne til i overensstemmelse med de procedurer og kriterier, der anvendes for at traeffe afgoerelse om flygtninges status, og som er udarbejdet af FN's Hoejkommissariat for Flygtninge (HCR), fuldt ud og uden restriktioner at anvende FN-konventionen fra 1951 og protokollen hertil fra 1967;

38. minder isaer om, at Genève-konventionen ikke skelner mellem, om den forfoelgelse, som ofrene er flygtet for at undgaa, foretages af statens organer eller andre organer, hvis staten ikke kan eller vil sikre den paagaeldende person den beskyttelse, som denne med rette kan forvente; kraever paa ny, at Raadet og medlemsstaterne i fuldt omfang overholder dette princip;

39. opfordrer medlemsstaterne til at soerge for, at udvisningsarrestation kun anvendes for en kort periode, at de udviste ikke anbringes sammen med andre mennesker, hvis politiske holdning og oevrige indstilling kan medfoere forudsigelige konflikter, og at personer i udvisningsarrest til enhver tid anbringes under menneskevaerdige forhold;

40. minder medlemsstaterne om deres forpligtelse til uforbeholdent at overholde det vigtige princip om beskyttelse mod udvisning og tilbagesendelse, som er indeholdt i artikel 33 i konventionen fra 1951; gentager, at udvisning af en person til et land, hvor den paagaeldende risikerer at blive udsat for forfoelgelse, er en kraenkelse af menneskerettighederne;

41. udtrykker stor bekymring over, at visse medlemsstater ikke overholder fastsatte mindstegarantier under behandlingen af flygtningenes anmodning om asyl, f.eks. appellens opsaettende virkning eller den forpligtelse, som graensemyndighederne har til at videreekspedere enhver asylansoegning til de uafhaengige myndigheder, der har kompetence til at traeffe afgoerelse om asylansoegninger;

42. er staerkt bekymret over tendensen til at generalisere og systematisere ansoegninger paa baggrund af kriteriet »sikkert tredjeland« baade i medlemsstaterne og i Unionen, og opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at asylansoegerne ikke udvises til en anden stat, uden at der paa forhaand er opnaaet garanti for, at den paagaeldende stat vil give den enkelte asylansoeger en retfaerdig og effektiv behandling af hans anmodning, og at asylansoegeren foerst afvises efter at have modtaget et dokument paa modtagerlandets sprog med redegoerelse for, at asylansoegningen udelukkende blev afvist paa grund af tredjelandskriteriet;

43. kraever, at de omraader, der i oejeblikket er omfattet af unionstraktatens artikel K.3, behandles paa en mere gennemskuelig og demokratisk maade;

44. opfordrer medlemsstaterne til at anvende visse minimumsgarantier under asylbehandlingen, som giver asylansoegeren mulighed for at blive forhoert alene af en kvalificeret embedsmand og med ret til at faa stillet en advokat og en tolk til raadighed, hvis han ikke kender sproget, samt mulighed for at appellere en foerste negativ afgoerelse med opsaettende virkning, saa ansoegeren kan forblive i landet, indtil appelsagen er afgjort;

45. opfordrer medlemsstaterne til ved anvendelsen af kriteriet »sikkert tredjeland« at give asylansoegerne mulighed for at faa deres sag behandlet individuelt, idet der i hvert enkelt tilfaelde garanteres dem en effektiv og varig beskyttelse mod udvisning og adgang til en fair og fyldestgoerende behandling af deres asylansoegning;

Retten til frihed og sikkerhed, anklagedes rettigheder

46. minder om, at Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg i 1994 konstaterede flere tilfaelde, hvor EU-medlemsstater havde overtraadt Den Europaeiske menneskerettighedskonventions artikel 6, der fastslaar retten til en retfaerdig rettergang;

47. er bekymret over den langsommelige behandling af straffesager i medlemsstaterne samt foelgerne heraf, der helt klart maa betegnes som en overtraedelse af menneskerettighederne;

48. henleder opmaerksomheden paa den risiko - hvis ikke en alvorlig svaekkelse af garantien for en retfaerdig retssag, som er en integreret del af selve kernen i menneskerettighederne - der er forbundet med kraenkelse af tavshedspligten i forbindelse med retssager samt misbrug af varetaegtsfaengsling;

49. finder, at den anklagedes umistelige ret at naegte at udtale sig, ikke at vidne mod sig selv, og at anses for at vaere uskyldig, indtil hans skyld er bevist, og at dette er en del af selve retsgrundlaget;

50. bekraefter, at det som i tilfaeldet med de fire fra Bridgewater, hvor de anvendte procedurer under forundersoegelsen og retsforfoelgningen senere blev aendret paa grund af »uregelmaessigheder«, eller fordi der var grund til at tvivle om de(n) paagaeldende person(er)s integritet under afgivelsen af tilstaaelserne, boer vaere de doemtes ret saa hurtigt som muligt at kunne appellere saadanne domme;

51. finder, at personer, der er anklaget eller faengslet for forbrydelser begaaet uden for deres hjemland, har ret til at forberede deres forsvar ved en domstol, at fremlaegge beviser og foere vidner og til at faa oversaetter- og tolkebistand for at blive informeret om og faa deres rettigheder beskyttet, og at disse rettigheder boer vaere sikret i Unionens medlemsstater;

52. mener, at der boer traeffes mere hensigtsmaessige foranstaltninger for at beskytte borgerrettighederne for personer, der er anholdt og afventer retssag for forseelser, som de sigtes for at have begaaet i en anden medlemsstat end deres normale bopaelsland; anser det for overtraedelse af menneskerettighederne, at borgere i andre medlemsstater i praksis diskrimineres ved at blive tilbageholdt i laengere tid foer retssagen begrundet i tekniske eller bureaukratiske forhold; kraever derfor:

i) at alle disse personer faar juridisk raadgivning om retssystemet i det land, hvor de tilbageholdes, og at denne raadgivning skal gives paa deres eget sprog;

ii) at det overvejes at oprette en juridisk raadgivning i EU til at fremme heraf;

iii) at alle midler tages i anvendelse for at sikre hurtigt samarbejde mellem faengselsmyndighederne og domstolene i hver enkelt medlemsstat for at undgaa urimelige forsinkelser med hensyn til retsforfoelgelsen af disse personer;

Retten til respekt for privat- og familieliv, hjem og korrespondance

53. understreger, at respekten for baade fysiske og juridiske personers privat- og familieliv, omdoemme, bolig og privat kommunikation, og retten til beskyttelse af personlige data er grundlaeggende rettigheder, som medlemsstaterne boer yde en saerlig beskyttelse i lyset af de negative virkninger, som de nye teknologier har i saa henseende, og at kun en harmonisering af de nationale lovgivninger paa dette omraade paa et hoejt beskyttelsesniveau, vil kunne leve op til denne udfordring;

54. kraever, at de databanker, der er oprettet som modvaegt mod aabningen af graenserne, som for eksempel SIS og datasystemerne under Europol, faar som maal at beskytte privatlivet;

55. fordoemmer brugen af telefonaflytninger, som ikke er lovhjemlede, og mener, at medlemsstaterne boer indfoere en lovgivning, der overholder de eksisterende internationale konventioner, og som baade tilgodeser kravene om at bekaempe alle former for kriminalitet og beskytte individets grundlaeggende rettigheder;

56. kraever, at SIS, EIS, TIS og Europols databank af hensyn til beskyttelsen af privatlivet underlaegges et uafhaengigt evalueringssystem; kraever, at man fra disse databanker udelukker alle oplysninger af personlig karakter, som f.eks. oplysninger om religion, filosofisk eller religioes overbevisning, race, sundhed og seksuelle tilboejeligheder;

Tanke- og trosfrihed

57. finder, at enhver har ret til tanke- og trosfrihed;

58. konstaterer paa ny, at militaernaegtelse af samvittighedsgrunde er omfattet af retten til tanke- og trosfrihed, og fordoemmer de medlemsstater, der ikke beskytter denne rettighed, og opfordrer dem til at garantere og beskytte disse rettigheder;

59. henviser endnu engang til sin beslutning af 19. januar 1994 om naegtelse af militaertjeneste af samvittighedsgrunde i EF-landene ((EFT C 44 af 14.02.1994, s. 103.)), og kraever paa ny, at de medlemsstater, som endnu ikke har gjort det, indfoerer en samfundstjeneste af samme varighed som militaertjenesten, og at militaernaegtere af samvittighedsgrunde ikke idoemmes faengselsstraf, hvis der ikke i loven er hjemlet mulighed for en alternativ tjeneste;

60. opfordrer endnu engang Graekenland til at ophoere med at forfoelge militaernaegtere af samvittighedsgrunde og frigive faengslede militaernaegtere straks at vedtage en lovgivning, der anerkender retten til militaernaegtelse af samvittighedsgrunde og indfoere samfundstjeneste, der ikke indebaerer forskelsbehandling i forhold til militaertjeneste;

61. opfordrer medlemsstaterne til ikke laengere at kraeve afgivelse af religioest tilhoersforhold i identitetskort eller pas;

Ytringsfrihed

62. bekraefter retten til menings- og ytringsfrihed, herunder retten til at give og modtage meddelelser eller tanker, inden for de graenser, der er begrundet i hensynet til beskyttelsen af boern og unge samt i respekten for privatlivet og personers omdoemme og forbuddet mod aktioner eller demonstrationer, der opildner til handlinger, der har karakter af racisme, fremmedhad og antisemitisme;

63. kan ikke acceptere, at der etableres eller opretholdes offentlige eller private oligopoler paa informationsomraadet;

64. betragter en bred adgang til information som en absolut forudsaetning for udoevelse af ytringsfriheden og appellerer til medlemsstaterne og Kommissionen om at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at fremme en saadan bred adgang til informationer fra de nationale forvaltninger og Unionen for saavel journalister som den brede offentlighed ;

65. bekraefter det enkelte menneskes ret til adgang til forskellige uafhaengige informationskilder sikres og styrkes, og mener, at Kommissionen med henblik herpaa saa hurtigt som muligt boer forelaegge direktivet om mediekoncentration;

66. finder, at journalisters ret til hemmeligholdelse af deres kilder er en del af informations- og pressefriheden, og opfordrer medlemsstaterne til i deres lovgivning at anerkende denne ret;

67. mener, at pressefriheden er en grundlaeggende rettighed for enhver per- son, og at udoevelsen af denne ret med det ansvar, det medfoerer, derfor ikke kan goeres betinget af obligatorisk medlemskab af en faglig journalistorganisation, som det er tilfaeldet i nogle medlemsstater;

68. anser kunst, videnskab og forskning for at vaere frie omraader og kraever respekt for den akademiske frihed og effektiv beskyttelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder;

69. bekraefter sin beslutning af 9. februar 1994 om sproglige og kulturelle mindretal i Det Europaeiske Faellesskab ((EFT C 61 af 28.02.1994, s. 110.)) og gaar ind for, at disse mindretalskulturer anerkendes som en integreret del af den europaeiske kulturarv;

Forsamlings- og foreningsfrihed

70. bekraefter retten til forsamlings- og foreningsfrihed for alle borgere og paapeger endnu engang over for medlemsstaterne, at denne ret ogsaa gaelder for etniske mindretal, uanset om de er officielt anerkendte eller ej;

71. beklager de talrige angreb paa retten til forsamlings- og foreningsfrihed og fagforeningsmedlemmers rettigheder i talrige medlemsstater og kraever, at der saettes en stopper herfor ved at anerkende forsamlings- og foreningsfrihed som en grundlaeggende ret i alle medlemsstater;

72. mener, at arbejdstagernes ret til at slutte sig sammen i fagforeninger og deltage i faglige aktioner, herunder strejkeretten, uden trussel om gengaeldelse i form af afskedigelse eller retssag, er to vigtige menneskerettigheder, og opfordrer derfor medlemsstaterne til at garantere anerkendelsen af fagforeninger som en lovfaestet rettighed med lovfaestede bestemmelser om positive rettigheder for fagforeningsmedlemmer til at blive repraesenteret af deres fagforening, baade ved kollektive forhandlinger og ved individuel repraesentation;

73. fordoemmer Det Forenede Kongeriges regering for ensidigt at have frataget arbejdstagerne i GCHQ deres fagforeningsrettigheder i modstrid med ILO-konvention 87; kraever disse rettigheder genindfoert og fuld kompensation til og genansaettelse af de arbejdstagere, der blev afskediget, fordi de ikke ville opgive deres medlemskab af uafhaengige, frie fagforeninger;

74. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at finde en maade, hvorpaa det er muligt foreloebigt at anerkende foreningsfriheden for tjenstgoerende vaernepligtige og stampersonel i de vaebnede styrker, og som er forenelig med den saerlige hierarkiske opbygning og disciplin, som kendetegner enhver militaer organisation, med de begraensninger, som medlemsstaterne maatte anse for noedvendige af hensyn til militaerets funktion som garant for det nationale forsvar;

75. fordoemmer enhver organisationstvang, der goer medlemskab af bestemte organisationer til en reel betingelse for at udoeve et erhverv, isaer naar disse organisationer har andre end rent professionelle formaal og yder stoette til bestemte politiske partier;

76. kraever udtrykkeligt, at Den Europaeiske Union og dens medlemsstater uden forbehold ratificerer og anvender Europaraadets sociale charter, at de overholder ILO's internationale konventioner og henstillinger, og at Det Forenede Kongeriges regering straks undertegner aftalen om socialpolitik, der er vedfoejet Maastricht-traktaten;

Ligebehandling

77. anser det for vitalt, at princippet om ligebehandling og ikke- diskrimination fastholdes som et af de overordnede principper for faellesskabsretten, og opfordrer indtraengende medlemsstaterne til fortsat at garantere dette;

78. afviser enhver form for diskrimination paa grund af race, hudfarve, nationalt tilhoersforhold, koen, seksuel tilboejelighed, sprog, religion og politisk overbevisning;

79. fastholder paa ny, at kvinder skal sikres lige muligheder og rettigheder, og bekraefter sin beslutning af 10. marts 1994 om kvinders situation i Unionen ((EFT C 91 af 28.03.1994, s. 244.));

80. kraever, at der tages hensyn til princippet om ligestilling af maend og kvinder ved aendring af unionstraktaten, og opfordrer medlemsstaterne til at undersoege, i hvor hoej grad dette princip er gennemfoert inden for de enkelte sektorer, og til at rette sig efter henstillingen om lige deltagelse af maend og kvinder i beslutningsprocessen;

81. opfordrer Kommissionen til at foreslaa aendringer til de eksisterende ligestillingsdirektiver, hvis disse ikke har foert til oeget ligestilling af maend og kvinder i medlemsstaterne;

82. understreger, at handicappedes grundlaeggende ret til lige muligheder og til ikke at blive diskrimineret paa grund af deres handicap boer indarbejdes i Faellesskabets politikker;

83. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at ophaeve alle retsforskrifter og bestemmelser, der kriminaliserer og diskriminerer mod seksuelle og foelelsesmaessige forbindelser mellem voksne af samme koen;

84. kraever i overensstemmelse med sin beslutning af 8. februar 1994 om ligeberettigelse for boesser og lesbiske i Faellesskabet (A3-0028/94) ((EFT C 61 af 28.02.1994, s. 40.)), afskaffelse af enhver form for forskelsbehandling og ulige behandling for boesser, navnlig med hensyn til de forskelle, der fortsat findes i forbindelse med aldersgraensen for tilladelse til homoseksuelle forbindelser og forskelsbehandling inden for arbejds-, straffe-, civil-, aftale-, erhvervs- og socialretten;

85. henviser paa ny til, at aeldres menneskerettigheder ogsaa omfatter deres ret til et vaerdigt liv, og bekraefter paa ny indholdet af sin beslutning af 24. februar 1994 om foranstaltninger til fordel for aeldre ((EFT C 77 af 14.03.1994, s. 24.));

Racisme og fremmedhad

86. fordoemmer paa ny racisme i alle dens former og fremmedhad og antisemitisme, og kraever, at dette nedfaeldes i unionstraktaten;

87. beklager, at Raadet ikke hidtil har vedtaget en strategi for bekaempelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme, og at Kommissionen stadig ikke har fremlagt noget forslag til direktiv om ikke-diskrimination til trods for Europa-Parlamentets gentagne anmodninger herom;

88. henviser endnu engang til indholdet af sin beslutning om racisme, fremmedhad og antisemitisme af 27. oktober 1994 ((EFT C 323 af 21.11.1994, s. 154.)) og sin beslutning om sigoejnernes situation i Faellesskabet af 21. april 1994 ((EFT C 128 af 09.05.1994, s. 372.));

89. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at beskytte borgerne paa deres territorium mod enhver form for diskrimination, racisme, fremmedhad og antisemitisme og at goere tilskyndelse til racisme til et strafbart forhold i deres retsorden;

90. beklager, at der i visse medlemsstater har vaeret tilfaelde af racistisk motiveret mishandling af anholdte fra politiets side; opfordrer derfor regeringerne i Unionen til at skride energisk ind, saa snart de faar kendskab til saadanne forhold;

91. understreger noedvendigheden af, at man inden for almen og faglig uddannelse fremmer foranstaltninger, der sigter paa en effektiv bekaempelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme, og opfordrer medlemsstaterne til at soerge for, at socialarbejdere og ansatte inden for politiet og faengselsvaesenet faar en saerlig uddannelse, saa de bliver i stand til at forstaa de specifikke kulturelle traek, der kendetegner folk af fremmed herkomst eller folk, der tilhoerer etniske mindretal;

92. udtrykker sin bekymring over, at adskillige internationale organisationer har konstateret en stigning i antallet af brutale overgreb paa personer, der er af fremmed oprindelse eller tilhoerer etniske mindretal, navnlig asylansoegere, og opfordrer medlemsstaternes regeringer til at gribe effektivt ind, saa snart de faar kendskab til saadanne situationer;

Retten til indgaaelse af aegteskab, aegteskabslignende samlivsformer og familiens og barnets rettigheder

93. anser beskyttelsen af familien for at vaere af vital betydning, hvad enten familien er officielt anerkendt eller de facto etableret, og er foruroliget over initiativerne til begraensning af retten til at stifte familie, og kraever, at der laegges stoerre vaegt paa at beskytte boern og unge;

94. kraever, at beskyttelsesforanstaltningerne udvides til ogsaa at omfatte beskyttelse af boern mod seksuelle og voldelige overgreb;

95. kraever, at alle boern faar ret til en fuldstaendig uddannelse, og opfordrer medlemsstaterne til at hindre en foertidig afbrydelse af skolegangen;

96. fastholder, at ethvert barn boer have ret til gode sanitaere forhold, herunder rimelige boligforhold, sund ernaering og et rent miljoe;

97. opfordrer medlemsstaterne til at kriminalisere egne borgeres alfonseri og misbrug af mindreaarige i udlandet (sexturisme) paa lige fod med gaeldende bestemmelser i hjemlandet;

98. er bekymret over den kendsgerning, at der stadigvaek i nogle af Den Europaeiske Unions medlemsstater eksisterer oekonomisk udnyttelse af boern og boernearbejde;

II. OEKONOMISKE, SOCIALE OG KULTURELLE RETTIGHEDER; MILJOE

Retten til uddannelse

99. anser en grunduddannelse for at vaere en rettighed, som ikke maa vaere betinget af oekonomiske interesser, men alene af hensynet til udviklingen af menneskets personlighed og derfor boer vaere fri, gratis og tilgaengelig for alle; opfordrer derfor medlemsstaterne til at gennemfoere saerlige foranstaltninger, saaledes at den grundlaeggende ret til uddannelse ogsaa kommer til at omfatte gadeboern;

100. finder derfor ogsaa, at retten til uddannelse ogsaa omfatter retten til at vaelge uddannelsessystem (paa hele Unionens omraade);

101. bekraefter paa ny sin opfattelse af, at retten til almen og faglig uddannelse boer gaelde hele livet;

Bekaempelse af fattigdom og oekonomiske, sociale og kulturelle rettigheder

102. understreger, at fattigdom og social udstoedelse kraever specifikke foranstaltninger paa det sociale, oekonomiske og kulturelle omraade;

103. opfordrer Faellesskabets institutioner og medlemsstaterne til at foere en effektiv politik til bekaempelse af fattigdom og i forbindelse hermed at ivaerksaette foranstaltninger med henblik paa drastisk at reducere antallet af daarligt stillede i Den Europaeiske Union;

104. minder om, at kvinder, baade paa verdensplan og paa europaeisk plan, udgoer 70% af de fattigste, og at der boer goeres en saerlig indsats for at sikre, at deres sociale og oekonomiske rettigheder respekteres og udvikles;

105. foreslaar, at protokollen og aftalen om socialpolitikken og pagten om grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder i forbindelse med regeringskonferencen i 1996 indsaettes i traktaten, og at EU tilslutter sig Europaraadets sociale charter;

106. anser retten til arbejde for at vaere en grundlaeggende rettighed for alle europaeiske borgere, der er forankret i forskellige unionsprotokoller, og opfordrer Kommissionen til at gennemfoere hvidbogen om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse i fuldt omfang for at muliggoere gennemfoerelsen af dette princip;

107. opfordrer Kommissionen til, at den goer det til et obligatorisk led i alle faellesskabspolitikkerne at traeffe passende foranstaltninger til bekaempelse af arbejdsloesheden i Unionen;

108. opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder (socialpagten), der vedtoges i december 1989 i Strasbourg, definitivt traktatfaestes som grundlaeggende rettigheder for alle unionsborgere;

109. opfordrer indtraengende de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, til at tiltraede den til traktaten knyttede protokol og aftale med henblik paa gennemfoerelse af socialpagten og fremme af den sociale dialog;

110. opfordrer medlemsstaterne til at paase, at der i deres nationale lovgivning findes minimumsgarantier for de sociale og oekonomiske rettigheder, herunder navnlig den grundlaeggende ret til arbejde, fagforeningsrettigheder og pensionsrettigheder;

111. opfordrer medlemsstaterne til at gennemfoere henstillingerne fra Det Europaeiske Raads moede i Essen vedroerende forbedring af beskaeftigelsessituationen og prioritere den effektive gennemfoerelse af de faellesskabsinitiativer, der kan fremme jobskabelsen, saasom programmerne EMPLOYMENT, SMV, ADAPT m.fl., og som kan give arbejdstagerne mulighed for at tilpasse sig erhvervslivets strukturelle forandringer;

112. kraever, at der vedtages et direktiv om bekaempelse af sexchikane paa arbejdspladsen;

113. fastholder, at arbejdstagerne har ret til at blive informeret om deres virksomheds oekonomiske situation;

114. hilser offentliggoerelsen af direktiv 94/45/EF om europaeiske samarbejdsudvalg ((EFT L 254 af 30.09.1994, s. 64.)) velkommen;

115. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at prioritere jobskabelsen i forbindelse med anvendelsen af strukturfondene og Samhoerighedsfonden;

116. finder det vigtigt, at man giver kulturen en stoerre rolle i jobskabelsen ved at indarbejde den i udviklingsstrategierne, ikke blot i forbindelse med bevarelsen af kulturarven, men med alle investeringer i den kulturelle og audiovisuelle sektor;

117. gentager opfordringen fra sin ovennaevnte beslutning af 12. april 1989 til Kommissionen om paa grundlag af artikel 128, stk. 4, at ivaerksaette en undersoegelse med en analyse af virkningen af Unionens forskellige politikker for den kulturelle mangfoldighed og de kulturelle udtryksmuligheder;

118. opfordrer medlemsstaterne til at anerkende og fremme deres regionale sprog, navnlig inden for uddannelses- og mediesektoren og i forbindelserne mellem borgerne og de administrative myndigheder, og til at undertegne Europaraadets tillaegsprotokol til menneskerettighedskonventionen om dette emne;

119. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at traeffe og fremme foranstaltninger, hvorved mindretals og asylansoegeres kulturelle identitet respekteres, og som sikrer, at disse grupper ikke mister kontakten med deres modersmaal og oprindelige kultur, men at de samtidig ogsaa giver dem midler til at tilegne sig det nye hjemlands sprog og kultur;

120. opfordrer Kommissionen til at foreslaa aktioner, som skal faa unge europaeere til at goere sig disse spoergsmaal bevidst for at fremme en realistisk orientering om menneskerettighedsspoergsmaal i de forskellige medlemsstater;

Ret til miljoebeskyttelse

121. fastholder retten til at leve i et miljoe, der er saa lidt forurenet som muligt, og understreger endvidere, at nulevende generationer har pligt til at efterlade kommende generationer et rent miljoe;

122. finder, at Unionen og medlemsstaterne boer foere en effektiv miljoebeskyttelsespolitik, da det er en af grundforudsaetningerne for velfaerdsstaten;

123. erindrer om, at miljoebeskyttelse ifoelge EF-Domstolens retspraksis betragtes som en af Unionens vaesentligste maalsaetninger;

124. understreger paa ny sammenhaengen mellem retten til miljoebeskyttelse og retten til sundhedsbeskyttelse og opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at gennemfoere Faellesskabets miljoedirektiver;

* * *

125. opfordrer medlemsstaterne til at vedtage lovgivning og foranstaltninger, der goer det muligt for dem at forfoelge de ophavsmaend til eller medskyldige i forbrydelser mod menneskeheden, der maatte befinde sig paa deres territorium, stille dem for de nationale domstole og samarbejde med de internationale domstole, der er nedsat for at doemme forbrydelser begaaet i det tidligere Jugoslavien og Rwanda;

126. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt til regeringer og parlamenter i de stater, der allerede formelt har anmodet om medlemskab af Det Europaeiske Faellesskab.