BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL BUDGETMYNDIGHEDEN om situationen pr. 30. Juni 2000 vedrørende garantier opført på det almindelige budget

BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL BUDGETMYNDIGHEDEN

om situationen pr. 30. Juni 2000 vedrørende garantier opført på det almindelige budget

I denne rapport gøres der rede for de garantier, der var opført på det almindelige budget ved rapportens færdiggørelse.

Med rapporten lever Kommissionen op til den erklæring, som den afgav i forbindelse med vedtagelsen af tillægs- og ændringsbudget nr. 1/91, hvori den forpligtede sig til to gange om året at aflægge rapport for budgetmyndigheden om de garantier, der er opført på budgettet, og de dertil knyttede risici.

Denne rapport aflægges i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 134 i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

Kommissionen har allerede afgivet 18 rapporter af denne art til budgetmyndigheden.

Rapporten omfatter to dele samt et bilag:

1. Begivenhederne siden den foregående rapport, udviklingen i risikosituationen og de gennemførte garantiinterventioner.

2. En vurdering af de potentielle risici: Den økonomiske situation i de tredjelande, med hvilke der er indgået de største lånetransaktioner.

INDHOLDSFORTEGNELSE

Del 1 Begivenhederne siden den foregående rapport af 31.12.99, udviklingen i risikosituationen og de gennemførte garantiinterventioner

1. Indledning: Transaktionernes art

1.1. Transaktioner med makroøkonomisk sigte

1.2. Transaktioner med mikroøkonomisk sigte

2. Begivenhederne siden den foregående rapport af 31.12.99

2.1. Tadsjikistan

2.2. Moldova

2.3. Garanti fra Fællesskabet til Den Europæiske Investeringsbank for lån til projekter i Kroatien.

3. Risikosituationen

3.1. Udestående ved rapportens færdiggørelse

3.2. Maksimal årlig risiko for fællesskabsbudgettet: Udbetalte lån ved rapportens færdiggørelse

3.3. Maksimal teoretisk årlig risiko for fællesskabsbudgettet

4. Garantiinterventioner

4.1. Udbetalinger over de likvide midler

4.2. Interventioner fra garantifonden

4.3. Situationen med hensyn til betalingsrestancer ved rapportens færdiggørelse

5. Analyse af Fællesskabets teoretiske udlåns- og garantikapacitet til fordel for tredjelande

6. Garantifondens situation pr. 30.06.00

Del 2 Evaluering af potentielle risici: Den økonomiske og finansielle situation i de tredjelande, der har fået tildelt de største lån

1. Indledning

2. Ansøgerlandene

Bulgarien

Estland

Letland

Litauen

Rumænien

3. Det vestlige Balkan

Bosnien-hercegovina

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

4. De Nye Uafhængige Stater

Armenien

Belarus

Georgien

Moldova

Tadsjikistan

Ukraine

5. Andre tredjelande

Algeriet

Bilag

1. Forklarende bemærkninger til risikosituationen for risici dækket af fællesskabsbudgettet

1.1. Forklaringer til tabel 1-3

1.1.1. Maksimumsbeløb for de godkendte lån (tabel 1)

1.1.2. Udestående udlån/indlån (tabel 1)

1.1.3. Maksimal årlig risiko (tabel 2 og 3)

1.2. Tabeller over lånetransaktioner, der dækkes af budgetgarantien

1.3. Endnu ikke underskrevne lån og underskrevne, men endnu ikke udbetalte lån fra EIB

1.4. Betingelser for udløsning af budgetgarantien

1.4.1. For låntagning/långivning

1.4.2. For garantier over for tredjemand

2. Bemærkninger til analysen af Fællesskabets forventede udlånskapacitet i forhold til tredjelande i perioden 1999-2001 i overensstemmelse med garantifondsordningen (tabel 4)

2.1. Garantireserven for långivning til tredjelande

2.2. Beregningsgrundlag for tilførsler til garantifonden

2.3. Grundlag for indbetalinger til fonden i tilfælde af delvise garantier

2.4. Tilførsler til garantifonden

2.5. Restbeløb i garantireserven

2.6. Resterende udlånskapacitet

3. Tabeller over risikoindikatorer - lande

Del 1 Begivenhederne siden den foregående rapport af 31.12.99, udviklingen i risikosituationen og de gennemførte garantiinterventioner

1. Indledning: Transaktionernes art

De risici, der dækkes af fællesskabsbudgettet, omfatter diverse låne- og garantitransaktioner, der kan inddeles i to kategorier, nemlig lån med makroøkonomisk sigte og lån med mikroøkonomisk sigte.

1.1. Transaktioner med makroøkonomisk sigte

Disse transaktioner omfatter først og fremmest betalingsbalancelån til EU's medlemsstater eller tredjelande; der er knyttet præcise økonomiske betingelser og forpligtelser til disse transaktioner.

Til denne kategori hører ligeledes det lån på 1 250 mio. EUR, der skal bruges til at finansiere import af landbrugs- og fødevareprodukter til det tidligere Sovjetunionen, idet risikoen i forbindelse med denne transaktion i høj grad afhænger af den makroøkonomiske og politiske udvikling i modtagerlandene.

1.2. Transaktioner med mikroøkonomisk sigte

Disse transaktioner omfatter lån til finansiering af projekter, der tilbagebetales over en længere periode ved hjælp af det forventede afkast af projekterne; lånene ydes sædvanligvis til virksomheder, finansielle institutioner eller tredjelande og dækkes ud over fællesskabsgarantien også af de sædvanlige bankgarantier.

Det drejer sig om Euratom- og NIC-lån i medlemsstaterne og Euratom- og EIB-lån i lande uden for Fællesskabet (Middelhavsområdet, Central- og Østeuropa, lande i Latinamerika og Asien, Sydafrika).

2. Begivenhederne siden den foregående rapport af 31.12.99

De vigtigste begivenheder i løbet af første halvår af 2000 er følgende:

2.1. Tadsjikistan

Kommissionen fremlagde den 26. juli 1999 et forslag til Rådets afgørelse om ændring af afgørelse 97/787/EF om ekstraordinær finansiel bistand til Armenien og Georgien med henblik på at udvide den til at omfatte Tadsjikistan. Den bistand, der ydes, vil have form af et lån på 75 mio. EUR med en løbetid på højst 15 år og en gavebistand på 35 mio. EUR. Rådet besluttede den 20. marts 2000 at ændre afgørelse 97/787/EF om ekstraordinær finansiel bistand til Armenien og Georgien med henblik på at udvide den til også at omfatte Tadsjikistan. Bistanden i form af lån vil udgøre 75 mio. EUR og 35 mio. EUR som gavebistand.

2.2. Moldova

Kommissionen fremlagde den 22. oktober 1999 et forslag til Rådets afgørelse om supplerende makrofinansiel bistand til Moldova til et beløb af 15 mio. EUR i form af et lån med en løbetid på højst 10 år. Rådet besluttede den 10. juli 2000 at yde en yderligere makrofinansiel støtte til Moldova på højst 15 mio. EUR i form af lån.

2.3. Garanti fra Fællesskabet til Den Europæiske Investeringsbank for lån til projekter i Kroatien.

Kommissionen forelagde den 6. juni 2000 et forslag til Rådets afgørelse om ændring af afgørelse 2000/24/EF med henblik på at udvide Fællesskabets garanti til Den Europæiske Investeringsbank til også at omfatte lån til projekter i Kroatien. Garantien begrænses til 65% af det samlede lånebeløb plus alle dermed forbundne beløb. Det samlede låneloft øges med 250 mio. EUR op til 18 660 mio. EUR. Kroatien tilføjes på den liste over lande, der er anført i artikel 1, stk. 2, i afgørelse 2000/24/EF.

3. Risikosituationen

Vurderingen af risiciene for fællesskabsbudgettet kan foretages på to måder:

-den ene måde, som ofte anvendes af bankerne, består i på en given dato at opgøre den samlede udestående kapital for de pågældende transaktioner (situationen beskrives i tabel 1 nedenfor)

-den anden måde, som anvendes i budgetsammenhæng, består i at vurdere den højst tænkelige udbetalingsrisiko for Fællesskabet i et givet regnskabsår.

I sidstnævnte tilfælde kan vurderingen ligeledes foretages på to måder, nemlig ved:

-alene at vurdere udbetalingstransaktioner på datoen for rapportens færdiggørelse under antagelse af, at der ikke sker nogen førtidige tilbagebetalinger. Denne situation beskrives i tabel 2 nedenfor (denne udgør den nedre grænse for de maksimale risici for fællesskabsbudgettet)

-på grundlag af prognoser at vurdere, hvilken virkning samtlige de transaktioner, som Rådet har vedtaget, eller som Kommissionen har fremsat forslag om, vil have for de kommende budgetter under antagelse af, at alle Kommissionens forslag vedtages. Denne situation beskrives i tabel 3 nedenfor (denne udgør den øvre grænse for de maksimale risici for fællesskabsbudgettet).

Sidstnævnte fremgangsmåde giver et overblik over, hvorledes de risici, der er forbundet med de nuværende forslag, vil udvikle sig. Denne fremgangsmåde forudsætter imidlertid, at der opstilles visse antagelser for udbetalingsdatoerne, betingelserne for tilbagebetaling (se nærmere i bilaget) samt rentesatsen [1] og valutakursen [2].

[1] Der er valgt en antagelse om en gennemsnitlig rentesats på 10% for EIB-lånene. For indlån/udlån er den valgte antagelse en gennemsnitlig rentesats på 4,4%. For de nye transaktioner i tabel 3 er den valgte antagelse en rentesats på 4,89188%.

[2] For udlån i andre valutaer end EUR anvendes den kurs, der var gældende den 30.6.2000.

Resultaterne fremgår af tabel 1-3, hvori der skelnes mellem risiciene for lande i og uden for Fællesskabet.

Det skal desuden bemærkes, at de samlede tal, der er anført i tabellerne, dækker risici af forskellig art, f.eks. lån ydet til et enkelt land i forbindelse med makrofinansiel bistand og lån til projekter, der garanteres af låntagerne, i forbindelse med NIC- og EIB-transaktioner.

I den følgende analyse skelnes der mellem den samlede risiko, risikoen for medlemsstaterne og risikoen for tredjelande.

3.1. Udestående ved rapportens færdiggørelse

Udeståendesituationen beskrives i tabel 1.

Den samlede risiko androg 13 783 mio. EUR ved rapportens færdiggørelse mod 14 524 mio. EUR ved udgangen af foregående halvår, hvilket er en nedgang på 5% [3].

[3] En del af udviklingen i udeståendet i det forløbne halvår skyldes udsvingene i valutakurserne for udlån i andre valutaer end EUR.

Nedenstående tabel viser, hvilke transaktioner der har haft indvirkning på udviklingen i udeståendet siden den foregående rapport.

Mio. EUR

Udestående pr. 31.12.1999 // 14 524

Tilbagebetaling af lån

Betalingsbalance: Italien

Euratom

NIC

Finansiel bistand

Det tidligere Sovjetunionen

EIB //

- 1 482,7

- 10,9

- 12,6

-135,0

0,0

- 253,93

Udbetaling af lån

Finansiel bistand

EIB //

+ 100

+ 800,84

Kursudsving i andre valutaer i forhold til EUR // + 253,29

Udestående pr. 30.06.2000 // 13 783

Ved rapportens færdiggørelse andrager udeståendet i forbindelse med transaktioner vedrørende medlemsstaterne 1 182 mio. EUR, hvilket er en nedgang på 56% i forhold til 31.12.99.

Denne nedgang skyldes hovedsagelig Italiens tilbagebetaling af betalingsbalancelån med 1 482,7 mio. EUR.

Ved rapportens færdiggørelse androg udeståendet med hensyn til risici i forbindelse med tredjelande 12 602 mio. EUR, hvilket er en stigning på 6,5% i forhold til det foregående halvår.

3.2. Maksimal årlig risiko for fællesskabsbudgettet: Udbetalte lån ved rapportens færdiggørelse

Situationen beskrives i tabel 2.

Den samlede årlige risiko for andet halvår af 2000 er på 1 826 mio. EUR i 2000.

-Beløbet i forbindelse med transaktioner med medlemsstaterne andrager 1 120 mio. EUR, som er sidste forfaldstidspunkt for lånet til Italien.

-Risikoen i forbindelse med tredjelande andrager 707 mio. EUR.

Risikoen i forbindelse med tredjelande er i gennemsnit 1 484 mio. EUR i perioden 2001-2008.

3.3. Maksimal teoretisk årlig risiko for fællesskabsbudgettet

Situationen beskrives i tabel 3.

Denne risiko beløber sig til 1 864 mio. EUR i andet halvår af 2000. Fra 2002 stiger risikoen og når op på 4 017 mio. EUR i 2008.

-Udviklingen i de maksimale risici i forbindelse med medlemsstaterne svarer til tallene i tabel 2.

-Risikoen i forbindelse med tredjelande er på 745 mio. EUR i andet halvår af 2000. Der kan konstateres en stigning i risikoen fra år 2001 til år 2008 på gennemsnitligt 12,5% om året.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4. Garantiinterventioner

4.1. Udbetalinger over de likvide midler

Kommissionen foretager udbetalinger over sine likvide midler i overensstemmelse med artikel 12 i Rådets forordning nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom vedrørende ordningen for Fællesskabets egne indtægter. Ved at bruge denne procedure undgår man betalingsrestancer og de omkostninger, det medfører for Kommissionen i form af afdrag og renter på lån, som en debitor er i betalingsrestance med.

4.2. Interventioner fra garantifonden

Med Rådets forordning EF, Euratom nr. 2728/94 af 31. oktober 1994 blev der indført en garantifond for aktioner i tredjelande. Hvis modtageren af et lån ydet af Fællesskabet kommer i betalingsrestance, træder garantifonden til og opfylder den pågældendes forpligtelse inden for en frist på tre måneder fra forfaldsdatoen. Hvis et EIB-lån, som der er stillet fællesskabsgaranti for, ikke tilbagebetales, træder Fællesskabet til inden for tre måneder fra modtagelsen af EIB's brev om anvendelse af garantien. Kommissionen bemyndiger så EIB til at trække de tilsvarende beløb på garantifonden.

Morarenterne for perioden mellem overdragelsen af de likvide midler og datoen for udbetalingen fra fonden stilles til rådighed af garantifonden og tilbagebetales til de likvide midler.

I løbet af de sidste seks måneder har fonden stillet garantier for følgende debitorlande:

>TABELPOSITION>

4.3. Situationen med hensyn til betalingsrestancer ved rapportens færdiggørelse [4]

[4] Der er tale om Tadsjikistans restancer svarende til det lån på 1 250 mio. EUR, som Fællesskabet ydede det tidligere Sovjetunionen og dets republikker, og restancer på EIB's lån til det tidligere Jugoslavien inden for rammerne af Middelhavsprotokollerne. Beløbene omfatter de misligholdelser, som er dækket af budgettet.

Tredjelandes betalingsrestancer ved rapportens færdiggørelse

>TABELPOSITION>

(1) Fordelingen af de ubetalte beløb på de enkelte provinser og republikker i det tidligere Jugoslavien er vejledende.

(2) Garantiinterventioner i forbindelse med EIB's transaktioner omfatter de beløb, der var ubetalt på forfaldsdatoen, og de morarenter, som var påløbet på det tidspunkt, hvor fællesskabsgarantien blev udnyttet.

(3) Morarenter, som er bogført mellem den dato, hvor transaktionen dækkes af garantien, og rapportens færdiggørelse. Der gives et samlet tal for morarenterne for alle republikkerne i det tidligere Jugoslavien.

5. Analyse af Fællesskabets teoretiske udlåns- og garantikapacitet til fordel for tredjelande

Garantifonds- og garantireserveordningen medfører i praksis visse begrænsninger for Fællesskabets udlåns- og lånegarantikapacitet over for tredjelande, eftersom de disponible bevillinger, der er nødvendige ved hver beslutning om udlån (eller hver årlig rate, hvis det drejer sig om garantier for flerårige beløbsrammer), ikke kan overstige det beløb, der er opført i de finansielle overslag under garantireserven [5].

[5] Det beløb, der er opført i de finansielle overslag for 2000-2006, er på 200 mio. EUR i 1999-priser.

På ethvert givet tidspunkt udgøres lånekapaciteten af det tilbageværende rådighedsbeløb i garantireserven. Dette beløb svarer til forskellen mellem reserven og det anslåede beløb for tilførsler til garantifonden i forbindelse med transaktioner, der allerede er taget beslutning om, og de transaktioner, som er under forberedelse.

Tabel 4 viser et overslag over Fællesskabets udlånskapacitet til tredjelande i perioden 1999-2001 inden for rammerne af garantifondsordningen. Beregningsmetoden og det anvendte regelsæt er beskrevet nærmere i bilaget til denne rapport.

Med udgangspunkt i de afgørelser, Rådet allerede har truffet, samt afgørelser, der er stillet forslag om eller er under forberedelse (se tabel 4), er det beløb, der forventes anvendt fra garantireserven i løbet af andet halvår af 2000, sat til 44 mio. EUR, hvilket betyder, at der ved udgangen af 2000 vil være et rådighedsbeløb på 8,8 mio. EUR i garantireserven.

Under hensyntagen til indvirkningen på garantireserven af de midler, fonden har afsat til tidligere vedtagne udlån, samt til foreslåede lån og lån, der er under forberedelse i 2000, udgør den årlige disponible udlånskapacitet ved færdiggørelsen af rapporten:

-98 mio. EUR til lån, der garanteres 100% over fællesskabsbudgettet, eller

-151 mio. EUR til lån, hvor garantien er på 65% (i medfør af Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999).

På grundlag af de aktuelle skøn for tilførslerne til fonden viser nedenstående tabel 4, at den resterende udlånskapacitet er yderst begrænset i 2001.

Pr. 30.06.2000 er det udestående beløb for lån og lånegarantier til fordel for tredjelande forhøjet med forfaldne, ikke-betalte renter på 12 862 mio. EUR.

Mio. EUR

// Udestående pr. 30.06.00

1. Låntagning/långivning // 1 556

2. EIB-lån // 10 940

3. Betalingsmisligholdelser // 172,09

4. Morarenter // 39

5. Forfaldne, ikke-betalte renter [6] // 155,20

[6] Forfaldne, ikke-betalte renter i den betydning, der er defineret i forordningen om oprettelse af garantifonden.

I ALT // 12 862

Resultatet af forholdet mellem fondens midler og Fællesskabets samlede udestående som defineret i forordningen er 10,7%, hvilket overstiger den sats på 9%, som er fastsat som målbeløb i forordning 1149/1999 om ændring af forordning 2728/94 om oprettelse af fonden.

I første halvår af 2000 blev overskudsbeløbet på 107,9 mio. EUR, som blev konstateret ved afslutningen af regnskabsåret 1999, tilbageført til budgettet.

6. Garantifondens situation pr. 30.06.00

Garantifonden indeholdt pr. 30.06.2000 1 376 mio. EUR. I løbet af første halvår af 2000 udviklede fonden sig på følgende måde:

-der blev overført 150,4 mio. EUR fra garantireserven for 2000

-fonden intervenerede med 5,1 mio. EUR som følge af misligholdelser

-fondens overskud pr. 31.12.99 på 107,9 mio. blev tilbagebetalt til budgettet

-indtægterne fra investeringer af fondens midler udgjorde 25,5 mio. EUR.

Garantifonden vil således ved udgangen af regnskabsåret 2000 indeholde 1 448 mio. EUR under forudsætning af, at følgende betingelser er opfyldt:

-at der overføres 44 mio. EUR fra garantireserven for 2000

-at fonden ikke tvinges til yderligere interventioner som følge af nye misligholdelser

-at der ikke bliver tale om forsinkede restancetilbagebetalinger fra lande, der ikke har opfyldt deres tilbagebetalingsforpligtelser

-at nettoindtægterne fra investeringer af fondens midler i 2000 ligger i størrelsesordenen 28 mio. EUR.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Del 2 Evaluering af potentielle risici: Den økonomiske og finansielle situation i de tredjelande, der har fået tildelt de største lån

1. Indledning

De tal, der er anført i det foregående, giver oplysninger om de kvantitative risici for det almindelige budget. Disse oplysninger bør imidlertid sammenholdes med risikokvaliteten, der bedømmes ved at se på, hvilke former for transaktioner der er tale om, samt låntagernes soliditet. Forhold af nyere dato, der kan påvirke risikoen i modtagerlandene, analyseres nedenfor.

Risikoevalueringen i del 2 i form af helsidestabeller for de forskellige lande indeholder et sæt risikoindikatorer (se bilag) for tredjelande, der har modtaget makrofinansiel støtte fra EU, og som stadig har udestående gæld i forhold til EU. Som supplement hertil gives der en analyse for de lande, for hvilke der siden den sidste rapport vedrørende sidste halvår af 1999 foreligger vigtige nye oplysninger, der kan få indflydelse på risikoevalueringen. Desuden gives der en kortfattet analyse for de lande, der stadig mangler at tilbagebetale lån optaget som led i de kommercielle kreditter på 1,25 mia. ECU, som blev stillet til rådighed for det tidligere Sovjetunionen i 1991.

Evalueringen i dette kapitel omfatter ikke andre geografiske områder end de nævnte. Det skyldes, at Fællesskabets risici andre steder (hovedsagelig via garantier for lån ydet af Den Europæiske Investeringsbank (EIB)) kun udgør en brøkdel af de samlede risici. Desuden er de godt fordelt mellem landene.

2. Ansøgerlandene

Bulgarien

Bulgarien udviste fortsat stabile økonomiske resultater med en stigende vækst fra sommeren 1999. Et større privatforbrug og kraftige investeringsaktiviteter var hovedårsager til den fornyede vækst. En større politisk målsætning blev nået i december 1999, da Det Europæiske Råd på sit møde i Helsingfors opfordrede Bulgarien til at indlede forhandlinger om medlemsskab af EU. Dette forventes at øge opmærksomheden om tiltrædelses forberedelserne. Strukturreformerne forløber planmæssigt og efter den tidsplan, der blev fastsat i det økonomiske program på mellemlang sigt, der er aftalt med IMF.

Importen steg på grund af stor indenlandsk efterspørgsel efter forbrugsvarer og kapitalgoder, hvorimod eksporten faldt kraftigt. Den negative varebalance (10% af BNP) blev kun delvis opvejet af de gode resultater for tjenestebalancen, herunder en positiv udvikling inden for turismen. De indgående pengestrømme i form af kapitaloverførsler og direkte investeringer kunne næsten fuldstændigt finansiere underskuddet, og udlandsgælden er fortsat faldende. Betalingsbalancens løbende poster forværredes imidlertid til 5,5% af BNP i 1999.

Takket være currency board-arrangementets stabiliserende virkning kunne den underliggende nedadgående inflationstendens fastholdes. Stigende oliepriser og takster for forsyningsvarer pressede ved vinterens begyndelse forbrugerprisindekset opad og forøgede inflationen ved udgangen af 1999 til 6,5%.

En sund finanspolitik er en forudsætning for currency board-arrangementets troværdighed. Bulgarien har allerede gjort betydelige fremskridt med hensyn til budgetkontrol, og det er lykkedes at bringe budgetunderskuddet ned fra 12% af BNP i 1996 til kun 0,9% i 1999. Indtægterne steg i 1999 med 14% målt i faste priser, navnlig tegnede andre indtægter end skatteprovenu sig for en stor stigning. De samlede skatte- og socialsikringsrestancer var ved udgangen af 1999 blevet nedbragt med 50% i forhold til situationen ved udgangen af 1998. Dette skyldtes imidlertid i stor udstrækning eftergivelse af skattegæld. De gunstige udviklinger i de internationale renter og en aktiv gældsstyringsstrategi gjorde det muligt at nedbringe rentebetalingerne til ca. 4% af BNP.

De bulgarske myndigheder forventer et budgetunderskud på 1,4% i 2000. Dette mål er baseret på en formodet BNP-vækst på 4% og en inflation på 3,5%. De offentlige udgifter er budgetteret til at falde til ca. 38%, hvilket svarer til et fald på 3% fra det offentlige udgiftsniveau i 1999 (IMF's metode). Rentebetalinger forventes at tegne sig for 12% af de samlede udgifter.

De officielle arbejdsløshedstal steg gennem hele 1999 som følge af omfattende afskedigelser efter omstrukturering eller afvikling af virksomheder i den offentlige sektor. Et betydeligt antal arbejdere er dog stadigt beskæftiget i industri og offentlige forsyningsvirksomheder med lav eller negativ rentabilitet og usikre fremtidsudsigter til følge. Ledigheden steg kraftigt i løbet af vintermånederne. Der var i februar 2000 registreret 693 531 ledige på arbejdsformidlingen, hvilket svarer til 18,1% af arbejdsstyrken. Dette er en stigning på mere end en tredjedel i forhold til februar 1999.

Estland

Den estiske økonomi gennemgik i løbet af 1996-1999 den første komplette cyklus, nemlig to års kraftig økonomisk vækst fulgt af en kortvarig, men hård recession og dernæst et gradvis opsving. BNP i faste priser faldt i 1999 med 1,1%. I første halvår 2000 satte en kraftig vækst igen ind med en stigning i BNP i faste priser anslået til 5,2% i første kvartal. Rentefaldet, større vækst end i EU og generelt bedre forventninger er de vigtigste årsager til den på ny stigende indenlandske efterspørgsel. Hertil kommer, at eksporten også var i kraftig vækst. Stigende detailsalg, eksport og investeringer synes at antyde, at opsvinget har et bredt grundlag og er af en sund karakter.

Efter det øgede budgetunderskud i 1999 blev finanspolitikken strammet i 2000. I løbet af første halvår blev underskuddet holdt inden for de aftalte mål. Inflationen steg beskedent ved udgangen af 1999 og i begyndelsen af 2000 på grund af justeringen af de kontrollerede priser, stigende råvarepriser (især olie) og virkningerne af euroens kursfald på de importvarer, hvis pris fastsættes i dollars. Inflationsniveauet faldt dog på ny hen imod slutningen af første halvår og stabiliserede sig på et beskedent niveau (ca. 3% på årsbasis).

Selv om importen igen steg i 2000, steg eksporten dog mere i begyndelsen af 2000, så meget som 47% mere i løbet af de første fire måneder sammenholdt med samme tidsrum i 1999. Dette synes at antyde, at Estlands internationale konkurrenceevne fortsat er god. Estlands risikovurdering er således fortsat en af de bedste i regionen. Den makroøkonomiske stabilitet blev forbedret og kom til udtryk i historisk lav spredning mellem indlån i krooner og indlån i D-mark. Hertil kommer, at den gældsgenererende kapitaltilstrømning til bankerne, navnlig udenlandske pengeinstitutters tilgodehavender, i løbet af første halvår 2000 var i stadig stigning, ligesom valutareserverne, hvilket reducerede sårbarheden over for udlandet. Valutaindlændingenes bruttogæld til udlandet udtryk i procent i forhold til BNP steg dog i 1999.

Estland undertegnede i første halvår 2000 et præventivt standby-arrangement med Den Internationale Valutafond og en fælles vurdering af de økonomipolitiske prioriteter på mellemlang sigt med Europa-Kommissionen. I marts 2000 tilbagebetalte Estland tillige den sidste tranche af det makrofinansielle lån på 20 mio. EUR, der var blevet bevilget efter den nyligt genvundne uafhængighed.

Letland

Letland var stærkt berørt af den russiske økonomiske krise i 1998. Væksten i BNP i faste priser faldt fra 8,6% i 1997 til 3,6% i 1998 og gik næsten helt i stå med 0,1% i 1999. Den lettiske økonomi har dog været i langsom bedring siden andet halvår 1999. De seneste to kvartaler fremviser positive resultater med en vækst i BNP i faste priser på 0,2% i tredje kvartal og 2,8% i fjerde kvartal på årsbasis. Samlet faldt industriproduktionen med 8,8% på årsbasis i 1999, men hen imod årets udgang forbedredes produktionen igen til 1998-niveauet. Denne tendens kan fastholdes i første kvartal 2000, idet industriproduktionen steg med 3,8% sammenholdt med den tilsvarende periode i det foregående år.

Den officielle arbejdsløshedsprocent var ved udgangen af 1999 9,1% (efter at have toppet på 10,2% i april) og forblev på dette niveau i de første to måneder af 2000. Arbejdsløsheden faldt en smule i marts til 9,0%.

Udlandshandelen i løbende priser faldt i 1999 i forhold til 1998. Importen faldt hurtigere end eksporten. Den samlede eksport indskrænkedes med 5% og importen med 8,4% på årsbasis, hvilket førte til et stort handelsunderskud. Eksporten til EU steg gennem hele året, men ikke tilstrækkeligt til at opveje faldet i eksporten til Rusland og SNG-staterne. Ved udgangen af 1999 begyndte udenrigshandelen med SNG-staterne dog igen at stige. I løbet af de to første måneder i 2000 begyndte Letlands handelsunderskud i løbende priser igen at stige sammenlignet med det tilsvarende tidsrum i det foregående år. Eksporten steg med 13,5%. Importen steg med 13,9% og overgik i værdi eksporten med 47,2%.

Letlands løbende poster tegnede sig for et underskud på 10,2% af BNP i 1999 sammenholdt med 11,1% i det foregående år. Da eksporten forventes at stige fortsat, og importen forventes at stige langsommere, skulle underskuddet på de løbende poster falde yderligere i 2000.

IMF vedtog et 16-måneders standby-arrangement for Letland i december 1999. Den lettiske regering har på denne baggrund godkendt en reformplan, som omfatter en række hårde foranstaltninger i den offentlige sektor. Programmet fokuserer på en nedbringelse af det konsoliderede budgetunderskud fra 3,8% af BNP i 1999 til ca. 2% i 2000. Socialsikring tegner sig for næsten en tredjedel af det konsoliderede budget for den samlede offentlige sektor, hvorfor den nye regering har annonceret, at den også vil træffe foranstaltninger for at dæmme op for underskud på socialsikringsbudgettet.

Omstruktureringen af den lettiske banksektor er næsten tilendebragt, idet så godt som samtlige banker er blevet privatiseret. Kun Latvijas hipoteku un zemes banka er endnu statsejet, og privatiseringen af statens andel i Latvijas Krajbanka er undervejs.

Litauen

Litauens økonomi kom i dyb recession i 1999 på grund af den russiske krise med et fald i BNP på 4,1% og en industriproduktion, der dykkede med næsten 10%. Den vigtigste årsag til dette fald er tabet af de traditionelle eksportmarkeder i det tidligere Sovjetunionen, som tegnede sig for 36% af den samlede eksport i 1998 og faldt til 18% i 1999. Ustabile forsyninger til regionens eneste olieraffinaderi bidrog yderligere til produktionsnedgangen. Den faste binding af litas til dollaren førte endvidere til en markant stigning for litas i forhold til euro, hvilket gjorde det vanskeligt at omlægge samhandelen til mere stabile markeder. Oplysninger for dette års første kvartal synes dog at vise, at økonomien er i fremgang. BNP i faste priser steg med 4,2% i første kvartal, og industriproduktionen steg med 4,5% efter det stærke fald i 1999. Opsvinget kan hovedsageligt tilskrives den udenlandske efterspørgsel, selv om en 8% stigning i detailpriserne i første kvartal synes at antyde en stigende indenlandsk efterspørgsel.

Forbrugerprisinflationen har været stærkt faldende. Ud over apprecieringen af litas bidrog lave priser på importerede råvarer og overskud i udbuddet af landbrugsprodukter på hjemmemarkedet til faldet i forbrugerprisinflationen fra 2,4% i 1998 til 0,3% i 1999. Forbrugerprisinflationen steg en smule hurtigere i første kvartal til 0,8% på årsbasis. Trods nogen inflationsvirkninger som følge af prisliberaliseringen og de stigende verdensmarkedspriser på råvarer forventes inflationen at holde sig på et lavt niveau i den nærmeste fremtid.

På grund af faldende vækst og den økonomiske omstrukturering steg arbejdsløsheden i hele året, fra 6,9% i december 1998 til 10% i december 1999. Den gennemsnitlige arbejdsløshed steg til 8,4% for 1999 som helhed sammenlignet med 6,4% i 1998. Arbejdsløsheden nåede i april op på 11,2%. Da omstruktureringen fortsat giver sig udslag i nedlæggelse af arbejdspladser, forventes arbejdsløsheden at stige yderligere.

De offentlige finanser blev kraftigt forværret, da virkningerne af den russiske krise nåede Litauen. De løbende indtægter nåede ikke det fastsatte mål, efterhånden som beskatningsgrundlaget blev undergravet, og udgifterne voksede i forbindelse med støtte til de ramte virksomheder. Som følge heraf steg underskuddet for den samlede offentlige sektor fra under 1% af BNP i 1997 til anslået 8,5% i 1999. Parlamentet vedtog i november 1999 et antikriseprogram, der omfatter betydelige finanspolitiske stramninger for at korrigere de budgetmæssige og eksterne ubalancer. Programmets vigtigste elementer er nedskæring af tidligt forfaldende udgifter, udsættelse af sidste tranche af opsparingsrestitutionen og mellemfristede strukturelle foranstaltninger, som f.eks. stabilisering af socialsikringssystemet. Der blev i begyndelsen af marts undertegnet et præventivt standby-arrangement med Den Internationale Valutafond for at undgå mulige likviditetsbegrænsninger. I løbet af årets første fire måneder blev de offentlige finanser holdt nogenlunde inden for de fastsatte mål. Sigtet med programmet er at nedbringe budgetunderskuddet til 2,8% i år og mere eller mindre balancere budgettet til næste år.

Udenrigsbalancen blev markant forværret efter krisen i Rusland, da eksportmarkederne blev indskrænket, mens importen holdt sig på et forholdsvis højt niveau på grund af regeringens bestræbelser for at stabilisere væksten og det løbende importbehov i forbindelse med moderniseringen og omstruktureringen af økonomien. I løbet af årets første fire måneder førte den stigende udenlandske efterspørgsel og antikriseprogrammets efterspørgselshæmmende virkninger til en markant forbedring af handelsbalancen, hvilket også vil få positive virkninger for de løbende poster.

De udenlandske direkte investeringer forblev forholdsvis uberørte af den økonomiske afmatning og hjalp med til at finansiere en betydelig del af underskuddet på de løbende poster.

Privatiseringen forløber planmæssigt. Litauen annoncerede den 3. april iværksættelsen af et privatiseringsudbud for Agriculture Bank (AG). Regeringen godkendte den 3. maj tidsplanen for salget af den resterende andel på 35% af kapitalen i Lithuanian Telekom. De forventede indtægter fra salget af telekommunikationsvirksomheden beløber sig til ca. 1,2 mia. litas, svarende til ca. 3% af BNP. Hertil kommer, at det litauiske jernbaneselskab er ved at blive opsplittet i flere forskellige uafhængige enheder. For så vidt angår socialsikringen traf landets regering en vigtig afgørelse, da den vedtog en pensionsreform den 12. april, som skal føre til oprettelse af et pensionssystem med tre søjler.

Rumænien

Selv om der har været beskedne tegn på forbedringer i Rumæniens makroøkonomiske situation i løbet af første halvår 2000, er den overordnede økonomiske situation fortsat skrøbelig. Opsvinget i eksporten i første kvartal 2000 var det mest opmuntrende tegn på, at de seneste års bestræbelser muligvis nu begynder at have virkning på forsyningssiden i økonomien. De opnåede resultater med hensyn til makroøkonomisk stabilisering er dog fortsat skrøbelige, navnlig fordi der ikke er sket nævneværdige fremskridt i forbindelse med strukturreformerne og vanskelighederne i finanssektoren. Udsigterne for den rumænske økonomi blev også ramt af usikkerheden om, hvorvidt der vil ske en omlægning af den økonomiske politik efter det næste parlamentsvalg i efteråret 2000.

I løbet af første kvartal 2000 steg eksporten mere end forventet og nåede et hidtil uset niveau efter omstillingsprocessens begyndelse. Importen steg ligeledes, men noget mere beskedent. Eksportstigningen har haft gunstig indvirkning på industriproduktionen. Det er på denne baggrund muligt, at BNP i faste priser vil begynde at stige igen i år. På grundlag af oplysninger for første halvår 2000 synes dette endnu usikkert på grund af den meget svage indenlandske efterspørgsel og de høje renter. Opsvinget i eksporten, som nåede hidtil usete niveauer, førte til en yderligere reduktion af underskuddet på handelsbalancen og de løbende poster.

I lyset af det kommende valg har det været sværere at videreføre den stramme finanspolitik, idet 2000-budgettet, som blev vedtaget i starten af maj, omfatter en lettere stigning i det samlede underskud og et fald i det primære overskud. I årets første tre måneder steg underskuddet mere end forventet, navnlig på grund af den stærke stigning i rentebetalingerne for den offentlige gæld, svarende til 42% af statens udgifter. Afhængigheden af det indenlandske marked for at få finansieret budgetunderskuddet bevirker, at der fortsat hersker tvivl om budgetsituationens holdbarhed på grund af de korte løbetider og høj realrente på den indenlandske gæld.

Udviklingen i betalingsbalancens kapitalposter vækker bekymring. Som et udtryk for den meget svage tillid blandt de internationale investorer faldt de udenlandske direkte investeringer kraftigt, og netto var der i første halvår 2000 tale om udstrømning af porteføljeinvesteringer. Som noget mere positivt forblev valutareserverne dog stabile. Udlandsgælden faldt beskedent, og den kortfristede udlandsgæld var fortsat meget lav. Eksterne gældsforpligtelser, der forfalder i 2000, er dog relativt store.

De rumænske myndigheder nåede den 7. juni 2000 til enighed med IMF om tilendebringelsen af første analyse og forlængelsen af standby-arrangementet. Aftalen med IMF førte til genoptagelse af den officielle långivning, herunder navnlig frigivelsen af omfattende midler fra Verdensbankens strukturtilpasningslån og første tranche (100 mio. EUR) fra EU's makrofinansielle bistand, som Rådet vedtog i november 1999.

3. Det vestlige Balkan

Bosnien-hercegovina

I perioden 1996-1998 lykkedes det Bosnien-Hercegovina at fastholde en gennemsnitlig vækstrate på ca. 35%. Denne høje vækst er nået med udgangspunkt i et meget lavt oprindeligt BNP og inden for rammerne af et økonomisk genopbygningsprogram på 5,1 mia. USD (1996-1999) til fordel for Bosnien-Hercegovina, der er finansieret af det internationale donorsamfund. Trods denne høje vækst er det hurtigt lykkedes at få inflationen bragt ned under 10% ved hjælp af en nøje overholdelse af currency board-arrangementets regler (CBA) og en forsigtig finanspolitik, der er iværksat som led i et landsdækkende makroøkonomisk program med støtte fra IMF i forbindelse med et standby-arrangement. Vekselkursen for den konvertible marka (KM) er fortsat knyttet til den tyske mark (euro) i forholdet 1:1 inden for rammerne af currency board-ordningen. Den reale vækst i BNP for 1999 anslås at være faldet til 12% sammenlignet med et skøn på 16%, hvilket hovedsagelig skyldes Kosovo-krisens indvirkning på udenrigshandelen og de indenlandske investeringer tidligere på året. Arbejdsløsheden er fortsat stor i begge enheder, omkring ca. 40%. Det samlede underskud i forhold til BNP (før bistand) for henholdsvis Føderationen og Republika Srpska forventes i 2000 at være 1,6% og 3,4%, hvilket er en smule lavere end anslået for 1999. De vedtagne 2000-budgetter er i det store og hele i tråd med IMF's anbefalinger.

Der er fortsat et meget stort underskud på de løbende poster (ca. 22% af BNP i 1999), der hovedsagelig finansieres af donorbistand, og som afspejler den store import i forbindelse med genopbygningen. Underskuddet forventes imidlertid at svinde ind fra 950 mio. USD til 900 mio. USD i 2000 takket være en forbedret handelsbalance. De officielle valutareserver - brutto - svarer til ca. 3 måneders import eller ca. 600 mio. KM og er steget betydeligt i sidste halvdel 1999, hvilket er udtryk for stigende accept af KM i de to enheder. Bosnien-Hercegovinas udlandsgæld er stadig stor (ca. 73% af BNP i 1999), hvilket til dels afspejler en betydelig gældsbyrde, der er arvet fra det tidligere Jugoslavien. Gældsbetjeningen i procent af eksporten af varer og tjenesteydelser er imidlertid lav sammenlignet med gælden i forhold til BNP, hvilket skyldes, at meget af gælden er på koncessionelle vilkår samt gunstige gældssaneringsordninger, der er aftalt med London-klubben og Paris-klubben. Disse faktorer forklarer også, hvorfor forholdet mellem gæld og gældsbetjening fortsat forventes at være faldende i de kommende år trods betydelig låntagning i udlandet i forbindelse med genopbygningen. I Bosnien-Hercegovina er enhederne (i forholdet 61:39 for henholdsvis Føderationen og Republika Srpska) ansvarlige for, at staten får tilført de fornødne midler til at varetage gældsbetjeningen.

I maj 1998 godkendte IMF et standby-arrangement (81 mio. USD). I juni 1999 besluttede IMF at øge sin bistand med 23 mio. USD som følge af den negative virkning af Kosovo-krisen. Efter nogen forsinkelse i gennemførelsen blev anden og tredje IMF-analyse tilendebragt den 30. marts 2000, og programmet blev forlænget til april 2001. Verdensbanken gennemfører for øjeblikket to støtteprogrammer i Bosnien-Hercegovina (til henholdsvis 72 mio. USD og 50 mio. USD) til støtte for reformen af de offentlige finanser og privatiseringen af virksomheder og banksektoren. Med hensyn til risikoindikatoren for Bosnien-Hercegovina foreligger der ikke nogen specifikke oplysninger, da institutionerne ikke udarbejder nogen vurdering for landet. Den generelle risiko ved at gennemføre investeringer i landet er imidlertid stadig stor.

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

Risikoen i forbindelse med lånegarantier over Fællesskabets budget til dette land faldt en smule i første halvår 2000.

Tidligere tegn på opsving i den økonomiske aktivitet i andet halvår af 1999 er nu blevet bekræftet, og for øjeblikket er Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i sund økonomisk vækst. For 1999 som helhed blev der registreret en stigning i BNP på 2,7%. I første halvår 1999 lå produktion og handel betydeligt lavere end de foregående år på grund af forstyrrelserne i forbindelse med Kosovo-krisen. I årets andet halvår viste genopbygning af Kosovo sig imidlertid at være en meget positiv økonomisk vækstfaktor, som dog forventes at sløje af i løbet af 2000. Selv om både import og eksport som helhed i 1999 var lavere end i 1998, steg eksporten til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Kosovo betydeligt i løbet af andet halvår 1999, hvilket bidrog til vækst og en væsentlig nedbringelse af underskuddet på de løbende poster fra 8,8% af BNP til 4,0% af BNP. Tilstedeværelsen af internationalt hjælpepersonale i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien bidrog endvidere yderligere til at øge den indenlandske efterspørgsel.

På grund af den lavere eksport, højere rente og andre faktorer blev der imidlertid registreret en yderligere stigning i gældsbetjeningsraten i forhold til eksporten til 13% fra ca. 10%. Gælden i forhold til BNP steg endvidere mere end to procentpoint til 43,3% af BNP, hvorimod de officielle reserver steg yderligere til lige over tre måneders import.

ESAF-arrangementet med IMF fra april 1997 udløb i april 2000 efter at have været uopfyldt i længere tid, hovedsageligt på grund af de økonomiske forstyrrelser som følge af Kosovo-krisen og en noget slap finanspolitik. Der har siden årsskiftet været gang i forhandlingerne mellem myndighederne og IMF, og disse kan forventes afsluttet i løbet af sommeren eller efteråret. Sideløbende hermed forhandles der med Verdensbanken med henblik på at indgå et nyt strukturtilpasningslån til finans- og erhvervssektoren (Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan (FESAL II) inden vinteren.

4. De Nye Uafhængige Stater

Armenien

Hovedsageligt på grund af den politiske ustabilitet i landet oplevede Armenien en vækst i BNP på kun 3,3% sidste år, og produktionsmæssigt forværredes billedet yderligere med en årlig vækst i BNP på mindre end 2% i årets første måneder i 2000. Industriproduktionen steg med kun 0,3% i første kvartal. Budgetunderskuddet, som allerede var stort i 1999, forværredes i første kvartal 2000. Som noget mere positivt skal det bemærkes, at forbrugerpriserne kun steg med 0,8% i løbet af de første fire til fem måneder i året, hvilket er betydeligt lavere end i samme tidsrum sidste år. Den armenske valuta holdt sig stabil og er kun faldet med 2% siden december 1999.

Underskuddene på handelsbalancen og de løbende poster forværredes yderligere i første kvartal 2000, da importen steg med 17%. Det vanskelige politiske klima, som har præget Armenien i de seneste måneder, har forsinket privatiseringsprocessen, og den stærkt nødvendige tilstrømning af udenlandske direkte investeringer er faldende.

Valutareserverne oversteg i begyndelsen af 2000 betydeligt tre måneders import, men udlandsgælden er høj (mindst 47% af BNP) og fortsat stigende. I denne henseende er det værd at bemærke, at Verdensbanken i april 2000 besluttede at betragte Armenien som berettiget til HIPC-gældsinitiativet. Først bør landet forsøge at sikre sin gældsbetjeningsevne gennem forhandlinger med Paris-klubben, som forventes at kunne nedbringe den nuværende nettogældsbyrde med indtil 67%.

De armenske myndigheder forventes at nå til formel enighed med IMF om et nyt treårigt program til bekæmpelse af fattigdom og fremme af vækst (Poverty Reduction and Growth Facility - PRGF) inden udgangen af 2000. Der er opstået vanskeligheder med Verdensbanken vedrørende privatiseringen af Armeniens kraftforsyningssektor.

Belarus

Den økonomiske og politiske udvikling i Belarus giver fortsat anledning til alvorlig bekymring. I 1999 resulterede faldende efterspørgsel kombineret med et alvorligt chok hvad angår bytteforholdet i en betydelig opbremsning i de økonomiske aktiviteter. Væksten bremsedes fra 8,3% i 1998 til 3,4% i 1999, hovedsageligt på grund af fald i landbrugsproduktionen og anlægsinvesteringer på henholdsvis 8,6% og 5,4%. Som noget uventet viste industrien sig mere modstandsdygtig over for virkninger af den russiske krise, da industriproduktionen faldt fra 12,0% til et fortsat højt niveau, nemlig 9,7%.

I høj grad som følge af forbedringerne på de russiske markeder har billedet nu forbedret sig en smule i 2000, idet BNP steg med 5% på årsbasis i de første fire måneder, på trods af en langsommere industrivækst på 6,1% og et stærkere fald i landbrugsproduktionen på 8,5%.

Finans- og pengepolitikken svigtede med hensyn til at korrigere landet betydelige ubalancer, idet inflationen i december 1999 røg op på 251,3% fra 181,7% året før, og budgetunderskuddet fordobledes til 2,9% af BNP fra 1,5% i 1998.

Der er stadig betydelig risiko for misligholdelse på grund af regeringens fortsatte problemer med at indtjene tilstrækkelig hård valuta til at betjene landets gæld. Selv om udlandsgælden skønnes at udgøre blot 25% af BNP, har regeringen, der stærkt mangler likvider, allerede været nødsaget til at omstrukturere lån under statsgaranti, samtidig med at restancerne på el- og gasbetalinger til Rusland og Litauen øges.

Georgien

Georgiens vækst på årsbasis i BNP steg til 4,4% i første kvartal 2000. Industriproduktionen fløj i vejret med 14,1% som noget af det højeste i SNG. Georgiens centralbank viste sig i stand til at kontrollere inflationen med et prisfald på 0,1% i de første fire måneder i 2000. Statens indtægter nåede imidlertid ikke de officielt fastsatte mål og holdt sig ca. en tredjedel under disse mål i 1999 og begyndelsen af 2000. På udgiftssiden var prioriteringerne i 1999 også for dårlige, hvilket førte til betydelige restancer, navnlig vedrørende lønninger, pensioner og socialydelser. Regeringen bliver nødt til at stramme udgifterne yderligere igen i 2000, men de sociale udgifter og gældsbetjeningen berøres ikke. Den meget lemfældige inddrivning af skatter og afgifter skyldes en svag administration, lave offentlige lønninger, korruption, en betalingsuvant kultur og udbredt smugling i et splittet land.

Efter at være nået ned på 10% af BNP i 1999 forventes underskuddet på de løbende poster at stige igen i 2000 som følge af fornyet investeringsaktivitet og større indenlandsk efterspørgsel. Forbedringen af den russiske efterspørgsel vil dog få gunstig virkning på eksporten. Valutaen (lari) har været forholdsvis stabil i det meste af 1999 og 2000 (er kun faldet 1% i år).

De officielle valutareserver svarer til mindre end 2,5 måneders import. Imidlertid vil udlandsgælden ved udgangen af 2000 kunne overstige 40% af BNP, og gældsbetjeningen kommer til at tegne sig for en betydelig del af statens udgifter. I denne henseende er det værd at bemærke, at Verdensbanken i april 2000 besluttede at betragte Georgien som berettiget til HIPC-gældsinitiativet. Først bør landet forsøge at sikre sin gældsbetjeningsevne gennem forhandlinger med Paris-klubben, som forventes at kunne nedbringe den nuværende nettogældsbyrde med indtil 67%. På baggrund af Georgiens voldsomme udlandsgæld og begrænsede gældsbetjeningsevne vil der til stadighed være store underskud, såvel internt som eksternt, i enkelte år fremover. IMF støtter derfor fuldt ud landets anmodning til bilaterale kreditorer om ekstraordinær finansiering i form af multilaterale gældssaneringsaftaler.

Landet forventes i løbet af 2000 at drage fordel af det nye treårige program til bekæmpelse af fattigdom og fremme af vækst (Poverty Reduction and Growth Facility - PRGF), der er indgået med IMF. Selv om IMF stort set er tilfreds med Georgiens forsigtige monetære politik, vækker det bekymring, når landets finanspolitik, navnlig de konstant manglende indtægter, kombineret med en uhensigtsmæssig udgiftsstrategi fører til yderligere kumulering af udgiftsrestancer (hovedsagelig af social karakter). Med hensyn til strukturreformerne bør Georgien gå hurtigere frem i den vidtfavnende privatisering af infrastrukturer. Landet bør også tackle korruptionen og forbedre forvaltningen for at tiltrække den langfristede kapital, som landet behøver til omstruktureringen af økonomien.

Moldova

Moldovas økonomi forværredes med 4,4% i 1999 efter et stærkt fald på 6,5% i 1998. Denne betydelige recession blev udløst af den russiske krise. Den faldende eksport til Rusland, som tegnede sig for mere eller mindre halvdelen af den samlede eksport, førte til et massivt fald i produktionen, og den deraf følgende betalingsbalancekrise fik inflationen i vejret og fik dermed reallønnen og den indenlandske efterspørgsel til at falde brat. Forbedringen af den russiske økonomi, som satte ind i fjerde kvartal 1999, har øget efterspørgslen efter Moldovas eksportvarer og foranlediger nu Moldovas spirende, men skrøbelige økonomiske vækst. Budgetsituationen er også blevet forbedret i 1999 med et underskud, der er faldet til 3,0% af BNP fra 3,4% i 1998, og i første kvartal 2000 lå underskuddet på samme nominelle niveau som i det tilsvarende tidsrum sidste år og en fjerdedel mindre i faste priser.

Gældsbetjeningen er fortsat et af de største problemer. Udlandsgælden beløb sig ved udgangen af september 1999 til 1,462 mia. USD, svarende til en stigning på 10 mio. USD siden udgangen af 1998. I forhold til BNP er gælden imidlertid fløjet i vejret fra 86% i 1998 til et anslået 126% sidste år.

I lyset af den politiske usikkerhed, der for øjeblikket præger Moldova, og landets vanskeligheder med at betjene sin store udlandsgæld, er de økonomiske udsigter ikke gode trods enkelte positive tegn. Regeringens og parlamentets manglende vilje til at gennemføre økonomiske reformer, som er nødvendige for at opnå bistand fra IMF og Verdensbanken, har ført til en suspendering på ubestemt tid af udenlandsk multilateral finansiering af Moldovas underskud på budgettet og de løbende poster. Da landet ikke kan finansiere import af råvarer og kapitalgoder, vil bruttoindustriproduktionen og transportaktiviteterne sandsynligvis vakle, hvis ikke IMF og Verdensbanken yder kreditter. Uden udenlandsk finansiering vil der være en betydelig større risiko for, at Moldova misligholder sin gældsbetjening på 100 mio. USD til forfald i år.

Tadsjikistan

Væksten i Tadsjikistans BNP i 1999 faldt til ca. 3,5%. Dette forventes øget til 5% i 2000. Budgetunderskuddet forventes at blive mindre, fra 3,1% af BNP i 1999 til 2,2% af BNP i 2000. Det eksterne chok forårsaget af den russiske krise og den deraf følgende nedskrivning af den tadsjikiske rubel medførte i 1999 en stærkt stigende inflation (31% på årsbasis fra december til december). En noget mere udisciplineret penge- og finanspolitik i sommeren 1999 bidrog også betydeligt til yderligere kursfald og inflation. I alt tabte den tadsjikiske rubel ca. 50% over for USD fra august 1998 til august 1999. En dramatisk politisk opstramning (såvel penge- som finanspolitik) fandt sted i september 1999 og genskabte den makroøkonomiske stabilitet.

Underskuddet på de løbende poster (uden overførsler) faldt fra 13,7% af BNP i 1998 til 7,2% af BNP i 1999. Denne reduktion førte til lavere import efter indførelsen af kreditstramninger for bomuldssektoren og en betydelig nedskrivning af valutaen. Eksporten steg med 14%. Underskuddet forventes øget til 7,7% af BNP i 2000.

Valutareserverne, som ved udgangen af 1999 svarede til 1,7 måneders import, forventes øget til 2,2 måneders import ved årets udgang. Ved udgangen af 2000 forventes Tadsjikistans udlandsgæld at være steget til 1,177 mio. USD, svarende til 118% af BNP. I denne henseende er det værd at bemærke, at Verdensbanken har besluttet at betragte Tadsjikistan som berettiget til HIPC-gældsinitiativet. Først bør landet forsøge at sikre sin gældsbetjeningsevne gennem forhandlinger med Paris-klubben, som forventes at kunne nedbringe den nuværende nettogældsbyrde med indtil 67%.

IMF udtrykte i begyndelsen af 2000 betænkelighed over, at centralbanken fortsætter den direkte långivning til visse industrier. Lånene tildeles uden anvendelse af den aftalte udlånsauktionsmekanisme. Hertil kommer, at store dele af denne långivning har undermineret den makroøkonomiske stabilisering, der er søgt gennemført med penge- og finanspolitiske tiltag siden august 1999. IMF besluttede således i marts 2000 at sende stærke signaler til Tadsjikistans myndigheder ved at annullere lånetrancher. Det tredje årlige arrangement under det treårige program til bekæmpelse af fattigdom og fremme af vækst (Poverty Reduction and Growth Facility - PRGF) forelægges for IMF's bestyrelse i september 2000, så snart der er tilvejebragt tilstrækkelige uformelle oplysninger om resultaterne.

Ukraine

BNP i faste priser faldt med 0,4% i 1999, selv om produktionen nåede bunden i andet halvår, og der har siden været tegn på bedring, navnlig i industrien. Inflationen (forbrugerprisindekset) steg kraftigt ved udgangen af 1999 og i begyndelsen af 2000 som udtryk for den noget slappere penge- og finanspolitik op til præsidentvalget i oktober/november 1999, det kraftige kursfald fra midten af 1999 til januar 2000 og de højere oliepriser. Den årlige inflation (forbrugerprisindekset) steg fra 18,4% i oktober 1999 til 25% i februar 2000. Trods en vis slaphed i andet halvår blev budgetunderskuddet reduceret fra 3% af BNP i 1998 til 1,1% af BNP i 1999. Parlamentet har vedtaget et balanceret budget for 2000.

Underskuddet på de løbende poster anslås at være faldet fra 3% af BNP i 1998 til et mindre overskud sidste år, da de negative virkninger af den faldende produktion på importen mere end opvejer et nyt fald i eksporten. Valutakursen er i beskeden bedring siden midten af februar 2000, hvilket til dels er et udtryk for den bedre situation for de løbende poster, og centralbanken har siden da opkøbt fremmed valuta til reserverne ved flere lejligheder. I april 2000 blev udlandsgæld for ca. 2,6 mia. USD, hovedsageligt eurobonds på private investorers hænder, omlagt til syvårs obligationer i euro eller dollar. Trods disse positive udviklinger er betalingsbalancen stadig sårbar. Selv efter omlægningen er gældsbetjeningsforpligtelserne for 2000-2001 fortsat omfattende. Hertil kommer, at de officielle valutareserver kun svarer til ca. en måneds import.

Strukturreformerne gennemføres skuffende langsomt, især i landbruget og energisektorerne. Siden udgangen af 1999 har den genvalgte præsident og den nye Yuschenko-regering dog truffet en række opmuntrende foranstaltninger. Navnlig vedtog præsidenten i december 1999 et dekret, som muliggør frasalg af individuelle jordstykker fra de kollektive landbrug og dermed kan danne grundlag for en opbygning af et egentligt marked for handel med jord. Regeringen har ligeledes opstillet en ambitiøs privatiseringsplan for de næste tre år, som omfatter salg af store virksomheder som Ukrtelecom, det statsejede telekommunikations monopol. En ny privatiseringslov, som fastlægger mere gennemsigtige regler for udbud, er fremlagt for parlamentet.

I september 1998 godkendte IMF en udvidet finansieringsfacilitet (EFF) til Ukraine på 2,2 mia. USD, som senere blev forhøjet til 2,6 mia. USD. Den udvidede finansieringsfacilitet blev udsat for anden gang i efteråret 1999 som udtryk for manglende overholdelse af programmets finanspolitiske og strukturelle mål og tomgangen i forbindelse med præsidentvalget. IMF genoptog drøftelserne om et nyt økonomisk program efter udnævnelsen af Yuschenko som premierminister, men påstande om centralbankens mulige misbrug af IMF-midler i løbet af 1997 og 1998 og uenighed om en række finanspolitiske og strukturelle foranstaltninger vanskeliggør en aktivering af IMF's långivning på ny. Hvis der nås til enighed om et nyt program med IMF, vil Kommissionen kunne genoptage forhandlingerne om betingelserne for udbetalingen af anden tranche af den makrofinansielle bistand på 150 mio. EUR, som Rådet vedtog i oktober 1998. Da Moody's vurderer risikoen for misligholdelse højere, blev Ukraines langsigtede valutarating i begyndelsen af januar 2000 nedjusteret fra B3 til Caa1 (en vurdering af misligholdelsesrisikoen).

5. Andre tredjelande

Algeriet

Stigende olie- og gaspriser får sandsynligvis en positiv indvirkning på Algeriets økonomi og risikoindikator. Stigende indtægter fra olie- og gasindustrien vil bidrage til at genskabe overskud på både budgettet og de løbende poster. Regeringen har til hensigt at gøre en ende på de politiske uroligheder og genskabe freden. Udsigter til varig fred øger det internationale samfunds tillid til Algeriet.

Algeriets befolkning valgte den 15. april 1999 Abdelaziz Bouteflika til præsident for en femårig periode. Ahmed Benbitour blev udnævnt til premierminister. Bouteflika forsøger at gennemføre planer for national forsoning og økonomiske reformer. Omkring 100 000 personer menes at være omkommet i løbet af borgerkrigen i Algeriet siden 1992. Præsident Bouteflikas tilbud om amnesti til oprørsgrupperne blev vedtaget gennem en folkeafstemning og accepteret af de fleste oprørere.

Algeriets økonomi er stærkt afhængig af landets olie- og gasproduktion. Efter det kraftige fald i oliepriserne i begyndelsen af 1998 enedes OPEC-landene om at skære produktionen ned med 2,6 mio. tønder om dagen. Algeriets råoliekvota blev skåret ned med 80 000 tønder om dagen til 731 000 tønder. Algeriets gennemsnitlige olieproduktion i 1999 var 772 301 tønder om dagen. Alle olietyper under et producerede Algeriet i 1999 1,36 mio. tønder om dagen. Produktionen af kulbrinter steg kun 2,6% i 1999 delvis som følge af OPEC-kvotaen. Algeriet forventes at producere 1,4 mio. tønder om dagen i 2000.

BNP steg 3,5% i 1999 på grund af en stigning på 6,0% i eksporten. De gennemsnitlige oliepriser steg 39,5% i 1999, og denne tendens fortsatte i 2000. De økonomiske udsigter er positive. Eksporten forventes at stige på grund af den stærke efterspørgsel på olie og andre kulbrinter. Den årlige inflation har været under kontrol i de seneste år, og forbrugerprisinflationen udgjorde i 1999 2,6% trods et nominelt fald i dinaren på 13,3% over for dollaren. Inflationen forventes dog at stige igen.

Algeriets løbende poster svingede fra et overskud på over 7% af BNP (1997) til et underskud på næsten 2% i 1998 og hen imod balance i 1999. Algeriets løbende poster forventes i overskud i 2000 som følge af de højere priser på råolie og Algeriets store afhængighed af kulbrinter, som tegner sig for 95% af de samlede eksterne indtægter.

Den samlede portefølje af mellem- og langfristede lån faldt en smule i 1999 og begrænsede dermed også en smule gældsbetjeningen i dollar. På grund af de på ny stigende oliepriser faldt den samlede udlandsgæld fra 64,8% af BNP i 1998 til ca. 58,9% i 1999. Algeriet har forsøgt at omlægge gæld til kapitalinteresser med nogen held. Gældsbetjeningsbyrden er imidlertid stadig tung: gældsbetjeningsraten, som faldt midlertidigt under 30% i 1996/1997 på grund af en gældssaneringsaftale med Paris-klubben, steg igen til ca. 39,05% i 1999 efter at have været oppe på 47,5% i 1998.

Den negative virkning af de lave oliepriser på valutareserverne - som faldt fra 6,8 mia. USD til 4,4 mia. USD i slutningen af 1999 - er blevet mildnet ved mobilisering af betalingsbalancestøtte fra Den Arabiske Valutafond (80 mio. USD) og en CCFF (facilitet til finansiering af udligning og uforudsete udgifter) på 300 mio. USD fra IMF i maj 1999. Det seneste EFF-program, der var støttet af IMF, udløb i maj 1998.

Forkortelser

CBA // Currency Board Arrangement, currency board-arrangement

CCFF // Compensatory and Contingency Financing Facility, facilitet til finansiering af udligning og uforudsete udgifter

D-mark // Tyske mark

EFF // Extended Fund Facility, udvidet finansieringsfacilitet

EIB // Den Europæiske Investeringsbank

ESAF // Enhanced Structural Adjustment Facility, udvidet strukturtilpasningsfacilitet

EU // Den Europæiske Union

EUR // Euroen

FESAL // Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan, strukturtilpasningslån til finans- og erhvervssektoren

FDI // Foreign Direct Investments, udenlandske direkte investeringer

FYROM // Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

GATT // General Agreement on Tariffs and Trade (den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel)

BNP // Bruttonationalprodukt

IFIs // International Financial Institutions, internationale finansieringsinstitutioner

IMF // Den Internationale Valutafond

SAF // Structural Adjustment Facility, strukturtilpasningsfacilitet

SBA // Standby-arrangement

USD // US-dollar

WTO // Verdenshandelsorganisationen

Bilag

1. Forklarende bemærkninger til risikosituationen for risici dækket af fællesskabsbudgettet

1.1. Forklaringer til tabel 1-3

Hensigten med tabel 1-3 er at give en skematisk oversigt over garantiudeståendet og de årlige tilbagebetalinger af hovedstol og renter på de ind- og udlån, der indebærer en risiko for Fællesskabets budget. Tallene viser den størst mulige risiko, som disse transaktioner indebærer for Fællesskabet; de skal ikke forstås således, at budgettet rent faktisk vil blive belastet med disse beløb. Især hvad angår tabel 3 er det ikke givet, at alle de anførte transaktioner rent faktisk vil komme til udbetaling.

1.1.1. Maksimumsbeløb for de godkendte lån (tabel 1)

Maksimumsbeløbet for de godkendte lån er defineret som summen af de godkendte maksimumsbeløb for alle transaktioner, Rådet har vedtaget.

For at danne sig et fuldstændigt billede af, hvilken risiko det indebærer for fællesskabsbudgettet, skal man tage hensyn til følgende faktorer, der påvirker risikoen i hver sin retning:

-Ud over de godkendte maksimumsbeløb virker renterne på disse lån risikoforhøjende.

-Af risikoformindskende faktorer kan nævnes:

*begrænsningen af garantierne til EIB til 75% af de lån, der er ydet til lande i Middelhavsområdet

*begrænsningen af garantierne til EIB til 70% af de lån, der er ydet inden for rammerne af de lånetransaktioner over for visse tredjelande, som er indrømmet ved Rådets afgørelse af 14. april 1997, og risikofordelingen mellem Fællesskabet og EIB, idet den budgetmæssige garanti i visse tilfælde kun dækker de politiske risici

*begrænsningen af garantierne til EIB til 65% af de lån, der er ydet inden for rammerne af de lånetransaktioner over for visse tredjelande, som er indrømmet ved Rådets afgørelse af 22 december 1999, og risikofordelingen mellem Fællesskabet og EIB, idet den budgetmæssige garanti i visse tilfælde kun dækker de politiske risici

*lånebeløb, der allerede er tilbagebetalt, i det omfang de drejer sig om maksimumsbeløb for lån og ikke om godkendte engagementer, undtagen når der er tale om betalingsbalancelån (medlemsstaterne)

*at de godkendte beløb ikke nødvendigvis udnyttes fuldt ud.

1.1.2. Udestående udlån/indlån (tabel 1)

Udeståendet er defineret som det beløb, låntager på en given dato mangler at tilbagebetale af det udbetalte lån.

Til forskel fra den foregående størrelse omfatter udeståendet ikke lån, der endnu ikke er kommet til udbetaling, eller den del af de udbetalte lån, der allerede er tilbagebetalt. Udeståendet er udtryk for det "aktive" lån på et givet tidspunkt.

1.1.3. Maksimal årlig risiko (tabel 2 og 3)

Dette beløb fremkommer ved et skøn over forfaldstidspunkterne for hovedstol og renter for hvert enkelt budgetår.

Dette beløb beregnes:

a) enten kun for udbetalte lån (tabel 2). I så fald svarer det beløb, der skal tilbagebetales, til udeståendet

b) eller for udbetalte lån, lån, der er taget beslutning om, men som endnu ikke er udbetalt, samt lån, Kommissionen har stillet forslag om, men som endnu ikke er vedtaget (tabel 3).

I så fald svarer det beløb, der skal tilbagebetales, til loftet for de godkendte lån, hvortil der så eventuelt skal tilføjes lån, der er foreslået af Kommissionen, men som der endnu ikke er taget beslutning om.

1.2. Tabeller over lånetransaktioner, der dækkes af budgetgarantien

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

1.3. Endnu ikke underskrevne lån og underskrevne, men endnu ikke udbetalte lån fra EIB

De tal, der er anvendt som grundlag for udarbejdelsen af tabel 3 vedrørende EIB-lån til tredjelande af Bankens egne midler, er oplyst af EIB.

Ikke underskrevne lån

Ved rapportens færdiggørelse resterer der lån på 250 mio. EUR, der endnu ikke er underskrevet. Beløbet fordeler sig som følger:

Middelhavslandene: tidligere mandater (4. Protokol - Syrien) // 115 mio. EUR

Middelhavslandene // 0 mio. EUR

Central- og Østeuropa (1) // 75 mio. EUR

Asien og Latinamerika // 0 mio. EUR

Sydafrika // 0 mio. EUR

FYROM // 20 mio. EUR

Bosnien // 40 mio. EUR

(1) De endnu ikke underskrevne lån for Central- og Østeuropa svarer til afgørelsen af 14.4.1997.

For det nye lånemandat for EIB-lån (2000-2007), som Rådet traf afgørelse om den 22. december 1999, er den foreløbige tidsplan for undertegnelse af lånene anført i finansieringsoversigten, der er knyttet til Kommissionens forslag som bilag.

Udbetalingsprognose

Hvad angår udbetalingen af lån, der endnu ikke er underskrevet, lægges følgende hypotese til grund: året for underskrivelsen: 0%, andet år: 10%, tredje til femte år: 25% årligt og sjette år: 15%.

Ved rapportens færdiggørelse er underskrevne lån til et beløb af 6 398 mio. EUR endnu ikke udbetalt. Beløbet fordeler sig som følger [7]:

[7] Med udgangspunkt i en arbejdshypotese om en udbetalingsrytme over fire år på 25% pr. år og en gennemsnitlig anslået løbetid på 15 år med tre års afdragsfrihed.

Middelhavslandene // 2 526 mio. EUR

Central- og Østeuropa // 2 630 mio. EUR

Asien og Latinamerika // 810 mio. EUR

Sydafrika // 280 mio. EUR

FYROM // 92 mio. EUR

Bosnien // 60 mio. EUR

Hypotesen for udbetaling under det nye mandat (2000-2007) er den samme som den ovenfor anførte.

1.4. Betingelser for udløsning af budgetgarantien

1.4.1. For låntagning/långivning

Hvad angår låntagning/långivning optager Fællesskabet lån på de finansielle markeder for derefter at genudlåne de lånte midler til medlemsstater (betalingsbalancelån), til tredjelande (mellemfristet finansiel bistand) eller til virksomheder (NIC, Euratom) på samme vilkår med hensyn til rentesats og løbetid.

Tilbagebetalingen af lånet skal gøre det muligt for Fællesskabet at tilbagebetale de lån, det selv har optaget. Hvis låntageren ikke overholder sine tilbagebetalingsforpligtelser, tilbagebetaler Fællesskabet lånet på den fastsatte dato ved at trække på egne midler.

De midler, der er nødvendige til betaling af budgetgarantien, hvis modtageren af et lån, der er ydet af Fællesskabet, betaler for sent, kan fremskaffes på følgende måder:

a) ved midlertidig anvendelse af de likvide midler i overensstemmelse med artikel 12 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter. Herved kan Fællesskabet tilbagebetale sit lån på forfaldsdagen, hvis låntageren betaler for sent

b) hvis betalingsforsinkelsen vedvarer tre måneder efter forfaldsdagen, trækker Kommissionen på garantifonden for at udrede de pågældende beløb. Formålet hermed er at tilbagebetale Kommissionens likvide midler

c) ved hjælp af overførselsproceduren, hvorved de bevillinger, der er nødvendige til betaling af det forfaldne, ikke-betalte beløb, opføres på garantiposten på budgettet; disponible beløb i garantireserven skal altid anvendes først. Denne fremgangsmåde benyttes, når midlerne i garantifonden er utilstrækkelige, og den kræver budgetmyndighedens forhåndsgodkendelse

d) ved genanvendelse af beløb, der tidligere er inddrevet hos debitorer, der har været ude af stand til at betale, og hvor budgetgarantien har været udløst. I praksis kan der med kort frist foretages udbetaling fra disse midler, såfremt der er inddrevne bevillinger til rådighed.

1.4.2. For garantier over for tredjemand

I de tilfælde, hvor der er ydet garanti over for tredjemand, optræder Fællesskabet som garant for lån, der er bevilget af et finansieringsinstitut, f.eks. Den Europæiske Investeringsbank (EIB). Hvis EIB konstaterer, at modtageren af et garanteret lån ikke betaler på det fastsatte tidspunkt, anmoder den i overensstemmelse med kautionskontrakterne Fællesskabet om at betale de beløb, som debitor skylder. Kautionsudbetalingen skal ske senest tre måneder efter modtagelsen af EIB's anmodning. EIB forvalter lånet med den fornødne omhu efter sædvanlig bankskik og skal forsøge at inddrive fordringen, efter at kautionen er udbetalt.

Siden forordningen om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande trådte i kraft, har praksis ifølge aftalen mellem Fællesskabet og EIB om forvaltningen af fonden været, at Kommissionen, efter at EIB har anmodet om indfrielse af garantien i tilfælde af, at låntagerne ikke betaler, bemyndiger EIB til efter tre måneder at hæve de pågældende beløb på garantifondens konto.

Har fonden ikke tilstrækkelige midler, finder bestemmelserne om indfrielse af garantien i forbindelse med låntagning/långivning anvendelse.

Den 20. og 22. januar 1999 indgik Fællesskabet og EIB en aftale om gennemførelsen, som indeholder bestemmelser om proceduren for betaling og tilbagebetaling inden for rammerne af Fællesskabets garantier til fordel for EIB.

2. Bemærkninger til analysen af Fællesskabets forventede udlånskapacitet i forhold til tredjelande i perioden 1999-2001 i overensstemmelse med garantifondsordningen (tabel 4)

2.1. Garantireserven for långivning til tredjelande

I den interinstitutionelle aftale af 29. oktober 1993 om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren bestemtes det i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Edinburgh at opføre en garantireserve for långivning til tredjelande på Fællesskabernes almindelige budget. Denne reserve er beregnet på at opfylde garantifondens behov for tilførsler og om nødvendigt imødekomme anmodninger om indfrielse af garantier, der overstiger fondens disponible midler, således at disse kan opføres på budgettet.

Garantireserven indeholder det beløb, der er opført i de finansielle overslag for 2000-2006, nemlig 200 mio. EUR i 1999-priser. Garantireserven er på 203 mio. EUR i 2000.

Krediterings-, anvendelses- og finansieringsbetingelserne for garantireserven er fastsat i følgende retsakter:

*Rådets beslutning 94/729/EF af 31. oktober 1994 om budgetdisciplin

*Rådets forordning (EKSF, EF, Euratom) nr. 2730/94 af 31. oktober 1994 om ændring af finansforordningen af 21. december 1977 vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget

*Rådets afgørelse 94/728/EF af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter.

2.2. Beregningsgrundlag for tilførsler til garantifonden

Grundlaget for tilførsler til fonden beregnes ved anvendelse af den gældende garantidækningsgrad, dvs. 65%, 70%, 75% eller 100%:

-på garantier for lån, der er godkendt af Rådet, samt garantier for lån, som Kommissionen har fremsat forslag om og er ved at forberede, med udgangspunkt i de anslåede beløb for underskrevne lån i finansieringsoversigten (EIB- og Euratom-lån),

-på lån (finansiel bistand) godkendt af Rådet samt lån, som Kommissionen har fremsat forslag om og er ved at forberede.

Bilaget til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994 om oprettelse af en garantifond for aktioner i tredjelande, der giver retningslinjer for tilførsler til garantifonden, fastsætter, at fonden i forbindelse med transaktioner vedrørende långivning eller låntagning eller garantier til finansielle institutioner i henhold til en flerårig rammeordning, som har et mikroøkonomisk og strukturelt sigte, tilføres midler i årlige rater, der beregnes på grundlag af de årlige beløb, der er angivet i finansieringsoversigten i Kommissionens forslag, og som i givet fald er justeret på baggrund af Rådets afgørelse.

Når det drejer sig om Kommissionens øvrige låntagnings- og långivningstransaktioner, som f.eks. lån til betalingsbalancestøtte til tredjelande, der udbetales i en eller flere rater, beregnes det beløb, der skal indbetales til fonden, ud fra det samlede beløb for den transaktion, som Rådet har truffet afgørelse om.

I bilaget til ovennævnte forordning er det fastsat, at fra det andet år (for flerårige transaktioner) korrigeres de beløb, der skal indbetales til fonden, for den forskel, der er konstateret den 31. december det foregående år mellem de skøn, der dannede grundlag for den foregående indbetaling, og de lån, der reelt er ydet i løbet af samme år. En eventuel forskel indbetales det efterfølgende år.

I samme bilag er det endvidere fastsat, at Kommissionen, når den indleder en tilførselsprocedure, skal gøre status over de transaktioner, som allerede har foranlediget indbetalinger, og hvis de oprindelige frister ikke er overholdt, foreslår den, at der tages hensyn hertil ved beregningen af den første indbetaling, der skal foretages i begyndelsen af det næste regnskabsår til løbende transaktioner.

I løbet af første halvår af 2000 har budgetmyndigheden således vedtaget betalingsordre 6/2000 med henblik på, som hvert år ved regnskabsårets begyndelse, at korrigere de beløb, der tilføres fonden, og at udbetale beløb svarende til den årlige rate i finansieringsoversigten for EIB-lånene til projekter uden for EU (landene i Central- og Østeuropa, Middelhavslandene, landene i Latinamerika og Asien, Sydafrika, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM), Bosnien-Hercegovina og Tyrkiet (genopbygning af de jordskælvsramte områder).

2.3. Grundlag for indbetalinger til fonden i tilfælde af delvise garantier

For EIB-lån, hvor garantien andrager 75%, tilføres fonden midler med udgangspunkt i 75% af det samlede beløb for de tilladte transaktioner.

De EIB-lån, som Rådet godkendte den 14. april 1997, den 19. maj 1998 og den 14. december 1998, dækkes af en garanti, der er begrænset til 70% af det samlede lånebeløb. Det anvendte grundlag for tilførsler er på 70% af de årligt anslåede beløb for underskrevne lån.

De EIB-lån, som Rådet godkendte den 29. november 1999 og den 22. december 1999, dækkes af en garanti, der er begrænset til 65% af det samlede lånebeløb. Det anvendte grundlag for tilførsler er på 65% af de årligt anslåede beløb for underskrevne lån.

2.4. Tilførsler til garantifonden

Tilførslerne til garantifonden findes ved at anvende en tilførselssats på 14% på det ovenfor anførte beregningsgrundlag.

I artikel 2 og 4 i forordningen om garantifonden fastslås det, at de midler, fonden tilføres ved tilførsler fra det almindelige budget, udgør 14% af transaktionsbeløbet, indtil fonden når op på målbeløbet. Eftersom garantifonden nåede målbeløbet pr. 31.12.1997, har Kommissionen i henhold til de gældende bestemmelser fremsat forslag om at tage tilførselssatsen op til fornyet overvejelse. Disse forslag indgår i den samlede rapport om fondens virksomhed, som udarbejdes af Kommissionen i henhold til artikel 3 i forordningen om oprettelse af fonden (KOM(1998) 168 endelig udg. af 18.3.1998). Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1149/1999 af 25. maj 1999 ændrer forordning nr. 2728/94 om oprettelse af garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande. Ifølge denne forordning fastsættes tilførselssatsen for fonden og satsen for målbeløbet til 9% fra den 1. januar 2000.

2.5. Restbeløb i garantireserven

Restbeløbet i garantireserven bestemmes af forskellen mellem reserven og den post i tabellen, der vedrører tilførsler til garantifonden.

2.6. Resterende udlånskapacitet

Den resterende udlånskapacitet svarer til restbeløbet i garantireserven i form af lånebeløb under hensyntagen til de gældende garantisatser.

3. Tabeller over risikoindikatorer - lande

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>