DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/75

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om innovation inden for turisme: udarbejdelse af en strategi for en bæredygtig udvikling på øerne (initiativudtalelse)

2011/C 44/13

Ordfører: Sylvia GAUCI

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 16. juli 2009 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

Innovation inden for turisme: udarbejdelse af en strategi for en bæredygtig udvikling på øerne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som vedtog sin udtalelse den 23. juni 2010.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 464. plenarforsamling den 14.-15. juli 2010, mødet den 15. juli 2010, følgende udtalelse med 153 stemmer for, 1 imod og 13 hverken for eller imod:

1. Konklusioner

1.1 Udvalget foreslår, at man udvikler fortløbende programmer for livslang læring specifikt til ansatte inden for øernes turistsektor. Særlige midler fra ESF og samhørighedsfondene bør øremærkes til dette formål. En passende ramme for arbejdsmarkedsrelationer til fremme af bedre arbejdsforhold og foranstaltninger til støtte for iværksættere (netværk, marketing, reklame osv.) skulle gøre det muligt at fremme turismen på øerne.

1.2 Tilsvarende og i betragtning af den øgede anvendelse af internettet til reservation af rejser og ferier bør SMV'erne inden for (ø-)turistsektoren tilbydes enten EU-finansieret uddannelse eller forenklet adgang til gode leverandører af tjenesteydelser med henblik på at udvikle en effektiv webside, da de i modsat fald risikerer at miste »moderne« kunder.

1.3 EØSU foreslår, at man på en strategisk beliggende ø opretter en tværregional uddannelsesinstitution, hvis koncept lægger sig tæt op ad Erasmus-programmet for studerende og arbejdstagere inden for turistsektoren.

1.4 Selv om virksomhederne, og navnlig de små virksomheder, drager fordel af mindre og bedre lovgivning, bør man overveje at oprette en særlig administrativ myndighed inden for Kommissionen, f.eks. et generaldirektorat for turisme, eftersom turistsektoren står for ca. 11-12 % af EU's bruttonationalprodukt og helt op til 25 % af bruttonationalproduktet på øer som Malta. EØSU forestiller sig, at en sådan turistmyndighed inden for Kommissionen skal vogte (ø-)turismeinteresserne i EU-institutionerne og -politikkerne. Udvalget har i tidligere udtalelser om turisme foreslået og foreslår på ny, at der oprettes et europæisk turistagentur.

1.5 Øerne har sammenlignet med fastlandet et medfødt handicap i form af deres afsides beliggenhed, tilgængelighed og økarakter. EØSU mener, at man bør tilstræbe en fordelagtig skatteordning, der tager hensyn til den særlige indsats, som er blevet gjort for investeringer, bevarelse og skabelse af arbejdspladser samt tilpasning af virksomhedernes åbningsperioder, for derved at afhjælpe sæsoneffekter.

1.6 EU's definition af øer har vist sig uhensigtsmæssig i flere tilfælde og står ofte i vejen for løsninger. EØSU har i tidligere udtalelser (1) anbefalet en ændring af denne definition og gentager i nærværende udtalelse denne anbefaling.

1.7 EU er i gang med at udvikle et nyt koncept inden for regionalpolitikken, nemlig det makroregionale samarbejde (f.eks. Østersøstrategien og Donaustrategien). EØSU finder dette koncept interessant og er overbevist om, at det også ville kunne anvendes til øgrupper. En makroregional strategi for øerne i det vestlige Middelhav ville således kunne afhjælpe nogle af de tilgængelighedsproblemer, som øerne oplever.

1.8 EØSU er positivt indstillet over for og giver sin fulde opbakning til Calypso-programmet for social turisme. Udvalget mener, at man efter iværksættelsen af de forberedende tiltag i 2009 bør tilstræbe et fuldt program. Det anbefales, at man integrerer Calypso-programmet i en fremtidig makroregional strategi for den vestlige middelhavsregion.

2. Indledning

2.1 Turismen yder et vigtigt og stadigt større bidrag til den økonomiske vækst og tegner sig i ekstreme tilfælde for op til 70 % af øernes bruttonationalprodukt. Den er en af de bedste måder at skabe indtægter og beskæftigelse på. Mens Europas markedsandel på det globale turistmarked falder langsomt, spås væksten i turisttilstrømningen til EU at ville øges. Man kan dog ikke tage en vækst i turisttilstrømningen for givet, hvilket den finansielle krise i 2008 og 2009 i allerhøjeste grad vidnede om.

2.2 Nye former for turisme ser dagens lys og afløser den traditionelle hav- og solmasseturisme. Der er tale om mere innovative og særlige former for »grøn«, skræddersyet og oplevelsesorienteret turisme. Endvidere fremskynder den øgede efterspørgsel efter turisme og den demografiske udvikling (som f.eks. et stigende antal »seniorrejsende«) segmenteringen af turistprodukterne og skabelsen af nye former for turistprodukter, der omfatter mange nye tjenester.

2.3 Innovation er et vigtigt spørgsmål for den økonomiske politik på såvel EU-plan med Lissabon- og EU2020-strategierne som på regionalt plan med øgede offentlige investeringer i forskning, uddannelse, efteruddannelse og støtte til de »mest innovative sektorer«, herunder transport, energi og grønne industrier. Dette gør sig ligeledes gældende for tjenesteydelser, navnlig dem, der kræver et videngrundlag eller færdigheder, og som betragtes som typiske for de fleste turistrelaterede aktiviteter som f.eks. indkvartering, forplejning og handel med fast ejendom.

2.4 Turisterne går i dag efter den bedste kvalitet til den laveste pris. En fremgangsrig øturisme forudsætter derfor ikke alene et veluddannet personale som udgangspunkt, men også en vilje fra arbejdsgivernes og arbejdstagernes side til livslang læring med det formål at kunne opretholde høje servicestandarder i en verden i hurtig forandring med kræsne og krævende turister. En af forudsætningerne for kvalitetsturisme er, at personalet er veluddannet og velkvalificeret.

2.5 Et vigtigt aspekt for forandring og innovation inden for turistsektoren er anvendelsen af informations- og kommunikationsteknologier (ikt). Udbredelsen af ikt og internettet inden for turistsektoren giver forbrugerne mulighed for at kommunikere direkte med udbyderne af tjenesteydelser. For sektoren som helhed vil dette kunne reducere (transaktions-)omkostningerne, hvilket igen vil bevirke, at folk går uden om mellemled som f.eks. rejsebureauer eller sågar rejsearrangører. Større nyskabelser inden for masseturismen som f.eks. fremkosten af lavprisflyselskaber har i høj grad påvirket væksten og den videre udvikling inden for turistsektoren.

2.6 Øerne står stadig over for alvorlige problemer. Generelt halter de bag efter fastlandet. Dertil kommer, at mange af disse nye teknologier og fremgangsmåder ikke kontrolleres, skabes eller for den sags skyld vedligeholdes af de virksomheder, der direkte berøres af dem.

2.7 Myndighederne på øerne er i gang med at undersøge konsekvenserne af disse nye fremgangsmåder for deres egne turistpolitiske initiativer og foranstaltninger. Deres primære sigte er at sikre, at politikkerne og foranstaltningerne støtter og fremmer innovation, hvorved deres turistindustri vil kunne videreudvikles.

3. Nødvendigheden af innovation

3.1 I lyset af samfundsudviklingen og tilbagegangen inden for masseturismen, sådan som den organiseredes af rejsearrangører i det tyvende århundrede, er øturismen nødt til at innovere sig og tilpasse sig en ny virkelighed, hvis den vil opleve fremgang. Innovationen skal findes i de mennesker, som i dag arbejder i turistsektoren. Paradoksalt nok bryder innovation også gamle vaner, og folk vil modsætte sig forandringer, hvis ikke de ser en umiddelbar fordel ved dem.

3.2 I sidste halvdel af det tyvende århundrede var det masseturismens udbud, som bestemte efterspørgslen. En stigning i antallet af udbudte rejsedestinationer mættede imidlertid markedet. I dag har den skiftende efterspørgsel taget overhånd på et typisk forbrugerdomineret marked. Udbyderne lider herunder, og denne nye udfordring kan håndteres ved hjælp af innovativ og kreativ tænkning, hvor der udvikles forskellige former for nicheturisme som f.eks. terapeutisk turisme, grøn/økoturisme, gårdturisme og naturturisme.

3.3 Dertil kommer, at livsstilen har forandret sig betydeligt i de seneste år. Turistsektoren står over for en aldrende, sundere og mere velhavende befolkning, som tager på flere og kortere ferier. Flere turister lægger nu vægt på »den bedste kvalitet til den bedste pris« i stedet for »den lavest mulige pris«. Forbrugerloyaliteten er faldende, og turisterne efterlyser i højere grad bæredygtighed og autenticitet langt væk fra masseturismen. Øturismen er nødt til at forny sig, hvis den skal kunne klare sig under disse omstændigheder.

4. Øturisme og produktinnovation

4.1 Inden for de store turistvirksomheder er innovation en rutinesag og en fast bestanddel af virksomhedernes beslutningstagning. For at sikre at de ikke bliver overrasket af uventede fornyelser, indgår innovation i dag i virksomhedernes daglige planlægning. For dem er innovation bare en ekstra produktionsfaktor.

4.2 For de destinationsorienterede små turistvirksomheder er muligheden for at drage fuld fordel af innovation imidlertid begrænset. Dette skyldes primært manglende personale og midler. SMV'er inden for turistsektoren er først og fremmest nødt til at opfylde de faste kunders daglige behov, og de er derfor ikke i stand til at afsætte midler til forskning og udvikling.

4.3 Turistsektoren domineres i stor udstrækning af SMV'er, hvilket især er tilfældet på øerne. For at overleve i et stadigt mere konkurrenceorienteret og globalt miljø vil navnlig de små turistvirksomheder få brug for at opnå stordriftsfordele og en kritisk masse for at mindske transaktionsomkostningerne samt øge produktiviteten og indflydelsen på markedet. Omstrukturering og samarbejdsmekanismer vil gøre det nemmere for virksomhederne at tilpasse sig forandringer og forbedre deres konkurrenceevne.

4.4 Det er en udfordring for turistsektoren at tilbyde nye produkter og tjenesteydelser. Oplevelsesorienteret turisme, bæredygtig turisme samt natur-, kultur- og kulturarvsturisme er nogle af de strategier, der ligger til grund for mange innovative turistprodukter på flere europæiske rejsedestinationer i dag. Øerne bør i højere grad fremme disse produkter, eftersom de er knyttet til deres »øidentitet«.

4.5 Den oplevelsesbaserede turisme udspringer af samspillet mellem turister og destinationer. Turisternes samlede indtryk er resultatet af en række korte møder med forskellige mennesker, som arbejder inden for turistsektoren.

4.6 Forbrugernes øgede miljøbevidsthed er et incitament for turistvirksomhederne til at innovere og forbedre deres miljøpræstationer, både med hensyn til turisternes interaktion med miljøet og deres egen miljøindsats. De vigtigste produkter, der vil kunne fornyes, skal faktisk findes inden for nicheområder som f.eks. økoturisme og eventyrturisme.

4.7 Kulturturisme er også en vigtig og voksende sektor, der tiltrækker relativt velhavende og veluddannede turister. Flere øer har omstruktureret deres kulturelle tjenester og er ved at skabe fornyelser, som sigter mod en værdiforøgelse gennem kultur. De diversificerer deres turismeindustri og øger længden af ferierne ved hjælp af bl.a. bedre pakkeløsninger og fremme af tilgængelige kulturelle oplevelser og arrangementer.

4.8 Hvis ikke turismen på en harmonisk måde integreres i øsamfundene, men kun giver få øboere fordele, mens andre besværes, vil den ikke komme til at udgøre et bæredygtigt og harmonisk element i samfundets aktiviteter. For at sikre befolkningens opbakning til et turistbaseret samfund er det nødvendigt at anlægge en bundstyret tilgang til planlægningen og inddrage befolkningen. Turismen kan bidrage til at bringe befolkningen på en ø sammen, ved at alle inddrages og bliver bevidste om den omfattende effekt, som turismen har på forbedringen af naturen og bymiljøet, arealanvendelsen og den fysiske planlægning, de sociale tjenesteydelser og bevarelsen af den kulturelle arv (arkitektur, håndværk, traditionel madkultur osv.).

4.9 Forskellige former for turisme kan vise sig ikke at være indbyrdes kompatible, navnlig i et lille øsamfund. F.eks. kan udviklingen af nichemarkeder som sommersprogkurser for studerende vise sig at være inkompatibel med udviklingen af et sommermarked for ældre, når de unges larmende adfærd efter kurserne kommer i konflikt med de ældres behov for ro. Igen er der behov for en bundstyret tilgang, når øerne skal vælge (en) form(er) for turisme, således at de træffer det rigtige valg.

4.10 Endelig berører turismen ikke alene de mennesker, som arbejder på hotellerne og restauranterne eller i flyselskaberne. Den berører også mange andre sektorer, som er leverandører til turistsektoren, lige fra den lokale blikkenslager til den lokale landmand.

5. Forbedring af øturismen gennem innovation

5.1 Turistsektoren har altid været proaktiv med hensyn til at tage nye teknologier i brug som f.eks. globale distributionssystemer. De seneste landvindinger inden for telekommunikation, netværk, databaser, databehandling og elektronisk markedsføring skaber mange nye muligheder for turisterhvervet, som i væsentlig grad påvirker de traditionelle turisterhvervsmodeller. Internetadgang via bredbånd samt ikt tilfører turisttjenesteydelserne og -produkterne en merværdi og fremmer udviklingen af industrinetværk og -klynger. Det er et problem, at manglen på bredbåndsteknologi samt specialviden og færdigheder forhindrer en fuld udnyttelse af ikt. Der bør tilrettelægges en særlig uddannelse for øbefolkningerne for at afhjælpe dette problem.

5.2 Forbrugerne har i stadig større grad vænnet sig til at anvende ikt til at booke deres ferier. I dagens EU tilrettelægger to tredjedele af de fremtidige turister deres rejse via internettet, og mere end 50 % af dem køber deres rejse online. De går efter fleksible og lettilgængelige produkter og kan godt lide at kommunikere direkte med turistkontorerne. For at kunne drage fordel af denne ikt-revolution er virksomhederne nødt til at omlægge hele sektorens markedsføringsproces. Internetteknologier giver såvel virksomhederne som forbrugerne et stort potentiale for at gøre forretning direkte online.

5.3 Mange europæiske øer med en lang tradition for turisme lider under vækst- og produktionssvagheder. Turismen på disse øer er underlagt et enormt konkurrencepres. På det liberaliserede globale turistmarked er øerne oppe at konkurrere med nye rejsedestinationer, som kan drage nytte af ressourcer, der enten er intakte eller i meget ringe grad udnyttes, og som nyder godt af meget fordelagtige økonomiske betingelser, herunder lave lønninger, forskellige former for statsstøtte og en svag møntfod.

5.4 Som det er tilfældet i alle servicesektorer, afhænger kvaliteten af serviceudbuddet inden for øturismen i stor udstrækning af kvaliteten af øernes arbejdsstyrke. Gode arbejdsvilkår går hånd i hånd med et højt serviceniveau.

5.5 Den europæiske øturisme, der primært domineres af SMV'er, og som er kendetegnet ved en høj arbejdskraftintensitet, har som følge af sin fragmentering et produktivitetsproblem. Den nedsatte produktivitet hæmmer øturismens konkurrencedygtighed, hvilket afspejles i priserne.

5.6 Problemet med sæsonbetingethed har reelle følger for jobstabiliteten og gør det mindre attraktivt at arbejde i turistsektoren. Derfor bør man fremme særlige kontraktvilkår, som sikrer sæsonarbejderne stabil beskæftigelse, med det formål at give dem arbejdsmæssige og sociale rettigheder uden diskrimination i forhold til fastansatte. EØSU har allerede tidligere rejst dette spørgsmål (2).

5.6.1 Fremme og innovation af øturismen vil kræve tilpasning og modernisering af arbejdsmarkedsrelationerne, især hvad angår uddannelse, forfremmelse og karriere, arbejdsopgaver, arbejdsdag, arbejdstider og -vilkår inden for rammerne af den sociale dialog og de kollektive forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter.

5.7 Transporten til øerne, navnlig i dagens hurtigt forandrende verden, sker frem for alt med fly. Transport ad søvejen er ikke altid et anvendeligt alternativ, da det kræver såvel en solid infrastruktur på land som et pålideligt netværk af søtransportforbindelser. Sidstnævnte afhænger i høj grad af vejrforholdene.

6. Udvikling af politikinstrumenter til innovation af markedsføringen af øturisme

6.1 En stor udfordring for myndighederne med ansvar for øturisme består i at finde den mest effektive måde, hvorpå man kan udvikle og gennemføre politikforanstaltninger til støtte for turistinnovation uden at forstyrre markedsdynamikken. Regeringerne gør bedst i at lade markederne så vidt muligt regulere sig selv og kun gribe ind i tilfælde af markedssvigt.

6.2 Øerne må finde en fin balancegang mellem potentielt modstridende interesser blandt vækstorienterede virksomheder, turister på jagt efter fritidsmuligheder og miljøaktivister, som ønsker at beskytte naturen. For så vidt angår byplanlægning, er det centrale spørgsmål, hvem der skal have lov til at træffe beslutning om byggeprojekter. Der findes potentielle konflikter mellem de lokale råd, som kan være farvet af lokale erhvervsinteresser, og de regionale og statslige myndigheder, der ser tingene i en større sammenhæng, og som ønsker at lægge en dæmper på ubegrænset vækst i økologisk skrøbelige områder.

6.3 Regeringerne bør give innovative virksomheder stordriftsfordele og fremme innovation gennem kooperative alliancer og andre former for netværkssamarbejde. Det mest effektive og lovende middel til innovation i turistsektoren kan opnås gennem samarbejde, alliancer og/eller netværk inden for områder som teknologi, marketing, distribution og deling af menneskelige ressourcer. Indtil videre synes samarbejdet i turistsektoren at være utilstrækkeligt, navnlig blandt SMV'erne. Regeringerne bør i den henseende støtte en innovativ turistpolitik, der fremmer sammenhæng og synergi.

6.4 Man kan ikke behandle de turistrelaterede spørgsmål uden at tage hensyn til den fysiske dimension. Der er frem for alt tale om kommercialisering og markedsføring af turistattraktioner, der er turistsektorens råstoffer og skaber rejsedestinationer. Turisterne vælger den rejsedestination, som umiddelbart synes at være den bedste, og de produkter, som de er villige til at betale for. Jo mere unik rejsedestinationen er, desto mere er de villige til at betale for den. I de fleste tilfælde er der tale om offentlige goder og ressourcer som f.eks. beskyttede landskaber eller landarealer reserveret til landbrug, som øboerne skal beskytte og forvalte, således at de ikke bliver udnyttet eller ødelagt.

6.5 Lokale turistattraktioner og innovative tjenesteydelser giver rejsedestinationerne deres egen karakter. Endvidere begrænser de mulighederne for produktinnovation, da udviklingen af innovation afhænger af rejsedestinationens goder. Man kan f.eks. ikke lave et badested om til et bjergkursted. Dog vil et turistland med en bred vifte af turistattraktioner kunne omstille sig på markedet.

6.6 Masseturisme baseret på sol, hav og fastfood er på langt sigt ikke nødvendigvis den bedste form for turisme for øerne. Eksempler i Skotland vidner om, at specialiserede former for øturisme i mindre målestok kan være meget succesfulde. Der findes ikke nogen universalløsning, hvilket man ikke må glemme, når man udarbejder strategier for øernes turisme. Hvad der synes ideelt for små middelhavsøer, kan være uhensigtsmæssigt for meget små øer ud for Det Forenede Kongeriges, Irlands og Sveriges kyster.

6.7 Rejsedestinationernes fremtid afhænger af mange uafhængige parametre, herunder hvilke markeder turisterne kommer fra og disses potentiale samt tilgængeligheden udtrykt i transport- og realtidsomkostninger. Den offentlige sektor kan kun påvirke disse parametre gennem mekanismer som forpligtelser til offentlig tjeneste eller systemer for territorial sammenhæng. Parametrene er endvidere i stor udstrækning udslagsgivende for karakteren af produktinnovationer. Udfordringen for de lokale iværksættere består derfor i at skabe merværdi for kunderne gennem nye produkter.

6.8 I EU lægges der stor vægt på miljømæssig bæredygtighed, der omfatter aspekter som identifikation af nyttige mekanismer til reduktion af rejserelaterede emissioner og miljømæssig bæredygtighed som generel drivkraft for en konkurrencedygtig turistsektor.

6.9 Hvad afholder f.eks. øboerne fra at forbedre deres strande eller udstille deres kulturarv? Hvorfor reklameres der kun for få turistattraktioner, når hele øer kunne være en turistattraktion? Hvorfor fokuseres der så meget på afgrænsede perioder og korte »turistsæsoner«, når turismen nogle steder er en helårsaktivitet? Ofte reklameres der kun for enkelte seværdigheder i stedet for hele landsbyer og byer. Indbyggerne i en given landsby eller by skal lære at være stolte af deres hjemby. Det er den eneste måde, de kan beskytte og sælge deres produkt og kulturarv på.

6.10 Med en øget turisttilstrømning til øerne vil myndighederne blive nødt til at foretage yderligere investeringer for at beskytte den sanitære kvalitet på øerne og sikre drikke- og badevand af høj kvalitet, en omhyggelig affaldshåndtering, bæredygtig energi og en sikker fødevareforsyning.

6.11 Det er meget vigtigt at bevidstgøre øboerne om konkurrencedygtighed, således at den kommer til at stå højt på dagsordenen. Denne opgave kan ikke udføres af regeringerne alene. Arbejdstagere, virksomheder, forvaltninger og offentlige myndigheder vil alle skulle inddrages heri.

6.12 I praksis har tre faktorer afgørende betydning:

— for det første statens indblanding, når det gælder sundhedssikkerhed og miljømæssig bæredygtighed

— for det andet de med den private erhvervssektor forbundne aspekter som transport på jorden og i luften samt ikt-infrastruktur og

— for det tredje de menneskelige kulturelle aspekter, som kendetegner de enkelte landes ressourcer.

6.12.1 Regeringerne har stor indflydelse på den første kategori. Det ville simpelthen være uacceptabelt, hvis en ø klarer sig dårligt med hensyn til miljømæssig bæredygtighed. Dette viser, at miljø- og kulturinteressegrupperne har fuldstændig ret, når de vedholdende kræver øget bevidstgørelse om øernes kulturarv og fremhæver det presserende behov for at øge indsatsen for at beskytte denne.

6.12.2 Der er stadig lang vej endnu, hvad angår turistinfrastrukturen. Dårlige resultater på dette område bør være et incitament til handling og flere investeringer. En periode med tilbagegang er det rette tidspunkt at evaluere infrastrukturen på og afsætte flere midler til en forbedring af denne. Øerne er nødt til at forbedre deres infrastruktur og søge nye nichemarkeder ved hjælp af private og offentlige investeringer. Regeringerne skal sikre, at den private sektor får større adgang til finansielle midler, og at bankerne i højere grad yder lån til SMV'erne. De midler, som stilles til rådighed inden for rammerne af EU's hjælpepakke, skal udnyttes fuldt ud. Det er frem for alt vigtigt, at de offentlige myndigheder ikke pålægger den private sektor uhensigtsmæssige bestemmelser, der tapper iværksætterne for den kapital, de måtte råde over.

6.12.3 Der findes også en bagside af øturismen, nemlig undergrundsøkonomien, der giver øboerne ekstra indtægter, men som har negative følger for beskæftigelsen og arbejdsvilkårene. Ferieboligerne medfører højere priser for de fastboende, men er samtidig en kilde til ekstra indtægter. Desuden er infrastrukturen for vand, affaldshåndtering og energi overbelastet, da den i højsæsonen skal tjene et antal mennesker, der svarer til tyve gange lokalbefolkningens størrelse.

6.13 Udviklingen og tilstedeværelsen af en sort økonomi er en følge af de sæsonbetingede svingninger i efterspørgslen efter arbejdskraft. Forkert brug, eller sågar misbrug, af studerendes arbejdskraft og brug af illegal arbejdskraft skader såvel de legale som de illegale arbejdstagere, da det er med til at sænke lønniveauet. En væsentlig del af de ansatte inden for turistsektoren kan være illegal arbejdskraft. I nogle lande udgøres mere end halvdelen af arbejdsstyrken af illegal arbejdskraft.

6.13.1 Billig og mobil arbejdskraft fra de nye medlemsstater, herunder Polen, Bulgarien og Rumænien, er et stadigt mere udbredt fænomen i Vestens turistsektor, inklusive øturismen. Som følge af EU's regler om arbejdskraftens frie bevægelighed kan der ikke sættes en stopper for denne tendens, og virksomhederne og arbejdstagerne spørger nu sig selv, hvordan de skal forholde sig til denne udvikling. Det er vigtigt at sikre, at virksomhederne er konkurrencedygtige. Samtidig skal det sikres, at der er lige behandling, at arbejdstagernes arbejdsvilkår overholdes, og at de ikke udnyttes.

6.14 Netop derfor har øturismen behov for en velafpasset tilgang. Turismen er af vital betydning for øboerne og øernes SMV'er. Tiden er inde til at handle. Øboerne skal benchmarke sig i forhold til konkurrenterne. I første omgang skal der findes en løsning på de kortsigtede, umiddelbare problemer. Hvis turismen fortsat skal være bæredygtig og udgøre en vigtig drivkraft for økonomisk vækst, er man nødt til at iværksætte effektive mellemlang- og langsigtede foranstaltninger.

7. Fremme af netværk til innovation på organisatorisk plan for turistvirksomheder og rejsedestinationer

7.1 Flere brancher i turistsektoren, herunder flyselskaber, hotelkæder, rejsearrangører og biludlejningsfirmaer, er i høj grad koncentrerede og er ofte globale aktører. Derudover udgør SMV'erne stadig hovedparten af turistsektoren på øerne. For at overleve i konkurrencen fra de globale aktører bør turistvirksomhederne på øerne forsøge at konkurrere på en konstruktiv, snarere end en destruktiv måde. Hvor man i første tilfælde gør markedet større og udvider produktplatformen, hvilket muliggør en succesfuld produktdifferentiering og -innovation hen imod produkter i verdensklasse, konkurrerer virksomhederne i det andet tilfælde om det samme markedssegment, hvilket fører til produktkonvergens og priskrige. Det er derfor vigtigt, at turistiværksætterne lærer at arbejde mere sammen for at opnå et konstruktivt samarbejde.

7.2 Navnlig de små øturismeiværksætteres frygt for konkurrenterne overskygger fordelene ved et samarbejde. Inden for turistsektoren kan man skelne mellem geografiske netværk og klynger og aktivitetsbaserede netværk og klynger, såsom »grøn« turisme, vinturisme osv. Netværkene og klyngerne kan spille en vigtig rolle i opbygningen af operatørernes innovationskapacitet, f.eks. gennem nedbringelse af omkostningerne til eksperimenter, øget synlighed og en forbedret tilpasningsevne til skiftende efterspørgsel. Ligesom i andre servicesektorer er innovation i turistsektoren hovedsagelig betinget af netværk og samarbejde.

7.3 Samarbejde mellem politikerne, arbejdsgiverne og fagforbundene samt integration af de organer, foreninger og sammenslutninger, der er aktører i turistsektoren, er nogle af nøglefaktorerne for vedvarende vækst i øernes turistsektor. Mens erhvervssektoren spiller den vigtigste rolle i forbindelse med etablering af netværk, har de lokale myndigheder ansvaret for at udvikle infrastruktur, der muliggør et bedre samarbejde og støtter markedsnetværk.

Bruxelles, den 15. juli 2010 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) »En bedre integration i det indre marked som afgørende faktor for samhørighed og vækst i EU's øområder«, EUT C 27 af 3.2.2009, s. 123.

(2) Se EØSU's udtalelse om »En socialt bæredygtig turisme for alle«, EUT C 32 af 5.2.2004, s. 1.