MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Vejledning om undgåelse og håndtering af interessekonflikter i henhold til finansforordningen

(2021/C 121/01)

ANSVARSFRASKRIVELSE: På grundlag af den gældende EU-ret gives der i dette dokument teknisk vejledning til personale og organer, som er involveret i overvågning, kontrol eller gennemførelse af EU-budgettet, om fortolkningen og anvendelsen af EU's regler med henblik på at lette gennemførelsen og tilskynde til god praksis. Eksemplerne i dokumentet har blot til formål at illustrere de specifikke begreber, der præsenteres i hvert kapitel. Det er kun EU-Domstolen, der har kompetence til at fortolke EU-lovgivningen autoritativt.

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Henvisninger til forskrifter 3

2. Indledning og formål med vejledningen 3

3. Begrebet og forpligtelserne vedrørende undgåelse af interessekonflikter 4

3.1. Vigtigste forskelle mellem den tidligere og den nuværende finansforordning med hensyn til interessekonflikter 4

3.2. De nye bestemmelser om interessekonflikter i FF 2018 6

3.2.1. Definition af interessekonflikt 7

3.2.2. Hvem er omfattet? 7

3.2.3. »Situationer, der objektivt set kan opfattes som en interessekonflikt« 10

3.2.4. Forpligtelser i tilfælde af en interessekonflikt 12

4. Specifikke elementer for direkte/indirekte forvaltning 15

4.1. Interessekonflikter under tildelingsprocedurer 16

4.2. Yderligere henvisninger i FF 2018 til interessekonflikter 17

4.3. Etiske spørgsmål i ikkefinansielle sammenhænge 18

5. Specifikke elementer for delt forvaltning 22

5.1. Hvem gør hvad i forbindelse med delt forvaltning? 23

5.2. Regler om interessekonflikter i henhold til udbudsdirektiverne 25

5.3. Specifikke elementer for finansielle instrumenter under delt forvaltning 29

6. Mulige foranstaltninger for at undgå og håndtere interessekonflikter 30

6.1. Bevidstgørelse 31

6.2. Politikker, regler og procedurer 31

6.3. Interesseerklæringer, oplysninger om formueforhold og særlige funktioner 33

6.4. Andre foranstaltninger 35

Bilag I — Andre illustrative eksempler på interessekonflikter 39

Bilag II — EU's retlige bestemmelser om interessekonflikter på området for delt forvaltning 39

1. HENVISNINGER TIL FORSKRIFTER

Retsakt Artikler Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (1) Finansforordningen (»FF 2018«) Artikel 2, 26, 33, 36, 61, 62, 63, 69, 70, 71, 73, 76, 77, 78, 89, 136, 137, 141, 150, 154, 155, 167, 205, 209, 216, 225 og 237 samt bilag I, punkt 20.6, 28.2 og 29.1 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (2) Finansforordningen (»FF 2012«) Artikel 32, 57 og 59 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (3) (4) Direktivet om offentlige udbud (»udbudsdirektivet«) Artikel 2, 24, 41, 57, 58 og 83

2. INDLEDNING OG FORMÅL MED VEJLEDNINGEN

Finansforordningen 2018 (FF 2018), som trådte i kraft den 2. august 2018, har styrket foranstaltningerne til beskyttelse af EU's finansielle interesser. Et vigtigt eksempel er styrkelsen af reglerne om interessekonflikter, som ud over direkte og indirekte forvaltning nu udtrykkeligt også omfatter medlemsstaternes myndigheder (uanset medlemsstaternes interne forvaltningsordninger) og alle personer, der gennemfører EU-midler under delt forvaltning.

Der kan til enhver tid opstå situationer, som involverer interessekonflikter. Det er afgørende, at de enten forebygges eller håndteres korrekt, når de forekommer. Dette krav er afgørende for opretholdelsen af den offentlige sektors gennemsigtighed, omdømme og upartiskhed og for troværdigheden af retsstatsprincipperne som en grundlæggende værdi for EU. Dette er nødvendigt for at bevare offentlighedens tillid til offentlige organers og tjenestemænds integritet og upartiskhed samt til de beslutningsprocesser, der tjener de almene interesser. Hvis interessekonflikter ikke forebygges eller håndteres korrekt, når de opstår, kan de omvendt påvirke de offentlige organers beslutningsprocesser negativt, give anledning til uforsvarlig brug af offentlige midler og skade de offentlige organers omdømme. De kan også føre til et tab af tillid til, at den offentlige sektor kan fungere upartisk og i samfundets almene interesse.

Interessekonflikter skal forebygges og håndteres, og principperne for EU's budget (5) skal overholdes. En vigtig del af god forvaltningspraksis er fastlagte detaljerede politikker og regler for at undgå og for at håndtere interessekonflikter.

I betragtning af den grundlæggende betydning af reglerne om interessekonflikter giver tilsidesættelsen af EU-retten i denne henseende anledning til alvorlig bekymring og vil normalt føre til en form for erstatning, finansiel eller anden, f.eks. disciplinær (6).

Formålet med denne vejledning er at:

1) fremme en ensartet fortolkning og anvendelse af reglerne om undgåelse af interessekonflikter (7) for finansielle aktører (8) og ansatte i de EU-institutioner, der er involveret i gennemførelsen, overvågningen og kontrollen af EU-budgettet under direkte/indirekte/delt forvaltning

2) øge bevidstheden blandt medlemsstaternes myndigheder, indehavere af offentlige embeder (herunder regeringsmedlemmer) og andre personer, der er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet under delt forvaltning (9), om de gældende bestemmelser i FF 2018 og udbudsdirektivet vedrørende undgåelse af interessekonflikter, og

3) øge bevidstheden blandt eksterne partnere (10) (herunder deres personale og enhver enhed, som den eksterne partner har et kontraktforhold til i forbindelse med budgetgennemførelsen), som er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet under indirekte forvaltning, om de gældende bestemmelser i FF 2018 vedrørende undgåelse af interessekonflikter.

Kapitel 1-3 i denne vejledning er relevante for alle forvaltningsmetoder, mens kapitel 4 og 5 præsenterer specifikke elementer, som er relevante for henholdsvis direkte/indirekte forvaltning og delt forvaltning. I kapitel 6 opstilles en ikke-udtømmende liste over forslag og anbefalinger til foranstaltninger, der kan træffes for at undgå og håndtere interessekonflikter. Disse forslag og anbefalinger har til formål at give EU-institutionerne og medlemsstaternes myndigheder vejledning og værktøjer, som de kan bruge i deres indsats for at undgå interessekonflikter.

3. BEGREBET OG FORPLIGTELSERNE VEDRØRENDE UNDGÅELSE AF INTERESSEKONFLIKTER

3.1. Vigtigste forskelle mellem den tidligere og den nuværende finansforordning med hensyn til interessekonflikter

FF 2012 FF 2018 Artikel 57 Interessekonflikter »1. Finansielle aktører og andre personer, der er beskæftiget med budgetgennemførelse og forvaltning, herunder forberedende foranstaltninger med henblik herpå, revision eller kontrol, foretager ikke handlinger, der vil kunne medføre, at den pågældendes egne interesser kommer i konflikt med Unionens interesser. Opstår der risiko for en sådan interessekonflikt, har den pågældende pligt til at afholde sig fra at foretage handlingen og til at forelægge sagen for den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, som skriftligt fastslår, om der eksisterer en interessekonflikt. Den pågældende orienterer også sin nærmeste umiddelbart overordnede. Hvis der konstateres en interessekonflikt, skal den pågældende indstille alle sine aktiviteter vedrørende den pågældende sag. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede træffer personligt alle eventuelle yderligere, hensigtsmæssige foranstaltninger. 2. Med henblik på stk. 1 er der tale om interessekonflikt, når en upartisk og objektiv udøvelse af de opgaver, der påhviler en finansiel aktør eller en anden person omhandlet i stk. 1, bringes i fare af familiemæssige, følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller ethvert andet interessefællesskab med tilskudsmodtageren. 3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 210 vedrørende fastsættelse af hvad, der sandsynligvis udgør en interessekonflikt, og den procedure, der i givet fald skal følges.« Artikel 32 i gennemførelsesbestemmelserne til FF 2012 (11) Handlinger, der kan medføre en interessekonflikt, og procedure (Finansforordningens artikel 57) »1. Handlinger, der kan medføre en interessekonflikt i den betydning, hvori udtrykket anvendes i finansforordningens artikel 57, stk. 2, kan, uden at dette berører deres klassificering som ulovlige aktiviteter i henhold til artikel 106, stk. 1, litra d), i finansforordningen blandt andet bestå i: a) at tildele sig selv eller andre uberettigede direkte eller indirekte fordele b) at nægte at indrømme en modtager de rettigheder eller fordele, den pågældende har krav på c) at udføre handlinger, der er uberettigede eller udtryk for misbrug, eller at undlade at udføre nødvendige handlinger. Andre handlinger, der kan medføre en interessekonflikt, er handlinger, der kan påvirke den upartiske og objektive udførelse af en persons opgaver, såsom deltagelse i et evalueringsudvalg i forbindelse med en offentlig indkøbsprocedure eller en tilskudsprocedure, hvor den pågældende direkte eller indirekte kan få økonomisk fordel af resultatet af disse procedurer. 2. Det antages, at der foreligger en interessekonflikt, hvis en ansøger eller tilbudsgiver er en ansat, der er omfattet af vedtægten, medmindre hans overordnede på forhånd har givet tilladelse til, at han deltager i proceduren. 3. I tilfælde af interessekonflikt træffer den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede passende foranstaltninger for at undgå, at vedkommende uretmæssigt påvirker den pågældende proces eller procedure.« Artikel 61 (understregning tilføjet) Interessekonflikter »1. Finansielle aktører, jf. kapitel 4 i dette afsnit, og andre personer, herunder nationale myndigheder på ethvert niveau, der er involveret i budgetgennemførelse ved direkte, indirekte og delt forvaltning, herunder forberedende foranstaltninger med henblik herpå, revision eller kontrol, foretager ikke handlinger, der vil kunne medføre, at den pågældendes egne interesser kommer i konflikt med Unionens interesser. De træffer passende foranstaltninger for at undgå, at der opstår interessekonflikt i de funktioner, der henhører under deres ansvar, og for at afhjælpe situationer, der objektivt set kan opfattes som en interessekonflikt. 2. Hvis der er risiko for en interessekonflikt, som involverer en ansat hos en national myndighed, forelægger den pågældende sagen for sin overordnede. Hvis der foreligger en sådan risiko for personale omfattet af vedtægten, forelægger den pågældende sagen for den relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede. Den relevante overordnede eller den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede bekræfter skriftligt, om der er konstateret en interessekonflikt. Hvis der er konstateret en interessekonflikt, sikrer ansættelsesmyndigheden eller den relevante nationale myndighed, at den pågældende indstiller alle aktiviteter i sagen. Den relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede eller den relevante nationale myndighed sikrer, at alle yderligere hensigtsmæssige foranstaltninger træffes i overensstemmelse med den relevante lovgivning. 3. Med henblik på stk. 1 er der tale om interessekonflikt, når en upartisk og objektiv udøvelse af de opgaver, der påhviler en finansiel aktør eller en anden person omhandlet i stk. 1, bringes i fare af familiemæssige, følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller enhver anden direkte eller indirekte personlig interesse.«

I FF 2018 er anvendelsesområdet for bestemmelserne om interessekonflikter udtrykkeligt blevet udvidet til at omfatte alle forvaltningsmetoder (12) og alle aktører, herunder nationale myndigheder på alle niveauer, der er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet, herunder forberedende foranstaltninger samt revision og kontrol.

Følgende er de vigtigste ændringer, som FR 2018 har medført med hensyn til interessekonflikter.

— Bredere anvendelsesområde: finder udtrykkeligt anvendelse på delt forvaltning (ud over direkte og indirekte forvaltning) og på nationale/regionale myndigheder på alle niveauer, herunder regeringsmedlemmer

— Omformuleret definition af interessekonflikt: dækker nu »enhver anden direkte eller indirekte personlig interesse«, som er bredere end »ethvert andet interessefællesskab med tilskudsmodtageren« i artikel 57 i FF 2012

— Flere situationer er omfattet: Det kræves udtrykkeligt, at både situationer, der involverer interessekonflikter, undgås, og at disse situationer afhjælpes, herunder situationer, som »objektivt set kan opfattes« som en interessekonflikt«. Denne bestemmelse styrker den forebyggende funktion for situationer, der involverer interessekonflikter.

Delt forvaltning

Inden FF 2018 fandt reglerne om interessekonflikter i artikel 57 i FF 2012 ikke direkte anvendelse i medlemsstaterne, når de gennemførte EU-budgettet under delt forvaltning. Eftersom de specifikke foranstaltninger, der skal træffes, jf. artikel 57 i FF 2012, alene havde fokus på den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes opgaver, fandt bestemmelsen kun anvendelse på ansatte i EU-institutionerne og EU-organerne.

I artikel 59, stk. 1, i FF 2012 var det imidlertid fastsat, at »Kommissionen og medlemsstaterne overholder principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning, gennemsigtighed samt ikkeforskelsbehandling (13) (14)[…], når de forvalter EU-midler« og at »Kommissionen og medlemsstaterne opfylder med dette for øje deres respektive kontrol- og revisionsforpligtelser«. I henhold til artikel 59, stk. 4, i FF 2012 havde organer udpeget af medlemsstaterne til at forvalte og kontrollere EU-midler under delt forvaltning allerede pligt til at indføre og sikre driften af et effektivt og produktivt system til intern kontrol.

I henhold til artikel 32, stk. 1, i FF 2012 skal budgettet endvidere gennemføres under overholdelse af en effektiv og produktiv intern kontrol, der er tilpasset den pågældende gennemførelsesmetode, og i overensstemmelse med de relevante sektorspecifikke regler. I henhold til artikel 32, stk. 3, litra c), i FF 2012 skulle disse interne kontrolsystemer kunne undgå interessekonflikter under alle metoder til budgetgennemførelse.

Undgåelsen af interessekonflikt var derfor et af principperne for delt forvaltning fastsat ved artikel 59, stk. 1, i FF 2012. Allerede inden ikrafttrædelsen af FF 2018 havde medlemsstaterne derfor efter FF 2012 pligt til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at undgå interessekonflikter, når de gennemførte EU-budgettet. Denne forpligtelse fremgår f.eks. allerede klart af godkendelseskriterierne for betalingsorganerne under den fælles landbrugspolitik (15).

3.2. De nye bestemmelser om interessekonflikter i FF 2018

En vigtig retlig bestemmelse (16) med henblik på at undgå interessekonflikter er artikel 61 i FF 2018, som indeholder reviderede regler om interessekonflikter. Fra den 2. august 2018 finder den anvendelse på alle midler, der stammer fra EU-budgettet, og på alle forvaltningsmetoder.

Artikel 61 i FF 2018 finder direkte anvendelse i medlemsstaterne, i det omfang de er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet. Følgelig afhænger deres forpligtelse til at forebygge og håndtere interessekonflikter, som omhandlet i denne artikel, ikke af vedtagelsen af nationale gennemførelsesforanstaltninger. Artikel 61 i FF 2018 indeholder imidlertid ikke en omfattende regulering af interessekonflikter og den måde, hvorpå de bør håndteres, da den henviser til passende foranstaltninger for at undgå, at der opstår interessekonflikter, og for at afhjælpe interessekonflikter. De nationale myndigheder har fortsat kompetencen til at vedtage supplerende og eventuelt endnu mere detaljerede og/eller strengere nationale regler som det fremgår af bestemmelsen om, at »alle yderligere hensigtsmæssige foranstaltninger træffes i overensstemmelse med den relevante lovgivning« i artikel 61, stk. 2, i FF 2018.

I ovenstående sammenhæng er anvendelsen af sådanne nationale regler ikke længere udelukkende et nationalt anliggende og kan være omfattet af anvendelsesområdet for tjek, kontrol og revision, der udføres af Kommissionens tjenestegrene samt Den Europæiske Revisionsret, i overensstemmelse med artikel 61, stk. 2, i FF 2018. Selv om medlemsstaterne har kompetence til at anvende deres egne supplerende og/eller mere detaljerede nationale regler (selv hvis artikel 61 i FF 2018 finder direkte anvendelse), bør de overveje at tilpasse eller supplere lempeligere eller ufuldstændige nationale regler for at forbedre retssikkerheden i de gældende regler, når det drejer sig om EU-budgettet.

Eksempel på regler om etik og interessekonflikter på medlemsstatsniveau: 1) I en medlemsstat er det forbudt for personer, der sidder i ledende stillinger inden for den offentlige forvaltning (f.eks. minister, statssekretær eller chef for centralkontor), at eje mere end 10 % af aktierne i private selskaber. 2) I en anden medlemsstat må regeringschefen, ministre og medlemmer af parlamentet ikke modtage gaver, eje aktier i private eller offentlige selskaber eller tildeles offentlige kontrakter. 3) I en tredje medlemsstat må en person, der sidder i en stilling i den offentlige sektor, ikke udøve nogen form for handelsaktiviteter, hvis de ejer mere end 10 % af aktierne i et selskab. 4) I en fjerde medlemsstat må ministre og medlemmer af parlamentet ikke være en del af private selskabers tilsyns- eller ledelsesorganer, og de skal, hvis de ejer mere end 0,5 % af aktierne i et privat selskab, overdrages deraf følgende ledelsesrettigheder til en anden person i hele deres mandatperiode. 5) I en femte medlemsstat skal embedsmænd, der har finansielle ansvarsområder, og hvis det hierarkiske niveau eller arten af deres opgaver kræver det, senest to måneder efter deres udnævnelse træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at deres finansielle formue i løbet af deres embedsperiode forvaltes på betingelser, der udelukker enhver ret til indsigt fra deres side.

3.2.1. Definition af interessekonflikt

I henhold til artikel 61 i FF 2018 er der tale om en interessekonflikt, »når en upartisk og objektiv udøvelse af de opgaver, der påhviler en finansiel aktør eller en anden person« der er involveret i budgetgennemførelse »bringes i fare af familiemæssige, følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller enhver anden direkte eller indirekte personlig interesse«.

Der kan opstå en interessekonflikt, selv om personen reelt ikke drager fordel af situationen, da det er tilstrækkeligt, at omstændighederne bringer en upartisk og objektiv udøvelse af deres opgaver i fare. Sådanne omstændigheder skal dog have en vis identificerbar og individuel forbindelse med (eller indvirkning på) konkrete aspekter af den pågældendes adfærd, optræden eller forhold.

En simpel forbindelse med personens overbevisninger, synspunkter, holdninger eller præferencer udgør sædvanligvis ikke eller ikke automatisk en personlig interesse (men det afhænger af den konkrete sag). Personer, der er involveret i budgetgennemførelse, bør imidlertid udøve deres ret til ytringsfrihed, holdningsfrihed, politisk deltagelse og aktivt medborgerskab på en måde, der tager hensyn til og imødekommer de risici, der kan opstå for deres upartiskhed i udøvelsen af deres opgaver og for deres institutioners eller myndigheders image og omdømme (17).

Der vil desuden sædvanligvis ikke være tale om en interessekonflikt, hvis den pågældende person kun er et medlem af offentligheden eller en del af en bred persongruppe, medmindre personen (eller den nærtstående person, f.eks. et familiemedlem) befinder sig i en specifik og anderledes situation end de øvrige medlemmer af offentligheden eller den brede persongruppe.

Begrebet interessekonflikt dækker sædvanligvis ikke situationer, hvor den pågældende persons opgaver med at gennemføre EU-budgettet vedrører afgørelser, 1) der er af generel karakter og baseret på objektive kriterier, som gælder for en hel erhvervssektor eller en meget bred gruppe af potentielle tilskudsmodtagere, og 2) som derfor hverken vil blive bragt i fare af følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller af den omstændighed, at den pågældende person eller et medlem af dennes familie er blandt tilskudsmodtagerne.

Nationale, politiske, følelsesmæssig eller andre grunde som nævnt i artikel 61, stk. 3, i FF 2018 er faktorer, der kan bringe upartiskheden og objektiviteten hos en person, der er involveret i budgetgennemførelsen, i fare. For at undgå sådanne kompromitteringer bør personer, der er involveret i budgetgennemførelse, således afholde sig fra enhver form for engagement, påvirkning eller pres, som kan påvirke deres upartiskhed og objektivitet (eller opfattelsen af deres upartiskhed eller objektivitet) i deres faglige arbejde. Dette kan navnlig være en følge af venskaber eller fjendskaber, familieforhold, partitilhørsforhold, foreninger eller religiøse overbevisninger. Personer, der er involveret i budgetgennemførelse, bør basere deres arbejde og faglige skøn på udelukkende retlige og objektive kriterier og på tilstrækkelige og passende dokumentation (18).

Udtrykket »enhver anden direkte eller indirekte personlig interesse« er bredere end ordlyden af FR 2012, hvor der henvises til »ethvert andet interessefællesskab med tilskudsmodtageren«. En indirekte interesse er mere vidtrækkende end den direkte forbindelse mellem den pågældende person og modtageren af EU-midler.

Direkte og indirekte interesse kan også omfatte gaver eller repræsentation og ikke-økonomiske interesser eller være resultatet af et engagement i ikke-statslige eller politiske organisationer (også ulønnet), konkurrerende loyalitetsforpligtelser mellem en enhed, som er forpligtet overfor, og en anden person eller enhed, som personen er forpligtet overfor.

Eksempel på en personlig interesse: En leder af en forvaltningsmyndighed/et betalingsorgan: 1) kan have en direkte personlig (familiemæssig) interesse i at tildele EU-midler til et projekt i sin ægtefælles/partners virksomhed (og skal derfor erklære, at der foreligger en interessekonflikt, og undlade at deltage i beslutningstagningen vedrørende det pågældende projekt, således at situationen kan håndteres) 2) kan have en indirekte personlig (familiemæssig) interesse i at tildele EU-midler til en virksomhed, der har lovet at opføre en ny fabrik, hvor ægtefællens/partnerens virksomhed sandsynligvis vil blive den vigtigste underleverandør (og skal derfor undlade at deltage i beslutningstagningen vedrørende tildelingsproceduren) eller ejer den jord, som virksomheden skal købe for at opføre fabrikken.

De forhold, der udgør et familiemæssigt tilhørsforhold, kan variere fra land til land og skal analyseres inden for den retlige og kulturelle kontekst (f.eks. afhængigt af graden af slægtskab). Teksten i og formålet med artikel 61 i FF 2018 som omhandlet i kapitel 2, dvs. at beskytte integriteten og upartiskheden under beslutningstagningen vedrørende gennemførelsen af EU-budgettet og offentlighedens tillid hertil, danner imidlertid grundlag for nogle generelle retningslinjer.

— Det skal for det første bemærkes, at der i artikel 61, stk. 3, i FF 2018 henvises særskilt til »familiemæssige« og »følelsesmæssige« grunde. Der kræves derfor ikke et følelsesmæssigt bånd mellem familiemedlemmer, for at en persons upartiskhed kan bringes i fare af familiemæssige årsager

— For det andet anføres interessekonflikter i artikel 61, stk. 3, i FF 2018 ikke som en automatisk følge af et familieforhold, men at den pågældende persons upartiskhed skal bringes i fare (dette kan undtagelsesvis ikke være tilfældet)

— Ud fra formålet med artikel 61 i FF 2018 om at beskytte integriteten af budgetgennemførelsen og offentlighedens tillid kan det for det tredje udledes, at begrebet familie bør omfatte forhold mellem den pågældende person og en involveret part, som typisk ville give anledning til rimelig mistanke om en potentiel uberettiget familierelateret indflydelse på udøvelsen af officielle funktioner. På denne baggrund bør artikel 61 i FF 2018 i det mindste omfatte den nærmeste familie. Begrebet nærmeste familie går betydeligt videre end kernefamilien, men dets præcise omfang er ikke universelt anerkendt eller defineret i EU-retten, bortset fra inden for specifikke politikområder, herunder navnlig migration. Kommissionens tjenestegrene er af den opfattelse, at »nærmeste familie« i forbindelse med artikel 61 i FF 2018 og på grundlag af dens formål mindst bør omfatte følgende forhold, herunder hvis er dannet gennem adoption: ægtefælle (herunder en partner, med hvem den pågældende person har indgået et (ikke-)registreret ikke-ægteskabeligt partnerskab, børn og forældre, bedsteforældre, oldeforældre, børnebørn, oldebørn, (halv-)søskende (herunder fra sammensatte familier), onkler og tanter, niecer og nevøer, fætre og kusiner i første led, svigerforældre, svigerbørn, svogre og svigerinder, stedforældre og stedbørn. Eksistensen af en af disse familieforbindelser mellem den pågældende person og en involveret part bør i det mindste anses for en situation, der objektivt opfattes som en interessekonflikt (se kapitel 3.2.3), medmindre der er tale om særlige og objektivt plausible omstændigheder. Bortset fra begrebet »nærmeste familie« kan det bredere begreb »den udvidede familie« også føre til en interessekonflikt, navnlig ifølge regler og forskrifter eller social opfattelse i det pågældende land eller under hensyntagen til yderligere omstændigheder som f.eks. følelsesmæssige eller økonomiske bånd

— Endelig er offentlighedens tillid til en forsvarlig gennemførelse af EU-budgettet som beskyttet ved artikel 61 i FF 2018 i princippet udelelig. Borgerne i land A skal kunne stole på budgetgennemførelsens integritet i land B. Der er derfor kun meget begrænset plads til variationer fra land til land med hensyn til anvendelsen af standarder afledt af artikel 61 i FF 2018.

Et personligt venskab (eller et forhold mellem gudforældre og gudbørn), som kan indebære en tættere tilknytning end med den nærmeste familie, kan ligeledes føre til en situation, hvor den pågældende person ville bringe sin upartiskhed og objektivitet i fare gennem sit særlige forhold til den pågældende ven.

Alle, der bor permanent i den pågældende persons husstand, befinder sig i det mindste i en situation, der objektivt kan opfattes som en interessekonflikt (19), medmindre en sådan konklusion afvises af et objektivt plausibelt modargument.

Eksempel på regler om etik og interessekonflikter på medlemsstatsniveau: I en medlemsstat må medlemmer af parlamentet, medlemmer af regeringen eller lokale forvaltning ikke ansætte en person fra deres nærmeste familien (ægtefælle, børn og forældre) som parlamentarisk assistent eller medlem af deres kabinet). Ved ansættelse af en person fra den bredere familie (søskende, svogre, svigerinder, nevøer eller niecer, tidligere ægtefælle osv.) skal ansættelsen anmeldes i henhold til loven.

3.2.2. Hvem er omfattet?

Kommissionen er ansvarlig for gennemførelsen af EU-budgettet i samarbejde med medlemsstaterne i overensstemmelse med de finansielle regler for udarbejdelse og gennemførelse heraf, samtidig med at princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning (artikel 317 i TEUF (20) og artikel 63, stk. 1, i FF) skal overholdes.

Finansielle aktører og andre personer (på EU-plan eller nationalt plan), herunder nationale myndigheder, er omfattet af artikel 61 i FF 2018, når de på ethvert niveau er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet under direkte, indirekte og delt forvaltning (herunder forberedende foranstaltninger, revisioner eller kontroller). Dette betyder, at artikel 61 i FF 2018 finder anvendelse på alle og alle enheder under medlemsstaternes jurisdiktioner (21), som er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet (22).

Artikel 61 i FF 2018 vedrører: i) finansielle aktører (23) (som omhandlet i afsnit IV, kapitel 4, artikel 73, 76, 77 og 89, i FF 2018), som er anvisningsberettigede (hver EU-institution udøver funktionen som anvisningsberettiget og delegerer — og videredelegerer — funktionen som anvisningsberettiget til ansatte på et passende niveau), regnskabsførere (udnævnt af hver EU-institution blandt tjenestemænd omfattet af vedtægten (24)) og forskudsbestyrere (udpeget ved en afgørelse, som træffes af EU-institutionens regnskabsfører på grundlag af et behørigt begrundet forslag fra den ansvarlige anvisningsberettigede) og ii) ansatte (herunder medlemmer af åbnings- og evalueringsudvalg og eksterne eksperter, der er udvalgt til at bistå dem (25)), som er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet.

De eksterne partner, der har fået overdraget den (indirekte) forvaltning af EU-fonde anført i artikel 62, stk. 1, litra c), i FF 2018, herunder enhver enhed, som den eksterne partner har et kontraktligt forhold til med henblik på budgetgennemførelsen (f.eks. finansielle formidlere), er også omfattet af anvendelsesområdet for artikel 61 i FF 2018, og det samme gælder deres ansatte og medlemmer, når de er under medlemsstaternes jurisdiktioner og er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet (se kapitel 4 for yderligere oplysninger og anbefalinger).

Med hensyn til forvaltningsorganer omhandlet i artikel 69 i FF 2018 finder artikel 61 i FF 2018 direkte anvendelse på dem.

Med hensyn til decentrale agenturer omhandlet i artikel 70 i FF 2018 er reglerne om interessekonflikter fastsat i artikel 42 i rammefinansforordningen (26). For offentlig-private partnerskabsorganer omhandlet i artikel 71 i FF 2018 er reglerne om interessekonflikter fastsat i artikel 27 i finansforordningsmodellen (27). Begge disse artikler afspejler bestemmelserne i artikel 61 i FF 2018, nævner udtrykkeligt medlemmerne af deres respektive bestyrelser og er desuden indarbejdet i de finansielle bestemmelser for alle de berørte decentrale agenturer og offentlig-private partnerskabsorganer. For så vidt som disse enheder gennemfører EU-budgettet under indirekte forvaltning, finder artikel 61 i FF 2018 anvendelse.

I tilfælde af delt forvaltning har de nationale myndigheder ansvaret for at etablere interne kontrolsystemer med en klar fordeling af ansvarsområder og opgaver, da dette er relevant for at fastslå en persons »inddragelse i budgetgennemførelsen« i hvert enkelt tilfælde.

Det bør imidlertid bemærkes, at »inddragelse« i henhold til artikel 61, stk. 1, i FF 2018 omfatter forberedende foranstaltninger og alle trin i processen med planlægning, beslutningstagning, forvaltning, revision og kontrol af anvendelsen af EU-midler. Dette begreb omfatter derfor enhver, der kan påvirke beslutningsprocessen, herunder nationale, regionale og lokale myndigheder, ansatte eller medlemmer af disse myndigheder og regeringsmedlemmer, i det omfang de er involveret i et af ovennævnte trin i gennemførelsen af EU-budgettet.

Artikel 61 i FF 2018 finder derfor anvendelse på ethvert trin, der (skal) tages af enhver, der er ansvarlig for, og som kan styre og/eller påvirke beslutningsprocessen i forbindelse med gennemførelsen af EU-budgettet. Deres inddragelse skal dog være forholdsvis betydelig: Personen skal have ret til at udøve en vis grad af skøn over eller kontrol med gennemførelsen af budgettet (dvs. beføjelse til at handle eller give instrukser til dem, der handler, eller rådgivning af eller udstedelse af retningslinjer til dem, der handler).

Eksempel på en person, der arbejder for en forvaltningsmyndighed/tjenestegren i Kommissionen, men som ikke er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet og derfor ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 61 i FF 2018: En ansat, der arbejder i kommunikationsafdelingen, som kun er ansvarlig for at offentliggøre indkaldelser af forslag på et websted, men som ikke griber ind i udarbejdelsen heraf, er ikke involveret i budgetgennemførelsen (selv om vedkommende arbejder for en forvaltningsmyndighed/tjenestegren i Kommissionen).

Ud over graden af nærhed til beslutningsprocessen skal andre vigtige aspekter tages i betragtning, f.eks. karakteren og betydningen af det ansvar, der udøves (herunder om det er politisk, administrativt, lovgivende eller udøvende), de eksisterende funktionelle eller hierarkiske forbindelser og karakteren af beslutningsprocessen samt dens gennemsigtighed og åbenhed over for offentlig kontrol. Alle disse aspekter har også indflydelse på den objektive opfattelse af interessekonflikter (se kapitel 3.2.4).

Eksempler på personer på alle niveauer, der er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet, herunder forberedende foranstaltninger, og som derfor er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 61 i FF 2018: 1) Et medlem af regeringen eller en kommissær, som har direkte eller indirekte beføjelse til at instruere eller påvirke en myndighed eller tjeneste, der forvalter EU-midler (dette er relevant, hvis der er en risiko for, at stillingen fører til konkrete situationer, der kan udføre eller kan opfattes som en interessekonflikt). 2) En leder af en national eller regional myndighed/en tjenestegren i Kommissionen/et EU-organ, kontor eller -agentur, der forvalter EU-midler, som har beføjelse til at instruere en person med ansvar for at vurdere ansøgninger om EU-midler (samme som ovenfor). 3) En ansat ved en national eller regional myndighed/en tjenestegren i Kommissionen/et EU-organ, kontor eller -agentur, der forvalter EU-midler, som er ansvarlig for forvaltningen af udbudskontrakter eller tilskud (samme som ovenfor). 4) En ansat ved et betalingsorgan/en attesteringsmyndighed attesteringsmyndighed/en revisionsmyndighed/en tjenestegren i Kommissionen (eller en person/enhed, som en aktivitet er blevet outsourcet til) med ansvar for at revidere gennemførelsen af EU-midler.

Sammensætning af rådgivende grupper i forbindelse med budgetgennemførelsen

Private interesser kan påvirke gennemførelsen af det offentlige budget gennem rådgivende grupper, der er nedsat af offentlige myndigheder. Ved rådgivende gruppe eller ekspertgruppe forstås enhver form for komité, udvalg, panel, taskforce eller lignende eller en undergruppe heraf, som leverer rådgivning, ekspertise eller anbefalinger om budgetgennemførelse til EU-institutioner og nationale myndigheder. De består sædvanligvis af repræsentanter for offentlige myndigheder, den private sektor og/eller civilsamfundsorganisationer og kan oprettes af EU-institutioner og nationale myndigheder.

Der kan være en risiko for budgetgennemførelsens integritet, hvis f.eks. private interesser i høj grad styrer eller påvirker rådgivende grupper arbejde. Hvis f.eks. virksomhedsledere eller interesserepræsentanter rådgiver regeringer som medlemmer af en rådgivende gruppe, kan de indgå i beslutningsprocessen med direkte indflydelse på beslutningstagerne, mens de stadig har deres egne private interesser. Mens rådgivende gruppers ekspertise bestemt er vigtig for kvaliteten af beslutningsprocessen, er det lige så vigtigt, at sådanne grupper har en afbalanceret sammensætning, som repræsenterer de forskellige relevante ekspertise- og interesseområder, der kræves i forbindelse med det pågældende organs specifikke opgaver og/eller beslutninger.

Med henblik på anvendelsen af artikel 61 i FF 2018 på medlemmer af sådanne rådgivende grupper er det vigtigt at skelne mellem på den ene side de sektorspecifikke eller samfundsmæssige interesser, som de officielt repræsenterer i den rådgivende gruppe, og medlemmets personlige interesser (f.eks. fordi et projekt, der forelægges den rådgivende gruppe, gennemføres af medlemmets ægtefælle/partner) på den anden. I sidstnævnte tilfælde har medlemmet pligt til at oplyse om situationen og skal udelukkes fra drøftelserne om dette projekt.

3.2.3. »Situationer, der objektivt set kan opfattes som en interessekonflikt«

Enhver aktivitet eller interesse, som kan gribe ind i en upartisk og objektiv udøvelse af en finansiel aktørs eller en anden persons funktioner og dermed påvirke offentlighedens tillid til den forsvarlige forvaltning af EU-budgettet, er en situation, der kan opfattes som en interessekonflikt.

Der kan navnlig forekomme en opfattet interessekonflikt, når en person, uanset vedkommendes hensigter, med rimelighed kan selv vurdere, at han eller hun har konkurrerende personlige og offentlige interesser, idet disse interesser risikerer at undergrave vedkommendes evne til at varetage sine opgaver og ansvarsområder på en upartisk og objektiv måde (en risiko eller mulighed for favorisering eller fjendtlighed af familiemæssige årsager og nationalt eller politisk tilhørsforhold kan f.eks. objektivt opfattes som en interessekonflikt). En opfattet interessekonflikt dækker objektive omstændigheder, der påvirker tilliden til en persons eller enheds uafhængighed og upartiskhed, selv om interessekonflikten ikke materialiserer sig (28), eller selv om personelt reelt ikke drager fordel af situationen. I denne sammenhæng er det yderst vigtigt at sikre den effektive overholdelse af reglerne om undgåelse af interessekonflikter og at undgå enhver tvivl, som en rimelig, informeret, objektiv og tillidsfuld person måtte have med hensyn til, hvorvidt adfærden hos en person, der er involveret i budgetgennemførelsen, er i overensstemmelse med reglerne.

Medtagelsen af udtrykket »situationer, der objektivt set kan opfattes som en interessekonflikt« i artikel 61 i FF 2018 sikrer delvis overensstemmelse med udbudsdirektivets definition af interessekonflikt. Til forskel fra udbudsdirektivet indeholder artikel 61 i FF 2018 imidlertid udtrykket »objektivt«: Det blev føjet til FF 2018 for at understrege betydningen af at vurdere risikoen for opfattede interessekonflikter på et objektivt og rimeligt grundlag. Dette omfatter navnlig verificerbare faktuelle tegn på, at der er en forbindelse (29) mellem funktionerne og den pågældende interesse, f.eks. en beføjelse til at handle eller give instrukser, en forbindelse via en tredjepart, en fortsat forbindelse til tidligere stillinger, en forbindelse til fremtidige stillinger eller en hierarkisk og/eller funktionel forbindelse.

Interessen skal være tilstrækkelig betydelig til at blive opfattet som værende i stand til at bringe »en upartisk og objektiv udøvelse af« opgaverne i fare. Det kan generelt hævdes, at jo større ansvar og ansvarlighed, jo større interesse eller jo tættere inddragelsen i budgetgennemførelse der er tale om, jo større er sandsynligheden for en opfattet interessekonflikt.

I denne henseende fastsætter artikel 61 i FF 2018 ikke en præcis kvantitativ tærskel for de interesser, der kan give anledning til en interessekonflikt, og det forekommer heller ikke muligt at fastsætte en sådan. En andel på 10 % i en virksomhed forekommer måske ikke stor, men den (eller endda en mindre procentvis andel) kan stadig være den største enkelte andel i det pågældende selskab, den kan være ledsaget af en ret til at nedlægge veto mod vigtige beslutninger i selskabet, eller den kan udgøre et betydeligt aktiv i betragtning af selskabets størrelse. I sådanne situationer kræves der en grundig undersøgelse af hvert enkelt tilfælde.

Eksempler på, hvornår en person, der arbejder for en forvaltningsmyndighed/et betalingsorgan (eller en national ordregivende myndighed) eller tjenestegren i Kommissionen, som er ansvarlig for at evaluere ansøgninger om EU-finansiering, kan befinde sig i en situation, der kan udgøre eller objektivt opfattes som en interessekonflikt: 1) Personen (eller dennes partner) udfører rådgivningsarbejde for en konsulentvirksomhed eller en tredjepart, som leverer tjenesteydelser til konsulentvirksomheden, om indgivelse af ansøgninger om EU-finansiering. 2) Personen (eller et medlem af vedkommendes nærmeste familie) ejer direkte eller indirekte en virksomhed, som ansøger om EU-finansiering. 3) Personen har et personligt venskab med lederne/ejerne af en virksomhed, som ansøger om EU-finansiering. 4) Personen er kandidat (som medlem af et politisk parti) til et offentligt embede, og vedkommendes politiske parti har forretningsforbindelser med en specifik virksomhed, der ansøger om EU-finansiering. 5) Inden en person forlader sin stilling i den offentlige forvaltning, indgår vedkommende forhandling om en fremtidig ansættelse i en virksomhed, der ansøger om EU-finansiering (30) (eller en tilknyttet virksomhed, et partnerselskab eller et andet selskab med overlappende ejerskab i forhold til den virksomhed, der ansøger om EU-finansiering). 6) Personen har for nylig arbejdet i en ledende stilling i en virksomhed, der ansøger om EU-finansiering, og var ansvarlig for den særlige afdeling i virksomheden, som nu ansøger om finansiering. 7) Hvis personen bor i en kommune, der ansøger om infrastrukturstøtte, bør dette ikke nødvendigvis og objektivt opfattes som en begrundelse for, at der er tale om en interessekonflikt. Jo større den gruppe, som personen tilhører, og som ville drage fordel af en foranstaltning, er — i dette tilfælde befolkningen i den pågældende kommune — jo mere udvandes risikoen for interessekonflikter generelt. Der skal dog stadig foretages en vurdering fra sag til sag, hvis f.eks. den pågældende person vil drage fordel af finansieringsforanstaltningen på en bestemt måde. Hvis eksempelvis offentlige infrastrukturforanstaltninger øger ejendomsværdien af vedkommendes boligområde, kan der opstå en opfattet interessekonflikt.

3.2.4. Forpligtelser i tilfælde af en interessekonflikt

Reglerne om interessekonflikter bør gennemføres på en fuldstændigt forebyggende måde, da de har til formål at forhindre, at en person overhovedet befinder sig i en situation, hvor vedkommende vil udøve sine beføjelser på en måde, der er påvirket af vedkommendes interesser. Hvis det viser sig, at den upartiske dømmekraft hos en person, der er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet, kan hæmmes af personlige interesser, enten ved at begunstige et bestemt valg eller ved at være alt for kritisk eller fjendtlig med henblik på at undgå en opfattelse af favorisering, bør denne situation straks behandles, inden den kan føre til en ubehørig handling.

Når der foreligger en situation, som objektivt kan opfattes som en interessekonflikt, skal den undersøges og afhjælpes på en sådan måde, at den ikke længere objektivt kan opfattes som sådan. I denne sammenhæng og med forbehold af strengere nationale regler skal finansielle aktører og andre personer, der er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet:

— undlade at foretage handlinger, der vil kunne medføre, at deres egne interesser kommer i konflikt med EU's interesser Eksempel Undlade at foretage handlinger, der vedrører deres personlige interesser. En person må ikke træffe afgørelse om tildeling af offentlige midler til, evaluere, overvåge, kontrollere eller revidere et projekt, som vedkommende (eller dennes personlige venner eller nærmeste familie) skal være eller har været involveret i.

— træffe passende foranstaltninger for at undgå, at der opstår interessekonflikt i de funktioner, der henhører under deres ansvar Eksempel Den pågældende person skal afholde sig fra at træffe afgørelser, der påvirker tildelingen af midler til deres egne enheder (eller enheder tilhørende nærmeste familie). Det skal sikres, at der ikke sker nogen påvirkning af beslutningstagningen (31) i forbindelse med budgetgennemførelsen. Landbrugsjord (hvis jorden er støtteberettiget) giver eksempelvis automatisk (da der ikke er nogen udvælgelsesprocedure) en tilskudsmodtager ret til at modtage direkte betalinger under Den Europæiske Garantifond for Landbruget. I en sådan situation bør den pågældende person ikke deltage i beslutningsprocessen vedrørende det bestemte areals støtteberettigelse.

— træffe passende foranstaltninger for at afhjælpe situationer, der objektivt set kan opfattes som en interessekonflikt. Eksempel Den pågældende person bør træffe foranstaltninger, der sikrer, at vedkommende ikke længere er involveret noget trin i budgetgennemførelsen eller ikke længere har nogen økonomiske interesser eller andre personlige interesser som omhandlet i artikel 61 i FF 2018 i forbindelse med en enhed, der ansøger om EU-finansiering. Personen kan således afbryde alle forbindelser med enheden;, eller den pågældende person bør undlade at deltage i beslutningstagningen vedrørende tildelingen af EU-midler til den pågældende enhed (herunder ved at trække sig tilbage, hvis umiddelbar afholdelse fra at deltage ikke afhjælper situationen tilstrækkeligt), eller enheden kan trække ansøgningen om EU-finansiering tilbage. Nedenstående foranstaltninger skal træffes, når der er risiko for en interessekonflikt, som involverer en person, der deltager i gennemførelsen af EU-budgettet.

— Personen skal indberette det til sin overordnede (eller til den relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede) (eller, hvis der er tale om politisk udsatte personer, bør personen fremlægge oplysninger om relevante personlige interesser i en offentlig erklæring om interesser)

— Den relevante overordnede (eller den relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede) skal skriftligt bekræfte, om der foreligger en interessekonflikt (og den pågældende person skal undlade at give anledning til fait accompli, mens den overordnede træffer sin beslutning). Den overordnede skal foretage en vurdering og nøje overveje, om en person, som har kendskab til de relevante forhold, med sandsynlighed ville mene, at organisationens integritet er truet af en uløst interessekonflikt. Den overordnede bør vurdere, om det er nødvendigt at udskifte den person, som har erklæret en mulig interessekonflikt. Inden da bør myndigheden eller den overordnede, uden at det berører gældende ret, drøfte situationen med den pågældende person for bedre at vurdere risikoen for en partisk udførelse af vedkommendes opgaver

— Hvis det konstateres, at der foreligger en interessekonflikt, skal den relevante nationale myndighed (eller ansættelsesmyndigheden) sørge for, at den pågældende ansatte ophører med at udføre alle relevante aktiviteter i forbindelse med budgetgennemførelsen, herunder alle forberedende foranstaltninger.

I henhold til artikel 61 i FF 2018 skal den nationale myndighed (eller den relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede) sikre, at der træffes yderligere hensigtsmæssige foranstaltninger i overensstemmelse med gældende ret (se kapitel 3.2 og 6.2). Dette er vigtigt, ikke kun for at løse problemet, men også for at sikre forretningskontinuiteten. I denne forbindelse kan myndigheden (eller den relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede) have brug for rådgivning eller bistand fra andre kompetente organer i overensstemmelse med gældende ret.

Hvis der foreligger en uløst objektivt opfattet interessekonflikt, f.eks. en ansat, der udnytter sine beføjelser til at begunstige/bevidst favorisere en økonomisk enhed, der ejes af et medlem af den nærmeste familie, bør sådanne situationer endelig på den ene side føre til en undersøgelse af dens indvirkning på gennemførelsen af EU-budgettet (32), også med henblik på at fastlægge passende forholdsregler (f.eks. annullering og revurdering af tildelingsprocedurer, annullering af kontrakter/aftaler, suspension af betalinger, finansielle korrektioner og tilbagesøgning af midler). Sådanne situationer kan generelt betragtes som en ulovlig handling i henhold til forvaltningsretten, tjenestemandsretten eller strafferetten og bør straffes som sådan. På den anden side bør kandidaters, tilbudsgiveres eller ansøgeres forsøg på uretmæssigt at påvirke en tildelingsprocedure eller indhente fortrolige oplysninger i det mindste behandles som alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af et erhverv og bør føre til udelukkelse fra deltagelse i tildelingsprocedurer (som det er tilfældet for direkte/indirekte forvaltning i henhold til artikel 136, stk. 1, litra c), nr. iv) og v) — se kapitel 4).

4. SPECIFIKKE ELEMENTER FOR DIREKTE/INDIREKTE FORVALTNING

Som fastsat i artikel 36, stk. 3, litra c), i FF 2018 om intern kontrol med budgetgennemførelsen for alle forvaltningsmetoder (herunder direkte/indirekte forvaltning) skal interne kontrolsystemer kunne sikre, at interessekonflikter undgås.

Ved direkte forvaltning i overensstemmelse med artikel 62, stk. 1, litra a), i FF 2018 gennemfører Kommissionen (og dermed Kommissionens ansatte) budgettet direkte gennem sine tjenestegrene.

Ved indirekte forvaltning i overensstemmelse med artikel 62, stk. 1, litra c), i FF 2018 (33) overdrager Kommissionen budgetgennemførelsen til eksterne partnere. Eksempler på sådanne eksterne partnere er internationale organisationer under FN, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, Den Europæiske Investeringsbank, Den Europæiske Investeringsfond, EU-organer (34), privatretlige enheder, der udfører offentlige serviceydelser, offentligretlige organer, herunder medlemsstatsorganisationer, og tredjelande (35), eller de organer, de udpeger.

Selv om de eksterne partnere er ansvarlige for at etablere og opretholde et effektivt og produktivt internt kontrolsystem, er Kommissionen imidlertid stadig i sidste ende ansvarlig for gennemførelsen af EU-budgettet. Kommissionen bør derfor medtage forpligtelserne vedrørende undgåelse af interessekonflikter, der udspringer af artikel 61 i FF 2018, i de aftaler (enten nye eller ændrede), der indgås med eksterne partnere. Dette er endnu vigtigere, når den eksterne partner ikke hører under medlemsstaternes jurisdiktioner (36) (se kapitel 3.2.2). De eksterne partnere bør også medtage disse forpligtelser i deres egne aftaler med enhver anden enhed (f.eks. gennemførelsesenheder såsom finansielle formidlere), som de har et kontraktforhold vedrørende budgetgennemførelsen med. De eksterne partnere har imidlertid fortsat kompetencen til at vedtage supplerende og eventuelt endnu mere detaljerede og/eller strengere regler, men de skal som minimum overholde forpligtelserne i artikel 61 i FF 2018.

Kommissionen har også til opgave at føre tilsyn med disse partnere, så de kan udføre deres opgaver (37). Dette er obligatorisk og relevant, for så vidt som Kommissionen ved indirekte forvaltning skal sikre, at de eksterne partnere beskytter EU's finansielle interesser på et niveau, som svarer til det beskyttelsesniveau, der er foreskrevet under direkte forvaltning (38).

Mens direkte forvaltning giver mulighed for løbende forebyggelse, opdagelse og håndtering af interessekonflikter i alle faser fra udformning og gennemførelse til revision og evaluering, er Kommissionens deltagelse i forebyggelse, opdagelse og håndtering af interessekonflikter i tilfælde med indirekte forvaltning også baseres på en forudgående vurdering af den eksterne partners procedurer.

Trinnene i denne vurdering er fastsat i artikel 154, stk. 4, i FF 2018 og er yderligere beskrevet i Kommissionens afgørelse (39) om nye retningslinjer for den metode til søjlevurdering, der skal anvendes i henhold til FF 2018. Denne metode omfatter navnlig en vurdering af de procedurer, der er indført for at undgå interessekonflikter i søjlen for interne kontrolsystemer samt i søjlen for tilskud, udbud og finansielle instrumenter, såfremt det er relevant. Kun efter en positiv vurdering vil enheden være berettiget til at få overdraget budgetgennemførelsesopgaver.

Ved håndteringen af interessekonflikter i forbindelse med indirekte forvaltning bør der derfor fokuseres på forebyggelse af interessekonflikter, når budgetgennemførelsesopgaver overdrages til en ekstern partner, og på opdagelse og håndtering af interessekonflikter, som udføres af dem, der er involveret i tjek eller revision af den eksterne partner (og enhver enhed, som den eksterne partner har et kontraktligt forhold til med henblik på budgetgennemførelsen) i og efter gennemførelsesfasen.

Basisretsakterne (sektorspecifik lovgivning) for forskellige politikker, fonde eller programmer kan også indeholde yderligere regler om interessekonflikter, navnlig forpligtelsen til at undgå interessekonflikter. I betragtning af Kommissionens forpligtelse til (og krav om) gennemsigtighed er det vigtigt at give deltagere (40), tilskudsmodtagere (41), eksterne partnere osv. klare oplysninger om deres forpligtelser vedrørende interessekonflikter og at medtage bestemmelser eller krydshenvisninger til bestemmelser om disse forpligtelser (og konsekvenserne af deres overtrædelse) i i) udbudsdokumenter, ii) arbejdsprogrammer, iii) indkaldelser af forslag, iv) udbudskontrakter, v) tilskudsaftaler, vi) bidragsaftaler og vii) finansieringsaftaler.

4.1. Interessekonflikter under tildelingsprocedurer

De regler om offentlige udbud, som EU-institutionerne skal overholde, er anført i FF 2018 (42). I artikel 2, nr. 3), i FF 2018 defineres en tildelingsprocedure som en udbudsprocedure, en tilskudsprocedure, en konkurrence om priser eller en procedure for udvælgelse af eksperter eller personer eller enheder, der gennemfører budgettet under indirekte forvaltning.

Vejledningen om offentlige indkøb (43) og vejledningen om tilskud (44) fra Kommissionens centrale finanstjeneste (Generaldirektoratet for Budget) er interne dokumenter, der har til formål at yde praktisk bistand til EU-institutionerne og -agenturerne i forbindelse med forberedelsen og gennemførelsen af disse procedurer og give vejledning (45) om håndtering af interessekonflikter i tildelingsprocedurer.

Yderligere oplysninger kan også findes i dokumentet »Procurement and Grants for European Union external actions — A Practical Guide (PRAG)« (46). Denne praktiske vejledning giver de ordregivende myndigheder på den ene side og tilbudsgivere, kandidater, ansøgere og kontrahenter på den anden praktisk bistand i forbindelse med forberedelse og gennemførelse af udbuds- og tilskudskontrakter på området for foranstaltninger udadtil. Denne praktiske vejledning finder ikke anvendelse på tildelingsprocedurer, hvor Kommissionen handler som ordregivende myndighed for egen regning (de er omfattet af ovennævnte vejledninger om offentlige udbud og tilskud). Henvisningerne i afsnit 2.5.4 i denne praktiske vejledning vedrørende interessekonflikter svarer i det væsentlige til de fire sager, der præsenteres nedenfor.

I forbindelse med tildelingsprocedurer skal der sondres mellem fire situationer: i) interessekonflikter omhandlet i artikel 61 i FF 2018, ii) forsøg på uretmæssigt at påvirke en tildelingsprocedure eller indhente fortrolige oplysninger (som bør behandles som alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af et erhverv), iii) inddragelse i udarbejdelsen af dokumenter, der anvendes i tildelingsproceduren, og iv) modstridende erhvervsmæssige interesser (47). Sager, der involverer disse fire situationer er beskrevet i yderligere detaljer nedenfor med henblik på at præcisere, i hvilke tilfælde der foreligger en interessekonflikt, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 61 i FF 2018.

1. Interessekonflikter omhandlet i artikel 61 i FF 2018

I forbindelse med tildelingsprocedurer fungerer EU (og dets personale) som ordregivende myndighed eller som udbyder af EU-støtte i form af tilskud, priser, finansielle instrumenter eller budgetgarantier.

Begrebet interessekonflikt er knyttet til principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning, gennemsigtighed og ligebehandling (48). Hvis de retlige instrumenter indeholder en forpligtelse til forsvarlig økonomisk forvaltning, gennemsigtighed og ligebehandling, omfatter dette en omhyggelig håndtering af interessekonflikter, navnlig for at sikre lige vilkår.

I overensstemmelse med princippet om gennemsigtighed og ligebehandlingsprincippet skal medlemmerne af et evalueringsudvalg (49) f.eks. være i stand til at foretage en upartisk og objektiv vurdering af forslagene. De har derfor pligt til at træffe de foranstaltninger, der kræves i medfør af artikel 61 i FF 2018.

Begrebet interessekonflikt henviser til situationer, hvor personer, der er involveret i budgetgennemførelse, befinder sig i en af de situationer, der er omhandlet i artikel 61 i FF 2018, dvs. hvor personens evne til upartisk og objektivt at udøve sin rolle »bringes i fare af familiemæssige, følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller enhver anden direkte eller indirekte personlig interesse«. I denne forbindelse finder de forpligtelser, der forklares i kapitel 3, anvendelse (50).

I forbindelse med tildelingsprocedurer finder artikel 61 i FF 2018 anvendelse på de anvisningsberettigede (51), på alle, der er involveret i eller ansvarlige for tildelingsproceduren, og på alle, der er involveret i forberedelses-, åbnings- og evalueringsfaserne. Begrebet »interessekonflikt« som defineret i artikel 61 i FF 2018 finder ikke anvendelse på deltagere (dvs. kandidater/tilbudsgivere/ansøgere) og bør ikke anvendes, når der henvises til dem.

FF 2018 styrker endvidere yderligere reglerne om interessekonflikter med følgende bestemmelser:

— medlemmerne af åbnings- og evalueringsudvalgene (og de eksterne eksperter, der er udvalgt til at bistå dem) skal overholde bestemmelserne i artikel 61 i FF 2018 (artikel 150, stk. 5, artikel 225, stk. 4, artikel 237, stk. 2, i FF2018 samt forordningens bilag I, punkt 28.2 og 29.1)

— udvælgelsen af personer eller enheder, som skal have til opgave at gennemføre EU-budgettet ved indirekte forvaltning, bør ikke give anledning til interessekonflikter (artikel 154, stk. 1, i FF 2018)

— for finansielle instrumenter, som Kommissionen gennemfører direkte, bør udvælgelsen af forvalterne af særlige investeringsmekanismer, finansielle formidlere eller slutmodtagere ikke give anledning til interessekonflikter (artikel 216, stk. 3, i FF 2018).

2. Alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet

Der er særlige situationer med deltagere, der kan betegnes som tilfælde af »alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet« og ikke som interessekonflikter i henhold til artikel 61 i FF 2108:

— hvis deltageren indgår aftaler med andre personer eller enheder (52) med det formål at forvride konkurrencen

— hvis deltageren forsøger uretmæssigt at påvirke den ordregivende myndigheds beslutningsproces under en udbudsprocedure, f.eks. ved at forklejne en anden deltager eller ved at manipulere den ekspertise og de ressourcer, der er til rådighed for deltageren

— hvis deltageren forsøger at indhente fortrolige oplysninger, der kan give vedkommende uretmæssige fordele i forbindelse med tildelingsproceduren.

Disse tilfælde er nævnt i artikel 136, stk. 1, litra c), i FF 2018 og udgør et grundlag for at udelukke deltageren fra en tildelingsprocedure, hvis »det ved en endelig dom eller en endelig administrativ afgørelse er fastslået, at personen eller enheden har begået alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet ved at have overtrådt de relevante love eller bestemmelser eller etiske standarder for det erhverv, inden for hvilket personen eller enheden er virksom, eller har begået fejl, der har en indvirkning på dennes faglige troværdighed, hvis fejlene afspejler forsætlighed eller grov uagtsomhed«. Som det fremgår af artikel 136, stk. 2, i FF 2018, kan en sådan udelukkelse også ske på grundlag af en foreløbig juridisk vurdering af konstaterede faktiske omstændigheder eller andre forhold i henstillingen fra det panel, der er omhandlet i artikel 143 i FF 2018, hvis der ikke foreligger en endelig dom eller en endelig administrativ afgørelse.

3. Inddragelse i udarbejdelsen af dokumenter, der anvendes i tildelingsproceduren

Der kan være tilfælde, hvor den ordregivende myndighed/udbyderen af EU-støtte har benyttet ekstern ekspertise til at udarbejde dokumenter, der skal anvendes i en tildelingsprocedure (f.eks. udarbejdelse af udbudsspecifikationer i en efterfølgende udbudsprocedure), og hvor tjenesteyderen selv beslutter at deltage i den samme tildelingsprocedure som deltager.

I henhold til 137, stk. 1, i FF 2018 har deltageren pligt til at erklære, at han har deltaget i udarbejdelsen af de dokumenter, der anvendes i tildelingsproceduren (eller en anden af de situationer, der er omhandlet i artikel 136, stk. 1, og artikel 141, stk. 1, i FF 2018), og i givet fald erklære, om vedkommende har truffet nogen af de afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 136, stk. 6, litra a), og artikel 136, stk. 7, i FF 2018.

Den ordregivende myndighed/udbyderen af EU-støtte er ansvarlig for at sikre, at deltagere, der er involveret i udarbejdelsen af dokumenterne, og andre deltagere behandles ens. Den deltager, som tidligere har været inddraget i udarbejdelsen af dokumenter, der anvendes i tildelingsproceduren, skal udelukkes fra den efterfølgende procedure, såfremt vedkommendes deltagelse medfører en tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, herunder konkurrenceforvridning, som der ikke på anden måde kan rettes op på (artikel 141, stk. 1, litra c), i FF 2018 (53)). I denne forbindelse kan den ordregivende myndighed f.eks. forelægge evalueringsudvalgets medlemmer oplysninger om de tjenesteydere, der har deltaget i udarbejdelsen af de dokumenter, der skal anvendes i tildelingsproceduren.

Bevisbyrden påhviler den ordregivende myndighed/udbyderen af EU-støtte. Det er derfor op til den ordregivende myndighed/udbyderen af EU-støtte at bevise konkurrenceforvridningen eller at bevise, at vedkommende har truffet alle mulige foranstaltninger for at undgå for at undgå udelukkelsen af den pågældende deltager fra tildelingsproceduren (54). En sådan udelukkelse er underlagt en kontradiktorisk procedure (55), og deltageren skal derfor have mulighed for at bevise, at vedkommendes forudgående deltagelse ikke har fordrejet konkurrencen.

I praksis anbefales det at undgå udelukkelse ved at indføre foranstaltninger for at undgå konkurrenceforvridning. De oplysninger, der gives til tjenesteyderen med henblik på udarbejdelsen af dokumenter, der skal anvendes i en tildelingsprocedure, bør også meddeles de øvrige deltagere i den anden procedure. Fristen for modtagelse af tilbud/ansøgninger i den anden procedure bør desuden være tilstrækkelig til at sikre, at alle deltagere er velinformerede.

4. Modstridende erhvervsmæssige interesser (kun ved udbud)

Økonomiske aktører (56), som deltager i udbudsprocedurer, bør ikke have interessekonflikter, som kan påvirke kontraktens opfyldelse negativt (artikel 167, stk. 1, litra c), i FF 2018 og samme forordnings bilag I, punkt 20.6).

Dette betegnes normalt som en modstridende erhvervsmæssig interesse og bør håndteres i udvælgelsesfasen for at forhindre tilfælde, hvor en økonomisk aktør f.eks. tildeles en kontrakt om vurdering af et projekt, som vedkommende har deltaget i, eller en kontrakt om revision af regnskaber, som vedkommende tidligere har bekræftet, eftersom den økonomiske aktør i disse tilfælde allerede har været involveret i udbuddets præcise genstand. Disse situationer opstår ofte i forbindelse med rammekontrakter om evaluering eller revision, hvor kontrahenten kan have en modstridende erhvervsmæssig interesse for så vidt angår en specifik kontrakt.

Der skal foretages en vurdering fra sag til sag for at bekræfte, at interessekonflikten kan påvirke opfyldelsen af den specifikke kontrakt negativt. Hvis den økonomiske aktør befinder sig i en sådan situation, afvises det tilsvarende tilbud. Vurderingen bør omfatte en kontradiktorisk procedure med den berørte aktør og bør baseres på objektive kriterier og faktuelle elementer, der under hensyntagen til arten af de opgaver, der skal udføres, bekræfter den modstridende erhvervsmæssige og samtidig forhindrer en ubegrundet begrænsning af antallet af økonomiske aktører, der kan deltage i udbudsprocedurer, med henblik på at overholde principperne om ikkeforskelsbehandling, ligebehandling og gennemsigtighed.

Særligt i forbindelse med udvælgelsen af de uafhængige eksterne revisionsorganer eller eksperter, der udfører den eksterne revision af årsregnskaberne for europæiske politiske partier og europæiske politiske fonde, er varigheden af kontrakten begrænset til fem år med højst to på hinanden følgende perioder i henhold til artikel 233 i FF 2018. Efter to på hinanden følgende perioder er der en formodning om, at der foreligger modstridende interesser, som kan indvirke negativt på revisionens resultater.

Den modstridende erhvervsmæssige interesse adskiller sig fra deltagelsen i udarbejdelsen af dokumenter„ der anvendes i tildelingsprocedurer som omhandlet i punkt 3 i dette kapitel 4.1.

4.2. Yderligere henvisninger i FF 2018 til interessekonflikter

Der henvises yderligere til interessekonflikter i FF 2018 i følgende situationer:

— Hvis Kommissionens regnskabsfører også er regnskabsfører i et forvaltningsorgans (artikel 69, stk. 3, i FF 2018), eller hvis to eller flere EU-institutioner eller -organer har samme regnskabsfører (artikel 78, stk. 2, i FF 2018), skal der træffes de nødvendige forholdsregler for at undgå enhver interessekonflikt.

— De enheder eller modparter, som medvirker til gennemførelsen af finansielle instrumenter og budgetgarantier, skal forebygge interessekonflikter i forhold til deres øvrige aktiviteter (artikel 209, stk. 2, litra e, i FF 2018).

— Hvis gennemførelsen af foranstaltningen eller arbejdsprogrammet kræver, at tilskudsmodtageren tildeler offentlige kontrakter, skal de undgå interessekonflikter (artikel 205, stk. 1, i FF 2018).

— EU-institutioner og -organer kan undtagelsesvis acceptere virksomhedssponsorering som støtte i naturalydelser til et arrangement eller en aktivitet med sigte på fremstød eller virksomhedernes sociale ansvar, såfremt det ikke skaber interessekonflikt (artikel 26, stk. 2, litra c, i FF 2018).

De første to eksempler ligger indholdsmæssigt tæt på begrebet modstridende erhvervsmæssige interesser, som er omhandlet i kapitel 4.1, punkt 4.

4.3. Etiske spørgsmål i ikkefinansielle sammenhænge

Dette dokument dækker primært finansiel forvaltning vedrørende interessekonflikter, som er omhandlet i FF 2018. I denne sammenhæng bør personale, som er involveret i gennemførelsen EU-budgettet, og som står over for en interessekonflikt, som defineret i FF 2018, følge de procedurer, der er beskrevet i kapitel 3.2.4. Det anses dog for nyttigt i dette kapitel at give en kort beskrivelse af og oversigt over relevante dokumenter, der dækker etiske spørgsmål ikkefinansielle sammenhænge på kommissionsniveau.

De regler om interessekonflikter, der gælder for Kommissionens personale (selv når de ikke deltager i budgetgennemførelsen), reguleres gennem, hvad der generelt kaldes »regler om etik« (erhvervsetik eller deontologi). Rammen er fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning om vedtægten for tjenestemænd og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i EU (57). I Kommissionen (58) er Generaldirektoratet for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed ansvarligt for personalets etik på centralt virksomhedsniveau, som omfatter kabinetsmedarbejdere.

Hver enkelt af Kommissionens tjenestegrene har desuden pligt til at rådgive personalet vedrørende etik og til at indføre interne foranstaltninger for at forebygge og håndtere interessekonflikter.

Forebyggende og afbødende foranstaltninger er et vigtigt aspekt af reguleringen af interessekonflikter i Kommissionen. Personalet har bl.a. pligt til at afgive erklæring om:

— enhver situation, hvori en ansat anmodes om at behandle en sag, hvori han direkte eller indirekte har personlig interesse, navnlig familiemæssig eller finansiel, som kan bringe hans uafhængighed i fare Eksempel Den pågældende person bør oplyse om enhver situation, hvor vedkommende anmodes om at behandle en sag, hvori han har familiemæssige og/eller finansielle interesser (f.eks. virksomheder, der ejes af hans nærmeste familie).

— enhver situation med interessekonflikt efter rekruttering eller ved tilbagevenden fra tjenestefrihed af personlige årsager

— den erhvervsmæssige aktivitet, der udøves af vedkommendes ægtefælle (herunder en partner, med hvem den pågældende person har indgået et registreret ikke-ægteskabeligt partnerskab) og muligvis af andre medlemmer af den nærmeste familie

— tilbud om gaver eller repræsentation

— dekorationer eller æresbeviser

— lønnede eller ulønnede eksterne aktiviteter og opgaver, til hvilke der generelt skal indhentes forhåndstilladelse.

En ansat kan bl.a. også blive anmodet om: i) at afholde sig fra at handle under visse omstændigheder, ii) at afstå fra eksterne aktiviteter under aktiv tjeneste eller tjenestefrihed af personlige årsager, og iii) i en begrænset periode at afholde sig fra professionelle kontakter med tidligere kolleger eller fra at repræsentere modparter efter udtrædelse af tjenesten. En ansat skal endvidere afholde sig fra enhver uautoriseret videregivelse af fortrolige oplysninger.

Ovennævnte regler og begrænsninger har til formål at forhindre, at interessekonflikter opstår, f.eks. som følge af den ansattes eksterne aktiviteter eller den erhvervsmæssige aktivitet, der udøves af vedkommendes ægtefælle (herunder en partner, med hvem den pågældende person har indgået et registreret ikke-ægteskabeligt partnerskab). De referencedokumenter og informationskilder, der præsenteres nedenfor, indeholder flere detaljer om interessekonflikter, der påvirker personalet (59), selv om de ikke er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet.

— Forordning 31 (EØF), 11 (Euratom), om vedtægten for tjenestemænd og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Det europæiske økonomiske Fællesskab og Det europæiske Atomenergifællesskab (60), særlig artikel 11 og 16

— Kommissionens afgørelse af 29. juni 2018»Outside activities and assignments and on occupational activities after leaving the Service« (61)

— Meddelelse fra næstformand Šefčovič til Kommissionen vedrørende retningslinjer for de ansatte om gaver og gæstfrihed SEC(2012) 167 final (62)

— European Commission Ethics Guide (Ref. Ares(2019)4833796 – 24.07.2019) (63)

— Praktiske retningslinjer for personalets etik og adfærd (64)

— Kommissionens afgørelse af 17. oktober 2000 om ændring af dens forretningsorden: Administrativ adfærdskodeks for Europa-Kommissionens medarbejdere hvad angår deres forbindelser med offentligheden (65)

— Webside om etik og personalets adfærd (66)

— Retningslinjer om forebyggelse og håndtering af interessekonflikter i EU decentrale agenturer af 10. december 2013, som navnlig vedrører medlemmer af bestyrelser og eksperter (67)

— Retningslinjer om whistleblowing (68) (69).

Håndteringen af tilfælde, hvor en interessekonflikt ikke kan afbødes i tilstrækkelig grad, afhænger af den gældende retlige ramme og procedure. EU-institutionerne har adgang til forskellige retsmidler. De er fastsat i FF 2018, i personalevedtægten, i sektorspecifik lovgivning eller i de bindende aftaler, som Kommissionen, andre personer/enheder, der er involveret i gennemførelsen af EU-budgettet, og tilskudsmodtagere har indgået.

Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) eller Kommissionens Undersøgelses- og Disciplinærkontor (IDOC) kan blive anmodet om at foretage en undersøgelse, når omstændigheder giver anledning til mistanke om i) svig, korruption eller enhver anden ulovlig aktivitet, ii) overtrædelser af finansielle regler (f.eks. vedrørende offentlige udbud), iii) favorisering, der skader EU's finansielle interesser, eller iv) alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet.

Eksempel (70) »Ansættelsesmyndigheden besluttet at fjerne en tjenestemand, som privat havde forhandlet vigtige kontraktvilkår med en ekstern virksomhed, uden tilladelse fra vedkommendes overordnede, fra tjenesten. Både disciplinærrådet og ansættelsesmyndigheden fandt, at denne adfærd i alvorlig grad skadede institutionens image og påvirkede hans stilling negativt. Tjenestemanden anbefalede endvidere åbent sin partners virksomhed som underleverandør til Kommissionen, hvilket bevirkede, at virksomheden reelt fungerede som underleverandør, uden at den overordnede havde kendskab til dette forhold. Tjenestemanden deltog desuden i forvaltningen af den kontrakt, der forbandt hans partners virksomhed med Kommissionens kontrahent. Alt dette udgjorde en alvorlig interessekonflikt. Ansættelsesmyndigheden konkluderede, at tjenestemanden groft overtrådte vedtægtens artikel 11, stk. 1, artikel 12 og artikel 21 samt finansforordningens artikel 57 og 79 (71)«.

5. SPECIFIKKE ELEMENTER FOR DELT FORVALTNING

Ud over de regler, der er fastsat i FF 2018, suppleres reglerne for forvaltning af og kontrol med midler under delt forvaltning i sektorspecifik lovgivning.

For detaljer om reglerne om finansielle korrektioner og etablering af forvaltnings- og kontrolsystemer for midler under delt forvaltning, henvises der til de relevante bestemmelser i i) FF 2018, ii) anden sektorspecifik lovgivning vedrørende midler under delt forvaltning, navnlig med hensyn til de europæiske struktur- og investeringsfonde, forordningen om fælles bestemmelser (72), og iii) »Vejledning til Kommissionen og medlemsstaterne om en fælles metode til vurdering af forvaltnings- og kontrolsystemer i medlemsstaterne — EGESIF 14-0010-final af 18. december 2014 (73)«. For detaljerede regler om forvaltnings- og kontrolsystemet for Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), henvises der også til den horisontale forordning (74) og navnlig godkendelseskriterierne for betalingsorganerne (75).

5.1. Hvem gør hvad i forbindelse med delt forvaltning?

Det overordnede ansvar for gennemførelsen af EU-budgettet ligger hos Kommissionen. Omtrent 75 % af EU-budgettet gennemføres imidlertid af medlemsstaterne under delt forvaltning i overensstemmelse med reglerne i FF 2018, den gældende sektorspecifikke EU-lovgivning og nationale regler. Der er derfor behov for et tæt samarbejde mellem de nationale myndigheder og Kommissionen for at sikre, at EU-budgettet anvendes i overensstemmelse med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning, og at EU's finansielle interesser beskyttes godt af en hensigtsmæssig model for ansvarlighed.

Delt forvaltning betyder, at medlemsstaterne (og afhængigt af deres organisation også deres regioner) under hensyntagen til deres institutionelle og retlige rammer er ansvarlige for at gennemføre programmer, støtteordninger og foranstaltninger, der finansieres under delt forvaltning. Denne rolle omfatter også fastlæggelse af anvendelsesområdet for fondenes støtte, udformning af specifikke støtteinstrumenter, tildeling af midler til tilskudsmodtagere (f.eks. virksomheder, landbrugere, kommuner osv.) samt revision og kontrol af gennemførelsen af programmerne.

Under delt forvaltning er Kommissionen ansvarlig for at foreslå lovgivningsmæssige bestemmelser på EU-plan, vedtage programmerne, udføre visse rådgivningsfunktioner og føre tilsyn med gennemførelsen af programmerne, herunder overvågning og revision, uden dog at gribe direkte ind på det operationelle plan. Det betyder, at Kommissionen ifølge reglerne om delt forvaltning ikke er part i kontraktforholdet mellem den nationale eller regionale myndighed og tilskudsmodtagerne. På tværs af EU fremmer Kommissionen endvidere også formidling og udveksling af viden, god praksis og information om EU-støtte, der ydes af EU-fondene under delt forvaltning.

I henhold til artikel 36, stk. 1, og artikel 63, stk. 1, i FF 2018 skal Kommissionen og medlemsstaterne overholde princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning betyder som defineret i artikel 33 i FF 2018.

I denne sammenhæng er det op til medlemsstaterne og deres myndigheder at træffe følgende foranstaltninger:

— Etablering af effektive interne kontrolsystemer og sikring af, at de fungerer effektivt. Disse kontrolsystemer skal opfylde kravene i finansforordningen (særlig artikel 36 og 63 i FF 2018), sektorspecifik lovgivning og nationale regler, herunder reglerne om i) at have tilstrækkelige procedurer til at tilrettelægge sådanne interne kontrolsystemer, ii) at udvælge operationer, iii) at have indført hensigtsmæssige foranstaltninger til at forebygge, opdage og effektivt afhjælpe interessekonflikter og iv) at foretage de nødvendige administrative verifikationer eller kontroller på stedet samt revisioner. Medlemsstaterne bør kontrollere deres eksisterende systemer for at sikre, at alle aspekter vedrørende interessekonflikter i FF 2018 er omfattet.

— Fastlæggelse af foranstaltninger for at undgå interessekonflikter. Effektiv forebyggelse af interessekonflikter er vigtig for at beskytte EU's finansielle interesser i forbindelse med gennemførelsen af EU-budgettet, ifølge de gældende EU-regler. Personalet bør handle uden hensyntagen til personlige interesser for at sikre beslutningsprocessens integritet.

— Fastlæggelse af, om der foreligger en interessekonflikt, og gennemførelse af påkrævede afhjælpende foranstaltninger. Med henblik herpå skal en medlemsstat vurdere, om der foreligger en interessekonflikt, hvis eksempelvis dens myndigheder evaluerer en ansøgning om finansiering eller kontrollerer udgifternes støtteberettigelse.

— Rapportering af tilfælde af interessekonflikter ved hjælp af hensigtsmæssige rapporteringsværktøjer, herunder systemet til indberetning af uregelmæssigheder (IMS) til rapportering af konstaterede uregelmæssigheder til Kommissionen.

— Korrektion af uregelmæssigheder i tilfælde af manglende overholdelse (enten individuel eller systemisk (76)) af reglerne om undgåelse af interessekonflikter som fastlagt i artikel 59, stk. 2, litra b), i FF 2012 og artikel 63, stk. 2, litra c), i FF 2018. Manglende overholdelse af reglerne om interessekonflikter kan føre til, at medlemsstaterne pålægger finansielle korrektioner og tilbagesøger midler (77) i overensstemmelse med sektorspecifikke regler og/eller andre former for erstatning. Eksempel I en bemærkelsesværdig sag var det nødvendigt at afvikle en enhed, som var blevet anvendt til at gennemføre samarbejdsprogrammer, fordi nogle medlemmer af enhedens bestyrelse samtidig var ledere af kontorer for teknisk bistand, som kunne få og faktisk fik konsulentopgaver fra enheden. Revisionsretten kritiserede dette i sin særberetning nr. 1/96. Et af de berørte kontorer indledte en sag om ærekrænkelse mod Revisionsretten, som det tabte. I sin dom i denne sag fastslog Domstolen, at »sammenblandingen af interesser udgør nemlig objektivt set i sig selv en så alvorlig mangel, at det ikke er nødvendigt ved bedømmelsen heraf at tage hensyn til de impliceredes hensigter og til, om de var i god eller ond tro« (understregning tilføjet) (78) (79). Som forklaret i 3.2.3 skal eksistensen af en objektivt opfattet interessekonflikt vurderes uafhængigt af den pågældende persons hensigter. Efter Kommissionens opfattelse udgør en uløst objektivt opfattet interessekonflikt en uregelmæssighed. Sådanne uregelmæssigheder skal forebygges. Hvis det ikke sker, skal de opdages og korrigeres af de kompetente nationale myndigheder (80). Medlemsstaternes myndigheder kan træffe mere målrettede korrigerende foranstaltninger og pålægge sanktioner over for modtagere/slutmodtagere i overensstemmelse med national lovgivning og de aftaler og kontrakter, der er indgået med dem. I lighed med den situation, der er beskrevet i kapitel 5.2, er det for finansielle korrektioner i tilfælde af manglende overholdelse af de gældende regler om offentlige udbud (81) ikke nødvendigt at påvise nogen reel virkning af den objektivt opfattede interessekonflikt, eller at den objektivt opfattede interessekonflikt bevidst er blevet anvendt til fordel for en bestemt person/enhed (dette ville kun være relevant med henblik på at fastslå en svigagtig uregelmæssighed). Når der konstateres en interessekonflikt, bør medlemsstaternes myndigheder overveje de mulige konsekvenser for andre operationer eller kontrakter for den berørte operation eller de berørte interessenter og træffe de fornødne foranstaltninger for at forebygge yderligere interessekonflikter.

— Sikring af, at nationale uafhængige revisionsorganer reviderer brugen af midlerne i overensstemmelse med internationalt anerkendte revisionsstandarder, i tillæg til de kontroller, der udføres af de nationale myndigheder med ansvar for forvaltningen af EU-midler (eller under deres ansvar). Disse organers revisionserklæringer udgør grundlaget for den generelle sikkerhed vedrørende anvendelsen af EU-midler. Kommissionens anvendelse af nationale revisionserklæringer betyder imidlertid ikke, at den selv kan udføre yderligere revisioner af anvendelsen af EU-midler, og påvirker ikke Kommissionens forpligtelse til som led i dens risikovurdering at overvåge medlemsstaternes kontrolsystemer.

Kommissionen er ansvarlig for:

— rådgivning og vejledning om og overvågning af de nationale interne kontrolsystemers overensstemmelse med EU-kravene

— revision af medlemsstaternes interne kontrolsystemer, hvor den vurderer, om de på en hensigtsmæssig og effektiv måde kan medvirke til bl.a. at forebygge og håndtere interessekonflikter (på grundlag af risikovurderinger under hensyntagen til resultaterne af verificeringer, revisioner og kontroller udført af nationale myndigheder eller andre EU-revisionsorganer og meddelt Kommissionen samt andre tilgængelige oplysninger), og fremsætter anbefalinger til forbedring af disse systemer

— revision af udgifter anmeldt til Kommissionen af medlemsstaterne med henblik på at verificere overensstemmelsen med relevante støtteberettigelsesregler

— anvendelse af hensigtsmæssige foranstaltninger for at beskytte EU-budgettet, f.eks. afbrydelse af betalingsfrister, suspension af betalinger og finansielle korrektioner i tilfælde af manglende overholdelse (enten individuel eller systemisk) af reglerne om undgåelse af interessekonflikter som fastlagt i artikel 59, stk. 6, litra b) og c), i FF 2012 eller 63, stk. 8, litra b) og c), i FF 2018, sammen med henstillinger til medlemsstaterne om hensigtsmæssige korrigerende foranstaltninger, herunder styrkelse af deres interne kontrolsystemer (82).

I henhold til artikel 63, stk. 8, litra b) i FF 2018 (83) skal Kommissionen udelukke udgifter, der er foretaget i strid med de relevante regler, fra EU-finansiering. Dette kan være resultatet af kontrol og revision på ethvert niveau af medlemsstatens kontrolsystemer, af kontrol og revision udført af Kommissionen, af revision udført af Den Europæiske Revisionsret eller af undersøgelser foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), og deres formål er at genoprette en situation, hvor de medfinansierede udgifter er i overensstemmelse med gældende ret. Som forklaret ovenfor er medlemsstaterne primært ansvarlige for at korrigere uregelmæssigheder. Kommissionen kan udelukke udgifter fra EU-finansiering, hvis medlemsstaten ikke har truffet de krævede foranstaltninger, hvis der er alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemets effektive funktionsmåde, eller hvis hele eller en del af EU-finansieringen af en operation er uregelmæssig. Kommissionen har beføjelse til at anvende ekstrapolerede eller faste korrektioner, hvis det ikke er muligt præcist at kvantificere beløbet for de uregelmæssige udgifter (84).

For midler under delt forvaltning er det endelig i første omgang de nationale myndigheder/organer, der forvalter og kontrollerer EU-midler, som skal forebygge, opdage, rapportere og afhjælpe interessekonflikter. De foranstaltninger, som disse myndigheder/organer træffer, skal fortsat revideres af de nationale uafhængige revisionsorganer, og de er underlagt Kommissionens overvågning og revision, Revisionsrettens revision samt OLAF's undersøgelser som led i udøvelsen af dets beføjelser.

5.2. Regler om interessekonflikter i henhold til udbudsdirektiverne

Artikel 61 i FF 2018 omhandler alle forvaltningsmetoder og alle typer udgifter under EU-budgettet.

Reglerne om offentlige udbud, som er fastsat i udbudsdirektiverne (85), er relevante i forbindelse med delt forvaltning, navnlig for en tilskudsmodtager i en medlemsstat, som er en ordregivende myndighed (86), der tildeler kontrakter med henblik på gennemførelse af et projekt, der finansieres over EU-budgettet.

Udbudsreglerne har form af national lovgivning, navnlig medlemsstaternes gennemførelse af udbudsdirektiverne, eller de kan være afledt direkte af EU-rettens generelle principper.

Det bør bemærkes, at anvendelsesområdet for udbudsdirektiverne er begrænset, navnlig af minimumstærskler for udbudsværdien, eksklusive moms. I betragtning af gennemførelsesfristen, som er den 18. april 2016, finder udbudsdirektiverne fra 2014 desuden anvendelse senest på denne dato eller tidligere, hvis de blev gennemført i national lovgivning inden denne dato.

I henhold til artikel 2 i det tidligere udbudsdirektiv (87) var forpligtelsen til at undgå interessekonflikter afledt af principperne om ligebehandling og gennemsigtighed, som var fastsat i denne bestemmelse (88). Domstolen, som gik videre end direktiverne, fastslog, at de ordregivende myndigheder i medlemsstaterne, selv om direktiverne ikke indeholder særlige bestemmelser om retssager (89), eller hvis den foreliggende sag falder uden for direktivernes anvendelsesområde (90) (91), er forpligtede til at overholde traktatens grundlæggende bestemmelser i almindelighed og princippet om ligebehandling i særdeleshed. Følgelig finder princippet om gennemsigtighed også anvendelse i denne sammenhæng med henblik på at sikre, at princippet om ligebehandling kan kontrolleres (92).

Hvis principperne om ligebehandling og gennemsigtighed, som kravene om undgåelse af interessekonflikter var baseret på, derfor generelt anvendes på området for offentlige udbud, skal undgåelsen af interessekonflikter ligeledes vurderes at finde anvendelse på dette område.

I det nye udbudsdirektiv (93) har medlemsstaterne i henhold til artikel 24 pligt til at sikre, at de ordregivende myndigheder træffer passende foranstaltninger, der effektivt kan forebygge, identificere og udbedre interessekonflikter, der opstår under gennemførelsen af udbudsprocedurer, og fastlægger følgende definition af begrebet interessekonflikt:

Artikel 24 i direktiv 2014/24/EU: »Medlemsstaterne sikrer, at de ordregivende myndigheder træffer passende foranstaltninger for effektivt at forebygge, identificere og udbedre interessekonflikter, der opstår under gennemførelsen af udbudsprocedurer, med henblik på at undgå konkurrenceforvridning og på at sikre ligebehandling af alle økonomiske aktører. Begrebet interessekonflikt omfatter mindst de situationer, hvor personalet hos den ordregivende myndighed eller en udbyder af den indkøbte tjeneste, der handler på vegne af den ordregivende myndighed, som er involveret i gennemførelsen af udbudsproceduren eller kan påvirke resultatet af proceduren, direkte eller indirekte har en finansiel, økonomisk eller anden personlig interesse, der kan antages at bringe deres upartiskhed og uafhængighed i forbindelse med udbudsproceduren i fare.«

I henhold til denne bestemmelse har de ordregivende myndigheder pligt til at træffe passende foranstaltninger for effektivt at forebygge, identificere og udbedre interessekonflikter på området for offentlige udbud (94). Dette omfatter alle faser af en udbudsprocedure (udarbejdelse af tilbud, udvælgelse af tilbudsgivere/kandidater og tildeling af kontrakter samt fasen efter udbud).

Ordlyden i udbudsdirektivet er ikke præskriptiv i forhold til de foranstaltninger og mekanismer, der skal iværksættes for at nå disse mål. Det er op til medlemsstaterne at finde de mest hensigtsmæssige løsninger i overensstemmelse med den nationale ret. Medlemsstaterne skal under alle omstændigheder stille oplysninger og vejledning til rådighed for de ordregivende myndigheder og økonomiske aktører som fastsat i udbudsdirektivets artikel 83, stk. 4.

I overensstemmelse med formålet med udbudsdirektivets artikel 24 — dvs. at beskytte fair konkurrence og sikre ligebehandling af alle tilbudsgivere — har medlemsstaterne i henhold til udbudsdirektivets artikel 57, stk. 4, litra e), mulighed for (men ikke pligt til) at udelukke en tilbudsgiver, hvis en interessekonflikt som defineret i artikel 24 ikke kan afhjælpes effektivt med andre mindre indgribende foranstaltninger.

Tilfælde, der traditionelt er blevet kategoriseret som en interessekonflikt, er kendetegnet ved tilbudsgiverens inddragelse i forberedelsen af udbudsproceduren. Sådanne tilfælde er nu omhandlet særskilt i udbudsdirektivets artikel 41, som kræver, at den ordregivende myndighed træffer passende foranstaltninger for at undgå konkurrencefordrejning. I henhold til udbudsdirektivets artikel 57, stk. 4, litra f), kan medlemsstaterne kræve, at en tilbudsgiver udelukkes, hvis situationen ikke kan afhjælpes med andre mindre indgribende foranstaltninger (f.eks. deling af relevante oplysninger med alle tilbudsgivere og fastsættelse af passende tidsfrister for modtagelse af tilbud). Inden en eventuel udelukkelse skal ansøgere eller tilbudsgivere have mulighed for at godtgøre, at deres deltagelse i forberedelsen af udbudsproceduren ikke kan fordreje konkurrencen (95) (96).

I udbudsdirektivets artikel 58, stk. 1, litra c), defineres rammerne for udvælgelseskriterier, herunder tilbudsgiverens teknisk og faglig formåen. Denne type kriterier uddybes i udbudsdirektivets artikel 58, stk. 4: En ordregivende myndighed kan gå ud fra, at en økonomisk aktør ikke har de krævede erhvervsevner, hvis den ordregivende myndighed har fastslået, at den økonomiske aktør har modstridende interesser, som kan påvirke kontraktens opfyldelse i negativ retning. Logikken bag denne bestemmelse gælder også for tilfælde, som ikke falder ind under anvendelsesområdet for udbudsdirektivet i den forstand, at den ordregivende myndighed (inden for rammerne af national ret) har mulighed for (men ikke pligt efter udbudsdirektivet) til at udelukke en tilbudsgiver fra at få tildelt kontrakten, hvis den pågældende tilbudsgiver er genstand for en interessekonflikt.

For at overholde udbudsdirektivet måtte de nationale myndigheder træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at alle ordninger var på plads inden fristen for gennemførelse (18. april 2016). Senest i april 2017 og derefter hvert tredje år skal medlemsstaterne forelægge Kommissionen en rapport om de mest almindelige kilder til forkert anvendelse eller retsusikkerhed samt om forebyggelse, afsløring og fyldestgørende rapportering om tilfælde af svig, korruption, interessekonflikter og andre alvorlige uregelmæssigheder i overensstemmelse med udbudsdirektivets artikel 83, stk. 3. Lignende bestemmelser er indsat i de specifikke udbudsdirektiver vedrørende koncessioner (97) og forsyningsvirksomheder (98).

Eksempler på, hvornår der er opstået interessekonflikter i offentlige udbudsprocedurer: 1) I en offentlig udbudsprocedure, der blev gennemført i forbindelse med et projekt vedrørende foranstaltninger til fremme af virksomhedernes vækst, blev der konstateret en interessekonflikt, hvor den administrerende direktør for den eneste tilbudsgivende virksomhed var ansat af den ordregivende myndighed og havde til opgave at udarbejde de tekniske udbudsspecifikationer, da udbudsproceduren blev gennemført. Følgelig var alle udgifter i relation til dette udbud uretmæssige og ikke berettigede til medfinansiering. 2) I en offentlige udbudsprocedure, der blev gennemført i forbindelse med et projekt vedrørende miljøvenlig teknologifornyelse, var den vindende tilbudsgivers aktionær også direktør for den konsulentvirksomhed, der rådgav den ordregivende myndighed om den tekniske dokumentation. Den ordregivende myndighed valgte en anden konsulentvirksomhed, som ikke havde forbindelse til den vindende tilbudsgiver, til at udarbejde udbudsdokumenterne. Denne konsulentvirksomhed begrænsede sit arbejde til den juridiske del af indkaldelsen af tilbud og anvendte den tekniske dokumentation, der var udarbejdet af den første konsulentvirksomhed, til indkaldelsens tekniske specifikationer. Den ordregivende myndighed traf ikke passende foranstaltninger for at undgå konkurrenceforvridning. Følgelig var udgifterne i relation til dette udbud uretmæssige og ikke berettigede til medfinansiering. 3) I en offentlige udbudsprocedure skulle der efter national ret indgives tre uafhængige tilbud, men tilskudsmodtageren (den ordregivende myndighed) valgte tilbuddet fra en tilbudsgiver, hvis ejer også var tilskudsmodtagerens eneejer (i dette tilfælde var betingelserne for en intern tildeling imidlertid ikke opfyldt). I denne sag foretog forvaltningsmyndigheden ikke en tilstrækkelig kontrol af en situation, hvor der ikke var uafhængighed mellem tilskudsmodtageren og dennes kontrahenter. Selv om tilbuddet var det laveste, der blev modtaget, blev alle udgifter i forbindelse med denne offentlige udbudskontrakt anset for uretmæssige og dermed ikke berettigede til medfinansiering.

Overtrædelse af reglerne om offentlige udbud kan føre til finansielle korrektioner eller andre former for erstatning. Kommissionen vedtog i 2013 (99) og 2019 (100) retningslinjer for fastsættelse af finansielle korrektioner af udgifter, der finansieres af EU, som følge af manglende overholdelse af de gældende regler for offentlige udbud.

Ligesom retningslinjerne fra 2013 fastsætter retningslinjerne fra 2019 faste korrektioner i sager vedrørende interessekonflikter, når »en ikke-oplyst eller utilstrækkeligt afbødet interessekonflikt er konstateret, jf. artikel 24 i direktiv 2014/24/EU (eller artikel 35 i direktiv 2014/23/EU eller artikel 42 i direktiv 2014/25/EU), og den pågældende tilbudsgiver fik tildelt den eller de pågældende kontrakter (101)«. Interessekonflikten kan allerede forekomme i fasen for projektforberedelse, for så vidt som projektforberedelsen har betydning for udbudsmaterialet/udbudsproceduren. En klager skal ikke påvise, at der rent faktisk foreligger en interessekonflikt (102).

Med hensyn til betingelsen om en ikkeoplyst eller utilstrækkeligt afbødet interessekonflikt henviser dette til i) den pågældende persons forpligtelse til på forhånd at fremlægge oplysninger om enhver formodet interessekonflikt og ii) den ordregivende myndigheds gennemførelse af afbødende foranstaltninger for at imødegå sådanne situationer. Disse foranstaltninger bør i første omgang rettes mod den pågældende person på den ordregivende myndigheds side (dvs. denne person indstiller alle aktiviteter i forbindelse med det pågældende udbud. Hvis der er tale om et medlem af evalueringsudvalget, udtræder vedkommende f.eks. af dette udvalg). Hvis sådanne foranstaltninger ikke er tilstrækkelige til at afbøde interessekonflikten (hvis den pågældende person f.eks. har været involveret i de faser af udbudsproceduren, som allerede har fundet sted og ikke kan ændres/gentages), bør den ordregivende myndighed træffe yderligere foranstaltninger vedrørende den pågældende tilbudsgiver (f.eks. udelukkelse af tilbudsgiveren fra udbudsproceduren, en mulighed, der også er nævnt i udbudsdirektivets artikel 57, stk. 4, litra e)).

Det er ikke nødvendigt at påvise nogen reel virkning af den objektivt opfattede interessekonflikt (også som følge af begrebet opfattelse i definitionen af interessekonflikter) på den specifikke beslutningsproces. Der skal navnlig ikke fremlægges dokumentation for, at interessekonflikten bevidst er blevet anvendt til gavn for den vindende tilbudsgiver (dette er kun relevant for at fastslå en svigagtig uregelmæssighed).

Eksempel Personen X er et af fem medlemmer af et tilbudsevalueringsudvalg. Under evalueringen af tilbuddene og beslutningstagningen vedrørende tildelingen var X ansat af den vindende tilbudsgiver, virksomheden Y, i en stilling med ansvar for opgaver vedrørende udbuddets genstand, en ansættelse, som X imidlertid ikke havde erklæret, i strid med vedkommendes forpligtelser. Uanset personen X's konkrete og materielle indflydelse på tildelingsafgørelsen og de specifikke omstændigheder (evalueringsudvalgets beslutningsmetode i overensstemmelse med objektive tildelingskriterier, seks deltagende tilbudsgivere i udbuddet osv.), foreligger der en interessekonflikt. I overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer om finansielle korrektioner i forbindelse med offentlige udbud skal der foretages en finansiel korrektion, hvis begge betingelser i disse retningslinjer er opfyldt, dvs. 1) interessekonflikten er ikke blevet oplyst og/eller tilstrækkeligt afbødet (enten fra personen X's side eller fra virksomheden Y's side), og 2) denne interessekonflikt vedrørte den vindende virksomhed.

Se følgende dokumenter for yderligere oplysninger om undgåelse af interessekonflikter i forbindelse med udbud: i) udbudsdirektiverne, ii) »Interessekonflikter i forbindelse med offentlige kontrakter, der vedrører strukturforanstaltninger. En praktisk vejledning for ledere (2013)« (103), iii) »Offentlige udbud — Vejledning til praktikere i at undgå de mest almindelige fejl i offentlige udbud i forbindelse med projekter finansieret af de europæiske struktur- og investeringsfonde. februar 2018« (104), og iv) »DG REGIO — Preventing fraud and corruption in the European Structural and Investment Funds — taking stock of practices in the EU Member States Study on the implementation of Article 125(4)(c) CPR in the Member States« (105).

5.3. Specifikke elementer for finansielle instrumenter under delt forvaltning

Når EU-midler gennemføres ved hjælp af finansielle instrumenter, skal der træffes forebyggende og afbødende foranstaltninger i alle faser af gennemførelsen af det finansielle instrument fra udvælgelsen af de organer, der skal gennemføre de finansielle instrumenter (106), til udvælgelsen af de endelige modtagere. I henhold til artikel 38, stk. 5, i forordningen om fælles bestemmelser skal disse organer udvælges på grundlag af åbne, gennemsigtige, proportionale og ikkediskriminerende procedurer for at undgå interessekonflikter.

I henhold til artikel 7, stk. 2, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 480/2014 (107) skal valget af organer være gennemsigtigt og objektivt begrundet og må ikke give anledning til interessekonflikter. Det fastsættes også, at der skal træffes foranstaltninger til at begrænse eventuelle interessekonflikter, hvis det organ, der gennemfører det finansielle instrument, tildeler egne finansielle ressourcer til det finansielle instrument eller deler risikoen.

I henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 480/2014 skal valget af endelige modtagere være gennemsigtigt og objektivt begrundet og må ikke give anledning til interessekonflikter.

6. MULIGE FORANSTALTNINGER FOR AT UNDGÅ OG HÅNDTERE INTERESSEKONFLIKTER

Ved håndteringen af interessekonflikter bør fokus rettes mod forebyggelse, da det er meget vanskeligere at opdage og udbedre sådanne situationer. Det skal erindres, at interessekonflikter kan opstå i enhver fase af gennemførelsen af EU-budgettet. Følgelig skal enhver foranstaltning til forebyggelse og håndtering af dem omfatte de tidligere afser af gennemførelsen for at prioritere forebyggelse frem for korrektion. Foranstaltninger til forebyggelse og håndtering af interessekonflikter bør endvidere være effektive, proportionale og gennemsigtige og ajourføres regelmæssigt (under hensyntagen til den retlige, politiske eller institutionelle udvikling).

I dette kapitel opstilles der en ikke-udtømmende liste over forslag og anbefalinger til foranstaltninger, der kan træffes for at undgå og håndtere interessekonflikter. Disse forslag og anbefalinger har til formål at give EU-institutionerne og medlemsstaternes myndigheder vejledning og værktøjer, som de kan bruge i deres indsats for at undgå interessekonflikter.

For yderligere forklaringer og eksempler henvises der til det omfattende, som OECD (Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling) og Sigma (støtte til forbedret offentlig ledelse og forvaltning i de central- og østeuropæiske lande (108)) har udført vedrørende interessekonflikter (109) og de lovgivningsmæssige rammer for EU-institutionerne nævnt i kapitel 4.

6.1. Bevidstgørelse

Ansvar