MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG REVISIONSRETTEN FINANSIEL ANALYSE AF 6., 7. og 8. EUROPÆISKE UDVIKLINGSFOND - Regnskabsåret 2000

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Indledning

2. Generelle tendenser

3. Undersøgelse af udviklingssamarbejdet

4. Den sektormæssige fordeling

5. Gæld og støtte til strukturtilpasning

5.1. Gæld

5.2. Strukturtilpasningsfacilitet

6. Stabex og Sysmin

6.1. Stabex

6.2. Den særlige finansieringsfacilitet Sysmin

7. Andre samarbejdsområder

7.1. Udvikling af landdistrikter

7.2. Landbrug

7.3. En bæredygtig udvikling og miljøet

7.4. Risikovillig kapital

8. Gamle eller sovende forpligtelser

1. Indledning

Efter flere års intense drøftelser efter offentliggørelsen i 1996 af Kommissionens grønbog om forbindelserne mellem EU og AVS-landene kunne forhandlingerne om den nye AVS-EU partnerskabsaftale afsluttes i 2000 og aftalen undertegnes i Cotonou den 23. juni. Aftalen forudser finansielle ressourcer til AVS-landene til et samlet beløb af 25 mia. EUR for perioden 2000-2007. Den 9. EUF er tildelt 13,5 mia. EUR, medens 9,9 mia. EUR repræsenterer saldoen fra de tidligere EUF, og 1,7 mia. EUR stammer fra EIB's egne indtægter. Aftalen træder i kraft, når den er blevet ratificeret af samtlige medlemsstater og af mindst to tredjedele af AVS-landene. I overensstemmelse med AVS-EF-Ministerrådets afgørelse af 27. juli 2000 om de overgangsforanstaltninger, der skulle anvendes fra 2. august 2000, er de fleste af Cotonou-aftalens bestemmelser imidlertid allerede trådt i kraft, med undtagelse af de finansielle ressourcer fra 9. EUF. Ratifikationsprocessen er i gang.

2. Generelle tendenser

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Opsvinget i EUF's aktiviteter fortsatte i 2000: der blev truffet afgørelser, som repræsenterer 3 757 mio. EUR, hvilket er det højeste niveau nogen sinde inden for EUF, og de fleste af de lande, der bedst havde udnyttet bistanden, havde opbrugt deres midler ved årets slutning. Hertil bidragede også afgørelsen om gælds lettelsesinitiativet for højt gældsatte lande, HIPC-initiativet (1 000 mio. EUR).

Disse resultater repræsenterer 85 % af det oprindeligt forudsete beløb (4 250 mio. EUR), men svarer til de tal, der blev forelagt af kommissær Poul Nielson på Rådets møde i november 2000 (udviklingssamarbejde). Det bør også bemærkes, at de lande, der stadig har midler, ofte har vanskeligheder med at forberede sunde projekter.

Med betalinger til et beløb af 1 548 mio. EUR betegner gennemførelsen af EUF i 2000 en stigning på 21 % i forhold til 1999, hvilket dog ligger langt under overslaget fra september 2000 (2 025 mio. EUR); gennemførelsesraten er således på 76 % af overslaget.

Resultaterne vedrørende de tildelte midler og omsættelsen af afgørelser til kontrakter er særlig positiv og repræsenterer en stigning på 70 % i forhold til 1999.

Når gennemførelsesraten for betalingerne i 2000 er lavere end forventet, kan dette delvis tilskrives de tildelte midlers lave niveau i 1999. Men betalingerne, svarende til gennemførelsen af kontrakter, skulle kunne stige betydeligt i 2001 i betragtning af de tildelte midlers høje niveau i 2000.

Mere specifikt steg forpligtelserne under nationale og regionale programmer betydeligt i 2000, med henholdsvis 1 211 mio. EUR og 432 mio. EUR for afgørelser og 604 mio. EUR og 221 mio. EUR for tildelte midler. Dette bekræfter den generelle tendens i EUF-aktiviteterne. På grund af de forskudte forløb af afgørelser, med forpligtelser og betalinger i en 5-årig programmeringscyklus, blev betalingerne betydeligt lavere end forpligtelserne i 2000. Dette skulle vende i 2001 og 2002, hvor de finansieringsafgørelser, der blev truffet i 1999 og 2000, vil medføre øget gennemførelse.

Den interne situation i modtagerlandene udgør som altid en vigtig faktor for, om overslagene realiseres. Der har således været problemer hermed på grund af situationen i Côte d'Ivoire, Togo, Fiji, Haiti, Liberia og i området omkring de store søer.

3. Undersøgelse af udviklingssamarbejdet

Ligesom i 1999 [1] har Kommissionen i løbet af 2000 foretaget en midtvejsevaluering af udviklingssamarbejdet med 35 lande [2]. Undersøgelsen var baseret på en række forudfastsatte kriterier, dels præstationskriterier, dels makroøkonomiske, sektor bestemte og budgetforvaltningsmæssige kriterier. Samarbejdet blev bedømt som tilfredsstillende eller mindre tilfredsstillende, men der var tale om fremgang i 22 lande, som har modtaget hele 2. tranche af deres indikativprogram. 8 lande har ikke opfyldt kriterierne og har derfor ikke kunne disponere over 2. tranche. De 5 resterende lande, som ikke har opfyldt alle kriterier, har modtaget en del af 2. tranche af deres indikativprogram.

[1] I løbet af 1999 blev der foretaget midtvejsevalueringer af 8 lande, til hvilke det blev besluttet at yde hele den 2. tranche af det nationale indikativprogram.

[2] EUF-Udvalget traf 35 afgørelser i 2000. Samarbejdet med 10 af landene blev suspenderet, 17 små lande modtog hele det nationale indikativprogram i en enkelt tranche, og 1 land undertegnede først sit nationale indikativprogram i 2001.

Desuden har 17 AVS-lande og 1 region i 2000 modtaget supplerende midler (3. tranche) til de nationale og regionale indikativprogrammer under 8. EUF. Denne tildeling til et beløb af 125,6 mio. EUR er foretaget til lande, som har haft gode resultater med bevillingsanvendelse og med hensyn til kvalitet, og som har anvendt hele eller stort set hele deres oprindelige tildeling under 8. EUF.

4. Den sektormæssige fordeling

Den sektormæssige fordeling, der er vist i nedenstående diagram, er baseret på ikke-opdelte oplysninger vedrørende 6., 7. og 8. EUF.

I 2000 vedrørte over 27 % af forpligtelserne foranstaltninger i forbindelse med gæld, som følge af AVS-EF-Ministerrådets beslutning om at anvende 1 000 mio. EUR til en ekstraordinær bistand til de stærkt gældstyngede AVS-stater [3].

[3] EFT L 103 (april 2000).

Desuden er forpligtelserne vedrørende infrastrukturer og sociale og økonomiske tjenesteydelser faldet stærkt i forhold til 1999, men de repræsenterer stadig en fjerdel af foranstaltningerne.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

(1) Uddannelse, sundhed, befolkning, vandforsyning- og rensning, infrastrukturer og sociale tjenesteydelser, såsom bolig og beskæftigelse

(2) Transport og oplagring, kommunikation, energi, banker og finansielle ydelser

(3) Landbrug, industri, handel og turisme

(4) Multisektorial bistand, miljø, biologisk diversitet, udvikling af landdistrikter og byudvikling

(5) Strukturtilpasning, bistand i form af produkter (budgetstøtte, importsubventioner), regering og civilsamfund

(6) Foranstaltninger vedrørende gæld

(7) Fødevarehjælp, nødhjælp og flygtningehjælp

(8) Administrationsomkostninger

(9) Ikke-specificerede sektorer, udviklingsoplysning

Aktiviteter i løbet af 2000

REGIONAL INTEGRATION

Formålet med Kommissionens regionale støtte er at fremme en bæredygtig social og økonomisk udvikling gennem øget samarbejde og integration, specielt med hensyn til handel og markeder. Kommissionen samarbejder med en række regionale organisationer, der repræsenterer AVS-landene.

I Vestafrika skulle styrkelsen af integrationsprocessen og af det regionale samarbejde gen nem den vestafrikanske økonomiske og monetære union (UEMOA), der har 8 medlemmer, og det (større) økonomiske fællesskab af vestafrikanske stater (ECOWAS) give nye muligheder for vækst. PARI 2-programmet (Programme Régionale d'Appui à l'Intégration) er det andet støtteprogram for UEMOA og udgør 65 mio. EUR. Det blev undertegnet i marts 2000 og er fokuseret på opbygning af kapacitet i nationale forvaltninger med henblik på gennemførelse af reformer og ydelse af støtte til UEMOA og andre institutioner.

For så vidt angår det centralafrikanske område, med det økonomiske og monetære fællesskab (CEMAC) og det økonomiske fællesskab af centralafrikanske stater (CEEAC), har bistanden fra EUF tidligere været begrænset af politiske og økonomiske årsager. Det blev imidlertid besluttet principielt at yde faglig bistand til CEMAC for at gøre det muligt for dette fællesskab at arbejde for en regional og handelsmæssig integration. Man håber derfor, at der nu vil kunne ske fremskridt.

I det østlige og sydlige Afrika er COMESA (Common Market for East and Southern Africa) med sine 20 medlemmer den største regionale aktør, som i oktober 2000 lancerede et frihandelsområde og sigter mod en toldunion inden 2004. Organisationen har et aktivt og generelt vellykket program for fremme af regional integration gennem udvikling af samhandelen. Det er derfor ikke overraskende, at Kommissionen har et omfattende og varieret program for støtte til COMESA, som omfatter 46,7 mio. EUR (se bilaget for nærmere detaljer). Kommissionen yder også faglig bistand til IGAD (InterGovernmental Authority on Development) og til det østafrikanske fællesskab, som COMESA samarbejder med.

I det sydlige Afrika omfatter det aktuelle program for SADC (Southern Africa Development Community) et statistisk projekt og udarbejdelse af et nyt projekt for kapacitetsopbygning med fem komponenter: regional integration, gennemførelse af handels- og transportprotokol lerne, oprettelse af en SADC-domstol, informations- og kommunikationsteknologi, informationssystemer vedrørende forvaltning samt statistikker. Bistanden til retsvæsenet med henblik på udarbejdelse af regler for SADC-domstolen er gennemført, og den efterfølgende rapport vil tjene som grundlag for oprettelse af domstolen, som vil være den første, der oprettes i forbindelse med integrationen af samhandelen i Afrika.

For ø-regionernes vedkommende fortsatte samarbejdet gennem CARIFORUM (ACP Forum of Caribbean States), CARICOM (Caribbean Community), Indian Ocean Commission og South Pacific Forum Secretariat. Et projekt for strategisk planlægning inden for offentlige tjenester til 1,3 mio. EUR blev indledt i 1999 med det formål at sætte de nationale offentlige tjenester i de lande, der er tilsluttet CARIFORUM, bedre i stand til at fastlægge og forvalte deres politikker. Projektet kom godt i gang, idet der blev etableret operationelle forbindelser med Haiti og Den Dominikanske Republik. Et caribisk regionalt program for bekæmpelse af hvidvaskning af penge med base i Trinidad, blev fuldt ud operationelt i 2000 og bistår de fleste CARIFORUM-lande.

Endelig hvad angår PALOP-landene (Pays Africaines de Langue Officielle Portugaise) - (Angola, Kap Verde, Guinea-Bissau, Mozambique og Sao Tome & Principe), bestod arbejdet i 2000 på det institutionelle område i udarbejdelse af programmer for retlig, administrativ og statistisk bistand.

I år 2000 blev midlerne fra regionalfondene til samarbejde inden for AVS-landene hovedsagelig anvendt til uddannelse og formidling af information om Cotonou-aftalen og om tilpasning til de krav, der stilles af Verdenshandelsorganisationen. Der blev således afholdt seks seminarer i forskellige lande i hele AVS-området med henblik på at oplyse partner-landene om, hvad Cotonou-aftalen indebærer, og for at bistå med programmeringen af den fremtidige EUF-støtte; der blev endvidere afholdt otte uddannelsesseminarer om tilpasning til de nye handelsregler samt to møder for handelsministre, herunder ét i Gabon i november 2000. Der blev også ydet støtte til forskellige andre konferencer, fra EXPO 2000 i Hannover til et seminar om Internet i Mali. I den nærmeste fremtid vil man påbegynde arbejdet med tilpasning af AVS-staternes handelssystemer til det globale marked og med uddannelse i anvendelse af de nye teknologier - to elementer af vital betydning for AVS-landene.

INSTITUTIONEL BISTAND

I de fleste AVS-lande yder Kommissionen faglig bistand til den nationale anvisnings berettigede for at hjælpe dem med at forvalte EUF og andre donormidler og for at oplære de nationale ansatte til at selv at overtage disse aktiviteter i fremtiden.

I det følgende er anført en række interessante eksempler på institutionelle projekter, som Kommissionen støtter.

I Burkina Faso gør Kommissionen en stor indsats, idet den støtter regeringen i dens program for retlige reformer; den har således foretaget en detaljeret undersøgelse af behovene, hvilket førte til beslutningen om ikke blot at fortsætte med støtten til reformerne, men også om oprettelse af en fond, som skulle støtte, alt efter behov, de repræsentative politiske institutioner, valgsystemet, civilsamfundet (især menneskerettigheder og medier) og kvinders deltagelse i offentlige anliggender. Dette program til 16 mio. EUR er netop kommet i gang.

I Mali påbegyndte Kommissionen et vidtrækkende program til støtte for regeringens uddelegering af opgaver til de 682 kommuner, som har til formål at forbedre kommunernes ydelser til de fattigste. Programmet skal hjælpe kommunerne med at levere de offentlige serviceydelser, som er deres juridiske ansvar. Der etableres et net af rådgivningscentre, som skal assistere kommunerne, samt en national fond for investering i kommunerne. Programmet er planlagt til at vare fem år og omfatter 39 mio. EUR. Det suppleres af et andet, som specifikt vil fokusere på at sikre kontinuiteten mellem nødhjælp og mere langsigtet udviklingshjælp i Malis nordlige områder, hvor tuaregerne har modtaget en nødhjælp, som nu ophører.

En vigtig etape i EU's forbindelser med Afrika var undertegnelsen og den foreløbige anvendelse fra 1. januar 2000 af aftalen om samhandel og samarbejde med Sydafrika. Et minimumsbeløb på 360 mio. EUR skal anvendes i løbet af årene 2000-2002, først og fremmest til støtte til demokratisering, beskyttelse af menneskerettigheder og sund offentlig forvaltning.

I Malawi omfatter et projekt til 8,5 mio. EUR for "fremme af lovgivning og retfærdighed" uddannelse og tekniske ressourcer til institutioner som justitsministeriet, domstolene, det juridiske fakultet, retsudvalget og fængselsvæsenet, så vel som tilknyttede institutioner som kontoret for bekæmpelse af korruption, den nationale erstatningsdomstol og de nationale arkiver. Dette var et af de første programmer for retlige reformer, som Kommissionen iværksatte sammen med et AVS-land, og det var, ikke overraskende, et komplekst program. Programmet tilpasses løbende for at tage hensyn til erfaringerne, og det kan blive en nyttig model for fremtidige projekter på det retlige område.

I Haiti blev der på trods af en vanskelig politisk situation i 1999 indledt et projekt til 4,44 mio. EUR til støtte for styring inden for undervisningssektoren, og dette er planlagt til at vare 3 år. Nogle af målsætningerne er allerede stort set gennemført, nemlig omstrukturering af undervisningsministeriet, forbedring af forvaltningen og gennemførelse af foranstaltninger til decentralisering. Regeringen har ydet et bidrag til projektet på 240 000 EUR, og den private sektor har også deltaget, eftersom den er stærkt involveret i tilrådighedsstillelsen af undervisning.

Fremtidsperspektiver

Med Cotonou-aftalen som grundlag for Kommissionens udviklingsarbejde vil fortsætte og udvide sine aktiviteter inden for områderne regional integration og institutionel bistand til AVS-landene. Der vil blive lagt stigende vægt på disse spørgsmål i forbindelse med andre programmer, såsom støtte til sektorer, hvor god forvaltning er af afgørende betydning, og i forbindelse med programmer for udvikling af samhandelen. Sådanne reformer og forandringer er imidlertid vidtgående; de kræver tid og en stor indsats fra alle involverede. Desuden kan resultaterne ikke umiddelbart konstateres. Men med tid og vilje til at opnå resultater skulle den øgede regionale gruppering i AVS-landene sætte dem i stand til at spille en større rolle inden for den globale økonomi, medens en forbedret offentlig forvaltning i disse lande bør være til fordel for befolkningerne selv og dermed kunne skabe større velfærd.

5. Gæld og støtte til strukturtilpasning

5.1. Gæld

Ligesom Lomé-konventionen anerkender Cotonou-aftalen i sin artikel 66 det alvorlige problem, som den internationale gæld udgør, og dens følger for den økonomiske vækst. Et svar på dette problem har været lanceringen af HIPC-gældsinitiativet [4], som i alt omfatter 1 mia. EUR.

[4] Højt forgældede fattige lande.

I juli 2000 blev en første tranche på 250 mio. EUR, som repræsenterer bidraget til den særlige Trust Fund, der er knyttet til HIPC-initiativet, frigivet til fordel for Den Afrikanske Udviklingsbank. Sideløbende hermed blev en første udbetaling på 100 mio. EUR til den særlige Trust Fund, der var åbnet i EIB, foretaget af Kommissionen med henblik på at lette HIPC-landenes gæld til Fællesskabet.

5.2. Strukturtilpasningsfacilitet

Omfang

I år 2000 repræsenterede de finansieringsafgørelser, der blev truffet med henblik på støtte til strukturtilpasningsprogrammer (alle ressourcer under ét, dvs. særlige aktionsprogrammer og nationale indikativprogrammer), 570 mio. EUR, som blev tildelt 19 AVS-lande. Af dette beløb stammer 460 mio. EUR fra de særlige ressourcer under strukturtilpasningsfaciliteten, idet resten blev dækket gennem indikativprogrammerne. Betalingerne nåede ultimo 2000 op på 179 mio. EUR, heraf 147 mio. EUR til tilpasning.

Type

I år 2000 forelagde Kommissionen en meddelelse for Rådet og Europa-Parlamentet om Fællesskabets støtte til programmerne for økonomiske reformer og struktur tilpasning. I sin resolution af 18. maj 2000 påskønnede Rådet den ligevægtige status, Kommissionen havde opstillet, idet den både omfattede de positive resultater og fællesskabsindsatsens begrænsninger. Rådet opfordrede Kommissionen til gennem sine forslag at fortsætte med den nye støttestrategi, som gradvis er udviklet i 2000 i forbindelse med visse AVS-lande.

Ifølge denne strategi er Fællesskabets makroøkonomiske bistand orienteret i retning af støtte til strategidokumenterne for fattigdomslempelse (PRSP) med en skærpet opmærksomhed på resultaterne af foranstaltningerne til bekæmpelse af fattigdom og på budgetforvaltningens kvalitet. Støtteprogrammerne er kun i mindre grad fokuseret på bestemte udgifter, men tilstræber i stadig højere grad en forbedring af forvaltningen af de offentlige finanser og af bekæmpelsen af korruption. Således prioriterer Kommissionen en forbedring af de sociale tjenesteydelser, en god forvaltning af offentlige midler, en styrkelse af landenes kontrolkapacitet, herunder civilsamfundets kontrol, udviklingen af instrumenter, der skal gøre det muligt at vurdere kvaliteten af budgetforvaltningen (gennemgang af offentlige udgifter, revisioner) og endelig en fordeling af bistanden på grundlag af opnåede resultater, uden dog at straffe de fattigste af landene. En række relevante indikatorer gør det muligt at måle foranstaltningens resultat for befolkningen. Denne interventions strategi har normalt tilslutning fra donorernes side. Kommissionen er klar over, at disse retningslinjer er ambitiøse. Der er tale om en indsats på lang sigt, som kræver et nært samarbejde med Bretton Woods-institutionerne og en koordinering med medlemsstaternes foranstaltninger.

6. Stabex og Sysmin

Disse instrumenter fra Lomé-konventionen er ikke medtaget i Cotonou-aftalen. De er erstattet af indikative finansielle bevillinger, som har til formål at afbøde de negative virkninger af eksportindtægternes manglende stabilitet. 2000 er således det sidste år, hvor disse instrumenter anvendes.

6.1. Stabex

I løbet af 2000 traf Kommissionen følgende beslutninger om overførsler:

- Den 24. juli 2000 modtog 21 AVS-lande 29 overførsler vedrørende anvendelses året 1999, således at de samlede berettigede overførsler, efter høring i henhold til konventionens artikel 202 og 203, udgjorde ca. 236 mio. EUR.

- Den 27. december 2000 modtog 3 AVS-lande 3 overførsler vedrørende anven delsesåret 1998, og 2 AVS-lande modtog 2 overførsler vedrørende anvendelses året 1999, således at de samlede overførsler, efter høring i henhold til konven tionens artikel 202 og 203, udgjorde ca. 67 mio. EUR.

- Samme dato traf Kommissionen beslutning om, hvilke restsaldi vedrørende den anden finansprotokol (konventionens artikel 195) der skulle afsættes til 27 AVS-lande, til et samlet beløb af ca. 71 mio. EUR.

I øvrigt besluttede AVS-EF-Ambassadørudvalget den 26. september 2000 at oprette en reserve med henblik på inden den 31. december 2000 at finansiere en række afgørelser om Stabex-overførsler vedrørende anvendelsesårene 1998 og 1999 (168 mio. EUR) og med henblik på tilbagebetaling af restsaldi i henhold til den anden finansprotokol (72 mio. EUR - jf. artikel 195, litra a) i Lomé-konventionen). Pr. 31.12.2000 skulle de midler, der befandt sig i reserven [5], overføres til den generelle reserve for 8. EUF, som skulle oprettes i henhold til AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/2000 af 27.7.2000.

[5] Anvendelsesårene 1998 og 1999: 101 016 649 EUR = (168 000 000 - 66 983 351); tilbagebetaling af resterende overførsler: 1 308 512 EUR = (72 000 000 - 70 691 488).

6.2. Den særlige finansieringsfacilitet Sysmin

Indsatsen i 2000 har været koncentreret om undersøgelser med henblik på at fastslå, hvilke af de støtteberettigede lande der ville kunne komme på tale, når det gælder støtte til overgangsforanstaltninger.

AVS-EF-Ambassadørudvalgets afgørelse nr. 3/2000 af 26. september 2000 fastsætter restbeløbet for Sysmin-faciliteten til ca. 411 mio. EUR. I henhold til AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/2000 af 27. juli 2000 skal dette beløb anvendes til at støtte de programmer, som vil blive udvalgt efter behandlingen af de Sysmin-ansøgninger, der er indgivet inden den 1. august 2000, men for hvilke der ikke har kunnet træffes en afgørelse inden den 31. december 2000.

Seksten Sysmin-ansøgninger fra AVS-lande var blevet indgivet til Kommissionen inden denne dato. To lande (Zambia og Guyana) blev officielt anerkendt som støtteberettigede under Sysmin-ordningen og de respektive finansieringsforslag blev forelagt EUF-udvalget til afgørelse; to andre (Guinea og Togo) blev betragtet som ikke-støtteberettigede. Undersøgelsen af støtteberettigelse og af projekterne fra de resterende ansøgere (Botswana, Den Dominikanske Republik, Gabon, Ghana, Mauretanien, Namibia, Niger, Papua Ny Guinea, Senegal, Sierra Leone, Surinam og Zimbabwe) er i gang. Desuden har et OLT-land (Ny Kaledonien) indgivet en Sysmin-ansøgning inden for rammerne af 8. EUF. Det beløb, der er anvendt til at træffe beslutninger om støtteberettigelse og til undersøgelse af de foreslåede programmer, udgør 1,63 mio. EUR.

I 2000 vedtog Kommissionen finansieringer til et samlet beløb af 92,5 mio. EUR (12,5 til Guyana og 80 til Zambia). Der er udarbejdet en liste over 13 modtagerlande (Botswana, Den Dominikanske Republik, Gabon, Ghana, Guyana, Mauretanien, Namibia, Niger, Papua Ny Guinea, Senegal, Sierra Leone, Surinam og Zambia) med tilsvarende vejledende Sysmin-tildelinger til gennemførelse af de aktioner, der er et resultat af de igangværende undersøgelser. Zimbabwe, som ikke er medtaget på denne liste, vil blive gjort til genstand for en separat afgørelse, som senere vil blive truffet.

7. Andre samarbejdsområder

7.1. Udvikling af landdistrikter

Omfang

For 2000 udgør det samlede beløb for projekter og programmer inden for udvikling af landdistrikter (herunder programmer for mikroprojekter) 130 mio. EUR, fordelt på 7. (45 %) og 8. (54 %) EUF. Disse tal skal sammenlignes med gennemsnittet på 73 mio. EUR for perioden 1996/2000 og bekræfter den tendens til forhøjelse af tildelingerne, som har været konstateret siden 1998. Programmerne for mikroprojekter (51 % af de samlede bevillinger til udvikling af landdistrikter) tegner sig i vid udstrækning for denne forhøjelse, ligesom projekternes gennemsnitlige størrelse fastholdes på ca. 4 mio. EUR. Det skal dog bemærkes, at da udvikling af landdistrikter kun tegner sig for 3,5 % af de samlede forpligtelser i perioden 1996-2000, udgør området en marginal del af EUF-bevillingerne.

Udviklingen over fem år i de finansielle tildelinger til udvikling af landdistrikter viser desuden, at disse programmer, sandsynligvis på grund af deres kompleksitet, kræver en længere forberedelsestid end gennemsnittet.

Type

I løbet af 2000 har Kommissionen færdiggjort den nye politik og strategi for udvikling af landdistrikter. Denne politik, som er resultatet af indgående konsultationer mellem Kommissionens tjenestegrene og med medlemsstaterne har gjort det muligt igen at koncentrere udviklingen af landdistrikter om bekæmpelsen af fattigdom, som især er fremherskende i landdistrikterne. Ved at give en fast ramme for Fællesskabets bistand og for dets instrumenter, skulle denne politik på længere sigt føre til en forøgelse af bevillingerne og dermed til større effektivitet og bedre resultater.

7.2. Landbrug

Omfang

EUF-bevillingerne til landbrugssektoren beløb sig i 2000 til 177 mio. EUR (4,7 % af de samlede bevillinger), idet stort set samtlige bevillinger (99 %) stammede fra 8. EUF. Selv om dette repræsenterer en nedgang på 43 % i forhold til det foregående år, hvor der blev indledt store programmer vedrørende forskning inden for landbrug og dyresundhed, ligger forpligtelserne dog et godt stykke over gennemsnittet for perioden 1996-2000. Hovedparten af foranstaltningerne ligger inden for undersektorerne forskning og afgrøder med henholdsvis 33 % og 34 % af bevillingerne.

Takket være de store støtteprogrammer for landbrugsforskning er tendensen, som startede i 1999, til at øge den gennemsnitlige størrelse af projekterne blevet bekræftet i 2000, hvor man nåede op på 4,3 mio. EUR. Gennemsnittet for perioden 1996-2000 ligger dog fortsat på omkring 2,5 mio. EUR. I 2000 blev 5 % af EUF-ressourcerne tildelt landbrug, dvs. 6,35 % af de samlede tildelinger mellem 1996 og 2000.

Type

I løbet af 2000 færdiggjordes strategidokumenterne for sektorerne landbrug, opdræt og fiskeri. Et lignende initiativ er iværksat for at formulere en fællesskabspolitik til støtte for landbrugsforskning.

Desuden blev der i slutningen af 2000 iværksat en proces, som i 2001 skulle føre til forelæggelse af en meddelelse fra Kommissionen til Rådet om, at udviklings politikken inden for fiskerisektoren igen skulle koncentreres om bekæmpelsen af fattigdom.

Ved at fastslå klare strategiske prioriteter for fællesskabsindsatsen tager disse initiativer sigte på at forbedre relevansen af denne indsats og på igen at koncentrere indsatsen om en mere effektiv bekæmpelse af fattigdom.

Imidlertid er en analyse af tildelingerne fra EUF til landbrugssektoren, selv om tildelingerne er højere end i perioden 1996-2000, alligevel foruroligende i betragtning af den drastiske nedskæring af bevillingerne til de nationale programmer for landbrugsudvikling. Det vil være ønskeligt, at der efter bølgen i 1990'erne af omstruktureringer af de nationale institutioner med ansvar for landbrugssektoren, i forbindelse med 9. EUF foretages en styrkelse af fællesskabsstøtten til denne sektor, ledsaget af nogle mere effektive institutioner, således at samarbejdet inden for fællesskabet igen kan koncentreres om bekæmpelse af fattigdommen i land distrikterne.

7.3. En bæredygtig udvikling og miljøet

I 2000 blev begrebet en bæredygtig udvikling på forskellige måder yderligere integreret i politikkerne og i programmerne. Som et globalt initiativ indledte Kommissionen en omfattende forberedelsesproces for en EF-strategi, der tager sigte på at integrere miljøet i EF's udviklingssamarbejde. En meddelelse, der redegør for elementerne i denne strategi, blev vedtaget den 18. maj 2000. Et opfølgnings dokument, med en omfattende strategi, var under udarbejdelse med henblik på forelæggelse for Rådet (udviklingssamarbejde) i 2001.

I 2000 blev der i alt tildelt 147 mio. EUR, eller 4 % af de samlede tildelinger på 3,8 mia. EUR fra den 6., 7. og 8. EUF, til 34 (ud af 726) primære miljøprojekter, hvor betalingsbevillingerne udgjorde i alt 5,2 mio. EUR. Dette er en svag stigning i forhold til de 3 % i tildelinger til primære miljøprojekter under 7. EUF i perioden 1990-1995. For projekter med høj miljørisiko (større transportinfrastrukturer, kunstvanding, affaldsbehandling m.v.) blev der regelmæssigt foretaget vurderinger af indvirkningen på miljøet (VVM).

Arbejdet med udkastet til manualen om miljøintegrering er fortsat. Manualen, som forventes færdiggjort i 2001, vil være et vigtigt værktøj til at integrere miljøet i aktiviteter, der finansieres af EUF og andre finansielle instrumenter.

Endelig skal nævnes, at der i Cotonou-aftalen lægges vægt på miljøaspekter gennem artikel 32 om miljø og naturressourcer. Artiklen fastslår, at samarbejdet om miljøbeskyttelse og bæredygtig udnyttelse og forvaltning af naturressourcer bl.a. skal tage sigte på at integrere princippet om en bæredygtig miljøforvaltning i alle aspekter af udviklingssamarbejdet.

7.4. Risikovillig kapital

Omfang

Forpligtelserne over EUF-midler (risikovillig kapital) over for AVS-landene udviste en stigning i 2000 og nåede op på 207,2 mio. EUR, hvortil kommer 8 mio. EUR over Sysmin-midlerne. Nitten projekter modtog støtte udelukkende med risikovillig kapital (165,2 mio. EUR) og syv andre med en kombination af lån af egne midler og risikovillig kapital (105 mio. EUR).

Betalingerne med risikovillig kapital i henhold til de to protokoller i Lomé IV er ligeledes steget og nåede i slutningen af 2000 op på 142,8 mio. EUR.

Over halvdelen af de finansierede transaktioner vedrører den private sektor. De modtagende sektorer har været industri og tjenesteydelser, kommunikations infrastruktur og energi. 21 AVS-lande var involveret, og der var fire regionale transaktioner.

Vurdering

Finansieringsaktiviteterne i 2000 var forbundet med vanskeligheder på grund af den politiske situation i de lande, der var udsat for væbnede konflikter og politiske kriser, eller som netop havde gennemgået sådanne kriser; i andre lande var forretnings klimaet skrøbeligt, eller der var konstante problemer med at overholde betalingsfrister.

Gennemførelsen af en række projekter blev endvidere forsinket på grund de langsomme sektormæssige og lovgivningsmæssige reformer, de komplicerede procedurer for projektfinansiering, især den stadig stigende hensyntagen til miljø aspekter, eller på grund af privatiseringsprocessen.

8. Gamle eller sovende forpligtelser

Inden for rammerne af EUF bliver problemet med afslutning af forpligtelserne systematisk overvåget gennem en regelmæssig udveksling af informationer med delegationerne med henblik på at analysere årsagerne og endvidere gennem et system for rapportering af unormale forhold i regnskabssystemet. Anvendelsen af supplerende personale for at kunne indhente forsinkelserne (der var åbne forpligtelser, der gik mere end fem år tilbage) betød, at man i 2000 kunne påbegynde en undersøgelse af, hvilke foranstaltninger der skulle træffes for at afslutte gamle forpligtelser; denne øvelse skulle være afsluttet ved udgangen af indeværende år. Forpligtelser fra før 1995 til i alt 280 mio. EUR blev afsluttet, hvorved de udestående forpligtelser fra denne periode blev nedbragt fra 901 mio. EUR til 621 mio. EUR.