Nr. C 134/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 5. 88 
1.5. Forordningens artikel 75, stk. 2, som omhandler 
refusioner af familieydelser, er ikke længere nødvendig. 
På grund af de komplikationer, dette giver anledning til, 
Bryssel, den 23. marts 1988. 
ØSU godkender Kommissionens forslag under forbe­
hold af følgende bemærkninger: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Det foreliggende kommissionsforslag udgør et 
vigtig skridt i retning af omsider at få fjernet samhan­
delshindringerne på så vigtige områder som radio og 
fjernsyn, husholdningsapparater, elektronik, osv. Disse 
hindringer skyldes både bevidst bureaukrati og mangel 
på formel harmonisering af tekniske specifikationer. 
1.2. Efter ØSU's mening rummer direktivforslaget 
store muligheder for at få fjernet en lang række af disse 
kostbare hindringer for samhandel og innovation. 
1.3. Kommissionen anmodes imidlertid om at revide­
re formuleringen af direktivets undtagelsesklausul 
(art. 6). Ganske vist er ØSU enig i, at der er behov for 
visse undtagelser i særlige tilfælde, men den foreslår, at 
der for at undgå misbrug af så bredt formulerede udtryk 
som »almennyttige stationer eller stationer til brug for 
nødhjælpsoperationer« indføres en ordning, som ud­
trykkeligt placerer den endelige afgørelse hos Kommis-
(!) EFT nr. 322 af 2. 12. 1987, s. 4. var der under ingen omstændigheder tale om enstemmig 
godkendelse. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
sionen. Kommissionen skal således inden for en given 
frist træffe beslutning om, hvorvidt en bestemt særfor­
anstaltning, som meddeles af en medlemsstat, nu også 
i realiteten udgør en begrundet undtagelse at hensyn til 
almenvellet, eller om der er tale om en ubegrundet 
samhandelshindring. F.eks. udgør politiets radiofre­
kvenser i øjeblikket en konkret handelshindring i en 
medlemsstat, tilsyneladende uden almennyttig begrun­
delse. Hvis medlemsstaterne kun skal informere Kom­
missionen om disse foranstaltninger, vil hindringerne 
næppe forsvinde. 
1.4. ØSU opfordrer endvidere Kommissionen til at 
offentliggøre en medlemsstats særlige foranstaltninger 
i EF-Tidende, så både fabrikanter og importører får let 
adgang til informationen. Der er lige så vigtigt, at 
der angives, fra hvilket tidspunkt disse foranstaltninger 
træder i kraft. For at undgå alt for store omkostninger 
henstiller ØSU, at der indføres en ordning svarende til 
den, som skal indføres for offentlige licitationer, dvs. 
fuldstændig offentliggørelse (på originalsproget) i EF-
Tidende eller (da den sektor, som det foreliggende 
direktiv omfatter, i vid udstrækning er engelskoriente-
ret) på engelsk; desuden skal der offentliggøres et 
resumé af hovedindholdet på de øvrige officielle EF-
sprog, idet dog kun den oprindelige tekst er bindende. Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet i1) 
(88/C 134/02) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 25. november 1987 under henvisning 
til EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) 
udtalelse om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektionen for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Philip H. Noordwal til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 2. marts 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 254. plenarforsamling den 23. marts 1988 
enstemmigt følgende udtalelse. 
24. 5. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 134/3 
1.4.1. Er dette for kostbart og tidkrævende, kan føl­
gende alternative fremgangsmåde eventuelt overvejes: 
— medlemsstaterne meddeler deres særlige nationale 
foranstaltninger til det stående udvalg på engelsk 
(E), fransk (F) og tysk (D), 
— senest tre måneder efter denne meddelelse sørger 
det stående udvalg for offentliggørelse deraf enten 
via officielle Cenelec-publikationer (på Cenelec's 
3 arbejdssprog E/F/D) eller direkte, 
— medlemsstaterne må ikke iværksætte de særlige for­
anstaltninger, før ovennævnte offentliggørelse har 
fundet sted. 
1.5. ØSU anser direktivets procedure for overens-
stemmelsesattestering for at være for snæver. Ses der 
bort fra terminaludstyr, resterer der kun én mulighed, 
nemlig fabrikantens overensstemmelseserklæring. Dette 
volder ingen problemer for store fabrikanter, men er 
utilfredsstillende for små fabrikanter og importører, 
som ikke har mulighed for at foretage afprøvning på 
egne anlæg. De er derfor nødt til at betale et udenfor­
stående testinstitut for attestering, uden at de af den 
grund får fuld valuta for pengene, idet der kun udstedes 
et teknisk dokument til brug i sagen. ØSU forstår 
udmærket baggrunden bag denne bestemmelse, nemlig 
at man skal nå frem til ensartethed på dette område 
for ikke at forvirre forbrugerne med en hærskare af 
attesteringssymboler. 
1.6. Efter ØSU's mening kan ensartethed på dette 
område imidlertid opnås på mere tilfredsstillende vis 
uden ovenanførte bivirkninger, ved at der indføres et 
ensartet euro-mærke for elektromagnetisk kompatibili­
tets overensstemmelse (EMC). Da kun få europæiske 
lande i dag råder over et sådant mærke, vil tidspunktet 
også være det rette til at indføre et sådant mærkt i 
Europa. 
1.7. ØSU foreslår at tilføje et bilag III til direktivet, 
omhandlende et ensartet EØF-overensstemmelsesmær-
ke. Se det foreslåede mærke med dimensioner i bilag I. 
1.8. Det foreliggende direktivforslag omhandler ikke 
sikkerhedsaspekter. Med hensyn til elektriske appara­
ters sikkerhed har lavspændingsdirektivet imidlertid 
fungeret tilfredsstillende siden 1973. 
I henhold til dette direktiv tillades følgende tre ligevær­
dige attesteringsformer: 
— fabrikanterklæring, 
— et certifikat udstedt af tredjemand, 
— et overensstemmelsesmærke udstedt af tredjemand. 
1.9. Generelt set har dette princip fungeret tilfreds­
stillende og kan måske også benyttes på området elek­tromagnetisk kompatibilitet. Da lavspændingsdirekti­
vet blev til, var der allerede mange sikkerhedsmærker i 
kommerciel brug, og det var ikke muligt at erstatte 
disse mærker med et enkelt europæisk sikkerheds-
mærke. 
1.10. Inden for EMC har Fællesskabet stadig mulig­
hed for at indføre et enkelt europæisk mærke og dermed 
undgå, at der opstår mange forskellige nationale EMC-
mærker. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 6 
Af de årsager, som anføres ovenfor (1.3), bør Kommis­
sionen offentliggøre disse særlige foranstaltninger i EF-
Tidende sammen med den dato, fra hvilken de skal 
iværksættes. 
2.2. Artikel 10, stk. 1. 
Af de ovenfor anførte årsager foreslår ØSU, at denne 
artikel ændres således: at apparater, som ikke omfattes 
af direktiv 86/361/EØF, kan gøres til genstand for at­
testering ved hjælp af: 
— en fabrikanterklæring, 
— et certifikat udstedt af tredjemand, 
— et overensstemmelsesmærke udstedt af tredjemand. 
Desuden skal en teknisk beskrivelse, som bl.a. omfatter 
de relevante testresultater, være til rådighed for den 
ansvarlige nationale myndighed i et tidsrum på 10 år 
efter apparatets markedsføring. Denne beskrivelse skal 
bero hos fabrikanten eller dennes befuldmægtigede, når 
der er tale om fabrikanterklæring, og hos attesteringsor-
ganet, når der er tale om et certifikat eller et overens­
stemmelsesmærke. 
ØSU finder det urimeligt at foreskrive en tidsubegræn­
set periode. Det bør fastsættes, hvor længe dokumenta­
tionen skal opbevares, og denne periode bør være så 
lang, at der kan indhøstes passende erfaringer med 
apparatets elektromagnetiske kompatibilitet. 
2.3. Artikel 10, stk. 2. 
Bemærkningerne til artikel 10, stk. 1, gælder også for 
artikel 10, stk. 2. 
2.4. Artikel 10, stk. 3. 
Den tekniske produktdokumentation, som bl.a. omfat­
ter testresultaterne for apparater, som omfattes af di­
rektiv 86/361/EØF, bør også opbevares i 10 år i et 
attesteringsprogram. 
Nr. C 134/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 5. 88 
2.5. Artikel 10, stk. 4. 
Det bør oplyses i meddelelsen vedrørende attesterings-
organet, om dette organ er i stand til at behandle alle 
apparater, som omfattes af direktivet om elektromagne­
tisk kompatibilitet, eller om det kun kan behandle 
en række europæiske standarder. Dette er nødvendigt, 
fordi mange testinstitutter vil anse det for at være 
for kostbart at udstyre sig med alle de nødvendige 
målefaciliteter (f.eks. udendørs testområder, ekkofri lo­
kaler osv.). 
2.6. Bilag I 
Den overensstemmelseserklæring, som der vises et 
eksempel på i bilag I, er for lang og for teknisk til at 
kunne følge med hvert enkelt apparat i forbrugeroply­
sende øjemed. 
Efter ØSU's opfattelse er det tilstrækkeligt med en 
enkelt anmærkning i stil med »i overensstemmelse med 
EØF-direktivet om EMC«, f.eks. på apparatet, på em­
ballagen, i brugsvejledningen eller på garantibeviset. Til 
kontrolformål skal den anbefalede overensstemmelses-
erklæring naturligvis indgå i testresulaterne og kunne 
fås på anmodning. 
2.7. Bilag II 
Teksten bør ændres således, at ansvaret fortsat beror 
Bryssel, den 23. marts 1988. hos attesteringsorganet, selv om prøverne udføres af 
fabrikanten (under attesteringsorganets tilsyn). 
Attesteringsprocessen bør opdeles i tre særskilte ni­
veauer: 
1. De nationale myndigheders anerkendelse og kund­
gørelse af attesteringsorganet/(-organerne). Der bør 
oprettes et uvildigt attesteringsråd til at føre tilsyn 
med attesteringsorganernes virkemåde (og til kon­
takt med anerkendte attesteringsorganer i andre 
medlemsstater). 
2. De attesteringsorganer, som tillader brug af EMC-
mærket på basis af resultaterne fra de prøveinstitut­
ter og laboratorier, hvor prøverne foretages, inspice­
rer og fører tilsyn med testinstituternes og laborato­
riernes virkemåde. 
3. Testinstitutterne og laboratorierne anerkendes af 
attesteringsorganet og har ret til at give tilladelse til 
midlertidig mærkning af udstyr på basis af testresul­
taterne. Det endelige ansvar ligger hos attesterings­
organet (også fabrikanternes testlaboratorier kan 
eventuelt anerkendes). 
Denne metode med »afprøvning hos fabrikanterne 
under tilsyn« er også tilladt i henhold til lavspændings-
direktivet, når det gælder sikkerhed. Dette gør det tillige 
muligt for mindre lande at give attesteringsorganet fulde 
beføjelser. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
24. 5. 88 De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 134/5 
BILAG 
Europæisk  overensstemmelsesmærke  for udstyr,  som  opfylder  kravene 
i EF's  direktiv  om elektromagnetisk  kompatibilitet 
a b C d 
Mindste  dimensioner 
i millimeter 10 1,5 1, 8