EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 13.7.2011 
SEK(2011) 884 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
FORSLAG TIL 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING 
om markedspolitikken for fi skevarer og akvak ulturprodukter 
{KOM(2011) 416 endelig} 
{SEK(2011) 883 endelig}  
 
 1RESUMÉ  
EU er det største marked i verden for fiskevarer og akvakulturprodukter – et marked på 55 
mia. EUR (eller 12 mio. tons). EU-borgerne spis er årligt i gennemsnit 22 kg fiskevarer og 
akvakulturprodukter, hvilket udgør  15 % af deres proteinindt agelse. Forbrugsmønstrene 
varierer meget fra medlemsstat til medlem sstat, lige fra blot 10 kg i nogle lande 
(hovedsagelig de østlige lande) til over 30 kg i a ndre. Alle EU-lande registrerer imidlertid 
et stigende forbrug. Da EU-produktionen er  faldet i de seneste ti år, er EU's 
selvforsyningsgrad også faldet markant, dvs. fra 57 % til 35 %.  
Der har eksisteret en fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter siden 
1970. Den er en af søjlerne i den fælles fisk eripolitik. Dens nuværende retsgrundlag er 
forordning 104/2000, der blev vedtaget i 1999. Den igangværende reform af den fælles 
fiskeripolitik udgør en enestående mulighed fo r at gennemgå og eventuelt revidere målene 
og instrumenterne i forbindelse med ma rkedspolitikken for fiskevarer og 
akvakulturprodukter. 
Problemerne  
Kommissionen har siden 2008 ge nnemført omfattende evalue ringer og høringer med det 
dobbelte formål dels at vurdere den nuv ærende lovgivningsrammes resultater og 
udviklingen i tendenserne på EU-markedet i de se neste ti år og dels at indhente synspunkter 
fra de berørte parter. I denne rapport fr emlægges og analyseres de fem vigtigste 
problemområder, der er påvist, og som kan sammenfattes på følgende måde:  
• vor markedspolitik har ikke i tilstrække lig grad bidraget til en bæredygtig 
produktion 
• EU-produktionens markedsposition er blevet forringet 
• vi har ikke været i stand til at forudse eller håndtere markedsudsving  
• vort markedspotentiale er i høj grad uudnyttet 
• gennemførelsen af markedspolitikke n hæmmes af besværlige og alt for 
komplicerede rammer.  
 Flere EU-fiskerier udnyttes stadig ikke på en bæredygtig måde. Ma rkedstillæggene for 
bæredygtige metoder er ubetydelige, mens der ikke er nogen markedssanktioner i forbindelse med ikke-bæredygtige eller po tentielt ikke-bæredygtige metoder. Vor 
markedspolitik har ikke opnået flere fo rdele ved stagnerende eller faldende 
produktionsmængder, og den har heller i kke tilskyndet til god praksis.  
EU-udbuddet er både forskelligartet og frag menteret. På baggrund af en faldende 
produktion og et stadig mere globaliseret ma rked mangler det konkurrenceevne og har ikke 
været i stand til at forudse og håndtere marked sudsving eller tilpasse sig efterspørgslen med 
hensyn til at forudsige mængder eller kvalitet og præsentere varer. 
På et niveau under de fem nævnte hovedproblem er findes også en undergruppe af andre 
problemer. 
Producentorganisationer inden for fiskeri og akvakultur, som kunne spille en væsentlig 
rolle i forbindelse med den praktiske gennemfør else af den fælles fisk eripolitik (så længe 
deres opgaver, ressourcer samt rettigheder og forpligtelser er korre kt afstemt), mangler 
 
 2generelt de ressourcer og inci tamenter, der er nødvendige fo r at tilrettelægge produktionen 
effektivt og forvalte fiskeria ktiviteterne, afsætte  produktionen osv. Selv om hovedparten af 
fiskerisektoren er fragmenteret, er forarbejdni ngs- og distributionsvirk somhederne generelt 
koncentrerede, navnlig i detailleddet. Ved at udvikle eller fremme koncentration på 
udbudssiden vil EU-fiskernes økonomiske situati on sandsynligvis blive forbedret. En bedre 
tilrettelæggelse af produkti onen synes at være en forudsætning for en velfungerende 
koordinering af alle elementer i afsætningskæden. 
Oplysninger om efterspørgslen på markedet , kundepræferencer, tendenser og prisdannelse 
er ikke umiddelbart tilgængelige for alle aktø rer. Ved bedre at forstå den markedsmæssige 
dimension af deres aktivitet vil EU-producenterne imidlertid bedre kunne styre fiskerne i 
retning af en produktion, der har større mulighed for at blive solgt til en rimelig pris (den 
gyldne regel er her, at fisk, der formentlig ik ke vil blive solgt, bør blive i havet). Dette 
indebærer en bedre planlægning af udbud og salg  – med andre ord en aktiv beslutning om, 
hvilken slags produkt der skal sælges, og hvornår og til hvem det skal sælges.  
De politiske beslutningstagere behøver også baggrundsoplysninger – samt tidlig varsling af 
mulige markedskriser – til politikudformningen. 
I den nuværende situation med ove rudnyttede bestande kan det ikke længere retfærdiggøres 
at anvende offentlige midler til at destruere fisk; den såkaldte "tilbagetagelse" af fiskevarer fra markedet bør afskaffes. Interventionsme kanismernes indvirkning på stabiliteten på 
markedet har under alle omstændigheder være t svag og kun begrænset til nogle få havne og 
nogle små pelagiske arter.  
Dette skyldes, at markedsinterventioner kan afhjælpe symptomerne på pludselige prisfald, 
men aldrig bekæmpe årsagen til problemet. Det er  dog klart, at fiskeri fortsat er en usikker 
og risikobehæftet økonomisk akti vitet; det vil altid være en  udfordring at tilpasse 
fangsttidspunkt og –mængde til de specifikke markedsbehov på et givet tidspunkt. Enhver 
fornuftig markedspolitik skal tage højde for dette iboende problem og i det mindste 
begrænse de hermed forbundne risici for fiskerne.  
EU-handelsnormer, som fastsætte r standardiserede kommercielle karakteristika, er vigtige 
for, at EU's indre marked for fisk kan fungere  tilfredsstillende. Både i den evaluering, der er 
gennemført, og i denne rapport analyseres det, i hvilket omfang de nuværende fælles 
handelsnormer bør revideres. 
Forbrugerinformation er et centralt element i ma rkedsordningen, for det første på grund af 
de mange forskellige fisk og skaldyr, der nu er på hylderne, og for det andet på grund af, at 
folk er ved at blive stadig mere bevidste om miljøspørgsmål og kræver at træffe informerede købsbeslutninger. Er denne fisk fersk eller optøet? Hv or blev den præcist 
fanget? Blev den fanget eller produceret bæredygtigt eller handl et på fair måde? 
Forbrugerne har ret til at få pålidelige oplys ninger om, hvad de køber, på etiketten på 
produktet.  
Endelig giver et stigende forbrug i hele  EU producenter i både EU og tredjelande 
håndgribelige økonomiske muligheder.  
 
EU's ret til at handle 
 
 
 3I henhold til artikel 3, stk. 1, litr a d), i traktaten om Den Eur opæiske Unions funktionsmåde 
(TEUF) har Den Europæiske Union enekompetence i forbindelse med bevarelse af havets biologiske ressourcer inden for rammerne af den fælles fiskeripolit ik. I henhold til TEUF's 
artikel 4, stk. 2, litra d), dele r EU kompetence i forbindelse med de øvrige elementer i den 
fælles fiskeripolitik. Disse bestemmelser fastsæ tter rammerne for, hvad der skal tages op på 
EU-plan, og hvilke muligheder medlemsstaterne ha r for at handle. De indvirker også på 
EU-aktionen med hensyn til valget af regul eringsmiddel. Markedsforanstaltninger under 
den fælles markedsordning er omfattet af TEUF's artikel 4, stk. 2, litra d), og det er derfor 
nødvendigt at begrunde forans taltningerne med hensyn til nærhedsprincippet. 
Det er af afgørende betydning, at der fastlægges en markedspolitik på EU-plan, for at skabe 
et indre marked for fiskevarer og akvaku lturprodukter og sikre en  loyal konkurrence. I 
henhold til nærhedsprincippet bør medlemsst aterne og de økonomiske aktører have en 
udstrakt grad af selvstændighed ved anvendelsen af de forskellige mekanismer i forbindelse 
med markedspolitikken. 
 
Samspil med reformen af den fælles fiskeripolitik
 
Hovedformålet med reformen af den fælles fi skeripolitik er at fremme en bæredygtig 
forvaltning af fiskeressourcerne via en økonom isk levedygtig sektor, som i stigende grad 
skal have ansvar for sin egen forvaltning. For at opnå dette mål skal vi indledningsvis 
hjælpe sektoren med at bliver mere effektivt organiseret.  
I konsekvensanalysen i forbindelse med den fæ lles fiskeripolitik bl ev det konkluderet, at 
der i betragtning af den fælles fiskeripolit iks nye mål og instrumenter var behov for en 
omfattende reform af markedspolitikken: marked sorienterede instrumenter skulle direkte 
eller indirekte bidrage til at nå den fælles fiskerip olitiks hovedmål. 
For at tage fat på problemet med overfisker i og ikke-bæredygtige metoder og gå væk fra 
produktionsstrategier, der udelukke nde er baseret på mængde, vil den nye markedspolitik 
støtte følgende:  
• ansvarliggørelse af producentorganisat ioner og deres fælles forvaltning af 
adgangsrettigheder samt produk tions- og afsætningsaktiviteter 
• markedsforanstaltninger, der styrker forhandlingspositionen for producenterne 
(inden for fiskeri og akvakultur), forbedre r forudsigeligheden, forebyggelsen og 
styringen af markedskriser og fremmer markedsgennemsigtighed og -effektivitet 
• markedsincitamenter og –tillæg for bæ redygtige metoder, partnerskaber for 
bæredygtig produktion, sourcing og forbrug samt certificering (miljømærker), 
salgsfremme, forbrugerinformation 
• yderligere markedsforanstaltn inger vedrørende udsmid. 
 
Mål 
 
 4For hvert af de fem hovedproblemer, der er an ført ovenfor, er der i konsekvensanalysen 
fastsat specifikke mål for den nye markeds politik for fiskevarer og akvakulturprodukter: 
• Opgradering af markedsincita menterne til at støtte bæredygtige produktionsmetoder  
• Forbedring af markedspositionen for EU-produktionen  
• Forbedring af forbindelsen melle m EU-produktionen og EU-markedet  
• Forøgelse af markedspot entialet for EU-produkter 
• Bedre styring og regelforenkling. 
 
Valgmuligheder  
På grundlag af de gennemførte evalueringer , interessenters holdni nger, de fastsatte 
specifikke mål og de identificerede politiske redskaber er fire valgmuligheder blevet 
analyseret: 
• Valgmulighed 1: videreførelse af de n nuværende fælles markedsordning for 
fiskevarer og akvakulturprodukter  
• Valgmulighed 2: revision af den nuvære nde markedsordning for fiskevarer og 
akvakulturprodukter  
• Valgmulighed 3: styrkelse af mark edspolitikken for fiskevarer og 
akvakulturprodukter  
• Valgmulighed 4: deregulering af den nuværende fælles markedsordning for 
fiskevarer og akvakulturprodukter 
 
Valgmulighed 1 indebærer, at den nuværende fælles markedsordning forbliver den samme, 
hovedsagelig med fokus på markedsinterventioner fo r at støtte prisstabi litet (tilbagetagelse, 
prolongation, privat oplagring, udligningsgod tgørelse for tun), autonom toldordning 
(suspensioner og kvoter), handelsnormer (f riskhed og størrelse) og obligatorisk 
forbrugerinformation (handelsbetegnelse, pr oduktionsmetode: fanget på havet, fanget i 
ferskvand eller opdræt, oprindelse (fangs tområder eller oprindelsesland for 
ferskvandsfiskevarer eller opdrættede produkter). 
Valgmulighed 2 reducerer interventionsmekanismerne til en enkelt oplagringsstøtte til 
fiskevarer bestemt til konsum. Den ta ger fat på uoverensstemmelser mellem 
mindstelandings- og handelsstørrelser. Den gø r revisionen af tol dkvoter og autonom 
suspension mere fleksibel (hvert tredje år). 
Valgmulighed 3 er den samme som valgmulighed 2, men overdr ager yderliger e opgaver til 
producent- og brancheorganisatio nerne og giver dem finansiel støtte til at udarbejde og 
gennemføre bæredygtige produktions- og afsætni ngsplaner. Denne valg mulighed forenkler 
og tilpasser endvidere anvendelsesområdet for handelsnormer; den indsætter overholdelsen 
 
 5af internationale konve ntioner for fiskerifor valtning i autonome to ldpræferenceordninger; 
den opretter et europæiske markedsobser vatorium; den udvider den obligatoriske 
forbrugerinformation og omfanget heraf til at omfatte alle produkter (ferske, frosne, på 
dåse, forarbejdede). Den skaber rammerne fo r at sikre nøjagtighed og kontrol med den 
frivillige mærkning. 
Valgmulighed 4: ingen fælles markedsor dning. Med denne valgmulighed ophæves enhver 
finansiel støtte (intervention og støtte til kolle ktive aktioner) og ethvert specifikt juridisk 
instrument for fiskevarer og akvakulturprodukt er. Ingen forhåndsbetingelse for importerede 
fiskevarer og akvakulturprodukter. 
 
 
 6Vurdering af valgmulighederne  
 
Miljømæssig bæredygtighed  
Valgmulighed 1 har fortsat fokus på at admi nistrere interventionsmekanismer; den sætter 
ikke producentorganisationerne i stand til at forvalte deres fiskeriaktiviteter på en 
bæredygtig måde, og den sikrer heller ikke, at akvakulturaktiviteterne  gennemføres på et 
bæredygtigt grundlag. 
Ophævelsen af støtte til t ilbagetagelse i valgmulighed 2 vil have en meget begrænset 
direkte indvirkning i betragtning af de me get små mængder, der ha r været omfattet af 
tilbagetagelse i de senere år. Den sender imidlertid et klart politisk budskab om, at der er behov for i højere grad at forudse efterspørgsl en på markedet og afsætningsmulighederne.  
Valgmulighed 3: overdragelsen til producentorganisationerne af ansvaret for kollektiv 
forvaltning, overvågning og kontro l af de fiskerimuligheder, de r tildeles af medlemsstaterne 
(herunder deres egne medlemmers  individuelle fiskerirettighe der og fiskeriindsatser), vil 
gøre EU's fiskerisektor betydeligt mere bære dygtig. Forbrugernes adgang til mere præcis 
information om alle produkter, uanset pr æsentationsmåde, vil øge deres viden om 
fiskevarer og akvakulturprodukter betydeligt. Dette vil hjælpe fo rbrugerne til at træffe mere 
velinformerede valg og i sidste ende understøtte et ansvarligt forbrug.  
Den manglende støtte til producentorganisatio nerne i valgmulighed 4 vil indvirke negativt 
på deres koordinering ved ge nnemførelsen af bæredygtige fangstmetoder. Det vil også 
begrænse producentorganisationernes nuværende forvaltningsindsats. Selv om der i EU 
kommer stadig flere private initiativer, de r sigter mod bæredygtig sourcing og bæredygtigt 
forbrug, er der stadig behov for, at denne nye markedsudvikling øges og opbygger 
troværdighed og tillid. 
Økonomisk bæredygtighed
 
Under valgmulighed 1 er den merværdi, de r skabes af producen torganisationerne, 
nødvendigvis fortsat begrænset til muligheden for at drage fordel af 
interventionsmekanismer. Producentorganisationerne vil formentlig ikke stille yderligere 
tjenester til rådighed for deres medlemmer, navnlig for at skabe en bedre forbindelse 
mellem deres produktion og markedsbehovene og tilføre merværdi til deres produkter. 
Med hensyn til virkningen af valgmulighed 2 på salgspriserne ved første afsætning vil 
producenterne formentlig fortsat være pristagere, indtil de lærer at samle deres udbud effektivt og fremme salget af deres produkter bedre. 
Med hensyn til valgmulighed 3 viser en benc hmarking med frugt- og grøntsagssektoren en 
klar sammenhæng mellem produktionsstruktur, pr isstabilitet og merværdi. Planlægning og 
koncentration af udbuddet skulle derfor føre til mere stabil e salgspriser ved første 
afsætning. En tilstrækkelig markedseksper tise skulle styrke markedspositionen og 
muligheden for at forudse markedstendenser  eller –kriser. Producenternes styrkede 
forhandlingsposition skulle føre til en mere afbalanceret fordeling af merværdien. Mere 
præcis forbrugerinformation om oprindels en (f.eks. vedrørende bestand, FAO-
underområde, fastsatte havområder såsom Bis cayabugten, Den Engelske Kanal osv.) vil 
støtte lokale køb og have fokus på bæredygtig t forbrug. Ikke-industria liserede flåder vil 
 
 7være i stand til at markedsføre deres produkti on bedre, og forbrugernes tillid vil blive 
genoprettet eller opretholdt. En udvidelse af informationskravene til at omfatte forarbejdede 
produkter vil også imødekomme forbrugernes forventninger og hjælpe med til at forebygge 
svig. 
Afskaffelsen af markedspolitiske instrume nter i valgmulighed 4 vil fjerne ethvert 
incitament til at strukturere sektoren. Det vil svække producenternes forhandlingsposition 
og begrænse deres mulighed for at tilpasse udbuddet til efterspørgslen (opsplittet udbud, 
manglende koordinering mellem producenterne). Fo rbrugerinformation på frivillig basis er 
en praktisk anvendelig løsning i betragtning af aktørernes forpligtelser med hensyn til en 
bæredygtig produktion. Den vil imidlertid ik ke opfylde målet om at informere EU-
forbrugerne bedre og øge deres viden om fi skevarer og akvakulturprodukter. Der blev 
konstateret tilfælde, hvor urigtige påstande om miljøvenlighed har vildledt eller forvirret 
forbrugerne, og dette underminerer ethvert fo rsøg på at genoprette sektorens image.  
Social bæredygtighed  
I valgmulighed 1 og 2 vil indkomstvirkningerne være meget begrænsede, dels fordi de kun 
vedrører tilfælde, hvor de t er nødvendigt at forhindre prisfald, og dels fordi 
støtteintensiteten er meget lav ( 0,2 % af EU-produktionens værdi).  
I valgmulighed 3 forventes den forbedrede st rukturering af produktionssiden at forbedre 
muligheden for at foregribe kriser og øge medværdien ved at diversificere 
afsætningsstrategierne. Dette skulle opret holde beskæftigelses- og indkomstniveauet. 
I valgmulighed 4 vil afskaffelsen af markedsinstrumenter formentlig få konsekvenser for 
nogle sektorer (små pelagiske konservesfabrikke r), der ikke kan flytte  til lande uden for 
EU. I disse tilfælde kan virkningerne for be skæftigelse og indkomst være betydelige på 
lokalt plan. 
Sammenligning af valgmulighederne  
På grundlag af de vurderede virkning er og konstaterede risici sammenlignes 
valgmulighederne med basisscenariet (status qu o) med hensyn til effektivitet i relation til 
målene og med hensyn til sa mmenhængen med overordnede EU-mål (dvs. den fælles 
fiskeripolitiks mål, men også andre tværgåen de spørgsmål). Dette kan sammenfattes på 
følgende måde: 
Valgmulighed 1, eller status quo, blev evaluere t i detaljer og anset for til dels at være 
ineffektiv og alt for kompleks til at opfylde  de nuværende mål. Den fælles markedsordning 
har hidtil hovedsagelig haft fokus på prisstabilitet gennem markedsintervention. Dette viste 
sig at have ringe indvirkning og give ringe resultater; man tog i den forbindelse snarere fat 
på symptomerne end de reelle årsager, sendte  de forkerte politiske  signaler og overlod 
meget lidt eller intet ansvar til de erhvervsd rivende. I dag, 12 år efte r vedtagelsen heraf, 
synes den nuværende fælles markedsordning ue gnet til at tage udf ordringerne på EU-
markedet op. Den vil være endnu mere ineffek tiv i forbindelse med den reformerede fælles 
fiskeripolitik og eventuelt uforen elig med de underliggende mål. 
Valgmulighed 2 tager sigte på at afhjælpe de  væsentligste mangler ved den eksisterende 
fælles markedsordning ved at foreslå justeri nger og forenklinger, som vil forbedre dens 
 
 8funktion. Relevansen for hovedmålene med reformen af den fælles fiskeripolitik vil 
imidlertid være tvivlsom.  
Med valgmulighed 4 vil EU's markedspolitik helt blive afskaffet. Det er korrekt, at 
markedsdrevne udviklingstendenser og incitame nter i retning af bæ redygtighed har været 
stigende; de forpligtelser, som forarbejdnings virksomheder og detailhandlere har indgået, 
skulle sammen med det øgede pres fra ngo' er og civilsamfundet for at få bæredygtige 
produkter bringe os nærmere vore miljømål. Allig evel vil der kun til de ls været taget højde 
for de konstaterede hovedproblemer, nem lig den komplekse og fragmenterede 
leverandørsektor i EU og risikoen for vildlede nde eller forvirrende forbrugerinformation. 
Sektoren får således et større ansvar for at fo rvalte sine aktiviteter, men manglen på støtte 
til at strukturere produktionen og ledsagende ma rkedsforanstaltninger vil være i strid med 
reformens mål om at støtte markedsbas erede instrumenter (i stedet for dyre 
strukturforanstaltninger) og hjælpe producentorganisationerne med at forbedre 
markedsføringen af deres produkter.  
Valgmulighed 3 har til formål at styrke mark edspolitikken med henblik på at understøtte 
fiskeri- og akvakultursektoren i forbindelse med overgangen til bæredygtige produktionsmetoder. Der kan gøres meget me d hensyn til organisation og markedsføring 
for at gøre udbuddet mere forudsigeligt og re ducere transaktionsomkostningerne. Denne 
valgmulighed understreger den rolle, som hver væsentlig interessent spiller med hensyn til at fremme bæredygtige metoder. 
Inden for rammerne af denne valgmulighed vil den nye markedspolitiks struktur og mål 
derfor være meget bredere og dristigere: 
• En række redskaber, navnlig markedsinter ventionsmekanismer, afskaffes. Dette er 
forbundet med et klart politisk budskab og en kolossal forenkling.  
• Nogle elementer, f.eks. handelsnormer og den autonome toldpol itik, bibeholdes, 
men med større fleksibilitet; der indføres yde rligere mål (for at støtte udviklingen af 
fjernsalg eller e-handel, en sartede betingelser osv.). 
• Andre elementer fremhæves: Sektoren reorganiseres med st ærkere fokus på 
producenternes mulighed for at styre deres produktion og markedsføre deres 
produkter; der er fastsat en fo renklet oplagringsstøtte (pr odukter, der skal oplagres, 
forarbejdes og genindføres på markedet),  forbrugerinformati onen udvides betydeligt 
hvad angår omfang og indhold.  
• Et nyt element er det europæiske markedsobservatorium. 
 
I konsekvensanalysen i forbindelse med reform en af den fælles fisk eripolitik blev det 
konkluderet, at der er behov for en omfattende re form af markedspolitikken, en reform, der 
bør styrke producent- og brancheorganisatione rnes rolle og afsætningsforanstaltningerne 
generelt. Dette vil bidrage til reformens mål om økonomisk bæredygtighed og samtidig 
også fremme den miljømæssige bæredygti ghed. Markedspolitikken bør orientere 
produktionsaktiviteterne m od områder, hvor markedsvilkårene er gode, og hvor der er et 
marked for fiskevarerne og akvakulturprodukterne.  
 
 9Markedspolitikken bør bidrage til at øge mervær dien af fiskevarer og akvakulturprodukter i 
en situation, hvor der ikke ydes finansiel st øtte til flåden (navnlig ophugning og midlertidigt 
ophør), til fordel for intelligente, grønne, i nnovative og markedsorienterede løsninger for 
fiskeri- og akvakultursektoren. Nærmere best emt bør nogle aspekter af markedsreformen 
ledsage og støtte gennemførelsen af  den nye fælles fiskeripolitik: 
• Sætte producentorganisatione rne i stand til at sikre forvaltning, håndhævelse og 
kontrol af deres medlemme rs fiskeriaktiviteter. 
• Markedsbaserede omsættelige fiskeandele gør det muligt for fiskerisektoren at 
tilpasse flådekapaciteten til de tilgæ ngelige marine ressourcer uden behov for 
offentlig intervention; producentorganisationerne kunne være ansvarlige for i 
fællesskab at forvalte de omsættelige fiskeandele.  
• Markedsforanstaltninger, der ledsager en aktiv politik for obligatorisk landing af 
alle fangster for bestande, der er omfatte t af fangstbegrænsninger, bør fastlægges 
omhyggeligt og kunne gennemføres af producentorganisationerne. 
• Tillægge mere selektive og bæredygtige pr oduktionsaktiviteter værdi og gå væk fra 
strategier, der baseret på mængde, til fo rdel for en forbedret produktions- og 
afsætningsplanlægning fr a producentorganisatione rnes side, og hvor EU's 
forbrugere spiller en mere aktiv rolle, når de er i stand til at træffe velinformerede 
valg. 
 
Forskelle i de fordelingsmæssige virkninger områderne eller regionerne imellem er meget 
begrænsede som følge af, at producentorganisationerne har helt lige adgang til finansielle 
instrumenter og de generelle regler.  
En lang række interessenter vil i stor udstrækning drage fordel af valgmulighed 3. 
Producentorganisationernes øgede ansvar sområder og ressourcer vil medføre nye 
forretningsmuligheder for producenterne af fi skevarer og akvaku lturprodukter, som vil 
finde det mere attraktivt at være medl em. Den nye toldpolitik vil forbedre 
forudsigeligheden af udbuddet af råvare r, og dette vil gøre det muligt for 
forarbejdningsvirksomhederne bedre at forudsig e deres aktiviteter. Hele sektoren vil blive 
bedre koordineret og tilskynde t til at iværksætte initiativer af  fælles interesse for navnlig at 
fremme bæredygtigt fiskeri. Forbrugerne vil være  i stand til at træffe mere velinformerede 
valg gennem en forbedret og mere præcis mæ rkning af fiskevarer og akvakulturprodukter. 
Endelig vil forenklingen og reduktionen af de administrative byrder have positive 
virkninger for Kommissionen, medlemsstaternes forvaltninger og de økonomiske aktører. 
 På baggrund af konsekvensanal ysen støtter GD MARE valgmu lighed 3 om at indføre en 
forbedret markedspolitik for fiskevarer og akvakulturprodukter.