Udtalelse om Kommissionens meddelelse til Raadet: vinpolitikkens udvikling og fremtid (94/C 133/07)

Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber besluttede den 11. august 1993 under henvisning til EOEF-traktatens artikel 198 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Kommissionens meddelelse til Raadet: vinpolitikkens udvikling og fremtid.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Adalbert Kienle til ordfoerer. OESU vedtog sin udtalelse den 3. februar 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 313. plenarforsamling af 23. og 24. februar 1994, moedet den 24. februar 1994, med 87 stemmer for, 16 imod og 7 hverken for eller imod foelgende udtalelse.

Det glaeder OESU, at Kommissionen har forelagt sine betragtninger over en reform af EU's markedsordning for vin. Efter OESU's opfattelse har en reform af EU's vinlovgivning af mange aarsager laenge vaeret paakraevet. Derfor anbefaler OESU Kommissionen og Ministerraadet snarest muligt og under hensyntagen til denne udtalelse at forelaegge konkrete forslag til en omfattende reform af vinmarkedet.

1. OESU kan i hovedsagen tilslutte sig analysen af den nuvaerende situation

1.1. Dog beklager OESU, at markedssituationens politiske og sociale aspekter forsoemmes i den kortfattede makrooekonomiske analyse. Der tages ikke hensyn til konsekvenserne for indkomster og bedrifter, da man ikke inddrager resultater af mikrooekonomiske analyser.

1.2. At det europaeiske vinmarked er udsat for dramatiske sociale problemer fremgaar kun alt for tydeligt af analysen af udviklingen i driftsstrukturerne, beskaeftigelsen i sektoren og dyrkningsarealet. Bare i loebet af de sidste 30 aar er antallet af landbrugsbedrifter med vinavl i EU blevet halveret til ca. 2,5 millioner Dyrkningsarealet er reduceret med ca. 1 millioner ha til under 4 millioner ha.

1.3. Efter OESU's opfattelse boer Kommissionen tage stoerre hensyn til de infrastrukturmaessige forhold (f.eks. indkomstalternativer, muligheder for alternative afgroeder) for at undgaa, at kommende markedsordningsforanstaltninger slaar fejl.

1.4. OESU understreger kraftigt, at vindyrkning spiller den allerstoerste rolle for beskaeftigelsen i mange EU-regioner. Andre oekonomiske sektorer er afhaengige af vindyrkningen. Vindyrkningens ophoer ville mange steder faa en hel regions oekonomiske struktur til at bryde sammen. Vindyrkning er paa samme tid en oekonomisk, en social og en kulturel faktor. Det fremgaar af dens naere sammenknytning med gastronomi, turisme, haandvaerk og kunsthaandvaerk. Befolkningens levevis og traditioner og billedet af regionerne er praeget afgoerende af vindyrkningen. Derfor kan man ikke staerkt nok understrege, hvor stor en risiko for oekonomisk, social og kulturel erosion der opstaar, hvis vindyrkningen gaar tilbage eller ophoerer. OESU beklager, at Kommissionens dokument ikke analyserer de negative foelger for forarbejdningsindustrien, hvis vindyrkningen begraenses eller helt ophoerer.

1.5. Efter OESU's opfattelse skildres vindyrkningens konsekvenser for miljoeet alt for negativt i Kommissionens rapport.

1.5.1. OESU understreger vindyrkningens omfattende fortjenester i retning af landskabspleje. EU's vinregioner er enestaaende og traditionsrige kulturlandskaber. I kraft af deres oekologiske betydning, deres mangfoldighed, skoenhed og saerpraeg udgoer de en saerdeles vaerdifuld kapital af agrariske kulturlandskaber. Det er ikke noget tilfaelde, at de udoever en ganske saerlig tiltraekning paa turisterne. Foerst og fremmest i bakkeomraader og paa stejle skraaninger medvirker vindyrkningen til at forhindre, at jorden eroderes og arealer laegges oede. Hvis vindyrkningen blev opgivet, ville det medfoere omfattende ulemper for baade mennesker og natur.

1.5.2. Inden for vore dages vindyrkning i EU's regioner er miljoevenlige driftsmetoder blevet en selvfoelge. Vinavlerne foeler sig forpligtede paa princippet om baeredygtig drift med en produktion, der passer til de lokale forhold, og dyrkningsmetoder, der skaaner jorden. Produkter til goedskning og plantebeskyttelse anvendes som regel efter videnskabelig raadgivning svarende til behovet og miljoeets krav. Vinavlerne maa fortsat medvirke til at behandle miljoeet og naturressourcerne skaansomt, men ogsaa de politiske rammebetingelser samt videnskab, raadgivning og information spiller en vigtig rolle i denne sammenhaeng.

2. OESU finder analysen mangelfuld med hensyn til afsaetning og forbrug

2.1. OESU konstaterer, at Kommissionen kan belaegge sin analyse af markedssituationen med mange praecise data om produktionen, spaendende fra dyrkningsarealer via hektarudbytte til detaljeret information om vinstoksorter med mere.

2.1.1. Den faelles markedsordning paalaegger med sine omfattende oplysnings- og dokumentationsforpligtelser bedrifterne et stort arbejde. OESU beklager derfor, at Kommissionen i sin analyse af de hidtidige markedsordningsforanstaltninger ikke naevner, at det boer undersoeges, om disse oplysnings- og dokumentationsbestemmelser er effektive midler til at sikre kontrol og markedsforvaltning, og om de eventuelt kan forenkles, saa bureaukratiet begraenses.

2.2. Mens der praesenteres en omfattende samling data vedroerende produktionspotentiellet, foreligger der aabenbart utilstraekkelige informationer og markedsanalyser angaaende den beklagede forbrugsnedgang.

2.2.1. Der savnes undersoegelser af afsaetnings- og handelsstrukturer i producent- og forbrugerlandene, af forbrugernes forbrugs- og indkoebsvaner (forbrugerpanel) og af aendringer med hensyn til indkoebs- og forbrugssteder (handelspanel, gastronomipanel).

2.3. Kommissionens scenario 2000 gaar ud fra en aarlig tilbagegang i vinforbruget paa 2 millioner hl. Kommissionen forudsaetter i den forbindelse aabenbart, at de hidtidige hindringer for afsaetningen ikke reduceres, og at der ikke goeres noget for at oege afsaetningen. OESU anser det for paakraevet, at der ogsaa opstilles og analyseres et scenario 2000 II, som forudsaetter, at der baade paa produktions-, afsaetnings- og markedsfoeringssiden traeffes effektive foranstaltninger med henblik paa at naa den tilstraebte markedsligevaegt. Det henstilles, at Kommissionen tager de fornoedne skridt hertil.

2.4. OESU er enig med Kommissionen i, at de hoeje punktafgifter i nogle medlemsstater vanskeliggoer en positiv udvikling i afsaetningen.

2.5. OESU beder Kommissionen undersoege, hvilke andre hindringer - herunder ikke mindst lovbestemmelser inden for EU og i medlemsstaterne - der stiller sig i vejen for afsaetningen af vinprodukter.

2.6. I forbindelse med konkurrerende alkoholholdige drikke saavel som mange alkoholfrie drikke satser markedsfoeringen over hele verden paa maerkevarer. I modsaetning hertil er vinudbuddet saa mangfoldigt, at det naesten er uoverskueligt. Det er paa den ene side udtryk for, at der findes et righoldigt udbud af regionale vinspecialiteter. Men paa den anden side kan det i forbindelse med visse afsaetningsveje, f.eks. salget i foedevarebutikker, volde problemer af forbrugerinformations- og kommunikationsmaessig art. OESU beder Kommissionen inddrage disse synspunkter i overvejelserne over den europaeiske vinpolitiks fremtidige udformning.

3. OESU finder Kommissionens beskrivelse af situationen paa verdensmarkedet for vin ufuldstaendig

3.1. OESU laegger vaegt paa, at ogsaa udviklingen i produktionspotentiellet (dyrkningsarealer, hektarudbytte) i tredjelande inddrages i analysen. Mens vinarealerne i EU i loebet af de sidste aar er blevet reduceret betydeligt, er arealerne i de fleste andre vinproducerende lande kun reduceret ganske lidt. I nogle tredjelande (f.eks. USA, Marokko, Chile) udvides arealerne saagar paa det seneste, eller de genplantes med hoejtydende vinstokke (OEsteuropa). Desuden goer OESU opmaerksom paa, at nogle tredjelande anvender maengdeforoegende produktionsmetoder, som f.eks. kunstig vanding, der er forbudt i EU. Kommissionen bedes oplyse, hvilke tredjelande der yder produktionsstoette.

3.2. OESU finder det ogsaa paakraevet, at Kommissionen inddrager udviklingen i forbruget i tredjelande i markedsanalysen. Denne udvikling beroerer nemlig direkte EU's vinproducerende lande, som har stor eksport (10 millioner hl). Desuden vil vinproducerende tredjelande i tilfaelde af faldende forbrug i hjemlandet oege deres anstrengelser for at eksportere til EU (det gaelder f.eks. Australien, New Zealand, Chile og OEsteuropa) og dermed bringe markedsligevaegten i EU i fare.

3.3. OESU understreger, at man i forbindelse med EU's vinmarkedsreform maa tage hensyn til GATT-beslutningerne for at kunne bedoemme mulighederne for at opnaa markedsligevaegt. Det maa frygtes, at GATT-aftalens konsekvenser for situationen paa det europaeiske vinmarked delvis ophaever EU's markedsstabiliseringsbestraebelser. For den begraensning af beskyttelsen udadtil, der sker ved, at man afskaffer referencepriserne og baade maengde- og vaerdimaessigt reducerer tolden, vil foere til stigende import. Det kan naeppe ventes, at denne virkning kan udlignes af stigende eksport, da der i en raekke vigtige vindyrkende tredjelande ikke findes produktionsbegraensende foranstaltninger. EU opfordres til ogsaa i fremtiden at tage passende hensyn til forpligtelsen til EU-praeference.

4. OESU tilslutter sig i vidt omfang Kommissionens skeptiske vurdering af den hidtidige styring af markedet, men finder dog, at der boer anlaegges et mere differentieret syn

4.1. Hvad angaar udviklingen i hektarudbyttet paapeger OESU, at det ofte er lavtydende gamle vinstokke, der tages ud af drift ved de omfattende rydningsforanstaltninger, hvorimod de nye planter, der anvendes ved genbeplantning, ofte giver et hoejt udbytte.

4.2. Hvad angaar de udbyttemaessige konsekvenser af tilsaetning af saccharose og koncentreret druemost, henviser OESU til studien »The Enrichment of Wine in the European Community«, som Kommissionen under henvisning til artikel 20 i forordning (EOEF) nr. 822/87 har bestilt hos uafhaengige forskere. OESU tager til efterretning, at Kommissionen endnu ikke har draget konklusioner af studien. OESU gaar ud fra, at der i forbindelse med disse konsekvenser maa skelnes mellem vine, for hvilke der er fastlagt et maksimalt hektarudbytte, og vine uden udbyttegraense.

4.3. OESU tager Kommissionens opregning af mangler og fejl ved den hidtidige markedsordning og dens anvendelse til efterretning. Det ville dog have vaeret lettere at drage slutninger med henblik paa en ny politik, hvis de enkelte punkters konsekvenser for markedet i det mindste var blevet belagt med omtrentlige tal.

5. Hvilke fremtidige retningslinjer ?

5.1. OESU bifalder, at Kommissionen agter at gennemfoere en omfattende hoering af alle beroerte parter for at sikre den stoerst mulige gennemsigtighed i EF-beslutningsprocessen. OESU stoetter Kommissionens maal om at skabe markedsligevaegt inden for et overskueligt tidsrum (5-10 aar).

5.1.1. I den forbindelse skal der dog ikke kun tages hoejde for EU's internationale forpligtelser, som Kommissionen kommer ind paa, men ogsaa for tredjelandes internationale forpligtelser og markedsudviklingen i disse lande.

5.2. Man kan ikke byde EU's vinproducenter en politik, som kraever ensidige tilpasningsprogrammer for europaeisk vinproduktion. Kommissionen opfordres derfor til at indlede droeftelser med vinproducerende tredjelande, saa den verdensomspaendende overskudsproduktion kan afskaffes gennem et internationalt, solidarisk samarbejde. Ogsaa i tredjelande boer der traeffes maerkbare foranstaltninger til begraensning af produktionen.

5.3. Alle fremtidige vindyrkningspolitiske foranstaltninger i EU skal tage sigte paa at styrke den europaeiske vinproduktions konkurrenceevne paa verdensmarkedet.

6. Justering af vinpotentiellet

6.1. OESU er enig med Kommissionen i, at de hidtidige programmer og ordninger til justering af vinpotentiellet ikke har givet de oenskede resultater og til dels oven i koebet har haft negative foelger for miljoeet og landskabet i vindyrkningsomraaderne. Man maa derfor soege nye veje, saa EU og regionerne paa den ene side og administrationen og de faglige instanser paa den anden side ved en faelles indsats kan naa frem til en ordnet justering af vinpotentiellet, samtidig med at de regionale erhvervsstrukturer bevares og fremmes. Her kan fleraarige regionale tilpasningsprogrammer yde et nyttigt bidrag, hvis de ikke overlaesses med bureaukratiske krav og dermed bliver uigennemfoerlige.

6.2. Ordnet justering af arealerne

6.2.1. Programmerne boer derfor begraenses til enkelte, vaesentlige elementer. I den forbindelse maa det undgaas, at traditionelle vindyrkningsomraader rammes af erosion eller laegges oede, og at produktionen flyttes bort fra disse omraader.

6.2.2. OESU stoetter Kommissionens forslag om fremover at gennemfoere rydningsforanstaltninger inden for rammerne af den regionale, fysiske planlaegning. For at sikre den noedvendige tilskyndelse skal rydningspraemierne forhoejes.

6.2.3. Det er positivt, at der fastsaettes et maksimumsbeloeb for EU-stoetten, og at den samlede stoette kan oeges ved hjaelp af national eller regional tillaegsstoette. Der boer dog ydes mere omfattende stoette til de fattigste vindyrkningsregioner i EU.

6.2.4. Af hensyn til den noedvendige begraensning af vinpotentiellet maa nyplantningsforbudet opretholdes midlertidigt. For at tage hoejde for de juridiske betaenkeligheder boer der eventuelt aabnes mulighed for undtagelser i saerlige tilfaelde.

6.2.5. Som et supplement til forslagene i Kommissionens meddelelse foreslaar OESU, at man overvejer at forlaenge genbeplantningsretten ud over den hidtidige graense paa 8 aar. Det ville ikke alene vaere fordelagtigt for genvindingen af jordkvaliteten, men ogsaa for vindyrkningsstrukturerne og begraensningen af udbytterne.

6.3. Styring af udbytterne

6.3.1. Efter OESU's opfattelse indeholder Kommissionens forslag flere interessante aspekter, som imidlertid skal konkretiseres yderligere, foer en endelig vurdering kan foretages.

6.3.2. Det vil uden tvivl tjene opfyldelsen af ovennaevnte maal, hvis en mere ekstensiv dyrkningsform fremmes. Man skal dog sikre sig, at kontrol er mulig, og at misbrug kan undgaas.

6.3.3. OESU stoetter foranstaltninger til bevarelse af vindyrkning i bakkeomraader og paa skraaninger. Foranstaltningerne skal tage sigte paa baade produktions- og markedsfoeringssiden.

6.3.4. Den planlagte markedsfoeringsstoette boer udnyttes til, at der under vinsektorens eget ansvar tilvejebringes ordnede produktions- og afsaetningsstrukturer. OESU beklager, at forbedring af afsaetningsstrukturerne kun spiller en underordnet rolle i Kommissionens meddelelse. Dette aspekt boer goeres til et centralt punkt i aendringsforslagene, og der boer fremlaegges et samlet koncept.

6.3.4.1. Det drejer sig om at forbedre rammebetingelserne for markedsfoeringen af europaeiske vinprodukter. Det maa i den forbindelse bifaldes, at Kommissionen vil skabe en EU-ramme for brancheorganisationer. Som udtryk for erhvervslivets ansvar og autonomi kan det overdrages til vinsektorens organisationer at tilrettelaegge produktions-, handels- og afsaetningsstrukturerne.

6.3.5. Enhver foranstaltning til tilpasning af vindyrkningsarealerne forudsaetter en brugbar vinmatrikel. OESU konstaterer derfor med undren, at forskrifterne fra 1986 om indfoerelse af en fortegnelse over vindyrkningsarealerne endnu ikke er fuldt ud omsat og opfyldt i alle regioner. For at nedbringe omkostningerne og undgaa bureaukrati boer anmeldelses- og bogfoeringsforpligtelserne dog begraenses til et minimum. Det maa sikres, at reglerne haandhaeves paa ensartet vis i alle medlemsstater.

7. Tillaegsforanstaltninger med henblik paa markedsligevaegt

7.1. OESU er enig med Kommissionen i, at en helhedsreform ikke kan gennemfoeres uden faelles foranstaltninger, der skal begraense udbytterne og saa vidt muligt indvirke paa afsaetningen. Saa meget desto mere maa det beklages, at Kommissionen ikke har konkretiseret de to saet foranstaltninger naermere i sin meddelelse.

7.2. OESU finder det paakraevet, at Kommissionens forslag om begraensning af kvbd-udbytterne pr. hektar udvides til at omfatte alle vintyper, og at man indfoerer de noedvendige kontrolforanstaltninger. Fastsaettelse af et maksimalt udbytte pr. hektar for bordvine ville bidrage effektivt til at hindre overskudsproduktionen af bordvine.

7.3. OESU kan tilslutte sig Kommissionens krav om, at deklassering af kvbd til bordvine maa medfoere, at disse vine udelukkes fra samtlige fakultative markedsstoetteforanstaltninger. Dette er noedvendigt for at sikre, at de strenge udbyttebegraensningskrav til kvbd ikke omgaas, og at de markedsstoetteforanstaltninger, der skal forbeholdes ordinaert fremstillede bordvine, ikke kommer kvalitetsvinsektorens overskudsproduktion til gode.

7.3.1. OESU gaar i den forbindelse ind for, at der fastsaettes mere praecise kriterier for, hvornaar bord- og kvalitetsvine er underlagt markedsordningens obligatoriske interventionsforanstaltninger eller fritaget fra dem, og hvornaar de kan deltage i frivillige foranstaltninger eller er udelukket fra disse.

7.4. OESU paapeger, at der skal tages hoejde for de forskellige geografiske, klima- og vejrbetingede forhold i de europaeiske vindyrkningsomraader i forbindelse med fastsaettelse af produktionsbetingelser og tilladelse af oenologiske fremgangsmaader (f.eks. det naturlige minimumsalkoholindhold, tilsaetning af syre, andre former for tilsaetning ...).

7.5. I modsaetning til Kommissionen mener OESU derfor ikke, at man kan reducere vinavlszonerne til to og harmonisere kravene til det naturlige minimumsalkoholindhold og de oenologiske fremgangsmaader.

7.5.1. OESU gaar tvaertimod ind for, at inddelingen af vinavlszonerne efterproeves ud fra objektive kriterier (jf. OESU's initiativudtalelse af 27. oktober 1988 om vinavlszoner i Det Europaeiske Faellesskab) (1).

7.6. Efter OESU's opfattelse udgoer de oenologiske fremgangsmaader et vigtigt instrument til fremme af kvalitetspolitikken.

7.6.1. Det er i modstrid med markedsordningens maalsaetninger, hvis de oenologiske fremgangsmaader anvendes til at oege kvantiteten frem for kvaliteten. Derfor boer anvendelsen af oenologiske fremgangsmaader begraenses til et minimum og udelukkende tage sigte paa at udjaevne aargangsmaessige vejr- og klimaforhold.

7.6.2. For at udelukke misbrug af tilsaetningsmetoder boer tilsaetning kun tillades i forbindelse med vine, for hvilke der er fastsat et maksimumsudbytte pr. hektar.

7.7. OESU er sig bevidst, at der er vidt forskellige traditioner, erfaringer og vurderinger knyttet til de enkelte tilsaetningsmetoder.

7.7.1. Chaptalisering afvises saaledes kategorisk i vindyrkningsomraader, hvor tilsaetning overhovedet ikke er noedvendig eller tilladt, eller hvor der kun tilsaettes koncentreret druemost. I omraader, hvor chaptalisering er tilladt, foretraekkes denne metode frem for tilsaetning af koncentrater.

7.7.2. Det kan ikke anbefales at udvide chaptalisering til hele EU-omraadet, da der hermed hverken tages hoejde for de forskellige klimaforhold og geografiske betingelser eller for de traditionelle metoder. Det hidtidige chaptaliseringsforbud boer bevares i sin nuvaerende udstraekning. Tilsaetning med sakkarose boer fortsat kun vaere tilladt i de vindyrkningsomraader, hvor chaptalisering traditionelt er blevet anvendt allerede foer indfoerelsen af den faelles markedsordning for vinsektoren.

7.8. OESU kraever nye initiativer til fremme af afsaetningen af vinprodukter.

7.8.1. OESU finder det positivt, at Kommissionen i sin meddelelse giver udtryk for den opfattelse, »at det er muligt at ivaerksaette en velordnet politik til fremme af afsaetningen af vinprodukter«. OESU finder det dog paakraevet, at denne politik praeciseres, og anbefaler foelgende:

7.8.1.1. Der er behov for et omfattende helhedsprogram til fremme af vinafsaetningen. Programmet skal omfatte markedsundersoegelser, kommunikationsstrategier, en aktiv produkt- og afsaetningspolitik samt afskaffelse af juridiske, oekonomiske og skattemaessige hindringer for afsaetningen.

7.8.1.2. OESU gaar ind for, at der tilvejebringes tilstraekkelige forskningsmidler til at undersoege udviklingen paa afsaetningsmarkedet samt forbrugernes indkoebs- og forbrugsvaner. For at kunne fremme vinafsaetningen er det noedvendigt at skaffe sig kendskab til markedet og forbrugsvanerne.

7.8.1.3. De fleste forbrugere foretraekker miljoerigtigt fremstillede og sunde levnedsmidler. Under vinproduktionen skal disse aspekter tilgodeses bedre i takt med den videnskabelige indsigt, og forbrugerne skal informeres grundigere.

7.8.2. OESU gaar ind for, at der gennemfoeres informations- og oplysningsprogrammer om fordelene ved et maadeholdent vinforbrug og om farerne ved overdreven indtagelse af alkoholholdige drikke.

7.8.3. OESU paapeger, at de forskellige vinkategoriers betegnelse og etikettering for oejeblikket er underlagt varierende regler inden for EU, og at kompetencen paa visse omraader fortsat ligger hos medlemsstaterne. Det er derfor noedvendigt, at de mange forskellige regler, der gaelder i dag, underkastes en undersoegelse, og at der udarbejdes en faelles lovgivning om samtlige vinkategoriers betegnelse og etikettering. De gaeldende forskrifter maa ogsaa revideres af hensyn til forbrugeroplysning (der skal i den forbindelse peges paa de endnu ikke vedtagne regler om oplysninger om tilsaetninger i henhold til direktivet om etikettering) og tidssvarende markedsfoering. Det maa navnlig undersoeges, om det hidtidige forbudsprincip (hvor enhver angivelse paa etiketten, der ikke er udtrykkeligt tilladt, er forbudt) boer mildnes gennem en ordning svarende til den, der gaelder for mousserende vine: ud over de obligatoriske oplysninger er det tilladt at angive andre oplysninger, hvis blot der ikke er tale om misbrug.

7.8.4. Ogsaa alkoholfrie produkter og produkter med lavt alkoholindhold, som kan fremstilles af vin, boer underkastes EU-daekkende etiketteringsregler.

7.9. OESU laegger stor vaegt paa, at man sikrer fair konkurrence mellem produkter fra EU og tredjelande baade paa det indre marked og paa verdensmarkedet. OESU henviser til de nye GATT-bestemmelser om beskyttelse af den intellektuelle ejendomsret (TRIPS). I samarbejde med Det Internationale Vinkontor i Paris boer Kommissionen presse endnu mere paa end hidtil for at opnaa en international harmonisering eller gensidig anerkendelse af de vigtigste produktionsregler og oenologiske fremgangsmaader samt en beskyttelse af de kontrollerede betegnelser.

8. En gennemgribende reform af destilla

tionsordningen

8.1. OESU er enig med Kommissionen i, at det for at eliminere overskuddene er noedvendigt at bevare destillationsforanstaltningerne, indtil der er opnaaet ligevaegt paa markedet.

8.1.1. De foreslaaede retningslinjer, der er baseret paa nationale referenceproduktioner (kvotaordning), maa dog skarpt afvises.

8.2. OESU finder det bekymrende, at Kommissionens forslag (kvotaordningen):

- skaber nye spaendinger mellem vindyrkningsomraaderne,

- giver anledning til betydelig modstand fra de beroerte parters side mod de nye bureaukratiske byrder og tvangsforanstaltninger,

- noedvendiggoer yderligere kontrolforanstaltninger for at sikre overvaagning af kvotasystemet,

- ikke tilgodeser oensket om oeget ansvar paa regionalt plan.

8.2.1. Paa baggrund af de erfaringer, der hidtil er gjort med saadanne kvotaordninger inden for andre markedsordninger, boer man efter OESU's overbevisning undlade at anvende et administrativt EU-instrument af denne art inden for vinsektoren. Interventionspolitikken boer saette direkte ind ved forbrugeren uden en EU-kvotaordning som bureaukratisk ramme. Dermed kan man goere en produktion, der er tilpasset afsaetningsmulighederne, mere attraktiv end overskudsproduktion.

8.3. OESU henviser i den sammenhaeng til sit forslag om ogsaa at fastsaette maksimumsudbytter pr. hektar for bordvine. Det slaar til lyd for, at der i overgangsperioden (1994/1995 - 2004/2005) gives adgang til frivillig destillation i produktionsaarets begyndelse for de bordvine, der ikke overskrider det maksimalt tilladte udbytte pr. hektar. Destillationsprisen skulle i de foerste tre aar andrage 60 % af orienteringsprisen og saa gradvist nedsaettes i perioden frem til aar 2004/2005.

8.4. Det boer vaere et krav, at kvanta af bordvine, der overskrider de fastsatte maksimumsudbytter pr. hektar, i overgangsperioden afleveres til obligatorisk destillation. Destillationspriserne boer vaere lave og nedtrappes til 0 ECU i perioden frem til aar 2004/2005. Af kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsomraader skal overskudsmaengder allerede i overgangsperioden afleveres til destillation uden stoette. Efter OESU's opfattelse vil disse forslag overfloediggoere de nationale referenceproduktioner (kvotaordningen).

9. Skaerpet kontrol

9.1. OESU kan i det store hele tilslutte sig Kommissionens forslag. Det vil dog altid vaere nemmere at forbedre kontrollens effektivitet, hvis lovgivningen ikke er for kompliceret. Derfor gaar OESU ind for, at spoergsmaalet om kontrolforanstaltninger behandles i forbindelse med en forenkling af retsforskrifterne. I den forbindelse maa det ogsaa undersoeges, om anmeldelsesformaliteter, bogfoeringsregler osv., der tjener kontrolmaessige hensyn, er rimelige, saa de pligtopfyldende virksomheder ikke belastes urimeligt haardt.

10. Afsluttende bemaerkning

10.1. OESU forbeholder sig ret til at udtale sig naermere, specielt naar der foreligger konkrete forslag til en forordning fra Kommissionens side.

Bryssel, den 24. februar 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 337 af 31. 12 1988.

BILAG til Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Forkastede aendringsforslag

Foelgende aendringsforslag blev forkastet under forhandlingerne:

Punkt 7.6.1

Sidste punktum faar foelgende ordlyd:

»Derfor boer oenologiske fremgangsmaader kun anvendes i det omfang, det er noedvendigt af hensyn til produktionen af kvalitetsvin.«

Afstemningsresultat

Stemmer for: 30, stemmer imod: 70, stemmer hverken for eller imod: 4.

Punkt 7.7.3 (Nyt)

Med to aendringer af vinforordningen ville behovet for finansiel EU-stoette reduceres, samtidig med at forbrugerne fik et stoerre udbud, og forbruget oegedes.

Punkt 7.7.3.1 (Nyt)

Der skal ikke udbetales stoette til kvalitetsvine. Disse maa imidlertid ikke paa nuvaerende tidspunkt fremstilles af krydsede druearter, som i nogle regioner giver en saerdeles god vin, bl.a. i de nye tyske delstater, paa Madeira, i England og Wales.

Det foraeldede forbud boer derfor afskaffes for at opnaa et oeget forbrug og en mindskelse af den noedvendige stoette.

Punkt 7.7.3.2 (Nyt)

For bordvines vedkommende kunne behovet for tilsaetning og EU-stoette reduceres betydeligt, hvis man afskaffede de 8,5 % og 9 %, som nu er det minimumsalkoholindhold, som foreskrives i punkt 13 i Bilag I til vinforordningen.

Dermed ville baade udbuddet og forbruget oeges, idet det samlede marked bliver stoerre. Der er en forbrugerefterspoergsel efter vine med et lavere alkoholindhold, som ikke for oejeblikket kan imoedekommes.

Begrundelse

Enhver reform boer have som maal at reducere subsidier (i EU-sprogbrug kaldet »stoette«), samtidig med at vinproducenten faar mulighed for at yde forbrugeren den stoerst mulige service. Der er et godt potentiel for baade kvalitetsvine og vine med lavere alkoholindhold.

Vine med lavere alkoholindhold har et potentiel bl.a. fordi straffen for spirituskoersel er blevet skaerpet i nogle medlemsstater. Dette har hidtil betydet en fordel for oel, fordi den ufleksible vinforordning har hindret, at vin kunne faa andel i disse markedsudviklinger.

Afstemningsresultat

Stemmer for: 32, stemmer imod: 67, stemmer hverken for eller imod: 5.