[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 23.1.2007

SEK(2007) 67 endelig

Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2011

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Generel baggrund

Stabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.

Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Italiens første stabilitetsprogram blev forelagt i december 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 8. februar 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.

Baggrunden for vurderingen af det opdaterede program

Kommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Italiens stabilitetsprogram, der blev forelagt den 4. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).

Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:

1) de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år

2) landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)

3) den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og

4) Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.

De seneste økonomiske og budgetmæssige resultater

I Italien ser det ud til, at de strukturelle svagheder, som har medført lav produktivitetsvækst og forringet ekstern konkurrenceevne, er årsag til landets sørgelige vækstresultater i de seneste ti år. Væksten i det reale BNP har siden midten af 1990'erne ligget under gennemsnittet i euroområdet, og den potentielle vækst anslås at være faldet fra over 2 % i begyndelsen af 1990'erne til 1¼ % siden år 2000. Til trods for en svag vækst er inflationen forblevet en smule over gennemsnittet i euroområdet frem til 2005. På den positive side skal det nævnes, at Italien er et af de få lande, der har oplevet en solid vækst i beskæftigelsen siden århundredeskiftet, og arbejdsløsheden er faldet betydeligt. Mens det vil vare et godt stykke tid, før Italien indhenter EU-gennemsnittet med hensyn til beskæftigelsesgrader, sætter den usædvanlige kombination af dynamisk vækst i beskæftigelsen og langsom vækst i BNP imidlertid fokus på Italiens produktivitetsproblem. For så vidt angår de offentlige finanser har det offentlige underskud ligget over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP siden 2003, og gældskvoten er fortsat meget høj og er igen begyndt at stige i 2005 til 106,6 % af BNP. Den konjunkturkorrigerede primære saldo er støt forværret siden 1998, og de løbende primære udgifters andel af BNP er steget konstant siden 2001.

Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Italien

Den 28. juli 2005 vedtog Rådet i henhold til artikel 104, stk. 6, en beslutning, hvori det blev fastslået, at Italien havde et uforholdsmæssigt stort underskud. Rådet rettede samtidig en henstilling til Italien i henhold til artikel 104, stk. 7, hvori det blev præciseret, at det uforholdsmæssigt store underskud skulle korrigeres senest i 2007. Det blev bl.a. henstillet, at Italien skulle gennemføre 2005-budgettet strengt, reducere det strukturelle underskud med mindst 1,6 % af BNP i 2007 i forhold til niveauet i 2005, idet mindst halvdelen af denne korrektion skulle finde sted i 2006, samt sikre, at gældskvoten mindskes og nærmer sig referenceværdien i et tilfredsstillende tempo.

Den 22. februar 2006 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori det konkluderes, at hvis de foranstaltninger, Italien har truffet, gennemføres fuldt ud og effektivt, vil de være i overensstemmelse med Rådets henstilling. Der er imidlertid fortsat usikkerhed med hensyn til gennemførelsen, hvilket nødvendiggør en fortsat overvågning.

Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige program

Den 14. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om det forrige opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2005-2009. Rådet var af den opfattelse, at "programmet kan anses for at være i overensstemmelse med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007, forudsat at 2006-budgettet gennemføres effektivt og fuldt ud, og at der præciseres og vedtages yderligere foranstaltninger for 2007. I lyset af Rådets henstillinger af 28. juli 2005 i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, og med henblik på at styrke holdbarheden af de offentlige finanser opfordrede Rådet Italien til:

i) at gennemføre den strukturelle indsats, der er planlagt i programmet for 2006 og 2007, med henblik på at sikre en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud på en troværdig og holdbar måde senest i 2007

ii) tydeligt at forklare de brede foranstaltninger, der ligger til grund for tilpasningskursen i de sidste år af programperioden og sikre, at tilpasningen hen imod den mellemfristede budgetmålsætning fortsat er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten

iii) at sikre, at gældskvoten nedbringes mod traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i et højere tempo, bl.a. ved at sætte særligt fokus på andre faktorer end nettolåntagningen, som bidrager til et ændret gældsniveau, og

iv) at forbedre budgetprocessen gennem øget åbenhed og en effektiv gennemførelse af de gamle og nye mekanismer til overvågning, kontrol og rapportering af udgifter".

Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006

Rapporten om gennemførelsen af Italiens nationale reformprogram blev forelagt den 19. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. Italiens nationale reformprogram identificerer følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: sikring af holdbarheden i de offentlige finanser på lang sigt, udvidelse af borgernes og virksomhedernes frie valg, tilskyndelse til videnskabelig forskning og teknologisk nyskabelse, styrkelse af almen uddannelse og erhvervsuddannelse, forbedring af infrastrukturen og beskyttelse af miljøet.

Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006[2]) viste, at i forhold til sidste års nationale reformprogram præsenterer den italienske gennemførelsesrapport en tydeligere strategi, der dækker alle politikområder og synergierne mellem dem, og er således mere ambitiøs. Der er sket størst fremskridt på det mikroøkonomiske område. De strategier og foranstaltninger, der er foreslået på det makroøkonomiske område, er som helhed hensigtsmæssige, men det er af afgørende betydning, at de føres ud i livet. Beskæftigelsespolitikken skal styrkes på visse centrale områder.

På baggrund af de konstaterede stærke og svage sider blev det henstillet til Italien, at det skulle træffe foranstaltninger på følgende områder: de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, konkurrencen på vare- og tjenestemarkederne, regionale skævheder i beskæftigelsen samt livslang undervisning og uddannelse.

Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |

- Henstilling med henblik på

RÅDETS UDTALELSE

i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2011

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,

under henvisning til henstilling fra Kommissionen,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

1. Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Italiens opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2011.

2. Det makroøkonomiske scenario, programmet er baseret på, forventer, at væksten i det reale BNP indledningsvis vil falde fra 1,6 % i 2006 til 1,3 % i 2007. Derefter vil den økonomiske vækst gradvis tage til og nå 1,7 % i 2011. Vurderet på baggrund af de i øjeblikket tilgængelige oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på realistiske antagelser for væksten. Programfremskrivningerne for inflationen virker lave i yderårene.

3. I opdateringen af stabilitetsprogrammet fra 2006 forventes underskuddet i 2006 at ligge på 5,7 % af BNP[6]. Dette står i modsætning til de 4,7 % af BNP i Kommissionens prognose fra efteråret 2006. I Kommissionens scenario tages der ikke hensyn til afvigelsen på 0,9 % af BNP som følge af annulleringen af jernbaneselskabets gæld i relation til højhastighedsprojektet ( Ferrovie dello Stato – RFI/TAV )[7] efter en beslutning truffet i budgetprocedurens slutfase. Til gengæld er Kommissionens forårsprognose for det offentlige underskud højere end de 3,5 % af BNP, der er anført i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Forskellen på 1,2 % af BNP skyldes hovedsagelig den forskellige virkning af engangsforanstaltninger (0,8 % af BNP) og den permanente negative virkning af EF-Domstolens afgørelse om moms på firmabiler (ca. 0,4 % af BNP).

4. Budgetstrategien i programmet tager sigte på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i 2007 (underskuddet skal efter planen falde til 2,8 % af BNP). Derefter er det planen, at den offentlige saldo fortsat skal forbedres støt i hele programperioden og føre til et positivt resultat på 0,1 % af BNP i 2011. Den primære saldo skal efter planen forbedres fra -0,9 % af BNP i 20066 til 5 % i 2011. Indtil 2007 er tilpasningen hovedsagelig indtægtsbaseret, drevet af yderligere direkte beskatning og sociale bidrag. Efter 2007 er oplysningerne begrænset til størrelsen af den korrektion, der er nødvendig for at nå budgetmålene i forhold til trends. Sammenlignet med det forrige program er målene fra 2007 og fremefter stort set uændrede på baggrund af et mindre gunstigt makroøkonomisk scenario, men tilpasningen i 2007 er langt højere, idet den går ud fra et meget højere overskud i 2006.

5. Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, forventes at forbedres fra et underskud på omkring 4 % af BNP i 2006 til et overskud på ¼ % ved udgangen af programperioden (2011). Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, der præsenteres i programmet, et afbalanceret budget i strukturelle termer, som programmet sigter mod at nå senest i 2010. I den forrige opdatering af programmet blev det ikke planlagt at nå den mellemfristede budgetmålsætning inden for programperioden (som sluttede i 2009). Da den mellemfristede budgetmålsætning er mere krævende end den laveste benchmark (et anslået underskud på ca. 1 ½ % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er angivet for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og afspejler på passende vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.

6. Budgetresultaterne kunne være bedre end fremskrevet i programmet i 2006 og værre end fremskrevet i programmet efter 2007. For 2007 forekommer risiciene for budgetfremskrivningerne i programmet stort set at være afbalancerede. På baggrund af udviklingen i kassedata kan der ske det positive, at 2006-underskuddet viser sig at være lavere end det forventede på 5,7 % af BNP, hvilket indebærer en bedre end forventet basiseffekt for 2007. Der er imidlertid store risici forbundet med effektiviteten af flere foranstaltninger i 2007-budgettet. Det kan ikke udelukkes, at der er risici for de offentlige finanser på mellemlang sigt, især som følge af de gentagne overskridelser i sundhedsudgifterne. Efter 2007 er der desuden ikke angivet nogen detaljerede oplysninger om tilpasningsstrategien, hvilket øger risiciene i forbindelse med den planlagte finanspolitiske konsolidering.

7. Under hensyntagen til denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet stort set at være forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007 som henstillet af Rådet, forudsat at budgetforanstaltningerne gennemføres fuldt ud og effektivt. Som helhed er der negative risici for den planlagte strukturtilpasning på 1 ¼ % af BNP i 2007. De tilgængelige data, som antyder en bedre end forventet strukturtilpasning i 2006 (¼ % af BNP), kunne imidlertid betyde en bedre overførsel til 2007. Budgetstillingen giver formentlig ikke en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving før 2010. Endvidere er den formentlig ikke tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede budgetmålsætning nås inden for programperioden, som forventet i programmet. I årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud er det tempo i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, der er angivet i programmet, stort set i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, hvor det præciseres, at for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, bør den årlige forbedring i den strukturelle saldo være 0,5 % af BNP som benchmark, og at tilpasningen bør være højere i økonomiske opgangstider og kan være lavere i økonomiske nedgangstider.

8. Den offentlige bruttogæld anslås officielt at have nået 107,6 % af BNP i 2006, altså langt over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten gradvis at falde til omkring 98 % af BNP i 2011. Udviklingen i gældskvoten vil sandsynligvis være mere gunstig end forventet i programmet i 2006 som følge af udviklingen i kassedata. Risiciene for den fremskrevne udvikling i gælden ser ud til at være stort set afbalancerede i 2007. Efter 2007 øger manglen på detaljerede oplysninger om tilpasningsstrategien de risici, der er forbundet med den planlagte gældsreduktion. På baggrund af denne risikovurdering vil gældskvoten måske ikke falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien i programperioden.

9. Den langsigtede budgetmæssige virkning af aldringen i Italien ligger under EU-gennemsnittet, idet pensionsudgifterne viser en mere begrænset stigning end gennemsnittet i EU takket være de vedtagne pensionsreformer, forudsat at de gennemføres fuldt ud, herunder bl.a. den periodiske aktuarmæssige tilpasning i overensstemmelse med den forventede levealder. En forøgelse af beskæftigelsesgraden, navnlig blandt ældre arbejdstagere, kunne forbedre arbejdstagernes fremtidige pensioner og bidrage til, at pensionsreformerne bliver en succes. Selv om den budgetmæssige udgangsposition er forbedret en smule i forhold til 2005, udgør den en risiko for holdbare offentlige finanser, allerede inden den langsigtede budgetvirkning af den aldrende befolkning tages i betragtning. Endvidere ligger bruttogældens nuværende niveau et godt stykke over traktatens referenceværdi, og hvis den skal reduceres, vil det kræve, at der over en lang periode skal opnås og fastholdes store primære overskud. Italien ser som helhed ud til at stå over for en mellemhøj risiko for så vidt angår de offentlige finansers holdbarhed.

10. Stabilitetsprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning, som rapporten fra oktober 2006 om gennemførelsen af det nationale reformprogram har inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det giver en række oplysninger om de direkte budgetudgifter eller –besparelser ved de vigtigste reformer, der er planlagt i det nationale reformprogram, og dets budgetfremskrivninger synes at tage hensyn til de virkninger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram har på de offentlige finanser. De foranstaltninger inden for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med dem, der skitseres i det nationale reformprogram. I begge programmer tages der bl.a. fat på spørgsmålet om finanspolitisk holdbarhed, og det planlægges at gennemføre en reduktion af skattekilen på arbejdskraft i løbet af 2007-2008.

11. Programmets budgetstrategi er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.

12. Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, har programmet huller i de krævede og frivillige data[8].

Den samlede konklusion er, at programmet stort set er i overensstemmelse med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007, under forudsætning af en fuldstændig og effektiv gennemførelse af 2007-budgettet. Efter 2007 er den planlagte tilpasning i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten, og den skulle gøre det muligt at nå den mellemfristede budgetmålsætning inden udgangen af programperioden. Der er imidlertid ikke givet nogen detaljerede oplysninger om tilpasningsstrategien, hvilket i sig selv udgør en risiko for opfyldelsen af budgetmålsætningerne efter 2007 og forhindrer en ordentlig vurdering af konsolideringsstrategien.

På baggrund af ovenstående vurdering og ligeledes i lyset af henstillingen i henhold til artikel 104, stk. 7, af 28. juli 2005 opfordres Italien til at:

i) nå den planlagte finanspolitiske konsolidering i 2007, således at situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud korrigeres i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7

ii) efter at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, sikre et tilstrækkeligt fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, således at den nås inden udgangen af programperioden, og sikre, at gældskvoten reduceres i overensstemmelse hermed

iii) i betragtning af gældens meget store omfang gennemføre de vedtagne pensionsreformer fuldt ud, således at store stigninger i de aldersrelaterede udgifter undgås, og

iv) forbedre budgetproceduren ved at gøre den mere gennemsigtig, konkretisere budgetstrategien med et længere tidsperspektiv og effektivt indføre mekanismer til overvågning og kontrol af udgifter, navnlig på sundhedsområdet.

Italien opfordres desuden til at sikre en bedre overholdelse af datakravene i adfærdskodeksen.

Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |

Realt BNP (% ændring) | SP dec. 2006 | 0,0 | 1,6 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 |

KOM nov. 2006 | 0,0 | 1,7 | 1,4 | 1,4 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 2005 | 0,0 | 1,5 | 1,5 | 1,7 | 1,8 | n.a. | n.a. |

HICP-inflation (%) | SP dec. 2006 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |

KOM nov. 2006 | 2,2 | 2,3 | 2,0 | 1,9 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 2005 | 2,3 | 2,3 | 2,2 | 2,0 | 2,0 | n.a. | n.a. |

Outputgab (% af potentielt BNP) | SP dec. 20061 | -1,3 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,5 | -0,5 |

KOM nov. 20065 | -1,4 | -1,0 | -1,0 | -1,1 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 20051 | -1,5 | -1,2 | -1,0 | -0,8 | -0,6 | n.a. | n.a. |

Offentlig saldo (% af BNP) | SP dec. 20067 | -4,1 | -5,7 | -2,8 | -2,2 | -1,5 | -0,7 | 0,1 |

KOM nov. 2006 | -4,1 | -4,7 | -2,9 | -3,1 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 2005 | -4,3 | -3,5 | -2,8 | -2,1 | -1,5 | n.a. | n.a. |

Primær saldo6 (% af BNP) | SP dec. 20067 | 0,7 | -0,9 | 2,2 | 2,8 | 3,4 | 4,2 | 5,0 |

KOM nov. 2006 | 0,5 | -0,1 | 1,8 | 1,7 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 2005 | 0,6 | 1,3 | 1,9 | 2,6 | 3,2 | n.a. | n.a. |

Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP dec. 20061 7 | -3,5 | -5,3 | -2,3 | -1,8 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

KOM nov. 2006 | -3,4 | -4,1 | -2,4 | -2,5 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 20051 | -3,5 | -2,9 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | n.a. | n.a. |

Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP dec. 20061 3 | -4,0 | -3,9 | -2,5 | -1,9 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

KOM nov. 20064 | -3,9 | -3,6 | -2,5 | -2,6 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 20051 | -4,1 | -3,2 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | n.a. | n.a. |

Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP dec. 2006 | 106,6 | 107,6 | 106,9 | 105,4 | 103,5 | 100,7 | 97,8 |

KOM nov. 2006 | 106,6 | 107,2 | 105,9 | 105,7 | n.a. | n.a. | n.a. |

SP dec. 2005 | 108,5 | 108,0 | 106,1 | 104,4 | 101,7 | n.a. | n.a. |

Bemærkninger: 1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,5 % af BNP i 2005, 0,1 % i 2007 og 2008, underskudsformindskende. I 2006 1,4 % af BNP, underskudsforøgende). 4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,5 % af BNP i 2005, 0,1 % i 2007 og 2008, underskudsformindskende. I 2006 0,5 % af BNP, underskudsforøgende). 5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,2 %, 1,3 %, 1,4 % og 1,5 % i perioden 2005-2008. 6Data om den primære saldo i programmet og i prognoserne fra Kommissionens tjenestegrene er ikke direkte sammenlignelige på grund af en forskellig behandling af FISIM. Data i programmet følger de definitioner, der kræves i adfærdskodeksen. For at være sammenlignelige med data i programmet skal Kommissionens data om den primære saldo justeres med ca. +0,2 % af BNP. 7 Budgetdataene i programmet for 2006 er ændret, så de omfatter udgifter på 0,9 % af BNP som følge af statens annullering af jernbaneselskabets gæld i forbindelse med højhastighedsprojektet, som blev bebudet i stabilitetsprogrammet og godkendt med den endelige ændring af finansloven for 2007. Kilde: Stabilitetsprogrammet (SP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene |

[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, "Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.

[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.

[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[6] Tabellerne i stabilitetsprogrammet fra 2006 inkorporerer ikke de højere offentlige engangsudgifter på 0,9 % af BNP som følge af annulleringen af jernbaneselskabets gæld, som der henvises til i programteksten. Disse yderligere udgifter bringer det tilsigtede underskud for 2006 op på 5,7 % af BNP i forhold til de 4,8 %, der angives i tabellerne, og påvirker desuden andre budgetdata.

[7] Efter en Eurostat-beslutning af 23.5.2005 (se News Release N° 65/2005), ifølge hvilken dette jernbaneselskabs gæld allerede var bogført som offentlig gæld, har regeringens beslutning ingen indvirkning på gælden.

[8] Der er bl.a. ingen opdeling af budgettet i overensstemmelse med underskudsmålene for årene 2008-2011.