EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 28.11.2022 COM(2022) 666 final 2022/0391(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 om EF-design og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 2246/2002 (EØS-relevant tekst) {SEC(2022) 422 final} - {SWD(2022) 367 final} - {SWD(2022) 368 final} - {SWD(2022) 369 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Industrielle designrettigheder beskytter et produkts udseende. Industrielt design er det, der gør et produkt tiltrækkende. Visuel appel er en af de vigtigste faktorer, der påvirker forbrugernes valg af et produkt frem for et andet. Veludformede produkter skaber en betydelig konkurrencefordel for producenterne. For at tilskynde til innovation og skabelse af nyt produktdesign i den digitale tidsalder er der et stigende behov for tilgængelig, fremtidssikret, effektiv og konsekvent retlig beskyttelse af designrettigheder. Beskyttelsessystemet for industrielt design i Europa er mere end 20 år gammelt. Medlemsstaternes lovgivning om industrielt design blev delvist tilpasset ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF af 13. oktober 1998 (herefter "direktivet"). Ved siden af de nationale designbeskyttelsessystemer blev der ved Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 ("forordningen") indført et selvstændigt system til beskyttelse af enhedsrettigheder, der har samme retsvirkning i hele EU i form af et registreret EF-design ("RCD") og et ikkeregistreret EF-design. Forordningen er kun blevet ændret én gang i 2006 for at give virkning til EU's tilslutning til det internationale Haag-registreringssystem. Desuden findes der stadig en retlig overgangsordning for designbeskyttelse af reparationsreservedele. Da der ikke kunne opnås enighed på dette punkt, indeholder direktivet en klausul om fastfrysning ("freeze-plus"), i henhold til hvilken medlemsstaterne kan opretholde deres eksisterende lovgivning om, hvorvidt reservedele skal beskyttes, indtil ændringer af direktivet vedtages på forslag af Kommissionen. Af denne grund fritager forordning (EF) nr. 6/2002 reparationsreservedele fra EF-designbeskyttelse, indtil Rådet har fastlagt sin politik på dette område på grundlag af et forslag fra Kommissionen. Et forslag fra Kommissionen i 2004 om at tilpasse designbeskyttelsen for synlige reservedele ved at indføre en "reparationsklausul" i direktivet (som allerede var indeholdt i forordningen) fik ikke tilstrækkelig støtte i Rådet trods overvældende støtte fra Europa-Parlamentet og blev trukket tilbage i 2014. I overensstemmelse med Kommissionens dagsorden for bedre regulering om regelmæssigt at revidere EU's politikker iværksatte Kommissionen i 2014 en evaluering af, hvordan designbeskyttelsessystemerne i EU fungerer, herunder en omfattende økonomisk og juridisk vurdering, understøttet af en række undersøgelser. Den 11. november 2020 vedtog Rådet for Den Europæiske Union sine konklusioner om politikken for intellektuel ejendomsret og revisionen af systemet for industrielt design i EU. Rådet opfordrede Kommissionen til at forelægge forslag til revision af EU's designlovgivning med henblik på at modernisere designbeskyttelsessystemerne og gøre designbeskyttelse mere attraktiv for individuelle designere og virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Baseret på de endelige resultater af evalueringen meddelte Kommissionen i sin meddelelse af 25. november 2020 med titlen "Optimering af EU's innovative potentiale — En handlingsplan for intellektuel ejendomsret til støtte for EU's genopretning og modstandsdygtighed", at den vil revidere EU-lovgivningen om designbeskyttelse efter den vellykkede reform af EU's varemærkelovgivning. Den 25. juni 2021 vedtog Rådet yderligere konklusioner om politikken for intellektuel ejendomsret, hvor Kommissionen blev opfordret til at give prioritet til en rettidig fremlæggelse af forslag hurtigst muligt om revision og modernisering af lovgivningen om industrielt design. Desuden understregede Europa-Parlamentet i sin udtalelse til støtte for handlingsplanen for intellektuel ejendomsret behovet for at revidere designbeskyttelsessystemet, eftersom det blev oprettet for 20 år siden. Set under ét som en pakke inden for rammerne af programmet for målrettet og effektiv regulering (Refit) er det vigtigste fælles mål med dette initiativ og det parallelle forslag til omarbejdning af direktivet at fremme designekspertise, innovation og konkurrenceevne i EU. Dette skal ske ved at sikre, at det overordnede designbeskyttelsessystem er egnet til formålet i den digitale tidsalder og bliver betydeligt mere tilgængeligt og effektivt for individuelle designere, SMV'er og designintensive industrier med hensyn til lavere omkostninger og kompleksitet, øget hastighed, større forudsigelighed og retssikkerhed. Det foreliggende initiativ om ændring af forordningen er specifikt drevet af følgende mål: –modernisering og forbedring af de eksisterende bestemmelser ved at ændre forældede bestemmelser, øge retssikkerheden og præcisere rettigheder med hensyn til anvendelsesområde og begrænsninger –forbedring af adgangen til, effektiviteten af og prisoverkommeligheden af RCD-beskyttelsen ved at forenkle og strømline procedurerne og tilpasse og optimere niveauet og strukturen af de gebyrer, der skal betales. •Overensstemmelse med gældende lovgivning på dette område Formålet med dette forslag er at ændre Rådets forordning (EF) nr. 6/2002. Sammen med det parallelle forslag om omarbejdning af direktiv 98/71/EF udgør dette forslag en sammenhængende pakke til gennemførelse af handlingsplanen for intellektuel ejendomsret med det formål at modernisere og yderligere tilpasse den nuværende EU-lovgivning om designbeskyttelse. Dette forslag er også i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 om EU-varemærker. Dette er f.eks. tilfældet med hensyn til anvendelsesområdet for designrettigheder, der ligesom EU-varemærkers anvendelsesområde udvides til at omfatte varemærkeforfalskede varer i transit og andre toldsituationer. Det gælder også for visse bestemmelser om procedurer, som på nuværende tidspunkt kun er en del af EU-varemærkesystemet og foreslås indsat i revisionen af forordning (EF) nr. 6/2002, f.eks. bestemmelserne om fortsættelse af procedurer eller tilbagekaldelse af afgørelser (se også nedenfor under tilpasning til EU-varemærkesager). Af hensyn til sammenhængen foreslås det desuden at tillægge Kommissionen de samme delegerede beføjelser og gennemførelsesbeføjelser som i forordning (EU) 2017/1001. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Da dette forslag har til formål at ændre den midlertidige reparationsklausul, der i øjeblikket findes i artikel 110 i forordning (EF) nr. 6/2002, til en permanent bestemmelse, der skal indgå i den foreslåede nye artikel 20a i nævnte forordning, i overensstemmelse med indsættelsen af en reparationsklausul i direktivet, er forslaget i overensstemmelse med og supplerer forordning (EU) nr. 461/2010 (gruppefritagelsesforordningen for motorkøretøjer) på det kartelpolitiske område.

Forslaget om at bibeholde denne reparationsklausul i forordning (EF) nr. 6/2002 er også i overensstemmelse med og supplerer den indsats, der er gjort i initiativet om bæredygtige produkter, der har til formål at fremme reparationer og den cirkulære økonomi. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 118, stk. 1, i TEUF, der giver Europa-Parlamentet og Rådet beføjelse til at træffe foranstaltninger til at skabe europæiske intellektuelle ejendomsrettigheder i hele EU, herunder indførelse af centraliserede tilladelses-, koordinerings- og tilsynsordninger i hele EU. Dette er en ændring i forhold til retsgrundlaget for forordning (EF) nr. 6/2002, der ligesom den første EF-varemærkeforordning (forordning 40/94 om EF-varemærker) var baseret på EF-traktatens artikel 308. Artikel 118 blev indført ved traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og udgør nu et udtrykkeligt retsgrundlag for intellektuelle ejendomsrettigheder i hele EU. Det er således også retsgrundlaget for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 om EU-varemærker. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Artikel 118, stk. 1, i TEUF kan kun anvendes til at skabe europæiske intellektuelle ejendomsrettigheder. EU-designsystemet er en selvstændig ordning, der er oprettet ved en EU-forordning, og som finder anvendelse uafhængigt af ethvert nationalt system. EUIPO (tidligere OHIM) er et reguleringsagentur med retlig, administrativ og finansiel autonomi, som blev oprettet af Rådet med henblik på at forvalte registreringssystemet for RCD og EF-varemærket (nu EU-varemærket). Som det var tilfældet med de ændringer, der blev indført i varemærkesystemet i henhold til forordning (EU) 2017/1001, viste den analyse, der blev foretaget i konsekvensanalysen af dette initiativ, at det er nødvendigt at ændre visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 6/2002, navnlig for at forbedre og strømline RCD-registreringssystemet. •Proportionalitetsprincippet Forslaget er udformet med henblik på at mindske den administrative byrde og overholdelsesomkostningerne for virksomheder og individuelle designere, der anvender EF-designsystemet, og for EUIPO. Forslaget indebærer målrettede ændringer af den selvstændige forordning (EF) nr. 6/2002 og går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de fastlagte mål. •Valg af retsakt Målene med dette forslag kan kun nås ved en retsakt, der ændrer de eksisterende materielle og proceduremæssige bestemmelser for EF-designet, som er i form af en forordning. Der er derfor behov for en forordning om ændring af forordning (EF) nr. 6/2002. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Kommissionen foretog en samlet evaluering af det nuværende direktiv og den nuværende forordning, som blev offentliggjort i november 2020. Den konkluderede, at EU-lovgivningen om designbeskyttelse havde opfyldt målene og stadig i vid udstrækning var egnet til formålet. Med hensyn til forordning (EF) nr. 6/2002 blev der ved evalueringen imidlertid konstateret visse mangler. Navnlig er procedurerne for RCD-registrering delvis forældede eller medfører unødvendige administrative byrder, og niveauet og strukturen af de gebyrer, der skal betales, er ikke optimal. På grundlag af resultaterne af evalueringen gennemførte Europa-Kommissionen en konsekvensanalyse og besluttede derefter at revidere lovgivningen. De forskellige trin i konsekvensanalysen, fra kortlægning af problemer og deres årsager til fastlæggelse af mål og mulige politiske løsningsmodeller, byggede på resultaterne af evalueringsrapporten. •Høringer af interesserede parter Der blev gennemført en omfattende første offentlig høring i perioden fra den 18. december 2018 til den 30. april 2019 med henblik på i) at indsamle tilstrækkelig dokumentation og synspunkter fra interessenter til at understøtte evalueringen af EU's designlovgivning og ii) at fastslå, i hvilket omfang denne lovgivning fungerer efter hensigten og stadig kan anses for egnet til formålet.

Næsten to tredjedele af respondenterne mente, at beskyttelsessystemet for industrielt design i EU (det nationale designsystem i henhold til direktivet og EF-designordningen samlet set) fungerer godt. Samtidig pegede næsten halvdelen af respondenterne på utilsigtede konsekvenser eller mangler i forordningen og/eller direktivet. Som supplement til den omfattende høring i forbindelse med evalueringen gennemførte Kommissionen endnu en offentlig høring i perioden fra den 29. april til den 22. juli 2021 for at indhente yderligere dokumentation og synspunkter fra interessenter om udvalgte spørgsmål og om mulige løsningsmodeller og deres virkninger for at støtte revisionen af lovgivningen om design. •Indhentning og brug af ekspertbistand Konsekvensanalysen af revisionen af forordning (EF) nr. 6/2002 og direktiv 98/71/EF byggede navnlig på to eksterne undersøgelser, der omfattede både økonomiske og juridiske aspekter af designbeskyttelsessystemernes funktion i EU. Hvad specifikt angår spørgsmålet om beskyttelse af reservedele blev konsekvensanalysen desuden understøttet af to yderligere undersøgelser af den indvirkning, som beskyttelse har på pris og prisspredning og på markedsstrukturen for reservedele til motorkøretøjer i EU. Der blev indhentet yderligere oplysninger til støtte for konsekvensanalysen ved et tæt samarbejde med EUIPO og en række andre undersøgelser og rapporter, som det havde udarbejdet, samt andre tilgængelige undersøgelser og dataindsamlinger udarbejdet af nationale og internationale offentlige myndigheder, herunder nationale IP-kontorer, akademikere og andre interessenter. • Konsekvensanalyse Da dette forslag fremlægges i en pakke sammen med forslaget om revision af direktiv 98/71/EF, gennemførte Kommissionen en fælles konsekvensanalyse for både det og det parallelle forslag til omarbejdning af direktiv 98/71/EF. Denne konsekvensanalyse blev forelagt Udvalget for Forskriftskontrol den 27. oktober og fik en positiv udtalelse fra Udvalget den 26. november 2021. Den endelige konsekvensanalyse tager hensyn til bemærkningerne i denne udtalelse. I konsekvensanalysen behandlede Kommissionen to centrale problemstillinger: 1. Forstyrrelser i samhandelen inden for EU og hindringer for konkurrencen i nogle medlemsstater med hensyn til reparationsreservedele. 2. Virksomhederne, navnlig SMV'er og individuelle designere afskrækkes fra at søge registreret designbeskyttelse på EU-plan eller nationalt plan — på grund af de høje omkostninger, byrder og forsinkelser ved opnåelsen af beskyttelse og den begrænsede forudsigelighed omkring den. Mens spørgsmålet om reservedele (det første problem) og spørgsmålet om divergerende (proceduremæssige) bestemmelser som en del af det andet problem skal behandles i forbindelse med den sideløbende revision af direktivet, skal de delvist forældede procedurer for registrering af EF-design og suboptimale gebyrer, der skal betales for registrerede EF-design, behandles i forbindelse med revisionen af forordning (EF) nr. 6/2002. Følgende enkeltstående (simple) løsningsmodel blev overvejet for at løse problemet med komplekse procedurer for RCD-registrering og for at nå målet om at gøre beskyttelsen mere tilgængelig og effektiv: Løsningsmodel 2: Forenkling og strømlining af RCD-procedurerne (herunder gennem tilpasning til EU-varemærkereformen). Denne løsningsmodel indebærer navnlig en ajourføring af kravene til afbildning af design, fjernelse af kravet om "klasseenhed" for samlede designansøgninger og tilpasning af RCD-procedurer i forhold til EF-varemærkeprocedurer. Følgende løsningsmodel med delløsninger blev overvejet for at løse problemet med suboptimale RCD-gebyrer og for at nå målet om at gøre RCD-beskyttelsen billigere: Løsningsmodel 3:: Lavere RCD-registreringsgebyr og lettere indgivelse af samlede ansøgninger. Denne løsningsmodel kræver, at kravet om "klasseenhed" bortfalder for flere ansøgninger, og at de gebyrbeløb, der skal betales, justeres. For at sikre ligebehandling af ansøgere med mindre og større ansøgningsmængder indebærer en tilpasning af de gebyrer, der skal betales, også indførelse af et fast gebyr pr. yderligere design og dermed afskaffelse af mængderabatter på forskellige niveauer afhængigt af antallet af design i en samlet ansøgning. For at opveje disse fordele i ansøgningsfasen kombineres ovennævnte foranstaltning med en stigning i de efterfølgende fornyelsesgebyrer. Denne løsningsmodel giver lettere adgang til RCD-beskyttelse, navnlig for SMV'er (billigere erhvervelse af rettigheder og første fornyelse), samtidig med at det sikres, at kun de RCD'er, der anvendes på markedet, forbliver i registret, ved gradvist at forhøje de efterfølgende fornyelsesgebyrer for anden, tredje og fjerde fornyelse. I både delløsning 3.1 og 3.2 vil det samlede gebyr for at opnå et enkelt RCD blive reduceret fra 350 EUR til 250 EUR. Derefter vil gebyret for hvert yderligere design, der indgår i en samlet ansøgning, være på 125 EUR under delløsning 3.1 og 100 EUR under delløsning 3.2. Gebyrerne for fornyelser under delmodel 3.1 er som følger: - første fornyelse — 70 EUR - anden fornyelse — 140 EUR

- tredje fornyelse — 280 EUR - fjerde fornyelse — 560 EUR For denne delløsning svarer summen af gebyrer for de to første fornyelser til gebyrerne under den nuværende gebyrordning, dvs. i alt 210 EUR. I modsætning hertil vil alle fornyelsesgebyrer under delløsning 3.2 være højere end under den nuværende ordning. Tilpasningen af gebyrerne vil under alle omstændigheder blive kombineret med en forenkling af gebyrstrukturen ved at afskaffe bekendtgørelsesgebyret og tilføje dette gebyr til registreringsgebyret. For at bringe RCD-reglerne i overensstemmelse med reglerne for EU-varemærker vil overdragelsesgebyret for RCD'er blive afskaffet. Fordelene ved gebyrnedsættelsen vil primært komme brugerne af RCD-systemet til gode. Virksomhederne vil få mere for pengene og vil ikke betale mere for EUIPO's tjenester end strengt nødvendigt. Dette vil gøre det muligt for især SMV'er og individuelle designere at begrænse deres omkostninger og konkurrere med større virksomheder på mere fordelagtige vilkår. Dette vil være til gavn for forbrugerne og i sidste ende samfundet som helhed. For at gøre RCD-beskyttelsen mere tilgængelig og økonomisk overkommelig for virksomhederne og holde sig ajour med de teknologiske fremskridt forventes løsningsmodel 2 om forenkling og strømlining af procedurer kombineret med delløsning 3.1 om gebyrer (som ikke medfører en uforholdsmæssig stor stigning i fornyelsesgebyrerne i forhold til delløsning 3.2) at skabe positive virkninger og klare fordele for virksomheder, navnlig SMV'er og individuelle designere. •Målrettet regulering og forenkling Dette forslag og det parallelle forslag til omarbejdning af direktiv 98/71/EF blev medtaget i bilag II til Kommissionens arbejdsprogram for 2022, hvorfor de er en del af programmet for målrettet og effektiv regulering (Refit). Dette forslag har til formål at tilpasse RCD-beskyttelsessystemet i EU til den digitale tidsalder og gøre det mere tilgængeligt og effektivt for ansøgere. Med hensyn til digitalisering vil den foreslåede ajourføring af kravene til afbildning af design gøre det muligt for ansøgere at gengive deres design på en klar og præcis måde ved hjælp af almindeligt tilgængelig teknologi. Dette vil navnlig lette indgivelsen af nye digitale designtyper. En detaljeret revision af kravene til afbildning (som skal følges i henhold til den krævede nye afledte ret, der skal vedtages) vil være til stor gavn for både de ansøgende virksomheder og EUIPO, da det i væsentlig grad vil mindske risikoen for mangler og øge retssikkerheden. Med hensyn til forenkling vil den foreslåede ophævelse af kravet om "klasseenhed" gøre det muligt for virksomheder at indgive (flere) samlede designansøgninger ved at kombinere flere design i én ansøgning uden at være begrænset til produkter af samme art. Desuden vil den foreslåede tilpasning og forenkling af RCD-gebyrordningen mindske de administrative byrder (navnlig ved at afskaffe bekendtgørelsesgebyret og indføre et fast gebyr for hvert yderligere design, der indgives som led i en samlet ansøgning) og gøre registreringen lettere og mere gennemsigtig for RCD-ansøgere. De relevante omkostningsbesparelser er specificeret og sammenfattet i tabel 8.1 i konsekvensanalysen. • Grundlæggende rettigheder Initiativet vil forbedre designeres muligheder for at beskytte deres rettigheder og dermed opnå en positiv indvirkning på de grundlæggende rettigheder såsom ejendomsretten og retten til effektive retsmidler. For at gøre designbeskyttelsessystemet i EU mere afbalanceret har det også til formål at skabe et mere robust katalog over begrænsninger af designrettigheder, hvor der tages hensyn til fairness- og konkurrencebaserede overvejelser. 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget vil ikke få nogen indvirkning på Den Europæiske Unions budget og ledsages derfor ikke af en finansieringsoversigt, jf. artikel 35 i Europa-Parlamentets og Rådets finansforordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012). 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Kommissionen vil anvende EUIPO's årsrapporter og statistikker til navnlig at overvåge udviklingen af designansøgninger hos EUIPO, SMV'ers anvendelse af designbeskyttelse (baseret på fremtidig statistisk opdeling) og ændringer i i) antallet af samlede ansøgninger, ii) antallet af design med fornyet beskyttelse og iii) antallet af fornyelser.

Overvågningsaktiviteterne vil tage hensyn til den krævede gennemførelsesperiode (herunder med henblik på at vedtage den nødvendige nye afledte ret på grundlag af de delegerede beføjelser og gennemførelsesbeføjelser, der skal tillægges Kommissionen) samt tilstrækkelig tid til, at markedsdeltagerne kan tilpasse sig den nye situation. Et sæt relevante indikatorer som omhandlet i afsnit 9 i konsekvensanalysen vil blive overvejet i forbindelse med evalueringen af ændringerne. En sådan evaluering vil blive foretaget fem år efter fuld gennemførelse af alle de nødvendige ændringer, herunder hvad angår den afledte ret til supplering og gennemførelse af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 6/2002. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget - Ajourføring af terminologien og bestemmelserne om EUIPO's forvaltning Af hensyn til sammenhængen og efter Lissabontraktatens ikrafttræden er anvendelsen af udtrykket "Fællesskabet" forældet. Den terminologi, der anvendes i forordning (EF) nr. 6/2002, bringes derfor i overensstemmelse med både Lissabontraktaten og forordning (EU) 2017/1001 om EU-varemærker. Fremover vil registrerede EF-design eller RCD'er få betegnelsen registrerede EU-design (REUD). - Bestemmelser om EUIPO's forvaltning (afsnit XI) Da de vigtigste bestemmelser om forvaltningen af EUIPO blev ændret i forordning (EU) 2017/1001, tilpasses de supplerende bestemmelser i forordning (EF) nr. 6/2002 i overensstemmelse hermed. - Definition af design og produkt (artikel 3) Definitionerne ajourføres, præciseres og udvides med henblik på i) at fremtidssikre forslaget til forordning i lyset af de teknologiske fremskridt og ii) at skabe større retssikkerhed og gennemsigtighed med hensyn til den præcise genstand for designbeskyttelse. Som reaktion på fremkomsten af nye teknologiske design, der ikke er inkorporeret i fysiske produkter, foreslås det navnlig at ajourføre og udvide produktbegrebet for bedre at dække og sondre mellem de produkter, der er visualiseret i grafisk form, og som er inkorporeret i en fysisk genstand, eller som fremgår af den rumlige indretning af elementer, der danner et indre miljø. - Beskyttelsens genstand (artikel 18a) Af hensyn til retssikkerheden i forbindelse med "synlighedskravet" foreslås det at tilføje en særlig bestemmelse, hvorefter designbeskyttelse kun gives til de elementer af udseendet, som er synlige i ansøgningen om registrering. - Anvendelsesområdet for de rettigheder, der er knyttet til et registreret design (artikel 19) For at gøre det muligt for designrettighedshavere mere effektivt at adressere de udfordringer, som den øgede udbredelse af 3D-printteknologier medfører, foreslås det at tilpasse anvendelsesområdet for designrettigheder i overensstemmelse hermed. Efter EU-varemærkereformen anses det desuden for vigtigt for en effektiv bekæmpelse af stadig flere varemærkeforfalskningsaktiviteter at tilføje en tilsvarende bestemmelse til de retlige rammer for RCD'er, som giver rettighedshaverne mulighed for at forhindre, at forfalskede produkter passerer gennem EU's område eller bringes i en anden toldsituation uden at overgå til fri omsætning der. - Begrænsning af de tilknyttede rettigheder (artikel 20) For at sikre en bedre balance mellem de involverede legitime interesser og under hensyntagen til Den Europæiske Unions Domstols (EU-Domstolens) praksis foreslås det at supplere listen over tilladte anvendelser ved at tilføje "referencebrug" og "kritik og parodi". - Reparationsklausul (artikel 20a) I overensstemmelse med indsættelsen af en reparationsklausul i direktivet foreslås det, at den midlertidige reparationsklausul, der i øjeblikket er indeholdt i artikel 110 i forordning (EF) nr. 6/2002, ændres til en permanent bestemmelse. Af konsistenshensyn i forhold til den reparationsklausul, der er indsat i direktivet, og i lyset af EU-Domstolens praksis foreslås det udtrykkeligt at begrænse reparationsklausulens anvendelsesområde til komponenter, hvis udseende afhænger af det pågældende sammensatte produkts udseende.

Desuden bør det præciseres, at reparationsklausulen kun kan anvendes som forsvar mod krænkelsessøgsmål, hvis forbrugerne er behørigt informeret om oprindelsen af det produkt, der skal anvendes til reparation af det sammensatte produkt. — Designmeddelelse (artikel 26a) Indehavere af registrerede EU-design skal have adgang til en designmeddelelse, der giver dem mulighed for at informere offentligheden om, at designet er blevet registreret. - Kumulationsprincippet (artikel 96, stk. 2) Princippet om kumulation af design og ophavsretlig beskyttelse opretholdes, samtidig med at der tages hensyn til, at der siden vedtagelsen af den oprindelige lovgivning er sket fremskridt med hensyn til harmonisering på det ophavsretlige område. - Krav til afbildning af design (artikel 36 og 36a) Den foreslåede ændring af artikel 36, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 6/2002 har til formål at sikre, at afbildningen af designet gør det muligt klart at skelne og offentliggøre alle detaljer om den genstand, for hvilken der ansøges om beskyttelse, uanset hvilken form for afbildning der anvendes. I betragtning af det ubetydelige antal indleverede eksemplarer foreslås det endvidere at afskaffe muligheden for at indgive et eksemplar i stedet for en afbildning af designet. Formålet med den foreslåede nye artikel 36a er at give Kommissionen beføjelse til at præcisere, hvilke oplysninger ansøgningen om et registreret EU-design skal indeholde, herunder ajourføring af standarderne for designafbildning, så de er egnede til den digitale tidsalder (se også ovenfor under målrettet regulering og forenkling). - Samlede ansøgninger (artikel 37) Det foreslås at afskaffe kravet om "klasseenhed", således at ansøgere kan kombinere flere design i én samlet ansøgning uden at være begrænset til produkter af samme Locarnoklasse og med mulighed for at opnå en mængderabat. - Tilpasning i forhold til EU-varemærkesager Der foreslås flere ændringer for at gøre RCD-procedurerne mere effektive og samtidig sikre overensstemmelse med EU-varemærkesystemet. Sådanne ændringer omfatter i) opgivelse af muligheden for at indgive en ansøgning om registrering af EF-design gennem en af medlemsstaternes centrale kontorer for industriel ejendomsret eller Beneluxkontoret for intellektuel ejendomsret, ii) indførelse af muligheden for at ansøge om fortsat behandling eller tilbagekaldelse af en afgørelse fra EUIPO og iii) udvidelse af reglerne om faglig repræsentation til at omfatte hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. - Gebyrer, der skal betales (bilag I) I betragtning af den afgørende betydning, som RCD-gebyrernes størrelse har for den overordnede funktion af designbeskyttelsessystemet i EU og dets komplementaritet i forhold til nationale designbeskyttelsessystemer samt af konsistenshensyn i forhold til forordning (EU) 2017/1001 om EU-varemærker foreslås det, at både størrelsen af RCD-gebyrer og de betalingsregler, der i øjeblikket er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 2246/2002 (gebyrforordningen), integreres i forordning (EF) nr. 6/2002. Gebyrforordningen vil derfor blive forældet og foreslås ophævet. Sammenlignet med størrelsen af de RCD-gebyrer, der i øjeblikket er fastsat i gebyrforordningen, foreslås det endvidere at nedsætte ansøgningsgebyret, som sammen med afskaffelsen af kravet om "klasseenhed" for samlede ansøgninger skal gøre adgangen til registreret EU-designbeskyttelse billigere, navnlig for SMV'er og individuelle designere, som har tendens til at indgive færre designansøgninger end større virksomheder. Desuden foreslås det at forenkle RCD-gebyrordningen (f.eks. ved at sammenlægge registreringsgebyret og bekendtgørelsesgebyret for kun at opkræve et enkelt ansøgningsgebyr) for yderligere at øge systemets tilgængelighed, gennemsigtighed og brugervenlighed for virksomheder og designere, der ansøger om registreret EU-designbeskyttelse. - Tilpasning i forhold til artikel 290 og 291 i TEUF Forordningen tillægger Kommissionen beføjelser til at vedtage visse regler. Disse regler findes i øjeblikket i i) Kommissionens forordning (EF) nr. 2245/2002 af 21. oktober 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 om EF-design og ii) Kommissionens forordning (EF) nr. 2246/2002 af 16. december 2002 om de gebyrer, der skal betales til Harmoniseringskontoret for det indre marked. Da dette endnu ikke er sket, er det nødvendigt at tilpasse de beføjelser, der tillægges Kommissionen i henhold til forordningen, til artikel 290 og 291 i TEUF. Forslaget har derfor til formål at indsætte en række specifikke nye beføjelser til Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. 2022/0391 (COD)

Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 om EF-design og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 2246/2002 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 118, stk. 1, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Ved Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 blev der indført et designbeskyttelsessystem, der er specifikt for Den Europæiske Union, og som sikrer beskyttelse af design på EU-plan parallelt med den designbeskyttelse, der er tilgængelig på nationalt plan i medlemsstaterne i overensstemmelse med de respektive nationale designbeskyttelseslove, der er harmoniseret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF. (2)I overensstemmelse sin meddelelse om bedre regulering og sit tilsagn om regelmæssigt at revidere EU's politikker iværksatte Kommissionen en omfattende evaluering af designbeskyttelsessystemerne i EU, herunder en omfattende økonomisk og juridisk vurdering, understøttet af en række undersøgelser. (3)I sine konklusioner af 11. november 2020 vedrørende politikken for intellektuel ejendomsret og revisionen og af varemærkesystemet i Den Europæiske Union opfordrede Rådet Kommissionen til at forelægge forslag til revision af forordning (EF) nr. 6/2002 og direktiv 98/71/EF. Formålet med denne revision bør være at modernisere beskyttelsessystemerne for industrielle design i Unionen og gøre designbeskyttelse mere attraktiv for individuelle designere og virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder (SMV'er). (4)Siden indførelsen af EF-designsystemet har erfaringen vist, at individuelle designere og virksomheder fra EU og tredjelande har accepteret det system, der er blevet et vellykket og levedygtigt supplement eller alternativ til beskyttelse af design på nationalt plan i medlemsstaterne. (5)Nationale designbeskyttelsessystemer er ikke desto mindre stadig nødvendige for de individuelle designere og virksomheder, som ikke ønsker at beskytte deres design på EU-plan, eller som ikke er i stand til at opnå EU-dækkende beskyttelse, mens der ikke er noget til hinder for at opnå national beskyttelse. Det bør overlades til den enkelte, der søger om designbeskyttelse, at beslutte, om der kun søges beskyttelse som et nationalt design i en eller flere medlemsstater eller kun som et EU-design eller begge dele. (6)Selv om Kommissionens evaluering af Unionens lovgivning om designbeskyttelse bekræftede, at den stadig i vid udstrækning er egnet til formålet, bebudede den i sin meddelelse "Optimering af EU's innovative potentiale — En handlingsplan for intellektuel ejendomsret til støtte for EU's genopretning og modstandsdygtighed" af 25. november 2020, at den efter den vellykkede reform af EU's varemærkelovgivning bl.a. vil revidere EU-lovgivningen om designbeskyttelse med henblik på at forbedre adgangen til og prisoverkommeligheden af designbeskyttelse i Unionen. (7)Sideløbende med forbedringerne og ændringerne af EU-designsystemet bør de nationale designlove og -praksisser harmoniseres yderligere og bringes i overensstemmelse med EU-designsystemet i det omfang, det er nødvendigt for så vidt muligt at skabe lige vilkår for registrering og beskyttelse af design i hele Unionen. Dette bør suppleres med yderligere bestræbelser fra Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO, "Kontoret"), medlemsstaternes centrale kontorer for industriel ejendomsret og Beneluxkontoret for intellektuel ejendomsret for at fremme konvergensen af praksis og værktøjer på designområdet inden for den samarbejdsramme, der er fastsat i artikel 152 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. (8)Det er nødvendigt at ajourføre terminologien i forordning (EF) nr. 6/2002 for at bringe den i overensstemmelse med Lissabontraktaten. Dette indebærer, at "EF-design" erstattes af "EU-design" ("EU-design"). Desuden skal terminologien tilpasses terminologien i forordning (EU) 2017/1001. Dette indebærer navnlig udskiftning af betegnelsen "Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)" med "Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret".

(9)Siden indførelsen af EF-designsystemet har udviklingen i informationsteknologien medført, at der er opstået nye design, som ikke er inkorporeret i fysiske produkter. Dette kræver, at definitionen af produkter, der kan være omfattet af designbeskyttelse, udvides til udtrykkeligt at omfatte produkter, der er visualiseret i grafisk form, inkorporeret i en fysisk genstand eller som fremgår af den rumlige indretning af elementer, der navnlig er beregnet til at danne et indre miljø. I denne forbindelse bør det også anerkendes, at bevægelsen, overgangen eller animationen af elementer kan bidrage til det visuelle udseende af design, navnlig for design, der ikke er inkorporeret i en fysisk genstand. (10)Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, at rettighedshaveren opnår beskyttelse for de designelementer i et produkt, helt eller delvist, som synligt fremgår af ansøgningen om registrering af et EU-design og gøres offentligt tilgængelige ved bekendtgørelse eller ved at den relevante sagsakt kan konsulteres. Selv om designelementer ved et givet produkt ikke behøver at være synlige på noget bestemt tidspunkt eller i nogen bestemt brugssituation for at udløse designbeskyttelse, bør der gælde en undtagelse for designbeskyttelse af komponenter i et sammensat produkt, der skal forblive synlige under normal brug af det pågældende produkt. (11)Brugen af 3D-printteknologier på forskellige områder af industrien er stigende, hvilket medfører udfordringer for designrettighedshavere med hensyn til effektivt at forhindre ulovlig kopiering af deres beskyttede design. Det bør derfor fastsættes, at skabelse, downloading, kopiering og tilrådighedsstillelse af ethvert medium eller software, der optager designet med henblik på afbildning af et produkt, der krænker designet, skal betragtes som en anvendelse af designet, der kræver rettighedshaverens tilladelse. (12)For at sikre designbeskyttelse og bekæmpe forfalskning effektivt og i overensstemmelse med Unionens internationale forpligtelser inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO), navnlig artikel V i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), som indeholder bestemmelser om transitfrihed, og for så vidt angår generiske lægemidler erklæringen om TRIPS-aftalen og folkesundhed, bør indehaveren af et registreret EU-design have ret til at forhindre tredjeparter i - erhvervsmæssigt - at medbringe produkter til Unionen uden at være overgået til fri omsætning dér, når sådanne produkter kommer fra tredjelande og uden tilladelse inkorporere et design, der er identisk eller i det væsentlige identisk med det registrerede EU-design, eller når et design anvendes på produkter, der er identiske eller i det væsentlige identiske med det registrerede EU-design. (13)Med henblik herpå bør det være tilladt for indehavere af registrerede EU-design at forhindre indførsel af krænkende produkter og deres placering i alle toldsituationer, også når sådanne produkter ikke er beregnet til at blive markedsført i Unionen. Ved udførelsen af toldkontroller bør toldmyndighederne anvende de beføjelser og procedurer, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 608/2013, herunder på anmodning af rettighedshaverne. Toldmyndighederne bør navnlig udføre de relevante kontroller på grundlag af risikoanalysekriterier. (14)Det er nødvendigt at forene behovet for at sikre en effektiv håndhævelse af designrettigheder med nødvendigheden af at undgå at hæmme den frie handel med lovlige produkter. Derfor bør retten for indehaveren af det registrerede EU-design bortfalde, hvis klarereren eller indehaveren af produkterne under en sag ved Den Europæiske Unions designdomstol ("EU-designdomstolen"), der har kompetence til at træffe en materiel afgørelse om, hvorvidt EU-designet er blevet krænket, er i stand til at bevise, at indehaveren af det registrerede EU-design ikke har ret til at forbyde markedsføringen af produkterne i det endelige bestemmelsesland. (15)De enerettigheder, der er knyttet til et registreret EU-design, bør være underlagt et passende sæt begrænsninger. Bortset fra privat og ikkekommerciel brug og handlinger, der udføres i forsøgsøjemed, bør tilladt brug omfatte reproduktion med henblik på citater eller undervisningshandlinger, referenceanvendelse i forbindelse med sammenlignende reklame og anvendelse med henblik på kommentar, kritik eller parodi, forudsat at disse handlinger er forenelige med god handelspraksis og ikke i urimelig grad skader den normale udnyttelse af designet. Tredjemands anvendelse af et registreret EU-design med henblik på kunstnerisk udtryk bør anses for loyale, så længe den er i overensstemmelse med god markedsføringsskik. Desuden bør reglerne om EU-design anvendes på en måde, som sikrer fuld respekt for de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, navnlig ytringsfriheden. (16)Direktiv (EU) [xxx] harmoniserer medlemsstaternes lovgivning om anvendelse af beskyttet design med det formål at give mulighed for at reparere et sammensat produkt med henblik på at genskabe dets oprindelige udseende, såfremt det produkt, hvorpå designet anvendes eller hvori det indgår, udgør en komponent af et sammensat produkt, hvis udseende er afgørende for det beskyttede design. Den nuværende overgangsbestemmelse om en reparationsklausul i forordning (EF) nr. 6/2002 bør derfor ændres til en permanent bestemmelse. Da den tilsigtede virkning af denne bestemmelse er, at registrerede og ikkeregistrerede EF-designrettigheder ikke kan gøres gældende, når designet af komponenten af et sammensat produkt anvendes med henblik på reparation af et sammensat produkt med henblik på at genskabe dets oprindelige udseende, bør reparationsklausulen placeres blandt de tilgængelige søgsmålsmuligheder ved krænkelse af EU-designrettigheder i henhold til forordning (EF) nr. 6/2002. Af konsistenshensyn i forhold til den reparationsklausul, der er indsat i direktiv (EU) [XXX], og for at sikre, at omfanget af designbeskyttelsen kun begrænses for at forhindre, at designrettighedshavere rent faktisk tildeles produktmonopoler, er det desuden nødvendigt udtrykkeligt at begrænse anvendelsen af reparationsbestemmelsen i forordning (EF) nr. 6/2002 til komponenter af et sammensat produkt, hvis udseende det beskyttede design afhænger af. For at sikre, at forbrugerne ikke vildledes, men er i stand til at træffe en informeret beslutning mellem konkurrerende produkter, der kan anvendes til reparationen, bør det desuden udtrykkeligt fremgå af loven, at reparationsklausulen ikke kan påberåbes af komponentfabrikanten eller -sælgeren, som ikke behørigt har informeret forbrugerne om oprindelsen af det produkt, der skal anvendes til reparation af det sammensatte produkt. (17)For at lette markedsføringen af designbeskyttede produkter, navnlig for SMV'er og individuelle designere, og for at øge kendskabet til de eksisterende ordninger for designregistrering på både EU-plan og nationalt plan bør en almindeligt anerkendt meddelelse bestående af symbolet (D) være tilgængelig for designrettighedshavere og andre med deres samtykke. (18)I betragtning af det lave antal EU-designansøgninger, der indgives til medlemsstaternes centrale myndigheder for industriel ejendomsret og Beneluxkontoret for intellektuel ejendomsret, og for at tilpasse systemet for EU-designansøgninger til det system, der er fastsat i forordning (EU) 2017/1001, bør det fremover kun være muligt at indgive en EU-designansøgning til Kontoret. (19)Både teknologiske fremskridt og erfaringerne med anvendelsen af det nuværende EU-designregistreringssystem har vist, at der er behov for at forbedre visse aspekter af proceduren. Derfor bør der træffes visse foranstaltninger for at ajourføre, forenkle og fremskynde procedurerne, hvis det er relevant, og for at styrke retssikkerheden og den retlige forudsigelighed, hvis det er nødvendigt. (20)Med henblik herpå er det af afgørende betydning at tilvejebringe passende midler til at muliggøre en klar og præcis afbildning af alle design, som kan tilpasses det tekniske fremskridt med hensyn til visualisering af design og EU-erhvervsgrenens behov. For at sikre, at den samme grafiske afbildning kan anvendes til designansøgninger i en eller flere medlemsstater og til ansøgninger om registrerede EU-design, bør Kontoret, medlemsstaternes centrale kontorer for industriel ejendomsret og Beneluxkontoret for intellektuel ejendomsret være forpligtet til at samarbejde om at fastlægge fælles standarder for de formelle krav, som afbildningen skal opfylde. (21)Det er af effektivitetshensyn også hensigtsmæssigt at gøre det lettere at indgive samlede ansøgninger om registrering af EU-design ved at give ansøgerne mulighed for at kombinere design i én ansøgning uden at være underlagt den betingelse, at de produkter, som designet skal inkorporeres i, eller som de skal anvendes på, alle tilhører samme klasse i Locarnoklassifikationen. Der bør dog fastsættes en maksimumsgrænse for at undgå potentielt misbrug af samlede ansøgninger. (22)Af effektivitetshensyn og for at strømline sagsbehandlingen bør der udelukkende anvendes elektroniske anmeldelses- og kommunikationsmidler. (23)For at gøre adgangen til registreret EU-designbeskyttelse mere økonomisk overkommelig og gennemsigtig, navnlig for SMV'er og individuelle designere, der har tendens til at indgive færre design end større virksomheder, er det hensigtsmæssigt at justere strukturen og størrelsen af gebyrerne for ansøgning om registrerede EU-design. (24)I betragtning af, at størrelsen af de gebyrer, der skal betales til Kontoret, har afgørende betydning for, at EU-designbeskyttelsessystemet kan fungere, og for at det kan fungere som supplement til de nationale designsystemer, samt for at tilnærme sig den lovgivningsmæssige tilgang i forordning (EU) 2017/1001, er det hensigtsmæssigt at fastsætte disse gebyrbeløb direkte i forordning (EF) nr. 6/2002 i form af et bilag. Gebyrernes størrelse bør fastsættes på et niveau, der både sikrer, at de indtægter, de genererer, i princippet er tilstrækkelige til, at Kontorets budget balancerer, og at der er sameksistens og komplementaritet mellem EU-designet og de nationale designsystemer, også under hensyntagen til størrelsen af det marked, der dækkes af EU-designet, og SMV'ernes behov. (25)Forordning (EF) nr. 6/2002 tillægger Kommissionen beføjelse til at vedtage gennemførelsesbestemmelser til nævnte forordning. Som følge af traktatens ikrafttræden bør de beføjelser, Kommissionen har fået tillagt i henhold til forordning (EF) nr. 6/2002, bringes i overensstemmelse med artikel 290 og 291 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). (26)For at sikre, at Kontoret foretager en effektiv, efficient og hurtig behandling og registrering af EU-designansøgninger efter procedurer, der er gennemsigtige, grundige, retfærdige og rimelige, bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen, for så vidt angår fastsættelse af de nærmere bestemmelser om procedurerne for ændring af en ansøgning. (27)For at sikre, at et registreret EU-varemærke kan erklæres ugyldigt på en effektiv og efficient måde ved hjælp af gennemsigtige, grundige, retfærdige og rimelige procedurer, bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen, for så vidt angår fastsættelse af procedurerne for at erklære et registreret EU-design ugyldigt. (28)For at gøre det muligt for appelkamrene at foretage en effektiv, efficient og fuldstændig prøvelse af Kontorets afgørelser ved hjælp af en gennemsigtig, grundig, retfærdig og rimelig procedure bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen for så vidt angår fastsættelse af de nærmere bestemmelser i appelsager, hvor sager vedrørende EU-design kræver undtagelser fra bestemmelserne i delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 73 i forordning (EU) 2017/1001.

(29)For at sikre en gnidningsløs, effektiv og efficient drift af EU-designsystemet bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen, for så vidt angår præcisering af kravene med hensyn til detaljerne vedrørende mundtlig forhandling og de detaljerede ordninger for bevisoptagelse, de detaljerede ordninger for bekendtgørelse, kommunikationsmidler og de formularer, der skal benyttes af sagens parter, reglerne for beregning og varighed af frister, procedurerne for tilbagekaldelse af en afgørelse eller annullering af en indførelse i registret over EU-design, de detaljerede ordninger for genoptagelse af sager samt de nærmere bestemmelser om repræsentation ved Kontoret. (30)For at sikre en effektiv og efficient organisation af appelkamrene bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen, for så vidt angår fastsættelse af de nærmere bestemmelser om organisationen af appelkamrene, når sager om EU-design kræver en undtagelse fra de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 168 i forordning (EU) 2017/1001. (31)Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (32)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 6/2002 bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår præcisering af de nærmere bestemmelser om ansøgninger, anmodninger, certifikater, påberåbelser, regler, meddelelser og ethvert andet dokument i henhold til de relevante proceduremæssige krav, der er fastsat i forordning (EF) nr. 6/2002, samt for så vidt angår maksimalsatserne for de omkostninger, der er nødvendige i forbindelse med sagens behandling, og som faktisk er afholdt, de nærmere bestemmelser om offentliggørelse i Registreringstidende for EU-design og Kontorets Meddelelsesblad, de detaljerede ordninger for udveksling af oplysninger mellem Kontoret og de nationale myndigheder, de nærmere bestemmelser om oversættelse af støttedokumentation i skriftlige sager og de nøjagtige typer af afgørelser, der skal træffes af et enkelt medlem af ugyldighedsafdelingerne. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (33)I betragtning af den fremskredne harmonisering af ophavsretslovgivningen i Unionen er det hensigtsmæssigt at tilpasse princippet om kumulation af beskyttelse i henhold til forordning (EF) nr. 6/2002 og ophavsretslovgivningen ved at tillade, at design, der er beskyttet af EU-designrettigheder, beskyttes som ophavsretligt beskyttede værker, forudsat at kravene i Unionens ophavsretslovgivning er opfyldt. (34)Forordning (EF) nr. 6/2002 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed, og forordning (EF) nr. 2246/2002 bør ophæves. (35)Eftersom målene for nærværende forordning ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, men bedre kan nås på EU-plan på grund af EU-designsystemets selvstændige karakter i forhold til de nationale systemer; kan Unionen vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. (36)Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse blev hørt i overensstemmelse med artikel 42, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 og afgav udtalelse den […] — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 I forordning (EF) nr. 6/2002 foretages følgende ændringer: 1)Titlen affattes således: "Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EU-design". 2)Artikel 1, stk. 1, affattes således: "1. Et design, der opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser, benævnes i det følgende "EU-design." 3)I alle artiklerne erstattes ordene "EF-design" af "EU-design", og de nødvendige grammatiske ændringer foretages. 4)I hele forordningen ændres ordet "EF-designdomstol" til "EU-designdomstol", og de nødvendige grammatiske ændringer foretages. 5)I artikel 1, stk. 3, artikel 7, stk. 1, artikel 11, stk. 1, artikel 22, stk. 1, artikel 27, stk. 1, artikel 96, stk. 1, artikel 98, stk. 1, artikel 98, stk. 5, artikel 106a, stk. 1, artikel 106a, stk. 2, artikel 106d, stk. 1, artikel 106d, stk. 2, og artikel 110a, stk. 1, ændres ordene "Fællesskabet" til "Unionen", og de nødvendige grammatiske ændringer foretages. 6)Artikel 2 affattes således: "Artikel 2

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret ("Kontoret"), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001*, udfører de opgaver, der pålægges det ved denne forordning. * Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 EU-varemærker (EUT L 154 af 16.6.2017, s. 1)." 7)Følgende artikel indsættes: "Artikel 2a Handleevne Med henblik på gennemførelsen af denne forordning anses virksomheder, selskaber eller andre retlige enheder som juridiske personer, hvis de ifølge den lovgivning, der finder anvendelse på dem, i eget navn kan have rettigheder og forpligtelser af enhver art, indgå kontrakter eller foretage andre retshandler samt optræde som part i en retssag." 8)Artikel 3 affattes således: "Artikel 3 Definitioner I denne forordning forstås ved: 1)"design": et produkts eller en del af et produkts udseende, navnlig de særlige træk ved selve produktets og/eller dets dekorations linjer, konturer, farver, form, struktur og materiale, herunder enhver bevægelse, overgang eller anden form for animation af disse træk 2)"produkt": en industrielt eller håndværksmæssigt fremstillet artikel, bortset fra edb-programmer, uanset om den er inkorporeret i en fysisk genstand eller optræder sig i digital form, herunder: a)emballage, sæt af artikler, udstyr, rumlig indretning af elementer, der navnlig er beregnet til at danne et indre miljø, og dele, der er bestemt til at blive samlet til et sammensat produkt b)grafiske værker eller symboler, logoer, overflademønstre, typografiske skrifttyper og grafiske brugergrænseflader 3)"sammensat produkt": et produkt, der består af flere komponenter, som kan udskiftes, således at produktet kan skilles ad og samles igen." 9)Artikel 4, stk. 1, affattes således: "1. Et design beskyttes af et EU-design, hvis designet er nyt og har individuel karakter." 10)I artikel 7, stk. 2, affattes indledningen således:

"2. Ved anvendelsen af artikel 5 og 6 tages der ikke hensyn til offentliggørelsen, hvis det offentliggjorte design, som er identisk med eller ikke i helhedsindtrykket afviger fra det design, for hvilket der påberåbes beskyttelse i henhold til et registreret EU-design, er blevet offentliggjort:". 11)Artikel 12 affattes således: "Artikel 12 Begyndelses- og sluttidspunktet for beskyttelsen af et registreret EU-design 1. Beskyttelsen som registreret EU-design af et design, der opfylder kravene i afdeling 1, opstår, når Kontoret foretager registrering. 2. Registreringsperioden for et registreret EU-design er fem år regnet fra den dag, registreringsansøgningen blev indgivet. Rettighedshaveren kan få fornyet beskyttelsesperioden for en eller flere perioder på hver fem år indtil i alt 25 år regnet fra ansøgningen om registrering." 12)Artikel 13 udgår. 13)Artikel 15 og 16 erstattes af følgende: "Artikel 15 Krav på et EU-design 1. Hvis en person, der ikke er berettiget i henhold til artikel 14, offentliggør eller gør krav på et ikkeregistreret EU-design, eller hvis der er blevet ansøgt om eller registreret et registreret EU-design i en sådan persons navn, kan den person, der er berettiget til designet i henhold til den pågældende bestemmelse, uden at dette berører andre retsmidler, som den pågældende har adgang til, ved den kompetente domstol eller myndighed i den pågældende medlemsstat kræve at blive anerkendt som den retmæssige indehaver af EU-designet. 2. Er en person i fællesskab med en anden berettiget til et EU-design, kan vedkommende i overensstemmelse med stk. 1 kræve at blive anerkendt som medindehaver af designet. 3. Søgsmål i henhold til stk. 1 eller 2 forældes tre år efter datoen for bekendtgørelse af det registrerede EU-design eller den dato, hvor det ikkeregistrerede EU-design blev offentliggjort. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse, hvis den person, der ikke er berettiget til EU-designet, var i ond tro, da der blev ansøgt om designet, eller da det blev offentliggjort eller opnået. 4. Den person, der er berettiget til et EU-design i henhold til artikel 14, kan i henhold til nærværende artikels stk. 1 indgive en anmodning om ændring af ejendomsretten til Kontoret sammen med en endelig afgørelse fra den kompetente domstol eller myndighed i den pågældende medlemsstat. 5. Er det er et registreret EU-design, indføres følgende i det i artikel 72 omhandlede EU-designregister ("registret"): a)en angivelse af, at der er anlagt søgsmål efter stk. 1 ved den kompetente domstol eller myndighed i den pågældende medlemsstat b)datoen for og oplysninger om den endelige afgørelse truffet af den kompetente domstol eller myndighed i den pågældende medlemsstat eller enhver anden afslutning af søgsmålet c)enhver ændring i ejendomsretten til det registrerede EU-design som følge af den endelige afgørelse truffet af den kompetente domstol eller myndighed i den pågældende medlemsstat. Artikel 16 Retsvirkningerne af en dom vedrørende spørgsmålet om, hvem der er berettiget til et registreret EU-design

1. I tilfælde af en fuldstændig ændring af ejendomsretten til et registreret EU-design som følge af et søgsmål i henhold til artikel 15, stk. 1, bortfalder licenser og andre rettigheder, når navnet på den nye indehaver af det registrerede EU-design, indføres i registret. 2. Har indehaveren eller en licenshaver af det registrerede EU-design - før et i henhold til artikel 15, stk. 1, anlagt søgsmål er blevet registreret - udnyttet designet inden for Unionen eller har truffet væsentlige og faktiske forberedelser med henblik herpå, kan denne indehaver eller licenshaver fortsætte udnyttelsen, såfremt de senest tre måneder efter datoen for indførelse af den nye indehaver i registret, anmoder den nye indehaver, der er indført i registret, om en ikkeeksklusiv licens. Licensen meddeles for et rimeligt tidsrum og på rimelige betingelser. 3. Stk. 2 finder ikke anvendelse, hvis indehaveren af det registrerede EU-design eller licenshaveren var i ond tro på det tidspunkt, hvor denne indehaver eller licenshaver begyndte at udnytte designet eller traf forberedelser med henblik herpå." 14)I artikel 18 tilføjes følgende punktum: "Denne ret omfatter retten til at indføre en ændring af designerens eller teamets navn i registret." 15)Følgende artikel 18a indsættes efter titlen i afdeling 4: "Artikel 18a Beskyttelsens genstand Der ydes beskyttelse for de elementer af et registreret EU-designs udseende, som fremgår synligt af ansøgningen om registrering." 16)Artikel 19-21 erstattes af følgende: "Artikel 19 Rettigheder, der er knyttet til et registreret EU-design 1. Registreringen som et EU-design giver indehaveren eneret til at bruge det pågældende design og til at forbyde tredjemand at bruge det uden indehaverens samtykke. 2. Navnlig følgende kan forbydes i medfør af stk. 1: a)fremstilling, udbud, markedsføring eller brug af et produkt, hvori designet indgår, eller hvorpå designet anvendes b)import eller eksport af et produkt som omhandlet i litra a) c)oplagring af et produkt som omhandlet i litra a) til de formål, der er omhandlet i litra a) og b) d)skabelse, downloading, kopiering og deling eller distribution til andre af et hvilket som helst medium eller software, der optager designet, med henblik på at muliggøre fremstillingen af et produkt som omhandlet i litra a). 3. Uanset artikel 10, stk. 1, har indehaveren af et registreret EU-design ret til at forhindre tredjemand i erhvervsmæssigt at bringe produkter fra tredjelande ind i Unionen, som ikke er overgået til fri omsætning i Unionen, hvis designet er identisk inkorporeret i eller anvendes på disse produkter, eller hvis designet ikke i sine væsentlige aspekter kan skelnes fra sådanne produkter, og der ikke er givet tilladelse hertil. Den rettighed, hvortil der henvises i første afsnit, bortfalder, hvis der under sagen, der skal fastlægge, om det registrerede EU-design er blevet krænket, og som er iværksat i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 608/2013*, fremlægges dokumentation af klarereren eller indehaveren af produkterne for, at indehaveren af det registrerede EU-design ikke har ret til at forbyde markedsføring af varerne i det endelige bestemmelsesland.

4. Indehaveren af et ikkeregistreret EU-design har kun ret til at forbyde de i stk. 1 og 2 omhandlede handlinger, hvis den brug, der gøres indsigelse imod, skyldes kopiering af det pågældende design. Ovennævnte brug, der gøres indsigelse imod, anses imidlertid ikke for at skyldes kopiering af et beskyttet EU-design, hvis den hidrører fra et selvstændigt arbejde fra en designer, som med rimelighed må formodes ikke at have haft kendskab til det design, indehaveren har offentliggjort. 5. Stk. 4 finder ligeledes anvendelse på et registreret EU-design, for hvilket bekendtgørelsen er udsat, så længe offentligheden ikke har fået adgang til den relevante registrering i registret samt til sagsakten i henhold til artikel 50, stk. 4. Artikel 20 Begrænsninger i EU-designets retsvirkninger 1. De rettigheder, der er knyttet til et EU-design, kan ikke udøves i forbindelse med: a)handlinger af privat art og uden erhvervsmæssigt formål b)handlinger, der udføres i forsøgsøjemed c)handlinger til eftergørelse i citatøjemed eller til undervisningsbrug d)handlinger, der udføres med henblik på at identificere eller henvise til et produkt som designrettighedsindehaverens e)handlinger, der udføres med henblik på kommentering, kritik eller parodi f)udstyr på skibe og luftfartøjer, der er hjemmehørende i et tredjeland, hvis disse midlertidigt kommer ind på Unionens område g)import til Unionen af reservedele og tilbehør med henblik på reparation af skibe og luftfartøjer som omhandlet i litra f) h)udførelse af reparationer på skibe og luftfartøjer som omhandlet i litra f). 2. Stk. 1, litra c), d) og e), finder kun anvendelse, hvis handlingerne er forenelige med god handelspraksis og ikke i urimelig grad skader den normale udnyttelse af designet, og for så vidt angår litra c), når kilden til det produkt, hvori designet indgår, eller hvorpå designet finder anvendelse, nævnes. Artikel 20a Reparationsklausul 1. Der ydes ikke beskyttelse til et EU-design, der udgør en komponent af et sammensat produkt, hvis udseende er afgørende for komponentens design, og som i henhold til artikel 19, stk. 1, udelukkende anvendes med henblik på reparation af det sammensatte produkt med henblik på at genskabe dets oprindelige udseende. 2. Stk. 1 kan ikke påberåbes af fabrikanten eller sælgeren af en komponent af et sammensat produkt, som ikke har informeret forbrugerne behørigt ved hjælp af en klar og synlig angivelse på produktet eller i en anden passende form om oprindelsen af det produkt, der skal anvendes til reparation af det sammensatte produkt, således at de kan træffe et informeret valg mellem konkurrerende produkter, der kan anvendes til reparation. Artikel 21

Konsumption af rettigheder De til EU-designet knyttede rettigheder omfatter ikke handlinger i forbindelse med produkter, som et design, der falder inden for EF-designets beskyttelsesområde, indgår i eller er anvendt på, hvis produktet er blevet markedsført i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) af indehaveren af EU-designet eller med dennes samtykke. * Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 608/2013 af 12. juni 2013 om toldmyndighedernes håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1383/2003 (EUT L 181 af 29.6.2013, s. 15). 17)Artikel 24, stk. 2, affattes således: "2. Et EU-design kan erklæres ugyldigt, selv efter at EU-designet er bortfaldet eller er blevet opgivet, hvis ansøgeren godtgør at have en legitim interesse i at opnå en realitetsafgørelse." 18)Artikel 25 affattes således: "Artikel 25 Ugyldighedsgrunde 1. Et EU-design kan kun erklæres ugyldigt, a)hvis EU-designet ikke er i overensstemmelse med definitionen i artikel 3, nr. 1) b)hvis EU-designet opfylder ikke kravene i artikel 4-9 c)hvis rettighedshaveren i henhold til en afgørelse truffet af den kompetente domstol eller myndighed ikke er berettiget til EU-designet i henhold til artikel 14 d)hvis EU-designet er i strid med et tidligere design, som er blevet offentliggjort, og som er beskyttet fra en dato, der ligger forud for datoen for indgivelse af ansøgningen, eller hvis der begæres prioritet, datoen for EU-designets prioritet: i) ved et registreret EU-design eller en ansøgning om et sådant design med forbehold for, at det bliver registreret ii) ved en registreret designrettighed i en medlemsstat eller ved en ansøgning om en sådan rettighed med forbehold for, at den bliver registreret, eller iii) ved en designrettighed, der er registreret i henhold til Genèveaftalen under Haagarrangementet af 1999 vedrørende international registrering af industrielle design ("Genèveaftalen"), som har retsvirkning i Unionen, eller ved en ansøgning om en sådan rettighed med forbehold for, at den bliver registreret e)hvis et kendetegn benyttes i et senere design, og EU-lovgivningen eller medlemsstatens lovgivning vedrørende sådanne tegn giver rettighedsindehaveren til kendetegnet ret til at forbyde en sådan brug f)hvis designet udgør en uhjemlet brug af et værk, der er beskyttet af en medlemsstats ophavsretslovgivning g)hvis designet udgør en uretmæssig brug af et af de elementer, der er anført i artikel 6c i Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret ("Pariserkonventionen"), eller en uretmæssig brug af andre tegn, emblemer og våbenskjold end dem, der er omfattet af nævnte artikel, og som er af særlig offentlig interesse i en medlemsstat.

2. De ugyldighedsgrunde, der er omhandlet i stk. 1, litra a) og b), kan påberåbes af følgende: a)enhver fysisk eller juridisk person b)enhver sammenslutning eller ethvert organ, der er oprettet med det formål at repræsentere fabrikanters, producenters, tjenesteyderes, erhvervsdrivendes eller forbrugeres interesser, hvis denne sammenslutning eller dette organ har søgsmålskompetence og kan sagsøges i eget navn i henhold til den lovgivning, der finder anvendelse på sammenslutningen eller organet. 3. Den ugyldighedsgrund, som er omhandlet i stk. 1, litra c), kan kun påberåbes af den person, som EU-designrettigheden tilkommer i henhold til artikel 14. 4. De ugyldighedsgrunde, der er omhandlet i stk. 1, litra d), e) og f), kan påberåbes af følgende: a)ansøgeren eller indehaveren af den ældre rettighed b)de personer, der i henhold til EU-lovgivningen eller den pågældende medlemsstats lovgivning har ret til at udøve de pågældende rettigheder c)en licenstager, der er bemyndiget af en varemærkeindehaver eller en indehaver af en designrettighed. 5. Den ugyldighedsgrunde, som er omhandlet i stk. 1, litra g), kan kun påberåbes af den fysiske eller juridiske person, som er berørt af den uretmæssige brug. 6. Uanset stk. 4 og 5 kan medlemsstaterne bestemme, at de begrundelser, som er omhandlet i stk. 1, litra d) og g), også kan påberåbes af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat på eget initiativ. 7. Et EU-design kan ikke erklæres ugyldigt, hvis ansøgeren eller indehaveren af en af de rettigheder, der er omhandlet i stk. 1, litra d)-g), udtrykkeligt har givet sit samtykke til registreringen af EU-designet inden indgivelsen af ugyldighedsbegæringen eller modkravet. 8. Har ansøgeren til eller indehaveren af en af de i stk. 1, litra d)-g), omhandlede rettigheder tidligere begæret EU-designet erklæret ugyldigt eller fremsat et modkrav under en sag om krænkelse, kan vedkommende ikke indgive en ny begæring om ugyldighed eller fremsætte modkrav under henvisning til en anden af de i ovennævnte litraer omhandlede rettigheder, som vedkommende han kunne have påberåbt sig til støtte for sin første begæring eller det første modkrav." 19)Artikel 26, stk. 1, affattes således: "1. Et EU-design, der erklæres ugyldigt, anses fra begyndelsen for ikke at have haft de retsvirkninger, der er specificeret i denne forordning." 20)Følgende overskrift indsættes efter artikel 26: "Afdeling 6 Meddelelse om registrering" 21)Følgende artikel 26a indsættes efter titlen i afdeling 6: "Artikel 26a Registreringssymbol

Indehaveren af et registreret EU-design kan oplyse offentligheden om, at designet er registreret, ved på det produkt, hvori designet indgår, eller hvorpå det anvendes, at vise bogstavet D i en cirkel. En sådan designmeddelelse kan ledsages af designets registreringsnummer eller hyperlinket til registreringen af designet i registret." 22)Artikel 28 affattes således: "Artikel 28 Overdragelse af et registreret EU-design 1. Overdragelsen af et registreret EU-design skal ske skriftligt og underskrives af kontraktparterne, medmindre overdragelsen sker som følge af en dom. En overdragelse af et registreret EU-design, der ikke opfylder kravene i første afsnit, er ugyldig. 2. Efter anmodning fra en af parterne indføres overdragelsen af et registreret EU-design i registret og bekendtgøres. 3. En anmodning om registrering af en overdragelse i registret skal indeholde oplysninger, der identificerer det registrerede EU-design, den nye indehaver og, hvis det er relevant, den befuldmægtigede for den nye indehaver. Den skal også indeholde dokumenter, der på behørig vis godtgør overdragelsen i overensstemmelse med stk. 1. 4. Er betingelserne for registrering af en overdragelse, jf. stk. 1 eller de i artikel 28a omhandlede gennemførelsesretsakter, ikke opfyldt, giver Kontoret ansøgeren meddelelse om manglerne. Afhjælpes manglerne ikke inden for den af Kontoret fastsatte frist, afviser Kontoret ansøgningen om registrering af overdragelsen. 5. Der kan indgives en samlet ansøgning om registrering af overdragelsen af to eller flere registrerede EU-design, hvis den registrerede rettighedshaver og den efterfølgende rettighedserhverver er de samme for alle disse registrerede EU-design. 6. Så længe overdragelsen ikke er indført i registret, kan rettighedserhververen ikke gøre de rettigheder, som følger af EU-varemærkets registrering, gældende. 7. Skal der i forhold til Kontoret overholdes frister, kan rettighedserhververen afgive de fornødne erklæringer over for dette, så snart ansøgning om registrering af overdragelsen er indgivet til Kontoret. 8. Alle dokumenter, som i henhold til artikel 66 skal tilstilles indehaveren af et registreret EU-design, skal tilstilles den, der er registreret som indehaver." 23)Følgende indsættes som artikel 28a: "Artikel 28a Tildeling af gennemførelsesbeføjelser vedrørende overdragelse Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der præciserer: a)de oplysninger, som ansøgningen om registrering af en overdragelse, jf. artikel 28, stk. 3, skal indeholde b)den type dokumentation, der kræves til at godtgøre en overdragelse, jf. artikel 28, stk. 3, under hensyn til de aftaler, der er indgået mellem den registrerede rettighedshaver og den efterfølgende rettighedserhverver. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2."

24)Artikel 31-34 erstattes af følgende: "Artikel 31 Konkursbehandling 1. Et EU-design kan kun inddrages i en konkursbehandling, der er blevet indledt i den medlemsstat, hvor centret for skyldnerens hovedinteresser befinder sig. 2. For forsikringsselskaber som defineret i artikel 13, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF* og kreditinstitutter som defineret i artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013** er centret for hovedinteresser som omhandlet i stk. 1 den medlemsstat, hvor selskabet eller instituttet er meddelt tilladelse. 3. Er et EU-design genstand for sameje mellem flere, finder stk. 1 tilsvarende anvendelse med hensyn til vedkommende medindehavers andel. 4. Er et EU-design involveret i en konkursbehandling, indføres dette efter anmodning fra den kompetente nationale myndighed i registret og bekendtgøres. Artikel 32 Licens 1. Der kan gives licens til udnyttelse af et EU-design for hele eller en del af Unionen. Licensen kan være en eksklusiv eller en ikkeeksklusiv licens. 2. Indehaveren kan gøre de rettigheder, der er knyttet til EU-designet, gældende over for en licenstager, der overtræder en af bestemmelserne i licensaftalen med hensyn til: a)licensens varighed b)den form, hvori designet kan anvendes c)det produktsortiment, som licensen udstedes for d)kvaliteten af de produkter, der fremstilles af licenstageren i henhold til licensen. 3. Medmindre andet er fastsat i licensaftalen, kan licenstageren kun anlægge sag om krænkelse af et EU-design, hvis dets indehaver har givet sit samtykke hertil. Indehaveren af en eksklusiv licens kan dog anlægge en sådan sag, hvis indehaveren af EU-designet efter opfordring hertil ikke selv anlægger sag om krænkelse af varemærket inden for en rimelig frist. 4. Enhver licenstager har ret til at indtræde i en sag om krænkelse, som indehaveren af EU-designet har anlagt, for at få erstatning for den skade, den pågældende licenstager selv har lidt. Artikel 32a Procedure for indførelse af licenser og andre rettigheder i registret 1. Artikel 28, stk. 2 og 3, og de regler, der er vedtaget i medfør af artikel 28a, samt artikel 28, stk. 6, finder tilsvarende anvendelse på registrering af en tinglig rettighed eller overdragelse af en tinglig rettighed, jf. artikel 29, tvangsfuldbyrdelse, jf. artikel 30, deltagelse i konkursbehandling, jf. artikel 31, samt registrering af en licens eller overdragelse af en licens, jf. artikel 32. Kravet om dokumentation i artikel 28, stk. 3, finder dog ikke anvendelse, hvis anmodningen fremsættes af indehaveren af EU-designet.

2. Hvor det er relevant, anses ansøgningen om registrering af de i stk. 1 omhandlede rettigheder ikke for indgivet, før det påkrævede gebyr er betalt. 3. Ansøgningen om registrering af en licens kan indeholde en anmodning om indførelse i registret af en licens som en eller flere af følgende: a)en eksklusiv licens b)en underlicens, i tilfælde af at licensen meddeles af en licenstager, hvis licens er indført i registret c)en licens, der er begrænset til et bestemt produktsortiment d)en licens, der er begrænset til en del af Unionen e)en midlertidig licens. Begæres licensen indført som en licens anført i første afsnit, litra c), d) eller e), angives det i ansøgningen om registrering af en licens, for hvilke produkter, for hvilken del af Unionen eller for hvilket tidsrum licensen er meddelt. 4. Er betingelserne for registrering af licenser og andre rettigheder, der er fastsat i denne forordning, ikke opfyldt, giver Kontoret ansøgeren meddelelse om manglen. Afhjælpes manglen ikke inden for en af Kontoret fastsat frist, afviser det ansøgningen om registrering. Artikel 33 Retsvirkning over for tredjemand 1. De i artikel 28, 29 og 32 omhandlede retshandler vedrørende EU-design har først virkning over for tredjemand i alle medlemsstaterne, når de er indført i registret. En sådan retshandel har dog - forud for sådan registrering - virkning over for tredjemand, der har erhvervet rettigheder over det registrerede EU-design efter tidspunktet for den pågældende retshandel, men som var bekendt med retshandlen på tidspunktet for rettighedserhvervelsen. 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på en person, der erhverver et registreret EU-design eller en rettighed vedrørende et registreret EU-design ved overdragelse af en virksomhed som helhed eller ved anden universalsuccession. 3. De i artikel 30 omhandlede retshandlers virkning over for tredjemand følger retsreglerne i den medlemsstat, der omhandles i artikel 27. 4. Virkningerne over for tredjemand af en konkursbehandling eller lignende behandlinger er underlagt retsreglerne i den medlemsstat, hvor der først blev indledt en sådan behandling i henhold til den nationale lovgivning eller de konventioner, der finder anvendelse på dette område. Artikel 33a Procedure for annullering eller ændring af registreringen af licenser og andre rettigheder 1. En registrering, som foretages i henhold til artikel 32a, stk. 1, annulleres eller ændres efter anmodning fra en af de berørte parter. 2. Ansøgningen skal indeholde registreringsnummeret for det registrerede EU-design eller, hvis der er tale om en samlet registrering, nummeret på hvert design og oplysningerne om den rettighed, for hvilken der anmodes om annullering eller ændring af registreringen. 3. Ansøgningen ledsages af dokumenter, hvoraf det fremgår, at den registrerede rettighed ikke længere eksisterer, eller at licenstageren eller indehaveren af en anden rettighed giver sit samtykke til annullering eller ændring af registreringen.

4. Er kravene til annullering eller ændring af registreringen ikke opfyldt, giver Kontoret ansøgeren meddelelse om manglerne. Afhjælpes manglerne ikke inden for en af Kontoret fastsat frist, afviser det anmodningen om annullering eller ændring af registreringen. Artikel 34 Ansøgningen om registrering af et EU-design som genstand for ejendomsret Artikel 27-33a finder anvendelse på ansøgninger om registrering af EU-design. Er virkningerne af en af disse bestemmelser betinget af en indførsel i registret, skal denne formalitet opfyldes ved indførslen af det registrerede EU-design i registret. * Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (EUT L 335 af 17.12.2009, s. 1). ** Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1)." 25)Artikel 35 affattes således: "Artikel 35 Indgivelse af ansøgninger 1. En ansøgning om et registreret EU-design indgives til Kontoret. 2. Kontoret udsteder straks en kvittering til ansøgeren, som mindst skal indeholde journalnummeret, en afbildning, beskrivelse eller anden identifikation af designet, dokumenternes art og antal samt modtagelsesdatoen. Er der tale om en samlet ansøgning, angives i Kontorets kvittering det første design samt det antal design, der er indgivet ansøgning om." 26)I artikel 36 foretages følgende ændringer: a)Stk. 1-4 erstattes af følgende: "1. Ansøgningen om registrering af et EU-design skal indeholde: a)en anmodning om registrering b)oplysninger, der gør det muligt at identificere ansøgeren c)en reproducerbar afbildning af designet, som gør det muligt klart at sondre mellem alle detaljer om den genstand, for hvilken der ansøges om beskyttelse, og som gør det muligt at bekendtgøre det. 2. Ansøgningen skal endvidere indeholde en angivelse af de produkter, hvori designet skal inkorporeres, eller hvorpå det skal anvendes. 3. Ansøgningen kan derudover indeholde:

a)en beskrivelse, der forklarer afbildningen b)en anmodning om, at bekendtgørelsen af registreringen udsættes i overensstemmelse med artikel 50 c)oplysninger om den befuldmægtigede, hvis ansøgeren har udpeget en sådan d)klassifikation af de produkter, hvori designet skal inkorporeres, eller hvorpå det skal anvendes, i henhold til klasse og underklasse i Locarnoaftalen om oprettelse af en international klassifikation af industrielle design ("Locarnoklassifikationen"), som ændret og i kraft på datoen for indgivelsen af ansøgningen om designet e)en angivelse af designeren eller af det team, der har frembragt designet, eller en erklæring på ansøgerens ansvar om, at designeren eller teamet har givet afkald på retten til at blive nævnt. 4. Ansøgningen er betinget af betaling af ansøgningsgebyret. Indgives der en anmodning om udsættelse i henhold til stk. 3, litra b), opkræves der et tillægsgebyr for udsættelse af bekendtgørelsen." b)Stk. 5 affattes således: "5. Ud over de i stk. 1 og 4 omhandlede betingelser skal en EU-designansøgning opfylde de formelle krav, der er fastsat i denne forordning og i de gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold hertil. I det omfang disse krav vedrører designafbildningen og midlerne hertil som omhandlet i stk. 1, litra c), fastlægger den administrerende direktør måden, hvorpå forskellige afbildninger skal nummereres i tilfælde af statisk afbildning, den elektroniske fils formater og størrelse samt enhver anden relevant teknisk specifikation. Indeholder disse krav bestemmelser om identifikation af en genstand, for hvilken der ikke er ansøgt om beskyttelse ved hjælp af visse typer visuelle afkald, eller om indgivelse af visse specifikke typer afbildninger, kan den administrerende direktør fastsætte yderligere typer visuelle afkald og specifikke typer afbildninger." 27)Følgende indsættes som artikel 36a: "Artikel 36a Tildeling af gennemførelsesbeføjelser vedrørende ansøgning Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der præciserer de oplysninger, som ansøgningen om et registreret EU-design skal indeholde. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2." 28)I artikel 37 foretages følgende ændringer: a)Stk. 1 og 2 affattes således: 1. Højst 50 design kan kombineres i én samlet ansøgning om registreret EU-design. Hvert enkelt design i en samlet ansøgning nummereres af Kontoret efter et system, der fastsættes af dets administrerende direktør. 2. Ud over de gebyrer, der er omhandlet i artikel 36, stk. 4, er den samlede ansøgning underlagt betaling af et ansøgningsgebyr for hvert yderligere design, der indgår i den samlede ansøgning, og, hvis ansøgningen indeholder en anmodning om udsættelse af bekendtgørelsen, et gebyr for udsættelse af bekendtgørelsen for hvert design, der indgår i den samlede ansøgning, for hvilken der anmodes om udsættelse." b)Stk. 3 affattes således: "3. Den samlede ansøgning skal opfylde de betingelser for afbildning, der er fastsat i gennemførelsesretsakterne, som vedtages i henhold til artikel 37a." c) Stk. 4 affattes således: "4. Hvert af de design, der er indeholdt i en samlet ansøgning, eller en registrering, der er baseret på en sådan ansøgning, kan behandles adskilt fra de andre design. Det enkelte design kan navnlig, uafhængigt af de øvrige, håndhæves, gøres til genstand for licens, tinglige rettigheder, tvangsfuldbyrdelse eller konkursbehandling, afkald, fornyelse eller overdragelse, udsættelse af bekendtgørelsen eller erklæres ugyldigt."

29)Følgende indsættes som artikel 37a: "Artikel 37a Tildeling af gennemførelsesbeføjelser vedrørende samlede ansøgninger Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der præciserer, hvad en samlet ansøgning skal indeholde. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2." 30)Artikel 38 og 39 erstattes af følgende: "Artikel 38 Ansøgningsdato Ansøgningsdatoen for et registreret EU-design er den dato, på hvilken ansøgeren har indgivet de dokumenter, som indeholder de i artikel 36, stk. 1, omhandlede oplysninger, til Kontoret, forudsat at ansøgningsgebyret som omhandlet i artikel 36, stk. 4, og artikel 37, stk. 2, betales inden en måned efter indgivelsen af disse dokumenter. Artikel 39 Ligestilling af en EU-varemærkeansøgning med en national ansøgning En ansøgning om et registreret EU-design, for hvilken der er fastsat en ansøgningsdato, ligestilles i medlemsstaterne med en forskriftsmæssig national ansøgning, med den eventuelle prioritet, der påberåbes for EU-designansøgningen." 31)Artikel 40, 41 og 42 erstattes af følgende: "Artikel 40 Klassifikation og produktangivelser 1. Produkter, i hvilke et EU-design er bestemt til at blive inkorporeret, eller som det skal anvendes på, klassificeres i overensstemmelse med Locarnoklassifikationen, som ændret og i kraft på datoen for indgivelsen af designet. 2. Produktangivelsen skal klart og præcist angive produkternes art og gøre det muligt kun at klassificere hvert produkt i én klasse og underklasse i Locarnoklassifikationen, om muligt ved hjælp af den harmoniserede database over produktangivelser, som Kontoret stiller til rådighed. Produktangivelsen skal være i overensstemmelse med afbildningen af designet. 3. Produkterne grupperes efter klasser i Locarnoklassifikationen, idet nummeret på den klasse i klassifikationen, som den pågældende gruppe produkter henhører under, anføres foran hver gruppe, og idet de opføres i den rækkefølge, klasserne og underklasserne er angivet i klassifikationen. 4. Når ansøgeren anvender produktangivelser, som ikke findes i den i stk. 2 omhandlede database, eller som ikke er i overensstemmelse med afbildningen af designet, kan Kontoret foreslå produktangivelser fra denne database. Kontoret kan foretage undersøgelsen på grundlag af de foreslåede produktangivelser, hvis ansøgeren ikke svarer inden for den af Kontoret fastsatte frist. Artikel 41 Ret til prioritet

1. Den, der forskriftsmæssigt har indgivet en ansøgning om en designrettighed eller en brugsmodel i eller for en af de stater, der har tiltrådt Pariserkonventionen, eller overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, eller den, til hvem retten er overgået, tillægges i forhold til en indgiven ansøgning om registrering af et EU-design for samme design eller brugsmodel prioritet inden for en frist på seks måneder regnet fra datoen for indgivelsen af den første ansøgning. 2. Enhver ansøgning, der i henhold til den nationale lovgivning i den stat, hvor den er indgivet, eller i henhold til bilaterale eller multilaterale aftaler er tilstrækkelig til at fastslå datoen for ansøgningens indgivelse, uanset resultatet af ansøgningen, anses for at være prioritetsbegrundende. 3. Som første ansøgning, fra hvis indgivelsesdag prioritetsfristen begynder at løbe, anses også en senere ansøgning om et design, som er indgivet i eller for samme stat som den, hvor en første ansøgning er blevet indgivet, såfremt denne tidligere ansøgning på tidspunktet for den senere ansøgning er tilbagekaldt, opgivet eller afslået uden at have været gjort tilgængelig for offentligheden og uden at have affødt rettigheder, som fortsat består, og for så vidt første ansøgning ikke allerede har tjent som grundlag for påberåbelse af prioritet. Den tidligere ansøgning kan i så fald ikke længere tjene som grundlag for påberåbelse af prioritet. 4. Er den første ansøgning indgivet i en stat, der ikke er tiltrådt Pariserkonventionen eller overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, finder stk. 1 til 3 kun anvendelse i det omfang, den pågældende stat i henhold til offentliggjorte undersøgelser indrømmer prioritet på grundlag af den første ansøgning til Kontoret på betingelser og med virkninger svarende til dem, der er fastlagt i denne forordning. Den administrerende direktør anmoder om nødvendigt Kommissionen om at overveje at undersøge, om den stat, hvortil der henvises i første punktum, indrømmer denne gensidighed. Konstaterer Kommissionen, at der indrømmes gensidighed, lader den en meddelelse herom offentliggøre i Den Europæiske Unions Tidende. 5. Den i stk. 4 omhandlede prioritetsret finder anvendelse fra datoen for offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende af meddelelsen, som konstaterer, at der indrømmes gensidighed, medmindre meddelelsen fastsætter et tidligere tidspunkt for anvendelse. Den finder ikke længere anvendelse fra datoen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af en meddelelse fra Kommissionen om, at der ikke længere indrømmes gensidighed, medmindre meddelelsen fastsætter et tidligere tidspunkt. 6. De i stk. 4 og 5 omhandlede meddelelser skal også bekendtgøres i Kontorets Meddelelsesblad. Artikel 42 Påberåbelse af prioritet 1. En ansøger om et registreret EU-design, der ønsker at udnytte prioriteten i en tidligere ansøgning, skal indgive en prioritetserklæring enten sammen med ansøgningen eller senest to måneder efter ansøgningsdatoen. En sådan prioritetserklæring skal indeholde dato og land for den tidligere ansøgning. Den tidligere ansøgnings journalnummer og dokumentationen til støtte for påberåbelse af prioritet skal indgives senest tre måneder efter datoen for indgivelsen af prioritetserklæringen. 2. Den administrerende direktør kan beslutte, at den dokumentation, som ansøgeren skal fremlægge til støtte for en påberåbelse af prioritet, kan indeholde færre oplysninger end krævet i henhold til de gennemførelsesretsakter, som vedtages i henhold til artikel 42a, forudsat at de nødvendige oplysninger er tilgængelige for Kontoret fra andre kilder." 32)Følgende indsættes som artikel 42a: "Artikel 42a Tildeling af gennemførelsesbeføjelser vedrørende påberåbelse af prioritet Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der præciserer, hvilken form for dokumentation der i overensstemmelse med artikel 42, stk. 1, skal indgives i forbindelse med påberåbelse af prioritet på grundlag af en tidligere ansøgning. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2." 33)Artikel 43 affattes således: "Artikel 43 Prioritetens retsvirkning Prioriteten har den retsvirkning, at prioritetsdatoen anses for at være datoen for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EU-design med hensyn til artikel 5, 6, 7 og 22, artikel 25, stk. 1, litra d), e) og f), og artikel 50, stk. 1." 34)Artikel 44 affattes således: "Artikel 44

Udstillingsprioritet 1. Har en person, der ansøger om registrering af et EU-design, fremvist produkter, hvori designet er inkorporeret, eller hvorpå det anvendes, på en officiel eller officielt anerkendt international udstilling, som defineret i konventionen fra 1928 angående internationale udstillinger, senest revideret den 30. november 1972, kan vedkommende - hvis ansøgning indgives inden for en frist på seks måneder efter første fremvisning af sådanne produkter - påberåbe sig prioritet fra den pågældende dato. 2. En ansøger, der ønsker at påberåbe prioritet i henhold til stk. 1, skal indgive en prioritetserklæring enten sammen med ansøgningen eller senest to måneder efter ansøgningsdatoen. Ansøgeren skal senest tre måneder efter prioritetserklæringen indgive dokumentation for, at de produkter, som designet indgår i, eller hvorpå det finder anvendelse, er blevet offentliggjort i henhold til stk. 1. 3. En udstillingsprioritet, som gives i en medlemsstat eller i et tredjeland, indebærer ikke nogen forlængelse af den i artikel 41 fastsatte prioritetsperiode." 35)Følgende indsættes som artikel 44a: "Artikel 44a Tildeling af gennemførelsesbeføjelser Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, som præciserer, hvilken type beviser og hvilke nærmere oplysninger der skal indgives ved påberåbelse af en udstillingsprioritet i henhold til nærværende artikels stk. 44, stk. 2. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2." 36)Overskriften til afsnit V affattes således: "AFSNIT V REGISTRERINGSPROCEDURE, FORNYELSE OG ÆNDRING" 37)I artikel 45 foretages følgende ændringer: a)Stk. 1 affattes således: "1. Kontoret undersøger, om ansøgningen om registrering af et EU-design opfylder de krav til fastlæggelse af en ansøgningsdato, der er fastsat i artikel 38." b)Stk. 2 og 3 affattes således: "2. Kontoret undersøger: a)om ansøgningen om et registreret EU-design opfylder de betingelser og krav, der er omhandlet i artikel 36, stk. 5, og, hvis der er tale om en samlet ansøgning, i artikel 37, stk. 3 b)hvis det er relevant, om tillægsgebyret for udsættelse af bekendtgørelsen i henhold til artikel 36, stk. 4, er blevet betalt inden for den fastsatte frist c)hvis det er relevant, om tillægsgebyret for en samlet ansøgning i henhold til artikel 37, stk. 2, er blevet betalt inden for den fastsatte frist. 3. Opfylder ansøgningen om registrering af et EU-design ikke forskrifterne i stk. 1, anmoder Kontoret ansøgeren til senest to måneder efter modtagelsen af anmodningen at afhjælpe de konstaterede mangler eller foretage den manglende betaling.

4. Efterkommer ansøgeren ikke anmodningen med hensyn til de i stk. 1 omhandlede krav, behandles ansøgningen ikke som en ansøgning om et registreret EU-design. Efterkommer ansøgeren Kontorets anmodning med hensyn til disse krav, anser Kontoret den dato, hvor de konstaterede mangler er afhjulpet eller den konstaterede manglende betaling er foretaget, som ansøgningsdatoen. 5. Efterkommer ansøgeren ikke anmodningen med hensyn til de i stk. 2, litra a) og b), omhandlede krav, giver Kontoret afslag på ansøgningen. 6. Efterkommer ansøgeren ikke anmodningen med hensyn til de i stk. 2, litra c), omhandlede krav, behandles ansøgningen ikke som en ansøgning om et registreret EU-design for så vidt angår de yderligere design, medmindre det tydeligt fremgår, hvilket design det betalte beløb dækker over. Kan det ikke på grundlag af andre kriterier fastslås, hvilke design der skal dækkes, behandler Kontoret designene i den numeriske rækkefølge, i hvilken de er anført i overensstemmelse med de regler, der er vedtaget i henhold til artikel 37a. Ansøgningen behandles ikke som en ansøgning om registrering af et EU-design for så vidt angår de design, for hvilke de supplerende ansøgningsgebyrer ikke er betalt eller ikke er blevet betalt fuldt ud. 7. Opfyldes kravene vedrørende påberåbelse af prioritet ikke, fortabes prioriteten for ansøgningen." 38)Artikel 46 udgår. 39)Artikel 47 affattes således: "Artikel 47 Registreringshindringer 1. Konstaterer Kontoret i forbindelse med den i artikel 45 omhandlede undersøgelse, at det design, for hvilket der ansøges om beskyttelse, ikke svarer til definitionen i artikel 3, nr. 1), eller strider mod den offentlige orden eller sædelighed, meddeler det ansøgeren, at designet ikke kan registreres, med angivelse af registreringshindringen. 2. I den i stk. 1 omhandlede meddelelse fastsætter Kontoret en frist, inden for hvilken ansøgeren kan fremsætte bemærkninger, trække ansøgningen eller de fremsatte synspunkter tilbage eller fremlægge en ændret afbildning af designet, der kun afviger på uvæsentlige punkter fra den oprindelige afbildning. 3. Kan ansøgeren ikke imødegå hindringerne for registrering, giver Kontoret afslag på ansøgningen. Vedrører registreringshindringerne kun nogle af de design, som er omfattet af en samlet ansøgning, giver Kontoret kun afslag på ansøgningen for disse designs vedkommende." 40)Følgende indsættes som artikel 47a: "Artikel 47a Tilbagetrækning og ændring 1. Ansøgeren kan til enhver tid trække en ansøgning om registrering af et EU-design tilbage, eller, hvis der er tale om en samlet ansøgning, trække nogle af de i ansøgningen indeholdte design tilbage. 2. Ansøgeren kan til enhver tid ændre uvæsentlige detaljer i afbildningen af det EU-design, der ansøges om." 41)Følgende indsættes som artikel 47b: "Artikel 47b Delegation af beføjelser vedrørende ændring af ansøgningen Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 109, stk. 2, med henblik på at supplere denne forordning ved at præcisere de nærmere bestemmelser om proceduren for ændring af ansøgningen, jf. artikel 47a, stk. 2."

42)Artikel 48 affattes således: "Artikel 48 Registrering 1. Er betingelserne for en ansøgning om registrering af et EU-design opfyldt, og der ikke er givet afslag på ansøgningen i henhold til artikel 47, indfører Kontoret det design, der er indeholdt i ansøgningen, og de oplysninger, der er omhandlet i artikel 72, stk. 2, i registret. 2. Indeholder ansøgningen en anmodning om udsættelse af bekendtgørelsen i medfør af artikel 50, anføres dette forhold samt datoen for udløbet af udsættelsesperioden ligeledes i registret. 3. Ved registreringen anføres den ansøgningsdato, der er omhandlet i artikel 38. 4. De gebyrer, der skal betales i henhold til artikel 36, stk. 4, og artikel 37, stk. 2, refunderes ikke, selv om det design, der er søgt registreret, ikke registreres. 43)Artikel 49 affattes således: "Artikel 49 Bekendtgørelse Når registrering har fundet sted, bekendtgør Kontoret det registrerede EU-design i Registreringstidende for EU-design, jf. artikel 73, stk. 1, litra a). 44)Følgende indsættes som artikel 49a: "Artikel 49a Tildeling af gennemførelsesbeføjelser vedrørende bekendtgørelse Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastlægger, hvilke oplysninger der skal indgå i bekendtgørelsen af ansøgningen, jf. artikel 49. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2." 45)Artikel 50 affattes således: "Artikel 50 Udsættelse af bekendtgørelsen 1. En ansøger kan ved indgivelsen af en ansøgning om et registreret EU-design anmode om, at bekendtgørelsen af det registrerede EU-design udsættes i 30 måneder regnet fra datoen for ansøgningens indgivelse eller - hvis der er begæret prioritet - fra prioritetsdatoen. 2. Indgives en anmodning som omhandlet i stk. 1, og er de i artikel 48 fastsatte betingelser opfyldt, registreres EU-designet, men hverken designets afbildning eller sagsakten vedrørende ansøgningen, jf. dog artikel 74, stk. 2, gøres offentligt tilgængelige.

3. Kontoret bekendtgør i Registreringstidende for EU-design en angivelse af en anmodning som omhandlet i stk. 1. Angivelsen skal ledsages af oplysninger, der identificerer indehaveren af det registrerede design, navnet på den befuldmægtigede, hvis en sådan findes, ansøgnings- og registreringsdatoen og ansøgningens journalnummer. Hverken afbildningen af designet eller oplysninger om dets udseende bekendtgøres. 4. Ved udløbet af udsættelsesperioden eller på et tidligere tidspunkt, hvis rettighedshaveren har fremsat anmodning herom, giver Kontoret offentligheden adgang til registret og sagsakten vedrørende ansøgningen samt bekendtgør det registrerede EU-design i Registreringstidende for EU-design. 5. Rettighedshaveren kan modsætte sig bekendtgørelsen af det registrerede EU-design som omhandlet i stk. 4 ved at indgive en anmodning om afkald på EU-designet i overensstemmelse med artikel 51 senest 3 måneder inden udløbet af udsættelsesperioden. Anmodninger om indførelse af afkald i registret, som ikke opfylder kravene i artikel 51 og de gennemførelsesretsakter, der vedtages i henhold til artikel 51a, eller som indgives efter udløbet af den frist, der er omhandlet i første punktum, afvises. 6. I tilfælde af en registrering på grundlag af en samlet ansøgning skal rettighedshaveren sammen med den i stk. 4 omhandlede anmodning om tidligere bekendtgørelse eller den i stk. 5 omhandlede anmodning om afkald klart angive, hvilke af de design, der er indeholdt i ansøgningen, der skal bekendtgøres tidligere eller opgives, og for hvilke design, bekendtgørelsen fortsat skal udsættes. 7. Opfylder rettighedshaveren ikke de krav, der er fastsat i stk. 6, anmoder Kontoret vedkommende til at afhjælpe manglerne inden for en nærmere fastsat frist, der under ingen omstændigheder må udløbe efter udsættelsesperioden på 30 måneder. 8. Afhjælpes den i stk. 7 omhandlede mangel ikke inden for den fastsatte frist, medfører det, at anmodningen om tidlig bekendtgørelse anses for ikke at være indgivet eller at anmodningen om afkald afvises. 9. Der kan kun anlægges søgsmål på basis af et registreret EU-design i den periode, hvor bekendtgørelsen er udsat, hvis de i registret indeholdte oplysninger og sagsakten vedrørende ansøgningen har været forelagt den person, mod hvem søgsmål anlægges." 46)Følgende indsættes som artikel 50a: "Artikel 50a Bekendtgørelse efter udsættelsesperiodens udløb Ved udløbet af den udsættelsesperiode, der er omhandlet i artikel 50, eller, hvis der anmodes om tidligere bekendtgørelse, skal Kontoret, så snart det er teknisk muligt: a)bekendtgøre det registrerede EU-design i Registreringstidende for EU-design med de oplysninger, der er fastsat i de regler, der er vedtaget i henhold til artikel 49a, sammen med en angivelse af, at ansøgningen indeholdt en anmodning om udsættelse af bekendtgørelsen i henhold til artikel 50 b)give offentligheden aktindsigt i samtlige sagsakter vedrørende designet c)give offentligheden aktindsigt i samtlige indførelser i registret, herunder sådanne, som i henhold til artikel 74, stk. 5, har været undtaget fra aktindsigt." 47)Følgende indsættes som artikel 50b: "Artikel 50b Registreringscertifikat Efter bekendtgørelsen af det registrerede EU-design udsteder Kontoret et registreringscertifikat. Kontoret udsteder bekræftede eller ikkebekræftede kopier af certifikatet mod betaling af et gebyr, hvis disse kopier udstedes på anden måde end elektronisk." 48)Følgende indsættes som artikel 50c og 50d: "Artikel 50c

Tildeling af gennemførelsesbeføjelser Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der præciserer de oplysninger, som registreringsbeviset, jf. artikel 50b skal indeholde, og registreringsbevisets form. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 109, stk. 2. Artikel 50d Fornyelse 1. Registrering af et EU-design fornys på begæring af rettighedshaveren eller af enhver person med udtrykkelig tilladelse fra rettighedshaveren, såfremt fornyelsesgebyret er betalt. 2. Kontoret giver indehaveren af det registrerede EU-design og enhver indehaver af en registreret ret til EU-designet meddelelse om registreringsperiodens udløb mindst seks måneder forinden. Kontoret