Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets beslutning om vedtagelse af en flerårig EF-handlingsplan til fremme af sikker anvendelse af Internet« () (98/C 214/08)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 26. januar 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 130, stk. 3, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Dédée Drijfhout-Zweijtzer til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. april 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 354. plenarforsamling af 29. og 30. april 1998, mødet den 29. april 1998, med 116 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionen anerkender Internettets store potentiale på det økonomiske, sociale, uddannelsesmæssige og kulturelle område, men konstaterer, at også kriminelle organisationer vil kunne udnytte det, og at det samtidig - om end i begrænset mængde - indeholder ulovlige og skadelige informationer.

1.1.1. Når der tales om ulovligt indhold, tænkes der umiddelbart på børnepornografi. Men begrebet rækker videre og er forbundet med en række forskellige spørgsmål:

- national sikkerhed (vejledning i fremstilling af bomber, ulovlig fremstilling af narkotika, udøvelse af terror),

- beskyttelse af mindreårige (anstødelig markedsføring, vold, pornografi),

- beskyttelse af den menneskelige værdighed (tilskyndelse til racehad eller racediskrimination),

- økonomisk sikkerhed (svig, vejledning i forfalskning af kreditkort),

- informationssikkerhed (hackervirksomhed i ond hensigt),

- beskyttelse af privatlivets fred (uautoriseret videregivelse af personlige oplysninger, chikane ad elektronisk vej),

- beskyttelse af personligt omdømme (injurier, ulovlig sammenlignende reklame),

- intellektuel ejendomsret (uautoriseret videregivelse af værker omfattet af ophavsret, f.eks. software eller musik).

1.1.2. Ved skadeligt indhold forstås både indhold, som er tilladt, men hvis udbredelse er begrænset (kun for voksne for eksempel), og indhold, der kan virke krænkende på visse brugere.

1.2. Kommissionen mener med rette, at der ud over en aktiv politik til fremme af positiv anvendelse af Internet også må træffes foranstaltninger til bekæmpelse af misbrug.

1.3. Den foreliggende handlingsplan har til formål at begrænse mængden af skadelig og ulovlig information på Internet. Da det er vanskeligt at stoppe Internet med virtuelle spærrebomme og grænsepæle, og da medlemsstaterne har hver deres fortolkning af såvel skadeligt som ulovligt indhold, er der i udpræget grad tale om et EU-spørgsmål. Handlingsplanen skal da også betragtes som et supplement til og i givet fald en styrkelse af de enkelte medlemsstaters eksisterende foranstaltninger og initiativer.

2. Resumé af Kommissionens forslag

2.1. Handlingsplanen omfatter tre indsatsområder:

- fremme af selvregulering (bl.a. til bekæmpelse af ulovligt indhold),

- fremme af klassificerings- og filtreringssystemer (til overvågning af skadeligt indhold),

- oplysning og bevidstgørelse (af forældre, lærere og børn).

Rådet, Parlamentet og medlemsstaternes regeringer har på forskellige møder bakket op om denne politik.

2.2. Gennemførelsen af handlingsplanen kræver finansiel støtte fra EU's side (i alt 30 mio. ecu over en periode på 4 år).

2.2.1. Aktionslinje 1 sigter mod at skabe sikre rammer ved at yde finansiel støtte til etablering af et europæisk netværk af hotlines og selvregulerende organers fastlæggelse af adfærdskodekser og retningslinjer (i alt 5,6 mio. ecu).

2.2.2. Aktionslinje 2 har til formål at udvikle filtrerings- og klassificeringssystemer på en sådan måde, at systemerne demonstrerer deres egen værdi og fordelene ved at benytte dem (i alt 12,7 mio. ecu).

2.2.3. Aktionslinje 3 skal tilskynde til oplysningsaktiviteter i den brede offentlighed og blandt lærere, således at der først skal udarbejdes basismateriale (skræddersyet til de enkelte medlemsstater) og derefter foretages en spredning af dette materiale via seminarer, workshopper og eksisterende mediekanaler (herunder Internet). Det samlede finansieringsbehov under denne aktionslinje anslås til 9,4 mio. ecu.

2.2.4. Aktionslinje 4 vedrører støtteforanstaltninger (juridiske spørgsmål, møder og evalueringer). Hertil er øremærket 2 mio. ecu.

3. ØSU's bemærkninger

3.1. ØSU er generelt yderst tilfreds med Kommissionens handlingsplan. Det bemærkes, at man med de foreslåede foranstaltninger rent faktisk tilsigter at bekæmpe ondet. Endnu vigtigere er det i virkeligheden at arbejde for en mentalitetsændring, således at forekomsten af ulovligt og skadeligt indhold begrænses. ØSU er imidlertid klar over, at dette er en urealistisk tanke.

3.1.1. ØSU udtrykker stor tilfredshed med, at Kommissionen i sin handlingsplan skelner mellem ulovligt og skadeligt indhold.

3.1.1.1. Når det gælder udmøntningen i konkrete tiltag, konstaterer ØSU imidlertid, at der kun i meget ringe grad fokuseres på ulovligt indhold i relation til beskyttelse af intellektuel ejendomsret, den menneskelige værdighed og privatlivets fred samt forbrydelser vedrørende den nationale og den økonomiske sikkerhed. Skønt alle disse spørgsmål udtrykkeligt rubriceres under ulovligt indhold i handlingsplanen, er langt de fleste midler - nemlig 20,1 mio. ecu! - afsat til de aktionslinjer, som tilsigter beskyttelse af mindreårige (oplysningsaktiviteter og udvikling af hjælpemidler til brugerne). Dette er efter ØSU's mening en alvorlig mangel, som vil blive omtalt nærmere i konklusionerne.

3.1.1.2. I øvrigt tilslutter ØSU sig fuldt og helt konklusionen om, at bekæmpelsen af ulovligt indhold bør koncentreres om selvregulering og håndhævelse af lovgivningen.

3.2. ØSU stiller imidlertid det spørgsmål, om det ikke er en for snæver tilgang til bekæmpelse af skadeligt indhold, at offentligheden er klar over, hvordan man kan undgå at komme i berøring med sådant indhold. ØSU er ikke på forhånd overbevist om, at den teknologiske løsning, Kommissionen peger på, er den optimale måde at tackle et socialt problem på.

3.2.1. En af farerne ved en sådan teknologisk indfaldsvinkel består i, at forældre og undervisere efter installeringen af et filtersystem tror, at deres børn befinder sig i et sikkert miljø og ikke behøver yderligere opsyn, hvorimod de ikke indser, at der findes alle muligt smutveje, som netop børn hurtigt vil opdage. Erfaringerne viser, at børns computerviden ofte overstiger forældrenes og undervisernes. ØSU stiller også det spørgsmål, om målgruppen (forældre og undervisere) vil blive tilstrækkelig involveret i systemudviklingen.

3.3. Klassificering frembyder generelt store fordele, når det gælder rubricering og indeksering af informationer, således at Internets overskuelighed og tilgængelighed dermed kan forbedres, men dette gælder såvel ønskelige som uønskelige informationer. ØSU skal i den forbindelse påpege over for Kommissionen, at klassificering i praksis kan virke stik mod sin hensigt. Klassificeringen vil således ikke blot omfatte uskadelige informationer, men også potentielt skadeligt indhold som f.eks. pornografi. Dette vil gøre opgaven ulige lettere for den, der netop søger efter skadeligt indhold på Internet.

3.3.1. ØSU bemærker i denne forbindelse, at der - modsat hvad der tidligere er blevet lovet - kun er én vigtig leverandør af netbrowsere, nemlig Microsoft Explorer, som understøtter PICS (Platform for Internet Content Selection), der er grundlaget for klassificering og filtrering. Andre browsere som f.eks. Netscape og (det europæiske) Opera understøtter ingen PICS-filtre. Og selv om Netscape og Opera formentlig vælger at råde bod herpå, vil der uden lovkrav altid findes programmer, som ikke understøtter PICS, således at et barn relativt let kan omgå begrænsningerne. Skønt ØSU generelt ikke har noget imod udviklingen af PICS som sådan, må det sætte spørgsmålstegn ved påstanden om, at PICS vil forvandle Internet til et miljø uden skadeligt indhold.

3.4. ØSU betragter lige som Kommissionen den kulturelle og samfundsmæssige mangfoldighed, der er en følge af den frie meningsudveksling, som et stort gode, der ikke må undermineres af bestræbelserne på at skabe et sikkert Internet, og at det i første række må være op til den enkelte, eventuelt i rollen som opdrager, at afgøre, hvad der er skadeligt, og hvad der ikke er. ØSU skal her henlede Kommissionens opmærksomhed på, at det rent teknisk ikke kun er forældre og undervisere, som kan bruge filtreringssystemer til at beskytte børn mod skadeligt indhold, men også leverandørerne af Internet-adgang. Det betyder, at et system, der præsenteres som »user empowering«, kan forvandles til et kontrolinstrument, som netop berøver borgerne deres valgmuligheder.

3.5. ØSU skal også pointere, at Internet er andet og mere end World Wide Web. PICS, som de påtænkte klassifikationssystemer skal baseres på, løser ikke problemerne i forbindelse med chat groups, e-mail og news groups (diskussionsforummer). Klassifikationsbaserede filtreringssystemer med henblik på sikker kommunikation er derfor efter ØSU's mening ingen realistisk løsning. Den foreslåede indfaldsvinkel kommer til kort over for vigtige Internet-applikationer som chats og e-mail, der også benyttes af børn.

3.6. ØSU henleder med eftertryk Kommissionens opmærksomhed på, at spærring er et muligt alternativ til filtrering. Spærring er en mere drastisk metode, men ikke af den grund mindre effektiv. Spærreprogrammer kræver ikke, at ejere eller leverandører af information foretager en filtrering, men satser på tredjemænd, som kan levere målgruppespecifikke lister over uacceptabelt indhold. I USA findes der allerede i snesevis af spærreprogrammer (som f.eks. Cybernanny, Surfpatrol osv.), som - når først de er installeret på computeren - på grundlag af sådanne lister erstatter alle forbudte ord og billeder med lydsignaler og blokke.

3.6.1. Det er vigtigt at skelne mellem filtrering og spærring, idet filtrering kræver en global strategi for hele industrien (alle informationsleverandører skal medvirke), mens det for spærreprogrammernes vedkommende er tilstrækkeligt med målrettet innovationsfremme. I sidstnævnte tilfælde er det frem for alt vigtigt at stimulere efterspørgslen (forældre og undervisere), mens filtrering kun kan få det ønskede resultat, hvis der sættes ind mod udbuddet i branchen som helhed. På baggrund af bemærkningerne ovenfor (pkt. 3.3-3.5) anser ØSU løsninger med sigte på udvikling af efterspørgslen efter anvendelige spærreprogrammer for at være de mest løfterige.

3.6.2. Menneskerettighedsorganisationer hævder, at spærring begrænser ytringsfriheden, men dette argument finder ØSU ikke holdbart, fordi den korrekte anvendelse af sådanne spærreprogrammer er lagt i hænderne på den, der modtager informationer, og ikke på den, der udsender dem. Erfaringerne fra USA viser, at forældre og undervisere, som ønsker at skabe et sikkert miljø for deres børn, kan opnå udmærkede resultater med spærreprogrammer. Når denne løsningsmulighed indtil nu kun har vakt ringe interesse i Europa, må det efter ØSU's mening skyldes ukendskab dels til spærreprogrammerne og dels til selve mediet.

3.7. Kommissionen foretager i sin handlingsplan ingen sondring mellem åbne og lukkede net. Borgernes behov for let tilgængelig information af høj kvalitet har skabt et marked for netværk baseret på internetteknologi, som ganske vist udgør en del af Internet, men som kun i meget begrænset omfang slipper informationer ind herfra. I kraft af deres indholdsmæssige diversitet og kvantitet kan sådanne »mini-internet« ikke sammenlignes med det globale Internet.

3.7.1. Leverandørerne af sådanne (stort anlagte) mini-internet eller intranet er selv herrer over tingene og kan derfor tilbyde deres kunder tjenesteydelser af garanteret kvalitet. Dette gælder ikke kun kapacitet og sikkerhed, men også informationernes overskuelighed og pålidelighed.

3.7.2. I sådanne lukkede net er der også en tydelig forskel mellem informationsleverandører (virksomheder) og informationsbrugere (kunder). Der findes da heller ingen personlige hjemmesider i sådanne intranet, og det siger sig selv, at det af samme grund er noget lettere at holde dem fri for ulovligt og skadeligt indhold end det åbne og globale Internet. ØSU spår således også, at sådanne lukkede net i stigende grad vil dække borgernes behov for et sikkert Internet. I betragtning af handlingsplanens løbetid stiller ØSU det spørgsmål, i hvilket omfang de foreslåede aktionslinjer tager højde for denne udvikling.

4. Konklusioner

4.1. På baggrund af de foreslåede aktionslinjer sætter ØSU spørgsmålstegn ved handlingsplanens ambitionsniveau. Det må anses for højst usandsynligt, at de foreslåede foranstaltninger på langt sig vil resultere i et »sikkert« Internet. Hvis man vil skabe et sikkert miljø, er og bliver det nødvendigt at foretage en skrap sortering af indholdet ved kilden. Dette anser ØSU imidlertid ikke for en realistisk mulighed med det globale Internet.

4.1.1. Lige så urealistisk er det efter ØSU's mening at ville foretage en filtrering og klassificering af alle informationer, som er tilgængelige på Internet. Når hertil føjes det faktum, at kommunikation (chats, e-mail, diskussionsgrupper) simpelthen er umulig klassificere, finder ØSU det temmelig udsigtsløst at satse på aktiv fremme af filtrerings- og klassifikationssystemer (aktionslinje 2).

4.2. ØSU foreslår derfor, at man i praksis begrænser handlingsplanen til bekæmpelse af ulovligt indhold (aktionslinje 1) ved hjælp af selvregulering og retshåndhævelse, og at udvikling af hjælpemidler til bekæmpelse af skadeligt indhold (aktionslinje 2) prioriteres lavere.

4.2.1. På det sidstnævnte område (udvikling af filtrerings- og klassifikationssystemer) forventer ØSU, at sunde markedskræfter vil resultere i kommerciel udvikling og markedsføring af spærreprogrammer. Blandt forældre og undervisere synes der at være en stadigt voksende efterspørgsel efter mekanismer til bortfiltrering af materiale, der skønnes uegnet for mindreårige, især hvis de selv kan foretage installeringen på en simpel måde. ØSU opfordrer Kommissionen til under aktionslinje 2 navnlig at fremme forskning og udvikling på dette område under medinddragelse af eksisterende systemer.

4.2.1.1. Derimod anser ØSU aktionslinje 3 (udarbejdelse og videreformidling af basismateriale, som er skræddersyet efter den enkelte medlemsstat) for at være den mest vigtige. Det kan ikke pointeres kraftigt nok over for forældre og undervisere, at der også på Internet-området tilkommer dem en overvågende og frem for alt opdragende rolle.

4.2.1.2. Denne aktionslinje har i øvrigt ikke kun betydning for beskyttelsen af mindreårige. Alle (fremtidige) brugere vil kunne nyde godt af den.

4.2.1.3. ØSU lægger stor vægt på den udveksling af (gode) erfaringer (f.eks. mellem undervisningsinstitutioner, forbrugerorganisationer osv.), som er medtaget under denne aktionslinje.

4.2.2. ØSU går helhjertet ind for etableringen af et europæisk netværk af hotlines som led i handlingsplanen, men mener ikke, at de 5,6 mio. ecu, som er øremærket til aktionslinje 1, er tilstrækkeligt til gennemførelsen heraf. Etableringen af et europæisk netværk af hotlines vil kræve en stor indsats af mange parter og skal desuden koordineres nøje med de offentlige myndigheder, som efter ØSU's opfattelse bærer hovedansvaret for beskyttelsen af borgerne og håndhævelsen af lovgivningen.

4.2.2.1. ØSU foreslår derfor, at en væsentlig del af bevillingerne til aktionslinje 2 afsættes til etableringen og driften af disse hotlines, og at der i den forbindelse fokuseres på samarbejdet med de berørte myndigheder.

4.3. Endelig er ØSU af den opfattelse, at det er nødvendigt at oprette forbrugerkontaktsteder, således at der skabes ensartede og effektive repræsentative instanser over for den mangfoldighed af tjenester, tjenesteudbydere og net-operatører, som kan ventes fremover. Det er påkrævet at styrke forbrugerbeskyttelsen ved at indføre »forbrugertalsmænd« hos reguleringsmyndighederne på telekommunikationsområdet.

Bruxelles, den 29. april 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 48 af 13.2.1998, s. 8.