Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

- "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms)", og

- "Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF hvad angår merværdiafgiftssystemet for visse tjenesteydelser, der leveres ad elektronisk vej"

(2001/C 116/14)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 11. september 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Kenneth Walker til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. november 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 377. plenarforsamling af 29.-30. november 2000, mødet den 29. november, følgende udtalelse med 106 stemmer for, 2 imod og 4 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. E-handel er et revolutionerende erhverv. Den fysiske placering af en virksomheds ledelse, hovedaktiviteter og biaktiviteter får mindre og mindre betydning. De nationale grænser er betydningsløse; det elektroniske markeds globale natur betyder, at det ikke er begrænset af traditionelle geografiske, økonomiske eller politiske grænser; det vil blive udnyttet af dem, som bedst er i stand til at drage fordel af det. Dette udgør en stor udfordring i en verden med nationale afgiftssystemer, hvor hvert enkelt land forventer at kunne lægge afgifter på salg eller fortjeneste, der skabes inden for dets egne grænser; for skatteadministrationerne er det måske en af de største opgaver, de står over for i dag.

1.2. E-handel giver løfte om betydelig velstand for Europa. Det er derfor vigtigt, at beskatningen ikke bliver en barriere for væksten i e-handel, men virker fremmende for et klima af tillid, der kan danne basis for vækst, og samtidig beskytter alle de medvirkendes interesser. Både erhvervslivet og regeringerne erkender, at indførelse af klare og sikre lovrammer er en afgørende forudsætning for at skabe et tillidsvækkende klima, hvor erhvervslivet vil investere og handle. Alt for stive regler kan være undertrykkende for kreativiteten, som skal drive den økonomiske aktivitet fremad, men alt for vage regler kan faktisk være lige så nedbrydende.

1.3. Det Europæiske Råd konkluderede på mødet i Lissabon den 23.-24. marts 2000, at hvis den elektroniske handel skal nå sit fulde potentiale i EU, må reglerne for e-handel være forudsigelige og indgyde både erhvervslivet og forbrugerne tillid. Det er for at fremme dette mål, Kommissionens forslag er fremsat.

1.4. I erkendelse af, at det nye elektroniske erhvervsmiljø - og især Internettets vækst som medium for international handel - rejser en række problemer for EU's momssystem, begyndte Kommissionen i 1997 at se på de afgiftsmæssige aspekter af udviklingen. I nært samarbejde med repræsentanter for de 15 nationale skatteadministrationer blev der foretaget en grundig analyse af den indvirkning, væksten i e-handlen sandsynligvis ville have på afgifterne i Fællesskabet. I midtvejsrapporten(1) om den elektroniske handels indvirkning på told og moms fandt man frem til, at de nuværende mekanismer og det nuværende retsgrundlag i overvejende grad var tilstrækkelige til at sikre afgiftsopkrævningen, men at administrationerne måtte være opmærksomme på, at transaktionernes mønster og omfang kunne ændre sig.

1.4.1. En af de fundamentale konklusioner i midtvejsrapporten var derfor, at de nuværende afgifter kunne og burde bringes til at fungere, og at det følgelig ikke skulle være nødvendigt at overveje nye eller særlige afgifter for e-handel. Det ville dog være nødvendigt at ændre den gældende lovgivningsstruktur.

1.4.2. Det stod også klart, at en rent juridisk indfaldsvinkel til beskatning af e-handel ikke vil kunne løse problemet alene. E-handel er en virkelig global proces, og ingen skattemæssig jurisdiktion, der handler isoleret, kan løse alle de problemer, den rejser. Det er nødvendigt med et vist internationalt samarbejde. En vellykket forvaltning og anvendelse af afgiftsinstrumentet vil i vid udstrækning afhænge af, at man på internationalt plan blandt andet når til enighed om at undgå dobbelt beskatning eller utilsigtet manglende beskatning, samtidig med at erhvervslivet får sikkerhed og vished med hensyn til sine forpligtelser.

1.4.2.1. Med henblik herpå vedtog Kommissionen i juni 1998 et sæt af retningslinjer(2), der skulle danne grundlag for videre fremskridt, primært for at nå frem til en ramme for den videre debat inden for EU. Det var meningen, at de også skulle tjene som fælles grundlag for den rolle, som EU og medlemsstaterne skulle påtage sig, når der skulle drøftes spørgsmål om indirekte afgifter på OECD's ministerkonference, der skulle finde sted samme år i oktober i Ottawa. I retningslinjerne erkendtes det fuldt ud, at der var behov for international enighed.

1.4.2.2. Retningslinjerne byggede på det princip, at berøringsfladen mellem EU's indirekte beskatningssystem og dets handelspartneres burde være neutral - alle leverancer til forbrug inden for EU skulle pålægges moms, medens leverancer til andre jurisdiktioner ikke skulle være underlagt samme krav. Dette afspejler, at EU's momssystem er en generel beskatning af forbruget.

1.4.3. Kommissionens retningslinjer blev behandlet i ØKOFIN-Rådet på mødet den 6. juli 1998, hvor medlemsstaterne blev enige om tre grundlæggende principper:

- der skulle ikke lægges nye eller yderligere skatter på e-handel; de eksisterende afgifter - herunder især moms - skulle tilpasses, så de kunne anvendes på e-handel;

- i forbindelse med forbrugsafgifter skulle elektroniske leverancer ikke betragtes som varer; i momssammenhæng skulle de betragtes som levering af tjenesteydelser;

- kun tjenester, der leveredes til forbrug i EU, skulle pålægges moms i EU.

1.4.3.1. Rådet pegede også på følgende problemområder:

- spørgsmålet om kontrol og håndhævelse af momsen på e-handel;

- behovet for regler for godkendelse af papirløs fakturering;

- den kendsgerning, at det burde være så let og enkelt som muligt for erhvervsdrivende fra lande uden for EU at overholde internationale aftaler;

- behovet for at kunne indfri fiskale forpligtelser ved hjælp af elektroniske midler.

1.4.3.2. På internationalt plan har repræsentanter for regeringer og erhvervsliv efterfølgende på konferencen i Ottawa vedtaget rammevilkår for beskatning (Taxation Framework Conditions), hvor implementeringen af et forbrugsafgiftssystem, som fulgte traditionelle brede beskatningsprincipper, herunder neutralitet, effektivitet, sikkerhed og enkelhed, blev særligt prioriteret. Et sådant system svarer faktisk til de principper, der er vedtaget af Rådet.

1.4.4. Som led i en omfattende høringsproces samledes mere end 100 repræsentanter for europæisk erhvervsliv (herunder repræsentanter for SMV) til en rundbordssamtale om EU's momssystem i Bruxelles i januar 1999. Det gennemgående budskab fra erhvervslivet var, at klare afgiftsregler for e-handel må prioriteres, og at der må være sikkerhed for, hvad reglerne er, og hvordan de vil blive anvendt. Kommissionen erkender fuldt ud, at det er vigtigt at fjerne usikkerhed og forvridninger i det nuværende afgiftssystem.

1.5. Hensigten er at forbedre det indre marked, men uden at det går ud over den langsigtede juridiske og politiske forpligtelse til at finde et endeligt beskatningssystem og skabe den harmonisering, dette vil kræve. Det foreliggende forslag om beskatning af visse tjenesteydelser, der leveres ad elektronisk vej, er det første skridt i implementeringen af denne strategi.

2. Kommissionens forslag

2.1. Merværdiafgiftssystemet for visse ydelser, der leveres ad elektronisk vej

2.1.1. Kommissionens forslag omhandler online-levering af digitale produkter, især leverancer til endelige forbrugere i EU, hvilket blev identificeret som et potentielt afgiftsproblem i midtvejsrapporten. Der er tale om en ny type forretningstransaktioner, som der ikke var taget højde for, da det nuværende retsgrundlag blev opstillet. Endvidere er de modeller til overholdelse, kontrol og håndhævelse, som er til rådighed for øjeblikket for skatteadministrationerne, sandsynligvis ikke fyldestgørende i visse henseender.

2.1.2. De høringer, som Kommissionen har foretaget, støtter det synspunkt, at ændringerne i så høj grad som muligt bør baseres på det nuværende momssystem. Det, der foreslås, er derfor baseret på fortsat brug af "reverse charge"-proceduren for transaktioner, der involverer registrerede virksomheder, og en registreringsforpligtelse for erhvervsdrivende uden for EU, som leverer til personer i EU, der ikke er afgiftspligtige.

2.1.3. Det foreslås, at artikel 9 i det sjette momsdirektiv ændres. Ifølge de nuværende regler i artikel 9, især stk. 1 og stk. 2, litra c) og e), i sjette momsdirektiv gælder følgende:

- ydelser fra erhvervsdrivende fra tredjelande til ikke-afgiftspligtige personer i EU er fritaget for moms, mens erhvervsdrivende, der er etableret i EU, skal lægge moms på sådanne ydelser, eftersom leveringsstedet for sådanne ydelser normalt er det sted, hvor leverandøren er etableret (sådanne tilfælde er ikke dækket af artikel 9, stk. 2, litra e), og falder ind under grundreglen i artikel 9, stk. 1);

- levering fra erhvervsdrivende, der er etableret i EU, af de i artikel 9, stk. 2, litra c), nævnte tjenesteydelser til kunder i tredjelande eller til afgiftspligtige personer, der er etableret i EU, men ikke i samme land som leverandøren, kan pålægges moms, fordi leveringsstedet er det sted, hvor tjenesteydelserne fysisk udføres.

2.1.3.1. Dette giver anledning til betydelig konkurrenceforvridning og stiller EU-leverandører i en ufordelagtig konkurrencesituation i forhold til leverandører uden for EU. Som løsning på problemet foreslås det, at der tilføjes et nyt stk. 2, litra f), til artikel 9, der som en grundregel overfører levering af ovennævnte tjenesteydelser til det sted, hvor kunden har etableret hjemstedet for sin virksomhed eller har et fast forretningssted, hvortil ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant sted, det sted, hvor han har sin permanente adresse eller normale bopæl. Hvis kunden er en momsregistreret handlende, der er etableret i et andet land end det, hvor leverandøren er etableret, er pågældende ansvarlig for afgiften (jf. artikel 1, stk. 3). Hvis leveringen foretages af en afgiftspligtig person (der er etableret uden for eller i EU) til ikke-afgiftspligtige personer, der er etableret i EU, indføres der med forslaget en særlig bestemmelse, ifølge hvilken leveringsstedet er den medlemsstat, hvor leverandøren er momsregistreret (artikel 9, stk. 2, litra f).

2.1.4. Virkningen af dette forslag kan kort skitseres som følger:

- for tjenesteydelser, der leveres af en erhvervsdrivende uden for EU til en kunde i EU, vil beskatningsstedet være inden for EU, og transaktionen vil derfor skulle pålægges moms;

- når disse tjenesteydelser leveres af en EU-erhvervsdrivende til en kunde uden for EU, vil beskatningsstedet være dér, hvor kunden er etableret, og transaktionen vil ikke skulle pålægges EU-moms;

- når en EU-erhvervsdrivende leverer disse tjenesteydelser til en momsregistreret handlende i en anden medlemsstat, vil leveringsstedet være det sted, hvor kunden er etableret;

- når en erhvervsdrivende i EU leverer disse tjenesteydelser til en privatperson i EU eller til en momsregistreret handlende i samme medlemsstat, vil leveringsstedet være dér, hvor leverandøren er etableret.

2.1.5. Forslaget har ingen indvirkning på tjenesteydelser, som ikke er pålagt afgift, som f.eks. fri adgang til Internet eller gratis downloads, uanset om ydelserne er nævnt i artikel 9, stk. 2, litra f), eller ej (ifølge artikel 2 i det sjette direktiv er det kun tjenesteydelser, som leveres mod vederlag, der pålægges moms). Det har heller ingen indvirkning på transaktioner, der indebærer fysisk transport af varer, selv om transaktionerne udføres ad elektronisk vej. Anvendelsesområdet er begrænset til følgende ydelser, når de leveres ad elektronisk vej mod vederlag, og omfatter også levering af retten til at benytte forskellige ydelser:

- virksomhed inden for kulturel aktivitet, kunst, sport, videnskab, undervisning og underholdning eller lignende, herunder ydelser som organisator af sådan virksomhed samt tjenesteydelser knyttet til disse former for virksomhed (artikel 9, stk. 2, litra c), første led); dette omfatter alle former for radio- og tv-spredning samt andre lyd- og billedfrembringelser, der leveres ad elektronisk vej;

- software, herunder f.eks. computerspil;

- edb-behandling (artikel 9, stk. 2, litra e), tredje led), og eksplicit edb-ydelser som web-hosting, web-design og lignende ydelser;

- levering af information.

2.1.5.1. For nemheds skyld vil ovennævnte tjenester herefter samlet blive omtalt som omfattede leverancer.

2.1.6. En række ekstra foranstaltninger har været nødvendige for at lette indførelsen af den foreslåede lovgivning. Virkningen af disse forslag kan kort skitseres som følger:

- afgifter på leverancer til momsregistrede handlende skal kunden stå til regnskab for; det vil kun være nødvendigt for leverandører uden for EU at være momsregistreret, hvis leverancen går til private kunder;

- det vil ikke være nødvendigt for handlende, der er etableret uden for EU, at være momsregistreret, hvis deres årlige salg i EU er på under 100000 EUR;

- der vil være mulighed for et enkelt registreringssted (som i praksis normalt vil være den medlemsstat, hvor den første afgiftspligtige levering foretages); derved kan en erhvervsdrivende uden for EU opfylde alle forpligtelser vedrørende EU-moms hos en enkelt administration; med sidstnævnte foranstaltning bliver erhvervsdrivende i og uden for EU i praksis behandlet lige, når de leverer til EU-kunder;

- det vil også være muligt at gennemføre alle procedurer elektronisk, når det drejer sig om registrering og indgivelse af momsangivelser;

- skatteadministrationerne vil sørge for, at erhvervsdrivende let kan informere sig om deres kunders status (dvs. om kunden er en momsregistreret virksomhed eller ikke), og herved vil en leverandør, der udviser den største omhu, normalt kunne afgøre, om en transaktion skal pålægges afgifter eller ej.

2.1.7. Under de nuværende lovbestemmelser for salg til kunder inden for EU er det standardmomssatsen i den medlemsstat, hvor leverandøren er registreret, der skal anvendes. I den forbindelse kan der være et problem med hensyn til muligheden for forskellige momssatser for angiveligt tilsvarende goder og tjenesteydelser. Kommissionen vil tage dette problem op ved en kommende revision af bilag H til sjette momsdirektiv, hvor der er en liste over varer og tjenesteydelser, som kan pålægges reducerede momssatser.

2.2. Formålet med og indholdet af forslaget om ændring af forordning (EØF) nr. 218/92

2.2.1. Ovennævnte forslag gør det nødvendigt at ændre det nuværende retsgrundlag for bekræftelse af gyldigheden af momsregistreringsnumre.

2.2.1.1. Med den aktuelle formulering i artikel 6 i forordning (EØF) nr. 218/92 kan medlemsstaterne bekræfte gyldigheden af momsregistreringsnummeret for en nærmere angivet person. Men denne bekræftelse er begrænset til "personer, der er involveret i leveringer af goder eller tjenesteydelser inden for Fællesskabet".

2.2.1.2. Eftersom tjenesteydelser leveret ad elektronisk vej som defineret i forslaget om ændring af direktiv 77/388/EØF kan omfatte levering af tjenesteydelser inden for EU, er det nødvendigt at ændre anvendelsesområdet for forordningen, således at medlemsstaterne kan bekræfte gyldigheden af en kundes momsregistreringsnummer over for enhver person, der leverer tjenesteydelser ad elektronisk vej.

2.2.2. Afgiftspligtige personer, der leverer tjenesteydelser i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 77/388/EØF, har ingen juridisk forpligtelse til at bekræfte, at deres kunde har et gyldigt momsregistreringsnummer. Kommissionen mener dog, at muligheden for at verificere kunders momsregistreringsnummer også bør udvides til at omfatte disse leverandører.

2.2.2.1. Som en handelsfremmende foranstaltning er det nødvendigt, at bekræftelsen af gyldigheden af momsregistreringsnumre kan foregå ad elektronisk vej. Med henblik herpå indfører forslaget denne mulighed ved en rådsafgørelse, som træffes inden for rammerne af Kommissionens udøvelse af sine gennemførelsesbeføjelser. Da Rådet har besluttet at ændre procedurerne for Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser, og da det nu er nødvendigt at ændre forordningen, benyttes anledningen til at ajourføre udvalgsprocedurerne.

2.2.2.2. Kommissionen fremsætter dette forslag på grundlag af traktatens artikel 95, fordi der med de foreslåede foranstaltninger ikke er tale om fiskale harmoniseringsbestemmelser, men om at sikre, at det indre marked fungerer for tjenesteydelser, der leveres ad elektronisk vej. Ved at vælge artikel 95 som retsgrundlag følger Kommissionen sit forslag til forordning 218/92/EØF af 19. juni 1990 (KOM(90) 183), hvor den allerede forslog EF-traktatens artikel 100 A (nuværende artikel 95) som et passende retsgrundlag. Det forhold, at selve oplysningerne kan bruges til en korrekt afgiftsansættelse, betyder ikke, at beskatning som sådan udgør det primære mål for forordning 218/92/EØF og de hertil foreslåede ændringer. Retsgrundlaget for harmonisering af indirekte skatter er EF-traktatens artikel 93.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU bifalder Kommissionens forslag vedrørende merværdiafgift og elektronisk handel ud fra den betragtning, at forslagene i høj grad skulle kunne bidrage til at skabe "lige konkurrencevilkår" for EU-virksomheder, der leverer ydelser ad elektronisk vej til forbrugere, og virksomheder uden for EU, der henvender sig til det samme marked.

3.1.1. Den fremgangsmåde, der er valgt i forbindelse med leverancer til endelige forbrugere, er principielt korrekt, fordi den fastslår, at EU har ret til at beskatte digitale leverancer til forbrugere i EU. Når leverancerne overskrider tærsklen, skulle det fjerne de konkurrencefordele, som tredjelandes leverandører af digitale produkter har for øjeblikket, idet de så pålægges EU-moms ved salg til forbrugere i EU og dermed bringes i samme situation som EU-handlende i forbindelse med salg inden for EU.

3.1.2. Tilsvarende vil EU-virksomheders mulighed for ikke at momse leverancer til forbrugere i tredjelande fjerne en betydelig ulempe i konkurrencemæssig henseende.

3.2. ØSU har konsekvent støttet, at der hurtigst muligt indføres et nyt endeligt momssystem, der bygger på beskatning i oprindelseslandet, og har gentagne gange opfordret medlemsstaterne til at anerkende, hvor vigtigt dette skridt er, og til at holde op med at modsætte sig initiativer, der sigter mod en reform af momssystemet(3). Det må derfor bifaldes, at Kommissionen understreger, at de foreliggende forslag ikke sætter spørgsmålstegn ved den langsigtede juridiske og politiske forpligtelse til at finde et endeligt beskatningssystem.

3.3. ØSU tilslutter sig målet om at skabe enkelhed, klarhed og sikkerhed for virksomhederne med hensyn til deres juridiske forpligtelser. Manglen på sikkerhed udgør en større risikofaktor og virker mere demotiverende for virksomhederne end en kendt forpligtelse.

3.3.1. ØSU er også enig i, at der er behov for at beskytte lovlydige virksomheder mod unfair konkurrence fra handlende, der unddrager sig deres skatte- og afgiftsforpligtelser. Det er klart uretfærdigt, hvis ærlige virksomheder i realiteten støtter de virksomheder, der har en lavere moral. Erlæggelse af afgifter er en samfundsmæssig og juridisk forpligtelse, der ikke må kunne omgås.

3.3.2. ØSU tilslutter sig, at nye former for beskatning ikke er påkrævede, og at de eksisterende afgifter kan og bør tilpasses, så de kan anvendes på e-handel.

3.3.3. Det støtter det princip, at de ændringer, der skal indføres, i så høj grad som muligt bør baseres på det nuværende momssystem, indtil et nyt endeligt system kan gennemføres.

3.4. På nuværende tidspunkt er det ikke primært et provenuspørgsmål. Den nuværende omsætning af digitale produkter ville ikke indbringe mere end 35 mio. euro om året i EU som helhed. Vækstpotentialet inden for e-handel er imidlertid eksponentielt, og der kunne på et senere tidspunkt blive tale om alvorlige provenutab, hvis forholdene ikke normaliseres. ØSU er enig i, at beskatningsstrukturen bør korrigeres, før provenutabet bliver en alvorlig sag.

3.5. Det er vigtigt, at disse forslag, der er et nyttigt udgangspunkt for momssystemets tilpasning til anvendelse på e-handel, ikke får lov at skade eller virke negativt ind på eventuelle tiltag i OECD's arbejdsgruppe vedrørende forbrugsafgifter. Som Kommissionen selv erkender, er e-handel i sagens natur en global proces, og alle de problemer, den rejser, kan kun løses i et internationalt samarbejdsforløb med den størst mulige kreds af deltagere.

3.6. Den største bekymring i forbindelse med disse forslag må nødvendigvis være knyttet til mulighederne for at håndhæve dem. Her vil tre faktorer være afgørende:

- hvorvidt handlende uden for EU frivilligt vil lade sig registrere;

- hvorvidt tredjelandes skatteadministrationer er villige til at samarbejde om håndhævelsesprocedurerne;

- mulighederne for at sikre håndhævelsen på anden vis.

3.6.1. Moms er en afgift, der påfører de registrerede handlende betydelige administrative byrder; hvis de ikke er samarbejdsvillige, kan det lige så vel skyldes, at de tøver med at påtage sig omkostningerne ved arbejdet med at udfylde momsangivelser, som det kan skyldes et ønske om at opnå en illegal konkurrencefordel. Indførelsen af et enkelt registreringssted ville i høj grad forenkle processen for tredjelandehandlende og er utvivlsomt en nøglefaktor, hvis man vil sikre sig, at de overholder bestemmelserne. Det kan betvivles, om denne foranstaltning vil være acceptabel for et flertal af medlemsstater, men uden dette skridt vil chancerne for at få tredjelandevirksomheder til at lade sig registrere i EU være klart ringere.

3.6.1.1. Hovedproblemet vil sandsynligvis ligge i, at nogle medlemsstater kan frygte, at de vil miste et provenu til de lande, der har lavere momssatser, eftersom forslaget om, at registreringen skal finde sted i den medlemsstat, hvor den første momspligtige levering finder sted, klart lægger op til manipulation, og handlende uden for EU rent faktisk vil kunne vælge, hvilken medlemsstat de ønsker at blive registreret i.

3.6.1.2. Man kunne løse problemet ved at indføre et "clearing-system", der skulle omfordele afgiftsprovenuet mellem medlemsstaterne på grundlag af forbruget, men tidligere erfaringer viser, at sådanne ordninger nødvendigvis må blive så komplicerede, at de er uhåndterlige.

3.6.2. Det er usandsynligt, at skatteforvaltningerne i andre lande skulle være villige til at yde en nævneværdig indsats for at opkræve afgifter på vegne af EU-lande eller for at forfølge skatteunddragere. Graden af samarbejde om sådanne spørgsmål, selv mellem medlemsstaterne indbyrdes, har været skuffende.

3.6.3. Det er spørgsmålet, om andre foranstaltninger, der kunne indføres for at sikre efterlevelse på et ikke-frivilligt grundlag, ville være særlig effektive. Som Kommissionen påpeger, opnår man ikke, at et skyldigt momsbeløb reduceres eller fjernes, ved at undlade at foretage selvangivelse, men hvis det skyldige beløb ikke kan inddrives, er og bliver denne betragtning teoretisk. I betragtning af det omfang, skatteunddragelse erkendes at have i EU med de nuværende regler, er det klart, at man ikke bare kan satse på frivillig efterlevelse af bestemmelserne; det vil være nødvendigt at udvikle midler til direkte håndhævelse, hvis unddragelsen ikke skal tage et omfang, der bringer systemet i vanry.

3.6.3.1. En mulighed er, som Kommissionen foreslår, at gå via kreditkort, men denne fremgangsmåde er ikke uden problemer. Brugen af landeindikatoren i kreditkortnummeret kan kun praktiseres, hvis tredjelandeleverandøren er indstillet på at samarbejde. En mere radikal fremgangsmåde ville gå ud på at kræve, at kreditkortudstederne opkræver moms på de transaktioner, der betales med det enkelte kort. Denne approach er ikke alene vanskelig at gennemføre, den lægger også op til en række indvendinger. For det første vil banker, der kontrollerer udstedelsen af de fleste kreditkort, muligvis være tilbageholdende med at frigive disse oplysninger; i nogle tilfælde kan de være underlagt begrænsninger i medfør af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende. For det andet kan man sagtens have kreditkort, der er udstedt af banker i et andet land end ens eget hjemland; hvis der klart var store økonomiske fordele ved at udstede kreditkort, som der ikke kunne opkræves afgifter på, ville en række finansielle institutioner i skatteparadiser tilbyde denne service. Endelig vil, som Kommissionen også påpeger, kreditkortbetalinger sandsynligvis blive erstattet af andre betalingssystemer i forbindelse med elektroniske handelstransaktioner.

3.6.3.2. Det er også spørgsmålet, om kreditkortselskaberne ville påtage sig det ekstra arbejde, der er forbundet med at levere disse oplysninger. Tilsvarende overvejelser gør sig gældende i forbindelse med andre mellemled, man kunne trække på, f.eks. Internet-leverandører, telefonselskaber og interaktive tv-selskaber.

3.6.3.3. I Kommissionens dokument trues der indirekte med, at EU-virksomheder, der ikke vil overholde reglerne, kan fratages beskyttelsen af deres intellektuelle ejendomsrettigheder i EU. Dette ville være et stærk incitament, eftersom mange af de produkter, der er omfattet af e-handel, nemt kan kopieres ulovligt, men med sådanne tiltag ville EU bryde de internationale aftaler, det har indgået på området; EU ville også risikere at overtræde WTO's regler.

3.6.3.4. Kommissionen søger nye værktøjer, der kan sikre håndhævelsen over for virksomheder, der ikke overholder reglerne, og forventer, at sådanne værktøjer vil dukke op, efterhånden som teknologien og de elektroniske handelsprocedurer udvikles, men erfaringsmæssigt halter lovgivningen, især på beskatningsområdet, bag efter teknologien. Det er snarere skatteunddrageren end lovgiveren, der har den teknologiske fordel.

3.6.3.5. Det gælder for skatteunddragelse som for enhver anden kriminel aktivitet, at forebyggelse kun kan være effektiv, hvis der er en rimelig og realistisk forventning om, at overtrædelser opdages. Det vanskelige ved e-handel er at finde ud af, at en transaktion har fundet sted. Med udbredelsen af bærbare computere kan transaktionen foretages fra et hvilket som helst sted i verden uafhængigt af forbrugerens bopæl.

3.6.3.6. Hvis det ikke lykkes at sikre, at et stort flertal af de virksomheder, hvis transaktioner ville være underlagt EU-moms i medfør af forslagene, overholder bestemmelserne, det være sig frivilligt eller ej, vil det føre til "afhopning" blandt de tredjelandevirksomheder, der tidligere har ladet sig registrere, fordi de ellers vil stå svagere i konkurrencen.

3.7. Det vil selvsagt være nødvendigt, at handlende uden for EU, der har valgt at efterkomme selvangivelsespligten, kan informere sig om kundernes skattemæssige status. Det ville lette denne proces betydeligt, hvis de nationale skatteadministrationer skulle offentliggøre lister med momsregistrerede virksomheder i deres jurisdiktion på samme måde, som telefonbøger eller lister over stemmeberettigede offentliggøres; disse lister kunne ajourføres hver tredje måned.

3.8. Listen over leverancer, der er omfattet af forslaget, er langt fra udtømmende og skaber mulighed for tvister om, hvorvidt en specifik tjeneste er eller ikke er dækket af en af de fastlagte kategorier og i givet fald hvilken. Dette skaber en grad af usikkerhed, som Kommissionen efter eget udsagn netop forsøger at undgå. Der er også det problem, at listerne kan blive forældede, hvis den teknologiske udvikling fører til indførelse af nye tjenestetyper. En mere generel kategorisering ville være at foretrække. Der er god grund til at erstatte lister med noget, der er formuleret i mere generelle vendinger og bedre egnet til at dække den fremtidige udvikling.

3.9. Kommissionens forslag er udtryk for en udvidet brug af "reverse charge"-proceduren. Dette er i modstrid med Kommissionens tidligere standpunkt, idet Kommissionen generelt set har været modstander af en udvidelse af "reverse charge"-princippet, fordi det rykker momssystemet længere væk fra den endelige momsordning med basis i oprindelseslandet, som Kommissionen arbejder frem imod.

3.10. ØSU påskønner, at Kommissionen fortsat vil "arbejde på at sikre, at alle de aspekter af EU's beskatningssystem, som kan opfattes som en hindring for e-handlens vækst, bliver fjernet." ØSU betragter dette som en uomgængelig forudsætning for beskatning af e-handel.

3.11. I forslaget tales der om at udvise "den største omhu". ØSU føler, at dette kan være et meget tyngende krav, hvis det fortolkes for strengt. Det frygter også, at forskelle fra medlemsstat til medlemsstat i udlægningen og anvendelsen af dette udtryk kunne føre til en yderligere fragmentering af systemet og skabe øgede vanskeligheder for virksomheder, der handler på tværs af grænserne. ØSU føler, at et krav om at udvise "al den omhu, der med rimelighed kan forventes" ville være mindre risikabelt.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Dette forslag er det seneste i en række af ændringer til artikel 9 i det sjette momsdirektiv, og med de mange ændringer skabes der en grad af kompleksitet, som langt fra er ønskelig. En større omstrukturering af det sjette direktiv kan nok synes unødvendig på baggrund af, at der skal indføres et nyt endeligt momssystem, men dette endelige system har unægteligt været længe i støbeskeen; i betragtning af, hvor tilbageholdende medlemsstaterne er med at vedtage ændringer i momssystemet, må man sætte et stort spørgsmålstegn ved, om et nyt endeligt system vil se dagens lys i den nærmeste fremtid; hvis systemets indførelse forsinkes meget mere, slår ØSU til lyd for, at artikel 9 omredigeres fuldstændigt som led i en omfattende modernisering af det nuværende system, uden at der dermed sås tvivl om forpligtelsen til at indføre et nyt endeligt system, og uden at dets gennemførelse forsinkes af den grund.

4.2. Forslagene åbner mulighed for et vist grænseoverskridende salg uden moms, hvilket er prisværdigt, men der skal lægges større vægt på artikel 9, stk. 2, litra e), og ikke kun i forbindelse med e-handel. I forbindelse med al grænseoverskridende levering af tjenester og digitale produkter burde artikel 9, stk. 2, være grundreglen i stedet for artikel 9, stk. 1.

4.3. Tilføjelsen af artikel 9, stk. 2, litra f), for at lade digitale produkter være omfattet af forskellige bestemmelser fra artikel 9, stk. 2, litra e), kan gøre administrationen meget kompleks og skabe forvridninger til fordel for tredjelandeleverandører, når der foretages "bundtede" eller sammensatte leveringer med elementer, der falder ind under forskellige underbestemmelser.

4.3.1. Set på baggrund af præamblen kan det kun vække undring, at radio- og tv-spredning ikke er taget med som et specifikt element i artikel 9, stk. 2, litra f). Tv-spredningstjenester, der falder ind under artikel 9, stk. 2, litra c), vil være omfattet af den nye artikel 9, stk. 2, litra f). Dette synes at omfatte visse tv-spredningsaspekter, men ikke alle. Bestemmelserne om dette område skal revideres, så det bliver klart, hvad der er omfattet af artikel 9, stk. 2, litra f). Problemet ville i vid udstrækning være løst, hvis digitale produkter og radio- og tv-spredningstjenester blev underlagt de samme regler.

4.3.2. Databehandling vil fortsat falde ind under artikel 9, stk. 2, litra e), men når tjenesterne leveres ad elektronisk vej, vil de falde ind under artikel 9, stk. 2, litra f). Databehandling udføres i vid udstrækning af computere (edb-maskiner), og det vil helt klart skabe vanskeligheder, at området falder ind under begge artikler.

4.3.2.1. I artikel 9, stk. 2, litra f), defineres edb-ydelser som omfattende "web-hosting, web-design og lignende ydelser". Uden en klarere definition vil der blive tale om meget forskellige udlægninger. For eksempel kunne leje af computere henregnes under denne bestemmelse eller under artikel 9, stk. 2, litra e), mens vedligeholdelse af computerudstyr kunne henregnes enten under denne bestemmelse eller under artikel 9, stk. 2, litra c).

4.4. Der kan tænkes at opstå unaturlige situationer, hvor en tjeneste, der leveres ad elektronisk vej, momses med en anden sats end samme tjeneste leveret på traditionel vis, hvis f.eks. den traditionelle tjeneste er underlagt en reduceret momsrate i en given medlemsstat, mens den elektroniske tjeneste pålægges standardmomsen.

4.5. ØSU bemærker, at tredjelandeerhvervsdrivende kun vil være registreringspligtige, hvis de har en omsætning på 100000 euro eller derover. Efter ØSU's mening ville konkurrenceforvridningen mellem virksomheder inden og uden for EU bliver yderligere reduceret, hvis denne omsætningsgrænse dannede standard i alle medlemsstater for både hjemlige og udenlandske erhvervsdrivende.

4.6. ØSU støtter helhjertet forslaget om at tillade erhvervsdrivende at indfri deres fiskale forpligtelser ad elektronisk vej, herunder at verificere kunders momsregistreringsnummer og indbetale afgiften. ØSU mener især, at elektronisk verifikation af kunders momsregistreringsnummer er en uomgængelig forudsætning for e-handel. Efter ØSU's opfattelse bør sådanne muligheder gælde for alle registrerede erhvervsdrivende og ikke kun for dem, der er involveret i e-handel.

4.6.1. ØSU bemærker, at nogle medlemsstater kan tænkes at ønske undtagelser fra dette krav i en overgangsperiode, fordi deres skattemyndigheder endnu ikke er udstyret med den fornødne teknologi. En længerevarende overgangsperiode, hvor et antal medlemsstater ikke arbejder med et elektronisk system, ville igen skabe forskelle mellem medlemsstaterne, som ville underminere systemets helhedskarakter; det ville også tilskynde tredjelandeerhvervsdrivende til ikke at lade sig registrere i disse lande. ØSU håber, at eventuelle undtagelser fra denne bestemmelse vil være begrænset til den kortest mulige tid.

4.7. ØSU bemærker, at Kommissionen vil foretage en revision af bilag H til sjette momsdirektiv, hvor der er en liste over varer og tjenesteydelser, som kan pålægges reducerede momssatser. Dette er selvsagt nødvendigt, men det er tvivlsomt, om medlemsstaterne vil acceptere yderligere begrænsninger af deres muligheder for at anvende reducerede momssatser.

4.8. Den elektroniske handels eksponentielle vækstpotentiale rejser problemer for beskatningen af såvel varer som tjenesteydelser. Selve omfanget af grænseoverskridende varetransaktioner vil sandsynligvis skabe alvorlige problemer for toldkontorerne, der skal lægge moms på de indførte varer ved grænsen. I nogle medlemsstater har det allerede været nødvendigt at forhøje den grænse for enhedsværdien, fra hvilken der pålægges moms; det vil sandsynligvis være påkrævet at forhøje denne grænse yderligere, og det kan blive nødvendigt at finde et andet system for beskatning af grænseoverskridende varetransaktioner.

4.9. Der er risiko for et dobbeltbeskatningselement for europæiske forbrugere. Når en tredjelandeleverandør skal momse eksportsalget i oprindelseslandet og lader sig registrere til selvangivelse med henblik på EU-momsning, er der ikke foreslået nogen mekanisme til tilbagebetaling eller udligning af tredjelandemomsen, i modsætning til den situation, der gælder for udbytte i udlandet.

4.10. ØSU er enig i Kommissionens beslutning om at anvende traktatens artikel 95 som retsgrundlag for den foreslåede lovgivning.

5. Konklusioner

5.1. E-handel er en verdensomspændende forretning, og de beskatningsproblemer, den rejser, kan kun løses effektivt med et maksimum af internationalt samarbejde.

5.2. ØSU er enig med Kommissionen i, at der er behov for at fjerne de ulemper, de europæiske erhvervsdrivende har i konkurrencen med tredjelandevirksomheder, for at beskytte lydige virksomheder, der overholder reglerne, mod unfair konkurrence fra erhvervsdrivende, der unddrager sig deres fiskale forpligtelser, og for at ændre momssystemet for at klare de nye udfordringer, den elektroniske handel stiller os over for.

5.3. ØSU tilslutter sig det princip, at beskatning generelt skal være neutral, effektiv, sikker og enkel.

5.4. ØSU tilslutter sig, at nye eller yderligere former for beskatning ikke er påkrævede, og at de eksisterende afgifter må kunne tilpasses, så de kan anvendes på e-handel.

5.5. ØSU beklager, at det tager så lang tid at indføre det nye endelige momssystem, og påskønner Kommissionens udsagn om, at der ikke røres ved forpligtelsen til at føre dette projekt til ende.

5.6. ØSU støtter forslaget om at tillade erhvervsdrivende at indgive deres momsangivelser, foretage betalinger, verificere kunders momsregistreringsnummer og indgive alle andre oplysninger, skattemyndighederne måtte kræve, ad elektronisk vej. ØSU håber, at eventuelle undtagelser, som fritager medlemsstater fra pligten til at give de erhvervsdrivende disse muligheder i deres jurisdiktion, ikke vil gælde længere end højst nødvendigt.

5.7. ØSU bifalder Kommissionens forsikring om, at ethvert element i EU's beskatningssystem, der kan opfattes som en hindring for e-handel, vil blive fjernet.

5.8. Kommissionens forslag falder fint i tråd med momsprincipperne; hvis moms fortsat skal være EU's generelle forbrugsbeskatning, som anvendes på alle former for handel, bør der indføres bestemmelser i lighed med de foreslåede. Desværre må det betvivles, om Kommissionens forslag kan håndhæves, og om de kan accepteres af medlemsstaterne i deres nuværende form.

Bruxelles, den 29. november 2000.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Dokument XXI/98/0359 af 3. april 1998.

(2) KOM(1998) 374 endelig udg.

(3) EFT C 82 af 19.3.1996, s. 49; EFT C 296 af 29.9.1997, s. 51; EFT C 101 af 12.4.1999, s. 73; EFT C 116 af 28.4.1999, s. 14.