8. 3. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 59/45 
Udtalelse  om  »forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om  betingelserne  for at foretage  efter-
berigtigelse  af de import-  eller  eksportafgifter,  der ikke  er opkrævet  hos  debitor,  og som 
påhviler  varer,  der har været  angivet  til en toldprocedure,  som  medfører  en forpligtelse  til at 
betale  disse  afgifter« 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende  nr.  C 138  af 11. juni  1977,  side  13. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  8. juni  1977  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om  det 
nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 153.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxelles 
den 23. og 24. november  1977,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  198, 
under  henvisning  til anmodning  om udtalelse  fra Rådet 
af 8. juni  1977, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
formand  den  28.  juli  1977  om  at pålægge  Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  at 
udarbejde  en udtalelse  herom, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen  for 
industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  den  9. 
november  1977, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af ord-
føreren,  hr. Marvier,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  153.  ple-
narforsamling  den  23.  og 24.  november  1977,  mødet 
den 23. november  1977  — 
enstemmigt 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med  dette  initiativ, 
Kommissionen  her  har  taget,  til harmonisering  af de bestemmelser,  hvorefter  forskriftsmæssige  import-  og 
eksportafgifter  skal  efterberigtiges,  såfremt  de slet  ikke 
eller kun  delvis  er opkrævet  ved  toldangivelsen. 
1.2. Udvalget  finder  det naturligt,  at opkrævningen  af 
told,  som  er en indtægtskilde  for  Fællesskabet,  skal 
være  nøjagtig.  Dette  betyder,  at der  lejlighedsvis  må 
ske efterberigtigelse,  hvis  der konstateres  fejl  eller  ude-
ladelser. 
1.3. Udvalget  erkender,  at tolden,  der principielt  funge-
rer som  en økonomisk  beskyttelse,  bør være  den  samme 
for alle. 
1.4. Man  må  dog  ikke  underkende  betydningen  af, at 
erhvervslivet  har  nøjagtigt  kendskab  til de endelige 
import-  og eksportomkostninger.  Told  og lignende  af-
gifter  er en del  af varernes  kostpris,  og en fornuftig 
forretningsgang  kræver,  at det  ved  toldangivelsen  op-
krævede  beløb  principielt  ikke  ændres,  idet  varerne  er 
videresolgt  eller  deres  pris  endeligt  fastsat. 
1.5. Udvalget  erkender,  at disse  modstridende  hensyn 
har gjort  det vanskeligt  at foreslå  en løsning,  som  er 
fuldt  ud tilfredsstillende  for både  myndigheder  og er-
hvervsliv. 
1.6. Udvalget  har dog  to vigtige  kommentarer: 
— ifølge  artikel  3 gælder  forordningen  kun  handlinger, 
som ikke  er svigagtige;  forordningen  tager  derfor 
Nr. C 59/46 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 8. 3. 78 
hele tiden  sigte  på ærlige  anmeldere,  som  ikke  har 
begået  fejl,  hvilket  der i højere  grad  bør  tages  hen-
syn til i den foreslåede  ordning; 
— Kommissionen  erkender  i sine  kommentarer,  at 
forordningen  i mange  henseender  er strengere  end 
de enkelte  medlemsstaters  lovgivning. 
1.7. Udvalget  mener  derfor,  at visse  af forordningsfor-
slagets  bestemmelser  bør  revideres  under  berettiget 
hensyntagen  til erhvervslivets  interesser. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  1, stk. 2 
2.1.1.  Der  bør  tilstræbes  en juridisk  løsning,  så det 
ikke er nødvendigt  at medtage  afgiftsdefinitioner  i hver 
eneste  EF-forordning.  Dette  er en af følgerne  af, at EF 
ikke råder  over  en toldkodeks. 
2.2. Artikel  2 
2.2.1.  De  kompetente  myndigheders  frist  for efterbe-
rigtigelse  er mindst  3 år og højst  4 år. Denne  frist  er alt 
for lang  og kan  skabe  forstyrrelser  i forretningsgangen, 
idet enhver  udlandsforretning  vil blive  præget  af usik-
kerhed  og risiko.  Det  er heller  ikke  rimeligt,  at de 
kompetente  myndigheder  skal  have  dobbelt  så lang  tid 
til at påberåbe  sig fejltagelser  som  debitor  har i lignende 
tilfælde.  Det  foreslås  derfor  at sætte  fristen  til maksi-
malt  to år, som  tilfældet  er for refusioner. 
2.3. Artikel  5 
2.3.1.  Bestemmelserne  i denne  artikel  bør  præciseres 
nærmere.  Det  er rimeligt,  at der  ikke  kan  foretages 
efterberigtigelse,  når det oprindelige  beregningsgrundlag 
er fastsat  eller  anerkendt  af de kompetente  myndighe-
der. 
2.3.2.  Anvendelsesområdet  begrænses  dog  stærkt,  da 
følgende  to forudsætninger  skal  opfyldes: 
— anmelderen  skal  have  handlet  i god  tro og i forbin-
delse  med  afgivelsen  af toldangivelsen  bevisligt  have 
overholdt  alle  gældende  bestemmelser; 
— beregningsgrundlaget  betragtes  som  værende  aner-
kendt,  såfremt  det er blevet  kontrolleret. 2.3.3.  God  tro er en særdeles  subjektiv  vurdering  og 
bevisbyrden  påhviler  i sidste  instans  den  person,  der 
påstår  at have  handlet  i god  tro.  God  tro er ofte  vanske-
ligt at bevise,  navnlig  a posteriori.  Overholdelse  af lov-
bestemmelser,  som  er fastsat  i samme  tekst,  er derimod 
noget  objektivt,  som  kan  kontrolleres.  Bestetnmelsen 
bør bibeholdes;  dog  .bør  »det  fastslås,  at anmelderen 
... har  handlet  i god  tro«  udtrykkes  negativt.  Artikel  5, 
stk. 1, kommer  herefter  til at lyde  således: 
»Artikel  5, stk. 1 
De kompetente  myndigheder  kan  ikke  foretage 
efterberigtigelse,  såfremt  det fastsatte  import-  eller 
eksportafgiftsbeløb  senere  viser  sig at være  mindre 
end det  afgiftsbeløb,  der  forskriftsmæssigt  skulle 
have  været  opkrævet,  når  beregningsgrundlaget  er 
fastsat  eller  anerkendt  af de kompetente  myndighe-
der. Disse  bestemmelser  gælder  ikke,  hvis  anmelde-
ren ikke  har handlet  i god  tro og ikke  har overholdt 
alle gældende  bestemmelser. 
Disse  bestemmelser  anvendes  heller  ikke,  såfremt 
det import-  eller  eksportafgiftsbeløb,  der forskrifts-
mæssigt  skulle  have  været  opkrævet,  ikke  er op-
krævet  på grund  af en åbenbar  skrive-  eller  regne-
fejl. 
Denne  ændring  vil medføre  omvendt  bevisbyrde.  Det  er 
rimeligt,  at bevisbyrden  påhviler  den  kompetente  myn-
dighed,  når  denne  ønsker  efterberigtigelse  af afgifter, 
som den  selv  har opkrævet. 
2.3.4.  Af  artike!  5, stk.  1, fremgår  det,  at kun  bereg-
ningsgrundlag,  anerkendt  af de kompetente  myndighe-
der, ikke  kan  tænkes  anfægtet.  Stk.  2 i samme  artikel 
definerer  det  anerkendte  beregningsgrundlag.  Herved 
forstås  beregningsgrundlag,  som  er verificeret  fysisk  og 
anerkendt  med  hensyn  til nøjagtighed;  de pågældende 
oplysninger  skal  anføres  i selve  toldangivelsen.  Kontrol-
len af toldangivelserne  udføres  enten  kun  på en meget 
begrænset  del  af varepartiet  eller  gennem  en samlet 
kontrol  af de dokumenter,  der  er vedføjet  angivelsen 
(faktura  m.v.),  uden  at der  af toldvæsenet  på toldan-
givelsen  udtrykkeligt  skal  henvises  til en sådan  oplys-
ning  fra disse  dokumenter. 
2.3.5.  Den  moderne  toldbehandlings  udvikling,  som 
man for  øvrigt  kun  kan  være  tilfreds  med,  bevirker 
endvidere  at der kun  i meget  få tilfælde  foretages  fysisk 
undersøgelse  af varer  og dokumenter,  når  angivelsen 
foretages.  Toldkontrol  baseres  i vore  dage  stadig  mere 
på en samlet  vurdering  af en virksomheds  handel,  hvor-
for de tilsyneladende  liberale  bestemmelser  i stk.  1 kun 
meget  sjældent  ville  finde  anvendelse. 
8. 3. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 59/47 
2.4. Artikel  8 
2.4.1.  Det  vil altid  være  en træg  proces  at bringe 
komplicerede  bestemmelser  i anvendelse  efter  flere  års 
forløb.  5-RE-grænsen  for ikke-efterberigtigelse  er derfor 
alt for  lav.  De  administrative  omkostninger  ved  en 
efterberigtigelse  på 5 RE ville  formentlig  vise  sig at være langt  større.  En grænse  på 20 RE vil nok  svare  bedre  til 
de faktiske  forhold  inden  for  moderne  administration 
og erhvervsliv. 
2.4.2.  Under  forbehold  af disse  bemærkninger  god-
kender  Udvalget  forordningsforslaget. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  23. november  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg