ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 486 
 
 
 
Vol. 1983/0 185 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Economic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation. 
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen 
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983, 
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003 
(ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit 
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5 
der genannten Verordnung freigegeben. 
KOMMISSIONEN FOR  DE  EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(83)  486 endelig udg. 
Bruxelles,  den 13. september 1983 
KOMMISSIONENS  BERETNING 
TIL EØF-AVS-MINISTERRÅDET 
OM FORVALTNINGEN  AF DET FINANSIELLE 
OG TEKNISKE  SAMARBEJDE  11982, 
I FORBINDELSE MED LOME-KONVENTIONEN 

KOMMISSIONEN FOR  DE  EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(83)  486 endelig udg. 
Bruxelles,  den 13. september 1983 
KOMMISSIONENS  BERETNING 
TIL EOF-AVS-MINISTERRÅDET 
OM FORVALTNINGEN AF DET FINANSIELLE 
OG TEKNISKE  SAMARBEJDE  11982, 
I FORBINDELSE MED LOME-KONVENTIONEN 
KOM(83)  486 endelig udg. 

INDHOLD 
Indledning side 
Afsnit I : Udviklingen  i den  fulgte  politik 
Kapitel I : De  menneskelige  ressourcer 
Kapitel II : Landbrug,  fødevarer og miljø 
Kapitel III : Energi,  minedrift  og industri 1 
1 
6 
9 
Afsnit II : Den sektormæssige  fordeling  af finansieringerne 
Kapitel I :  Projekter  vedrørende  landbrug  og 
landdistrikter 
Kapitel II :  Industrialisering  og energi 
Kapitel III : Transport  og kommunikation 
Kapitel IV : Uddannelse 
Kapitel V : Vandbygning,  infrastruktur  i byer 
og boliger 
Kapitel VI : Sundhed 
Kapitel VII : Handelsfremmende  foranstaltninger 13 
15 
18 
20 
23 
24 
28 
29 
Afsnit III : De enkelte  geografiske  områder 
Kapitel I : Sahel-landene 
Kapitel II : De  vestafrikanske kyststater 
Kapitel III : Centralafrika 
Kapitel IV :  Afrikas  Horn 
Kapitel V : Østafrika 
Kapitel VI : Det  indiske  Ocean 
Kapitel VII : Det  sydlige Afrika 
Kapitel VIII:  Vestindien 
Kapitel IX :  Stillehavet 31 
31 
35 
40 
43 
45 
47 
50 
52 
54 

- 2 -
side 
Afsnit IV : Iværksættelse af  konventionens  særlige  
bestemmelser 
Kapitel I :  Foranstaltninger  til fordel for 
de AVS-stater,  som er mindst  ud­
viklede,  eller som er  indlands-
stater eller østater 55 
55 
Kapitel II :  Regionalt  samarbejde  58 
Kapitel III : Små og  mellemstore virksomheder  61 
Kapitel IV :  Faglig bistand  63 
Kapitel V : Nødhjælp 65 
Kapitel VI : Stabex 68 
Afsnit V :  Udkast  til en kvalitativ  vurdering  af iværksæt­
telsen af det  finansielle  og faglige  samarbejde 
Kapitel I :  Foranstaltningernes levedygtighed, 
de integrerede projekter, lokalbe­
folkningens deltagelse 
Kapitel II :  Drift og vedligeholdelse  af pro­
jekterne 
Kapitel III : Evaluering  af bistanden 
Kapitel IV : "Le  Courrier  ACP-CEE" 70 
70 
76 
78 
83 
Afsnit VI : Den  finansielle  gennemførelse i 1982 
Kapitel I :  Finansieringer 
Kapitel II :  Finansieringsaftaler  og udbud 
Kapitel III : Tildeling  af kontrakter 87 
87 
94 
97 
- Statistiske bilag 
- AVS/EØF-Ministerrådets  resolution  vedørende det  finansielle  og faglige 
samarbejde. 

INDLEDNING 
Denne årsberetning  til AV5/EØF-Ministerrådet om  forvaltningen  af den  finansi­
elle og faglige bistand  i 1982 er  udarbejdet  af Kommissionen  i samarbejde 
med Den europæiske  Investeringbank  i henhold  til artikel  119 i den  anden Lomé-
konvention.  Det er således den  anden årsberetning, dsr er  blevet forelagt  i 
medfør af  denne bestemmelse. 
Den første  beretning,  der vedrørte 1981, er  blevet drøftet på stedfortræder-
plan i det  udvalg, der er  nedsat i henhold  til konventionens  artikel  108. Det 
foregik den 27.  april 1983 på  udvalgets tredje  møde siden Lomé-konventionens 
ikrafttræden. På  sit fjerde  møde den 6. maj 1983  udarbejdede  udvalget  en be­
retning  til Ministerrådet  samt et udkast  til en resolution  om det  finansielle 
og faglige  samarbejde,  der den 18. maj 1983  blev forelagt udvalget,  som denne 
gang var samlet på ministerplan. 
Denne resolution,  der blev vedtaget  af Rådet  selv den 20. maj 1983, er en  vi­
dereførelse og  udbygning  af resolutionen fra  Libreville  (14. maj  1982). Den 
udgør således  AVS-staternes  og Fællesskabets fælles  doktrin  med hensyn  til 
finansielt  og fagligt  samarbejde. 
Kommissionen  er for  sit vedkommende  tilfreds  med denne resolution, idet  den 
sammen med resolutionen fra  Libreville  giver Kommissionen  nyttige retnings­
linjer for iværksættelsen af  samarbejdet. 
"Med henblik  på at  lette arbejdet  i Artikel  108-udvalget"  opfordrer  Rådet 
i øvrigt  heri Kommissionen  til "at fremskynde  forelæggelsen af  sine beret­
ninger og til under alle omstændigheder  ikke at forelægge dem  senere end 
ved udgangen  af juli". 

- 2 -
Kommissionen  har noteret sig  denne opfordring,  som den i høj  grad vil lægge 
sig på sinde. 
Det finansielle  og faglige  samarbejde,  som denne beretning handler  om, er 
ikke hele Lomé-konventionen,  idet denne har et  langt bredere  anvendelsesom­
råde og  omfatter  lige fra handelssamarbejde  til en række  paritetiske  insti­
tutioner  uden sidestykke  i international  sammenhæng, og således udgør den 
globale og kontraktmæssige "Lomé-politik". Det har med  denne  politik  været 
muligt at gå videre end de  vedtagne  retsakter  og skabe en de  facto-solidari-
tet, der får én  til at tænke på den  solidaritet,  som Robert Schuman  opfor­
drede europæerne  til at vise i sin historiske  erklæring af 9. maj 1950, og 
som skulle føre til oprettelsen  af Fællesskabet. Men  selv om det  finansielle 
og faglige  samarbejde  ikke er hele Lomé-politikken, er det  sikkert  det mest 
effektive  instrument  i denne politik;  det er i  hvert fald resultaterne  af 
dette samarbejde,  der er  lettest at måle og  kontrollere  på stedet. 
Tilsvarende  er Lomé-konventionen  ikke hele  udviklingspolitikken,  idet denne 
i årenes løb er  blevet stærkt  udbygget  og gjort langt  mere alsidig.  Således 
konstaterede  OECD's  Udvalg for Udviklingsbistand  (DAC) i  marts 1983, at  Fæl­
lesskabets bistand  er blevet forøget  langt hurtigere  end bistanden fra  alle 
de andre internationale  institutioner  og formodentlig  også hurtigere  end bi­
standen  fra industrilandene taget  under ét. Lomé-konventionen er  imidlertid 
fortsat den mest afrundede  og fuldstændige  helhed inden  for denne politik. 
Men verden står ikke stille,  og inden udgangen  af 1982  offentliggjorde  Kom­
missionen  sit memorandum om Fællesskabets  udviklingspolitik.  I dette doku­
ment gøres der  dels status  over de gennemførte  foranstaltninger, dels  gøres 
der rede for de  principper  og retningslinjer,  der efter Kommissionens  opfat­
telse bør gælde for Fællesskabets  udviklingspolitik  i det kommende  tiår. 
Dette er rammen om  bl.a. de forhandlinger,  der fra september  1983 skal føres 
med henblik  på fornyelse  af Lomé-konventionen. 

- 3 -
I ovennævnte memorandum gør  Kommissionen rede for  målsætningerne for  udvik­
lingspolitikken,  de anvendte metoder  samt den institutionelle  struktur,  denne 
politik er baseret på. 
Med hensyn  til målsætningerne  understreges  især betydningen  af, at befolknin­
gen bliver  selvforsynende  med fødevarer, og at der gennemføres  foranstaltnin­
ger til støtte for de  enkelte landes  politik. 
Med hensyn  til de metoder,  der skal anvendes,  går Kommissionen  ind for, at 
der mellem Fællesskabet og  hvert ankelt  modtagerlands  regering etableres  en 
dialog om udviklingspolitikken.  I øvrigt går  Kommissionen  fortsat  ind for, at 
bestemmelserne  om dens forbindelser  med AVS-landene  skal nedfældes i en  ram­
mekonvention,  der ikke er tidsbegrænset, og som jævnligt  suppleres  gennem 
protokoller,  hvori der sker en præcisering  eller tilpasning  af visse - navnlig 
finansielle  - bestemmelser. 
Denne beretning  er noget anderledes  opbygget  end den foregående.  Naturligvis 
udgør de  oplysninger,  der kræves i  henhold  til konventionens  artikel 119 
vedrørende  "bl.a.  situationen  for forpligtelser,  gennemførelse og  udnyttelse 
af bistanden" stadig  det centrale  i beretningen,  men man har bestræbt  sig på 
i højere  grad at indsætte det  finansielle  og faglige  samarbejde  i en geogra­
fisk sammenhæng.  Denne nye opbygning  svarer  til den væsentlige strukturæn­
dring, der er  foretaget  i Kommissionens  centrale tjenestegrene,  og som har 
medført,  at disse nu hovedsagelig  er opdelt  efter geografiske  kriterier,  så­
ledes at det  bliver muligt at få et  samlet og koordineret indtryk  af den 
økonomiske og  sociale  situation  i hvert enkelt partnerland. 
Ifølge konventionens  artikel 119 er hovedformålet med årsberetningen at gøre 
rede for "situationen  for forpligtelser".  Det kan i den  forbindelse  anføres, 
at der i 1982  blev indgået  forpligtelser  for næsten en  milliard  et hundrede 
millioner  ECU (1  095,3 millioner)  af de midler,  der forvaltes  af Kommissionen 
og Banken  i medfør af Lomé  II. De samlede  forpligtelser  for 1982  udgjorde 
endog næsten en  milliard  to hundrede  millioner  (1 194,8  millioner),  såfremt 
man medregner  finansieringer over  de midler,  der henstod fra  den første  kon­
vention. Det betyder,  at de samlede  forpligtelser  er steget med 39,7?o i for­
hold til det foregående år. 

- 4 -
I beretningen  skal der "bl.a." også gøres  rede for gennemførelsen af  bistan­
den, og det er  faktisk et af de væsentligste  aspekter,  der vil blive indgå­
ende behandlet  i selve teksten.  Dog synes det hensigtsmæssigt  allerede  her 
i indledningen  at angive,  hvor langt man er kommet med gennemførelsen, ved 
at anføre det  samlede beløb, der er  blevet udbetalt. Dette  mål er  ikke nød­
vendigvis  det mest nøjagtige, men  til gengæld det  simpleste.  Det kan således 
konstateres,  at de samlede  udbetalinger  har udgjort 719,7  millioner  ECU, 
hvilket er næsten fuldstændig det  samme som i 1981 (721  millioner). 

- 1 -
AFSNIT I: UDVIKLINGEN  I DEN FULGTE  POLITIK  
KAPITEL I: De  menneskelige  ressourcer 
I indledningen  til den såkaldte  Brandt-rapport^  , der blev udarbejdet  af et 
uafhængigt  udvalg,  som Willy Brandt var formand  for, stiller  denne spørgsmå­
let: "Hvad betyder udvikling?",  og anfører som  svar: "Man bør undgå den  sta­
dige sammenblanding  af begreberne  vækst og  udvikling,  og udvalget understre­
ger, at det  vigtigste  mål for  udviklingen er,  at den pågældende  befolkning 
kan dække sine egne behov, og at der opstår en  skabende  enhed, som udnytter 
nationens produktive  kræfter og  dens menneskelige  ressourcer". 
Denne simple  retningslinje  - det gælder i  hvert fald det deri opstillede  mål -
bygger på tre  vigtige  kendsgerninger,  som Brandt  tidligere  havde fastslået: 
- udryddelsen  af sulten er menneskehedens  vigtigste  opgave. 
- Begrebet  livskvalitet  er næsten meningsløst  uden sundhed,  og denne forud­
sætter igen først og  fremmest  en passende  ernæring og et  sundt miljø. 
- Analfabetisme  er ligeledes skyld  i et enormt  spild af menneskelige  ressour­
cer. 
Det kan ikke udtrykkes  klarere,  end at de  menneskelige  ressourcer  på én og 
samme gang er både mål og  middel i enhver  udviklingspolitik.  De er målet, 
fordi det drejer sig  om at sikre hvert enkelt  menneske  muligheden  for at 
overleve  og dernæst  muligheden  for i så høj  grad som muligt at realisere 
sine egne muligheder.  Det er  indlysende,  at de menneskelige  ressourcer  også 
er midlet,  for udvikling  er helt utænkelig  uden udnyttelse  af mennesket,  dets 
intelligens,  viden og tekniske  færdigheder. Skønt  disse tanker  er indlysende, 
synes det ikke overflødigt  igen at gøre opmærksom på dem, da de  visse steder 
endnu ikke er blevet  fuldt ud forstået, det gælder både i  nord og i syd. 
I den henseende  har det  arbejde,  der i henhold  til den første og  anden Lomé-
konvention (henholdsvis  artikel  57, stk. 1 og artikel 118, stk. 2) er gjort 
for at vurdere virkningen  af det  finansielle  og faglige  samarbejde  vist, at 
udviklingen  af infrastrukturer  og produktionsanlæg  ikke i tilstrækkelig høj 
grad har været  ledsaget  af bestræbelser for at øge  landenes  muligheder  for 
selv at overtage forvaltningen  og udnyttelsen  af anlæggene, og at  dette i 
visse tilfælde har ført  til, at de  finansierede projekter  i alt for ringe 
1) P 41 i  serien "Idees" (Gallimard). 

- 2 -
grad udnyttes 
På den baggrund  har Kommissionen  fastlagt  følgende  princip  for det  fremtidi­
ge arbejde:  for at gøre det  finansielle  og faglige  samarbejde  endnu mere ef­
fektivt, bør der lægges vægt på, at det  skal fremme "en autonom  og varig ud­
vikling i udviklingslandene,  særlig i de  fattigste  af disse lande"  . Forud­
sætningen for en sådan forøgelse af  mulighederne  for selvudvikling  er bl.a., 
at der gøres en øget  indsats  for at  udnytte  de menneskelige  ressourcer, idet 
disse er af  central  betydning  for udnyttelsen  af mulighederne  på lokalt og 
nationalt  plan . Blandt de for øjeblikket  alvorligste  problemer  i AVS-lan-
dene har flere direkte  sammenhæng med  mennesket:  befolkningseksplosionen,  den 
galoperende  urbanisering,  landbrugsproduktionen  og fødevaresikkerheden. 
For at omsætte  resultaterne  af denne analyse  i praksis besluttede  Kommissio­
nen i 1982, at der ved gennemførelsen af det  finansielle  og faglige  samarbej­
de skal lægges større vægt på sammenhængen  mellem de menneskelige  faktorer 
og den socio-økonomiske  udvikling. 
Dette har rent organisationsmæssigt  givet sig udslag  i, at der i  generaldi­
rektoratet  for udvikling  er oprettet  en ny administrativ  enhed, der varetager 
spørgsmål vedrørende  menneskelige  ressourcer.  Denne enhed har til opgave  at 
stille forlsag  om de retningslinjer  og midler,  der er nødvendige for at  hjæl­
pe' de pågældende  stater med at gøre de  forskellige  befolkningsgrupper  mere 
dynamiske  og sætte dem i  stand  til i højere  grad at bidrage  til udviklingen. 
Dette kræver en  forbedring  af kundskabsniveauet  (specielt  gennem  oplysning, 
teknisk og faglig uddannelse,  videnskabelig  og teknologisk forskning),  en 
forbedring  af mænds og  kvinders  muligheder  for at  anvende  deres uddannelse 
(gennem  forbedring  af de sanitære  forhold  og hensigtsmæssig  fysisk planlæg­
ning), etablering  af udviklingsorganer,  der fremmer  og støtter de  potentielle 
menneskelige  ressourcer,  samt endelig  gennemførelse af en  politik,  der inde­
bærer, at lokalsamfundene,  producentsammenslutninger,  små virksomheder  osv. 
inddrages  i udviklingsarbejdet.  Den menneskelige  faktor skal  således  integre­
res i udviklingsarbejdet  ifølge den  politik,  som Kommissionen  gradvis vil 
fastlægge og i snævert  samarbejde  med AVS-staterne  anvende  ved gennemførelsen 
1) Jf. især "Beretning fra  Kommissionen  til AVS/EØF-Ministerrådet om  forvalt­
ning af det  finansielle  og faglige  samarbejde  i 1979", dok. K0M(80)  239 
endelig udg., s.  37-40. 
2) "Memorandum om Fællesskabets  udviklingspolitik",  dok. K0M(82) 640 endelig 
udg., s. II. 

- 3 -
af det finansielle  og faglige  samarbejde,  for at  dette endnu mere effektivt 
kan bidrage  til udnyttelsen  af de  nationale ressourcer. 
I de sidste måneder af 1982 har  Kommissionen  iværksat  konkrete  foranstalt­
ninger på følgende områder, der har at gøre med de  menneskelige  ressourcer: 
Uddannelse 
Der er foretaget  en undersøgelse,  hvis resultater skal  gøre det  muligt: 
. nærmere at fastlægge  hvilken  rolle Fællesskabet kan  spille, når det  drejer 
sig om uddannelse  inden for rammerne  af dets samarbejde  med AVS-staterne; 
. at finde frem til konkrete  muligheder  for samarbejde  mellem AVS-landenes 
universiteter  med henblik  på at støtte  disse landes egne bestræbelser for 
at etablere  et nærmere  samarbejde  på uddannelses-  og forskningsområdet, 
end de har  haft hidtil. 
I øvrigt har  Kommissionen  ladet et institut  undersøge  uddannelsesmulighederne 
og uddannelsesvilkårene for de  AVS-borgere,  der modtager  EUF-stipendier,  og 
som studerer  i de forskellige  EF-lande.  Den del af undersøgelsen, der vedrø­
rer den sociale integration  af disse studerende,  vil blive  afsluttet  i 1983. 
Arbejde og beskæftigelse 
På det sociale  område  tages der i højere  grad end hidtil særligt  hensyn  til 
spørgsmål vedrørende  arbejde  og beskæftigelse,  arbejdsmarkedets  parter og 
vandrende  arbejdstagere. 
Repræsentanter for  Kommissionen  har således  sammen med kolleger fra  ILO drøf­
tet en række fælles  problemer  (forholdene  for de  vandrende  arbejdstagere, 
programmer  vedrørende  arbejdskraftintensivt arbejde,  spørgsmål vedrørende 
urbanisering osv.).  Formålet med  disse indgående drøftelser har været at mu­
liggøre et  bedre finansielt  og fagligt  samarbejde  med AVS-staterne  på disse 
forskellige  områder. 

- 4 -
Kvindernes  deltagelse  i udviklingsarbejdet 
EF's Ministerråd  vedtog den 8. november  1982 en  resolution  om "Fællesskabets 
udviklingsbistand  set i forhold  til kvindernes  situation  i udviklingslandene" 
Heri erklærer Fællesskabet  sig rede til fuldt ud at tage hensyn  til den rol­
le, kvinderne  spiller  i udviklingsarbejdet.  I resolutionen  fastlægges  foruden 
målsætningen en række  konkrete  foranstaltninger,  der skal gennemføres,  samt 
en række samarbejdsområder,  hvor kvinderne  spiller  en særlig  vigtig  rolle. 
Ligeledes  i 1982  blev der gennemført en  sociologisk  undersøgelse vedrørende 
"De virkninger,  som de af Fællesskabet  finansierede projekter  har haft på 
kvindens  status i et AVS-land".  Heri konkluderes  det, at der i  forbindelse 
med de tre undersøgte  projekter  på forhånd kun forelå et  ringe kendskab  til 
kvindens  forhold,  at der  blev set bort fra  kvinden  som økonomisk  beslutnings­
tager og at  kvinderne blev holdt  ude fra de landbrugskooperativer,  der blev 
etableret.  Det er en væsentlig  mangel,  at det  overhovedet  ikke overvejes 
eventuelt  at give kvinderne  adgang  til lån til indkøb af  landbrugsudstyr. 
Disse punktuelle  og noget negative konklusioner  bør tages med et  vist forbe­
hold, da undersøgelsen både i  geografisk  og emnemæssig  henseende  er af be­
grænset omfang.  Det er  klart, at en  lang række projekter,  særlig på  sundheds-
og uddannelsesområdet, medfører en  direkte forbedring  af kvindens  situation. 
Kulturelle  aspekter  ved udviklingen 
Man er i højere  grad opmærksom på de  kulturelle  aspekter  ved udviklingen bl. 
a. som følge af de  resolutioner  om dette emne, som er  vedtaget  dels af Det 
paritetiske  Udvalg,  dels af Den rådgivende  Forsamling selv,  første gang i 
september  1981 i  Luxembourg  og derefter  i Harare  (februar  1982), Rom (novem­
ber 1982) og  Kingston (februar  1983), på grundlag  af den  rapport om det  kul­
turelle samarbejde  mellem  AVS-staterne  og Fællesskabet, som  blev udarbejdet 
af ambassadør  Chasle. 
Kommissionen  deltog i 1982 i  forskellige  møder,  hvorunder  de kulturelle 
spørgsmål  blev taget  op, det være  sig i parlaments-sammenhæng  (Europa-Parla­
mentet, Den rådgivende  Forsamling  AVS-EØF),  i fagforeningssammenhæng (AVS/EØF-
fagforeningsmøde i  december  1982)  eller i anden sammenhæng,  hvor en bredere 
kreds af udviklingslandene  var repræsenteret:  Verdensfredsakademiets  kollo­
kvium (International  Peace Academy)  om "Kultur  og udvikling" (Val  d'Aoste, 
oktober 1982), møder mellem  kultursamfundene  i Afrika,  Europa og den  arabi­
ske verden  (Avignon,  marts 1982)  eller den store konference  "MONDIACULT", som 
UNESCO afholdt  i Mexico (august  1982). 

5 
Desuden har Fællesskabet i  december  1982 deltaget  i specielle  arbejdsmøder 
med repræsentanter for  UNESCO og med  British  Council. 
Disse drøftelser og  overvejelser  - der endnu ikke er afsluttet  - skulle  give 
mulighed  for i højere  grad at tage hensyn  til de kulturelle  faktorer, bl.a. 
ved, at der i  forbindelse  med forberedelsen  af projekter  og programmer  fin­
der en mere indgående  dialog sted  mellem  parterne.  Det er i øvrigt på den 
måde, forberedelsen af  nogle for nylig iværksatte  aktioner  er foregået^  f.eks. 
bistanden  til projektet  CIADFOR  (trykning  af skolebøger)  eller bistanden 
til CTRC (kulturel  turisme  i Vestindien). 
På andre områder som  f.eks.  faglig  bistand,  sundhed,  befolkningsforhold  og 
udvælgelse af  egnet teknologi  er der gennemført en række undersøgelser,  hvis 
første resultater  vil komme  til at foreligge  i løbet af 1983. Der  vil blive 
gjort rede herfor i de kommende  årsberetninger. 

- 6 -
KAPITEL II: Landbrug,  fødevarer og miljø 
Hovedudviklingen  på disse områder  skyldes  opfølgningen af den  "Handlingsplan 
til bekæmpelse af  sulten i verden",  som Kommissionen  i oktober 1981  tilstil­
lede Rådet, der på et møde i  november  1981 gav  sin principielle tilslutning 
til Kommissionens  forslag. 
Blandt hovedpunkterne  i den foreslåede  handlingsplan  kan nævnes: 
- aktioner  omkring  et bestemt emne, der  omfatter lande  i en bestemt  region, 
og som tager sigte på bevarelse  eller forbedring  af naturlige ressourcer 
(emnerettede  aktioner); 
- støtte  til fødevarestrategier i  bestemte  lande. 
Hovedideen  med fødevarestrategierne  er, at de skal planlægges og gennemføres 
af landene  selv støttet af  medlemsstaternes  og Kommissionens  fælles bestræ­
belser og eventuelt  af andre bistandsydere. 
Ved udvælgelsen af den første  generation  af lande, hvor der skulle gennemfø­
res fødevarestrategier,  blev følgende  kriterier  anvendt: 
- der skulle være et væsentligt fødevareunderskud og  samtidig  mulighed  for 
en forholdsvis  hurtig forøgelse af  produktionen; 
- landet  skulle  have kapacitet  til og desuden  ytre ønske om at  ville gennem­
føre sine egne fødevarestrategier; 
- medlemsstaterne  og Kommissionen  skulle i forvejen  yde betydelig bistand 
til det pågældende  land. 

- 7 -
Edgar Pisani besøgte i  juni 1982 Kenya,  Mali og Zambia for at  forklare,  hvad 
sådanne fødevarestrategier går ud på, og for at  sikre, at de tre  lande havde 
den fornødne  kapacitet  og vilje til at gennemføre en fødevarestrategi. På 
grundlag af Pisanis  redegørelse for  dette besøg godkendte  Rådet i  juni valget 
af disse  tre lande. I juli besøgte  Pisani derefter  Rwanda,  og det førte  til, 
at Kommissionen  i november  foreslog,  at dette land  kom til at indgå i "første 
generation"  af lande, hvor der skulle gennemføres fødevarestrategier,  hvilket 
Rådet gik med  til. 
Disse forskellige  kontakter  førte  til, at der i  hvert af landene  blev opret­
tet fælles  arbejdsgrupper  med repræsentanter for  regeringen  og EØF, som  skul­
le opstille  målsætninger og  retningslinjer  for de foreslåede fødevarestrate­
gier. Det arbejde,  der blev udført i  disse arbejdsgrupper,  har været  grund­
laget for de  officielle  skrivelser,  som regeringen  eller i tre filfælde  stats­
overhovedet  har tilstillet  Kommissionen  for at bekræfte, at det pågældende 
land ønsker at iværksætte en fødevarestrategi.  Kommissionen  har besvaret  hver 
enkelt af disse skrivelser,  og de første  skridt hen imod den konkrete  gennem­
førelse af en  strategi  er nu ved at  blive taget. 
Der foreligger  allerede  nu oplysninger  om, hvilke områder der især  vil blive 
satset på i de  udvalgte lande.  I Kenya vil man fremfor  alt støtte det  centra­
le opkøbsorgan, således at  dette lettere  kan opkøbe  majs fra  landmændene. Der 
er blevet  nedsat fælles  udvalg,  der består af repræsentanter for  regering 
og bistandsyder,  og som  skal drøfte de  vigtigste  aspekter  ved landbrugspoli­
tikken. 
I Mali er der indført  forskellige  ordninger  med henblik  på en omlægning og 
liberalisering  af kornmarkedet. Desuden  er producentpriserne  for de  vigtigste 
kornsorter  blevet sat i  vejret. I Rwanda  vil der først og  fremmest  blive 
satset på en  intensivering  af produktionen,  da der er  knaphed på landbrugs­
jord. 
Hvad Zambia angår har  Nederlandene  finansieret  en undersøgelse af den  natio­
nale fødevarestrategi; den  endelige rapport  foreligger  nu og  vil komme til 
at danne grundlag  for mange  politiske  beslutninger. 

- 8 -
En række lande har meddelt,  at de er  rede til at samarbejde  med Fællesskabet 
om iværksættelse af en fødevarestrategi. Der er  bl.a. tale om Benin, Burundi, 
Etiopien,  Niger, Somalia, Tanzania  og Øvre  Volta. Kommissionen  er for øjeblik­
ket ved at undersøge de  forskellige  ansøgninger. 
På miljøområdet er der  bestilt følgende undersøgelser: 
Miljøuddannelse 
Undersøgelse vedrørende  retningslinjer  på miljøområdet. 
De vigtigste resultater  af disse undersøgelser  vil blive forelagt  på det 
årlige møde i de  internationale udviklingsinstitutioners  miljøudvalg  (Commit-
tee of International  Development  Institutions  on the  Environment (CIDIE)) 
i løbet af 1983. 
Disse undersøgelser  vil endvidere  gøre det  lettere for Fællesskabet at af­
gøre, hvorledes  det bedst kan tage hensyn  til de miljømæssige  aspekter  i 
forbindelse  med udviklingsarbejdet. 

- 9 -
KAPITEL III:  Energi, minedrift  og industri 
Med hensyn  til energi, minedrift  og industri  er man i 1982 gået  videre med 
iværksættelsen af  aktioner finansieret  i henhold  til den anden Lomé-konven-
tion, og samtidig  er der  sket en udvikling  af sektorpolitikkerne,  således 
at der opnås en  bedre integration  i den  generelle udvikling  og en bedre ind­
pasning  til miljøet. 
De første  virkninger  af retningslinjerne  i memorandummet  fra september  1982 
begynder  allerede  at vise sig. 
I 1982 gik  89?o af Bankens samlede  finansieringer  til sektorerne  energi,  mi­
nedrift og industri, hvis  man medregner  de globallån, der  ydes til udviklings­
bankerne,  og som næsten  udelukkende anvendes  til små og  mellemstore  enkelt­
projekter  inden for industrisektoren (jf. afsnitIV  - Kapitel III). 
Hvad Kommissionen  angår har den på energiområdet  fortsat fulgt  en politik, 
der ligger  tæt op af de  retningslinjer,  der er  fastlagt  i Lomé-konventionen, 
og som går ud på at tilstræbe  selvforsyning  i energimæssig  henseende,  idet 
den har lagt lige stor vægt på at  formindske  afhængigheden af  importeret 
olie og afhængigheden af brænde. Hovedvægten er  blevet lagt  på foranstalt­
ninger  til afhjælpning af den  kritiske situation  omkring  de traditionelle 
energikilder,  der er nødvendige, for at  befolkningen  kan overleve,  samt på 
aktioner af direkte gensidig interesse  som f.eks.  udnyttelse  af fossile 
forekomster,  der kan  bidrage  til forsyningen  af både  AVS-staterne  og Fælles­
skabet . 
De største  projekter  (27 millioner  ECU i gavebistand,  heri ikke  medregnet 
rentegodtgørelse) vedrørte  udnyttelsen  af vandkraftressourcer,  men bestræ­
belserne  for at  fremme nye energiformer  er blevet fortsat  og styrket,  både 
når det  drejer sig om forskning  og opstilling  af forsøgsanlæg. 
(21 

- 10 -
Hvad specielt  angår de  energiprojekter,  EIB finansierede  i 1982, bør det 
understreges,  at en  lang række investeringer samtidig  med, at de  bidrager 
til industrialiseringen,  er med  til at formindske  AVS-staternes  afhængighed 
på energiområdet,  idet de overflødiggør  import af ca. 700 000 t  olieprodukter 
om året svarende  til ca. 2,5?ó af disse landes  samlede  import af carbonhydri-
der i 1981.  Tages der endvidere  hensyn  til de projekter  (herunder  en række 
vandkraftværker),  der er  blevet finansieret siden  man begyndte  at iværksætte 
den første Lomé-konvention i  april 1976, udgør den årlige  besparelse  ca. 
1,7 millioner  t olieækvivalenter  svarende  til 6% af AVS-landenes  import af 
carbonhydrider. 
Banken har endvidere  gennem  finansiering  af undersøgelser og  forskning  ved­
rørende AVS-landenes  energiressourcer  kunnet  bidrage  til den senere udnyt­
telse heraf. Det gælder  f.eks. undersøgelser og  forskning  vedrørende  kul-
og carbonhydridforekomster. Selv  om forekomsterne  er begrænsede,  vil udnyt­
telsen af dem  alligevel  kunne få væsentlig  indflydelse  på de pågældende 
landes betalingsbalance. 
Der er i 1982  sket en intensivering  af aktionerne  på mineområdet,  idet Den 
europæiske  Udviklingsfond  har overtaget udgifterne  til en række  prospektions-, 
forsknings-  og undersøgelsesopgaver. 
Grundlaget  for disse interventioner  har udelukkende  været hensynet  til AVS-
staternes  og Fællesskabets  gensidige interesser.  For AVS-landenes  vedkommende 
drejer det sig om at  sikre, at udnyttelsen  af deres naturressourcer  kommer 
deres økonomiske og  sociale udvikling  til gode, at minedriften  i højere  grad 
end hidtil  indpasses  i det øvrige  erhvervsliv,  således at  mineindustrien 
får en afsmittende virkning  på resten af økonomien. Fællesskabet, der får 
75?ó af sine råvareforsyninger  udefra,  ønsker en  spredning  af sine forsynings­
kilder,  idet det vil bekæmpe de  seneste års tendens  til overdreven  koncen­
tration om et begrænset  antal lande. 

- 11 -
I malmproducerende  AVS-lande,  der først og  fremmest  på grund af de ugunsti­
ge internationale  konjunkturer  er ude for  midlertidige  vanskeligheder,  der 
truer deres  udvikling,  har det nye  instrument,  der blev indført med den 
anden Lomé-konvention,  nemlig Sysmin,  vist sin effektivitet.  Der er  foreta­
get to inverventioner  vedrørende  henholdsvis  kobber og cobalt, den ene i 
Zambia  til 55 millioner  ECU og den  anden i Zaire  til 40 millioner  ECU. Sys-
min-interventionerne  i disse lande har bidraget  til at standse  den gradvise 
forringelse  af deres produktionskapacitet.  Procedurens  langsommelighed  på 
visse punkter  skyldes,  at instrumentet  er så  nyt. Sysmin har allerede  gen­
nem sine første  interventioner  vist, at den kan  tilpasses  de reelle behov 
inden for minesektoren,  bl.a. fordi  der gælder  smidige  bestemmelser  om ud­
løsning af  bistanden,  og fordi midlerne  anvendes  direkte  til bevarelse  af 
produktionsapparatet. 
For industrisektorens  vedkommende har  resultatet  for 1982 været  forholdsvis 
beskedent,  det gælder både de af  Kommissionen  støttede  interventioner  (frem­
me af industrien, faglig  bistand)  og Den europæiske  Investeringsbanks  inter­
ventioner.  Disse resultater viser,  at AVS-landene  i deres vejledende  program­
mer har  lagt forholdsvis ringe  vægt på  industrialisering,  men viser også 
det berettigede  i en industrialisering,  der er  integreret  i udviklingen  af 
landdistrikterne,  eller som er  baseret  på udnyttelse  af naturressourcer. 
Der er snarere  blevet  lagt vægt på  udvikling  af små  virksomheder  med hen­
blik på at fremme en autonom  udvikling,  end på  finansiering  af kæmpeprojek­
ter. 
Også på  dette punkt er den  fulgte  politik  i overensstemmelse  med retnings­
linjerne i memorandummet,  hvor der lægges vægt på  udvikling  af landdistrik­
terne og bedre integration  af produktive  investeringer  i den økonomiske 
og sociale udvikling. 

- 12 -
I lighed  med det foregående år  havde Banken - ligesom  alle andre udviklings­
organer - svært ved at  finde muligheder  for direkte investeringer  inden for 
den egentlige industrisektor.  Dette skyldes  flere forhold. Efter  at de mest 
oplagte  industriinvesteringer  er blevet gennemført er nye  rentable  import-
substituerende  projekter blevet  sjældnere og sjældnere, og  samtidig  trues 
projekter  vedrørende  industriel forarbejdning  af lokale ressourcer  med hen­
blik på eksport  af stagnerende  efterspørgsel og  lave priser  på verdensmarke­
det. Disse vanskeligheder  er oven i købet  blevet yderligere  forværret  under 
de seneste  års internationale krise,  det gælder især  projekter,  der konkur­
rerer med produktionen  i industrilandene. Endelig  må det  tages i betragt­
ning, at der i  stadig højere  grad lægges vægt på  udvikling  af landbruget  og 
opnåelse af  selvforsyning  med fødevarer i  AVS-landene. 
Allerede i 1981  kunne det konstateres,  at en  stadig større del af  Bankens 
finansieringen  gik til små og  mellemstore  industrivirksomheder,  via forskel­
lige udviklingsbanker,  til energiprojekter  og - i  mindre målestok -  til in­
frastruktur.  Denne tendens  har fortsat gjort sig  gældende i 1982. Det  samme 
gælder EIB's øgede indsats for at  finde frem til nye projekter, bl.a.  ved 
at finansiere  forundersøgelser ved hjælp af  risikovillig  kapital. 
Der blev i årets løb  indledt  en drøftelse om det  industrielle  samarbejde  i 
Det paritetiske  Udvalg under Den rådgivende  Forsamling  AVS-EØF.  Denne drøf­
telse gav ikke blot  medlemmerne af Det  paritetiske  Udvalg men også de  for­
skellige  organer,  der beskæftiger  sig med det  industrielle  samarbejde  (Kom­
missionen,  Den europæiske  Investeringsbank,  Centret  for industriel  Udvik­
ling), lejlighed  til grundige  overvejelser  omkring  industrialiseringsprob-
lematikken.  Det første  konkrete  resultat  af denne drøftelse har været en 
øget koordination  mellem  ovennævnte tre  organer,  der i henhold  til Lomé-kon-
ventionen  deler ansvaret  for iværksættelsen af den  industrielle udvikling. 

- 13 -
AFSNIT II: DEN SEKTORMÆSSIGE FORDELING AF  FINANSIERINGERNE 
Fællesskabets  finansieringer  sammenfattes  i nogle statistikker,  hvori der ope­
reres med en  opdeling  på bistandsområder"^.  Gruppen  af AVS-stater  har på  visse 
punkter taget forbehold over  for den  anvendte  klassificering 
Der findes ikke  internationalt  anerkendte  regler  på dette område, og Fællesska­
bet mener"^  , at den  anvendte  klassificering  på korrekt  måde beskriver  de fak­
tiske forhold. 
Fællesskabets  finansieringer  er fordelt på otte bistandsområder.  Direkte pro­
duktionsvirksomhed,  der omfatter  industrialisering,  turisme  og produktion  i 
landdistrikter,  ligger  fortsat  på førstepladsen med  63?o af Fællesskabets  fi­
nansieringer.  Denne procentsats  ligger noget over det tilsvarende tal  for 1981 
(Mt,6 %yMen de nominelle  beløb vidner i endnu højere  grad end procentsatserne 
om de fremskridt,  der er  gjort på dette område,  idet beløbet er  blevet mere 
end fordoblet fra  det ene år  til det andet (691 millioner  ECU mod 311,  dvs. 121?o). 
Det ses endvidere,  at der i  forhold  til 1981 er  sket en bemærkelsesværdig  for­
skydning,  således at  sektoren  for industrialisering  og sektoren  for produktion 
i landdistrikter  har byttet plads.  Der blev til sidstnævnte  sektor ydet  355 mil­
lioner ECU mod 330  millioner  til industrialisering.  Levnedsmiddelindustrien,  der 
medtages  under industrialisering,  men som  naturligvis  har tilknytning  til land­
bruget, nåede op på 40,4  millioner  ECU. Der  blev således i 1982  ydet næsten 400 
millioner  ECU til udvikling  af landbruget  samt landbrugs-  og fødevareindustrien. 
Dette i sig selv anseelige  beløb  ville blive endnu større, såfremt  fiannsierin-
gerne af vandbygningsprojekter  i landdistrikter  blev medregnet  (18 mio ECU). 
1) Jf. de statistiske  bilag. 
2) I modsætning  til visse andre bistandsorganer  medregner  Fællesskabet i  sine 
statistikker  energi  under industriproduktion.  I øvrigt  sondres der ikke mel­
lem det faglige  samarbejde,  der går  til aflønning af EØF's  eksperter,  og 
selve produktionssektoren (jf.  dok. AVS/EØF  2156/82,  s. 8-9). 
3) Dok. AVS/EØF  2183/82,  s. 4. 

- 14 -
En nærmere socio-økonomisk  analyse  ville formodentlig  også vise, at en del af 
de investeringer,  der foretages  på andre områder,  bl.a. transport-  og kommuni­
kationsområdet,  direkte  eller indirekte  medvirker  til at hjælpe  landdistrik­
terne ud af deres isolation. 
De samlede  investeringer,  der i 1982 er kommet  landdistrikterne  til gode, sy­
nes således  uden overdrivelse  at kunne anslås  til ca. 50?o af det  samlede  beløb, 
dvs. over en halv milliard  ECU. 
I en resolution  vedtaget  i Libreville  den 14. maj 1982  understregede  AVS/EØF-
Rådet, i forbindelse  med omtalen  af projekter  i landdistrikter,  betydningen 
af at udvikle  hver enkelt AVS-stats  landbrugsressourcer, navnlig  med henblik 
på bekæmpelsen af  sulten i verden.  Rådet konstaterede  heri, at skønt  udviklin­
gen af produktionen  i landdistrikterne allerede  tegnede  sig for en væsentlig 
del af de samlede  forpligtelser,  ville denne andel med fordel kunne forøges 
yderligere.  Resultaterne  for 1982  viser, at dette forslag  er blevet  fulgt. 

- 15 -
KAPITEL I: Projekter  vedrørende  landbrug  og landdistrikter 
I 1982 blev 302 landbrugsprojekter  til i alt næsten en  milliard  ECU (923  mil­
lioner) forvaltet  af AVS-staternes  og Kommissionens  kompetente  tjenestegrene. 
Disse tal, der vedrører både 4. og 5. EUF,  omfatter  kun de  egentlige projek­
ter, idet der hverken  tages hensyn  til undersøgelser og  ekspertbistand,  der 
er forbundet  med beskedne  omkostninger  eller  til regionale projekter. Disse 
projekter  befandt  sig naturligvis  på vidt forskellige stadier, idet  nogle 
projekter  først var ved at  blive behandlet  med henblik  på godkendelse,  mens 
den konkrete  gennemførelse af  andre allerede  var ved at være  afsluttet. 
Alene i 1982  blev der finansieret  75 nye  projekter  til i alt 312 millioner 
ECU, mens 43  projekter  til i alt 103 millioner  ECU blev færdiggjort. 
En sammenligning  af tallene bør ganske  vist ikke føre til alt for kategori­
ske konklusioner,  men viser, at den  gennemsnitlige enhedspris  for de  afslut­
tede projekter  var på 2,4  millioner  ECU, mens den udgør 4,2  millioner  for 
de nye projekter.  De gennemsnitlige  omkostninger  for de her  omhandlede  pro­
jekter ligger  på lidt over 3 millioner  (3,06  millioner). 
Siden begyndelsen  af 1980'erne  er det  blevet ret almindeligt  at støde på 
projekter  af størrelsesordenen 10  millioner  ECU. I 1982 har man nærmet  sig 
de 20 millioner  ECU (19,3  millioner  til projektet  "IRINGA  landbrugsudviklings-
program"  i Tanzania)  og for  visse projekters  vedkommende  endog overskredet 
dette beløb (25  millioner  til et "kaffeudviklingsprogram"  i Uganda og 27,2 
millioner  til "Forbedring  af kaffeproduktionen, fase II"  i Etiopien). 
Det må fastslås, at der  fra begyndelsen  af 4. EUF  indtil 1982, dvs. i løbet 
af ca. 7 år, er  sket næsten en  fordobling  af enhedsomkostningerne  for inve­
steringsprojekter  i landdistrikter  og undersøgelser. 
Landbrugsprojekterne  kan inddeles  i følgende fem  hovedkategorier: 
- integrerede projekter 
- vandbygningsarbejder  til landbrugsformål 
- projekter  vedrørende industriafgrøder 
- projekter  vedrørende  husdyrhold 
- projekter  vedrørende  fiskeri  og dambrug. 

- 16 -
Som enhver anden klassifikation  er heller ikke denne fuldstændig  stringent. 
Således vedrører næsten  samtlige  vandbygningsarbejder  til landbrugsformål 
dyrkning af fødevareafgrøder  (i de fleste tilfælde  ris, undertiden  også bo­
muld), men også  integrerede projekter  kan foruden fødevareproduktion, som 
meget ofte er det grundlæggende i  denne form for projekter,  omfatte  afgrøder 
som kaffe, jordnødder  eller bomuld.  Endelig findes  der foruden projekter  ved­
rørende flerårige  kulturer  som palmer  eller te en  lang række andre, der bygger 
på en etårig industriafgrøde som  bomuld  eller jordnødder, men  hvor denne ind­
går i en  vekseldrift  med fødevareafgrøder, således at fødevareproduktionen 
rent faktisk  kommer  til at spille en dominerende  rolle. 
Foruden de fem nævnte  kategorier  må der  opereres  med kategorien "diverse", 
der bl.a. omfatter  undersøgelser,  faglig  bistand  på forskellige  områder  samt 
projekter  vedrørende  kooperativer. 
Nedenfor  anførte  oplysninger  vedrører  landbrugsprojekterne  under 4. og 5. EUF, 
idet der ses  bort fra regionale projekter,  der omhandles  andetsteds. 
De i 1982  forvaltede landbrugsprojekter  var fordelt på følgende måde: 
- Integrerede projekter (overvejende  fødevareproduktion)  plus almindelige 
fødevare-projekter 
48 projekter,  beløb: 287  millioner  ECU 
gennemsnit:  6 millioner 
- Vandbygningsarbejder  til landbrugsformål 
28 projekter,  beløb: 147  millioner  ECU 
gennemsnit:  5,3 millioner 
- Projekter  vedrørende industriafgrøder 
57 projekter,  beløb: 311  millioner  ECU 
gennemsnit:  5,5 millioner 
- Husdyrhold 
52 projekter,  (inklusive  undersøgelser) 
beløb: 83 millioner  ECU 
gennemsnit:  1,6 millioner 
gennemsnit  for projekterne  (idet der ses 
bort fra  undersøgelserne) ca. 2  millioner 
- Fiskeri 
51 projekter,  (inklusive  undersøgelser) 
beløb: 37 millioner  ECU 
gennemsnit:  0,7 millioner 
gennemsnit  for projekterne  (idet der ses 
bort fra  undersøgelserne) ca. 1,3  millioner 

- 17 -
- diverse (herunder  først og  fremmest  undersøgelser) 
66 projekter,  beløb: 58  millioner  ECU 
gennemsnit:  0,8 millioner 
AVS/EØF-Ministerrådet  lagde i den  resolution,  det vedtog efter mødet den 
20. maj 1983 i  Bruxelles,  stor vægt på  udvikling  af landdistrikterne.  Denne 
resolution  betegner  en genoptagelse  og skærpelse af  indholdet  af resolutionen 
fra Libreville  (14. maj  1982), det gælder især  afsnittet  om producentpriserne 
på landbrugsvarer,  der ifølge  resolutionen  må være tilstrækkelig høje  til at 
tilskynde  til produktion.  Noget lignende  bliver fastslået for så  vidt angår 
husdyrhold,  men dette betegner  i højere  grad noget nyt. 
Rådet understreger endvidere,  at det ved  udarbejdelsen  af projekterne  er nød­
vendigt nøje at  vurdere det traditionelle  landbrugs  stilling,  at det er  vig­
tigt at vælge de  mest hensigtsmæssige  teknikker,  at sørge for  vedligeholdelse 
samt at motivere  den lokale befolkning. 
Kommissionen  finder det meget opmuntrende,  at konventionens  øverste  politiske 
instans forsøger at løse  problemerne  i forbindelse  med landdistrikterne,  der 
er det egentlige grundlag  for udviklingen,  på denne yderst pragmatiske  måde. 

- 18 -
KAPITEL  II: Industrialisering  og energi 
Industrialisering ligger,  når man ser på den  finansielle  bistand,  der blev 
ydet hertil i 1982 (330  millioner  ECU) på  andenpladsen  umiddelbart  efter pro­
duktion i landdistrikterne.  I statistikkerne  vedrørende  fordelingen  på sek­
torer omfatter  industrialisering  først og  fremmest  udvindingsindustri,  og 
der bør i den  forbindelse  gøres opmærksom på, at  Sysmin-interventionerne  i 
1982 har udgjort 95 millioner  ECU. 
Kommissionens  interventioner til fordel  for den  egentlige  industri  har i 1982 
været temmelig  beskedne.  Det drejer sig  om supplerende  finansiering  i forbin­
delse med DEMERARA  FORESTRY PROJECT i  Guyana og SOGUIPLAST i  Guinea. 
Til gengæld har  Bankens  finansieringer  inden for de  forskellige industrisek­
torer i 1982  udgjort  mere end 88  millioner  ECU, dvs. ca. 51% af  Bankens  sam­
lede interventioner.  Dette beløb omfatter  bistand  til udviklingsbanker  (49,4 
millioner  ECU), der  over en flerårig  periode  videreformidler  bistanden,  ho­
vedsagelig  til små og  mellemstore  industriprojekter.  De direkte interventio­
ner (38,8  millioner  ECU) vedrørte fem  landbrugsindustrielle projekter  (27,8 
millioner  ECU) i  henholdsvis  Cameroun  (to palmeoliemøller),  Elfenbenskysten 
(gummifabrik),  Somalia  (mejeri)  og Papua Ny Guinea (palmeoliemølle)  samt et 
projekt inden for den  kemiske  industri  (phosphorsyre-  og gødningsfabrik) i 
Senegal.  Disse individuelt  finansierede  projekter skulle  bidrage  til direkte 
oprettelse  af ca. 3 600  arbejdspladser,  hovedsagelig  inden for landbrugsin­
dustrien. 
Industrialisering  omfatter  også energiprojekter  og projekter,  der overvejende 
vedrører  energi,  og disse tegner  sig også for et  meget stort beløb,  nemlig 
næsten 85  millioner  ECU. 

- 19 -
EIB's interventioner inden  for energisektoren  har andraget  48,6 millioner  ECU, 
og dette  er således  fortsat  en af Bankens  vigtigste  interventionsområder  (31,4% 
af de samlede  finansieringer  i 1982). Der er gennemført  projekter,  som tager 
sigte på at formindske AVS-staternes  afhængighed på energiområdet  (mere end 
90?o af finansieringerne inden  for denne sektor),  nemlig to varmekraftværker, 
hvori der fyres med indenlandsk producerede kul,  i henholdsvis  Zimbabwe  og 
Botswana,  og et geotermisk  kraftværk i  Kenya. Den herved opnåede  valutabespa­
relse vil komme  til at svare  til 700 000 t  olie om året, dvs. 20% af  forbru­
get af olieprodukter  i de pågældende tre  lande. 
Desuden har Kommissionen  deltaget  i samfinansieringen  af større og  mellem­
store energiprojekter  (SUNIATU  OG 0MUS). 
Med hensyn  til nye energiformer  har finansieringen  vedrørt undersøgelser  samt 
faglige bistandsaktioner  til forberedelse  af projekter.  Der er  tale om føl­
gende: udarbejdelse  af et program  vedrørende  udvikling  af vedvarende  energi­
kilder i landdistrikter  (Guinea  og Senegal),  et program  for udnyttelse  af gas-
generatorer (Elfenbenskysten,  Rwanda og  Zaire),  energifremstilling  på grund­
lag af flydende  affald  fra en oliemølle  (Togo),  levering  af elektricitet 
fremstillet  ved hjælp af  solceller  til sundheds-  og socialcentre  samt  til 
køleanlæg  til opbevaring  af vacciner  og lægemidler  (Zaire).  Der er  ydet bi­
stand til to regionale projekter, hvoraf  det ene vedrører  opstilling  af et 
program for udvikling  af vedvarende  energikilder  i det  sydlige  Stillehav, 
mens det  andet vedrører  landene  i CEAO og CILSS . 
1) CEA0 :  Det vestafrikanske  økonomiske Fællesskab. 
2) CILSS : Comité  inter Etats de lutte contre la sécheresse  au Sahel. 

- 20 -
KAPITEL  III: Transport  og kommunikation 
Der er i løbet af året indgået  forpligtelser  for mere end 112  millioner  ECU 
til fordel  for denne sektor,  der således  indtager tredjepladsen.  Inden for 
sektoren indtager vejtransportinfrastruktur (veje  og broer)  langt den mest 
fremtrædende  plads, idet  der hertil er ydet næsten 72  millioner  ECU. Det  vil 
bemærkes,  at der lægges  stadig større vægt på istandsætning,  reparation  og 
vedligeholdelse fremfor helt  nye anlægsarbejder.  Dette gælder  f.eks. Tchad, 
Togo, Senegal  og Den  centralafrikanske Republik. 
Dette er ganske  vist ikke noget nyt fænomen. I  sin årsberetning for  regnskabs­
året 1981  giver Revisionsretten  følgende to  eksempler"^:  i det vejledende 
program for 5. EUF er der for  Togos vedkommende  afsat 37% til infrastruktur 
og der regnes  hovedsagelig  med udbygning  og vedligeholdelse  af de  eksisterende 
veje snarere  end anlæggelse af nye  veje. EUF bidrager  med 5  millioner  ECU 
til istandsætningen af  vejen mellem  Nouakchott  og Rosso i Mauretanien. 
Ifølge Revisionsretten  gælder  denne iagttagelse ikke blot  for vejprojekter. 
Noget lignende  kan med de fornødne ændringer  siges at gælde  inden for prak­
tisk taget alle områder, især  byggeprojekter. 
Denne indstilling  synes præget af en  pessimisme,  der både er for  specifik 
(udelukkende  rettet mod projekter finansieret  over EUF's ressourcer,  og som 
i hvert fald nok er  noget overdreven.  Den er for  specifik,  fordi alt hvad 
mennesket  frembringer  ældes og  forfalder,  og noget overdreven,  eller i hvert 
fald for generelt  udformet,  eftersom  EUF-projekterne  er en del af  modtager­
landenes  "anlægsformue", som det er i  deres interesse  at bevare.  I øvrigt 
1) EFT C 344 af 31.  december  1982, s. 122. 

- 21 -
bliver de pågældende  projekter  i de fleste tilfælde  vedligeholdt  på tilfreds­
stillende  måde. Der  vil dog sikkert  kunne konstateres forskelle  mellem de 
forskellige  lande, afhængigt af  bl.a. deres økonomiske og  geografiske  situa­
tion, men måske især afhængigt af  projekternes art.  Der er i den  henseende 
ingen tvivl om, at  vejprojekter,  der er af afgørende  betydning  for udviklin­
gen, er blandt de dyreste,  når det  drejer sig  om projektering,  gennemførelse 
og vedligeholdelse. 
Endvidere  fortsætter den i de foregående  rapporter  nævnte  prisstigning"'"''.  Den 
skyldes ikke blot  de almindelige inflationsskabende faktorer,  men også de 
vanskeligheder,  der undertiden  opstår i  forbindelse  med den  konkrete  gennem­
førelse af  projekterne.  Det drejer sig ikke  altid om tekniske vanskeligheder, 
men i mange tilfælde også om  administrative  problemer  vedrørende  forvaltnin­
gen, afbrydelse  af forsyningerne  osv. 
Inden for lufttransportsektoren  er der  blevet finansieret  to større  projek­
ter, ét i Vestafrika  og ét i Østafrika, med  henblik  på at  modernisere  luft­
havnenes  tekniske  installationer  og udstyr og således øge  lufttrafiksikker­
heden, det være  sig i forbindelse  med overflyvning  eller i forbindelse  med 
landing og start. 
Banken har inden for transportsektoren  ydet støtte  til et regionalt  søfarts-
projekt,  der vedrører syv  AVS-stater  i Stillehavet;  der har været  tale om 
fire støtteaktioner i  form af risikovillig  kapital  til i alt 2 575 millioner 
ECU, dvs. l,7?o af Bankens  interventioner  i 1982. 
Inden for telekommunikationssektoren  er der  ydet et lån med rentegodtgørelse 
på 10 millioner  ECU over EIB's egne midler (6,5?o af de samlede  forpligtelser). 
Der er tale om delvis finansiering  af en udvidelse  af Abidjans  (Elfenbens­
kysten)  telefonsystem  for at  tage højde for den  forventede  forøgelse af den 
internationale  trafik  frem  til 1990. 
1) Jf. bl.a.  rapporten  for 1980, dok.  K0M(81)  686 endelig  udg., s. 18. 

- 22 -
Turistsektoren  har kun  modtaget  4,85 millioner  ECU, dvs.  3,l?o af Bankens 
samlede  interventioner  i 1982. De to  projekter,  der er  blevet  finansieret 
via udviklingsbanker,  vedrører  udvidelse  eller opførelse af  hoteller,  ét i 
Lilongwe,  den nye  hovedstad  i Malawi,  det andet ved "Petite  Cote", 80 km 
syd for Dakar i Senegal.  Kommissionen  har ydet et bidrag på 0,8  millioner 
ECU til en undersøgelse vedrørende  turisme  i Vestindien. 

- 23 -
KAPITEL IV: Uddannelse 
I 1982 er  hovedparten  af den  samlede  støtte  inden for dette område (næsten 
60 millioner  ECU ud af i  alt lidt over 65 millioner)  blevet  anvendt  til 
stipendier  og praktikantophold  inden for rammerne  af de flerårige  uddannel­
sesprogrammer  . 
I højere  grad end hidtil lægges der vægt på, at  uddannelsesprogrammerne in­
tegreres  i de øvrige  udviklingsforanstaltninger,  som Fællesskabet er med  til 
at finansiere.  Der lægges større vægt på  erhvervsuddannelse  end på  almen 
uddannelse,  og der  ydes kun studiestipendier,  såfremt der er et  klart defi­
neret behov. 
Stadig flere lande ser med  bekymring  på, at  visse uddannelsesformer  ikke er 
tilpasset  de faktiske  beskæftigelsesmuligheder. Der er  blevet gennemført 
undersøgelser for at  analysere dette  grundlæggende  problem  og eventuelt  fo­
reslå bedre løsninger. I  disse undersøgelser  skal det anføres,  hvilke midler 
der skal bringes  i anvendelse  (infrastruktur,  udstyr,  undervisningspersonale, 
konkrete  samarbejdsformer mellem AVS-staternes  universiteter)  for at opnå 
det ønskede  resultat. 
Der skal i øvrigt gøres opmærksom på, at  foranstaltninger  vedrørende  uddan­
nelse af lærere  ikke er noget nyt;  der har i 1982 især været  tale om uddan­
nelse af folkeskolelærere  samt lærere  til forskellige  erhvervsuddannelser. 

- 24 -
KAPITEL V: Vandbygning,  infrastruktur  i byer og boliger 
Inden for dette område  blev der i løbet af året indgået  forpligtelser  for 
lidt over 40 millioner  ECU. Da  byudvikling  kun tegnede  sig for en ret  beske­
den del heraf (ca. 4 millioner),  har størsteparten af  finansieringerne  over 
5. EUF vedrørt  vandforsyning  og kloakering.  De samlede  finansieringer ligger 
langt under niveauet  for 1981,  hvor beløbet lå på  over 87 millioner  ECU. Der 
skal dog gøres opmærksom på, at  finansieringen  af det  meget omfattende  vand-
forsyningsprojekt  i Addis Abbeba (53 millioner  ECU) var stærkt  medvirkende 
til, at det  samlede støttebeløb for 1981  blev så stort. Der er således en 
tendens  til, at der  generelt  lægges mere vægt på  vandforsyniningsprojekter 
i byer end på  tilsvarende projekter  i landdistrikter.  Dette er i overens­
stemmelse  med AVS-staternes  prioritering  i forbindelse  med programmeringen 
af støtten,  idet der blev afsat ca. 150  millioner  ECU til by-projekter  mod 
ca. 50 millioner  til projekter  i landdistrikterne.  Denne  prioritering  er 
utvivlsomt  dikteret  af den  tilflytning til  byerne,  der har  kunnet konstate­
res næsten  overalt,  men den medfører  ikke nogen  forbedring  af levevilkårene 
i landdistrikterne,  hvor mere end 80?ó af befolkningen  bor, og den  fremmer 
ikke udviklingen  af produktionen  i landdistrikterne,  og dette er uheldigt, 
da netop denne produktion  skulle muliggøre  selvforsyning  med fødevarer for 
landet som helhed.  At vælge indebærer uvægerligt  samtidig  en begrænsning. 
En række  transaktioner, hvis finansiering  er blevet  forelagt  Kommissionen 
til godkendelse,  vedrører  punktaktioner,  der skal dække nøje afgrænsede og 
helt konkrete  behov, men giver ikke  mulighed  for at yde støtte  til en vand­
forsynings-  og kloakeringspolitik,  som modtagerlandet  ønsker  udarbejdet 
eller gennemført ved hjælp af  pilotprojekter. 
Således er der i  Sierra Leone ydet en supplerende  finansiering  til forbed­
ring af vandforsyningen  til College  Universitaire  i N'Djala.  I Mali vil  en 
finansiering  gøre det  muligt at udstyre  nogle eksisterende  borehuller  med 
solenergidrevne  pumper  langs nomaderuten  mellem  Nara og Bamako. På  Comorerne 
finansieres  et projekt,  der tager sigte på at  sikre vandforsyningen  til Fom-
banis bykerne,  idet det eksisterende  system er blevet ødelagt som følge af 
uvejr. 

- 25 -
Der bør gøres opmærksom på  visse andre transaktioner,  der er  resultatet  af 
et samarbejde  med andre kapitalindskydere.  Den første i  Guinea (Conakry)  ved­
rører et  vandforsyningsprojekt  i et  landdistrikt,  der med  held blev igangsat 
ved hjælp af  midler fra  4. EUF, og som er  blevet videreudviklet  under 5. EUF 
(gavebistand  på 5 millioner  ECU, heraf 1,5 millioner  i form af mikroprojekter) 
med støtte  fra andre eksterne finansieringskilder  (UNCDF,  USAID og UNICEF), 
således at den  samlede  bistand  andrager  i alt 12,5 millioner  ECU. Den  anden 
transaktion  vedrører et  finansielt  bidrag fra  Fællesskabets  side (5,3  milli­
oner ECU i form af gavebistand)  til et vandforsyningsprojekt  i Mogadiscio 
til i alt 39 millioner,  der gennemføres med støtte  fra AID og FADES. Det 
bør i øvrigt nævnes, at Fællesskabets finansieringsvilkår  (i dette  tilfælde 
gavebistand)  medfører en  lempelse  af de  finansielle  omkostninger  ved de lån, 
der ydes af de andre kapitalindskydere.  En tredje transaktion  vedrører ud­
vikling af vandforsyningen  i landdistrikterne  i Togo. Da finansieringerne 
ved hjælp af  midler fra  4. EUF i  vidt omfang har opfyldt målsætningerne for 
så vidt angår selve investeringerne, vil  de blive fulgt op af  parallelle 
transaktioner finansieret  af bistand fra  anden side, f.eks.  BOAD (Conseil 
de 1'Entente)  og IBRD samt en fælles  transaktion, hvori  USAID deltager  sam­
men med den  bilaterale  franske bistand.  Endvidere  er man gået  videre med 
behandlingen  af et andet projekt,  der finansieres  med støtte  fra Frankrig 
og Belgien;  formålet er  dels at etablere vandforsyningssteder  i et meget 
ugunstigt  stillet  landdistrikt,  men især at støtte  Togos egne bestræbelser 
for at indføre et  system,  der skal sikre, at de modtagende  befolkningsgrup­
per både i  teknisk  og finansiel  henseende  selv kan overtage  vedligeholdelsen 
af projektet.  Fællesskabet  kunne f.eks. støtte de  nationale  myndigheder  i 
disses bestræbelser for at gøre de pågældende  befolkningsgrupper bevidste 
over for de  problemer,  der er  knyttet  til vandet (sygdomme forårsaget af 
forurenet  vand,  vedligeholdelse  af pumpeanlæg i  miner, stenbrud  og lign.), 
samt støtte  uddannelsen  af landsbyhåndværkere, der  skal forestå  reparations­
arbejdet og udviklingen  af et  distributionssystem  for reservedele  i det 
indre af landet. 

- 26 -
Finansieringen  af et  projekt i Swaziland  vil give befolkningen  i landdistrik­
terne rådighed  over mere eller mindre  komplekse  vandforsyningssystemer  (kil­
der, boringer),  hvor teknologien  udvælges  under hensyntagen  til de stedlige 
fysiske  forhold  og til modtagernes  egne muligheder.  I forbindelse  med dette 
projekt,  der gennemføres i  samarbejde  med den  bilaterale  tyske bistand,  er 
der lagt  vægt på  drifts-  og vedligeholdelsesproblemerne,  og de foreslåede 
løsninger indebærer, at de pågældende  befolkningsgrupper  inddrages  i driften 
og det løbende  vedligeholdelsesarbejde,  mens de  centrale  og regionale  myndig­
heder yder teknisk  og finansiel  støtte i  forbindelse  med mere komplicerede 
operationer. 
Et andet projekt,  der gennemføres i  Zambia,  er af særlig  interesse,  fordi 
det vedrører  befolkningen  i mellemstore  byer ("townships")  med fra 3 til 
16 000 indbyggere,  som er en af de  mest effektive  "bremser",  når det  drejer 
sig om at  hindre afvandringen  fra landdistrikterne. Disse  byer kan nemlig 
tilbyde  befolkningen,  der rent faktisk  er beskæftiget ved  landbruget,  faci­
liteter (sundhedsvæsen,  skole, offentlige serviceydelser,  vand,  elektricitet 
og biograf),  der er tilstrækkelig  attraktive  til at forhindre  afvandringen 
til hovedstaden. 
Det kan i  forbindelse  med disse projekter  vedrørende  vandforsyning  i land­
distrikter  konstateres,  at de  "grundprincipper",  som eksperter fra  AVS-lan-
dene og EØF i fællesskab  fastlagde  i Bamako i  november  1979,  giver de for­
skellige  myndigheder,  som står for  udarbejdelsen  af sektorpolitikkerne,  mu­
lighed for at  finde originale  løsninger, der er  tilpasset  de sociale  og øko­
nomiske  forhold  i de enkelte lande. 
Hvad angår projekter  i bymiljø  synes projekter  til forbedring  af kloakerings-
systemet  i Georgetown  i Guyana  interessant,  eftersom  Fællesskabets  finansie­
ring dækker et  klart og presserende  behov,  samtidig  med at det støtter de 
lokale myndigheders  ihærdige bestræbelser for at  opretholde  et vist minimalt 
serviceniveau  i et relativt  tæt befolket  byområde. 

- 27 -
Endelig bør det nævnes, at EØF ved  anvendelse  af 5. EUF's midler  til regio­
nalt samarbejde  har overtaget udgifterne  (10 millioner  ECU) i  forbindelse 
med vandforsyningen  til Industries  Chimigues  Senegal  (ICS), som Senegal 
skulle sørge for  til gengæld for den  bistand (over  300 millioner  ECU), der 
udefra er ydet til iværksættelse af et  industriprojekt,  som tager sigte  på 
at udnytte  Senegals  phosphatforekomster  til fremstilling  af gødning med  hen­
blik på at dække det  regionale  marked  (Senegal, Elfenbenskysten,  Cameroun, 
Nigeria).  Dette projekt,  om hvis finansiering  der blev truffet  beslutning 
i juli 1982, og som  blev igangsat  i oktober,  skulle  kunne tages i brug ved 
udgangen  af 1983, således at  industrikomplekset  kan igangsættes  efter den 
fastsatte  tidsplan,  dvs. i  begyndelsen  af 1984.  Finansieringen  af dette 
projekt  illustrerer  endnu engang,  at når der  blot er opstillet  en klar mål­
sætning og  deltagerne  er indstillet  på at få  projektet  til at skride fremad, 
så hæmmer de  forskellige  procedurer  - der meget ofte beskyldes  for at  for­
sinke indgåelsen af  forpligtelser  - ikke arbejdets  gennemførelse, men er 
tværtimod for både  modtagerne  og kapitalindskyderne  en garanti for,  at gennem­
førelsen kommer  til at forløbe  tilfredsstillende. 
Det eneste  projekt  vedrørende  byudvikling,  der blev finansieret  i 1982,  dre­
jer sig om infrastrukturer  i forbindelse  med istandsætningen af en  mine ved 
Poura i Øvre  Volta og betegner  i flere henseender  noget relativt  nyt. Det 
omfatter således  ikke blot by-infrastrukturer  (vand,  veje m.v.), men i højere 
grad foranstaltninger,  der tager sigte  på at skabe forbindelse  mellem by og 
land, gennem  aktioner  vedrørende  genplantning  af skov samt dyrkning  af føde­
vareafgrøder. Det  drejer sig  på en måde om et  integreret byudviklingsprojekt, 
der hidtil har givet lovende  resultater. 

- 28 -
KAPITEL VI: Sundhed 
De finansieringer  inden for denne sektor,  som der er  truffet  beslutning  om 
i 1982, har været  forholdsvis  beskedne  (11 millioner  ECU), og har næsten 
udelukkende  vedrørt  infrastruktur  (10,5  millioner).  Den tendens,  der gjorde 
sig gældende i  forbindelse  med visse af de i 1981  finansierede projekter, 
synes således  fortsat  at gøre  sig gældende. Det gælder især  projektet  ved­
rørende  hospitalet  i Kaedi i Mauretanien,  hvis opførelse  endnu ikke er af­
sluttet. Den lære, der kan  uddrages  af dette projekt,  som i  flere henseender 
kan tjene  som eksempel,  skal undersøges så  snart som muligt,  for at man kan 
vurdere  virkningen  af sådanne  projekter  under  forskellige  socio-økonomiske 
forhold. 
I øvrigt  bliver der fortsat lagt  størst vægt på at  forbedre  sundhedstjenesten, 
fortrinsvis  i landdistrikterne, idet  der især  satses på forebyggende  medicin 
og uddannelse  af sundhedspersonale. 
Således  blev der i  juli 1982 truffet  beslutning  om finansiering  af tre sund­
hedscentre  i landdistrikter  på Bahamaøerne. Formålet er at  sikre en bedre 
betjening  af befolkningen  på de  mindre,  isolerede  øer, hvor der hidtil ikke 
har eksisteret  nogen fast sundhedstjeneste,  og hvis beboere  har måttet  fore­
tage en ofte ikke  ufarlig  sejltur  til de større naboøer for at få lægehjælp. 
Foruden  foranstaltninger  på nationalt plan  har Fællesskabet i  oktober  1982 
besluttet  at finansiere  et regionalt  sundhedsprojekt,  der tilsigter  et nært 
samarbejde  mellem sundhedsvæsenet i to  nabostater  i Østafrika  (Kenya og Tan­
zania). Formålet med  projektet  er at  indkredse  og derefter  nærmere undersøge 
de sundhedsmæssige  problemer  i landdistrikterne  samt at gennemføre  pilotfor­
søg med  henblik  på at  forbedre sundhedstilstanden  i landdistrikterne ("Fly-
ing Doctors"). 
Projektet  omfatter  endvidere  programmer  for videreuddannelse  af sundheds­
personale  i landdistrikter  i de pågældende to  stater med henblik  på at  for­
bedre deres kvalifikationer,  viden og arbejdsmetoder. 

- 29 -
KAPITEL VII: Handelsfremmende  foranstaltninger 
Den nye udformning  af de handelsfremmende  foranstaltninger,  der blev indført 
med den anden Lomé-konvention, og  AVS-staternes udnyttelse heraf,  er grundigt 
beskrevet  i rapporten  vedrørende 1981. 
50 AVS-stater  har vist sig interesseret  i handelsfremmende  foranstaltninger 
og har anmodet  om optagelse heraf  i deres nationale vejledende  program.  Ud­
over de nationale aktioner  er der  mulighed  for at  anvende 40 millioner  ECU 
til handelsfremmende  foranstaltninger  på regionalt  plan (konventionens  ar­
tikel 22). Det må på den  baggrund  anslås, at der i  alt er ca. 80  millioner 
ECU til rådighed for gennemførelsen af  handelsfremmende  foranstaltninger. 
Alligevel  har mange  AVS-stater  endnu ikke forelagt  konkrete  forslag  til han­
delsfremmende  foranstaltninger.  Pr. 31.  december  1982 vedrørte  finansierin­
gerne kun 19  lande og androg i alt 9,9 millioner  ECU. De  regionale  foranstalt­
ninger androg 8,1 millioner  ECU, således at de  samlede  forpligtelser  vedrø­
rende handelsfremmende  foranstaltninger  udgjorde  18 millioner  ECU. 
Der er mulighed  for, og denne udnyttes  da også, at lægge hovedvægten på  for­
anstaltninger,  der tager sigte på at dygtiggøre  folk inden for det  offentlige 
eller inden for halvstatslige  eller private  organisationer,  som beskæftiger 
sig med handel,  for således at  sikre, at der  under hele afsætningsforløbet 
satses på at fremme  varesalget  og at tilpasse  varerne  til udviklingen  både 
på hjemmemarkedet  og det  internationale  marked.  Det drejer sig især om ud­
dannelse af personale  ved handelskamre,  men også  f.eks. om aktioner  til 
fremme af handelen mellem AVS-lande.  Som et  konkret  eksempel  kan nævnes, at 
sammensætningen af et  bestemt  AVS-stats udenrigshandel  ifølge  dens egne  op­
lysninger  har ændret  sig, således at  eksporten  af færdigvarer og  halvfabri­
kata er steget fra 20 til 40?ó af den samlede  eksport. 

- 30 -
Det må imidlertid  konstateres,  at AVS-staterne  i alt for høj  grad vælger 
aktioner,  der hører hjemme i  slutningen  af afsætningsforløbet,  f.eks.  del­
tagelse i messer og udstillinger,  mens interventioner  i tidligere  led ofte 
kunne være mere nyttige.  Men hvorom  alting er har der  fra AVS-staternes  side 
været i alt to hundrede  deltagere  i 45 handelsarrangementer  - til i alt to 
millioner  ECU - som er  blevet afholdt  for forskellige  AVS-lande  enkeltvis 
eller via regionale organisationer. 

31 
AFSNIT III: DE ENKELTE GEOGRAFISKE OMRÅDER 
KAPITEL I: Sahel-landene 
På grund af en række  forhold,  både eksterne  (oliepriser,  nedgang  i den  inter­
nationale  efterspørgsel) og  interne  (klimaændringer), har  Sahel-landene 
(Kap Verde, Gambia,  Øvre Volta,  Mali, Mauretanien, Niger,  Tchad og Senegal) 
igennem næsten  ti år stået  over for alvorlige  strukturelle  vanskeligheder, 
der endog i adskillige  tilfælde har ført  til en nedgang  i indkomsten  pr. ind­
bygger. Disse økonomiske og - for  visse landes vedkommende -  finansielle 
(gældsætningsproblemer)  vanskeligheder  er blevet forværret i 1982 af det 
mærkbare  prisfald  på råvarer,  ofte ledsaget  af en nedgang  i de eksporterede 
mængder, og det  heraf følgende  fald i eksportindtægterne. 
Fællesskabets  bistand  er - inden for rammerne  af de prioriteringer,  som re­
geringerne  har opstillet  - blevet videreført med  foranstaltninger,  der skal 
hjælpe de pågældende  landes økonomi i  gang på ny. Med  henblik  herpå har man 
i 1982 i højere  grad privilegeret  de produktive sektorer, bl.a.  gennem 
- spredning  af den  nationale produktion  og eksport (gartneriprodukter,  ud­
vikling af fiskeriet); 
- støtte  til visse sektorer,  der fremstiller  eksportvarer  (Stabex-overfør-
sler til Mali, Senegal  og Gambia). 
Desuden har man  medtaget  uddannelsesforanstaltninger  til dækning af de  kva­
litative og kvantitative  behov, når der har været  brug for det. 
Generelt indgår de  finansierede foranstaltninger  i en helhedspolitik,  der 
skal rette op på  flere forskellige,  fundamentale  misforhold, nemlig: 

- 32 -
- Forskellen  mellem  produktion  og Forbrug  af korn 
Det er ganske  vist særdeles  vanskeligt  at indsamle  pålidelige  tal for pro­
duktion og forbrug  af korn i Sahel-landene,  men det ser ud  til, at produktio­
nen er tilbøjelig  til at vokse mindre  hurtigt  end forbruget.  Fødevarevanerne 
i byerne har medvirket  til at forøge  afstanden  mellem  produktion  og forbrug 
sammen med ugunstige  lokale  klimaforhold  (utilstrækkelig  eller dårlig  fordelt 
regnmængde i en  provins)  og mere specielle  plager  (invasioner  af gnavere). 
I 1982 var regnmængden i Sahel-bæltet tilstrækkelig.  Samtidig  havde disse 
lande forstået, at det var nødvendigt at træffe  foranstaltninger,  der kunne 
få deres økonomi  til at fungere bedre.  Den vigtigste  foranstaltning  var for­
højelsen af  landbrugspriserne  i høståret  1981/82,  hvilket  førte  til en for­
øgelse af  levnedsmiddelproduktionen  i hele området, der  viste, at sådanne 
beslutninger  påvirker de økonomiske  beslutningstagere. Dette  var ikke mindst 
af positiv  betydning  for de  projekter  til udvikling  af landdistrikterne,  der 
finansieres  med fællesskabsbistand, og som lægger  beslag på en ikke ubetyde­
lig del af de  vejledende  programmer  (omkring  35?o af det  samlede  beløb). 
Sahel-landene  har fortsat  selvforsyning  med fødevarer som  deres vigtigste 
mål. Med henblik  herpå er det  vigtigt at få  landdistrikternes  befolkning  til 
at anvende  de nye  dyrkningsteknikker,  og man har  derfor ved valget af aktions­
form lagt særlig vægt på at støtte  oplysningsvirksomhed blandt  bønderne på 
landsbyniveau  både om tørre  kulturer  og om kulturer  på små  kunstvandede  area­
ler. 
- Ødelæggelsen af  jorden 
Forøgelsen af  kornproduktionen  er i vid udstrækning  sket ved en  udvidelse 
af det dyrkede  areal, om end  forbedring  af sorterne  eller af produktiviteten 
gennem indførelse af nye  dyrkningsteknikker  også begynder  at gøre  sig gældende. 

- 33 -
Af økologiske  grunde  dyrkes levnedsmiddelafgrøderne i de  fleste egne af 
Sahel-bæltet  overvejende  ekstensivt. 
Ved gennemførelsen i 1982 af  projekter  med støtte  fra Kommissionen  er der 
blevet taget hensyn  til denne  situation:  dels ved at  genoprette frugtbarheden 
på jorder,  der er  blevet udpint  gennem  flere på hinanden  følgende års høst, 
dels ved at  fremme en ændring i  produktionsteknikkerne,  så der  tages hensyn 
til de begrænsede mængder  disponibel  jord. 
Den vanskelige  situation  inden for husdyrhold 
Der gøres  fortsat  en omfattende  indsats  på to områder: 
. dyrenes sundhedstilstand:  der er  sket væsentlige  fremskridt  i retning  af 
at beskytte  kvægbestanden mod de  mest udbredte  kvægsygdomme; 
. oprettelse  af flere vandingssteder  til dyrene  samtidig  med en begrænsning 
af områder med overgræsning. 
- Afskovningen 
Et andet vigtigt  problem  i Sahel-bæltet vedrører skovdækket og  forsyningen 
med brænde,  bl.a.  til brug ved madlavning.  For at  bremse den heraf følgende 
intensive  skovfældning både  omkring byområderne og i  landdistrikterne  yder Fæl­
lesskabet  bistand  til udarbejdelsen  af nye  teknikker, hvis udnyttelse  kan 
begrænse  forbruget  af denne energikilde. 
* 
Flere af Sahel-landene  er i færd med at  udarbejde  og iværksætte en  politik 
for selvforsyning  med fødevarer  eller, som Mali, en "fødevarestrategi", som 
Fællesskabet har  forpligtet  sig til at støtte som led i  planen  til bekæmpelse 
af sulten i verden. Dette  skridt  skal bl.a. tjene  til at sikre en større 
sammenhæng  mellem den politik,  de pågældende  stater følger, og den støtte, 
som Kommissionen,  medlemsstaterne  og andre bistandsydere  kan bidrage med. 

- 34 -
Endelig  viser erfaringen,  at der  ikke findes  en rent national  løsning på de 
problemer,  der er fælles for  Sahel-landene. Problemernes  regionale karakter 
gør et sammenhængende  approach  til en nødvendig forudsætning  for,at de be­
stræbelser, der gøres på  nationalt plan,  kan lykkes.  Dette er baggrunden 
for Kommissionens  tilbud om samarbejde  med den  mellemstatslige  komite  til 
bekæmpelse af tørken i Sahel-bæltet (Cometé  Permanent  Interétats de  Lutte 
contre la Sécheresse  dans le Sahel - C I L S S) som et  passende forum  for 
overvejelser  og analyser,  der kan  danne grundlag  for praktisk  gennemførlige 
forslag,  bl.a. med hensyn  til forskning  i selvforsyning  med fødevarer på 
nationalt  og regionalt plan,  ud fra en analyse  af de faktorer,  der hæmmer 
udviklingen  (priser,  markedsføring,  oplagring),  og de  finansielle  vanskelig­
heder (løbende  udgifter). 

- 35 -
KAPITEL  II; De vestafrikanske kyststater 
Subregionen  de vestafrikanske kyststater  strækker  sig fra  Guinea-Bissau  til 
Nigeria og omfatter  ni lande, der er  meget forskellige  med hensyn  til befolk­
ning, ressourcer, kultur  og sprog. Tilsammen  udgør disse lande et tropisk 
område med et  fugtigt klima,  der er  karakteriseret  ved direkte  adgang  til 
havet og til maritime  aktiviteter  som fiskeri  og handel og ved tilstedeværel­
sen af et mere eller mindre  fugtigt tropisk klima  med et skovbælte mod syd 
(undtagen  Togo og Benin) og med  savanner  med træbevoksning mod  nord. Disse 
vilkår giver mulighed  for en  stor spredning  af landbrugsproduktionen  til både 
at omfatte  agerbrug  - produktion  af levnedsmidler  og til eksport - og husdyr­
hold, herunder  trypano-resistant  hornkvæg, der kan  anvendes  til forspændt 
dyrkning (en faktor,  der ubestrideligt  forøger bøndernes  produktionskapacitet). 
I øvrigt er befolkningstætheden  generelt  tilstrækkelig lav  til, at den  endnu 
ikke fører  til overudnyttelse  af jordbunden  eller til farlig  konkurrence  mel­
lem kvægavlere og  agerbrugere. 
Kort sagt giver disse  landes  geografiske, fysiske  og befolkningsmæssige  ken­
detegn dem betydelige fordele  i forhold  til indlandsstaterne,  såvel med  hen­
syn til produktion  af levnedsmidler  som med  hensyn  til produktion  til eksport 
og generelt  i samhandelen  med udlandet, idet  transportomkostningerne  udgør 
en betydelig  mindre del af  eksport-  og importpriserne.  Under normale  forhold 
har disse  lande ikke - eller burde ikke have - alvorlige  problemer  på føde­
vareområdet, når  blot der føres en hensigtsmæssig  prispolitik,  og der er  gode 
muligheder  for at  udvikle  en produktion  til eksport, forudsat  at samhandels-
ordningerne  med omverdenen  er tilstrækkelig  liberale  og at  priserne  er mere 
lønsomme end ved  produktion  af levnedsmidler  til eget forbrug,  hvor priserne 
på det lokale marked  ikke giver grundlag  for en  rimelig  dagløn;  eksemplet 

- 36 -
fra Elfenbenskysten  viser, at bestræbelser  på at  blive selvforsynende ikke 
kan anbefales  blindt.  I øvrigt er nogle af landene i subregionen velforsynede 
med mineralressourcer. 
I betragtning  af at udviklingen  i forskellig  grad bremses  af bl.a. følgende 
faktorer:  hjemmemarkedets  ringe størrelse  i adskillige  af landene,  mangel på 
kvalificeret  arbejdskraft,  mangel på effektiv  kommunikation  (telekommunika­
tion og immaterielle  såvel som fysiske  forbindelser),  ustabile  valutaer  -
er det naturligt,  at der  efter at landene har opnået uafhængighed  er gjort 
forsøg på at fremme det regionale  samarbejde.  Med andre ord at  skabe et le­
vedygtigt  økonomisk område. 
Selv om naturforholdene generelt  er gunstige,  har samtlige lande  i subregio­
nen de seneste år oplevet en forværring  af den  økonomiske  situation,  der i 
forskellig  grad har ramt de fleste sektorer:  traditionel  og/eller  eksport­
orienteret  produktion, industriproduktion,  underskud  på handelsbalancen,  for-
di eksportens  værdi er stagneret  eller faldet  (nedgang  i råvarepriserne) 
samtidig med at der har  været prisstigninger  på importen,  hvilket  har ført 
til en så godt som generel  forværring  af bytteforholdet.  Det nylige  prisfald 
på olie bevirker,  at endog Nigeria,  som er et af de  store OPEC-lande,  står 
over for problemer  af samme  art. Følgerne  af denne tingenes  tilstand  er vel­
kendte: opbremsning  af den  økonomiske  aktivitet,  nedgang  i efterspørgslen 
efter arbejdskraft  med stigende  arbejdsløshed  som følge, især  i byerne,  bud­
getunderskud  og i visse tilfælde  en forøgelse  af gældsætningen  til udlandet; 
den utilstrækkelige  valutabeholdning,  den fortsatte  befolkningsstigning igen­
nem flere tiår, byernes  vækst, der er særlig voldsom  i visse lande (Elfenbens­
kysten,  Nigeria,  m.fl.),  samt den stagnerende landbrugsproduktion medvirker 
til at gøre billedet  mørkere  og på samme  tid at gøre løsningen  af de  alvor­
lige valutaproblemer  mere påtrængende  og mere vanskelige. 
*) kaffe, kakao,  phosphat,  diamanter  og i den  seneste tid  i en vis udstræk­
ning også olie. 

- 37 -
I denne situation  kan det desværre  ikke overraske  særligt, at  langt de fleste 
af de ni lande i subregionen  regnes  blandt de mindst  udviklede lande. 
Det europæiske Fællesskab  bidrager  til at lette situationen  gennem  levering 
af fødevarehjælp  til seks af de ni  lande (Benin,  Ghana,  Guinea,  Guinea-Bissau, 
Sierra Leone og i ringe omfang Togo) og, når  betingelserne herfor  er tilstede, 
gennem overførsel af  Stabex-midler:  mere end 70 mio ECU for anvendelsesåret 
1981 (heraf  næsten 16 mio ECU af den særlige  tildeling  på 40 mio ECU), især 
til Elfenbenskysten  og Ghana og i mindre  grad til Benin og Sierra Leone. 
Medens disse foranstaltninger  er af konjunkturmæssig  art, kan kun en  struktu­
relt orienteret bistand  hjælpe på  situationen. Tidligere  gik Fællesskabets 
bistand under de to Yaoundé-konventioner først og  fremmest  til en forbedring 
af den økonomiske og  sociale  infrastruktur,  men ikke mindst under iværksæt­
telsen af Lomé-konventionerne er vægten i  stadig højere  grad blevet  lagt på 
udnyttelsen  af naturressourcerne  som ønsket af de pågældende  stater,  især 
gennem udvikling  af landdistrikterne,  der på det nuværende  stade er den af­
gørende  drivkraft  i udviklingen. 
- I denne henseende  kan man for 1982 som  eksempel  nævne projektet  til opdyrk­
ning af Kara-dalen  i Togo, der er  blevet finansieret  med midler fra  2., 4. 
og 5. EUF; med den nuværende  tredje fase mister projektet sin karakter  af 
forsøg og det  bliver muligt at overflytte  adskillige  bønder  fra de overbe­
folkede Kabyesbjerge  til et anlagt modtagelsesområde,  hvor de kan  dyrke 
landbrug på mere moderne  vis ved at  kombinere  husdyrhold  og forspændt  dyrk­
ning. Et andet projekt  til integreret udvikling  af landdistrikter  er blevet 
iværksat i det  nordlige  Sierra Leone. Et program  af samme art har i  nogle 
år været  under gennemførelse i  Guinea-Bissau; samtidig  med at være  oriente­
ret mod industriafgrøder  (bomuld,  jordnødder)  omfatter  det en  foranstalt­
ning til produktion  af levnedsmidler  med støtte i  sammenslutninger  af bøn­
der, de såkaldte  landsbykomiteer.  De beskedne  resultater  i udviklingen  af 
risproduktionen  viser imidlertid,  at den  praktiserede  prispolitik  kan spille 
en afgørende  rolle, der til tider er negativ. 

- 38 -
Der er ganske  vist kun sket forholdsvis  lidt på området, men Fællesskabet  bi­
drager dog,til  udnyttelsen  af fiskeressourcerne  gennem  projekter  til fremme 
af ikke-industrielt  fiskeri  i Guinea-Bissau  og Sierra Leone og gennem  fiske­
riaftaler,  hvoraf der er indgået en med  Guinea-Bissau  og føres  forhandlin­
ger om en med  Guinea;  disse aftaler  indeholder  bestemmelser  om en  finansiel 
kompensation,  der kan være med  til at forbedre  de pågældende  landes økono­
miske situation.  De sigter  endvidere  mod en  forbedring dels  af kendskabet 
til fiskeressourcerne, dels  af den fiskerimæssige  uddannelse  af befolknin­
gen i de pågældende  lande. 
Lokalbefolkningens deltagelse  i projekternes  gennemførelse har som sædvan­
lig været mest effektiv  i forbindelse  med foranstaltninger  til udvikling 
af landdistrikterne,  mikroprojekter (for  øjeblikket i  Ghana,  Guinea-Bissau 
og Togo, men der er ved at  blive forberedt  programmer  i forskellige  andre 
lande i subregionen, bl.a.  i Elfenbenskysten)  og desuden  ved etableringen 
af vandingssteder,  især i  landdistrikterne,  hvor der gøres en særlig  ind­
sats for at  "opdrage"  landsbybefolkningen  til selv at varetage vedligehol­
delsen af anlægsarbejderne og  udstyret  (bl.a. i Elfenbenskysten; regeringen 
i Togo har netop truffet  foranstaltninger  til fremme heraf). 
Flere af landbrugsprojekterne indeholder  omfattende  uddannelsesafsnit;  des­
uden er iværksættelsen  og/eller  forberedelsen  af de flerårige  uddannelses­
programmer  blevet ført aktivt  videre (f.eks.  i Benin, Guinea,  Guinea-Bissau, 
Nigeria,  Togo). I øvrigt er der  etableret  nye forbindelser  mellem nigerianske 
og europæiske  universiteter.  Det skal tilføjes, at fællesskabsbistanden -
uden tvivl som en  midlertidig  foranstaltning,  men dog et usædvanligt fænomen -
har måttet træde i  stedet for en  anden bistandskilde udefra,  der har  svigtet 
af konjunkturmæssige  grunde:  til projektet  SOGUIPLAST i  Guinea er der  ydet 
7,15 mio ECU i  gavebistand fra  Fællesskabet som  supplement  til den tidligere 
bevilgede bistand  til samme projekt  for at  erstatte  en irakisk  bistand,  der 
ikke kunne fremskaffes. 

- 39 -
I forbindelse  med det  regionale  samarbejde,  hvor forberedelsen  og gennem­
førelsen af bistanden  - på grund af mere eller mindre tilfældige  forhold 
eller fordi der er  tale om samfinansiering  - er mere kompleks  end ved de 
projekter,  der optræder  i de nationale vejledende  programmer,  er forunder­
søgelsen af foranstaltningerne blevet  ført aktivt  videre; disse  foranstalt­
ninger vedrører  ofte uddannelse  på tekniske  områder,  hvor der stadig er 
en udtalt  mangel på kompetent  personale,  især på mellemlederniveau:  stati­
stik, telekommunikation,  elektricitet  (produktion  og forvaltning),  omsko­
ling på forvaltningsområdet,  maritime  erhverv (stadig  under indkredsning); 
det regionale  aspekt af disse forskellige  foranstaltninger  rækker i øvrigt 
som oftest ud over de vestafrikanske kyststater.  På det  regionale  område 
fortsætter  den komplekse  forberedelse  af et omfattende  telekommunikations-
projekt, der samfinansieres  med ECOWAS,  ligesom forundersøgelsen  af nye 
faser af landbrugsforskningsprojekter  i Liberia og Nigeria.  Det samme  gæl­
der et projekt vedrørende  genbeplantning  med skov i den øvre del  af Niger-
flodens bækken i Guinea for "Autorite  du bassin du Niger",  hvilket  er en 
interessant  foranstaltning  til beskyttelse  af jordbunden  og miljøet i sub­
regionen,  der bør  følges af adskillige  andre. I samme  retning  går en  igang­
værende undersøgelse vedrørende  registrering  og klassificering  af skov i 
Guinea-Bissau.  Den har som  målsætning  en planlægning  af forvaltningen  af 
skovressourcerne  og miljøbeskyttelse. 
i 

- 40 -
KAPITEL  III: Centralafrika 
Det geografiske  område  Centralafrika omfatter  følgende 7  lande: Cameroun,  Den 
centralafrikanske  Republik  (RCA),  Ækvatorialguinea,  Gabon, Sao Tomé og  Principe 
(STP), Congo og Zaire. 
Med undtagelse  af indlandsstaten  RCA har  disse lande direkte  adgang  til Atlan­
terhavet;  STP er en østat bestående af 2 øer. Ækvatorialguinea er  dels belig­
gende på det  afrikanske fastland, dels  på en ø i  Guinea-bugten. 
Generelt må landene  i Centralafrika siges  at være  ganske  godt stillet  klima­
tisk; med undtagelse  af den  nordlige  del af  Cameroun  og RCA er der  overalt  i 
regionen en tilstrækkelig - i  egnene omkring  ækvator  endog meget  rigelig  -
regnmængde, både for den  naturlige  flora og for  landbruget. Beviset  herpå er 
tilstedeværelsen af  tusindvis  af kvadratkilometer  urskov,  der danner grund­
lag for en  omfattende  træindustri  (i Cameroun,  RCA, Gabon, Congo og Zaire). 
Landbruget  giver stort set mulighed  for selvforsyning  med fødevarer i  samt­
lige lande i Centralafrika  med undtagelse  af Gabon, der ikke har nogen land-
brugstradition,  og STP,  hvor kakaodyrkningen  er så dominerende,  at den  for­
hindrer en tilstrækkelig  produktion  af andre levnedsmidler.  Under  disse gun­
stige naturforhold  dyrkes der et  bredt spektrum  af landbrugsprodukter, dels 
med særlig  henblik  på lokalt  forbrug (f.eks.  rødder og  rodknolde), dels  til 
eksport (f.eks. kaffe  og - i RCA -  bomuld),  dels  til eget forbrug  og eksport 
(f.eks. frugter  som bananer,  appelsiner osv.).  Dette sortiment  af landbrugs­
produkter  har i årevis været  genstand  for Fællesskabets  bistand;  som eksem­
pel kan nævnes  "udvikling  af landdistrikterne  i nordvestprovinsen"  i Cameroun 
- et projekt,  der for  alvor er begyndt  i 1982 og som  vil lette den generelle 
produktion  i regionen  og forbedre befolkningens  levevilkår; 

- 41 -
hertil kan føjes  projektet "udvikling  af landdistrikterne  i kaffedyrknings­
området" i RCA, der som målsætning  bl.a. har en  intensivering  af landbrugs­
produktionen  af levnedsmidler  og af  kaffe og som  fra begyndelsen  af 1983 un­
der 5. EUF fører et  gammelt  projekt videre,  der blev finansieret  under 4. EUF. 
Ovennævnte  lande i Centralafrika  har i sammenligning  med mange  andre afrikan­
ske lande fordelen  af en rigdom af råstoffer;  Zaires reserver  (kobber,  cobalt, 
tin, mangan,  zink, guld,  diamanter  osv.) er velkendte ligesom  RCA's diamanter; 
Congo, Gabon og Cameroun  er olieeksporterende lande.  For lande som Zaire, Congo 
og Gabon synes fremtidens udfordring  at være, om de på  optimal vis  kan udnytte 
deres naturreserver  og anvende  indtægterne  til at forbedre hele befolkningens 
levevilkår. Det er i  dette perspektiv,  man skal se Fællesskabets  bistand  til 
Zaire som led i  Sysmin-ordningen  (40 mio ECU  til genoprettelse  af Gecamines' 
produktionskapacitet  af kobber og cobalt).  Den observerede  nedgang  i flere af 
råvarepriserne og det nuværende  prisfald  på olie viser ikke  desto mindre  dis­
se landes afhængighed og sårbarhed og  understreger  nødvendigheden af en  for­
nuftig og forsigtig  politik. 
Landene i Centralafrika  lider under et fælles  problem:  et utilstrækkeligt 
transportnet.  Der er  fortsat  brug for forbedringer, ikke blot  for at  skabe 
forbindelse  mellem de forskellige  egne inden for det  enkelte land,  men også 
for at skabe sikre kommunikationsveje,  der kan  garantere  en regelmæssig strøm 
af eksport-  og importvarer.  Af denne grund er en stor del af de  vejledende 
programmer  under 5. EUF  afsat  til forbedring  af transportsituationen:  der 
gennemføres  eller forberedes bistand  til Cameroun  (vej og jernbane  Yaounde-
Douala); i RCA forbinder  en moderne  jordvej takket  være EUF grænsen  til 
Cameroun med de  centrale dele  af landet og Bangui;  de første  skridt  til en 
forbedring  af vejnettet  er i gang i Ækvatorialguinea; STP får næste år en 
moderne færge, der  skal sikre forbindelsen  med Gabon; i Congo er EUF  invol­
veret i jernbanerne  (CFCO) og finansierer  en forbindelsesvej  til omverdenen; 
i Zaire er flere projekter blevet  gennemgået og  skal sættes i  gang i den 
nærmeste  fremtid. 
(4) 

- 42 -
Det er rimeligt  at nævne anlæggelsen af den  transgabonesiske jernbane, hvoraf 
det første  afsnit  blev indviet  i januar 1983, og som har  modtaget  støtte fra 
EUF. I betragtning  af den  store afhængighed  mellem  projekter inden  for forskel­
lige sektorer  - tag f.eks. landbrugssektoren  med dens letfordærvelige  produktion 
- og eksistensen  af gode transportforbindelser,  er det  naturligt  at landene 
lægger vægt på  foranstaltninger  til sikring af en  effektiv,  hurtig og billig 
transport.  I denne forbindelse skal  det fremhæves, at et  regionalt projekt 
til "forbedring  af luftfartens  sikkerhed  i Afrika og i Madagascar",  der blev 
vedtaget i første halvår  1982, vil medvirke  til at opfylde  denne målsætning 
i Cameroun  og i Congo. 
Der har allerede  været talt om en optimal  tildeling  og udnyttelse  af ressour­
cerne. For at  dette kan opnås  skal der stadig gøres meget inden for uddannel­
sessektoren.  Man kan næppe hævde, at de  projekter,  der blev gennemført  eller 
iværksat i  1982, lægger hovedvægten på "den  sociale sektor"  (herunder  uddan­
nelse, men også  sundhedsprojekter  m.v.),  men det bør fremhæves, at de  "fler­
årige uddannelsesprogrammer",  der gennemføres i  landene,  bidrager  til at ud­
fylde hullerne  i de almene og de specialiserede  uddannelser. 

- 43 -
KAPITEL IV: Afrikas  Horn 
Medens Djibouti  har haft et relativt  godt år, har der  været alvorlige urolig­
heder i de to  største  lande i området i 1982. 
Disse begivenheder  har modvirket  regeringernes  udviklingsbestræbelser  i Eti­
opien og Somalia,  samtidig  med at kun en  koncentration  af samtlige midler  om 
denne målsætning  ville kunne  give en forbedring  af situationen.  Tilstedevæ­
relsen af flygtninge  i området har yderligere  på tragisk vis  kompliceret 
problemerne. 
Skønt antallet  af flygtninge  i Somalia er faldet i forhold  til de foregående 
år, er der  fortsat et meget betydeligt antal  personer  på somalisk  territorium, 
hvis overlevelse  udelukkende  afhænger  af den  internationale  hjælp.  Djibouti 
er, om end i  mindre  grad, ramt af samme  fænomen.  Etiopien  forsøger  gradvis at 
normalisere  situationen  for de befolkningsgrupper,  der er  blevet fordrevet 
under krigene  i Eritrea  og Ogaden. 
UNHCR har  for nylig iværksat  en række foranstaltninger,  der skal lette flygt­
ningenes  tilbagevenden  til deres oprindelsesområder  i Etiopien.  Fællesskabet 
bidrager finansielt  til denne  foranstaltning,  der er  uomgængelig nødvendig 
for regionens  endelige  fredeliggørelse.  EUF's aktivitet  er forløbet  yderst 
tilfredsstillende  i denne region, som er  blandt de områder,  der vil kunne dra­
ge fordel  af de  foranstaltninger,  der planlægges  som led i fødevarestrategien. 
Andre bestræbelser  udfoldes  af regeringerne  selv. 
Somalia har bl.a. gennemført  en reform af sit finansvæsen  system og søger at 
sætte ny gang i sin økonomi  ved at  lade den private sektor,  der tidligere 
stod i skyggen af den  statslige sektor,  spille en større  rolle. 

- 44 -
I Etiopien  følger  regeringen  fortsat retningslinjerne  i tiårsplanen  1981-91 
trods de alvorlige  vanskeligheder  (tørkeperioder,  prisfald  på kaffe, der er 
den vigtigste eksportvare). 
Djibouti  har haft et relativt  godt år med en  forbedring  af den økonomiske 
situation,  bl.a. som følge af, at den  djiboutiske franc,  der følger  dollaren, 
har holdt sin  kurs godt. 

- 45 -
KAPITEL V: Østafrika 
Samtlige østafrikanske  stater  (Kenya,  Uganda,  Tanzania,  Sudan, Rwanda,  Burundi) 
er blevet  ramt af en forringelse  af bytteforholdet, idet  de alle må importere 
næsten al den  olie, de skal bruge, og de  fleste af dem er afhængige af  samme 
slags eksportafgrøder  (te, kaffe,  bomuld  osv.), for hvilke verdensmarkedspri­
serne enten har været  faldende  eller stagnerende.  Efter en drastisk udvidelse 
af investeringerne  i Sudan på baggrund  af oliekrisen  og de ringere byttefor­
hold er gældssituationen  blevet væsentligt værre og kræver næsten  hvert år 
omlægning af  forfaldsplanerne. Selv  et forholdsvis  velstående  land som Kenya 
er ikke fri  for dette problem. 
Beklageligvis  er det økonomiske  samarbejde,  der kunne være med  til at hjælpe 
på situationen, ikke blevet  gennemført på  grund af politiske  faktorer.  Det 
østafrikanske Fællesskab  eksisterer ikke  længere, men et  mere alvorligt  prob­
lem er, at den  endelige fordeling  af aktiver  og passiver langtfra  er løst 
og de politiske  modsætninger er  blevet skærpet,  hvilket rejser  øgede ændrin­
ger for samarbejde.  Kenya og Sudan er (ligesom Etiopien)  i fuld gang med at 
styrke forbindelserne  nordpå  til også at  omfatte  Ægypten.  Denne proces  let­
tes til dels ved et  voksende  samarbejde  med Vesten. 
I modsætning  hertil søger Uganda  beskyttelse  hos Tanzania,  der i stadig hø­
jere grad betragter sig selv  som en  frontlinjestat  og er dybt involveret  i 
sydafrikanske  politiske  spørgsmål  (SADCC,  Namibia)  og hermed beslægtet  øko­
nomisk samarbejde. 
Rwanda og Burundi  har af  historiske  grunde mere  til fælles med  Za'ire, og de 
samarbejder  hovedsagelig  med de østafrikanske  lande for at  overvinde  deres 
isolering  og sikre sig  adgang  til Det indiske  Ocean gennem de såkaldte  centra­
le og nordlige korridorer.  Dette støttes  naturligvis  kraftigt  af frontlinje­
staterne,  der ønsker den  panafrikanske  tanke fremmet  og en udbygning  af for­
bindelserne  mellem de afrikanske  lande indbyrdes,  men lukningen  af grænsen 
mellem Tanzania  og Kenya er en  alvorlig  hindring  for denne udvikling. 

- 46 -
Der er ved at  blive taget skridt  til at etablere  et præferencehandelsområde, 
der omfatter  lande i Øst- og  Centralafrika  samt Afrikas  Horn, men processen 
går langsomt  og bremses  af modstand  fra visse  af deltagerne,  bl.a. Tanzania. 
Ganske vist har den  internationale  økonomiske  krise ikke blot  ramt Tanzania 
eller Uganda,  idet både Kenya og Sudan har betydelige  problemer  med hensyn 
til deres betalingsbalance  og beholdning  af udenlandsk  valuta,  men virknin­
gen føles mest direkte  i de fattigere stater. 
Alligevel  ville det østafrikanske område  kunne klare de fleste af sine van­
skeligheder  med en  bedre økonomisk  forvaltning,  når man  tager hensyn  til 
de betydelige  produktionsmuligheder  i alle landene  i området, især i  Sudan 
og Kenya. For øjeblikket er der kun et  alvorligt  befolkningsproblem  i tre 
af landene  (Kenya,  Rwanda,  Burundi). 
Så længe den  politiske  vilje  til samarbejde  mangler,  kan der  ikke opnås 
varige resultater  på regionalt plan;  og med den  mulige undtagelse  (relativt 
set) af Kenya og måske Rwanda og  Burundi  mangler  den nødvendige  infrastruk­
tur og uddannede  arbejdskraft,  der skal til for at opnå  virkelige fremskridt 
på nationalt plan. 

- 47 -
KAPITEL IV: Det  indiske  Ocean 
Dette område er  ligesom de andre ramt af krisen,  der her har  givet sig  sær­
lige udslag,  da der er  tale om østater. Året har  bl.a. været præget  af, at 
der i Port Louis  er blevet afholdt  en vigtig konference  under betegnelsen 
Det indiske  Oceans  konference  med deltagelse  af repræsentanter  for myndig­
hederne i Madagaskar  og i Mauritius,  hvor det lykkedes  de to  regeringer  at 
nå frem til en fælles  kurs, der skal gøre det  muligt at fremme gennemførel­
sen af projekter  af gensidig interesse. 
Dette initiativ  er så meget mere interessant  som regionale projekter  - med 
visse væsentlige  undtagelser  som fiskeriprojekter  (tunfiskeri  på Seycheller­
ne) og uddannelsesprojekter  (søfartsskole i  Mahajanca)  - er vanskelige  at 
gennemføre i  denne del af  verden,  bl.a.  fordi de løbende  udgifter ofte 
ikke står i  noget forhold  til den fordel,  som det  enkelte land  kan høste. 
Økonomisk har det været et  vanskeligt  år i Madagaskar,  bl.a. fordi valuta­
forbruget  til import  af fødevarer og  energi  til husholdningsbrug  medfører, 
at man mangler  den nødvendige  valuta  til udvikling  af landet. På IMF's møde 
om Madagaskar  i juni 1982 blev den internationale  støtte  til landet bekræf­
tet, forudsat  det indleder  en sanering  af sin økonomi. 
Samarbejdet  med Fællesskabet har været præget af 
- den fortsatte  gennemførelse af 4. EUF (69,5 mio ECU). To  store projekter  -
vejen Manakara-Irondro  (18 mio ECU) og  vandforsyning  i landets sydlige 
del (9 mio ECU) - der  politisk  er meget vigtige,  fordi de gennemføres i 
landets sydlige del,  har været hæmmet af  mangel på importerede  varer (ce­
ment) i det ene tilfælde og  visse mangler  i forvaltningen  i det andet 
tilfælde; 
- den langsomme  iværksættelse af 5. EUF : der er kun  blevet gennemført 
mindre vandbygningsarbejder  (7 mio ECU) og  bistand efter cykloner  (5 mio 
ECU). De andre projekter  er fortsat  under forberedelse. 

- 48 -
På Comorerne  er der kun  gjort små fremskridt  med gennemførelsen af det  vej­
ledende program  for 5. EUF. At  forpligtelserne  indgås så  langsomt  kan del­
vis forklares  med arten af de projekter,  der er  valgt i programmet  (60% af 
midlerne er afsat  til havneprojekter  og til udvikling  af energiressourcerne 
- projekter,  der kræver  langvarige  forberedende  undersøgelser, men  skyldes 
også fordelingen  af beslutningsmyndigheden  i landet og den nødvendige  ind­
køring af en ung  administration. 
Comorernes  økonomiske  fremtid vil  i nogen tid fremover  være afhængig af 
indtægterne i  valuta fra salget  på verdensmarkedet  af forskellige  varer, 
der er udsat for hyppige  prissvingninger  (vanille,  kryddernelliker, ylang-
ylang), og for  hvilke markedet  er truet af erstatningsprodukter. 
Regeringens  foranstaltninger  til forbedring  af fødevareproduktionen og 
Fællesskabets  interventioner  med henblik  på indførelse af en ny  kultur 
(majs) og beskyttelse  og genoprettelse  af jordbundsforholdene  udgør  der­
imod et bidrag  til en helhedspolitik  for udvikling  af landdistrikterne. 
Valgene i Mauritius  i 1982 medførte en ændring af  landets  politiske  obser­
vans. Det vejledende  program  for 5. EUF,  hvor der allerede  var disponeret 
over omkring  halvdelen  af de  til rådighed stående  midler,  er blevet taget 
op til fornyet behandling  af de nye  myndigheder.  I det  store og hele er de 
finansieringer,  der står  tilbage  at gennemføre, dog  blevet bekræftet. De 
omfatter en spredning  af landbrugsproduktionen  og Fællesskabets  deltagelse 
i anlæggelsen af  vejen Phoenix-  La Vigie i samfinansiering  med Frankrig. 
Til sidstnævnte  projekt  har den nye  regering ikke blot  anmodet  om de af­
satte midler i det  vejledende  program  for 5. EUF, men også om restbeløbene 
fra 4. EUF. 

- 1x9 -
Fællesskabet er  fortsat  Mauritius'  vigtigste  handelspartner.  Eksporten  til 
EF androg i 1981 2 711 mio  MR"^ , hvilket svarer  til 75?ó af den samlede  eks­
port. En væsentlig del af  dette beløb stammer  fra eksporten  af sukker  til 
Fællesskabet i  henhold  til bestemmelserne  i den anden Lomé-konvention  (suk­
kerprotokollen).  Dette forklarer  den store betydning,  som Mauritius  til­
lægger samarbejdet  med EF. I  sit politiske  program  nævner den nye  regering 
•udtrykkeligt,  at de opnåede  resultater  i forholdet  til EF skal fastholdes. 
Den økonomiske  situation  på Seychellerne  er blevet mærkbart forværret i 
1982 som følge af en udpræget  afmatning  i turismen, hvilket  har medført 
en forringelse  af betalingsbalancen. 
Efter begivenhederne  i februar 1982 besluttede  Fællesskabet at yde  200 000 
ECU i nødhjælp, der er  blevet anvendt  til istandsættelse af den  beskadigede 
lufthavn  i Mahé. 
I 1982 er drøftelserne med  Seychellernes regering blevet  fortsat  om finan­
sieringsvilkårene for  projektet  vedrørende  udvikling  af Victoria-hospita­
let, hvor afslutningen  af feasibility-undersøgelsen er  blevet forsinket, 
og der har været  vanskeligheder  med hensyn  til samfinansieringsvilkårene. 
Fællesskabets  bidrag vedrører opførelsen af en ny  bygning  (75% af det 
vejledende  program). 
Fire lande i Det indiske  Ocean (Seychellerne,  Comorerne,  Mauritius,  Mada­
gascar) der var  forsamlet  i december  1982, har anmodet  om fællesskabsfi­
nansiering  (som led i det  regionale  samarbejde  under Lomé II) af en under­
søgelse af  udviklingen  af tunfiskeri  i Det  indiske  Ocean. 
1) 1 ECU : 10,3307  mauritiske rupis  (1.1.1983). 

- 50 -
KAPITEL VII:  Det sydlige Afrika 
Situationen  i det  sydlige Afrika  og spørgsmålet om,  hvilken  linje Fælles­
skabets programmer  skal følge, er  blevet indgående drøftet i Det  parite­
tiske Udvalg  under Den rådgivende  Forsamling  AVS-EØF.  Disse drøftelser 
førte  til, at Den rådgivende  Forsamling  vedtog  en vidtrækkende  resolution 
om det sydlige Afrika  i november  1982,  hvori der opfordres  til at forøge 
den økonomiske  bistand  til alle Lomé-stater i det  sydlige Afrika  og til 
alle medlemmer af  Konferencen  til koordinering  af udviklingen  i det  syd­
lige Afrika  (SADCC)*\ 
Et væsentligt formål med  denne bistand skal  være at  nedbringe  afhængighe­
den af Sydafrika  og at fremme det regionale  samarbejde  mellem  landene  i 
det sydlige  Afrika,  især med  henblik  på humanitær  bistand  til flygtninge 
samt istandsættelse og  udvikling  af transport-  og kommunikationsnettet.  I 
resolutionen  fra Den rådgivende  Forsamling  betones  endvidere  behovet  for 
at skabe en reserve af uddannede  teknikere  og ledelsespersonale,  der kan 
bane vejen for flertalsstyre  i Namibia  og Sydafrika,  og det  henstilles,  at 
Fællesskabet  fremmer  yderligere bistand  på dette område. 
Andre henstillinger  om fællesskabsbistand  til det sydlige Afrika  er inde­
holdt i en betænkning med tilhørende  beslutning  fra Europa-Parlamentet, 
der blev  drøftet i 1982 og  endelig  vedtaget  i begyndelsen  af 1983.  Foruden 
bistand  til flygtninge  og transport-  og kommunikationsinfrastrukturen opfor­
dres der i denne beslutning  til øget samarbejde  med SADCC-landene  på mine-
og energiområdet, ved  formuleringen  af en  strategi  for landbrugsproduktion 
af fødevarer,  inden for industrisektoren  samt ved udviklingen  af uddannel­
sessystemer.  I parlamentsbeslutningen  lægges der også vægt på nødvendighe­
den af, at Fællesskabet  deltager  fuldt ud i udviklingen  af Namibia,  og der 
udtrykkes  håb om, at et uafhængigt  Namibia  vil vælge AVS-medlemsskab. Des­
uden udtrykte  Europa-Parlamentet  glæde over Angolas  og Mocambiques  beslut­
ning om, at de  vil deltage  i forhandlingerne  af den 3. AVS/EØF-konvention, 
og det slog igen  fast, at indtil de to  lande tiltræder  denne ordning,  bør 
de i fuldt omfang  drage fordel af fællesskabsprogrammerne for  bistand  til 
andre udviklingslande. 
*) SADCC's medlemmer er  Angola,  Botswana,  Lesotho,  Malawi,  Mocambique, 
Swaziland,  Tanzania,  Zambia og Zimbabwe. 

- 51 -
Henstillingerne  fra disse parlamentariske  organer  har haft væsentlig  ind­
flydelse på udviklingen  af Fællesskabets  programmer  i det  sydlige Afrika, 
og på SADCC's  internationale  konference  i Maseru,  der oprindeligt  var 
planlagt  til november  1982,  gjorde Kommissionen  rede for Fællesskabets 
bidrag til gennemførelsen af  SADCC-programmerne  og til udviklingen  af 5ADCC-
staterne.  I det  regionale  program  for AVS-staterne  under Lomé II er  omkring 
en tredjedel afsat  til SADCC-projekter  inden for transport-  og kommunika-
tionssektoren,  medens en  anden tredjedel  er afsat til programmer  inden for 
landbrug,  fødevaresikkerhed og veterinær  medicin.  Resten  af midlerne  er 
afsat til uddannelsesprogrammer  og til projekter  inden for industri,  mine­
drift og energi.  Desuden  har Kommissionen  iværksat et  fagligt  bistandspro­
gram til støtte for  SADCC-sekretariatet  og dets sektorielle  initiativer. 
Af EUF-midlerne  i de vejledende  programmer  under Lomé II for  landene i det 
sydlige  Afrika er omkring  halvdelen  frem til udgangen  af 1982  blevet anvendt 
til udvikling  af landbruget  og landdistrikterne,  en tredjedel  er gået  til 
programmer  vedrørende  social  infrastruktur  og uddannelsesforanstaltninger, 
og resten  til økonomisk  infrastruktur,  industri,  energi og minedrift  (se 
vedlagte oversigt). 
Samarbejdet  med Zambia  blev særlig  interessant  i 1982,  hvor Lomé II's be­
stemmelser  om minedrift  for første  gang blev taget  i anvendelse,  hovedsa­
gelig med henblik på at  bringe ny gang i kobberminedriften;  desuden  er der 
knyttet interesse  til Zambias  rolle som foregangsland  med Fællesskabets 
fødevarestrategier. 
Af EUF's midler  til regionale projekter  og andre af Fællesskabets  bistands­
programmer  er der  blevet ydet støtte  til uddannelse  af namibiske  studerende 
og støtte  til flygtninge fra Sydafrika.  Uden for Lomé er der  indledt sam-
arbejdsarrangementer  med Angola og Mocambique,  bl.a. på områderne  landbrug, 
fiskeri og energi. 

- 52 -
KAPITEL  VIII: Vestindien 
Listen over AVS-stater  i denne region,  der har  undertegnet  den anden Lomé-
konvention,  er i 1982  blevet forøget med to nye  stater,  der efter at have 
opnået uafhængighed har tiltrådt  konventionen;  det drejer sig  om Belize, 
der blev  AVS-stat  den 5.  marts 1982, samt Antigua  og Barbuda  den 30.  juli 
1982. Dermed  er antallet  af stater i Vestindien, hvis forbindelser  med 
Fællesskabet  bygger på Lomé-konventionen,  steget  til 12"^. 
Med undtagelse  af Belize,  Guyana og Suriname  er alle disse lande østater, 
og der er i  konventionen  taget hensyn  til deres særlige  vanskeligheder. 
Disse vanskeligheder  står især i  forbindelse  med deres afsides  beliggenhed, 
der betyder  højere  transportomkostninger,  samt med de pågældende  landes 
ringe størrelse.  Dertil kommer, at anlæggelse og  vedligeholdelse  af den 
strengt nødvendige  sociale infrastruktur  samt af havneanlæg og  lufthavne 
repræsenterer en  meget betydelig belastning  af deres økonomi,  idet inve­
sterings-,  amortiserings-  og vedligeholdelsesudgifterne  hertil  skal for­
deles på et meget  lille antal skatteydere. 
I betragtning  af disse problemer  er det nødvendigt at  samarbejde  regionalt 
for at dele udgifterne  til de fælles  tjenesteydelser  og opnå et større  mar­
ked. Kommissionen  vil således  finansiere projekterne  LIAT (Luft-transport, 
5 mio ECU) og  projektet  WISCO (søtransport, 6 mio ECU), der er  blevet finan­
sieret siden 1978 og er  under gennemførelse, med  henblik  på anskaffelse  af 
et skib og containere  til forbindelse  mellem de små øer og  senere  til trans­
port til de vigtigste interkontinentale  havne. 
Da de fleste lande i regionen  ikke har særlig mange  naturressourcer,  er 
deres økonomi afhængig af  eksport af bananer,  kakao,  sukker og lignende 
varer, der er  udsat for kraftige prissvingninger  og meget følsomme  over 
for naturkatastrofer  (som cyklonerne  i 1979 og  1980). 
1) Antigua  og Barbuda,  Bahamas,  Barbados,  Belize,  Dominica,  Grenada,  Den 
kooperative Republik  Guyana,  Jamaica,  St. Lucia, St. Vincent og Grena­
dinerne,  Suriname,  Trinidad  og Tobago. 

- 53 -
I Fællesskabets  bistandspolitik  tages der hensyn  til strukturen  i disse 
økonomier gennem de  gensidige  forpligtelser  vedrørende  sukker,  romproto­
kollen, udnyttelsen  af Stabex-ordningen  og af nødhjælpsforanstaltninger for 
at hjælpe de  kriseramte  økonomier på  fode igen. 
Nødvendigheden af en  spredning  af landbrugsproduktionen  er dog  heller ikke 
blevet glemt: på regionalt plan vil  støtten  til "Carribbean  Food Corporation" 
og til "Institut  Caraibes  pour 1'Agriculture  et le Développement"  kunne bi­
drage til igen at bringe balance  i regionens  fødevareproduktion i  fremtiden. 
I hvor høj grad denne spredning vil give  de ønskede  resultater,  afhænger 
helt af, hvorledes  de handelsfremmende  foranstaltninger  for de  forskellige 
udvalgte produkter  bliver ført; af  denne grund har Fællesskabet i 1982  fi­
nansieret  flere projekter  omfattende  handelsfremmende  foranstaltninger, 
enten som led i de  nationale vejledende  programmer  eller under anvendelse 
af de midler,  der i den  anden Lomé-konventions  artikel  22 er  afsat  til 
foranstaltninger  med regionalt  sigte (dette gælder  bl.a. EUF's støtte på 
1 800 000 ECU  til det store projekt  vedrørende  udvidelse  af de regionale 
handelsfremmende  foranstaltninger  i Vestindien  og til uddannelse  af spe­
cialister  til dette arbejde. 
Desuden er der  taget hensyn  til turismens betydning  for disse landes  øko­
nomi, især ved  anvendelsen  af ovennævnte  artikel  22 til fremme  af turisme 
i Vestindien blandt  den potentielle  europæiske  kundekreds;  denne foran­
staltning  har navnlig givet  gode resultater  takket være finansieringen  af 
en vestindisk stand  omfattende  ca. 15  AVS-lande  og 0LT på turistmessen 
i Berlin.  Endvidere  er der  blevet godkendt  projekter,  der bl.a. skal give 
den caribiske  turistsammenslutning  mulighed  for at  arbejde mere effektivt. 

- 54 -
KAPITEL IX: Stillehavet 
Ud over at være østater er de 8  lande i Stillehavet,  der har  undertegnet  den 
anden Lomé-konvention ,  handicappet  på grund af deres territoriale  spredning 
(alle er øgrupper),  afstanden  til de store traditionelle  markeder  og - med  und­
tagelse af Papua Ny Guinea - deres størrelse. 
Disse ugunstige  forhold bevirker,  at anlæggelse og  vedligeholdelse  af den 
strengt nødvendige  sociale infrastruktur  samt af havneanlæg og  lufthavne  re­
præsenterer en  meget betydelig belastning  af deres økonomi,  idet investerings-, 
amortiserings-  og vedligeholdelsesudgifterne skal fordeles  på et meget  lille 
antal skatteydere. 
Tallet for BNI pr.  indbygger  i disse lande kan godt give indtryk  af en rimelig 
god levestandard,  msn det dækker i  virkeligheden  over meget store forskelle  i 
indtægter og  levestandard  mellem  bybefolkningen  og landbefolkningen.  Det skju­
ler også ved ds  mindst  udviklede  lande den kunstige karakter  af en økonomi, der 
hovedsagelig  hviler  på selvforsyning.  Dette skyldes  til dels, at de  traditio­
nelle livsmønstre  fortsat  er meget stærke. 
Takket være den ret generøse  natur og landsbyfællesskabet  kender  befolkningen 
i landdistrikterne ikke  til nød bortset fra  undtagelsestilfælde, der  skyldes 
naturkatastrofer  såsom cykloner. 
Udviklingsarbejdet  er derfor meget nært forbundet  med aktiviteten  i landdi­
strikterne  og forløber  snarere  som en  gradvis udvikling  end som en  fundamen­
tal ændring af livsmønstrene gennem  store infrastrukturprojekter. 
Ligesom de fleste andre udviklingslande  er også  disse lande for øjeblikket 
meget bekymret  over den energimæssige afhængighed, der fører  til en stor 
olieregning,  som lægger  beslag på 25% af eksportindtægterne i  Fiji og mere 
end 100?o i Vestsamoa. 
Fællesskabet søger  derfor at forbedre disse  AVS-landes  situation  gennem re­
gionale projekter inden  for sektorerne transport  (Pacific  Forum Line - ind­
køb af containere,  1 mio ECU),  telekommunikation  (9 mio ECU) og nye  energi­
kilder (biomasse  osv). På nationalt plan  er der i øvrigt for  nylig blevet 
finansieret  projekter  til udnyttelse  af fiskeressourcerne  og træressourcerne 
på flere øer. 
1) Fiji, Kiribati,  Papua Ny Guinea,  Vestsamoa,  Salomonøerne,  Tonga,  Tuvalu, 
Vanuatu. 

- 55 -
AFSNIT IV: IVÆRKSÆTTELSE AF KONVENTIONENS SÆRLIGE BESTEMMELSER 
KAPITEL I: Foranstaltninger  til fordel for de  AVS-stater,  som er  mindst  
udviklede,  eller som er  indlandsstater  eller østater 
Baggrunden  for Lomé-konventionens særlige  bestemmelser  om de AVS-stater,  der 
er mindst  udviklede,  eller som er  indlandsstater  eller østater,  turde være 
velkendt,  idet der tidligere  er blevet redegjort  indgående for den således 
skitserede  politik. 
Denne politik,  der kommer  til udtryk i Lomé-konventionens  artikel  155, giver 
sig udslag  i, at der indrømmes de  mindst  udviklede  stater en "særlig  behand­
ling", der begrundes  med det, der i teksten  med en  noget forkortet  udtryks­
måde kaldes "arten  af deres behov".  Der er  specielt  tale om finansielle  be­
stemmelser,  der skal lempe vilkårene for  bistanden,  der hovedsagelig  består 
af gavebistand,  men undertiden  også af lån på  meget gunstige  vilkår og  risi­
kovillig  kapital. 
For så vidt angår indlandsstater  og østater  drejer det sig om særlige  foran­
staltninger,  der skal gøre det  muligt at tage hensyn  til følgerne af  deres 
særlige geografiske beliggenhed, navnlig  på kommunikations-  og energiområdet. 
Kategorien  af mindst udviklede AVS-stater  omfattede  ved konventionens  under­
tegnelse 35 lande, mens der nu er 39 som følge  af, at Antigua og Barbuda, 
Belize,  Kiribati  samt St. Vincent og Grenadinerne siden  har tiltrådt  konven­
tionen. 
Qe fleste af staterne  i kategorierne indlandsstater  og østater  figurerer  li­
geledes på listen over de mindst  udviklede  stater.  Den eneste af indlandssta-
terne, der ikke også er med på  listen over de mindst  udviklede  stater,  er 
således Zambia. 
Hvad angår de 19 østater er der  otte (Bahamas,  Barbados,  Fiji, Jamaica,  Mada­
gascar, Mauritius,  Papua Ny Guinea, Trinidad  og Tobago),  der ikke samtidig 
er med på  listen over de mindst  udviklede  stater. 

- 56 -
Med hensyn  til 5. EUF er der af de  midler,  der er  omfattet  af planlægningen, 
ydet de AVS-stater,  der er  mindst udviklede,  eller som er  indlandsstater el­
ler østater, en  bistand  på 1 765,5 millioner  ECU mod  560,5 millioner  til de 
øvrige AVS-stater.  Den første  gruppe  AVS-stater  har således fået  tildelt  76?ó 
af de midler,  der var  afsat i de vejledende  programmer"^.  Tildelingen  pr. 
indbygger  i denne første  landegruppe  er i gennemsnit  dobbelt  så høj som i  grup­
pen af øvrige  AVS-stater. 
De ikke-programmerbare  midler udgjorde  2 132  millioner  ECU. 
Af det mindstebeløb, der er  afsat i de vejledende  programmer  for de  stater, 
der er mindst udviklede,  eller som er  indlandsstater  eller østater, var der 
pr. 31. december  1982 indgået  forpligtelser  for 642  millioner  ECU, dvs.  28?ó. 
For de øvrige  AVS-staters  vedkommende lå den  tilsvarende procentsats  på 
samme tidspunkt ikke over  6%. Ses der på  EUF's samlede  midler (altså  ikke 
blot de programmerbare  midler,  men også  Stabex,  rentegodtgørelse og  risiko­
villig kapital),  var der ved  udgangen  af 1982 indgået  forpligtelser  på i 
alt 938 millioner  ECU til fordel for de i  konventionens  artikel  155 nævnte 
AVS-stater,  dvs. 62% af de  samlede  forpligtelser  på 1 514  millioner.  Disse 
resultater  viser, at den i  konventionen  nedfældede  forpligtelse  er blevet 
overholdt,  og at man i  praksis  har fulgt den henstilling,  som AVS/EØF-Mini-
sterrådet  vedtog den 20. maj 1983 om at yde de  AVS-stater,  der er  mindst 
udviklede,  eller som er  indlandsstater  eller østater, en  gunstigere  behand­
ling. 
Hvad angår de  regionale projekter  vedrørende  disse stater var der pr. 31. 
december  1982 indgået  forpligtelser  for 111,1  millioner  ECU, dvs.  17,6?ó af 
de samlede  midler under 5. EUF, der er  til rådighed  til denne  projektkatego-  . 
.2) 
ri 
1) Det i de  vejledende  programmer  fastsatte  minimumsbeløb. 
2) De samlede  forpligtelser  vedrørende  regionale midler  udgjorde  pr. 31. de­
cember 1982 157,4  millioner  ECU, dvs. 25% af de  disponible midler. 

- 57 -
Det i 1982 nedsatte  AVS/EØF-underudvalg, der  tager sig  af de særlige  proble­
mer i de stater, der er  mindst udviklede,  eller som er indlandsstater  eller 
østater, har  hidtil holdt tre  møder. På grundlag  af et i fællesskab  udarbej­
det arbejdsprogram  undersøger  udvalget  de pågældende  AVS-staters  særlige 
problemer  samt iværksættelsen af Lomé-konventionens særlige  bestemmelser ved­
rørende  disse lande. 
Fordelingen  af EIB's finansieringer  i 1982 mellem kategorien  af mindst udvik­
lede lande (artikel  155 i den anden Lomé-konvention)  og de øvrige AVS-stater 
ligger tæt op ad  den tilsvarende  fordeling  under Lomé I (artikel  48) og i 
det første år af Lomé II  : mere end  70?o af bistanden  i form af risikovillig 
kapital blev tildelt  13 AVS-stater,  der figurerer  på listen over de mindst 
udviklede  lande, mens de øvrige  stater modtog mere end  87?o af de lån, der 
blev ydet af Bankens  egne midler. 
Samtlige lån over Bankens  egne midler gik til projekter  beliggende  i lande 
med en forholdsvis  høj indkomst  pr. indbygger"^  eller med en  middelhøj  ind-
komst , mens mere end  54?o af den  bistand,  der blev ydet  i form af risiko­
villig kapital,  gik til de fattigste  AVS-stater. 
1) BNP på  over  1 000 US $ om  året. 
2) BNP på  mellem  370 og 1 000 US $ om  året. 

- 58 -
KAPITEL II: Regionalt  samarbejde 
Det regionale  samarbejde  er et af de  vigtige aspekter  ved det  faglige  og fi­
nansielle  samarbejde.  Den anden Lomé-konvention  indeholder  herom meget udfør­
lige bestemmelser  (artikel  133 - 136), der beskriver, hvorledes  og i hvilket 
omfang Fællesskabet kan yde  AVS-staterne  bistand  på dette område. 
Der er nu i  alt 631,5 millioner  ECU til rådighed for  dette samarbejde,  idet 
der til de 600  millioner,  der oprindelig blev afsat  i artikel  133, skal læg­
ges 31,5 millioner  ECU som følge  af, at Zimbabwe,  Vanuatu,  St. Vincent og 
Grenadinerne  samt Belize har tiltrådt  konventionen. 
Under den første Lomé-konvention måtte det  regionale  samarbejde igennem  en 
undertiden vanskelig  indkøringsperiode, mens  udviklingen  under Lomé II er 
meget lovende.  Nu to år  efter konventionens  ikrafttræden er det  naturligvis 
endnu for tidligt at gøre  endelig status,  men det kan  konstateres,  at der 
er opnået en  bedre ligevægt, både  hvad angår fordelingen  på bistandsområder, 
(færre infrastrukturprojekter,  flere projekter  vedrørende  fremstillingsvirk­
somhed og uddannelse)  og den  geografiske fordeling  (større vægt på det re­
gionale samarbejde  i det østlige,  centrale  og sydlige  Afrika). 
Endvidere  viser den kraftige stigning  i antallet  af projekter forelagt  af 
AVS-staternes  regionale  organer,  at de nye  bestemmelser  i Lomé II har  til­
skyndet  disse organer  til at spille en større  rolle i det  regionale  samar­
bejde. 
Det kan endvidere  konstateres,  at der er fremstået en ny  generation  af pro­
jekter, der har en  mere global og nyskabende  karakter  end de  overvejende 
"klassiske"  projekter,  der blev gennemført  under Lomé I.  Denne nye generation 

- 59 -
af projekter (f.eks.  et forskningscenter  for nye  energikilder  (CEAO ), et 
integreret  energiprogram  (SPEC ), forskningsprojekter  vedrørende  landbrug 
(CARDI"^,  IITA^,  og ILRAD^  osv.)  tager sigte  på at løse  problemer,  der er 
fælles for  flere AVS-stater inden  for en  region.  De forelægges som  oftest 
af AVS-staternes  regionale  organer,  men man bør i den  forbindelse  også nævne 
de forskellige  aktioner  vedrørende  "korridorerne"  i Østafrika,  idet initia­
tivet hertil  naturligt  nok blev taget  af de pågældende  AVS-stater selv  i 
samarbejde  med Kommissionen. 
Til trods for de  positive resultater,  der er opnået  indtil nu, skal der dog 
ikke lægges  skjul på, at der  fortsat gør sig visse vanskeligheder  gældende. 
Der skal for det første  peges på tendensen  til at betragte  de regionale  mid­
ler som en  slags supplement  til de nationale vejledende  programmer,  hvilket 
undertiden  har ført  til forelæggelse af  projekter, hvis regionale karakter 
kan drages i tvivl. 
Desuden har hensynet  til forskellige  interesser,  der er  blevet yderligere 
forstærket af ønsket om at  foretage  en aritmetisk  set så retfærdig  fordeling 
af de disponible midler  som muligt - hvilket ikke  i sig selv  kan kritiseres  -
undertiden  ført til, at midlerne  er blevet spredt  over for mange små  aktioner. 
Endelig præges  programmeringen  af de regionale projekter,  skønt den er  langt 
mere effektiv  end under Lomé I,  fortsat af en  vis langsommelighed,  især når 
det drejer sig  om identificering  af projekter,  der forelægges af  flere AVS-
stater uden aktiv medvirken  af en regional organisation. Udarbejdelsen  af 
disse projekter  er ofte alt  for langsommelig  og omstændelig - og  ofte også 
for kostbar  - i forhold  til projekternes  omfang. 
Ved fornyelsen  af konventionen  vil parterne utvivlsomt  blive nødt til at fore­
tage en grundig undersøgelse af  disse positive resultater,  men også af de 
eksisterende  reelle  vanskeligheder,  der til en vis grad udligner  dem, for at 
det regionale  samarbejde  kan komme  til at fungere  endnu mere effektivt. 
1) CEAO : Det  vestafrikanske  økonomiske Fællesskab. 
2) SPEC : South  Pacific  Bureau for Economic  Cooperation. 
3) CARDI: Caribbean  Agricultural  Research  and Development  Institute. 
4) IITA : International  Institute  for Tropical Agriculture. 
5) ILRAD:  International Laboratory  for Research  on Animal  Diseases. 

- 60 -
Ved udgangen  af 1982 var der indgået  finansielle forpligtelser  på i alt 
157,4 millioner  ECU i  forbindelse  med ca.  hundrede  regionale  projekter. 
Dette svarer  til ca. 25?o af de samlede  midler,  der er  til rådighed  til 
regionalt  samarbejde. 
På samme tidspunkt  var projekter  til i alt 93 millioner  ECU i færd med 
at blive  behandlet,  og der  vil blive indgået  finansielle forpligtelser 
for dem i løbet af første halvår af 1983. 
De pr. 31.  december  1982 indgåede og  planlagte  forpligtelser  andrager 
således i  alt 250 millioner  ECU, dvs.  40?o af midlerne  til regionalt 
samarbejde. 

- 61 -
KAPITEL III: Små og  mellemstore  virksomheder 
I 1982 ydede Banken  forskellige  udviklingsbanker  15 finansieringer  til i alt 
49,4 millioner  ECU (29  millioner  i form af 5 lån med rentegodtgørelse  ydet 
over Bankens egne  midler og 20,4  millioner  i form af risikovillig  kapital 
fordelt på 10 bistandsaktioner),  dvs. 32?o af dens samlede  interventioner. 
Lånene over Bankens egne  midler blev  ydet til finansieringsinstitutter  i 
Elfenbenskysten,  Kenya,  Mauritius,  Barbados samt  Trinidad  og Tobago.  Bistan­
den i form af risikovillig  kapital  ydes under  forskellige  former.  Der var 
først og  fremmest  tale om 6 globallån  til udviklingsbanker  i Uganda,  Burundi, 
Seychellerne, Mauritius  og Vanuatu,  men desuden  om tre statslån  til henholds­
vis Uganda,  Jamaica  og Dominica  med henblik  på at sætte  disse stater  i stand 
til at forøge  deres kapitalindskud  i de nationale udviklingsbanker,  og endelig 
har EIB i et  enkelt tilfælde på Fællesskabets  regning  og risiko indskudt  ka­
pital i en udviklingsbank  i Djibouti. 
Denne form for finansiering  gennem  udviklingsbanker  gør det først og  fremmest 
muligt at bidrage  til oprettelse  og udvidelse  af små og  mellemstore  virksom­
heder inden for de  sektorer,  hvor Banken  normalt  intervenerer (jf.  art. 119 
i beretningen  for 1981); denne finansieringsform  er i 1982  blevet udnyttet 
langt mere end hidtil. 
I 1982 er der på  grundlag  af de igangværende globallån  blevet  ydet 46 lån 
til i alt 22,3 millioner  ECU (9,1 i  henhold  til Lomé I og 13,2  millioner  i 
henhold  til Lomé II). Disse  lån er blevet ydet til små og  mellemstore  inve­
steringer  inden for forarbejdsningsindustrien  (40 lån  til i alt 20,6 millio­
ner ECU), først og  fremmest  landbrugsindustrien  og tekstil-  og læderindustri­
en, samt til investeringer  vedrørende  turisme.  De projekter,  der er  blevet 
finansieret  ved hjælp af globallånene, har  direkte  medvirket  til oprettelse 
af ca. 1 500 arbejdspladser. 
Pr. 31. december  1982 havde EIB inden for rammerne  af de to Lomé-konventioner 
bidraget  til finansieringen  af ca. 190 små og  mellemstore  virksomheder  i 
AVS-staterne. 

- 62 -
De finansieringsafgørelser,  Kommissionen  traf i 1982, vedrørte et beløb på 
4,8 millioner  ECU. Interventionerne angik  især mindre virksomheder,  og der 
har hovedsagelig  været  tale om faglig  bistand  i forbindelse  med uddannelse 
og information  på området  industrielt  samarbejde.  De små  virksomheder,  der 
fortsat befinder  sig i en yderst vanskelig  situation,  kan opdeles  i to ka­
tegorier  : 
- de små  virksomheder  i landdistrikterne,  der "ligger økonomisk  afsides", 
fuldstændig afskåret  fra at udnytte  de finansieringsmuligheder,  der findes 
i byerne. 
- De små  virksomheder  i byerne,  der nyder godt  af en vis infrastruktur  og 
visse menneskelige  ressourcer,  nemlig byernes  lønarbejdere. 
Men disse to kategorier  af virksomheder  har svært ved at opnå lån i de større 
finansieringsinstitutter,  da de ofte ikke  er i stand  til at stille nogen  fi­
nansiel  sikkerhed.  Mindre  pengeinstitutter  og spare- og lånekasser  vil i den 
forbindelse  kunne være et hensigtsmæssigt  mellemled  for udviklingsbankerne. 
Ofte er en af de væsentligste  hindringer  for udviklingen  af sådanne små  virk­
somheder  lederens  egen mangel på uddannelse (i  teknisk  eller administrativ 
henseende).  Kommissionen  ønsker at  bidrage  til den indsats,  der derfor må 
gøres på det uddannelsesmæssige område. 
Endelig bør der gøres opmærksom på, at  Kommissionen  finansierer  CIU's budget 
(Centret for industriel  Udvikling),  der i 1982  androg over  5,5 millioner  ECU. 

- 63 -
KAPITEL IV: Faglig bistand 
AVS/EØF-Rådet  gjorde i sin resolution  af 20. maj 1983 opmærksom på de tre 
hovedkriterier,  der lægges  til grund ved bedømmelsen af den  faglige bistand: 
kvantitet,  kvalitet  og omkostninger.  Rådet havde tidligere  (i Libreville  i 
1982) understreget  den rolle, den faglige bistand  spiller  i uddannelsesmæs­
sig henseende.  Men specielt  i dette tilfælde er det  vanskeligt  at opfylde en 
given målsætning,  selv om denne er nøje  fastlagt. 
I 1982 blev der anvendt  lidt over 73 millioner  ECU af  midlerne  i 5. EUF  til 
egentlig  faglig  bistand (idet  der ses  bort fra aktioner,  der direkte vedrø­
rer uddannelse,  herunder  stipendier). 
Med hensyn  til den rolle, den faglige bistand  spiller  i uddannelsesmæssig 
henseende,  må det  erkendes,  at der  ganske  vist er opnået en række  gode re­
sultater,  men at der i de  fleste tilfælde gør  sig store vanskeligheder  gæl­
dende: indfødte  kolleger  med den  rette indstilling  og de  rigtige  kvalifika­
tioner er sjældne, den  faglige  bistandsmedarbejder  er ikke nødvendigvis en 
god pædagog og i mange tilfælde er han fuldstændig  opslugt  af sine konkrete 
arbejdsopgaver.  I så fald fungerer  den faglige bistand beklageligvis  kun som 
substitution  og spiller  ingen uddannelsesmæssig  rolle. 
Alligevel  må der i mange tilfælde nødvendigvis  ydes faglig  bistand.  Den må 
undertiden  ydes allerede  i forbindelse  med udformningen  af projektet  (fast­
læggelse af  behov og interventionsmidler,  gennemførelsesbestemmelser,  omkost-
ningsoverslag osv.),  men også i  forbindelse  med gennemførelsen og opfølgnin­
gen heraf: teknisk  og finansielt  tilsyn med projektet, tilpasning  af den 
modtagende  befolkning  til projektet  og i mange tilfælde også  forvaltningen 
af dette. 
Den faglige bistand  må siges at lykkes, såfremt der opstår et snævert  samar­
bejde mellem de implicerede nationale tjenestegrene  og det  udsendte  personale. 
Således bør man  understrege  den meget positive  rolle, som den  faglige bistand 
spiller i forbindelse  med igangværende  projekter  i f.eks. Øvre Volta, Guinea, 
Benin, Swaziland  og Zambia.  Om samarbejdet  lykkes afhænger i  hvert tilfælde 
af, om der kommer en  rimelig dialog  i stand mellem de forskellige  parter:  de 
nationale  myndigheder,  det udsendte  personale,  modtagerne  og Kommissionens 
tjenestegrene. 

- 64 -
Specielt  vil der i lang tid fremover  fortsat  være behov for tekniske  under­
søgelser, især på  teknologisk  avancerede  områder. Men  selv på disse områder 
vil det være ønskeligt, at de  nationale tjenestegrene deltager  mere aktivt 
i kontrollen  med undersøgelserne og -  hvad de måske  vil have lettere  ved -
i udarbejdelsen  af den  administrative  del af  udbudsmaterialet. 

- 65 -
KAPITEL V: Nødhjælp 
I henhold  til Lomé-konventionens  artikel 137 kan  Fællesskabet  yde nødhjælp 
til befolkningsgrupper,  der er  ofre for "naturkatastrofer  eller udsædvanlige 
omstændigheder  med tilsvarende virkninger",  idet der i sidstnævnte tilfælde 
normalt er tale om eftervirkningerne  af forskellige  konflikter  i disse lande. 
Der er hovedsagelig  tale om humanitær hjælp:  der ydes omgående  bistand  til 
befolkningsgrupper, hvis eksistens  er truet som følge af en af de  nævnte 
former for katastrofe. Bistanden  består som regel i levering  af visse føde­
varer, lægemidler, lægeartikler,  telte, tæpper m.v. gennem de mest hensigts­
mæssige kanaler: regeringer, mellemstatslige organisationer  (UNHCR,  UNDRO, 
UNICEF, WH01) osv.),  ikke-statsl  ige organisationer,  Røde Kors og lignende 
samt Kommissionens  delegationer. 
Bistanden  ydes efter smidige  retningslinjer  og forenklede procedurer,  såle­
des at man kan  opfylde de krav om hurtighed  og effektivitet,  der må  stilles 
i forbindelse  med denne form for interventioner. 
1) UNHCR : De  forenede  Nationers  Højkommisariat for  Flygtninge. 
UNDRO : Kontoret  for De forenede  Nationers Katastrofebistandskoordinator. 
UNICEF: De forenede  Nationers  Børnefond. 
WHO :  Verdenssundhedsorganisationen. 

- 66 -
Der er 200  millioner  ECU til rådighed  til nødhjælp for de 5 år, den  anden 
Lomé-konvention løber  over. 
I 1982 blev der iværksat 30 nødhjælpsaktioner i  henhold  til artikel 137 i 
Lomé II. De vedrørte 20  AVS-lande  og androg i alt 19,1 millioner  ECU"^. 
Størstedelen  heraf, 12,1 millioner  ECU, dvs. 65% af de  samlede  midler, blev 
tildelt flygtninge  og personer,  der er  blevet fordrevet  som følge af  forskel­
lige konflikter  i Afrika.  Interventionerne  har både vedrørt dækning af  beho­
vet for nødhjælp  blandt flygtninge  i værtslandet  (Somalia:  5 millioner  ECU, 
Rwanda: 2 millioner  ECU) og dækning af  behovene  i forbindelse  med flygtnin­
genes tilbagevenden  (1,5 millioner  ECU til fordel for tilbagevendte  flygt­
ninge i Etiopien).  De fleste af aktionerne  er blevet gennemført af  UNHCR, 
men IRKK (Den internationale  Røde Kors Komité) og  visse NGO (ikke-statslige 
organisationer)  har ligeledes deltaget. 
Den resterende  del af  bistanden,  dvs. 6,6  millioner  ECU svarende  til 35% 
af det samlede  beløb, er  blevet  tildelt  ofrene for forskellige  naturkata­
strofer.  Der har  bl.a. været tale om: 
- cycloner  på Mauritius,  Madagascar,  Tonga og i Malawi:  bistanden blev  for­
midlet gennem  Kommissionens  delegationer,  de pågældende  landes  regeringer 
samt en NGO (WCC)2); 
- tørke i  Zimbabwe  og Mali samt på Kap  Verde:  bistanden blev formidlet  gen­
nem delegationerne  samt en regering; 
- oversvømmelse i  Benin: delegation; 
- epidemier  i Swaziland  og Ghana:  interventioner  gennemført af  delegationerne 
og WHO. 
1) Der blev den 13.11.81  truffet  beslutning  om at yde 450 000 ECU i  bistand 
til flygtninge  i Ogaden i Somalia,  og bistanden blev  iværksat i  januar 1982. 
2) World Council  of Churches. 

- 67 -
Interventionerne  er således  blevet gennemført af: 
. 7 af Kommissionens  delegationer 
. 7 regeringer 
. 4 mellemstatslige  organer  under FN 
. 5 ikke-statslige  organisationer. 
Takket være den  smidige  interventionsordning  og de forenklede  forvaltnings-
procedurer  kan disse aktioner  iværksættes  meget hurtigt.  Med hensyn  til ha­
stende nødhjælp er der således gået  fra én til seks dage mellem modtagelsen 
af anmodningen  om hjælp og  Kommissionens  beslutning  herom. Med hensyn  til 
den konkrete  gennemførelse er 28 af de i  alt 30 aktioner blevet  gennemført 
på mellem 2 og 7 måneder. For de to  resterende aktioners  vedkommende er de 
fastsatte  tidsfrister  ikke blevet overholdt.  I det ene tilfælde  skyldtes 
det, at leveringsfristerne  var alt for lange, og at en af leverandørerne 
ikke overholdt sine  forpligtelser.  I det andet tilfælde  skyldtes forsinkelsen 
hovedsagelig  de interne  procedurer  i det organ, der stod for gennemførelsen. 

- 68 -
KAPITEL VI: Stabex 
Kommissionen  traf den 14.  september  1982 37 afgørelser om overførsel af i  alt 
mere end 183  millioner  ECU (heraf 341 412 ECU  over OLT-tildelingen)  til hel 
eller delvis udligning  af den  nedgang  i eksportindtægterne, 27  AVS-stater  hav­
de haft i 1981. 
Ligesom i 1980 var  AVS-staternes  nedgang  i eksportindtægter  langt større end 
det beløb, der var  blevet  tildelt  til stabilisering  af eksportindtægterne. 
De anmodninger  om overførsel, der var  tilbage efter  Kommissionens  gennemgang, 
vedrørte i  alt 453 107 231 ECU, mens Det europæiske Fællesskab ved den  anden 
Lomé-konvention har  forpligtet sig  til at udligne  denne indtægtsnedgang med 
et vist årligt maksimumsbeløb, der for 1981  udgjorde  112,1  millioner  ECU 
(= den årlige  tildeling  på 111,75  millioner  ECU minus forlods  anvendelse  i 1980 
af 22 millioner  ECU plus forlods  anvendelse  af 22,35 millioner  ECU af  til­
delingen  for 1982). 
I betragtning  af AVS-staternes  store vanskeligheder  forelagde  Fællesskabet 
på AVS/EØF-Ministerrådets møde i  Libreville  et forslag  om en  yderligere fi­
nansiering,  der undtagelsesvis  skulle ydes i tilknytning  til ordningen.  Sam­
tidig er de beløb, som  visse AVS-stater  skulle tilbagebetale  til ordningen 
for de første to år af den første Lomé-konvention og i medfør af  dennes ar­
tikel 21, efter en gennemgang  af hver enkelt tilfælde  blevet modregnet  i dis­
se staters  ret  til nye overførsler. 
Iværksættelsen af de  beslutninger,  der blev truffet  på AVS/EØF-Ministerrå­
dets møde i  Libreville,  har således medført: 
- at de  samlede  overførselsrettigheder er  blevet nedsat  til 427 320 422 ECU 
ved modregning  af tilgodehavender  i henhold  til Lomé I; 
- at der  til finansieringen  heraf er tilvejebragt  i alt 182,8  millioner  ECU, 
hvoraf 40 millioner  ECU skal ydes i form af projekter  og 142,8  millioner 
ECU i form af Stabex-overførsler  eller overførsler på  lignende  vilkår; 

- 69 -
- at der har  kunnet fastsættes en  global dækningsgrad på 42,8?o,  idet overfør 
sier på under 1 million  ECU er  blevet udbetalt  ubeskåret  samtidig  med, at 
der skelnes  mellem de mindst  udviklede AVS-stater  (dækningsgrad  46,5?o) og 
de andre  (41,9?o). 
Endvidere  gav Ministerrådet på  sit møde i  Libreville  Ambassadørudvalget AVS-
EØF mandat  til under overholdelse  af konventionens  ånd og  bogstav  at foreta­
ge en indgående  analyse  af Stabex-ordningen  med henblik  på at forberede  drøf­
telserne på et ekstraordinært AVS/EØF-Ministerrådsmøde om  dette emne. Dette 
møde fandt sted  i første halvår af 1983. 
I øvrigt har  Kommissionen  i 1982  udbetalt forskud  på i alt 1,45 millioner 
ECU til fordel for Tonga og Swaziland;  beløbet  vil blive modregnet  i de over­
førsler, der  skal foretages  i 1983. 

- 70 -
AFSNIT V: Udkast  til en kvalitativ  vurdering  af iværksættelsen af det  
finansielle  og faglige  samarbejde 
KAPITEL I; Foranstaltningernes levedygtighed,  de integrerede projekter,  
lokalbefolkningens deltagelse 
Det er i forbindelse  med programmerne  for integreret udvikling  af landdistrik­
terne, at AVS/EØF-Ministerrådet i  sin resolution,  vedtaget  den 20. maj 1983, 
rejste det grundlæggende spørgsmål om  foranstaltningernes levedygtighed  og om 
den lokale befolknings  inddragen  i arbejdet.  Med hensyn  hertil  henstiller 
konventionens  øverste  politiske  organ "indtrængende", at 
. der tages hensyn  til betydningen  af de  traditionelle  bedrifter 
. de valgte tekniske  løsninger er  enkle og samstemmende 
. den lokale befolkning  inddrages  i arbejdet. 
Når Rådet har  besluttet  at rejse spørgsmålet om  foranstaltningernes levedyg­
tighed i forbindelse  med projekterne  til udvikling  af landdistrikterne,  skyl­
des det sikkert,  at disse projekter  er de mest omfattende  og de mest nødven­
dige. Det er  imidlertid  klart, at spørgsmålet om  levedygtighed  melder  sig for 
samtlige projekter  og at det er af væsentlig  betydning  overalt. 
Levedygtigheden  af foranstaltningerne  er et begreb,  der kan  opfattes  på to 
måder: 
. abstrakt: teknisk  er projektet  vel gennemført, men det  tjener ikke 
eller ikke i tilstrækkelig  grad sit formål,  fordi det ikke passer 
ind i miljøet,  eller fordi driftsmidlerne svigter.  Dette fænomen 
har kunnet  konstateres  i forbindelse  med f.eks. visse hospitalspro-
jekter. 
. konkret: projektet  er levedygtigt,  fordi det frembringer  de forven­
tede virkninger. 

-71-
Man ser altså, at spørgsmålet om  foranstaltningernes levedygtighed knyttes 
snævert sammen med de  valg, der træffes ved  udformningen  og gennemførelsen 
af projektet.  Spørgsmålet om  drift og vedligeholdelse  af projekterne  er og­
så snævert  forbundet  med det foregående, men  behandles  særskilt af Rådet  i. 
ovennævnte  resolution. 
Det er en lignende synsvinkel,  der anlægges af  Revisionsretten  i dens års­
beretning  for 1981"^.  Samtidig  med, at  Retten fremhæver "det i hovedtrækkene 
positive  resultat,  samt den store betydning,  EUF's finansiering  har haft for 
udviklingen  i de pågældende  lande", giver  den udtryk for en  velargumenteret 
kritik, der især vedrører  visse integrerede projekter, bl.a.,  men ikke ude­
lukkende,  inden for udvikling  af landdistrikterne. Idet  Retten påviser,  hvor 
ondets rod ligger,  finder den det  beklageligt,  at Kommissionen  "således ac­
cepterer at finansiere projekter  på grundlag  af utilstrækkelige undersøgel-
SGT · · · · · 
Kommissionen  accepterer  denne  kritik med det  forbehold,  at det  virkelig  er 
meget usædvanligt, at utilstrækkeligheden af en undersøgelse - at  regne fra 
det tidspunkt,  hvor den er  blevet accepteret  af de berørte  parter - træder 
frem før gennemførelsen. I øvrigt  stammer  det fremdragne  eksempel  fra 1963. 
Til gengæld har  Kommissionen  i lang tid  - om ikke altid - modsat  sig at be­
tragte indgåelsen af  forpligtelser  som et væddeløb, da den er udmærket  klar 
over, at selv om det er  let at indgå  forpligtelser  for midlerne, vil  en 
eventuel manglende  omtanke  på dette tidspunkt  altid koste dyrt  under den tek­
niske og finansielle  gennemførelse. 
Det er allerede  under planlægningen, at spørgsmålet om  foranstaltningernes 
levedygtighed  bør tages op, selv om denne under ordningen  i den anden Lomé-
konvention  foregår  "efter målsætninger". Det  skal især undgås, at  politiske 
lighedsbetragtninger  eller hensynet  til en retfærdig  fordeling  kommer på 
tværs af de  valg, der følger af  objektive  økonomiske og  tekniske  kriterier. 
DEFTC 344 af  31.12.82,  s. 117-119. 

- 72 -
I særdeleshed på landbrugsområdet bør der  udvises  stor agtpågivenhed ved  pro­
jekter, der skal gennemføres i  flere faser,  og som man  til tider kalder  "skuf 
feprojekter"  eller endnu mere malende  "evighedskoncessioner",  der kan udgøre 
egentlige budgettilskud  til de lokale landbrugstjenester  og en væsentlig  ind­
tægt for de  kontorer,  der skal varetage  den faglige bistand  (da udgifterne 
til denne  bistand i gennemsnit  stiger med 10?o om  året).  Projekter  af denne 
art er lykkeligvis  ret sjældne, men de  findes. De berørte  myndigheder  bør 
derfor fastlægge  mere præcise grænser for  interventionernes  varighed  og geo­
grafiske udstrækning  uden dog på forhånd at  opstille  overdrevent  stive krav. 
I gennemførelsesfasen  skal det sikres, at den  valgte administrative  løsning 
er den mest velegnede  i forhold  til den tilsigtede  målsætning.  Dette er grun­
den til at adskillige  landbrugsprojekter  gennemføres ved det  offentliges for­
anstaltning.  Det hænder, at det  organ, der skal varetage  gennemførelsen, har 
vanskeligheder  med at  fremskaffe  visse leverancer  på det  lokale marked:  re­
servedele,  cement,  jernbeton  osv. 
Mangel på udenlandsk  valuta bliver  da ofte angivet  som begrundelse  for, at 
det er umuligt at importere  leverancer,  der ikke desto mindre er nødvendige 
for projektets  gennemførelse, og  arbejdet  lider derunder. 
Myndighedernes  opmærksomhed bør, måske  endog på centralt plan,  henledes  på 
denne situation: faktisk giver  de planlagte udgifter  i lokal valuta  til et 
projekt, der finansieres  med EUF-midler,  anledning  til en overdragelse  af 
konvertibel valuta.  De nødvendige  midler bør altid være  til rådighed, og 
projekternes  effektive finansielle  autonomi  må altid sikres. 
Udviklingsorganerne,  der er  statslige  eller halvstatslige institutioner,  uan­
set hvad de hver især kalder  sig, er til tider uhensigtsmæssige og  ofte over-
bemandede  forvaltningsstrukturer.  Disse organers  budget er juridisk  garanteret 
af staten,  men deres effektive  drift afhænger i  realiteten  af finansiering 
udefra.  Erfaringen viser,  at når denne finansieringskilde  standser,  betyder 
det ofte,  at de igangværende  eller endog afsluttede projekter  kommer i  fare­
zonen. 

- 73 -
Det er vanskeligt  at finde en - nødvendigvis  abstrakt  - definition  på inte­
grerede landbrugsprojekter. Disse projekter  har dog  visse fælles træk, der 
giver et begreb om deres omfang: 
- målsætningen er at forøge den  eksisterende produktion  og forbedre  produk­
tiviteten  eller at skabe nye produktionsområder; 
- gennemførelsen foregår  over et udstrakt geografisk  område; 
- de omfatter  en række  interventioner  af forskellig  art, der foruden  land­
brugsområdet vedrører  sektorerne  kommunikation,  boligbyggeri  osv. 
Der er altså  tale om komplekse  projekter,  der medfører indsættelsen af be­
tydelige og forskelligartede midler. 
Denne komplekse  natur optræder selvfølgelig også i gennemførelsesfasen: det 
kan til tider konstateres,  at de  oprindelige  mål var sat for højt og at de 
fastsatte  tidsfrister  til at nå  disse var vurderet  for optimistisk. Faktisk 
ændrer en  landbefolkning ikke sin  adfærd på  nogle få år, så  meget desto mere 
som den  ikke altid er særlig  positivt  indstillet  over for ankomsten  af for­
valtningsstrukturer  udefra i det  traditionelle  miljø, og så  meget desto mere 
som disse strukturer  til tider viser sig  at være  tungt arbejdende  og uhen­
sigtsmæssige. 
Det er ikke usædvanligt, at et  projekt  til integreret udvikling  af landdistrik­
terne omfatter  10-12 komponenter. 
I forbindelse  med et  projekt,  der omfattede  10 komponenter  (produktivitet  for 
levnedsmiddelafgrøderne,  fremavl af jordnødder, sundhedsmæssig  beskyttelse  af 
afgrøderne,  genbeplantning,  opdræt af  mindre dyr, opdyrkning  af lavvandede  om­
råder, landbrugsmaskincentral,  markveje,  støttetjenester,  center for teknisk 
videreuddannelse)  er det kun  opdyrkningen  af lavvandede  områder og  landbrugs-
maskincentralen,  der har  givet de forventede  resultater.  Hvis der skulle blive 
anmodet om videreførelse af  projektet,  er det  indlysende,  at indsatsen skal 
koncentreres  om disse stærke  punkter. 
(6) 

- 74 -
Det er også i  forbindelse  med projekter  til udvikling  af landdistrikterne, 
at AVS/EØF-Ministerrådet i ovennævnte  resolution  af 20. maj 1983 kommer ind 
på spørgsmålet om  lokalbefolkningens deltagelse.  Dette sker klart og præcist 
"projektet  bør inddrage  den lokale befolkning  i arbejdet  eller endog om mu­
ligt i udgifterne  og sikre den lokale befolkning fordele".  Det hænder, at en 
begivenhed  foregriber  en henstilling,  og der er  allerede  tidligere  blevet 
nævnt eksempler,  bl.a. inden  for bygningssektoren  . Det hænder  ligeledes, 
at der ikke blot  er tale om en deltagelse fra lokalbefolkningens side,  men 
om et egentligt  initiativ.  Som eksempel  kan nævnes, at et  projekt på Madagas­
kar vedrørende  mikro-vandbygningsarbejder  til landbrugsformål er udgået  di­
rekte fra landsbybefolkningen.  Denne  deltager  i gennemførelsen  enten ved at 
levere lokale materialer  eller direkte  med sin arbejdskraft. Projektet  har 
bemærkelsesværdige følgevirkninger. I 1982  havde næsten 23 000  traditionelle 
brug draget  fordel af denne intervention:  173 små anlægsarbejder har  gjort 
det muligt  at forbedre  kunstvandingen  af 8 500 ha for et beløb af størrelses­
ordenen 1 400 000 ECU. 
På området  vandforsyning  og kloakering,  i det mindste i byerne,  er befolknin­
gens deltagelse  som oftest begrænset  til et finansielt  bidrag for den  levere­
de tjenesteydelse,  det er  derfor uhyre vigtigt  at foretage  en vurdering  af 
den reelle  kostpris  for vandforsyningen  eller kloakeringsomkostningerne  i 
forhold  til modtagernes  betalingsevne.  Således må man  enten fastlægge  service­
niveauet i forbindelse  med et  projekt på grundlag  af brugernes  ressourcer 
(dette er tilfældet ved et  projekt,  der befinder sig  på forundersøgelsessta-
diet og som vedrører  vandforsyning  til tre regionale centre  i Mauretanien) 
eller tilpasse  priserne efter serviceniveauet  og forbruget, hvilket  er den 
generelle  tendens  i storbyerne. 
1) 1981-beretningen,  s. 26. 

- 75 -
I landdistrikterne  er det nødvendigt at  inddrage befolkningen  i beslutningerne 
(etablering  af et vandingssted  - skal det være  moderne  eller traditionelt,  hvor 
skal det placeres, hvilken type  anlægsarbejder  skal vælges: brønd,  boringer osv.), 
og det er ønskeligt, at den  fysisk deltager  i gennemførelsen  eller bidrager  fi­
nansielt,  når det er  muligt, f.eks.  ved indkøb af  udstyr. 
De socio-økonomiske undersøgelser  viser, at befolkningen  i de fleste tilfælde 
er indstillet  på at  deltage i udvælgelsen og gennemførelsen af et  projekt,  når 
den er passende  informeret  og motiveret.  Det fremgår også af  disse undersøgel­
ser, at befolkningens  evne og vilje  til at deltage  finansielt  i gennemførelsen 
til tider undervurderes  af myndighederne,  der undlader  at anmode om en sådan 
deltagelse.  Kommissionen  henstiller  derfor,  at forberedelsen  af et projekt, 
især når der er  tale om vandbygningsarbejder  på landsbyplan,  skal omfatte  en 
socio-økonomisk undersøgelse og et  oplysningsprogram,  der skal gøre det mu­
ligt at finde de mest effektive  midler  til at sikre befolkningens deltagelse. 
Dette er baggrunden  for de  projekter  af denne art, der er  under gennemførelse 
eller befinder  sig på forundersøgelsesstadiet især i  Vestafrika,  men også i 
Zambia, Swaziland  og Zimbabwe. 

- 76 -
KAPITEL  II: Drift og vedligeholdelse  af projekterne 
AVS-EØF-Ministerrådet har  erkendt  betydningen  af spørgsmålet om  drift og ved­
ligeholdelse  af projekterne  ved at  tildele emnet et særligt  afsnit i sin sene­
ste resolution. Revisionsretten  for sin del starter med at  konstatere,  at EUF-
projekterne "hurtigt forfalder",  og når  derefter  frem  til den vurdering,  at 
det drejer sig  om en uundgåelig  udvikling,  "medmindre  man beslutter sig  for 
at anvende  en stadig større del af  midlerne  under de kommende  EUF til at sa­
nere og redde tidligere  EUF-projekter.  Det er i den  forbindelse  med en vis 
ængstelse, at man må tænke på den 7.  eller den 8. EUF, som man  kunne kalde 
rene "saneringsfonde". 
Denne forudsigelse  kan forekomme  lovlig  generel;  adskillige  projekter,  sik­
kert de fleste,  bliver  vedligeholdt  på passende  vis og fungerer  godt, men 
det er som med  lykkelige  mennesker,  de har  ingen historie  og man  taler der­
for ikke om dem -  eller i hvert fald ikke nok . Den er  sikkert  også for 
pessimistisk:  Lomé-konventionen  indeholder  bestemmelser  (artikel  152 og 153 
i henhold  til hvilke der på  visse betingelser  og inden for visse grænser kan) 
ske finansiering  af vedligeholdelse  og drift af anlæg, der  endnu ikke er fuldt 
produktive,  samt af "efterfølgende  bistand",  der bl.a. kan omfatte  vedligehol­
delse. Denne bistand  er midlertidig  og ydes efter en faldende  skala, men den 
eksisterer. 
EF-Ministerrådet for  sin del vedtog den 8. november  1982 "retningslinjer"  for 
vedligeholdelsesbistand,  når en  alvorlig  situation  af strukturel  art bevirker, 
at udviklingslandene  og især de  fattigste  af disse ikke  kan sikre driften  af 
deres produktionssystem  (i bred forstand). 
Som AVS/EØF-Rådet med  rette fremhæver, er det  allerede  under planlægningen, 
at der skal tænkes på  vedligeholdelsen.  På området  udvikling  af landdistrik­
terne ser man - for  blot at nævne ét  eksempel  - at anvendelse  af trækdyr  ofte 
1) Jf. 1980-beretningen,  s. 54. 

-Il­
er at foretrække  fremfor  mekanisering,  der alt for længe  blev betragtet  som 
en universalløsning.  Mere generelt  bør projekternes  målsætning  fra starten 
vurderes med realisme.  En ting er at undfange  et indviklet  og forførende 
skrivebordsprojekt,  der i  filosofisk  henseende  er så meget mere fuldendt,  som 
det kun eksisterer  på papiret,  en anden ting er at gennemføre det i  marken.  En 
tredje, ikke mindre  vanskelig  ting er at få det  til at fungere  permanent.  "Ud-
viklingsspecialisterne"  bør derfor udvise  beskedenhed,  hvilket ikke  betyder 
- tværtimod - at de bør være  uden ambitioner. 
I sin seneste  beretning,  som der  allerede  adskillige  gange er blevet henvist 
til, fremdrager  Revisionsretten  eksempler  på arkitektonisk  udformning  og byg­
gemetoder,  der ikke er afpasset efter forholdene  på stedet.  Den nævner også 
andre, som tværtimod er  yderst velegnede.  Det er altså  klart,  hvilken  vej man 
skal følge (anvendelse  af lokale materialer osv.), selv  om det  ikke altid er 
lige let i praksis. 
Resultatet  af evalueringerne  er tydeligvis  af stor værdi med  henblik  på ud­
formningen  af projekter, hvis  drift og vedligeholdelse  frembyder  de mindst 
mulige vanskeligheder.  I forbindelse  med vandbygningsarbejder  på landsbyplan 
betyder de "basisprincipper",  som eksperter fra  AVS og EØF  sammen  opstillede 
i Bamako i 1979, at de  forskellige  administrative  organer,  der skal fastlægge 
politikken  inden for de  forskellige  sektorer,  kan finde originale  løsninger, 
der tager  hensyn  til de økonomiske og  sociale forhold  i det  enkelte land.  Så­
ledes skal  et projekt i Swaziland  skaffe landbefolkningen  adgang  til vandfor­
syningssystemer  (kilder,  boringer)  af mere eller mindre  kompleks  art, men hvor 
teknologien  er valgt under hensyn  til modtagernes  egne muligheder.  Ved dette 
projekt, der gennemføres i  samarbejde  med tysk bilateral  bistand,  lægges ho­
vedvægten på  drifts-  og vedligeholdelsesproblemerne,  og de  valgte løsninger 
indebærer, at  befolkningen deltager  i de gængse  foranstaltninger,  medens de 
centrale og regionale  myndigheder  yder faglig og finansiel  støtte ved de  mere 
komplekse  foranstaltninger. 

- 78 -
KAPITEL  III; Evaluering  af bistanden 
Den betydning,  som AVS/EØF-Ministerrådet  fremover  tillægger  evalueringsarbej­
det, kommer  til udtryk i den  resolution,  som det  vedtog i Libreville  i maj 
1982. 
Formuleringen  vedrørende det pågældende  punkt er som følger: 
"Rådet henstiller,  at vedkommende  instanser  i Kommissionen  og AVS-staterne 
for at sikre, at målsætningerne med  hensyn  til det finansielle  og faglige 
samarbejde  i konventionen  og i de  nationale indikative  programmer  og i pro­
jekterne virkeliggøres, og at de  benyttede  fremgangsmåder er så  effektive 
som muligt,  under hensyn  til bestemmelserne  i artikel 118 i konventionen 
med jævne  mellemrum  foretager  en evaluering  af virkningerne  og resultaterne 
af alle færdige  projekter  og af de  faktiske forhold,  hvorunder  de enkelte 
investeringer  er foretaget.  De foretager  denne evaluering  i fællesskab og 
underretter  Rådet, om  muligt fra  1983, om de foreløbige  konklusioner,  der 
kan drages af den fælles  evaluering". 
Begrundelsen  for evalueringsarbejderne  ligger  således  udelukkende  i deres 
praktiske  nytte, idet  de indhøstede  erfaringer  kan anvendes  til at forbedre 
effektiviteten  af EF's  udviklingsbistand. 
I 1982 iværksatte og fuldførte  Kommissionen  med hjælp  fra uafhængige  eksper­
ter en evaluering  af et af de  vigtigste  instrumenter  i Fællesskabets  udvik­
lingsbistand:  fødevarehjælpen. 
Den afholdt  i marts 1982 et AVS/EØF-seminar i  Addis Abeba om uddannelse  og 
undervisning,  hvor man nåede  frem til opstilling  af "basisprincipper"  for 
denne sektor,  som der var fælles  enighed  om blandt de tilstedeværende  embeds­
mænd fra AVS-staterne  og EF. 
Desuden har Kommissionen  fortsat  evalueringerne inden  for sektorerne  vejinfra­
struktur  og animalsk  produktion.  På disse to områder er der  blevet udarbejdet 
sammenfattende  rapporter,  der har  gjort det muligt at opstille  udkast  til 
"basisprincipper"  for hvert af dem.  Disse dokumenter  skal danne grundlag  for 
drøftelserne på AVS/EØF-seminarer, der  skal afholdes  i 1983 for  hver af de 
to nævnte  sektorer. 

- 79 -
Evalueringen  af den  animalske  produktion  er blevet gennemført i  samarbejde  med 
medlemsstaterne.  Flere af disse har bidraget  til de evalueringsrapporter  over 
husdyrholdsprojekter,  der er  blevet finansieret  af de forskellige  bilaterale 
bistandskilder.  Disse rapporter  er blevet anvendt  ved udarbejdelsen  af den sam­
menfattende  rapport  om den  animalske  produktion, hvorefter  denne er blevet ud­
sendt til samtlige  medlemsstater,  der har  bidraget  med rapporter  om projekter. 
Således har "råmaterialet"  kunnet  udvides,  og resultaterne  har kunnet udnyttes 
af de forskellige  interesserede bistandsorganer. 
Resultaterne  af denne evaluering  er sammenfattet  nedenfor,  medens der  allerede 
er blevet gjort  rede for evalueringen  af vejprojekter  i den foregående  beret­
ning, der omhandlede  det finansielle  og faglige  samarbejde  i 1981.  Endelig 
har Kommissionen  i 1982 iværksat en  evaluering  af teknologi,  der er  tilpasset 
behovene i lokalsamfundene  i landdistrikterne  og i byerne. 
Vigtigste  konklusioner  og henstillinger  i evalueringerne  "fødevarehjælp" og  
"animalsk produktion" 
Fødevarehjælp 
EF's fødevaret)jælpsprogram er et  omfattende  foretagende,  der koster over 
700 mio ECU, og fødevarehjælpen  vil med sikkerhed  spille en væsentlig  rolle 
i hvert fald indtil  slutningen  af 80'erne.  Fødevarehjælpen  finansieres  over 
Fællesskabernes  almindelige  budget og ligger uden for Lomé-konventionens 
anvendelsesområde. Det må  alligevel  anses for rimeligt  at redegøre for den 
som led i den  foreliggende beretning,  da mere end 20% af hjælpen går  til 
AVS-staterne. 
Evalueringen omfatter ti lande,  fem i  Afrika,  tre på det  indiske subkonti­
nent, et i Mellemøsten og et i  Latinamerika.  Den påviser, at det er af af­
gørende  betydning,  at regeringen  fører en hensigtsmæssig  politik,  og at der 
kun kan opnås de ønskede  resultater  med fødevarehjælpen,  hvis denne er snæ­
vert forbundet  med en  global fødevarestrategi, der  stimulerer landets  egen 
landbrugsproduktion.  Det fremgår  endvidere  af evalueringen,  at fødevarehjæl­
pens virkninger  er komplekse  og nødvendiggør en tilbundsgående  analyse  af 
de særlige  behov i det  enkelte land. Samtidig  fører evalueringen  også frem 
til den konklusion,  at selv om EF's fødevarehjælp har en  rolle at spille 
i forbedring  af fødevarestrategierne, så er den  langsigtede  målsætning  fort­
sat at kunne reducere  denne hjælp og  gradvis erstatte  den med  finansiel  bi­
stand. Fødevarestrategierne  skal bl.a. sigte  mod at opnå en  optimal udvik­
lingsmæssig  effekt,  herunder  en forbedring  af betalingsbalancen.  Sidstnævn­
te målsætning har kun i begrænset  omfang kunnet nås, da  programmets  størrel­
se kun rækker  til en forholdsvis  mindre  betydelig  (uden undtagelse)  del af 

- 80 -
fødevareimportbehovet, og på  grund af programmets  struktur,  hvor bistand  i form 
af mejeriprodukter  udgør den væsentligste  komponent,  medens  bistand  i form af 
korn solgt på markedet  anses for den løsning, der  passer bedst ind i fødevare-
strategierne. 
Henstillingerne  i evalueringen  ligger på tre planer:  programmets  målsætning,  dets 
omfang og struktur,  og forvaltningen  af det. Hvad målsætningen  for Fællesskabets 
politik angår,  anbefales  det at  omformulere  den under hensyntagen  til muligheder­
ne for at  anvende  fødevarehjælpen i  udviklingens tjeneste  og under hensyntagen 
til virkningerne  af gratis uddeling  af fødevarehjælp,  samtidig  med at det slås 
klart fast, at fødevaresikkerheden har førsteret. I  evalueringen  fremhæves nød­
vendigheden  af en kvantitativ  formulering  af målene i  programmerne  for hvert  en­
kelt land, ligesom  målsætningen for fødevarehjælpen og for Fællesskabets  andre 
bistandsprogrammer  skal samordnes  i en fælles  ramme med et fælles formål. 
Det anbefales,  at Fællesskabet i de  kommende  år stiller  sig positivt  til en for­
øgelse af de kornmængder, der  skal medtages  i en fremtidig konvention  om fødeva­
rehjælp.  Derimod  er mejeriprodukterne langt  mindre  rentable  og vanskeligere  at 
anvende  effektivt  i et fødevarehjælpsprogram. Det  anbefales derfor,  at man  over­
vejer at erstatte mejeriprodukterne  med en  tilsvarende  finansiel  bistand  eller 
bistand i form af korn. Desuden  anbefales det,  at en større del af fødevarehjæl­
pen skal leveres  ad indirekte kanaler  såsom flygtningeagenturer  og - organisa­
tioner. 
I øvrigt  anbefales  det i  evalueringen,  at en større del af fødevarehjælpsprogram 
met anvendes  til salg gennem de  nationale distributionsnet. 
Den vigtigste  forandring,  der anbefales  på det  institutionelle  plan, er indfø- < 
reisen af flerårige  programmer  med indgåelsen af en  officiel  aftale  mellem  bi-
standsyder  og bistandsmodtager  og med en stærkere  struktur  på stedet ved gennem-  • 
førelsen af fødevarehjælpsprogrammet. Den idé, der  ligger  til grund for denne ] 
foranstaltning,  er forhandlingen  af et  "vejledende  fødevarehjælpsprogram" for j 
hvert land.  ; 

- 81 -
I øvrigt  anbefales det,  at Fællesskabet  mere aktivt fremmer  samordningen  af 
sin fødevarebistand med fødevarebistanden  fra andre kilder. 
Som konklusion  på evalueringen  understreges  nødvendigheden af en  gennemgri­
bende revision  af Fællesskabets fødevarehjælpsprogram med  henblik  på en  til­
pasning af programmets  indhold  til udviklingsmålene. 
Kommissionen  er begyndt  at følge  disse henstillinger  op, idet den dels har 
tilsendt Rådet en  meddelelse  om fødevarehjælpens  rolle som instrument  i ud­
viklingsbistanden,  dels er ved at  forberede  de første  tilpasninger  af sine 
administrative strukturer. 
Animalsk  produktion 
I evalueringen  gøres der  status over udviklingsforanstaltningerne  vedrørende 
animalsk  produktion  og der nås  frem til følgende  konklusioner  vedrørende de 
vigtigste  interventionsområder. 
Udviklingsforanstaltningerne  inden for traditionelt  husdyrhold  sigter mod at 
give landbrugerne  adgang  til visse infrastrukturer  og tjenesteydelser,  herun­
der dyrlægehjælp.  Generelt  opnår  disse dog ikke fordele,  der står i  rimeligt 
mål med omfanget  af de  finansielle  midler,  der bevilges.  En betydelig  del 
af midlerne  opsuges  af administrationsapparatet  og af  halvofficielle  organer, 
og disse foranstaltninger  har ofte en skjult målsætning:  dette apparats  og 
disse organers  drift. Sådanne  foranstaltninger vil  næppe overleve,  når finan­
sieringen  udefra ophører. 
De veterinærmedicinske  foranstaltninger, bl.a.  de store vaccinationskampagner, 
har teknisk  en bemærkelsesværdig  effektivitet.  Når det her er  vanskeligt  at 
opnå varige resultater, skyldes  det den ret  udbredte  mangel på opfølgning og 
kontrol efter foranstaltningerne,  der tværtimod at  styrke støttetjenesterne 
for husdyrhold  ud over projektperioden ofte  har yderligere  fremskyndet  deres 
udrangering  i en marginal  position  inden for det  administrative  apparat.  Og­
så her er der på længere  sigt fare for,  at de opnåede  resultater  går tabt. 
Udviklingsforanstaltningerne  inden for forspændt  dyrkning  har vist sig at 
være meget effektive udviklingsinstrumenter.  Ikke blot optræder der  ingen 
vanskeligheder  med hensyn  til levedygtighed, efter  at finansieringerne  ude­
fra ophører, men der er  endog en tendens  til, at de senere fører  til en ofte 
imponerende  udvidelse,  der fremkaldes  af deres egen indre dynamik.  Denne 

- 82 -
yderst gunstige  situation  optræder især, når indførelsen af trækdyr indgår 
i en generel modernisering  af landbruget.  De muligheder,  der ligger i dette 
udviklingsinstrument,  fortjener  derfor særlig opmærksomhed. 
Moderne  husdyrhold  (kvægfarme,  "feed-lots"  osv.) har stærkt begrænsede  udvik­
lingsmuligheder  på grund af de pågældende  interventioners punktuelle karakter. 
I de fleste tilfælde  synes levedygtigheden  af disse foranstaltninger  i øvrigt 
ikke at være  sikret, med undtagelse  af projekter,  der gennemføres og  forval­
tes på et højt  fagligt  niveau og med den nødvendige  finansielle  og forvalt­
ningsmæssige  disciplin. 
Forarbejdnings-  og markedsføringsforanstaltninger med  slagterier  som vigtig­
ste komponent  kan føre  til de ønskede  resultater  under bestemte  forudsætnin­
ger, der ikke altid er til stede: enkle  og robuste  infrastrukturer  og udstyr; 
en kapacitet,  der er  tilpasset  de økonomiske  realiteter  og udvikler  sig med 
den; markedsføring, der  harmoniserer  med og  ikke står i modsætning  til pri­
vate interesser;  en fast forvaltning,  varetaget  af et erfarent  og engageret 
personale. 
I evalueringen analyseres  svaghederne  ved udviklingspolitikken  inden for  hus­
dyrhold,  og der  stilles  forslag  om ønskelige ændringer.  Derefter  gennemgås 
de foranstaltninger,  der kan  anbefales inden  for de fem ovennævnte  projekt-
kategorier.  Især slås det  fast, at hovedvægten  ikke skal lægges på en  for­
bedring af dyrene - dette er et middel - men på den  prioritering,  som land­
brugeren foretager,  og på hans afgørende  rolle i udviklingen  af de animalske 
ressourcer. 
De "basisprincipper",  der skal opstilles  på grundlag  af denne evaluering, 
vil blive drøftet og færdigredigeret på et AVS/EØF-seminar i løbet af 1983. 

- 83 -
KAPITEL IV: "Le  Courrier  ACP-CEE' 
I det forløbne år har  bladet videreført  sin linje og bestræbt  sig for  på sam­
me tid at være: et  oplysningsorgan;  et dokumentationsredskab  (især via rubrik­
ken "Dossier");  et forbindelsesled, dels  mellem EØF og  AVS-staterne, dels  mel­
lem de forskellige  AVS-stater indbyrdes;  et forum for udveksling  af ideer, 
hvor personer  af forskellig  nationalitet  og tankeretning inden for  AVS og EØF 
kan udtrykke sig  frit; et organ, der bidrager  til en effektiv  iværksættelse 
af Lomé-konventionen  bl.a. gennem  samarbejdet  med CIU  (gule sider)  og over­
sigten over situationen  med hensyn  til EUF-projekter  (blå sider). 
"Le Courrier  ACP-CEE" udkommer  fortsat  hver anden måned. I 1982 har det sam­
lede sideantal (hvide, gule  ("Actualités"  og CIU) og blå  ("Situation opera­
tionelle")  sider)  aldrig  overskredet  det loft på 140  sider, som EUF-udvalget 
traf beslutning  om på sit 157. møde den 17. maj 1981. 
Det samlede  oplag ligger  fast på 77 500  eksemplarer,  heraf 41 000 på  fransk 
og 36 500 på  engelsk. Forskellen  i størrelse på de to  udgaver  synes ligeledes 
at ligge  fast med 4 500  eksemplarer  mere af den  franske  udgave;  i 1981 var 
forskellen  den samme, medens den i 1980 var  oppe på 7 500  eksemplarer  og i 
1979 på 12 000  eksemplarer. 
Omkring en fjerdedel  af det  samlede  oplag på de to  sprog udbredes  i Europa 
i og uden for EF.  Hvad politikken  for bladets udbredelse  uden for Europa an­
går, skal  det fremhæves, at  Kommissionens  delegationer generelt  har fået  til­
delt et større  ansvar, da de bedre kender behovet  for information  og proble­
merne i forbindelse  med udbredelse  på stedet og derfor kan sikre en mere ef­
fektiv forvaltning  og kontrol  af abonnemmenterne  på bladet,  i sær i tilfælde 
af nye tilmeldinger. 
Indholdsmæssigt har  hvert nummer i 1982  fortsat beskæftiget  sig med et sær­
ligt emne i rubrikken "Dossier"  : 
- "Nye og  vedvarende  energikilder" (nr.  71): en  oversigt  over hovedpunkterne 
på De forenede  Nationers  konference  om dette emne, der  blev afholdt  i Nai­
robi i august 1981, som  supplement  til "Energi"  i nr. 51 af  bladet; 

- 84 -
- "De mindst udviklede lande" (nr.  72): status over De forenede Nationers 
konference  i Paris i september  1981, der  direkte vedrørte 22  AVS-stater; 
- "Uddannelse  og undervisning" (nr.  73): en ajourføring af  tidligere  behan-
linger af dette emne (nr. 25 og 46), bl.a. indeholdende  et interview  med 
UNESCO's generaldirektør,  Amadou-Mathar  M'Bow; 
- "Den tropiske  skov" (nr.  74): en ajourføring af  behandlingen  af samme emne 
i nr. 40, der  viser betydningen  af denne ressource for AVS-staterne; 
- "Sukker" (nr.  75): et  vidnesbyrd  om den  historiske  og socioøkonomiske be­
tydning af sukker og en påvisning af  betydningen  afsukkerprotokollen  i 
Lomé-konventionen; 
- "Memorandum om Fællesskabets  udviklingspolitik"  (nr. 76): indledes  med et 
interview  med medlem af  Kommissionen,  Edgar Pisani. 
Som tidligere  har hensigten  med denne rubrik været at  give en global behand­
ling af emnet for  derefter  at påvise de særlige  problemer for AVS-staterne 
på det pågældende område. Som  regel afsluttes  behandlingen  af det  valgte 
emne med nogle konkrete  tilfælde, der vedrører  AVS-stater,  og med en  kort­
fattet oversigt  over Fællesskabets  samarbejde,  især via EUF og EIB,  inden 
for den pågældende  sektor. 
Rubrikken  "AVS" har  fortsat  hovedsagelig indeholdt  økonomisk  orienterede  re­
portager  om AVS-staterne.  Således har følgende  AVS-stater  - i kronologisk 
orden - været  genstand  for en  omfattende reportage  i 1982  (i parentes  angi­
velse af den  vigtigste  interviewede persons  stilling):  nr. 71 -  Dominica 
(premierminister),  St. Vincent og Grenadinerne  (premierminister),  St. Lucia 
(finansminister);  nr. 72 - Rwanda (præsident),  Jamaica  (premierminister); 
nr. 73 - Trinidad  og Tobago  (flere  ministre);  nr. 74 -  Elfenbenskysten  (flere 
ministre);  nr. 75 -  Burundi  (præsident); nr. 76 -  Vanuatu  (premierminister), 
Tuvalu (premierminister)  og Kiribati  (præsident).  Disse reportager  har belyst 
udviklingsbehovene  og -prioriteringen  i de pågældende  stater;  de har  ligeledes 

- 85 -
givet de ansvarlige  myndigheder  mulighed  for at udtale sig  om AVS/EØF-forbin-
delserne; endelig formidler  de et bedre alment kendskab  til disse lande,  både 
hos læsere i Fællesskabet  og hos  læsere i AVS-staterne  og andre dele af verden. 
I samme rubrik har forskellige  andre personligheder fra  AVS-staterne  kunnet 
komme til orde, bl.a. vicegeneralsekretær for  AVS-gruppen,  E. Carrington,  samt 
formændene for  AVS-underudvalgene  for landbrugsmæssigt,  industrielt,  finan­
sielt og fagligt  samarbejde  samt for samarbejdet  mellem  AVS-staterne  indbyr­
des. 
Rubrikken "Prospective" startede  i 1982 med  forskellige  fremtrædende  personers 
kommentarer  til Cancun-topmødet (ambassadør  Idriss  Jazairy,  ambassadør  Sy, 
USA's viceudenrigsminister  R. Hormats  og Lord Carrington).  I årets løb er en 
række andre fremtrædende  personer  såsom Y. Le Portz (EIB), Francis Blanchard 
(ILO), Mostafa  Tolba (UNEP),  Fran^ois  Owono-Nguéma  (ACCT),  Jean Pierre Cot 
(Frankrig) blevet interviewet  af redaktionen. "Sulten  i verden" har været be­
handlet særskilt  med en  generel redegørelse  for problemet  og for princippet 
om en strategi  mod sulten samt med en  kommentar  fra Europa-Parlamentets  ord­
fører. 
Rubrikken  "Europa"  startede  med en  samtale med medlem af Europa-Parlamentet, 
Victor Michel,  om hans vurdering  af samarbejdet,  og der  fandt ligeledes  en 
markering  sted af 25-året for  Rom-traktaten.  Ud over artikler  af mere gene­
rel art har læserne i et interview  med Europa-Parlamentets  nye formand,  Pie­
ter Dankert,  kunnet  stifte bekendtskab  med hans tanker om et europæisk  op­
sving og om Lomé-politikken. 
Rubrikken "Culture  et Arts" (kultur og kunst) har, foruden et indlæg fra am­
bassadør Raymond  Chasle om gensidig  kulturelle  påvirkninger,  indeholdt  for­
skellige  artikler  om f.eks. øen Goree,  British  Museum,  skulpturer  i Zimbabwe, 
camerounsk  kunst, kultursymbiose  på Mauritius, afrikansk  film osv. 
Som tidligere  har redaktionen  bestræbt  sig på at forbedre indholdet  af rubrik­ 
ken "Actualités"  (gule sider)  med dens tre underrubrikker:  anvendelsen  af 
Lomé-konventionen;  generelle oplysninger  om u-landene;  kortfattet  information 
om Det europæiske Fællesskab.  I 1982 var de  vigtigste  begivenheder,  der blev 
omtalt i denne rubrik:  AVS-Ministerrådets  samling i Lesotho;  Det paritetiske 
Udvalgs møde i Zimbabwe;  de første  Sysmin-foranstaltninger  i Zambia og i Zaire; 

- 86 -
AVS/EØF-Ministerrådets  samling  i Gabon; omstruktureringen  af generaldirekto­
ratet for udvikling. 
Takket være et større  antal konferencer  og pressemeddelelser  om AVS-Ambassa-
dørudvalgets  virksomhed  har der  ligeledes  kunnet gøres bedre rede  for AVS-
staternes  synspunkter  i rubrikken  "Actualités". 
Endvidere  har lederne af CIU bestræbt  sig på at forbedre indholdet  og udform­
ningen af de "gule"  sider, som de har  til rådighed,  hvilket  kun kan  styrke 
bladets  praktiske  anvendelsesmuligheder. 
Afsnittet  "Situation  operationelle  des actions  de développement de la CEE" 
(situationsoversigt  over EF's udviklingsforanstaltninger)  (blå sider) er nu 
oppe på fuldt omfang gennem den  gradvise  iværksættelse af 5. EUF.  Gennemskue­
ligheden  af de forestående  EUF-kontrakter  sikres således  fortsat  gennem  bla­
det, hvilket  er i de økonomiske  beslutningstageres  interesse  såvel i  AVS-sta-
ternes som i EF. 

- 87 -
AFSNIT VI: DEN  FINANSIELLE  GENNEMFØRELSE I 1982 
KAPITEL I; Finansieringer 
Forpligtelser 
Som allerede  nævnt"^ er der  gjort væsentlige  fremskridt  i 1982 med  hensyn  til 
indgåelse af  forpligtelser  under den anden Lomé-konvention,  hvor man er nået 
op på næsten 1 100 mio ECU (1  095,3 mio) mod 697 mio ECU i 1981 (+ 51%). 
For at få et  samlet  overblik  over de forpligtelser,  der er  blevet indgået i 
løbet af året,  skal der til dette beløb lægges de  forpligtelser,  der er  ind­
gået i henhold  til Lomé I og som selvfølgelig  hele tiden bliver mindre,  men 
dog endnu andrager omkring  100 mio ECU (mod 158 mio ECU i  1981). 
I alt er der i 1982 indgået  forpligtelser  for lige ved 1,2 mia ECU (mod 855 
mio i 1981). I procent  er stigningen  i forpligtelsesbeløbet i 1982 i  forhold 
til 1981 næsten det  samme som for 1981 i  forhold  til 1980 (40%). 
Bistand, der forvaltes  af Kommissionen 
Det samlede  beløb for  forpligtelser,  indgået i 1982 af de  midler i Lomé  II, 
som Kommissionen  forvalter  (dvs. 5. EUF med  undtagelse  af rentegodtgørelser 
og risikovillig  kapital,  der forvaltes  af Banken), androg  914,7 mio ECU mod 
611 mio ECU i 1981 - sidstnævnte beløb  omfatter  både 5. og 4. EUF -  eller 
en stigning  på lige ved 50%.  Hvis sammenligningen  kun foretages  for 5. EUF's 
vedkommende,  er fremgangen fra  1981, der  ganske  vist var et indkøringsår, 
til 1982 selvfølgelig  langt større  (101,5%). 
1) Jf. Indledning,  s.^ 

- 88 -
De midler,  der forvaltes  af Kommissionen,  omfatter gavebistand,  lån på sær­
lige vilkår,  Stabex og Sysmin.  Efter de seneste tiltrædelser af  konventionen 
(Zimbabwe,  St. Vincent og Grenadinerne  samt Vanuatu)  er de endelige  tildelin­
ger til disse bistandskategorier  som følger: 
Mio ECU 
Gavebistand 
(eksklusiv  risikovillig  kapital 
284 mio ECU og rentegodtgørelser 175 mio ECU) 2 469 
Lån på særlige vilkår 518 
Stabex 557 
Den særlige  finansieringsfacilitet  for 
mineprodukter  (Sysmin)  282 
3 826 
De forpligtelser,  der blev indgået af  Kommissionen  i 1982,  fordeler  sig såle­
des: 
- 573 ,6 mio ECU i  form af gavebistand  og 179,2 mio ECU i  form af lån på sær­
lige vilkår  eller til  den særlige  finansieringsfacilitet  for mineprodukter 
(Sysmin).  De to sidstnævnte  finansieringsformer  indebærer i  praksis  de sam­
me, yderst gunstige  vilkår: løbetid 40 år,  afdragsfri  periode  10 år,  rente 
på l?o, der er  yderligere nedsat  til 0,75% ved lån  til de mindst  udviklede 
AVS-stater. 
Da forpligtelserne  vedrørende  Sysmin (95 mio ECU)  ikke er omfattet  af program­
mer, er det et beløb på  476,6 mio ECU, der i 1982 er  blevet disponeret over  til 
nationale  og regionale projekter  og programmer. 

- 89 -
I medfør af  artikel 110 i konventionen  er der  blevet  fastlagt  en optimal 
årlig forpligtelsesrytme  med hver enkelt  AVS-stat.  Med undtagelse  af Nigeria 
Uganda og Tchad, for hvilke der ikke er blevet  fastlagt  nogen  forpligtelses-
rytme, ser det ud  til, at der pr. 31.  december  1982 i  gennemsnit  var blevet 
indgået  forpligtelser  for 32,l?o af beløbet i de  vejledende  programmer. 
Det fremgår  heraf, at den  mindre  forsinkelse,  der blev konstateret  i 1981 
{2,1% i forhold  til den optimale  rytme),  har en  tendens  til at blive større, 
da forpligtelserne  i løbet af det  andet år ideelt burde nå op på  38,6?o.  For­
sinkelsen  er således  blevet mere udpræget og nået op på  6,5?o. Resultatet  er 
dog bedre,  hvis man begrænser  sig til de nationale  vejledende  programmer, 
hvor. procentsatsen  for forpligtelser  når op på  34?o. Det skal desuden  under­
streges, at der er  tale om et gennemsnit,  som dækker  over yderst  forskellige 
situationer.  Forpligtelserne  er ganske  ubetydelige  i visse - heldigvis  gansk 
få - lande, medens de i  andre overstiger  den optimale  rytme med flere pro­
centpoints  eller endog et tocifret  antal procentpoints. 
- 19,1 mio ECU i  forpligtelser  i 1982  til nødhjælp i  henhold  til konventio­
nens artikel  137 (mod 22,8 mio ECU i  1981). Det ses, at ligesom året før 
er det årlige  loft på 60 mio ECU  ikke blevet  nået. 
- 142,8 mio ECU  til Stabex-ordningen,  hvor overførselsanmodningerne  ligesom 
året før væsentligt  oversteg  de disponible midler. Imidlertid  vedtog AVS/ 
EØF-Rådet i maj 1982 i  Libreville  at bevilge et tillægsbeløb på 40 mio ECU 
hvilket bringer  det samlede  beløb op på 182,8 mio ECU"''''. 
1) Jf. afsnit IV - kapitel  VII. 

- 90 -
Bistand,  der forvaltes  af EIB 
I 1982 beløb den  samlede  bistand  fra EIB sig til 155,7 mio ECU,  heraf 
- 119,2 mio ECU i  form af lån af  Bankens egne  midler med rentegodtgø­
relse; 
- 36,5 mio ECU i  form af risikovillig  kapital,  heraf 1,2 mio ECU i  hen­
hold til den første Lomé-konvention (restbeløb af de  samlede  bemyn­
digelser  til undersøgelser). 
Lån af Bankens egne  midler 
Banken ydede  i løbet af 1982  fjorten lån med rentegodtgørelse  til i alt 119,2 
mio ECU. Vilkårene  for disse lån er ret  ensartede;  løbetiden er  mellem 11 og 
18 år med en  afdragsfri periode  på fra tre  til fem år, og  rentesatsen  har i 
samtlige tilfælde været 8%  efter indregning  af rentegodtgørelserne, der  konte­
res EUF-midlerne  og beregnes  efter bestemmelserne  i artikel  104, stk. 3, i 
den anden  Lomé-konvention. 
Lånene af  Bankens egne  midler fordeler  sig mellem  energisektoren (36,9%), glo­
ballån  til udviklingsbanker  (24,3%)  med henblik  på genudlån  til små og mellem­
store investeringer, agroindustri (21,2%),  kemisk  industri  (9,2%) og telekom­
munikationsinfrastruktur (8,4%). 
Risikovillig  kapital 
Der blev i 1982  undertegnet  aftaler om 21 transaktioner  med risikovillig  kapi­
tal til i alt 35,3 mio ECU af  midlerne  i den anden Lomé-konvention.  Transaktio­
nerne vedrørte 19  AVS-stater  (11 i  Afrika,  3 i Vestindien  og 5 i  Stillehavet). 

- 91 -
Fordelingen  af transaktionerne  i form af risikovillig  kapital  efter anvendel­
sesformer  viser, at man i  1982 i meget vidt omfang  udnyttede  de forskellige 
muligheder  for interventioner: betingede  lån til staten,  enten med henblik 
på tegning af kapitalandele fra statens side  i selskaber (f.  eks. i  forbin­
delse med mejeriprojektet  i Somalia)  eller i udviklingsbanker  (Uganga  Develop­
ment Bank, Dominica  Agricultural,  Industrial  and Development  Bank, National 
development  Bank of Jamaica)  eller til finansiering  af feasibility-undersø-
gelser (kul i Zimbabwe);  direkte betingede  lån til virksomheder  (Empresa  Pu-
blica de Agua e Electricidade  i Kap Verde, Grenada  Electricity  Services Li­
mited); tegning  af kapitalandele fra  IBS's side på Fællesskabets  vegne i ud­
viklingsbanker,  (Caisse  de Développement  de Djibouti);  betingede  lån til ud­
viklingsbanker,  der genudlåner  midlerne  til selskaber  eller tegner  kapital­
andele i disse (Capitol  Hotel i Malawi,  Société Hôtelière de  Sali i Senegal, 
selskab  til aftapning  af mineralvand  i Dominica),  globallån  (Banque  Natio­
nale de Développement  Economique  i Burundi, Seychellernes udviklingsbank, 
Vanuatus  udviklingsbank). 
Fordelingen  efter sektorer  viser, at mere end 55% af det  samlede  støttebeløb 
gik til  udviklingsbanker,  medens  sektorerne turisme  og energi tegnede  sig 
for henholdsvis  13,6% og 13?ó. Det resterende  beløb blev anvendt  til at fi­
nansiere transaktioner inden  for søtransport  (7,4?ó),  agroindustri  (8,250) og 
undersøgelser  forud for investeringer  (2,5%). 
Betalinger 
Medens der har  kunnet iagttages  en særdeles pæn  fremgang  for forpligtelserne 
i 1982, må man derimod  konstatere,  at betalingerne  er stagneret  og endog gået 
lidt tilbage  i løbet af året. Således beløb  betalingerne sig  til i alt 719,7 
mio ECU i 1982 mod 721 mio ECU i  1981. Denne konstatering  kan tyde på, at den 
meget omtalte  "pipeline",  der fører  fra forpligtelse  til betaling,  har en  ten­
dens til at blive forlænget, da  forpligtelserne  tager  til i omfang. 

- 92 -
Kommissionen  er på grundlag  af konkrete  tilfælde gået  i gang med en  omhyggelig 
gennemgang  af årsagerne  til de vanskeligheder,  der er  konstateret  under iværk­
sættelsen  af det finansielle  og faglige  samarbejde,  og i særdeleshed  af de  for­
sinkelser,  der optræder  under gennemførelsen  af projekter.  En uundgåelig følge 
af disse  forsinkelser  er den  stagnering  i betalingerne,  som man  konstaterer 
i dag. Med henblik på mødet i artikel  108-udvalget  har Fællesskabet  tilsendt 
AVS-staterne  denne meddelelse  den 11. marts 1983 . Der er  næppe nogen grund 
til her at  gentage  indholdet  af denne meddelelse  eller  til at komme  nær­
mere ind på det. Derimod  bør dens konklusion  citeres  i fuld udstrækning: 
"Det er klart, at gennemførelsen  af projekter,  der finansieres  med midler fra 
EUF, kan komme ud  for forsinkelser.  For at  sikre en god  afvikling  af et  pro­
jekt, er det dog  ikke tilstrækkeligt  at forbruge bevillingerne  hurtigt;  der 
skal også udarbejdes  levedygtige projekter inden  for rammerne  af de  til rå­
dighed stående  midler. Det foreliggende  dokument  har givet en række gode ek­
sempler på dette modsætningsforhold  mellem  hurtighed  og kvalitet.  Hurtigheden 
bør ikke blive et mål i  sig selv. 
På den anden side koster  enhver unødig  forsinkelse dyrt,  da inflationen  ubøn­
hørligt  udhuler værdien  af den  samlede  disponible  tildeling. 
Det er fortsat nødvendigt  at gøre en indsats  for bedre at integrere  EUF-pro-
jekterne og -procedurerne  i AVS-staternes  politiske  beslutninger  og admini­
strative  procedurer". 
Kommissionens  udbetalinger  i 1982 af  EUF-midler  (med undtagelse  af risikovil­
lig kapital,  der forvaltes  af Banken) beløb sig til 596 mio ECU,  heraf lidt 
over 309 mio ECU  under 5. EUF og  næsten 287 mio ECU  under 4. EUF. I  alt er 
der dermed  blevet udbetalt  518,9 mio ECU af  midlerne i 5. EUF  siden konven­
tionens ikrafttræden. 
1) Dok. ACP/CEE  2126/83. 

- 93 -
I 1982 udgjorde  de udbetalinger,  der blev foretages  af Banken i form af lån 
af dens egne midler og transaktioner  med risikovillig  kapital,  i alt 123,7 
mio ECU (75,2  mio ECU under Lomé I og 48,5  mio ECU under Lomé II), hvilket 
er næsten det  samme som i 1981. Denne  situation  kan være  udtryk for en  ned­
gang i omfanget  af forpligtelser  i AVS-staterne  i 1982 og en  stigning  i glo­
ballånenes  andel i Bankens  interventioner;  i praksis  forløber  Bankens udbe­
talinger  ofte over længere  perioder,  når der er  tale om projekter,  som fi­
nansieres  gennem  udviklingsbanker. 

- 94 -
KAPITEL  II: ' Finansieringsaftaler  og udbud  
Finansieringsaftaler 
Der blev i 1982  undertegnet  151 finansieringsaftaler  med AVS-staterne  til et 
samlet beløb på 706 mio ECU,  hvoraf 
- 27 aftaler  til i alt 121 mio ECU vedrørte 4. EUF; 
- 124 aftaler  til i alt 585 mio ECU vedrørte 5. EUF,  herunder  27 aftaler til 
i alt 18 mio ECU, der vedrørte  mikroprojekter. 
I forhold  til det foregående regnskabsår kan man  konstatere  følgende  udvikling: 
- aftalerne  under 4. EUF er  faldet med 60% i  antal og 22% i værdi; 
- aftalerne  under 5. EUF er  steget med 359% i  antal og 219% i værdi. 
Efter overgangsåret 1981 har 1982 været præget af en  fortsat  opbremsning  i 
gennemførelsen af 4. EUF og  afslutningen  på indkøringsfasen for  projekterne 
under 5. EUF; for sidstnævnte  projekters  vedkommende er der  tale om et gen­
nemsnit på 5,8 mio ECU  pr. finansieringsaftale, idet  det gennemsnit,  der 
blev opnået i indkøringsperioden  (1981),  er forblevet  stabilt;  for mikropro-
jekternes  vedkommende er den  gennemsnitlige  finansiering  pr. program af stør­
relsesordenen  660 000 ECU. 
Udbud 
Der blev i 1982 iværksat 114  udbud vedrørende  AVS-staterne  til et samlet beløb 
på 404,6 mio ECU,  hvilket  i forhold  til 1981 er en  fremgang  på 31% i  antal og 
81,3% i værdi. 

- 95 -
Udbudene  fordeler  sig som følger: 
4. EUF 5. EUF 
Antal Beløb (ECU) Antal Beløb (ECU) 
Bygge- og an­ 8 40 670 000 15 156 689 000 
lægsarbejder 
Leverancer 38 73 804 350 52 128 387 000 
Undersøgelser — -1 5 000 000 
I ALT 46 114 474 350 68 290 076 300 
For 4. EUF's vedkommende,  hvor det samlede  antal udbud er faldet med 33?o og 
deres samlede  værdi med 16?o i  forhold  til året før, ser man, at i modsætning 
til tendensen  i 1981 er  bygge- og anlægsarbejderne  aftaget  i værdi (med  56?o), 
hvorimod  leverancerne  er steget i værdi (med  70?o).  Til forskel  fra finansie-
ringsaftalerne  viser denne tendens,  at på et  senere stadium  i proceduren  er 
opbremsningen  i gennemførelsen af 4. EUF  ikke generel. 
For 5. EUF's vedkommende er det  samlede  antal udbud steget med 277?o og den 
samlede værdi med  233?o i forhold  til 1981. For  bygge- og anlægsarbejderne er 
denne stigning  henholdsvis  66?o og 117?é:  forskellen  mellem de to  tal skyldes 
iværksættelsen af  mere omfattende  foranstaltninger  end året før.  Antalllet 
af kontrakter  vedrørende  leverancer  er omtrent  femdoblet  og deres værdi er 
blevet mere end syv  gange så stor. At 5. EUF er  oppe "på fuld drift",  er 
således  klart fra og med det  andet gennemførelsesår. Det kan  desuden  bemær­
kes, at en større  kontrakt  vedrørende undersøgelser for første  gang er gjort 
til genstand  for et  internationalt  udbud. 
Almindelige  udbudsbetingelser 
I medfør af  artikel 22 i protokol  nr. 2  til den første Lomé-konvention og 
artikel 131 i den  anden Lomé-konvention  tilsendte  Fællesskabet  AVS-staterne 
sine forslag  til fælles  regler vedrørende  bygge- og anlægsarbejder,  tjene­
steydelser  og leverancer  i henholdsvis  marts og juli 1978 og  marts 1979. 

- 96 -
AVS-staterne  har fremsat modforslag  til disse  tekster.  Fællesskabet  regner 
med i 1983 at  indlede  de substansforhandlinger,  på grundlag  af hvilke AVS/EØF-
Ministerrådet  skal træffe en  officiel  afgørelse på området. Når  denne langva­
rige proces er afsluttet, vil  de tekster,  der vedtages,  naturligvis  være gæl­
dende for aftaler,  der er indgået  under den anden Lomé-konvention. 

- 97 -
KAPITEL  III: Tildelingen  af kontrakter 
Da Kommissionen  bestræber  sig på at tage hensyn  til de forskellige  punkter 
vedrørende  tildeling  af kontrakter  i Libreville-resolutionen,  har den været 
særlig opmærksom på spørgsmålet om  valg af ordremodtagere. 
En gennemgang  af resultaterne  af udbudsprocedurerne  pr. 31.12.1982  viser, at 
både for 4. og 5.  EUF's vedkommende er den største  samlede  andel af kontrak­
terne gået til AVS-staterne  (30%). Denne tendens  er særlig udpræget i  forbin­
delse med bygge- og anlægskontrakter,  hvor AVS-staternes  andel er oppe på 45%. 
Dette resultat skyldes  i vid udstrækning  udbudene  efter den hurtige  procedure 
samt gennemførelse ved det  offentliges foranstaltning  i adskillige  tilfælde. 
Disse procedurer  medfører i  praksis visse fordele  for virksomheder  og offent­
lige forvaltningsorganer  i AVS-staterne. 
Hvad mere specielt  angår tildelingen  af kontrakterne, skal  det understreges, 
at ordningen  med særlige  prismargener  til fordel for nationale  virksomheder 
i AVS-staterne  har medvirket  til at gøre den ovennævnte  tendens  yderligere 
udpræget,  idet denne ordning har spillet en væsentlig  rolle både i  forbin­
delse med bygge- og anlægskontrakter og i  forbindelse  med kontrakter  om le­
verancer. 
Imidlertid  har priskriteriet  ikke været eneafgørende for  valget af ordremod­
tager. Ordningen  med margener  viser allerede  i sig selv,  at kontrakterne ikke 
automatisk  er blevet  tildelt  den "lavest  bydende",  men Kommissionen  og de be­
rørte nationale  myndigheder  har i visse tilfælde også  ladet andre  kriterier 
være afgørende, såsom vilkårene for udførelsen af  arbejdet (f.eks.  reducerede 
tidsfrister  foreslået i  visse tilbud)  eller dettes tekniske  værdi. En sådan 
praksis opfylder direkte  de ønsker, som AVS/EØF-Rådet gav  udtryk for i  Libre­
ville-resolutionen. 

TABEL la: Fordelingen  af forpligtelser  indgået 1 løbet af 1982  efter lande og interventionssektorer  
(5. EUF +  normale  EIB-lån) 
(mio ECU) 
Udvikling  af produktionen 
LAND Indu-Sysmin Turisme Produk­ Økonomisk Social Handels- Nødhjælp Stabex Andet I alt 
stri- tion infra­ udvik­ fremmende 
alise- land- · struktur ling foran­
ring distrikt staltning 
Antigua og Barbuda 0,1 0,1 
Bahamas 0,3 0,3 
Barbados 4,9 0,2 5,1 
Belize 0,1 0,1 
Benin 3,0 6,7 0,4 0,7 10,8 
Botswana 19,2 0,8 3,0 1,1 0,2 24,3 
Burundi 1,3 8,3 0,3 9,9 
Cameroun 13,9 13,8 0,7 13,5 41,9 
Kap Verde 1,8 0,4 0,6 0,5 3,3 
Centralafrikanske  Rep. 0,1 10,1 18,2 1,2 29,6 
Comorerne 0,1 0,1 0,7 0,9 
Congo 1,0 0,1 1,1 
Elfenbenskysten 13,9 4,6 12,4 27,6 58,5 
Djibouti 0,4 1,1 0,1 1,6 
Dominica 1,0 0,1 0,1 0,4 1,6 
Etiopien 12,4 27,2 5,0 1,8 0,8 47,2 
Fiji 0,7 1,8 0,6 0,1 0,5 3,7 
Gabon 3,2 5,5 0,5 9,2 
Gambia 1,7 3,3 0,2 5,2 
Ghana 0,1 4,0 1,5 0,1 25,6 31,3 
Grenada 2,4 0,4 0,1 0,1 3,0 
Guinea 7,2 0,3 4,5 12,0 
Guinia-Bissau 8,6 1,9 0,1 10,6 
Ækvatorialguinea 0 
Guyana 1,9 0,5 2,2 4,6 
Øvre Volta 2,4 8,7 11,1 
Jamaica 5,3 4,6 9,9 
Kenya 20,5 3,9 10,0 0,6 0,4 16,5 51,9 
Kiribati 0,2 0,2 
Lesotho 5,5 2,1 0,1 0,1 0,3 8,1 
Liberia 0,5 0,4 0,9 
Madagaskar 5,3 0,3 1,1 2,7 9,4 
Malawi 3,0 0,4 0,3 0,5 4,2 
Mali 
Mauritius 2,6 
5,3 14,5 
4,5 3,6 
3,2 0,4 0,3 0,5 21,9 
13,0 
Mauretanien 20,5 20,5 
Niger 7,4 0,3 0,3 0,3 8,3 
Nigeria 0,6 0,5 1,1 Uganda 10,0 9,9 3,9 23,8 Papua Ny Guinea 9,3 3,2 0,1 13,8 26,4 
Rwanda 0,8 10,4 4,4 2,0 0,5 0,1 18,2 
St. Lucia 0,2 0,2 0.4 
St, Vincent  og Grenadinerne 0,6 0,6 
Salomonøerne 1,6 1,8 0,6 4,0 
Vestsamoa 0,3 1,7 2,0 
Sao Tomé og  Principe 2,1 0,8 2,9 
Senegal 13,7 1,8 22,8 2,5 4,3 1,1 20,5 66,7 
Seychellerne 1,0 0,1 0,2 1,3 
Sierra Leone 11,6 0,3 4,8 0,9 17,6 
Somalia 2,6 8,0 5,6 0,7 5,4 0,7 23,0 
Sudan 1,2 38,0 0,3 3,0 0,1 1,2 8,5 52,3 
Surinam 1,9 1,' 
Swaziland 3,2 V 
Tanzania 2,5 33,0 5,0 12,2 0,5 53,2 
Tchad 7,1 1,5 8,6 
Togo 2,2 15,6 0,2 0,1 18,1 
Tonga 0,3 0,1 1,4 1,8 
Trinidad  og Tobago 9,2 9,2 
Tuvalu 0,2 I 0,1 0,1 0,4 Vanuatu 1,0 2,3 0,2 3,5 
Zaire 8,7 40,0 0,3 0,6 0,8 50,4 
Zambia 0,5 55,0 12,6 5,2 0,3 73,6 
Zimbabwe 24,8 1,4 0,8 0,1 1,0 28,1 
Regignale  inter­
ventioner 26,0 0,8 49,4 34,3 10,3 4,4 - - 2,5 127,7 
I ALT 235,0 95,0 5,6 ; 355,2 112,3 117,5 9,5 19,1 142,8 3,3 1 095,3 

TABEL Ib: Fordelingen  af forpligtelser indgflet  ved udgangen  af 1982 efter lande og interventionssektorer 
(5. EUF + normale  EIB-lån) 
(mio ECU) 
Udvikling  af produktionen 
LAND Indu- Sysmin Turisme Produk­ Økonomisk Social Handels- Nødhjælp Stabex Andet I alt 
stri- tion infra­ udvik­ fremmende 
alise- land­ struktur ling foran­
ring distrikt staltning 
Antigua og Barbuda 0,1 0,1 Bahamas 0,4 n 4 Barbados 4,9 1,3 0,3 0,2 u,*» 
A 7 Belize 0,1 o, t 
n 1 Benin 
Botswana 
Burundi 
Cameroun 
Kap Verde 0,2 
19,2 
5,3 
13,9 
1,8 3,0 
0,8 
8,4 
13,8 
0,4 1,5 
13,8 7,0 
3,5 
0,7 
0,4 
0,8 1,1 
0,7 0,4 
1,0 0,7 
11,0 
13,5 
0 7 0,1 
0,2 
0,3 U,1 
11,4 
26,3 
25,4 
56,4 
L 5 
Centralafrikanske  Rep. 0,1 10,1 18,2 0,2 0,5 u,c 
2.2 Comorerne 0,3 0,3 0,9 0,2 1,1 ? ft Congo 0,4 0,2 3,7 0,1 c,o 
L L Elfensbenskysten 13,9 4,7 12,4 12,0 2,3 46,8 *»,«» 
92 1 Djibouti 2,2 1,1 0,2 0,1 Tt/  1 
T A Dominica 1,0 0,2 0,1 0,2 0.5 ? 9 J/O 
/ Q Etiopien 
Fiji 
Gabon 12,5 
16,0 
32,4 27,2 
0,7 
5,5 1,8 58,4 
1,0 
0,6 0,1 2,0 
0,3 t, , 
0,8 
1,3 100,9 
21,2 
Gambia 
Ghana 
Grenada 
Guinea 0,1 
2,4 
7,2 1,7 
4,6 
0,7 7,0 
0,4 3,6 
2,0 
0,2 
5,0 0,1 
0,2 
0 s 11,4 
25,6 
0,1 0,2 
0,1 38,5 
17,0 
39,5 
3,2 
Guinea-Bissau 9,1 2,2 4 C 13,4 
tkvatorialguinia 0,1 I,- 1 0,1 12,9 
n 1 Guyana 1,9 0,5 2,7 0,1 U,l 
*; ? Øvre Volta 3,7 17,0 19,7 Lt\ L 
Jamaica 
Kenya 5,3 
30,2 0,1 
18,3 10,0 4,8 
1,0 1,1 0,7 3,3 
26,5 0,2 13,5 
88,0 
Kiribati 0,2 0,1 0,5 0 8 Lesotho 
Liberia 8,5 
1,2 0,1 
0,4 2,5 
0,1 0,1 0,1 0,5 0,2 12^0 
1 7 
Madagaskar 2,2 13,3 0,6 1,3 3,9 1,' 
21 .3 Malawi 3,0 0,4 3,8 0,2 0,4 1,8 , 
9.6 Mali 2,6 31,4 4,1 0,4 0,9 3,1 42 S Maritius 6,9 4,5 3,2 •»c, -» 
14,6 Mauretanien 20,5 0,5 0,8 21,8 Niger 13,5 7,9 19,4 0,5 0,4 1,1 0,3 43,1 
Nigeria 0,6 0,9 0,3 1 .8 Uganda 10,0 14,3 0,1 4,2 3,3 0.2 1 ,u 
32.1 Papua Ny Guinea 61,3 3,3 0,2 13,8 78,6 Rwanda 3,0 24,9 5,3 2,0 7,1 0,1 42,4 
St. Lucia 0,2 1,3 1,4 2,9 
St. Vincent  og Grenadinerne 2,9 0,2 3,1 Salomonøerne 1,6 1,8 0,6 4,0 Vestsamoa 8,0 0,4 2,9 11,3 
Sao Tomé og Principe 2,2 0,8 3,0 
Senegal 28,9 1,8 23,6 2,5 7,0 1,1 0,2 59,1 124,2 
Seychellerne 1,0 0,1 0,2 1,3 
Sierra Leone 0,1 13,1 0,3 5,0 1,8 20,3 
Somalia 2,6 19,0 6,1 0,7 16,0 2,6 47,0 
Sudan 1,2 39,5 0,3 3,0 0,1 1,7 21,9 67,7 
Surinam 0,2 2,6 2,8 
Swaziland 8,9 3,6 12,5 
Tanzania 10,0 33,0 5,0 17,3 0,1 6,8 72,2 
Tchad 7,1 0,5 3,0 2,6 13,2 
Togo 0,1 5,2 21,6 1,1 0,1 28,1 
Tonga 1,0 0,3 0,1 1,4 0,6 3,4 
Trinidad og Tobago 9,2 0,5 0,7 10,4 
Tuvalu 0,2 ' 0,1 0,1 0,1 0,5 
Vanuatu 1,0 2,3 0,2 3,5 
Zaire 14,7 40,0 0,4 0,1 1,6 2,8 59,6 
Zambia 42,4 55,0 12,6 10,9 0,8 1,1 122,8 
Zimbabwe 24,8 1,4 0,8 0,1 1,0 28,1 
Regionale  inter­
ventioner 38,3 - 0,8 52,9 40,6 11,3 8,1 - - 12,0 164,0 
I ALT 472,7 95,0 5,8 429,7 197,3 235,1 18,0 43,6 280,8 14,1 1 792,1 

TABEL IIa: Fordelingen  af forpligtelser  indgået i  
og finansieringsformer løbet af 1982  efter interventionssektorer 
(mio ECU) 
Gavebistand Lån på særlige 
vilkår 
i heraf 
i Sysmin Stabex Risiko­
villig 
kapital Normale 
EIB-lån I alt % 
J 690,8 63,1 
j 330,0 30,1 
21,8 ! 20,4 29,0 71,2 6,5 
5,1 ! 95,0 100,1 9,1 
2,9 j 11,0 13,9 1,3 
7,2 2,5 ! 9,7 0,9 
6,0 6,3 ! 2,9 25,2 40,4 3,7 
36,1 ] 4,6 44,0 84,7 7,7 
10,0 i 10,0 0,9 
0,8 i 4,8 5,6 0,5 
j 355,2 32,5 
29,8 31,5 J 61,3 5,6 
81,9 4,2 j 86,1 7,9 
15,4 j 15,4 1,4 
98,3 j 98,3 9,0 
0,3 j 0,3 
29,8 2,0 ! 31,8 2,9 
8,3 0,5 ! 8,8 0,8 
2,3 ] 2,3 0,2 
14,8 ] 14,8 1,4 
31,4 4,7 ! 36,1 3,3 
i 112,3 10,3 
0,2 i 0,2 
55,5 16,3 ! 71,8 6,6 
0,2 0,3 i 0,5 
1,6 J 2,6 4,2 0,4 
10,1 1 10,1 0,9 
9,6 10,0 25,5 2,4 
j 117,5 10,7 
! 65,4 6,0 
0,5 i 0,5 
5,3 ! 5,3 0,5 
59,6 | 59,6 5,5 
| 11,0 1,0 
10,5 J 10,5 1,0 
0,5 i 0,5 
i 41,1 3,7 
5,4 ! 5,4 0,5 
18,0 1 18,0 1,6 
11,5 1 11,5 1,0 
1,9 1 1,9 0,2 
4,3 ! 4,3 0,4 
9,5 i 9,5 0,9 
19,1 i 19,1 1,7 
1 142,8 142,8 13,0 
3,3 i 3,3 0,3 
618,8 84,2 ! 95,0 142,8 35,3 119,2 1 095,3 100 X I. UDVIKLING  AF PRODUKTIONEN 
1. Industrialisering 
Generelt 
Udvindingsindustri 
Kemisk industri 
Forarbejdningsindustri 
Landbrugs-  og fødevareindustri 
Projekter,  der især vedrører 
energisektoren 
Infrastruktur  i forbindelse 
med industriprojekter 
2. Turisme 
3. Produktion  i landdistrikter 
Generelt 
Plantager 
Landbrugsmæssig  vandbygning 
Landbrug 
Kredit- og kandelskooperativer 
Husdyrhold 
Fiskeri 
Skovbrug 
Mikroprojekter  og andet 
Integrerede projekter,  der især 
vedrører  landbrugssektoren 
II. ØKONOMISK INFRASTRUKTUR 
4. Transport  og kommunikation 
Generelt 
Veje og broer 
Jernbaner 
Havne og flodveje 
Lufthavne 
Telekommunikation 
III. SOCIAL  UDVIKLING 
5. Undervisning  og uddannelse 
Undervisningsinfrastruktur 
Spec. proj.,  erhvervsfaglig 
uddann.,  udsend,  af lærere 
Stipendier  og praktikophold 
6. Sundhedsvæsen 
Sundhedsinfrastruktur 
Oplysningskampagner  og fagligt 
samarbejde 
7. Vandbygning,  infrastruktur  i  
byer, boliger 
Generelt 
Vandforsyning  i landsbyer 
Vandforsyning  i større  byer 
Kloakering  i byområder 
Byplanlægning 
IV. HANDELSFREMMENDE  FORANSTALTNING 
V. NØDHJÆLP 
VI. STABEX 
VII. ANDET 
Oplysningsvirksomhed,  dokumen­
tation, kollokvier,  udarbej­
delse af programmer,  alminde­
ligt fagligt samarbejde 

TABEL Ilb: Fordelingen  af forpligtelser  indgået ved  udgangen  af 1982  efter interventionssektorer  
og finansieringsformer 
(mio ECU) 
Lån på særlige 
Risiko­
Gavebistand vilkår Risiko­Normale 
I alt Gavebistand 1 heraf 
Sysmin Stabex villig 
kapital EIB-lån I alt % 
I. UDVIKLING  AF PRODUKTIONEN ! 1 003,2 56,0 
1. Industrialisering ] 567,7 31,7 
Generelt 31,5 ] 35,8 40,5 107,8 6,0 
Udvindingsindustri 11,9 , 95,0 12,0 65,0 183,9 10,3 
Kemisk industri 3,0 3,9 11,0 17,9 1,0 
Forarbejdningsindustri 11,7 2,5 • 4,0 16,5 34,7 1,9 
Landbrugs-  og fødevareindustri 6,9 6,3 , 3,6 25,2 42,0 2,3 
Projekter,  der især vedrører 
energisektoren 59,5 
10,0 | 16,9 95,0 171,4 
10,0 9,6 
Infrastruktur  i forbindelse 10,0 | 171,4 
10,0 0,6 
med industriprojekter 1 
2. Turisme 1,0 ! 4,8 5,8 0,3 
3. Produktion  i landdistrikter | 429,7 24,0 
Generelt 30,8 31,5 | 62,3 3,5 
Plantager 82,1 4,2 1 86,3 4,8 
Landbrugsmæssig  vandbygning 23,6 1 23,6 1,3 
Landbrug 134,6 1 134,6 7,5 
Kredit- og handelskooperativer 0,3 0,3 
Husdyrhold 36,5 2,0 1 38,5 2,2 
Fiskeri 8,7 0,5 1 9,2 0,5 
Skovbrug 2/9 2,9 0,2 
Mikroprojekter  og andet 22,0 1 22,0 1,2 
Integrerede projekter,  der især. 
vedrører  landbrugssektoren 45,3 4,7 1 50,0 2,8 
II. ØKONOMISK INFRASTRUKTUR 1 197,3 11,0 
Ix. Transport  og kommunikation ! 197,3 11,0 
Generelt 0,4 0,4 
Veje og broer 119,8 16,3 ' 136,1 7,6 
Jernbaner 4,0 0,8 10,0 14,8 0,8 
Havne og flodveje 3,2 2,6 4,4 10,2 0,6 
Lufthavne 10,1 I 10,1 0,6 
Telekommunikation 9,8 5,9 I 10,0 25,7 1,4 
III. SOCIAL  UDVIKLING ! 235,1 13,1 
5. Undervisning  og uddannelse 87,6 4,9 
Undervisningsinfrastruktur 0,5 0,5 
Spec. proj.,  erhvervsfaglig 5,8 5,8 0,3 
uddann.,  udsend,  af lærere 5,8 
Stipendier  og praktikophold 81,3 81,3 4,6 
6. Sundhedsvæsen ! 18,6 1,0 
Sundhedsinfrastruktur 17,8 17,8 1,0 
Oplysningskampagner  og fagligt 0,8 | 0,8 
samarbejde 1 7. Vandbygning,  infrastruktur  i ! 128,9 7,2 
byer, boliger 
Generelt 53,9 5,0 1 58,9 3,3 
Vandforsyning  i landsbyer 32,8 8,0 1 40,8 2,3 
Vandforsyning  i større  byer 17,1 17,1 1,0 
Kloakering  i byområder 7,8 
1 7,8 0,4 
Byplanlægning 4,3 1 4,3 0,2 
IV. HANDELSFREMMENDE  FORANSTALTN. 18,0 1 18,0 1,0 
V. NØDHJÆLP 43,6 ! 43,6 2,4 
VI. STABEX | 280,8 280,8 15,7 
VII. ANDET 14,1 1 14,1 0,8 
Oplysningsvirksomhed,  dokumen­14,1 
1 
tation,  Kollokvier,  udarbej­
delse af programmer,  alminde­
ligt fagligt  samarbejde 1 tation,  Kollokvier,  udarbej­
delse af programmer,  alminde­
ligt fagligt  samarbejde 957,4 97,7 , 95,0 280,8 83,6 277,6 1 792,1 100 X 

TABEL Illa: Finansieringerne  i løbet af 1982, fordelt efter  finansieringsformer  og forvaltningsorganer 
(mio ECU) 
Indgåede  forpligtelser 
i løbet af 1982 
Samlet beløb 
(art. 95 i 
konventionen) Bistand, der 
forvaltes af 
Kommissionen Bistand, der 
forvaltes af 
EIB I alt 
Beløb ! X Beløb ! X Beløb  i X Beløb  i X 
Midler fra EUF 4.637 S 87,1 914,7  ! 100 61,4  i 34,0 976,1 ! 89f1 
- Gavebistand 2.996  ! 56,3 592,7  ! 64,8 26,1 ' 14,4 618,8  ! 56,5 
(heraf: rentegodtgørelser 
nødhjælp) (175)! 
(202)! (3,3) 
(3,8) (19,1)  ! (2,1) (26,1)  ! (14,4) (26,1)  ! 
(19,1)  ! (2,4) 
(1,7) 
- Lån på særlige vilkår 518 ! 9,7 84,2  ! 9,2 • 84,2  . ! 7,7 
- Risikovillig  kapital 284 ! 5,3 | 35,3  ! 19,6 35,3  ! 3,2 
- Stabex 557 ! 10,5 142,8  ! 15,6 | 142,8  ! 13,0 
- Den særlige finansieringsfacilitet  -
Sysmin 282 ! 5,3 95,0  ! 10,4 | 95,0  J 8,7 
Midler fra EIB 685 j 12,9 | 119,2  ! 66,0 119,2  ! 10,9  · 
- Lån af Bankens egne  midler 685 i 12,9 i 119,2  ', 66,0 119,2  ', 10,9 
I ALT 5.322  ! 100 914,7  ! 100 180,6  ! 100 1.095,3  ! 100 

TABEL Hib:  Finansieringerne  ved udgangen  af 1982, Fordelt efter finansieringsformer  og forvaltningsorganer 
(mio ECU) 
Samlet beløb Indgåede  forpligtelser 
ved udgangen af 1982 
(art. 95 i 
konventionen) Bistand, der 
forvaltes af 
Kommissionen Bistand, der 
forvaltes af 
EIB I alt 
Beløb  i X Beløb  i X Beløb ! X Beløb ! x 
Midler fra EUF 4.637  J 87,1 1.368,5  J100 146,0  ,' 34,5 1.514,5 ! 84,5 
- Gavebistand 2.996  J 56,3 895,0  ! 65,4 62,4  j 14,7 957,4 j 53,4 
(heraf: rentegodtgørelser (175) | (3,3) i (62,4)  J (14,7) (62,4) ! (3,5) 
nødhjælp) (202) | (3,8) (43,6)  | (3,2) i (43,6) i (2,4) 
- Lån på særlige vilkår 518 | 9,7 97,7  | 7,1 j 97,7 | 5,4 
- Risikovillig  kapital 284 j 5,3 i 83,6  i 19,8 83,6 
- Stabex 557 J 10,5 280,8  | 20,5 | 280,8  | 15,7 
- Den særlige finansieringsfacilitet  -
Sysmin 282 { 5,3 95,0  | 7,0 
j 95,0  | 5,3 
Midler fra EIB 685 | 12,9 | 277,6  ,' 65,5 277,6  | 15,5 
- Lån af Bankens egne  midler 685 J 12,9 ! 
277,6  ,' 65,5 277,6  j 15,5 
I ALT 5.322  |1 00 1.368,5  | 100 
1 
1 . .. 423,6  ! 100 
i U 1.792,1  ; 
• 100 

TABEL IV-l-a:  Oversigt  efter interventionssektorer  med angivelse  af procentvis andel, finansieringsform  
og forvaltningsorgan  - udviklingen  i løbet af 1982 (bistand  i henhold  til programmer  + Sysmin) 
(mio ECU) 
Udvikling  af produktionen Handels-I 
økonomisk Social Fremmende 
Industri Turisme Produktion I alt infra­ udvik­ foran­ Andet I alt 
heraf i landdi­ struktur ling stalt­
Sysmin strikter ninger 
(1) (2) (3) (4) (5) (1)-(5) 
I. Bistand  forvaltet  af Kommissionen 
- Gavebistand  i henhold  til programmel 55,4 0,8 312,3 368,5 74,8 117,5 9,5 3,3 573,6 
- Lån på særlige vilkår 18,8 95,0 42,9 156,7 22,5 179,2 
I alt 74,2 95,0 0,8 355,2 525,2 97,3 117,5 9,5 3,3 752,8 
Fordeling  i % 9,9 12,6 0,1 47,2 69,8 12,9 15,6 1,3 0,4 100 X 
II. Bistand  forvaltet  af EIB 
- Lån af  Bankens egne  midler 109,2 109,2 10,0 119,2 
- Rentegodtgørelser 23,7 23,7 2,4 26,1 
- Risikovillig  kapital 27,9 4,8 32,7 2,6 35,3 
I alt 160,8 4,8 165,6 15,0 180,6 
Fordeling  i % 89,0 2,7 91,7 8,3 100 X 
III. I ALT 235,0 ! 95,0 5,6 355,2 690,8 112,3 117,5 9,5 3,3 933,4 
Fordeling  i ?• 25,2 i 10,2 0,6 38,0 74,0 12,0 12,6 1,0 0,4 100 X 

TABEL IV-3~-b;  Oversigt  efter  interventionssektorer  med angivelse  af procentvis andel, finansieringsform  
og forvaltningsorgan  - udviklingen  i løbet af 1982  (samtlige  bistandsformer) 
(mio ECU) 
Projekter  og 
programmer Nødhjælp Stabex I alt 
(1) - (5) (6) (7) (1) - (7) 
I. Bistand  forvaltet  af Kommissionen 
- Gavebistand  i henhold  til programmer 573,6 573,6 
- Lån på særlige vilkår 179,2 179,2 
- Nødhjælp 19,1 19,1 
- Stabex 142,8 142,8 
I alt 752,8 19,1 142,8 914,7 
Fordeling i % 82,3 2,1 15,6 100 X 
II. Bistand  forvaltet  af EIB 
- Lån af Bankens egne  midler 119,2 119,2 
- Rentegodtgørelser 26,1 26,1 
- Risikovillig  kapital 35,3 35,3 
I alt 180,6 180,6 
III. I ALT 933,4 19,1 142,8 1.095,3 
Fordeling  af det  samlede beløb i % 85,3 1,7 13,0 100 X 

TABEL  IV-2-«;  Oversigt efter interventionssektorer  med angivelse  af procentsvis andel, finansieringsform  og forvalt­
ningsorgan  - situationen  ved udgangen af 1982 (bistand  i henhold  til programmer  + Sysmin)  
(mio ECU) 
Udvikling af produktionen 
Handels-
Industri 
heraf 
' Sysmin Turisme Produktion 
i landdi­
strikter I alt Økonomis 
infra­
struktur V Social 
udvik­
ling fremmende 
foran­
stalt­
ninger Andet I alt 
i CD (2) (3) (4) (5) (1) (5) 
I. Bistand forvaltet  af Kommissionen j 
- Gavebistand  i henhold  til programmer 69,8 ! 1,0 386,8 457,6 139,6 222,1 18,0 14,1 851,4 
- Lån på særlige vilkår 18,8 i 95,0 42,9 156,7 23,0 13,0 192,7 
I alt 88,6 ! 95,0 1,0 429,7 614,3 162,6 235,1 18,0 14,1 1.044,1 
Fordeling i % 8,5 i 9,1 0,1 41,2 58,9 15,6 22,5 1,7 1,3 100 X 
II. Bistand forvaltet  af EIB | 
- Lån af  Bankens egne  midler 253,2  ! 253,2 24,4 277,6 
- Rentegodtgørelser 54,7 j 54,7 7,7 62,4 
- Risikovillig  kapital 76,2 j 4,8 81,0 2,6 83,6 
I alt 384,1 | 4,8 388,9 34,7 423,6 
Fordeling i ?& 90,7 { 1,1 91,8 8,2 100 X 
III. I ALT 472,7 j 95,0 5,8 429,7 1.003,2 197,3 235,1 18,0 14,1 1.467,7 
Fordeling i % 32,2 ! 6,5 0,4 29,3 68,4 13,4 16,0 1,2 1,0 100 X 

TABEL IV-2-b: Oversigt  efter interventionssektorer  med angivelse  af procentvis andel, finansieringsform  
og forvaltningsorgan  - situationen  ved udgangen af 1982  (samtlige bistandsformer) 
(mio ECU) 
Projekter og 
programmer Nødhjælp Stabex I alt 
(1) - (5) <6> (7) (1) - (7) 
I. Bistand  forvaltet  af Kornmissionen 
- Gavebistand  i henhold  til programmer 851,4 851,4 
- Lån på særlige vilkår 192,7 192,7 
- Nødhjælp 43,6 43,6 
- Stabex 280,8 280,8 
I alt 1 044,1 43,6 280,8 1 368,5 
Fordeling i % 76,3 3,2 20,5 100 X 
II. Bistand  forvaltet  af EIB 
- Lån af Bankens egne  midler 277,6 277,6 
- Rentegodtgørelser 62,4 62,4 
- Risikovillig  kapital 83,6 83,6 
I alt 423,6 423,6 
III. I ALT 1 467,7 43,6 280,8 1 792,1 
Fordeling af det samlede beløb i % 81,9 2,4 14,7 100 X 

TABEL Va: Forpligtelser  og betalinger  - udviklingen  i løbet af 1982 
EUF-midler  (mio ECU) 
LAND Midler forvaltet  af Kommissionen 
Forpligtelser Midler forvaltet 
af EIB 
Forpligtelser 
Projekter Sysmin Stabex Nødhjælp I alt Risiko­ Rente­ Forplig­ Betalin­ Betalin­
og program­ (lån på Nødhjælp 
villig godtgø­ telser ger EUF ger i 51 
mer (gave­ særlige kapital relse i alt ger EUF 
af for­
bistand og 
lån på sær­vilkår) kapital 
EUF pligtel­
ser lige vilkår] pligtel­
ser 
(1) <2> (3) (4) (5) 
1 - 4 (6) (7) (8)» 
5+6+7 (9) (10)' 
9 : 8 
Antigua og Barbuda 0,1 0,1 0,1 
Bahamas 0,3 0,3 0,3 
Barbados 0,2 0,2 0,9 1,1 0,1 9,1 
Belize 0,1 0,1 0,1 
Benin 9,7 0,7 0,4 10,8 10,8 0,6 5,5 
Botswana 5,2 5,2 4,1 9,3 4,3 46,2 
Burundi 8,6 8,6 1,3 9,9 2,3 23,2 
Cameroun 14,8 13,5 28,3 2,9 31,2 16,6 53,2 
Kap Verde 1,0 0,5 1,5 1,8 3,3 1,1 33,3 
Centralafrikanske  Rep. 28,4 1,2 29,6 29,6 1,2 4,0 
Comorerne 0,9 0,9 0,9 0,6 66,6 
Congo 1,1 1,1 1,1 0,2 18,2 
Elfenbenskysten 4,6 27,6 32,2 4,7 36,9 33,1 89,7 
Djibouti 1,2 1,2 0,4 1,6 1,4 87,5 
Dominica 0,2 0,4 0,6 1,0 1,6 0,6 37,5 
Etiopien 44,1 0,8 1,8 46,7 0,5 47,2 2,2 4,7 
Fiji 1,4 0,5 1,9 1,8 3,7 1,1 29,7 
Gabon 9,2 9,2 9,2 0,6 6,5 
Gambia 1,9 3,3 5,2 5,2 0,8 15,4 
Ghana 5,6 25,6 0,1 31,3 31,3 26,0 83,1 
Grenada 0,5 0,1 0,6 2,4 3,0 0,2 6,7 
Guinea 12,0 12,0 12,0 1,2 10,0 
Guinea-Bissau 10,6 10,6 10,6 0,7 6,6 
Ækvatorialguinea 
Guyana 4,6 4,6 4,6 > 1,3 28,3 
Øvre Volta 11,1 11,1 11,1 2,7 24,3 
Jamaica 4,9 4,9 5,0 9,9 0,2 2,0 
Kenya H,5 16,5 0,4 31,4 3,5 34,9 21,9 62,7 
Kiribati 0,2 0,2 0,2 Lesotho 7,7 0,3 0,1 8,1 8,1 1,6 19,7 
Liberia 0,9 0,9 0,9 0,7 77,7 
Madagaskar 5,6 2,7 1,1 9,4 9,4 6,2 65,9 
Malawi 0,4 0,5 0,3 1,2 3,0 4,2 1,2 28,6 
Mali 21,1 0,5 0,3 21,9 21,9 8,2 37,4 
Mauritius 7,7 7,7 0,5 0,8 9,0 0,8 8,9 
Mauretanien 20,5 20,5 20,5 5,7 27,8 
Niger 8,0 0,3 8,3 8,3 3,1 37,3 
Nigeria 1,1 1,1 1,1 0,1 9,1 
Uganda 13,8 13,8 10,0 23,8 3,2 13,4 
Papua Ny Guinea 3,3 13,8 17,1 1,4 18,5 19,2 103,8 
Rwanda 15,7 0,5 2,0 18,2 18,2 6,9 37,9 
St. Lucia 0,4 0,4 0,4 1,2 300,0 
St. Vincent og Grenadin. 0,6 0,6 0,6 1,1 183,3 
Salomonøerne 3,4 0,6 4,0 4,0 0,6 15,0 
Vestsamoa 1,7 1,7 0,3 2,0 1,8 90,0 
Sao Tomé og  Principe 2,1 0,8 2,9 2,9 0,9 31,0 
Senegal 30,6 20,5 51,1 1,9 2,7 55,7 24,7 44,3 
Seychellerne 0,1 0,2 0,3 1,0 1,3 0,5 38,5 
Sierra Leone 16,7 0,9 17,6 17,6 1,3 7,4 
Somalia 1-,3 0,7 5,4 20,4 2,6 23,0 17,2 74,8 
Sudan 42,6 8,5 1,2 52,3 52,3 21,7 41,5 
Surinam 1,9 1,9 1,9 0,2 10,5 
Swaziland 3,2 ' 3,2 3,2 Tanzania 52,7 0,5 53,2 53,2 11,2 21,0 
Tchad 7,1 1,5 8,6 8,6 2,5 29,1 Togo 18,1 18,1 18,1 1,3 7,2 
Tonga 0,1 1,4 1,5 0,3 1,8 2,2 122,2 
Trinidad og Tobago 1,2 1,2 0,2 16,7 
Tuvalu 0,2 0,1 0,3 0,1 0,4 0,2 50,0 
Vanuatu 2,5 2,5 1,0 3,5 
Zaire 9,6 40,0 0,8 50,4 50,4 3,7 7,3 
Zambia 
Zimbabwe 18,3 
2,8 55,0 0,3 
1,0 73,6 
3,8 0,4 3,9 73,6 
8,1 32,1 
1,3 43,6 
16,0 
Regionale  interven­
tioner 127,7 127,7 127,7 24,3 19,0 
I ALT 657,8 95,0 142,8 19,1 914,7 35,3 26,1 976,1 328,1 33,6 

TABEL Vb: Forpligtelser  og betalinger  - situationen  ved udgangen af 1982 
EUF-midler 
(mio ECU) 
Midler forvaltet  af Kommissionen 
Forpligtelser Midler forvaltet 
af EIB 
Forpligtelser 
orplig-
elser 
alt 
UF Betalin­
ger EUF Betalin­
ger i % 
af for­
pligtel­
ser F 
C 
LAND n 
t 
i 'rojekter 
)g program-
ler (gave-
jistand og 
.ån på sær-
ige vilkår) Systnin S 
(lån på 
særlige 
vilkår) tabex t> lødhjælp I alt Risiko­
villig 
kapital Rente-  r 
godt- t 
gøreise i 
E orplig-
elser 
alt 
UF Betalin­
ger EUF Betalin­
ger i % 
af for­
pligtel­
ser 
(1) (2) (3) (4) (5) 
1 4 <6> (7) (8) = 
5+6+7 (9) (10) = 
9 : 8 
Antigua og Barbuda 0,1 0,1 0,1 
Bahamas 0,4 0,4 0,4 
Barbados 1,8 1,8 0,9 2,7 1,1 40,7 
Belize 0,1 0,1 0,1 
Benin 10,3 0,7 0,4 11,4 11,4 0,6 5,3 
Botswana 7,2 7,2 4,1 11,3 4,3 38,0 
Burundi 9,1 11,0 20,1 5,3 25,4 13,4 52,8 
Cameroun 15,5 13,5 29,0 6,7 35,7 20,4 57,1 
Kap Verde 1,2 0,2 1,0 2,4 1,8 4,2 1,3 30,9 
Centralafrikanske  Rep. 28,6 2,2 0,5 31,3 31,3 2,7 8,6 
Comorerne 1,3 1,1 0,2 2,6 0,2 2,8 1,7 60,7 
Congo 4,4 4,4 4,4 0,3 6,8 
Elfenbenskysten 19,0 46,8 65,8 4,7 70,5 52,3 74,2 
Djibouti 1,3 0,1 1,4 2,2 3,6 1,8 50,0 
Dominica 0,5 2,9 0,5 3,9 1,0 4,9 3,5 71,4 
Etiopien 
Fiji 97,6 0,8 2,0 100,4 0,5 100,9 2,4 2,4 Etiopien 
Fiji 1,8 1,3 0,3 3,4 1,8 4,0 9,2 6,0 65,2 
Gabon 9,3 9,3 7,2 16,5 7,8 47,3 
Gambia 5,5 11,4 0,1 17,0 17,0 9,0 52,9 
Ghana 13,7 25,6 0,2 39,5 39,5 26,0 65,8 
Grenada 0,7 0,1 0,8 2,4 3,2 0,3 9,4 
Guinea 12,9 0,5 13,4 13,4 1,4 10,4 
Guinea-Bissau 11,4 1,5 12,9 12,9 2,3 17,8 
Ækvator  ialguinea 0,1 0,1 0,1 
25,0 Guyana 5,2 5.2 5,2 1,3 25,0 
Øvre Volta 40,4 40,4 40,4 3,7 9,2 
Jamaica 5,2 3,3 6,5 5,0 13,5 3,4 25,2 
Kenya 
Kiribati 30,7 26,5 0,7 57,9 1,5 5,1 64,5 34,2 53,0 Kenya 
Kiribati 0,3 0,5 0,8 0,8 0,5 62,5 1 
Lesotho 8,4 0,5 0,1 9,0 3,0 12,0 1,9 15,8 
Liberia 1,0 1,0 0,7 1,7 0,7 41,2 
Madagaskar 13,9 3,9 1,3 19,1 2,2 21,3 9,2 43,2 
Malawi 4,4 1,8 0,4 6,6 3,0 9,6 2,5 26,0 
Mali 38,5 3,1 0,9 42,5 42,5 11,3 26,6 
Mauritius 9,3 9; 3 0,5 0,8 10,6 0,8 7,5 
Mauretanien 21,8 21,8 21,8 5,7 26,1 
Niger 28,4 1,1 29,5 3,6 33,1 6,7 20,2 
Nigeria 1,5 0,3 1,8 1,8 0,1 5,5 
Uganda 18,8 3,3 22,1 10,0 32,1 3,5 10,9 
Papua Ny Guinea 3,5 13,8 17,3 12,0 1,4 30,7 19,2 62,5 
Rwanda 33,3 7,1 2,0 42,4 42,4 13,5 31,8 
St. Lucia 1,5 1,* 2,9 2,9 2,6 89,6 
St. Vincent  og Grenadin. 2,9 0,2 3,1 3,1 1,1 35,5 
Salomonøerne 3,4 0,6 4,0 4,0 0,6 15,0 
Vestsamoa 5,1 2,9 8,0 3,3 11,3 3,0 26,5 
Sao Tomé og  Principe 2,2 0,8 3,0 3,0 1,0 33,3 
Senegal 34,1 59,1 0,2 93,4 4,2 5,6 103,2 66,5 64,4 
Seychellerne 0,1 0,2 0,3 1,0 1,3 0,5 38,5 
Sierra Leone 18,5 1,8 20,3 20,3 2,3 11,3 
Somalia 25,8 2,6 16,0 44,4 2,6 47,0 26,3 56,0 
Sudan 44,1 21,9 1,7 67,7 67,7 36,0 53,2 
Surinam 2,8 2,8 2,8 0,2 7,1 
Swaziland 3,6 3,6 1,9 5,5 1,9 34,5 
Tanzania 57,8 6,8 0,1 64,7 7,5 72,2 17,6 24,4 
Tchad 7,6 2,6 3,0 13,2 13,2 5,5 41,7 
Togo 22,2 22,2 1,5 23,7 2,8 11,8 
Tonga 0,1 0,6 1,4 2,1 1,3 3,4 2,8 82,3 
Trinidad  og Tobago 1,2 1,2 1,2 2,4 0,2 8,3 
Tuvalu 0,3 0,1 0,4 0,1 0,5 0,3 ( 60,0 
Vanuatu 2,5 2,5 1,0 3,5 
8,7 Zaire 10,8 40,0 2,8 53,6 6,0 59,6 5,2 8,7 
Zambia 25,2 55,0 1,1 81,3 1,5 8,5 91,3 34,5 37,8 
Zimbabwe 2,8 1,0 3,8 0,4 3,9 8,1 1,3 16,0 
Regionale  interven­
tioner 156,1 156,1 1,6 1,3 159,0 29,9 18,8 
I ALT 949,1 95,0 280,8 43,6 1 368,5 83,6 62,4 1 514,5 518,9 34,3 
(9) 

TABEL VI; Normale lån og  risikovillig  kapital,  anvendt af EIB i  AVS-staterne  i 1982 i  henhold  til Lomé II 
Fordeling  på sektorer 
Lån af EIB's egne midler Risikovillig  kapital 
med midler fra EUF I alt 
INTERVENTIONSSEKTOR INTERVENTIONSSEKTOR 
An­
tal Beløb 
(mio ECU) 0' /O An­
tal Beløb 
(mio ECU) 0' /G An­
tal Beløb 
(mio ECU) /O 
Agroindustrielle  anlæg 4 25,2 21,2 2 2,9 8,2 6 28,1 18 ,2 
Kemisk industri 1 11,0 9,2 -- - 1 11,0 7,1 
Energi 3 44,0 36,9 3 4,6 13,0 6 48,6 31,4 
Generelt  (inklusive kreditlinjer) 5 29,0 24,3 10 20,4 57,8 15 49,4 32,0 
Industrialisering  i alt 13 109,2 91,6 15 27,9 79,0 28 137,1 88,7 
Turisme - - - 2 4,8 13,6 2 4,8 3,1 
Økonomisk  infrastruktur: 
Transport 
Telekommunikation 1 10,0 8,4 4 2,6 7,4 4 
1 2,6 
10,0 1,7 
6,5 
I A L T 14 119,2 100,0 21 35 ,3 100,0 35 154 ,5 100,0 

TABEL VII: Finansieringer  i landene i Afrika, Vestindien  og Stillehavet  (AVS) I 1982  
i henhold  til den anden Lomé-konvention 
Fordeling efter investeringsprojektets  beliggenhed 
Lån af EIB's Risikovillig I a 1 t 
egne midler kapital med 
midler fra EUF 
LAND 
f Mio ECU f \n-Mio ECU \n-Mio ECU /0 
t .al Mio ECU 
t .al 1 ;al 
AFRIKA 11 99,3 83,3 11 23,3 66,1 22 122,6 79,4 AFRIKA 
max m m KO mmmm •i am mm mmmm 
Vestafrika 4 32,6 27,3 2 3,6 10,2 6 36,2 23,5 
Kap Verde _ - -1 1,8 5,1 1 1,8 1,2 
Elfenbenskysten 3 21,6 18,1 -— 3 21,6 14,0 
Senegal 1 11,0 9,2 1 1,8 5,1 2 12,8 8,3 
Central- og Ækvatorialafrika 2 10,7 9,0 1 
1 1,3 
1,3 3,7 
3,7 3 
1 12,0 
"T73 7,7 
0,8 Burundi — - -1 
1 1,3 
1,3 3,7 
3,7 3 
1 12,0 
"T73 7,7 
0,8 
Cameroun 2 10,7 9,0 -— 2 10,7 6,9 
Det østlige og  sydlige Afrika 5 56,0 47,0 9 18,4 52,2 14 
1 74,4 
15,0 48,2 
O 7 
Botswana 1 15,0 12,6 — 14 
1 74,4 
15,0 9,' 
Djibouti 
Etiopien 
Kenya 2 17,0 14,3 1 
1 0,4 
0,5 1,1 
1,4 1 
1 
2 0,4 
0,5 
17,0 0,3 
0,3 
11,0 
Malawi — - -1 3,0 8,6 1 3,0 2,0 
2,9 Mauritius 1 4,0 3,4 1 0,5 1,4 2 4,5 2,0 
2,9 
Uganda 
Seychellerne 2 
1 10,0 
1,0 28,4 
2,8 2 
1 
1 10,0 
1,0 
2,6 6,5 
0,6 
1,7 Somalia — - -1 2,6 7,4 2 
1 
1 10,0 
1,0 
2,6 6,5 
0,6 
1,7 
Zimbabwe 1 20,0 16,7 1 0,4 1,1 2 20,4 13,2 
VESTINDIEN 2 12,0 10,1 4 8,4 23,8 6 20,4 13,2 
Ml aes EX -•i ataiaiai •iBtBiai 
Barbados 1 4,0 3,4 -- -1 4,0 2,6 
Dominica — 2 1,0 2,8 2 1,0 0,6 
1,6 Grenada — — -1 2,4 6,8 1 2,4 0,6 
1,6 
Jamaica 
Trinidad og Tobago 1 8,0 6,7 1 5,0 14,2 1 
1 5,0 
8,0 3,3 
5,2 
STILLEHAVET 1 7,9 6,6 
• BHX 5 
m 3,6 
mmam 10,1 6 
m 11,5 
mm^m 7,4 
mmmm 
Fiji 
Papua Ny Guinea 1 7,9 6,6 l 1,8 5,1 1 
1 1.8 
7,9 1,2 
5,1 
O 2 Vestsamoa 
Tonga 
Tuvalu 
Vanuatu -- -1 
1 
1 
1 0,3 
0,3 
0,1 
1,0 0,9 
0,9 
0,4 
2,8 i 
1 
1 
1 0, i 
0,3 
0,1 
1,0 0,2 
0,1 
0,6 
I ALT 14 119,2 100,0 21 35,3 100,0 35 154,5 100,0 

TABEL VIII; Geografisk  fordelig af EIB's finansieringer  i AVS-staterne  i 1982 
efter BNP pr. indbygger  - LOME II 
LAND 
(BNP/indb.  i US $ 1980) Lån af EIB's 
egne midler Risikovillig 
kapital I alt LAND 
(BNP/indb.  i US $ 1980) 
mio ECU 0' 
/O mio :cu 0' /O mio ECU 0' 
/O 
BNP/indb.  < 370 US $ -19 ,2 54, 4 19,2 12,4 
Burundi 1 ,3 3, 7 1,3 0,8 
Kap Verde - 1 .8 5, 1 1,8 1,2 
Etiopien -0 ,5 1, 4 0,5 0,3 
Malawi -3 ,0 8, 5 3,0 1,9 
Uganda -10 ,0 28, 3 10,0 6,5 
Somalia ·- 2 6 7, 4 2,6 1,7 
370 US $ <  BNP/indb.  < 1 000 US $ 81 ,6 68,4 7 ,8 22, 1 89,4 57,9 
Botswana 15 ,0 12,6 15,0 9,8 
Cameroun 10 ,7 9,0 10,7 6,9 
Djibouti -0 ,4 1. 1 0,4 0,3 
Dominica -1,0^ 2, 8 1,0 0,6 
Grenada -2 ,4 6, 8 2,4 1,6 
Kenya 17 ,0 14,3 17,0 11,0 
Papua Ny Guinea 7 ,9 6,6 7,9 5,1 
Vestsamoa -o ,3 o, 9 0,3 0,2 
Senegal 11 ,0 9,2 i ,8 5, 1 12,8 8,3 
Tonga -0 ,3 o, 9 0,3 0,2 
Tuvalu -o ,2 o, 6 0,2 0,1 
Vanuatu -i ,0 2, 8 1.0 0,6 
Zimbabwe 20 ,0 16,7 o ,4 1, 1 20,4 13,2 
BNP/indb.  > 1 000 US $ 37 • 6 31,6 8 ,3 23, 5 45,9 29,7 
Barbados 4 ,0 3,4 4,0 2,6 
Elfenbenskysten 21 18,1 21,6 14,0 
Fiji -1 ,8 5, 1 1,8 1,2 
Jamaica - 5 ,0 14, 2 5,0 3,2 
Mauritius 4 ,0 3,4 0 ,5 1, 4 4,5 2,9 
Seychellerne i ,0 2, 8 1,0 0,6 
Trinidad og Tobago 8 .0 6,7 8,0 5,2 
AVS I ALT 119 ,2 100,0 35 ,3 100, 0 154,5 100,0 

TABEL IX: Rentegodtgørelser  i 1982 - LOME  II 
Land Projektets  betegnelse Lånebeløb 
(mio ECU) Rente­
godtgørelse 
(mio ECU) 
Barbados Barbados  Development  Bank 4,00 0,92 
Botswana Morupule 15,00 4,11 
Cameroun CAMDEV II 
SOCAPALM  III 6,90 
3,80 1,91 
1,04 
Elfenbenskysten INTELCI 
COFINCI II 
SAPH II 10,00 
5,00 
6,60 2,43 
0,77 
1,49 
Kenya Development Finance  Company (DFCK III) 
Olkaria Geothermal  Power 8,00 
9,00 1,88 
1,63 
Mauritius Development  Bank of  Mauritius  (DBM) 4,00 0,75 
Papua Ny Guinea Higaturu II 7,90 1,36 
Senegal Industries  Chimiques  du Senegal  (ICS) 11,00 2,70 
Trinidad 
og Tobago TTDFC Global Loan 8,00 1,16 
Zimbabwe Wankie Power 20,00 3,93 
I ALT 119,20 26,08 

TABEL X: Stabex-overførsier i  1982 (anvendelsesåret  1981) (ECU) 
Land 
Bénin 
Cameroun 
Centralafrikanske  Republik 
Elfenbenskysten 
Dominica 
Etiopien 
Fiji 
Gambia 
Ghana 
Grenada 
Kenya 
Lesotho 
Madagaskar 
Malawi 
Mali 
Papua Ny Guinea 
Rwanda 
Salomonøerne 
Vestsamoa 
Sao Tomé 
Senegal 
Sierra Leone 
Somalia 
Sudan 
Tanzania 
Tuvalu 
Overførsler i  alt 
Vanuatu Vare Stabex-
overførsel Fordeling  af 
de 40 mio ECU I alt 
Bomuld,  ikke kartet  eller kæmmet 101 694 28 475 130 169 
Palmeolie 198 893 55 692 254 585 
Palmekerneolie 425 520 119 148 544 668 
Kakaoprodukter 8 084 683 2 263 765 10 348 448 
Rå eller brændt  kaffe 5 459 706 1 528 755 6 988 461 
Rå eller brændt  kaffe 1 200 616 336 180 1 536 796 
Rå eller brændt  kaffe 27 601 201 7 728 523 35 329 724 
Kokosprodukter 392 297 109 846 502 143 
Rå eller brændt  kaffe 756 794 211 908 968 702 
Kokosolie 510 459 142 932 653 391 
Jordnødder 1 738 342 486 747 2 225 089 
Jordnødolie 1 125 275 315 085 1 440 360 
Oliekager 413 858 115 883 529 741 
Kakaoprodukter 25 606 655 7 170 037 32 776 692 
Muskatnød og  muskatblomme 154 320 43 211 197 531 
Rå eller brændt  kaffe 16 448 532 4 605 699 21 054 231 
Angora 276 977 77 556 354 533 
Rå eller brændt  kaffe 2 688 131 752 695 3 440 826 
Te 510 459 142 932 653 391 
Sheanødder 510 459 142 932 653 391 
Rå eller brændt  kaffe 7 360 518 2 060 995 9 421 513 
Kakaobønner 4 482 798 1 255 214 5 738 012 
Kopra 1 082 569 303 126 1 385 695 
Kokosolie 906 347 253 783 1 160 130 
Rå eller brændt  kaffe 510 459 142 932 653 391 
Kopra 565 092 158 229 723 321 
Kakaobønner 914 719 256 127 1 170 846 
Kopra 808 903 226 498 1 035 401 
Kakaobønner 777 258 217 637 994 895 
Jordnødprodukter 20 525 673 5 747 326 26 272 999 
Palmekerneprodukter 845 514 236 749 1 082 263 
Kakaobønner 41 680 11 671 53 351 
Friske bananer 741 567 207 644 949 211 
Bomuld,  ikke kartet  eller kæmmet 8 499 198 2 379 832 10 879 030 
Rå eller brændt  kaffe 542 321 151 853 694 174 
Kopra 44 223 12 383 56 606 
Kakaobønner  (OLT-tildelingen) 142 853 
341 710 
412 40 000 000 182 853 710 

TABEL XI - a  
i\. EUF -  Situationen  pr. 31. december 1982 
Fordeling  på de enkelte medlemsstater,  AVS/OLT og tredjelande 
(1 000 ECU) 
Kontrakter vedr. Kontrakter vedr. Kontrakter vedr. Alle kontrakter 
anlægsarbejder leverancer fagligt samarbejde Alle 
Virksomhedernes 
nationalitet y 
Beløb X 
31.12.82 X 
31.12JS1 Beløb X 
31.12.82 X 
31.12.81 Beløb X 
31.12.82 X 
31.12.81 Beløb A 
51.12.82 * 
31.12.81 
Tyskland 72.865 6,79 7,63 81.847 19,98 20,14 71.749 21,00 20,81 226.462 12,41 12,84 
Belgien 61.461 5,72 6,60 19.928 4,87 4,42 26.079 7,63 8,30 107.469 5,90 6,46 
Frankrig 259.367 24,16 23,43 93.603 22,84 22,75 68.234 19,97 19,98 421.203 23,08 22,63 
Italien 114.682 10,68 11,23 60.447 14,76 14,80 38.175 11,17 11,35 213.303 11,69 12,02 
Luxembourg - - - 21 0,01 0,01 4.608 1,35 1,52 4.629 0,25 0,29 
Nederlandene 33.850 3,15 3,44 16.653 ' 4,07 4,31 25.444 7,45 7,32 75.948 4>f6 " 4,37 
Danmark 2.309 0,22 0,25 2.803 0,68 0,59 6.859 2,00 2,03 11.971 0,66 0,67 
Foren. Kongerige 43.830 4,08 3,39 75.964 18,55 18,49 51.989 15,22 14,19 171.782 9,41 8,69 
Irland - - - 46 0,01 0,02 6.241 1,83 1,69 6.287 0,34 0,32 
AVS-OLT 475.052 44,25 42,93 34.694 8,47 8,47 40.490 11,85 12,30 550.237 30,15 29,67 
Tredjelande 10.254 0,95 1,10 23.567 5,76 6,00 1.794 0,53 0,51 35.614 1,95 2,04 
[ ALT 1.073.670 100,00 100,00 409.573 100,00 100,00 341.662 100,00 100,00 1.824.905 100,00 100,00 
58,83  X 22,45 X 18,72 X 100,00  X 

TABEL XI - b  
5. EUF - Situationen  pr. 31. december 1982 
Fordeling  på de enkelte medlemsstater,  AVS/OLT og tredjelande 
(1 000 ECU) 
Kontrakter  vedr. 
anlægsarbejder Kontr 
le akter vedr. 
verancer Kontrakter vedr. 
fagligt samarbejde Alle kontrakter 
Virksomhedernes 
nationalitet 1 
Beløb * X Be løb X X B 3løb X X Beløb X X Beløb 
31.12.82 30.6.82 31.12.8a 30.6.82 31.12 .82 30.6.82 51.12.82 30.6-82 
Tyskland 34 .961 17,69 25, 8< 10 .353 19,04 15,77 11. 382 21, 62 20,57 56 .696 18,61 23,78 
Belgien 5 .517 2,79 2,6C 1 .321 2,43 4,24 4. 178 7, 94 8,42 11 .016 3,62 3,62 
F rankrig 41 .008 20,75 24,12 9 .073 16,69 12,79 14. 971 28, 43 28,54 65 .052 21,35 23,23 
Italien 9 .706 4,91 7,17 8 .972 16,50 26,02 5. 324 10, 11 5,83 24 .002 7,88 9,48 
Luxembourg - - - -398 0, 76 0,47 398 0,13 0,06 
Nederlandene - -7 .647 14,07 2,90 3. 282 6, 23 3,93 10 .929 3,59 0,92 
Danmark - -15 0,01 0,06 1. 384 2, 63 3,41 1. 399 0,46 0,48 
Foren. Kongerige 118 0,06 0,01 10 .848 19,96 34,94 7. 175 13, 63 4,13 18. 141 5,95 5,21 
Irland - -4 .800 8,83 -832 1, 58 0,99 5. 632 1,85 0,14 
Grækenland --- -MC 
AVS-OLT 88 .918 44,99 27,38 1 .205 2,22 3,14 3. 684 7, 00 23,71 93. 807 30,79 23,67 
Tredjelande 17 .410 8,81 12,87 136 0,25 0,14 35 0, 07 17. 581 5,77 9,41 
I alt 197 .638 100,00 100,00 54 .370 . 100,00 100,00 52. 645 100, 00 100,00 304 .653. 100,00 100,00 
64, 37 X 17,85 X 17 ,28 X 100 ,00 X 

"fftBEV. Fagligt bistandspersonale  besVcæftiget i  AMS-staterne  i 1982  (antal personer) 
Interventionssektor AVS i alt I de mindst 
udviklede stater, 
indlandsstater 
og østater 0' 
/O 
_ Planlægning og  administration 42 32 76,2 
-Offentlige  tjenester 84 70 83,3 
-Landbrug 444 285 64,2 
-Industri 147 127 86,4 
-Handel 33 8 24,2 
-Uddannelse 73 60 82,2 
-Sundhedsvæsen 11 10 90,1 
-Socialsektoren 21 15 71,4 
-Flere sektorer 92 52 56,5 
I alt 947 659 69,6 

BILAG 
RESOLUTION  VEDTAGET AF AVS/EØF-MINISTERRÅDET 
den 20. maj 1983 
vedrørende det  finansielle  og faglige  samarbejde 
AVS/EØF-MINISTERRÅDET, 
som henviser  til anden AVS/EØF-konvention,  undertegnet  i Lomé 
den 31. oktober  1979, i det følgende benævnt  "konventionen",  særlig 
artikel 108, stk. 6, og  artikel  119, 
som henviser  til rapporten  og udkastet  til resolution forelagt  af 
Artikel  108-udvalget, 
som er  klar over behovet  for en fuldstændig gennemførelse af  resolu­
tionen vedrørende det  finansielle  og faglige  samarbejde,  som AVS/EØF 
Ministerrådet  vedtog  den 14. maj 1982 i  Libreville, 
VEDTAGET FØLGENDE RESOLUTION: 

- 2. -
I. GENERELT 
Rådet noterer  sig den  beretning,  der er  forelagt  af 
Kommissionen i henhold  til konventionens  artikel  119, og 
værdsætter  kvaliteten  af de i  denne beretning indeholdte 
oplysninger. 
Ked henblik  på at  lette arbejdet  i Artikel  108-udvalget 
opfordrer  det imidlertid  Kommissionen  til i fremtiden: 
a) at fremskynde forelæggelsen af  sine beretninger  og til 
under alle omstændigheder  ikke at forelægge dem senere 
end ultimo  juli i det år, der følger  efter referenceåret, 
b) at beskæftige sig  mere indgående med de spørgsmål, der 
er behandlet med særlig opmærksomhed under drøftelserne 
i Artikel  108-udvalget,og med de vedtagne  resolutioner, 
c) at tilvejebringe  statistiske  oplysninger  om udbetalinger 
i forbindelse  med de  forskellige  finansieringsformer  og med 
de sektorbestemte  aspekter  ved samarbejdet. 
Endvidere  opfordrer  Rådet begge parter  til at belyse 
Artikel  108-udvalgets  drøftelser ved i særskilte 
dokumenter  eller  rapporter  at fremdrage konkrete eksempler 
på vanskeligheder  i forbindelse  med gennemførelsen af det 
finansielle  og faglige  samarbejde. 

- 3 -
TT. ANVENDELSE AF  VISSE SÆRLIGE BESTEMMELSER I KONVENTIONEN 
1. De mindst  udviklede AVS-stater. AVS-stater  uden søkvst,  eller 
som er østater 
Rådet fastslår på ny nødvendigheden af, at der imdrøm-
mes de mindst  udviklede AVS-stater  en særbehandling, og at der 
træffes særlige  foranstaltninger  til fordel  for AVS-stater  uden 
søkyst,  eller som er østater. 
Rådet erindrer  om, at der med  henblik  på at bistå  disse 
lande med at  overvinde  de særlige  vanskeligheder,  de står  over 
for, i konventionen  er indsat  særbestemmelser, der  bygger  på 
denne betragtning. 
Rådet mærker sig de bestræbelser, Fællesskabet  allerede  har 
udfoldet  i denne henseende,  og opfordrer  de pågældende AVS/EØF-
institutioner  til snarest muligt  at undersøge den  reelle  virk­
ning af disse foranstaltninger  samt forelægge Rådet  forslag 
vedrørende  disse foranstaltninger  med henblik  på at  sikre den 
faktiske  gennemførelse af  konventionen  på den  mest fleksible 
og effektive  måde. 
2. Regionalt_samarbejde 
Rådet henviser  til afsnit  II, punkt 2, i sin  resolution  af 
14. maj 1982 vedrørende det  finansielle  og faglige  samarbejde  og 
gentager  sin støtte  til AVS-staternes  ønske om en  styrkelse  af 
det regionale  samarbejde  i betragtning  af, at  dette er grundlæg­
gende for deres udvikling. 
Rådet noterer  sig endvidere,  at hvis konventionens  målsætning 
skal nås, må en forøgelse af  ressourcerne  modsvares  af et snæv­
rere samarbejde  mellem  AVS-staterne  og Fællesskabet ved den  prak­
tiske gennemførelse af  regionale projekter. 
Rådet opfordrer derfor  begge  parter  til at finde frem  til 
og iværksætte  projekter,  som yder et reelt bidrag  til løsningen 
af udviklingsproblemer,  som er fælles for en række  AVS-stater. 

- 4 -
3. Samfinansiering 
Rådet udtrykker  sin tilfredshed  med, at der i  konventionen  er 
lagt vægt på  anvendelsen  af samfinansiering,  der gør det  muligt at 
tilvejebringe  de yderligere  finansielle  midler,  der er nødvendige 
til gennemførelsen af  visse store projekter.  _ 
Rådet henstiller,  at der  fortrinsvis  anvendes  fælles  finansie­
ring, særlig i de tilfælde,  hvor midler fra  forskellige  bistands-
ydere indgår i en  enkelt fond,  og henstiller  endvidere,  at de  admi­
nistrative  procedurer  for gennemførelsen af de pågældende  projekter 
forenkles. 
Rådet udtrykker  sin tilfredshed  med, at  Kommissionen  har taget 
initiativet  til at harmonisere  sine egne samfinansieringsprocedurer 
med Verdensbanken  og med de  arabiske fonde,  og opfordrer  den til at 
udfolde bestræbelser i  samme  retning  med hensyn  til andre bistands-
ydere . 
4. Mikroprojekter 
Rådet henviser  til afsnit  II, punkt 3, i sin  resolution  af 
14. maj 1982 vedrørende det  finansielle  og faglige  samarbejde,  hvor­
efter begge  parter  tillægger  mikroprojekter stor betydning. 
Rådet henleder  opmærksomheden på den  forbedrede procedure,  der 
er indført i  denne henseende,  og hvorefter  Kommissionens  godkendelse 
bygger på årlige  programmer,  hvori der gøres  rede for de  typer pro­
jekter, der skal udføres, således at det  overlades  til Kommissionens 
delegerede  at afgøre, hvornår sådanne  projekter  er modne  til gennem­
førelse . 
Rådet håber, at  denne procedure  utvivlsomt vil  gøre systemet 
mere effektivt,  og håber, at  disse mikroprojekter  kan forberedes,  ud-
f-..'es og følges op på de  bedst mulige  betingelser. 

- 5 -
III. FREMSKYNDELSE OG FORBEDRING AF GENNEMFØRELSEN AF DET  FINANSIELLE 
OG FAGLIGE  SAMARBEJDE 
1. Planlægning 
Rådet konstaterer,  at princippet  i konventionens  artikel 
110 ikke  er gennemført,  idet det planlagte  gennemsnitlige  afløb 
for forpligtelser  er på  14,8%,  medens det  faktiske  afløb  for de 
samlede  forpligtelser  beløb sig  til 12,1% af de  disponible  mid­
ler. 
Rådet pålægger  derfor  Artikel  108-udvalget  at undersøge år­
sagerne  til denne  forskel  mellem  de planlagte  mål og de  faktisk 
opnåede  resultater  og, om nødvendigt, forelægge de  kompetente 
myndigheder  forslag  til fornødne  foranstaltninger,  der kan  ret­
te op på  situationen. 
2. Udvælgelse og  forberedelse  af projekterne  eller  handlingsprogram-
me rne 
Rådet er  enigt om, at  AVS-landene,  navnlig  de mindst  udvik­
lede, i højere  grad bør bistås ved fastsættelsen og  forberedel­
sen af de  projekter  eller handlingsprogrammer,  som skal finansi­
eres af Fællesskabet. 
3. Udarbejdelse  og undertegnelse  af finansieringsaftalerne 
Rådet opfordrer  begge  parter  til at træffe de nødvendige 
foranstaltninger  for at  sikre, at finansieringsaf  taler,  hvis ind 
gåelse er en forudsætning for den  faktiske  iværksættelse af  pro­
jekterne  eller  handlingsprogrammerne,  udarbejdes  og undertegnes 
så hurtigt  som muligt. 

- 6 -
4. Forberedelse  af udbudsmaterialet;  tildeling  og undertegnelse  af 
kontrakterne 
Rådet henstiller,  at AVS-staterne  sikrer,  at udbudsmaterialet 
forberedes inden  for de  foreskrevne  frister  og opfordrer  begge 
parter  til at sørge  for, at procedurerne  for tildeling  og under­
tegnelse  af kontrakterne ikke  medfører unødvendige  forsinkelser. 
5. Betalinger_og_regnskabsføring 
Rådet noterer sig,  at for så  vidt angår  udbetalinger  er satsen 
i konventionens  første år  tilsyneladende  en forbedring  i forhold  til 
udbetalingssatsen  i første Lomé-konventions første år (191 mio ECU 
eller 4,1% af de  samlede  bevillinger  under 5. EUF  sammenlignet  med 
97 mio ECU  eller 3,5% af de  samlede  bevillinger  under 4. EUF). 
Rådet pålægger  imidlertid  artikel  108-udvalget  at analysere si­
tuationen yderligere  med henblik  på at afgøre,  hvorvidt disse tal  nød­
vendigvis  i faste værdier er  udtryk for en  forbedret  præstation med 
hensyn  til gennemførelse af  projekter  og handlingsprogrammer,  eftersom 
første Lomé-konventions første år kun  omfattede  ni måneder, medens 
konventionens  første år dækkede en  tolv måneders  periode. 
Rådet henstiller,  at begge parter  træffer  foranstaltninger  med 
henblik på at  sikre, at betalingerne foretages  så hurtigt  som muligt, 
idet de drager  omsorg  for, at formaliteter  og administrative proce­
durer begrænses  til det minimum,  som kræves af  hensyn  til en finan­
sielt forsvarlig  forvaltning  af projekterne  eller  handlingsprogram­
merne . 

- 7 -
Rådet opfordrer  endvidere  AVS-staterne  til, for så vidt angår 
forskudsordningerne,  at bestræbe  sig på inden for  de fastsatte  tids­
frister at forelægge den  dokumentation  vedrørende  betaling,  der er 
nødvendig,  for at d ;r kan afsættes nye  midler  til forskud i for­
bindelse med de pågældende  projekter. 
Rådet henleder  yderligere  AVS-staternes  opmærksomhed på de nye 
fordelagtige  bestemmelser,  som Fællesskabet har  vedtaget,  og som 
giver entreprenører  fra AVS-staterne  mulighed  for at opnå den nød­
vendige valuta fra  medlemsstaterne  til gennemførelsen af de  kon­
trakter, de udfører, mod fremlæggelse af  bevis for,  at midlerne  an-
vendes eksternt. 
6 • 2SÉ?iiDiQ£i_§f 5iytnin^_og_igangsæ^telse 
Rådet henstiller,  at AVS-staterne  træffer  alle nødvendige  for­
anstaltninger,  i givet fald bistået af Fællesskabet, med  henblik på 
inden for  de fastsatte  frister at opbygge de administrative,  fagli­
ge og finansielle  strukturer,  der er nødvendige for igangsætningen 
af projekterne  eller handlingsprogrammerne. 
I erkendelse af,  at mange  AVS-stater  har vanskeligt  ved straks 
at påtage  sig det finansielle  ansvar  for drift og vedligeholdelse 
af projekter, anbefaler  Rådet  kraftigt,  at der  regnet fra planlæg­
ningsfasen  lægges større vægt på  mulighederne  for vedligeholdelse, 
på grundlag  af finansiering,  importbetingelser,  nødvendig  eksper­
tise og institutionelle  begrænsninger. 7. Drift og vedligeholdelse  af projekter 
I erkendelse af,  at mange  AVS-stater  har vanskeligt  ved straks 
at påtage sig det finansielle  ansvar for drift og vedligeholdelse 
af projekter, anbefaler  Rådet kraftigt,  at der regnet fra planlæg­
ningsfasen  lægges større vægt på  mulighederne  for vedligeholdelse, 
på grundlag af finansiering,  importbetingelser,  nødvendig  eksper­
tise og institutionelle  begrænsninger. 

- 8 -
8i ^20^il^lE!?5§il_*2^C1°i2li_2I_^iiPaE[}i[}S_§f_P£°JelS^£r °g  handlings-
programmer_til_lokale_forhold 
Idet Rådet noterer  sig, at de  fleste  investeringer  i høj grad 
er baseret  på import  og rettet  mod udenlandske virksomheder og 
således  reducerer fordelene  for den  lokale  økonomi i form af lo­
kal værditilvækst,  anbefaler  det, at EUF  fuldt ud tager hensyn 
til de fordele  for den  lokale  økonomi, som en forøgelse af de  loka­
le muligheder og  inddragelse  af lokale  planlægnings- og  byggefir­
maer vil medføre,  samt  til behovet for  tilpasning  af den  importered' 
teknik  til AVS-staternes miljømæssige og  kulturelle  forhold. 
IV. SEKTORER  FOR BISTAND 
1. Energi 
Rådet erindrer  om AVS-Rådets  resolution  af juli 1980, hvori 
der opfordres til  en omfattende  indsamling  af data om AVS-stater­
nes kapacitet  og behov på energiområdet med  henblik  på at  fast­
lægge retningslinjer  til fremme  af samarbejdet mellem  AVS-stater-
ne på dette område. 
Rådet noterer sig,  at dette arbejde  endnu  ikke er udført 
på grund af  manglende  midler  og ser med  tilfredshed,  at Fælles­
skabet får mulighed for at  finansiere  sådanne undersøgelser  (for­
trinsvis på regionalt plan)  i henhold  til konventionens  artikel 76. 
2. Industrialisering 
Rådet understreger betydningen af konventionens afsnit V og 
af fælleserklæringerne i bilag X og XI til slutakten. 

- 9 -
Rådet henviser  til afsnit  III, punkt  1, i sin  resolution  af 
14. maj 1982  vedrørende  det finansielle  og faglige  samarbejde  og 
afventer  med stor interesse  resultatet  af arbejdet  i Udvalget  for 
industrielt  Samarbejde. 
3. Udvikling  i landdistrikterne 
Rådet henleder  opmærksomheden  på problemerne omkring opdræt, 
navnlig i forbindelse  med utilstrækkelige prisfastsættelsesfor-
anstaltninger  for kød og  konsekvenserne  heraf for dyrenes  pasning 
og ernæring. 
Rådet henviser  derfor  til afsnit  III, punkt  2, i sin  resolu­
tion af 14. maj 1982  vedrørende  det finansielle  og faglige  sam­
arbejde og understreger  endnu engang,  at de  priser for landbrugs­
produkter,  der betales  til producenterne,  er en af de  faktorer, 
som er afgørende for,  at projekterne  med henblik  på forøgelse  af 
produktionskapaciteten  kan lykkes,  og det  peger derfor  yderligere 
på ønskeligheden  af, at  AVS-staterne  får al  nødvendig støtte  fra 
Fællesskabet. 
Med henblik  på at  sikre levedygtigheden  af programmerne  for 
integreret  udvikling  i landdistrikterne  og forbedre  deres  resul­
tater i henhold  til konventionen,  henstiller  Rådet indtrængende,  at 
- projekterne  udarbejdes  på grundlag  af en nøjagtig  vurdering  af 
midlerne  og begrænsningerne  på det  traditionelle  bedrifts­
niveau ; 
- de valgte  tekniske  løsninger  er enkle og samstemmende; der  skal 
lægges særlig vægt  på problemet omkring  vedligeholdelse  af 
produktionsmidlerne; 

- 10 -
- projektet inddrager  den lokale  befolkning  i arbejdet  eller endog 
om muligt  i udgifterne  og sikrer  den lokale  befolkning  fordele. 
4. uddannelse 
I betragtning  af uddannelsens  betydning  i alle aspekter  af 
udviklingen  understreger  Rådet, at det i  stigende grad  er nødven­
digt at fremsætte et  bredere  tilbud  af EUF-virkemidler  som en  hel­
hed, og at  infrastruktur,  materiel,  faglig  bistand,  stående ud­
gifter,  stipendier  og uddannelsesprogrammer  skal kunne  finansieres 
og skal kunne  forvaltes  på integreret  måde. 
Derfor anbefaler  Rådet, at der gøres en  kraftig  indsats  led­
saget af institutionelle  og administrative  foranstaltninger  inden 
for Fællesskabet og de  AVS-regeringer,  der modtager  bistand,  med 
henblik  på at  sikre,  at uddannelsesprojekter  udtrykkeligt  med­
tages i EUF-investeringsplanerne. 
Endelig  erkender  Rådet, at uddannelsesspørgsmålet kræver en 
virkelig  dialog  mellem Fællesskabet og  AVS-staterne,  således at 
der udvikles  en sammenhængende  helhedspolitik,  som vil gøre det 
muligt for AVS-staterne  at udarbejde  kriterier  for aktionen.  , 

- 11 -
5. Transportprojekter 
Idet Rådet erkender,  at begge  parter  til stadighed  må have 
opmærksomheden  henledt  på en regelmæssig og  tilfredsstillende  op­
retholdelse  af transportinfrastrukturerne  for således at  sikre ba­
lance mellem  nybygninger  og vedligeholdelsesaktiviteter,  henstil­
ler det, at der især sættes ind på, om fornødent med støtte fra 
Fællesskabet, at  styrke  det nationale vedligeholdelsesapparat  ad­
ministrativt  og materielt, navnlig  gennem  uddannelsesaktiviteter 
og levering  af egnet udstyr. 
6· Y^Qdf^rs^ning_og_k^nalis^ring 
Rådet noterer  sig med  tilfredshed  en mærkbar  forbedring  i ud­
formningen  og gennemførelsen af  vandforsynings-  og kanaliserings-
projekterne,  efter at der er  vedtaget  grundlæggende  principper,  som 
er udledt  af en  vurdering  af resultaterne  inden for denne sektor, 
og opfordrer derfor parterne til  fortsat  i videst muligt  omfang  at 
støtte sig  til disse principper,  som er en værdifuld  rettesnor  for 
aktionen. 
7. Uddannelse_og sundhed 
Rådet henviser til  afsnit II, punkt 4, i sin  resolution  af 
14. maj 1982 vedrørende det  finansielle  og faglige  samarbejde, især 
litra  a) og c) vedrørende  projekternes  udvælgelse og den  teknologi, 
der skal  anvendes. 

- 12 -
Rådet opfordrer  derfor  parterne  til at sikre,  at den  arki­
tektoniske  udformning af  hospitals-  og uddannelsescentrene  fuldt 
ud er tilpasset  de lokale  forhold  og at der tages hensyn  til nød­
vendigheden  af, at de  tekniske  installationer  afpasses  efter det 
pågældende  personales  færdigheder med hensyn  til drift og vedlige­
holdelse,  og navnlig  til den sociale  og kulturelle  udvikling  i sam­
fundene i  landdistrikterne. 
Rådet ønsker  endvidere  at henlede opmærksomheden på behovet 
for integrerede  programmer  til fremme  af social  og kulturel  udvik­
ling i samfundene  i landdistrikterne  i overensstemmelse med konven­
tionens  artikel  83, stk. 2,  litra e). 
8- ^§§15_samarbejde 
Rådet erindrer  om sin  resolution  af 9. maj 1980 vedrørende 
det finansielle  og faglige  samarbejde og de tre brede  aspekter, 
kvantitet,  kvalitet  og omkostninger, under  hvilke  faglig  bistand 
skal underkastes  fornyet  undersøgelse. 
Rådet pålægger  Artikel  108-udvalget at  foretage  en indgående 
undersøgelse af  dette vigtige  spørgsmål under hensyntagen  til' den 
undersøgelse, der gennemføres af Kommissionen med  henblik  på en 
vurdering  af den  faglige  bistand. 
9. Markedsf remmende  foranstaltninger 
Rådet henleder  opmærksomheden på det  forhold,  at mange AVS-
stater,  til trods for de bredere bestemmelser i konventionen om 
muligheden  for bistand  fra produktionsleddet  til det endelige  di­
stribut  ionsled,  fremdeles begrænser deres  markedsf remmende  aktivi­
teter til deltagelse  i messer, skønt messer  klart er sidste  led i 
markedsføringsprocessen. 
"I- <'· 

- 13 -
Rådet opfordrer  derfor  AVS-staterne  til at udvikle  mere ny­
skabende metoder  for fremme af  handelen,  der bygger på en  klart 
fastlagt  handelspolitik  og ligeledes  på en  konkurrencedygtig  pro­
duktionskapacitet,  cg opfordrer  Fællesskabet  til at støtte sådanne 
foranstaltninger. 
V. ARBEJDSPLAN FOR ARTIKEL 108-UDVALGET 
Ud over  Artikel  108-udvalgets  almindelige  program,  der er 
fastlagt  i konventionens  artikel  108, pålægger Rådet  dette udvalg 
at foretage  en indgående undersøgelse  af: 
1) Procedurespørgsmål 
a) Programlægning: årsager  til forskellen  mellem målet  og den 
faktiske  forpligtelse,  herunder  statistisk  analyse  af fore­
lagte, forkastede  eller ændrede  projekter,  for at  sikre en 
bedre gennemførelse  af konventionens  artikel  110. 
b) Udbetalinger:  analyse  af inddelingen  af de  statistiske  op­
lysninger  med henblik  på at  sikre, at disse oplysninger  frem­
træder bedre  i Kommissionens årsberetning  i overensstemmelse 
med konventionens  artikel  119. 
2) §ektorbestemte_spørgsmål 
a) Projekter  i landdistrikterne:  identifikation  af sociologiske 
og kulturelle  vanskeligheder  i forbindelse  med gennemførel­
sen af projekter  i landdistrikterne,  navnlig  problemer  om­
kring genbosætning  og ejendomsretten  til jord. 

- 14 -
b) Uddannelse:  udvikling  af en sammenhængende  og generel  uddannelses­
politik på grundlag  af en undersøgelse  af AVS-staternes  udviklings­
behov . 
c) Fagligt  samarbejde: indgående undersøgelse  af udgifterne til  og 
kvaliteten  af den  faglige  bistand,  idet der blandt andre bedøm­
melser tages hensyn  til Kommissionens undersøgelse vedrørende  en 
vurdering  af sådan bistand,  med henblik  på at  forbedre  gennemførel­
sen af de  relevante  afsnit  i konventionen. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 20. maj 1983 
På vegne  af AVS/EØF-Ministerrådet 
(sign.) M. QIONIBARAVI 
Formand