A4-0230/97

Beslutning om Kommissionens dokument om finanskontrol af strukturfondsaktioner - finansielle nettokorrektioner (C4-0246/97)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens dokument om finanskontrol af strukturfondsaktioner og finansielle nettokorrektioner (C4-0246/97),

- der henviser til betaenkning fra Budgetkontroludvalget (A4-0230/97),

A. der henviser til adfaerdskodeksen for Kommissionens ivaerksaettelse af strukturpolitikkerne af 13. juli 1997 og isaer punkt 4, 2. led, hvorefter Kommissionen har forpligtet sig til at hoere Europa- Parlamentet om forslaget til Kommissionens afgoerelse om de detaljerede bestemmelser for finansiel kontrol vedroerende strukturfondene, jf. artikel 23, stk. 1, sidste afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 (( EFT L 374 af 31.12.1988, s. 1.)),

B. der henviser til, at der for anvendelsen af strukturfondsbevillingerne endnu ikke findes en procedure for finansielle korrektioner af den art, som laenge har eksisteret inden for EUGFL, Garantisektionen,

C. der henviser til, at denne brist baade skyldes mangelen paa reel politisk vilje i Kommissionen og medlemsstaterne og de gaeldende bestemmelsers vaghed,

D. der imidlertid glaeder sig over, at Kommissionen og medlemsstaterne inden for SEM 2000-programmet har givet et kraftigt politisk incitament til rationalisering af kontrollen paa det strukturpolitiske omraade,

E. der ikke desto mindre anser det for noedvendigt at vurdere, om de loesninger, Kommissionen foreslaar som led i SEM 2000, er tilstraekkelige til, at der kan indfoeres en procedure for regnskabskontrol og anvendelse af finansielle korrektioner inden for strukturfondene,

F. der noterer sig Kommissionens forslag om at supplere den juridiske ramme som omhandlet i artikel 23 og 24 i Raadets ovennaevnte forordning nr. 4253/88 med en forordning fra Kommissionen, der praeciserer medlemsstaternes kontrolforpligtelser, og med interne retningslinjer for Kommissionen vedroerende den procedure, der skal anvendes i forbindelse med korrektioner,

1. er af den opfattelse, at proceduren for anvendelse af finansielle korrektioner inden for strukturfondene kan ivaerksaettes paa grundlag af de pragmatiske rammebetingelser, som Kommissionen har foreslaaet;

2. bemaerker dog, at hele proceduren kan vise sig at vaere prekaer og hyppigt kan blive genstand for klager til Domstolen, hvis bestemmelserne fortsat har form af interne retningslinjer for Kommissionen;

3. anmoder derfor om, at disse retningslinjer paa sigt bliver lagt i mere faste juridiske rammer paa grundlag af de konklusioner, der er draget af de indhoestede erfaringer;

4. mener, at ikke alene procedurens effektivitet og gennemsigtighed, men ogsaa gennemskueligheden af forbindelserne med dechargemyndigheden er behaeftet med visse mangler:

a) Kommissionen maa have mulighed for at undersoege de regnskaber, der ligger til grund for erklaeringen fra det nationale organ, der har til opgave at attestere saavel gyldigheden af anmodningen om udbetaling af restbeloebet som lovformeligheden og den formelle rigtighed af de tilgrundliggende aktioner; derfor maa den have mulighed for at godkende de udbetalende organer og kontrollere deres regnskaber;

b) proceduren maa defineres bedre, navnlig hvad angaar droeftelserne med medlemsstaterne forud for korrektionen; det kunne overvejes at oprette et forligsudvalg;

c) kriterierne for anvendelse af faste procentuelle korrektioner maa praeciseres, navnlig hvad angaar:

- korrektionens omfang,

- den periode, korrektionen gaelder, idet der ikke boer vaere mulighed for at ophaeve den med tilbagevirkende kraft;

d) forholdet mellem afgoerelsen om at foretage korrektion og dechargeafgoerelsen vedroerende samme periode maa praeciseres med bestemmelser om, at:

- dechargemyndigheden skal underrettes om de afgoerelser, Kommissionen traeffer om finansielle korrektioner,

- dechargemyndigheden har befoejelse til at undersoege korrektioner, der vedroerer regnskabsaar, for hvilke der allerede er givet decharge, som forsat boer staa ved magt;

5. anmoder om, at Kommissionen forpligter sig til senere at fremsaette forslag vedroerende selve fondsforordningerne og finansforordningen, hvis de naevnte mangler ikke bliver udlignet inden for de nuvaerende juridiske rammer;

6. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, Raadet og gruppen af repraesentanter for finansministrene, der udarbejder forslag med henblik paa SEM 2000-programmet.