Høringskonsulentens endelige rapport (1)

E.ON/Innogy

(sag M.8870)

(2020/C 379/06)

1. Den 31. januar 2019 modtog Kommissionen i overensstemmelse med fusionsforordningens artikel 4 (2) en anmeldelse af en planlagt fusion, hvorved E.ON SE (»E.ON«, Tyskland) erhverver enekontrol over Innogys (»Innogy«, Tyskland) distributions- og forbrugerløsningsvirksomhed og visse elproduktionsaktiver (»den anmeldte transaktion«) (3).

2. Den 7. marts 2019 besluttede Kommissionen at indlede proceduren efter fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), (»afgørelsen i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c)«). I den afgørelse konkluderede Kommissionen, at den anmeldte transaktion rejste alvorlig tvivl om dens forenelighed med det indre marked og med EØS-aftalens funktion som følge af horisontale ikkekoordinerede virkninger på forskellige detailmarkeder for levering af elektricitet og gas i Tjekkiet, Tyskland, Ungarn og Slovakiet.

3. Den 20. marts 2019 fremsendte E.ON sit svar på afgørelsen i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c).

4. Efter at E.ON og Innogy ikke havde afgivet fuldstændige oplysninger som svar på Kommissionens anmodninger om oplysninger, vedtog Kommissionen den 25. og 29. marts 2019 to afgørelser i henhold til fusionsforordningens artikel 11, stk. 3, hvoraf den første var rettet til E.ON og den anden til E.ON og Innogy. Med disse afgørelser blev fristen i henhold til fusionsforordningens artikel 10, stk. 3, suspenderet. E.ON (sammen med Innogy for så vidt angår den afgørelse, der var rettet til både E.ON og Innogy) indgav fuldstændige svar henholdsvis den 5. og den 11. april 2019. Den første suspension varede således fra den 22. marts til og med den 11. april 2019.

5. Efter at RWE og Innogy ikke havde afgivet fuldstændige oplysninger som svar på en anmodning om oplysninger, vedtog Kommissionen den 30. april 2019 endnu en afgørelse efter fusionsforordningens artikel 11, stk. 3. Denne afgørelse suspenderede ligeledes de frister, der er omhandlet i fusionsforordningens artikel 10, stk. 3, første afsnit. Innogy indgav et fuldstændigt svar den 8. maj 2019, og denne anden suspension varede således fra den 29. april til og med den 8. maj 2019.

6. Mellem den 7. februar og den 14. maj 2019 indbød jeg 18 selskaber, der var aktive på de samme eller beslægtede markeder, som interesserede tredjeparter, jf. artikel 5 i afgørelse 2011/695/EU. Kommissionen kommunikerede flere gange med disse personer under proceduren, både mundtligt og skriftligt, hvilket gav dem mulighed for at udtrykke deres synspunkter om den anmeldte transaktion i overensstemmelse med fusionsgennemførelsesforordningens artikel 16, stk. 1 (4).

7. Den 7. juni 2019 forlængede Kommissionen fristen for vedtagelse af en endelig afgørelse med 20 arbejdsdage i henhold til fusionsforordningens artikel 10, stk. 3, andet afsnit, tredje punktum.

8. Den 20. juni 2019 fremlagde E.ON et første formelt sæt tilsagn til Kommissionen, som Kommissionen markedstestede den 21. juni 2019. Den 3. juli 2019 fremsendte E.ON reviderede tilsagn til Kommissionen under hensyntagen til den feedback, der blev modtaget fra markedstesten (»de endelige tilsagn«).

9. Kommissionen udstedte ikke en klagepunktsmeddelelse i henhold til fusionsgennemførelsesforordningens artikel 13, stk. 2 (5). Der blev derfor ikke afholdt nogen formel mundtlig høring i henhold til forordningens artikel 14.

10. Høringskonsulenten afviste den 7. august 2019 en fælles anmodning fra to interesserede tredjeparter om at give dem adgang til Kommissionens begrundelse, foreløbige konklusioner af undersøgelsen og den afgørelse, den havde til hensigt at træffe, i medfør af artikel 7, stk. 2, litra d), og artikel 7, stk. 3 i afgørelse 2011/695/EU. Under den særlige kommunikation med disse interesserede tredjeparter (som er beskrevet mere generelt i punkt 6 ovenfor) var de blevet tilstrækkeligt informeret om procedurens art og genstand og havde fået mulighed for effektivt at udøve deres ret til at udtale sig om de skadelige virkninger, som den anmeldte fusion ville have for dem. Retten for interesserede tredjeparter til at blive hørt omfatter ikke en ret til at blive informeret om Kommissionens påtænkte afgørelse eller begrundelse (6).

11. I udkastet til afgørelse konkluderer Kommissionen, at de endelige tilsagn fjerner de væsentlige hindringer for den effektive konkurrence på det indre marked eller en væsentlig del heraf, som den anmeldte transaktion ellers ville have givet anledning til. Som følge heraf erklæres den anmeldte transaktion i udkastet til den endelige afgørelse forenelig med det indre marked og EØS-aftalens funktion under forudsætning af, de endelige tilsagn overholdes fuldt ud.

12. Som helhed finder jeg, at parternes ret til en effektiv udøvelse af deres procedurerettigheder er blevet respekteret i denne sag.

Bruxelles, den 5. september 2019. Joos STRAGIER

(1) I henhold til artikel 16 og 17 i afgørelse 2011/695/EU vedtaget af formanden for Europa-Kommissionen af 13. oktober 2011 om høringskonsulentens funktion og kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EUT L 275 af 20.10.2011, s. 29) (»afgørelse 2011/695/EU«).

(2) Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1) (»fusionsforordningen«).

(3) Innogy kontrolleres i øjeblikket af RWE AG (»RWE«, Tyskland). Den anmeldte transaktion er en del af et komplekst aktivswap mellem RWE og E.ON. I en særskilt sag (sag M.8871) anmeldte RWE den påtænkte erhvervelse af fælles kontrol eller enekontrol over visse af E.ON's produktionsaktiver til Kommissionen, som Kommissionen godkendte uden betingelser den 26. februar 2019.

(4) Kommissionens forordning (EF) nr. 802/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»fusionsforordningen«) (EUT L 133 af 30.4.2004, s. 1).

(5) Kommissionens forordning (EF) nr. 802/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EUT L 133 af 30.4.2004, s. 1, berigtiget i EUT L 172 af 6.5.2004, s. 9).

(6) Jf. dom i Kaysersberg mod Kommissionen, sag T-290/94, EU:T:1997:186, præmis 105-109.