12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/13 
2. Imidlertid  kan  det hverken  godkende  perio-
dernes  længde  eller  de tidspunkter,  hvorpå  de 
skal begynde  og slutte  efter  Kommissionens  for-
slag;  allerede  i 1976  er der betydelige  forskelle  på 
dette  område  i de medlemsstater,  som  har beslut-
tet at indføre  sommertid  i år. 
3. Udvalget  finder  det meget  ønskeligt  — for at 
undgå  komplikationer  i forbindelse  med  koordi-
neringen  af fartplanerne  for  internationale  og 
interkontinentale  kommunikationsmidler  — om 
sommertidens  begyndelse  og ophør  overalt  faldt  i 
den uge,  som  ligger  umiddelbart  før  og efter 
henholdsvis  1. april  og 1. november  hvert  år. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 25. februar 4. Udvalget  understreger,  at selv  når  denne 
ordning  er indført,  vil tidsforholdet  mellem  de 
medlemsstater,  som  anvender  sommertid,  og dem 
som ikke  indfører  den,  ændre  sig to gange  årligt, 
hvilket  uvægerligt  vil medføre  visse  problemer  for 
de internationale  og interkontinentale  kommuni-
kationsmidler. 
5. Udvalget  mener  derfor,  at man  allerede  nu 
bør undersøge  muligheden  for  at harmonisere 
sommertidsperioderne  på europæisk  plan. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om normer  for kvaliteten  af vand  bestemt 
til menneskeligt  forbrug 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 214  af 18. september  1975,  side  2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  11.  august  1975  i medfør  af artikel  100  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 137.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 25. og 26. februar  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  om udta-
lelse  af 11. august  1975, 
under  henvisning  til artikel  100  i traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fælles-
skab, under  henvisning  til beslutning  truffet  af Det 
økonomiske  og sociale  Udvalgs  præsidium  den 
23. september  1975  om  at pålægge  Afdelingen 
for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og forbrug 
at forberede  en udtalelse, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelin-
gen for  miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og for-
brug  på mødet  den  10. februar  1976,  og beretnin-
gen aflagt  af sir John  Peel, 
Nr. C 131/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  137. 
plenarforsamling  den  25.  og 26.  februar  1976 
(mødet  den  25. februar  1976),  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Vand  anvendes  overalt  som  drik  og til tilbered-
ning  af føde-  og drikkevarer  og er undværligt  for 
et normalt  helbred; 
mange  steder  i EF  er kvaliteten  af vand  til 
menneskeligt  forbrug  tilfredsstillende  og  har 
været  det i mange  år; 
afvigelser  fra kvalitetsnormer  i forbindelse  med 
bestemte  parametre  kan  udgøre  en alvorlig  fare 
for den  offentlige  sundhed,  og der  bør  defor 
fastsættes  kvalitetsnormer,  som  alt vand  beregnet 
til drikkebrug  og tilberedning  af føde-  og drikke-
varer  skal  opfylde; 
der er voksende  fare  for  forurening  af vandet 
gennem  giftige  kemiske  stoffer  og mikrobiologi-
ske organismer  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med 40 stemmer  mod  8, idet  3 undlod  at stemme, 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg 
udtrykker  tilfredshed  med  de generelle  principper 
bag Kommissionens  forslag  om  fastsættelse  af 
normer  for  kvaliteten  af vand  til menneskeligt 
forbrug,  men  ønsker  samtidig  at  henlede 
opmærksomheden  på en række  af de praktiske 
problemer,  der uvægerligt  vil opstå  i medlemssta-
terne,  hvis  direktivet  anvendes  i nøjagtigt  den 
form,  det  foreligger  i nu.  Anvendelsen  af alle 
normerne  i direktivet  vil skabe  særlige  problemer 
for industrien.  Dette  er af stor  betydning  for 
industrien  og andre  grene  af erhvervslivet,  men 
man har ikke  konsulteret  dem  om dette  anliggen-
de, og derfor  er en række  alvorlige  problemer 
ikke blevet  behandlet.  Udvalget  forventer  at disse 
konsultationer  foretages  omgående,  og mener,  at 
de berørte  industrigrene  bør  have  adgang  til de 
dokumenter,  som  har  ført  til fastsættelse  af 
særlige  parametre  (f.eks.  for zink). 1.2. I  præamblen  henvises  der kun  til trakta-
tens artikel  100.  Efter  Udvalgets  mening  burde 
man også  henvise  til artikel  235. 
1.3. Udvalget  finder,  at mens  en række  af 
kvalitetsparametrene  er logisk  begrundede,  fore-
kommer  de i mange  tilfælde  at være  vilkårlige  og 
urealistiske.  Der  bør  fastsættes  mere  realistiske 
værdier  for  nogle  af disse  parametre,  således  at 
man undgår,  at mange  af de eksisterende,  brugba-
re forsyningskilder  helt  unødvendigt  klassificeres 
som utilfredsstillende;  samtidig  vil  man  også 
undgå  de store  udgifter,  som  ville  være  forbundet 
med et forsøg  på at bringe  disse  forsyningskilder  i 
overensstemmelse  med  usmidige  og  vilkårlige 
krav.  Udvalget  henviser  endvidere  til, at der inden 
for visse  sektorer  af føde-  og drikkevareindustrien 
anvendes  vand,  som  ikke  opfylder  de i direktiv-
forslaget  fastsatte  normer,  uden  at det indebærer 
nogen  risiko  for den offentlige  sundhed. 
1.4. Udvalget  er klar  over,  at Kommissionens 
primære  mål  er at beskytte  de store  befolknings-
grupper  i byområderne,  hvor  drikkevandsforsy-
ningen  udelukkende  hidrører  fra offentlige  kilder. 
Men  i realiteten  omfatter  direktivet  alt vand 
bestemt  til menneskeligt  forbrug  og således  også 
vand  fra  private  brønde  og boringer.  I mange 
landdistrikter  inden  for  Fællesskabet  udgør 
sådanne  kilder  den  eneste  form  for  vandforsy-
ning,  og i mange  medlemsstater  har  de lokale 
vandværksmyndigheder  på nuværende  tidspunkt 
ikke tilstrækkeligt  dokumenterede  oplysninger 
om eksistensen  af disse  kilder,  der aldrig  er blevet 
analyseret.  Selv  om  det  afgjort  er ønskeligt,  at 
disse  vandforsyningskilder  på et tidspunkt  bliver 
kontrolleret,  vil der  uvægerligt  gå lang  tid,  før 
dette  kan  ske i praksis. 
1.5. Der  knytter  sig nogle  ganske  særlige  pro-
blemer  til det  vand,  der  anvendes  i føde-  og 
drikkevareindustrien.  Det  er vigtigt,  at direktivet 
ikke stiller  krav  om  prøveudtagning  og andre 
former  for speciel  kontrol  for de grene  af indu-
strien,  hvis  vandforbrug  dækkes  af den  offentlige 
drikkevandsforsyning,  og som  må kunne  stole  på 
kvaliteten  af den  offentligt  kontrollerede  vandfor-
syning.  I nogle  lande  benytter  virksomhederne 
imidlertid  vand  fra private  brønde  på deres  eget 
område,  selv  om  de samtidig  er tilsluttet  den 
offentlige  vandforsyning,  hvilket  enten  sker  af 
økonomiske  årsager,  og på grund  af vandets 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/15 
særlige  egenskaber  i visse  områder,  eller  fordi  den 
offentlige  vandforsyning  ikke  er tilstrækkelig.  Det 
bør fastslås  nøje,  hvem  der  er ansvarlig  for 
kontrol  og  prøveudtagning  for  sådanne  forsy-
ningskilders  vedkommende. 
1.6. Udvalget  føler,  at man  ved  fastsættelsen  af 
kvalitetsnormer  i første  række  bør  beskytte  den 
offentlige  sundhed.  Der  bør  derfor  kunne  skelnes 
mellem  parametre,  som  er af virkelig  betydning 
ud fra  et sundhedsmæssigt  synspunkt,  og som 
derfor  bør  være  gældende  for alt vand  bestemt  til 
menneskeligt  forbrug,  og parametre,  som  er med-
taget  af æstetiske  eller  praktiske  grunde.  Der  vil 
uundgåeligt  være  store  udgifter  forbundet  med 
prøveudtagningen  og analyserne  — hvad  enten 
disse  udgifter  skal  pålægges  de offentlige  myndig-
heder,  føde-  og drikkevareindustrien  eller  den 
enkelte  borger.  Hvis  det ud fra et sundhedsmæs-
sigt synspunkt  er nødvendigt,  må  disse  udgifter 
dækkes,  men  det  er ikke  rimeligt  at pålægge 
industrien  betydelige  udgifter  med  henblik  på at 
opfylde  kvalitetsnormer  efter  parametre,  som  er 
af mindre  betydning  eller  endog  unødvendige. 
1.7. Udvalget  bemærker  med  tilfredshed,  at de 
i bilaget  fastsatte  normer  stort  set falde  i tråd  med 
Verdenssundhedsorganisationens  (WHO).  Nor-
merne  er imidlertid  i mange  tilfælde  betydeligt 
strengere,  hvilket  Udvalget  gerne  ville  have  for-
klaret  baggrunden  for.  Men  angiver  imidlertid 
ikke,  i hvor  høj  grad  de er i overensstemmelse 
med de gældende  normer  i medlemsstaterne.  Der 
sker en kraftigt  stigende  anvendelse  af overflade-
vand  til drikkevand.  På det europæiske  kontinent 
har floder  som  f.eks.  Rhinen  deres  udspring  eller 
en del af deres  udspring  uden  for Fællesskabet,  og 
disse  floder  er i mange  tilfælde  kraftigt  forurene-
de. Hvad  enten  forureneren  skal  betale  mere  for 
at forurene  mindre,  eller  om  den,  der  udvinder 
vandet,  skal  betale  mere  for at opfylde  normerne, 
vil der  uvægerligt  opstå  økonomiske  problemer. 
Udvalget  er interesseret  i at vide,  hvor  stor  en 
økonomisk  byrde  visse  af medlemsstaterne  må 
påtage  sig  for  at kunne  overholde  de fastsatte 
normer.  Efter  Udvalgets  mening  kan  det  måske 
vise sig nødvendigt  at overveje  tanken  om  regio-
nale undtagelser,  som  den  enkelte  medlemsstat 
skulle  træffe  afgørelse  om,  i de tilfælde,  hvor  de 
fastsatte  normer  er overflødige,  fordi  en afvigelse 
fra dem  ikke  kan  forårsage  nogen  skade,  eller  er 
urealistiske,  fordi  det  på nuværende  tidspunkt 
ikke  er muligt  at overholde  dem. 
1.8. Efter  Udvalgets  opfattelse  knytter  der  sig 
en række  problemer  til håndhævelsen  af bestem-melserne,  som  ikke  er  blevet  tilstrækkeligt 
undersøgt,  og som  uvægerligt  vil skabe  vanskelig-
heder.  I mange  tilfælde  har  de offentlige  vand-
værksmyndigheder  ingen  kontrol  med  den  del  af 
ledningsrøret,  der  fører  vandet  fra  distributions-
nettet  til det punkt,  hvor  det aftappes  af forbruge-
ren eller  fabrikanten  (dvs.  hanen).  Virksomheder 
eller  privatpersoner  kan  tænkes  at ændre  vandet 
(f.eks.  ved  blødgøring).  Når  man  tager  mange  af 
de materialer  i betragtning,  der  anvendes  til 
drikkevandsrør  i medlemsstaterne,  er det endvide-
re højst  tænkeligt,  at de fastsatte  grænser  underti-
den vil blive  overskredet.  En udskiftning  vil både 
være  kostbar  og tidskrævende.  Det  bliver  nødven-
digt via  lovgivningen  at sikre  de lokale  vand-
vær ksmyndigheder  adgang  til at udtage  prøver 
fra forbrugernes  haner,  og  der  må  eventuelt 
indføres  en  støtteordning,  hvis  det  viser  sig 
nødvendigt  at udskifte  ledningsrør  for  at bringe 
vandet  i overensstemmelse  med  de fastsatte  nor-
mer. 
1.9. Der  drikkes  betydelige  mængder  vand  af 
de rejsende,  der benytter  de forskellige  former  for 
offentlige  transportmidler.  Udvalget  er interesse-
ret i at vide,  om  kvalitetsnormerne  også  skal 
gælde  for disse  drikkevandskilder,  og i bekræften-
de fald,  hvordan  dette  skal  håndhæves,  og hvor 
det juridiske  ansvar  for  prøveudtagningen  skal 
^gge-
1.10.  Direktivet  gælder  hverken  for  naturligt 
mineralvand,  vand  til medicinsk  brug  eller  vand 
indeholdende  en gasart.  Efter  Udvalgets  mening 
bør der  skabes  større  klarhed  med  hensyn  til de 
former  for vand,  der normalt  går  under  betegnel-
sen mineralvand,  samt  andre  former  for vand  på 
flasker. 
1.11.  Efter  Udvalgets  mening  er det af afgøren-
de betydning,  at der  bliver  givet  visse  retningslin-
jer for  at imødegå  bestemte  nødsituationer,  og 
disse  bør  ikke  altid  overlades  til de lokale  myn-
digheders  eget  skøn.  Hvornår  og hvordan  skal 
f.eks.  en lokal  vandværksmyndighed  gribe  ind, 
hvis der  efter  prøveudtagning  og analyse  konsta-
teres  afvigelser  fra de fastsatte  normer;  det  er jo 
umuligt  at afbryde  vandforsyningen  uden  videre, 
og det  er klart  nødvendigt  at opretholde  en 
vandforsyning  selv  i en sådan  situation.  Med  så 
mange  parametre  kan  det  blive  svært  at afgøre, 
på hvilket  punkt  en bestemt  forsyningskilde  bliver 
uacceptabel.  Efter  Udvalgets  mening  kan  ordnin-
gen med  undtagelsesvise  maksimale  tilladte  kon-
centrationer  ikke  administreres  uden  visse  ret-
ningslinjer. 
Nr. C 131/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12.6.76 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  2 
2.1.1.  Udvalget  foretrækker,  at man  taler  om 
»fysisk-kemiske  egenskaber«  i stedet  for  om 
»fysisk-kemisk  struktur«. 
2.1.2.  I  tredje  led bør  det  klart  fremgå,  hvor 
prøveudtagningen  skal  foregå,  hvis  vandet  skal 
opfylde  de fastsatte  normer.  Det  vand,  der rent 
faktisk  anvendes  til tilberedning  eller  konserve-
ring af føde-  eller  drikkevarer,  kan  i nogle  virk-
somheder  tænkes  at være  forskelligt  fra det vand, 
der leveres  til virksomheden  fra  den  offentlige 
vandforsyning,  fordi  man  bevidst  har ændret  det. 
2.1.3.  Der  findes  også  industrivirksomheder, 
der benytter  vand  med  særlige  egenskaber,  som  er 
af afgørende  betydning  for fremstillingen  af deres 
produkter,  og som  er blevet  anvendt  i mange  år, 
uden  at det har  været  til skade  for den  offentlige 
sundhed. 
2.1.4.  Det  er desuden  unødvendigt  at medtage 
vand,  der  benyttes  til bestemte  formål  inden  for 
industrien,  f.eks.  til førsteskylning  af beholdere, 
samt  vask  og  transport  af visse  råmaterialer. 
Dette  er specielt  vigtigt,  når der er tale  om vand, 
som genbruges  inden  for en produktionsenhed  i 
såvel  vand-  som  energibesparende  øjemed.  I nogle 
tilfælde  må dette  genbrugte  vand  kun  anvendes  til 
førsteskylningen,  mens  færdigskylningen  foreta-
ges med  vand  af højere  kvalitet. 
2.2. Artikel  3 
2.2.1.  Vand  indeholdende  en gasart  (kulsyre) 
er ikke  defineret.  Det  fremgår  således  ikke  klart, 
hvorvidt  kildevand,  som  amn  kender  det  fra 
Frankrig  og Belgien,  falder  inden  for direktivets 
anvendelsesområde  eller  ej. 
2.3. Artikel  4 
2.3.1.  Udvalget  finder,  at de i bilag  I omtalte 
parametre  er alt for  detaljerede.  Det  ville  være 
mere  praktisk,  hvis  man  i direktivet  nøjedes  med at fastlægge  maksimale  værdier  for  de stoffer, 
som vides  at være  giftige,  og som  derfor  absolut 
må kontrolleres,  mens  der blev  fastsat  specifikke 
retningslinjer  for alle  de parametre,  hvis  sund-
hedsfarlighed  ikke  er godtgjort.  Med  hensyn  til 
omtalen  af grænseværdier  i stykke  2 bør artiklen 
imidlertid  udvides  med  en angivelse  af, at 
»en værdi,  som  ligger  umiddelbart  over  eller 
under  den,  der  er fastsat  i kolonnerne  for 
grænseværdierne,  er at betragte  som  værende 
fuldt  tilfredsstillende  — under  forudsætning  af, 
at bestemmelserne  om  den  krævede  minimale 
koncentration  er  opfyldt  {dersom  en  sådan 
kræves)«. 
2.4. Artikel  5 
2.4.1.  Udvalget  finder,  at der  bør  tilføjes  et 
stykke  4 om  etablering  af en form  for rådgiv-
ningsprocedure,  således  at man  kan  få løst  de 
problemer,  som  dispensationerne  uvægerligt  vil 
give anledning  til. 
2.5. Artikel  6 
2.5.1.  Stykke  2 bør  indledes  således:  »I de 
fleste  tilfælde  gennemføres  kontrollen  ved  hjælp 
af prøveudtagning  og analyse,  og i disse  tilfælde 
skal...«  osv. 
2.5.2.  Der  må  først  og fremmest  være  klare 
kriterier  for fastsættelsen  af antallet  af prøveud-
tagningssteder  og disses  placering;  i modsat  fald 
vil det  være  meningsløst  at opstille  nærmere 
regler  for prøveudtagningens  hyppighed. 
2.5.3.  Prøveudtagningens  hyppighed  bør  ikke 
kun afhænge  af antallet  af personer,  der får vand 
leveret,  og  af forsyningsanlæggenes  kapacitet, 
men også  af de målte  parametres  relative  betyd-
ning  og de forventede  variationer  i deres  koncen-
trationsgrad. 
2.5.4.  Prøveudtagningsstedernes  placering  må 
defineres  klart.  Udtrykket  drikkevand  indebærer, 
at der  er tale  om  vand,  som  kommer  ud af 
forbrugerens  haner.  Der  må derfor  først  og frem-
mest  blive  tale  om prøveudtagning  fra den private 
forbrugers  haner.  I tilfælde  af, at de numeriske 
normer  overskrides,  kunne  der eventuelt  foretages 
12. 6. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 131/17 
prøveudtagning  på udvalgte  steder  inden  for 
fordelingssystemet,  således  at årsagen  til den 
utilfredsstillende  vandkvalitet  kan  klarlægges. 
2.6. Artikel  8 
2.6.1.  Udvalget  understreger,  at alle  interesser 
bør være  ligeligt  repræsenteret  i Udvalget. 
2.7. Artikel  12 
2.7.1.  Udvalget  finder,  at denne  artikel  bør 
være  mere  fleksibel.  Obligatoriske  kriterier  af betydning  for den  offentlige  sundhed  bør  gøre« 
gældende  øjeblikkeligt  eller  så hurtigt,  det over-
hovedet  lader  sig gøre.  På den  anden  side  vil det 
ikke være  muligt  at udskifte  visse  typer  led-
ningsrør  i hele  EF i løbet  af en periode  på 2 år. 
Mangel  på såvel  uddannet  personale  som  økono-
miske  midler  vil uundgåeligt  forsinke  gennem-
førelsen  af andre  af direktivets  forslag. 
2.8. Bilag 
2.8.1.  Hvad  angår  de tre bilag  har  Udvalget 
formuleret  en række  indgående  kommentarer, 
som fremkom  under  afdelingens  interne  drøftel-
ser, og som  er medtaget  i beretningen. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 25. februar  1976. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  JJdvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  1.3. 
Sidste  sætning  (... »uden  at det...«)  slettes. 
Begrundelse 
Selv om der  ikke  foreligger  meddelelser  om  skader,  beviser  det ikke,  at der ikke  er opstået 
skader  for sundheden,  eller  at en sådan  skade  ikke  truer. 
Afstemningsresultat 
14 stemte  for,  24 stemte  imod  og 2 undlod  at stemme. 
Nr. C 131/18 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 12. 6. 76 
Punkt  2.1.3. 
Slutningen  af dette  punkt  skal  lyde  som  følger: 
»... og som  til dels  allerede  er blevet  anvendt  i mange  år, uden  at skader  for den  offentlige 
sundhed  hidtil  er blevet  fastslået.« 
Begrundelse 
Selv om  der  ikke  foreligger  meddelelser  om  skader,  beviser  det  ikke,  at der  ikke  er opstået 
skader  for sundheden,  eller  at en sådan  skade  truer. 
Afstemningsresultat 
19 stemte  for,  24 stemte  imod  og 2 undlod  at stemme. 
Punkt  2.1.4 
Dette  punkt  slettes. 
Begrundelse 
Anvendelsen  af urent  vand  kan  — selv  hvis  det kun  er til den  første  skylning  — ikke  tillades, 
for selv  om  der  senere  skylles  efter  med  rent  vand,  giver  det  ingen  garanti  for,  at visse 
sundhedsfarlige  faktorer  er fuldstændig  fjernet. 
Afstemningsresultat 
20 stemte  for,  22 stemte  imod  og 2 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  vedrørende  affald  fra titandioxidindustrien 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 222  af 29. september  1975,  side  110. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  29.  juli  1975  i medfør  af artikel  100  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 137.  plenarforsamling  afholdt  i 
Bruxelles  den  25. og 26. februar  1976  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: