Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Tjekkiet, EU-udvidelsen og styrkelsen af førtiltrædelsesstrategien« (98/C 407/43)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. januar 1998 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for EU's Eksterne Forbindelser og Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Ettore Masucci til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 23. juli 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 357. plenarforsamling af 9. og 10. september 1998, mødet den 9. september 1998, med 115 stemmer for og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Efter den formelle åbning af forhandlingerne om Cyperns og de central- og østeuropæiske landes (CØEL) tiltrædelse af Den Europæiske Union i medfør af Ministerrådets beslutning af 13.-14. december 1997, er forberedelsen af ansøgerlandene blevet yderligere fremskyndet.

Hvad der tidligere fremstod som et ønskværdigt mål uden nogen fast tidshorisont, er nu omfattet af veldefinerede faser, hvor de enkelte ansøgerlande skal gennemgå økonomiske, politiske og sociale reformer for at opfylde de kriterier, der blev opstillet på topmøderne i København og Madrid.

1.2. ØSU har i de senere år med største opmærksomhed fulgt de komplekse problemer omkring udvidelsen: ud fra et mere politisk og overordnet synspunkt ved at udtale sig om hvidbogen af 1996 () og om indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne og virkningen af udvidelsen (); om de specifikke aspekter gennem forskellige udtalelser (), som går nærmere ind på følgerne for de fælles politikker af de central- og østeuropæiske landes tiltrædelse.

1.3. Kommissionen har efterfølgende vedtaget en halv snes afgørelser (), der fastlægger principperne, prioriteringerne, de mellemsigtede målsætninger og betingelserne for tiltrædelsespartnerskaberne for de enkelte ansøgerlande.

Tiltrædelsespartnerskaberne er en væsentlig del af EU's styrkede før-tiltrædelsesstrategi og omfatter den prioritering, som det enkelte ansøgerland skal følge i overtagelsen af Unionens regelværk, samt bestemmelser om, hvilke finansielle ressourcer der er til rådighed til dette formål.

1.4. ØSU agter at bidrage til at løse de problemer, Kommissionen peger på i de enkelte ansøgerlande, ved at udarbejde udtalelser, der går ind på de vigtigste forfatningsmæssige, økonomiske og sociale spørgsmål.

Især ønsker ØSU gennem disse udtalelser at fremhæve og understøtte de opfattelser, arbejdsmarkedsparterne i CØEL har med hensyn til de økonomiske og sociale virkninger af udvidelsen i disse samfund, som gennemgår så dybtgående forandringer; endvidere ønsker det at pointere de overvejelser, man gør sig hos organisationerne i medlemslandene og de spørgsmål, man har til følgerne for de fælles politikker af Unionens udvidelse.

2. Processen for Tjekkiets tiltrædelse af EU

2.1. Associeringsaftalen

2.1.1. Forholdet mellem Tjekkoslovakiet og EU blev på det diplomatiske plan formelt indledt i september 1988. Efter begivenhederne i 1989 blev en foreløbig samhandels- og samarbejdsaftale af 1990 efterfulgt af associeringsaftalen, som blev underskrevet den 16. december 1991.

Associeringsaftalen blev genforhandlet efter oprettelsen af Den Tjekkiske Republik og Den Slovakiske Republik og på ny underskrevet i oktober 1993 med ikrafttrædelse den 1. februar 1995. Tjekkiets ansøgning om tiltrædelse er dateret den 17. januar 1996.

2.1.2. I november 1994 oprettedes et regeringsudvalg for europæisk integration med premierministeren som formand og med deltagelse af finans-, handels-, industri-, landbrugs-, udenrigs-, social- og arbejds- og justitsministeren samt en minister uden portefølje og med 22 specialiserede arbejdsgrupper, herunder en om lovharmonisering.

2.1.3. Den institutionelle ramme omkring Europaaftalen er fuldt fungerende og virker i nært samarbejde med Kommissionen i spørgsmål om statsstøtte, industriel ejendomsret, handelsret, makroøkonomisk politik og told. Der har ikke været særlige problemer indtil begyndelsen af 1997, da man oplevede, at nogle produkter med oprindelse i EU og opfyldende EU's normer blev nægtet adgang til det tjekkiske marked. Desuden blev der i april 1997 indført en ordning med kautionsdeposita for import, som strider mod Europaaftalen, og som siden er blevet ophævet.

2.1.4. Med hensyn til harmoniseringen har Tjekkiet siden 1991 bevæget sig mod dette mål og i begyndelsen af 1995 blev der fastlagt en tidsplan. I foråret 1996 fremlagde den tjekkiske regering et dokument som svar på Kommissionens hvidbog om det indre marked, hvori den fremlagde en prioritering for gennemførelsen frem til år 2000.

Der er planlagt nye strukturer til forvaltning af beslutninger inden for miljø, direkte og indirekte beskatning, beskyttelse af persondata og social- og arbejdsmarkedspolitikken. Men Kommissionen bemærkede ved udarbejdelsen af udtalelsen om Tjekkiet, som er indeholdt i Agenda 2000, at forslagene endnu ikke er blevet konkretiseret.

2.1.5. Selv om Tjekkiet deltager på alle niveauer af den strukturerede dialog, har landet stillet mere konkrete krav til møderne og synes at foretrække en bilateral politisk dialog inden for rammerne af Associeringsrådet.

2.2. Agenda 2000

2.2.1. Tjekkiets politiske, økonomiske og sociale situation er, bortset fra forbigående konjunkturelle forhold, blevet analyseret i overensstemmelse med beslutningerne på topmøderne i København og Madrid.

Kommissionen fremlagde i juli 1997 i forbindelse med Agenda 2000 sin egen udtalelse om Tjekkiets tiltrædelsesansøgning, som lå til grund for vurderingerne fra mødet i Luxembourg i december 1997.

2.2.2. Med hensyn til de politiske kriterier er den samlede vurdering positiv: de politiske kriterier er i alt væsentligt opfyldt.

Ifølge Kommissionen fungerer de tjekkiske institutioner korrekt og de forskellige statsmagtsinstanser respekterer omhyggeligt grænserne for deres beføjelser og bestræber sig for at samarbejde indbyrdes. Den lovgivende forsamling fungerer tilfredsstillende, dens beføjelser respekteres, og den parlamentariske opposition deltager fuldt ud.

2.2.2.1. Den offentlige administration lider under mangelen af en tjenestemandslov og under meget lave lønninger, som medfører afvandring blandt de bedste kræfter over mod den private sektor.

2.2.2.2. Et følsomt punkt er retsvæsenets funktion, mindre på grund af personale- eller strukturmæssige mangler, men af mere alvorlige grunde: dommernes sparsomme erfaring og professionalisme i anvendelsen af en fuldstændig ny lovgivning, uden støtte i en konsolideret retspraksis.

2.2.2.3. De borgerlige og politiske rettigheder er sikret, ligesom også domstolsadgangen og forenings- og ytringsfriheden, selv om der stadig er nogle vanskeligheder med informationsadgangen: pressen er underlagt en lov fra 1966 med begrænsninger i adgangen til administrative akter, mens der i den audiovisuelle sektor ikke er taget højde for oprettelsen af private sendere.

Alvorligere problemer foreligger for sigøjnerbefolkningen, som er udsat for diskrimination og vold og er utilstrækkeligt beskyttet af ordensmagten. Efter en alvorlig krise i forbindelse med oprettelsen af de to uafhængige stater, hvor et vist antal sigøjnere ikke rettede sig efter forskellige administrative krav i forbindelse med indfødsretten og myndighederne greb ind over for dem, har man senere ført en kampagne til støtte for sigøjnernes kultur, men der er stadig meget at gøre på dette felt.

2.2.3. Med hensyn til de økonomiske kriterier må det ikke overses, at Tjekkiet bygger på en stolt fortid. Kommissionen gør ret i at minde om, at det var blandt de rigeste lande i Europa før Anden Verdenskrig.

Dette er vigtigt, fordi det også på det psykologiske plan har lettet genindførelsen af markedsøkonomien med fri prisdannelse, privatiserede virksomheder, konvertibel valuta og stram pengeog finanspolitik.

2.2.3.1. Privatiseringen af statslige virksomheder, hvor den almindelige befolkning blev involveret gennem et voucher-system, er dog nok sket for hurtigt. Der er blevet privatiseret i alle sektorer, selv om statens tilstedeværelse stadig er mærkbar i erhvervslivet, især i visse sektorer såsom bankvæsenet og i ca. 60 storkoncerner.

2.2.3.2. Forbrugerprisdannelsen er nu næsten fuldstændig fri; også visse tariffer, som indtil for to år siden af sociale grunde var underlagt en kontrolordning som f.eks. inden for transport, kommunikation, vand og energi, blev i 1997 kraftigt forhøjet med udsigt til flere stigninger i 1998.

Ligeledes har man reduceret prissubventionerne af hensyn til uhindret udvikling af markedet og konkurrencen.

2.2.3.3. Derimod har handelen været faldende såvel som et udslag af dårlig konjunktur, som indførelsen i april 1997 af en kautionspligt i forbindelse med import af visse forbrugsgoder. Man ville hermed modvirke et voksende underskud på handels- og betalingsbalancen.

2.2.3.4. Der er også restriktioner for kapitaludførslen. Den betydelige kapitaltilstrømning frem til slutningen af 1996 holdt valutaen stabil til trods for et stort underskud på handelsbalancen. Men i 1997 førte kombinationen af manglende politisk stabilitet og stort handelsunderskud til uro omkring valutaen, hvilket i slutningen af maj måned resulterede i en devaluering på 20 % i forhold til USD og 7 % i forhold til DEM. Det uundgåelige resultat var forhøjet inflation og voksende afstand til inflationsraterne i EU-landene.

2.2.4. Med hensyn til markedsøkonomi-kriteriet svarer Kommissionen, at Tjekkiet har et fungerende markedsøkonomisk system. Lige fra prisdannelsen til ejerforholdet til virksomhederne ligger man meget langt fremme i udviklingen mod fuld markedsøkonomi, selv om der kan være tale om makroøkonomiske stabilitetsproblemer på grund af det fortsat store handelsunderskud og på grund af strukturen i samhandelen.

Af hensyn til væksten på længere sigt bør Tjekkiet desuden foretage en vidtgående omstrukturering af produktionsapparatet. Men det er betegnende, at Tjekkiet var det første ansøgerland, der blev optaget som medlem af samarbejds- og udviklingsorganisationen OECD.

2.2.4.1. Med hensyn til evnen til at møde konkurrencepresset erklærer Kommissionen, at den har svært ved at vurdere, om landets økonomi kan opfylde dette kriterium.

Hvis der kommer fart i virksomhedernes omstrukturering og der sker en forbedring af produktkvaliteten, vil betingelserne kunne blive opfyldt, da landet råder over kvalificeret arbejdskraft, omend i utilstrækkeligt omfang, og har en rimelig god infrastruktur.

2.2.5. Grundbetingelsen for at tiltræde Unionen er evnen til at sikre de fire bevægelsesfriheder (varer, kapital, tjenester og personer). Denne forudsætning består konkret i at indarbejde EF-regelværket, ikke blot på lovgivningsplanet, men også ved at etablere tilstrækkelige administrative og retslige strukturer.

Også her udtaler Kommissionen, at den endnu ikke er i stand til at vurdere alle de foranstaltninger, den tjekkiske regering erklærer at have iværksat.

Tjekkiet erklærer at have indarbejdet i alt 417 af de 899 forordninger og direktiver, der nævnes i hvidbogen. Men Kommissionen understreger med rette, at det ikke er tilstrækkeligt at indarbejde teksterne; dette skal ledsages af konkrete gennemførelsesforanstaltninger og oprettelsen af en effektiv administrativ infrastruktur.

2.2.5.1. Det ligger i ØSU's særlige rolle at være specielt opmærksom på den økonomiske og sociale samhørighed, og på dette område giver Kommissionens bemærkninger anledning til alvorlige bekymringer.

Med hensyn til den sociale dialog hedder det hos Kommissionen, at regeringens politik ikke har tilskyndet arbejdsgiverne til at forhandle inden for rammerne af den sociale dialog. I fagbevægelsen er man meget betænkelig ved, at regeringen ikke tager hensyn til arbejdsmarkedsparternes synspunkter bortset fra spørgsmål i forbindelse med løn og arbejdsvilkår i virksomhederne. Heraf slutter Kommissionen, at den sociale dialog endnu ikke er særlig grundfæstet.

2.2.5.2. Arbejdsmarkedet som sådant vurderes mere positivt, idet der endnu ikke ses nogen egentlig høj arbejdsløshed. Men det kan komme (og er til dels allerede på vej) med den igangværende industrielle omstrukturering. Der vil hurtigt opstå problemer med omskoling af en del af arbejdskraften, især blandt de mindre kvalificerede. Derfor er det nødvendigt at forberede sig på en omfattende indsats inden for voksenuddannelsen for at muliggøre tilpasningen til de strukturelle forandringer.

2.2.5.3. Med hensyn til de sociale udgifter mener Kommissionen, at der er behov for en forbedring af niveauet for og midlerne til den almindelige sociale beskyttelse og sundhedsvæsenet. Med hensyn til arbejdstagerens retsbeskyttelse er situationen rimeligt positiv, idet de almindelige principper for sikring af sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og for lige muligheder er indarbejdet.

2.3. Tiltrædelsespartnerskabet

ØSU tillægger forslagene til beslutning om tiltrædelsespartnerskaberne særdeles stor betydning, når der skal findes konkrete svar på de problemer, der fremhæves i Agenda 2000.

For hvert ansøgerland fremsættes der prioriteter baseret på de grundige analyser, der indgår i Kommissionens udtalelser. Målet er at hjælpe ansøgerlandene med at identificere de sektorer, hvor der fortsat må gøres en indsats, og at forberede dem på tiltrædelsen.

ØSU agter at granske indholdet af ovennævnte forslag og derefter kigge nærmere på det nationale program for vedtagelse af EU-retten, som hvert ansøgerland er forpligtet til at forelægge inden den 30. marts 1998.

ØSU vil nøje følge den overvågning af tiltrædelsespartnerskaberne, der vil blive foretaget ved hjælp af Europaaftalens organer (underudvalgene, Associeringsudvalget og Associeringsrådet). ØSU ønsker endvidere at blive hørt om Kommissionens første rapport til Rådet, som skal indgives i slutningen af 1998.

3. Den politiske og økonomiske situation

3.1. Efter flere års stabilitet (1990-1995) mistede Vaclav Klaus' Civildemokratiske Parti (ODS) sit flertal ved valget i 1996. Siden har der været politisk ustabilitet, og situationen har været præget af store uoverensstemmelser mellem partierne. I de seneste år har der ikke været megen dialog mellem regeringen og hhv. oppositionen og befolkningen. Medierne betegner regeringen som »arrogant og ude af stand til at kommunikere«.

3.2. I 1997 var der dyb politisk og institutionel krise i Tjekkiet. Der blev afsløret alvorlige politiske korruptionsskandaler, og Klaus-regeringen trådte tilbage i december efter mistanke om ulovlig finansiering. Der opstod spændinger mellem regeringen og præsidenten, som besluttede at indsætte en ny midlertidig regering under ledelse af Josef Tosovsky, direktør for den tjekkiske centralbank. Tosovsky blev siddende, indtil der blev afholdt nyvalg den 19. juni 1998.

Den 2. februar 1998 blev Vaclav Havel genvalgt som præsident for Tjekkiet.

3.3. Befolkningen er utilfreds, dels på grund af de højere priser på grundlæggende offentlige forsyningstjenester, der fulgte i kølvandet på finanskrisen og den dermed forbundne devaluering af korunaen i juli 1997, og dels på grund af finansskandaler, der har involveret banker og investeringsfonde og skabt en atmosfære af usikkerhed og mistillid.

Der er også sket en forværring i forholdet til Slovakiet - strengere grænsekontrol, internationale telefontakster mellem grænseområder, hvor der tidligere gjaldt lokale eller regionale takster, og så godt som ingen politiske forbindelser.

3.4. På det økonomiske plan må det erindres, at Tjekkoslovakiet i modsætning til Ungarn og Polen, hvor man allerede i 1980'erne gjorde de første spæde forsøg på markedsreformer, indtil 1989 var underlagt en af de allerstrengeste planøkonomier.

I begyndelsen af 1990'erne blev der hurtigt skabt en markedsøkonomi, som medførte dybtgående forandringer i landet og i stigende grad tiltrak udenlandske investorer. Regeringen indførte valutakonvertibilitet, prisliberalisering og et meget omfattende privatiseringsprogram, som berørte hele befolkningen.

3.5. Ca. 80 % af den tjekkiske industri skiftede ejer. Der blev udstedt millioner af kuponer, der gav over 6,5 millioner tjekkiske statsborgere mulighed for at stifte bekendtskab med aktiemarkedet. Denne model blev beundret og efterlignet af andre central- og østeuropæiske lande.

Privatiseringsprogrammet viste sig imidlertid nærmest at være en skinløsning og blev gennemført uden nogen form for regulering. De, der reelt drog fordel af programmet, var de investeringsfonde og banker, der havde oprettet fondene og forvaltet småinvestorernes aktier. Bankerne er fortsat statsejede, og manglen på kontrol og regler har ført til meget omfattende bedrageri - millioner af dollars, der tilhører småinvestorer, er forsvundet på grund af manglende kontrolmekanismer.

Der har også været vellykkede privatiseringer, f.eks. inden for telekommunikationssektoren, hvor Sptmonopolet er solgt til et schweizisk-nederlandsk konsortium, og i energisektoren, hvor de to største tjekkiske raffinaderier er overtaget af et konsortium, der består af Agip, Conoco og Shell.

3.6. Tjekkiet, som indtil for to år siden blev betragtet som »klassens duks« i den første vanskelige overgangsfase, er nu inde i en identitetskrise. Der er behov for nye love mod den omsiggribende korruption, større gennemsigtighed på kapitalmarkedet og en mere afbalanceret økonomisk vækst.

Den nuværende økonomiske og politiske krise har vist, at omstillingsprocessen ikke er så fremskredet som hidtil antaget, og at disse bestræbelser kræver mere tid og opmærksomhed.

3.7. På den anden side er der indført reel presse-, ytrings- og foreningsfrihed. Kulturelt set er Tjekkiet utvivlsomt et af de livligste og mest interessante lande i Østeuropa.

3.8. Mens der indtil for et år siden måske var tendens til at tegne et forskønnende billede af virkeligheden, er der i dag snarere fare for det modsatte. Der er i hvert fald ikke mangel på negative signaler - en inflation, der har lagt sig fast på et tocifret procenttal, stigende arbejdsløshed og en forringet handelsbalance - altsammen symptomer på den generelle nedgangskonjunktur, som Tosovsky-regeringen med sin økonomiske stramning og sine gennemsigtighedsforanstaltninger har forsøgt at redde landet ud af.

3.9. På baggrund af iværksatte mikro- og makroøkonomiske foranstaltninger forudses en reel vækst i 1998 på mellem 1 % (OECD) og 2,5-3 % (IMF). De økonomiske indikatorer for de første to måneder af 1998 har været positive. Der er sket en forbedring i udlandskontiene og andre finansielle parametre, produktiviteten er steget bl.a. på grund af løntilbageholdenhed, og der er igen ved at blive skabt nye arbejdspladser. Privatiseringsprogrammet, som også omfatter banksektoren, fortsætter, og lovgivningen vedrørende finansielle investeringer (børsen) er strammet op. Inflationen er imidlertid stadig høj, og centralbanken sigter mod at bringe den ned på 6 %. På grund af mangel på investeringer er der stadig betydelige vanskeligheder på miljø- og energiområdet, navnlig hvad angår anvendelsen af de relevante EF-direktiver.

4. Beskæftigelse, socialpolitik og social dialog ()

4.1. Udtalelsen om EU's udvidelse, som blev vedtaget på plenarforsamlingen den 29.-30. oktober 1997, gav også anledning til kort at redegøre for begrebet »europæisk samfundsmodel« med henblik på at etablere et sammenligningsgrundlag. I udtalelsen peges der på følgende tre grundelementer:

- socialpolitik, dvs. statens medansvar for at opnå høj beskæftigelse, og politikker til fremme af indkomstudligning, social sikring, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen samt lige muligheder,

- social dialog således, at repræsentanter for arbejdstagere og interessegrupper kan øve indflydelse på virksomhedernes og de offentlige myndigheders beslutninger,

- arbejdsmarkedsrelationer baseret på arbejdsmarkedsparternes kollektive autonomi.

4.2. Nogle af prioriteterne på mellemlang sigt for tiltrædelsespartnerskabsaftalen med Tjekkiet er at udvikle passende arbejdsmarkedsstrukturer og revidere beskæftigelsespolitikken med henblik på at forberede Tjekkiet på deltagelse i koordineringen inden for EU, at bringe den tjekkiske lovgivning om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen på linje med EU-lovgivningen og udbygge de relevante strukturer, at fremme lige muligheder for mænd og kvinder, at videreudvikle en aktiv og uafhængig social dialog samt at fremme den sociale beskyttelse og forbedre folkesundheden, så den kommer på højde med EU's standarder.

4.3. Beskæftigelse

4.3.1. Beskæftigelsesniveauet og -mønstret i Tjekkiet har i løbet af de sidste få år (1991-1997) ændret sig betydeligt:

- den erhvervsaktive del af befolkningen er vokset (med ca. 290 000);

- fra 1990 til 1993 faldt erhvervsfrekvensen officielt med omkring 10 %, fra 5,4 mio. til 4,9 mio.; arbejdsløsheden steg, især blandt kvinderne, og antallet af udenlandske arbejdstagere faldt;

- fra 1994 til 1996 blev der officielt skabt henved 200 000 nye arbejdspladser, hvoraf halvdelen besattes med udenlandsk arbejdskraft. I 1997 stagnerede jobmarkedet og arbejdsløsheden steg; for øjeblikket udgør udenlandske arbejdstagere ca. 3,5 % af arbejdsstyrken;

- der er forsvundet flest arbejdspladser i landbruget, industrien og byggesektoren, mens tjenestesektoren har oplevet en stigning i beskæftigelsen på 53 %;

- antallet af selvstændige erhvervsdrivende (håndværkere, små virksomheder, handlende) vokser - der findes i dag over 750 000 selvstændige erhvervsdrivende;

- en temmelig stærk sort økonomi er under udvikling; Det anslås, at mindst 250 000 tjekkiske statsborgere og 80-100 000 udenlandske statsborgere i perioden 1992-1997 var indblandet i denne sorte økonomi, der indbefatter lovovertrædelser.

Udsigterne på mellemlang sigt (indtil år 2000) ser ud som følger:

- ved århundredskiftet vil den erhvervsaktive del af befolkningen være vokset med mindst 236 000 personer; jobefterspørgslen vil imidlertid opleve en langsommere stigning på grund af de unges voksende lyst til at videreuddanne sig;

- jobefterspørgslen vil imidlertid være stor i år 2000, hvorfor der vil være stor fare for, at arbejdsløsheden vokser.

4.3.2. Tjekkiet var i 1996 den centraleuropæiske overgangsøkonomi, der havde langt de laveste arbejdsløshedstal (186 000 eller 3,5 %). Men økonomisk stagnation i 1997 bragte tallet op på over 260 000.

Strukturelt kendetegnes arbejdsløsheden i Tjekkiet ved følgende:

- højere arbejdsløshed blandt de lavere uddannede - især blandt arbejdere, kvinder og unge; en betydelig stigning i arbejdsløsheden blandt handicappede (der udgør 3 % af hele arbejdsstyrken, men 18 % af de arbejdsløse). Et andet alvorligt problem er sigøjnernes mangel på arbejde;

- væsentlige regionale forskelle i arbejdsløshedsniveauerne;

- en stigning i langtidsledigheden, der nu rammer ca. en femtedel af de arbejdsløse. Visse af disse har mistet enhver interesse for at søge arbejde og lever på understøttelse.

4.3.3. Tjekkiet har i de seneste år tiltrukket mange, både legale og illegale, indvandrere fra andre central- og østeuropæiske lande. I juni 1997 opholdt der sig mindst 178 000 udenlandske arbejdstagere legalt i landet, deriblandt 73 000 slovakker, 42 000 ukrainere og 13 000 polakker. Til disse legale udenlandske arbejdstagere skal der mindst lægges 80-100 000 illegale indvandrere.

Denne tilstrømning af såvel legale som illegale udenlandske arbejdstagere er lig med billigere, mere fleksibel arbejdskraft. Dette er til klar fordel for virksomhederne, der ikke straffes hårdt, selv om de bryder deres kontraktmæssige forpligtelser.

4.3.4. Lov nr. 1 af 1991 fastslår, at alle mennesker har ret til arbejde. Loven indeholder bestemmelser om, at der skal ske en modernisering af de offentlige arbejdsformidlingskontorer og indføres private ikkeudbyttegivende arbejdsformidlingsbureauer. Loven fastlægger også procedurerne i forbindelse med hhv. ansættelse og personalenedskæring ved virksomhedsomlægning. Endelig fastsætter loven også finansielle bidrag til virksomheder, som ansætter nye medarbejdere.

4.3.5. Arbejdsforhold og -betingelser reguleres udelukkende ved arbejdsloven fra 1965, der ikke har gennemgået større forandringer. Der findes kun to typer arbejdskontrakter - midlertidige og faste.

Det er alment accepteret, at arbejdsloven, der ikke er gearet til dagens arbejdsmarked, har brug for en grundig revision.

4.3.6. Arbejdsmarkedsparternes rolle i forbindelse med indførelsen af nye regler, der foregår enten via samråd eller kollektive overenskomstforhandlinger, er meget begrænset. På samme måde har fagforeningerne kun begrænset indflydelse på foranstaltningerne til at sikre beskæftigelsen - ikke mindst fordi sidstnævnte hidtil ikke har været noget problem. Den nuværende lovgivning omfatter kun individuel afskedigelse, men de nye love om kollektive overenskomstforhandlinger vil gøre det muligt at forhindre masseafskedigelser.

4.4. Den sociale dialog

4.4.1. Den sociale dialog i Tjekkiet foregår inden for rammerne af rådet for økonomisk og social konsultation, hvor repræsentanter fra regeringen og arbejdsmarkedets parter mødes for at diskutere arbejdsmarkedslovgivning, lønninger og sociale anliggender.

4.4.1.1. Samtidig med den økonomiske krise har der i løbet af det sidste år udviklet sig en krise i den sociale dialog, især på centralt niveau. Det viste sig, at de medlemmer af regeringskoalitionen, som mente, at den sociale dialog ikke kunne bruges til at takle socialpolitiske problemer, havde størst indflydelse. Disse kræfter forsøgte derfor at begrænse dialogen - også om sociale reformer - til et minimum. Dette har udløst spændinger mellem regeringen og arbejdsmarkedets parter.

4.4.1.2. Den vigtigste årsag er, at mens fagforeningerne krævede en socialreform med henblik på at fastlægge regler og tage konkrete skridt til at skabe en ægte aktiv arbejdsmarkedspolitik, så man kunne sikre en anstændig levestandard, bedre lovgivning og foranstaltninger på arbejdsmarkeds- og socialsikringsområdet for at støtte familierne og de socialt dårligst stillede grupper, fokuserede regeringen på en stram økonomisk politik med nedskæringer på de sociale budgetter som hovedmål.

4.4.1.3. Vanskelighederne med at etablere en trevejsdialog (og i visse tilfælde regeringens totale afvisning heraf) har tvunget arbejdsmarkedets parter til at søge alternative fremgangsmåder og lægge direkte pres på parlamentet for at ændre lovgivningen. Parlamentsmedlemmer har, efter aftale med fagforeningerne, ofte haft held til at vedtage lovgivning, som kunne afbøde de værste effekter af bestemte love vedrørende arbejdstagere og borgere.

4.4.2. Eftersom der er behov for økonomiske og sociale reformer for at kunne vedtage den gældende fællesskabsret, er det vigtigt, at den sociale dialog genoptages og styrkes på alle niveauer.

4.4.3. Generelt bygger arbejdsmarkedslovgivningen i Tjekkiet, såvel som de institutioner og procedurer den omfatter, på de samme ideer som EU-landenes forskellige lovgivninger. Men der er brug for at gøre yderligere fremskridt, og minimumsstandarderne, der er fastlagt i EU-direktiverne, må også vedtages. Først og fremmest bør Den Europæiske Socialpagt vedtages og de internationale konventioner om beskyttelse af arbejdstagere, såsom ILO-konventionerne 131, 151 og 154 ratificeres. Udarbejdelsen af en ny arbejdslov kunne derfor være en vigtig lejlighed til at etablere et snævert trevejssamarbejde og genoptage den sociale dialog.

4.4.4. Med hensyn til kollektive overenskomstforhandlinger synes fagforeningernes rolle generelt at være noget begrænset, både på nationalt niveau og i virksomhederne. Dette skyldes især, at overgangen til et system baseret på det private initiativ har givet iværksætterne større råderum, hvad angår arbejdstyper og -tid, lønninger og ansættelsens varighed. Det skyldes også, at arbejdsgiverne ikke er stærkt organiseret på landsplan og har svært ved at stå som repræsentativ modpart til en autoritativ fagbevægelse.

4.4.5. Man kan generelt konstatere, at regeringen med sin politik ikke har støttet, men snarere taget afstand fra øget social dialog og kollektive overenskomstforhandlinger. Spørgsmålet er, om dette overvejende handler om ideologi eller skyldes en erkendelse af, at den europæiske integrationsproces vil medføre en vanskelig økonomisk konfrontation baseret på konkurrenceevne.

4.4.6. Med hensyn til politikken til fremme af lige muligheder, drejer foranstaltningerne sig i dag især om mødre med småbørn. Der findes regler, der stiller sig i vejen for kvindernes adgang til job i den offentlige og private sektor og til hverv i de offentlige institutioner: gennem de nye arbejdsretlige regler vil man søge at skabe lige muligheder.

4.4.6.1. Regeringen godkendte i april en resolution om prioriteringen af bestræbelserne for lige muligheder (), herunder foranstaltninger til skabelse af forståelse i den offentlige mening på det kulturelle og sociale plan og til støtte for kvinders adgang til hverv på regeringsplan og i de offentlige administrationer, og hver enkelt minister er blevet engageret i gennemførelsen af kvalifikationsfremmende foranstaltninger og udnyttelsen af de muligheder, der ligger i Tjekkiets deltagelse i internationale programmer og aktiviteter i samarbejde med de private organisationer. Andre foranstaltninger drejer sig om reglerne for lighed, adgangen til iværksætter- og produktionsvirksomhed, familiemæssig omsorg, beskyttelse af moderskab og børns rettigheder, bekæmpelse af vold mod kvinder.

4.5. Den sociale beskyttelse og andre politikker

4.5.1. De sociale udgifter befinder sig for tiden på omkring 20 % af BNP med følgende fordeling: 9 % til pensioner, 2,5 % til sygdom, 7,5 % til sundhed, 1 % til beskæftigelsesfremme. Med hjælpen til handicappede, til småbørnsfamilier og nye former for arbejdsløshedsunderstøttelse samt »en overlevelsesydelse« kommer man op på 25 %. Generelt er den sociale beskyttelse i højere grad beregnet på familier end på enkeltpersoner.

4.5.2. Udgifterne til pensioner ligger påfaldende lavt, langt under EU-gennemsnittet (14 %). Det sociale sikkerhedssystem bør gradvis bringes til at sikre en mere passende levefod for de ældre. På grund af den demografiske udvikling kan ydelsernes reale købekraft, som allerede er utilstrækkelig, vanskeligt opretholdes, sådan som produktionsvæksten og prisudviklingen tegner sig. Det er derfor nødvendigt at revaluere pensionerne i forhold til leveomkostningerne.

4.5.2.1. En tredjedel af befolkningen har tegnet en privat supplerende pensionsordning. Hidtil har arbejdsgiverne ikke bidraget til pensionsfinansieringen, men det forekommer nødvendigt af hensyn til ligevægten i pensionssystemet at finde en ordning, hvorefter de virksomheder, som erklærer sig villige, også bidrager. I øjeblikket udspinder der sig en livlig debat om reformen af pensionssystemet, som går i retningen af en løsning på tre niveauer: grundpension, supplerende pension og individuel pension.

4.5.3. Skole- og sundhedsområderne er problematiske, fordi de er genstand for reformforslag fra regeringen, som især tager sigte på begrænsning af udgifterne.

4.5.3.1. Særlig følsom er skolevæsenets situation. Regeringen har foreslået en reform af det højere skolevæsen og foreslår nye omkostninger lagt over på de skolesøgende, selv om der ikke foreligger en samlet plan for sektorens udvikling. Man har tænkt sig at forhøje antallet af undervisningstimer, selv om der fortsat er problemer med personalemangel, navnlig på grund af de meget lave lønninger og deraf følgende rekrutteringsproblemer.

En række lærerstrejker i januar 1997 og en omfattende demonstration i april 1998 er udtryk for dyb utilfredshed.

4.5.3.2. I sundhedssektoren har man fjernet sig fra anvendelsen af solidaritetsprincippet. På grund af modstand fra fagbevægelsen og andre grupper er det endnu ikke lykkedes regeringen som påtænkt at indføre delvis eller fuldstændig patientfinansiering af sundhedsydelserne.

4.5.4. Også på området sikkerhed og sundhed for arbejdstagere er der brug for handling. ILO-konvention nr. 155 og 161 om sundhed og sikkerhed for arbejdstagere bør implementeres fuldt ud. ILO-konvention nr. 81 om arbejdstilsyn og nr. 176 specielt om minearbejderes sikkerhed er ikke ratificeret af den tjekkiske regering, hvilket bør ske. Der bør også indføres forsikringsordninger mod arbejdsulykker, og oplysnings- og forebyggelsesarbejdet bør udbygges.

5. Fremtidsperspektiverne

5.1. Studiegruppen havde den 25. og 26. juni 1998 i Prag en række interessante møder med repræsentanter for EU-delegationen; med politisk ansvarlige og ledende embedsmænd fra udenrigsministeriet, arbejds- og socialministeriet og industriministeriet; med lederne af fagorganisationen CMKOS (de samvirkende tjekkiske og mähriske fagforbund), den private arbejdsgiverforening, en af landbrugets organisationer og kunst- og kulturforbundet. Disse møder gav grundlag for en mere detaljeret vurdering.

5.2. Valget den 19. juni 1998 ændrede det politiske landskab, men ikke så meget at der er lagt klart op til regeringsgrundlag. Intet af de store partier fik et tilstrækkeligt flertal; der må skabes en koalition, som ikke er let at styre: socialdemokraterne fik 32,3 % af stemmerne og 74 mandater (af 200), civildemokraterne 27,7 % og 64 mandater, kommunisterne 11,1 % og 25 mandater, de kristelige demokrater 9 % og 19 mandater og frihedsunionisterne 8,6 % og 18 mandater. Der forudses derfor en ustabil periode, hvor det bliver vanskeligere at styre økonomien og iværksætte de reformer, der er nødvendige for at videreføre integrationsprocessen, navnlig dem, der kræver fast politisk vilje.

5.2.1. På det politiske plan er der dog almindelig enighed om Tjekkiets tiltrædelse af EU, som blev betonet i stort set alle partiers valgprogrammer (bortset fra kommunisternes). Hidtil har der ikke vist sig væsentlige forsinkelser, og der er ingen frygt for administrativ blokering, eftersom kontinuiteten i forhandlingerne med EU er sikret. Men hvis den nye regering ikke bygger på et solidt flertal, bliver det ikke desto mindre vanskeligt at opretholde hastigheden i indarbejdelsen af EU's regelværk.

5.3. Fremskrivningerne om væksten i BNP fra Tjekkiets statistiske institut er blevet reguleret nedad for 1998 (fra 1,6-2 % til 1,4 %), mens de er bedre for 1999 (3 %). På den ene side bekræfter nogle makroøkonomiske tal, at den økonomiske udvikling forringes: f.eks. er OECD og den tjekkiske regering enige om, at arbejdsløsheden vil stige til 6 % ved udgangen af 1998, mens der er delte meninger om inflationen, som ifølge OECD allerede i marts nåede en rate på 13,4 % på årsbasis, mens den ifølge regeringen falder til ro på 12 % ved årets udgang. På den anden side kommer der positive signaler fra handelssiden: handelsunderskuddet skulle falde betydeligt takket være en bedre sammensætning i eksporten.

Opsvinget i den økonomiske aktivitet skyldes hovedsagelig den positive udvikling i eksporten, som i første kvartal viste en fremgang på 45 %. Dette skyldes tre forhold: virkningerne af korunaens devaluering i maj 1997, efterspørgselsstigningen i Tyskland og andre større europæiske lande samt den igangsatte omstrukturering, som gradvis medfører genvinding af konkurrenceevnen. Men omstruktureringen kræver både knowhow, teknologi og kapital, som især i øjeblikket ikke er til stede.

5.4. Blandt de prioriteter, industriministeriet har valgt for de nærmeste år (), bemærkes foranstaltningerne til lettelse af selskabsskatten og momsen, gradvis nedsættelse af de indirekte skatter; frigivelse af prisdannelsen, opbygningen af et hensigtsmæssigt regelgrundlag (især for kapitalmarkedet, konkurrencen i erhvervslivet, handelslovgivningen osv.) og dettes harmonisering med EU-lovgivningen.

5.5. Fra et industripolitisk synspunkt bliver det vigtigt at overvinde de tjekkiske virksomheders beskedne konkurrenceevne på det indre og ydre marked, som ikke så meget skyldes det tekniske og teknologiske niveau, men snarere arbejdskraftens forholdsvis lave produktivitet og en lav merværdi. Af afgørende betydning er således: fortsættelsen af den industrielle omstrukturering () såvel organisatorisk, ejerforholdsmæssigt, finansstrukturelt og personalemæssigt; skabelsen af betingelserne for vækst i arbejdskraftens produktivitet (herunder forholdet mellem vækst i lønningerne og produktiviteten); et gunstigere klima for udenlandske investeringer. Det er ligeledes vigtigt, at regeringen har forpligtet sig til at afslutte privatiseringen af banksektoren på en ny, mere gennemsigtig og veltilrettelagt måde.

5.5.1. Tosovsky-regeringen forsøgte at skabe mere tiltrækkende betingelser for udenlandske investeringer med en pakke foranstaltninger, der blev vedtaget i april 1998, og som blandt andet betød fuldstændig skattefritagelse for investor de første fem år. Men reaktionen var ret kølig: tærsklen for investeringer ligger ret højt på 25 mio. dollar, og nabolande som Polen og Ungarn byder på bedre betingelser og på økonomier i kraftig vækst.

5.6. Det bekræftes som konklusion, at den tjekkiske økonomi er stærkt afhængig af den økonomiske konjunktur i EU, samtidig med at et helt nyt problem aftegner sig i horisonten: beskæftigelsen.

5.6.1. Det er uklart, i hvilket omfang forudsigelsen af en stigning i arbejdsløsheden på op til 6 % ved udgangen af 1998 tager hensyn til:

- omstruktureringer, der endnu ikke er gennemført;

- allerede eksisterende programmer for reduktion af antallet af ansatte i den offentlige administration og i visse tjenestesektorer, som er udpeget til åbning for fremmed kapital (transport og energi).

5.6.2. En arbejdsløshedsprocent på 6 kan forekomme udramatisk i forhold til EU, hvor man har meget højere tal, men det må understreges, at tallet sandsynligvis vil stige, at der er tale om et nyt fænomen, som er lidet kendt i landet, samt at tjenestesektoren er mættet og ikke synes i stand til at absorbere den nye arbejdsløshed.

Desuden må det forventes, at omstruktureringen af Polens landbrugssektor kan føre til en immigrationsbølge i Tjekkiet, hvilket vil vanskeliggøre situationen på arbejdsmarkedet.

5.6.3. For at kunne løse beskæftigelsesproblemet, er der brug for en tilpasset politik og for tilstrækkelige ressourcer og midler, som hidtil har manglet eller været utilstrækkelige, fordi der ikke var arbejdsløshed og regeringen indtog en neoliberalistisk holdning:

- ressourcerne til arbejdsmarkedet er blevet på samme niveau, som da arbejdsløsheden lå på 3 %;

- beføjelserne er fordelt på flere ministerier, og der mangler en samordning;

- den offentlige arbejdsformidling begrænser sig til at levere lister over ledige pladser.

5.6.4. På baggrund af møderne med centraladministrationen kan ØSU bekræfte, at man forbereder en samlet plan for håndtering af arbejdsløshedsproblemet, hvor man samler alle beføjelser angående de grundlæggende målsætninger om økonomisk vækst, tiltrækning af udenlandsk kapital, overførsel af teknologi og støtteplaner for regioner i industriel tilbagegang. Man overvejer i øvrigt at omlægge subsidierne til de arbejdsløse til incitamenter til skabelse af nye arbejdspladser.

5.6.5. Væsentlige bidrag til beskæftigelsen kan også komme fra de små og mellemstore virksomheder, som i øjeblikket udgør over halvdelen af hele den industrielle sektor. Man har vedtaget en særlig lov om billig offentlig finansiering og en særlig bank. Gennem PHARE-programmet er oprettet innovationscentre til støtte for de små og mellemstore virksomheder.

5.7. Med hensyn til den sociale dialog bemærkes, at arbejdsmarkedets parter beklager ved flere lejligheder kun at have modtaget informationer og ikke, som de gerne ville, at have været medbestemmende i integrationsprocessen, navnlig ved fastlæggelsen af prioriteter, f.eks. i udvælgelsen af projekter til finansiering via PHARE.

5.7.1. Regeringen har hidtil ført forhandlingerne om medlemskab af EU, som om det udelukkende var regeringens og statspræsidentens anliggende. Arbejdsmarkedets parter beklager den sparsomme inddragelse i denne proces, mangelen på information og på offentlig debat og kræver ret til indsigt i og diskussion af indhold af social- og arbejdsmarkedspolitisk art. Fagbevægelsen anklager desuden regeringen for at bruge omsætningen af det europæiske regelværk til at reducere arbejdstagernes sociale sikkerhed til et minimum.

5.8. Med hensyn til kollektive forhandlinger bemærkes, at der endnu er meget spinkle og fjerne udsigter for gennemførelsen af en ordning, hvorefter man på alle niveauer uafhængigt kan fastsætte løn- og arbejdsvilkår - og således fuldende opbygningen af en markedsøkonomi. Arbejdsaftaler eksisterer reelt i de større virksomheder, hvor fagbevægelsen er konkret etableret som den klart anerkendte partner.

5.8.1. Årsagerne til dette efterslæb er komplekse og har dels at gøre med den nylige oprettelse af en lidet repræsentativ arbejdsgiverorganisation, dels med en faglig organisation, som nok er repræsentativ (dækkende 45 % af arbejdskraften), men samtidig er alt for centraliseret og uden lokal og regional etablering, og endelig har det at gøre med et ønske om at sikre landet fred på arbejdsmarkedet i en vanskelig overgangsfase.

5.9. I en sådan sammenhæng bliver den arbejdsretlige reform af fundamental betydning, da den giver anledning til en grundlæggende debat om, hvilken filosofi der skal lægges til grund for lovgivningen og for arbejdsmarkedsforholdene. To holdninger står over for hinanden. På den ene side vil man for at sikre total aftalemæssig frihed mellem parterne helst frem til at afskaffe de arbejdsretlige lovregler; på den anden side er man mere afbalanceret og anerkender arbejdstagerens ret til beskyttelse gennem lovgivningen. Et andet centralt spørgsmål er, under hvilke former arbejdstagerne skal være repræsenteret på virksomhedsplan.

5.9.1. Problemet er, at debatten ikke tager form af et samråd. På dette punkt divergerer regeringens og arbejdsmarkedsparternes synspunkter klart.

5.10. Det europæiske støtteprogram PHARE har mellem 1990 og 1997 tildelt Tjekkiet 493 mio. ecu, som er anvendt til oplysnings- og forskningsprogrammer, uddannelse, miljøbeskyttelse, sociale forhold, sundhed, menneskerettigheder og mindretalsbeskyttelse, herunder specielt sigøjnerne. 1997-programmet har haft til opgave at fremme overgangen til de nye retningslinjer for PHARE og været koncentreret om forberedelsen af tiltrædelsen. Hovedopgaverne har været den institutionelle konsolidering og det europæiske regelværk, herunder moderniseringen af den offentlige administration og deltagelsen i EU-programmer; udviklingen af det civile samfund, herunder styrkelsen af civilsamfundets organisationer, et væsentligt element i demokratiets befæstelse; den økonomiske og sociale samhørighed og konkurrenceevnen, men hovedmålsætningen har været forberedelse til deltagelse i strukturfondene. For 1998-1999 forudses afsat yderligere 117 mio. ecu. ØSU ser gerne, at de grænseoverskridende samarbejdsprogrammer med nabolandene fremmes.

5.11. I visse sektorer som miljø, transport og landbrug, der for at kunne tilpasse sig det indre europæiske marked og blive konkurrencedygtige, ikke alene har behov for strukturreformer, men også betydelige finansielle ressourcer, som kun i meget begrænset omfang vil blive tilbudt som EU-støtte, regner de tjekkiske myndigheder med at skulle bruge overgangsperioder, hvis længde på nuværende tidspunkt ikke kan fastlægges. ØSU understreger i denne forbindelse, at en bæredygtig udvidelse kræver, at overgangsperioder kun anvendes i særlige tilfælde.

Bruxelles, den 9. september 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 30 af 30.1.1997.

() EFT C 19 af 19.1.1998.

() EFT C 75 af 10.3.1997, C 30 af 30.1.1997.

() IP /98/117 af 4.2.1998.

() Se »The Social and Economic Consequences of CR's Integration into the EU« udgivet af Research Institute for Labour and Social Affairs og »Le Trasformazioni del mercato del lavoro e la disciplina del rapporti di lavoro in alcuni paesi dell'Europa Centrale« - en rapport udarbejdet af professor Roberta Bortone på vegne af CNEL.

() Resolution nr. 236 af 8.4.1998.

() Ministry of Industry and Trade of the Czech Republic, The policy of development and improvement of the Czech industry competitiveness, Paper, May 1998.

() Et indtryk af omfanget af den igangværende privatiserings- og omorganiseringsproces fås gennem nogle tal fra byggebranchen: i 1992 talte man 788 virksomheder, hvoraf 339 havde under 100 ansatte og 449 over 100 ansatte (heraf dog 106 med over 500); ved udgangen af 1997 var der 2 370 virksomheder, hvoraf de 1 920 havde under 100 ansatte og 450 over (antallet af virksomheder med over 500 blev mere end halveret og er nede på 48).