De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 310/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om fødevarehjælp 
Udvalgets udtalelse har ingen tekst som grundlag. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 180. plenarforsamling den 2. og 3. juli 1980 på forslag fra sit 
præsidium at afgive en udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 190. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles 
den 23. og 24. september 1981, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til beslutning truffet af dets præsidium 
den 1. juli 1980 om at pålægge Afdelingen for forbindel­
ser med tredjelande at udarbejde en udtalelse om fødeva­
rehjælp, 
under henvisning til forretningsordenen, særlig artikel 
20, stk. 4, 
under henvisning til tidligere vedtagne udtalelser om 
Kommissionens meddelelse til Rådet om programmerne 
for fødevarehjælp i 1980 (l) samt om Kommissionens 
meddelelse til Rådet om fødevarehjælp (2), 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelingen for 
forbindelser med tredjelande på mødet den 9. juni 1981, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
D. Williams, 
(*) EFTnr. C 205 af 11. 8. 1980. 
(2) EFT nr. C 331 af 17. 12. 1980. under henvisning til forhandlingerne på den 190. plenar­
forsamling den 23. og 24. september 1981, mødet den 
23. september — 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Indledning 
1. Udvalget ønsker i denne udtalelse at undersøge EF's 
politik for fødevarehjælp i lyset af de erfaringer, der er 
blevet indhøstet i de seneste år. På Rådets anmodning 
behandlede det i sin udtalelse af 29. april 1980 (*) Kom­
missionens forslag til fødevarehjælp i 1980. Kommissio­
nens forslag for 1981 blev forelagt Udvalget, medens den 
foreliggende udtalelse var under udarbejdelse, og selv om 
de ikke er blevet behandlet indgående, vil der i det efter­
følgende blive henvist til dem, hvor det er hen­
sigtsmæssigt. 
2. Afdelingen drøftede mange vidtrækkende spørgs­
mål, bl.a. udviklingslandenes landbrugspolitik, generel 
bistandspolitik, fødselskontrol. Men hovedvægten blev 
lagt på EF's politik for fødevarehjælp set på baggrund af 
perspektiverne for verdens fødevaresituation i de næste 
to tiår. 
Nr. C 310/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 81 
Fødevarehjælp og verdens fødevaresituation 
3. De fleste prognoser viser, at hovedparten af udvik­
lingslandene i de sidste to tiår af det tyvende århundrede 
vil blive endnu mere afhængige af fødevareimport, navn­
lig af korn, end de er nu. Bortset fra Nordamerika bliver 
forskellen mellem indenlandsk udbud og efterspørgsel 
overalt stadig større. Afrika, Latinamerika og Asien vil 
have størst behov for denne import. FAO anslår, at ver­
dens kornproduktion pr. capita i 1981 vil falde for andet 
år i træk; udviklingslandenes samlede importbehov for­
ventes at blive på 94 mio t. sammenlignet med 88 mio t. i 
1980. Fortsætter den nuværende udvikling i befolknings­
væksten, kornproduktionen og forbruget, anslås im­
portbehovet at komme til at ligge på 145 mio t. i 1990. 
4. En del af stigningen i kornimporten, navnlig af 
hvede, skyldes dog større købekraft og ændrede spiseva­
ner i mellem-indkomst-udviklingslandene. Den reelle 
fare ligger i den anden gruppe af lande, navnlig nogle af 
de fattige lande i Afrika, hvor importstigningen skyldes 
stagnerende — eller faldende — indenlandsk produktion 
kombineret med en hurtig befolkningstilvækst, og hvis 
indtjening af fremmed valuta ikke er tilstrækkelig til at 
finansiere både udviklingsprojekter og fødevareimport. 
Allerede i 1980 udgjorde Afrika's selvforsyningsgrad for 
korn kun 86%; med den nuværende udvikling i befolk­
ningstilvæksten og kornproduktionen anslås Afrika's 
selvforsyningsgrad at komme til at ligge på kun 61 % i år 
2000. 
5. EF og dets medlemsstater bør ved samtlige foran­
staltninger i denne forbindelse og i deres institutionelle 
ordninger tage hensyn til det langsigtede i den situation, 
de står overfor. For at afhjælpe den voksende fødevare­
mangel må man de næste tyve år fortsætte bestræbel­
serne for at opretholde og øge eksporten, (navnlig af 
korn, omend proteiner ligeledes er vigtige) fra de nuvæ­
rende fødevareeksporterende områder samt forbedre og 
øge landbrugsproduktionen i områder med fødevareun­
derskud. Dette kræver et veltilrettelagt internationalt 
samarbejde, hvor EF som en af verdens største producen­
ter, importører, samt eksportører af fødevarer må spille 
en aktiv og positiv rolle. Målet må være, at man i en ver­
den med en voksende befolkning får skabt sikkerhed for 
fødevareforsyningen på verdensplan samt sikret leve­
ringerne af de nødvendige fødevarer til priser, som vil 
gøre det muligt at finansiere såvel andre former for im­
port som passende udviklingsprojekter. 
Fødevarehjælpens rolle i EFs forbindelser med tredje­
lande 
6. I det mindste indtil udgangen af dette århundrede 
vil handelen med fødevarer derfor sandsynligvis indgå som et vigtigt element i forbindelserne mellem de in­
dustrialiserede lande og udviklingslandene. Den vil gi­
vet blive et betydningsfuldt aspekt af EFs politik udadtil, 
og EFs indsats på området for fødevarehjælp forventes i 
lang tid fremover fortsat at være betydelig. Der er tre 
grunde hertil: 
a) For det første yder EF allerede en betydelig fødeva­
rehjælp; inden for rammerne af 1979/80 fødeva­
rehjælpeprogrammet ydede EF og medlemsstaterne 
15 % af fødevarehjælpen i form af korn, og i henhold 
til 1980/81-konventionen om fødevarehjælp skal EF 
levere 22 % af den samlede kornhjælp i verden (56 % 
fra EF og 44% fra medlemsstaterne). Sålænge der 
findes ordninger som konventionen om fødeva­
rehjælp, må man forvente, at EF vil spille en betyd­
ningsfuld rolle. 
b) For det andet er EFs fødevarehjælp er vigtigt led i 
dets generelle udviklingsbistandsprogram; udgifterne 
til fødevarehjælpen vil i 1981 beløbe sig til ca. 580 
mio ERE, hvortil kommer transportomkostninger på 
55 mio ERE. Desuden er fødevarehjælpen EF's vig­
tigste instrument til at bistå ikke-AVS-lande, navnlig 
i Asien, og er derfor en vigtig faktor i EF's relationer 
med sådanne lande, hvis betydning er voksende. 
c) For det tredje skaber fødevarehjælpen en forbindelse 
mellem landbrugsproduktionen i i-landene og u-lan-
dene. Inden for EF skaber den ligeledes en snæver 
forbindelse mellem landbrugs- og udviklingspolitik­
ken. 
7. I betragtning af problemernes langsigtede karakter, 
de store pengesummer, der er tale om, samt de iværksatte 
foranstaltningers vidtfavnende forgreninger, må EF efter 
Udvalgets mening tage skridt til at sikre, at dets pro­
grammer bliver bedre planlagt og mere konsekvent an­
vendt end tidligere, samt at de ligeledes bliver mere effek­
tivt forvaltet. Nedenfor tages nogle særlige aspekter op. 
Vigtige aspekter i EFs politik for fødevarehjælp 
8. Udvalget mener, at der på længere sigt kunne ska­
bes større sammenhæng i EFs plitik for fødevarehjælp, 
hvis EF, og i særdeleshed Ministerrådet, accepterede tre 
principper, som nu er indeholdt i Kommissionens forslag 
til Rådet. De tre principper behandles nedenfor: 
30. 11. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 310/3 
8.1. Fødevarehjælpen bør langt mere end tidligere gøres 
til et instrument i Fællesskabets politik for udvik­
ling af landdistrikterne og forøgelse af fødevare­
sikkerheden 
Udvalget deler dette synspunkt. Det gav i sin udtalelse af 
30. oktober 1980 (}) udtryk for ønsket »om at sikre, at 
EFs fødevarehjælp bliver mere direkte integreret i den 
økonomiske udvikling og mere specielt i udviklingen in­
den for fødevare- og landbrugssektoren«. I samme udta­
lelse godkendte Udvalget ligeledes de andre foranstalt­
ninger, Kommissionen og Parlamentet foreslog, nemlig 
flerårig programmering samt anvendelse af fødeva­
rehjælp til oprettelse af fødevarelagre. Udvalget ser der­
for med tilfredshed på, at Ministerrådet i sin resolution 
af 18. november 1980 tilsyneladende godkendte disse 
forslag, navnlig flerårig programmering. Selv om Mini­
sterrådet har godkendt princippet (hvilket i øvrigt ikke er 
første gang) konstaterer Udvalget dog med beklagelse, at 
at det endnu ikke har vedtaget de gennemførelsesbe­
stemmelser, som ville give det karakter af lov. Man må 
håbe, at Rådet hurtigst muligt tager det fornødne skridt. 
Det håber ligeledes, at Rådet vil søge at sikre, at EFs ud­
viklingsbistand, herunder fødevarehjælpen, i større om­
fang anvendes til fremme af udviklingslandenes land­
brugsproduktion, især af fødevarer til indenlandsk for­
brug. 
8.2. Fødevarehjælpen bør kvalitativt og kvantitativt af­
passes efter udviklingslandenes behov og ikke efter 
overskudssituationen inden for den fælles land­
brugspolitik 
EFs fødevarehjælpeprogram kritiseres generelt for at 
være en ineffektiv måde af fordele europæisk overskuds­
produktion til fattige lande på, hvilket efter Udvalgets 
mening ikke er helt retfærdigt. Mængdemæssigt består 
hovedparten af EFs fødevarehjælp af korn, hvoraf EF 
indtil for nylig har været nettoimportør. Udgiftsmæssigt 
er situationen imidlertid en anden. Ifølge Kommissionens 
forslag for 1981 skal f.eks. kun 34% af udgifterne på 
638 mio ERE gå til korn, som er den mest efterspurgte 
vare i udviklingslandene, mens de andre 65 % vil gå til 
mælkepulver og butteroil, der stammer fra EFs overskud 
af mejeriprodukter. Desuden er ineffektiviteten i EFs 
rødevarehjælpeprogram kommet tydeligst til udtryk i di­
stributionen af mejeriprodukter, der er vanskelige at til­
passe til behovene i mange udviklingslande (navnlig de 
fattigste), og som kan gøre mere skade end gavn, hvis de 
anvendes forkert. Kommissionen har til Rådet fremsat 
forskellige henstillinger, der tager sigte på at forbedre 
fødevarehjælpens kvalitet gennem en bedre kvalitetskon­
trol og gennem en bedre tilpasning af de tilbudte varer til 
H EFT nr. C 331 af 17. 12. 1980. modtagernes behov (et forslag, som Det økonomiske og 
sociale Udvalg godkendte med rimelige forbehold i sin 
udtalelse af 30. oktober 1980). Rådet synes at have god­
kendt nogle af disse forslag i sin resolution af 18. novem­
ber 1980; Udvalget beklager dog, at Rådet endnu ikke 
har taget skridt til at omsætte forslagene i forordninger. 
8.3. Man bør forbedre Kommissionens forvaltning af 
fødevarehjælpen ved straks at vedtage nogle af de 
gennemførelsesforordninger, som Rådet fik fore­
lagt for næsten to år siden, og som tager sigte på at 
give Kommissionen flere beføjelser, samt godkende 
en vis forøgelse af Kommissionens personale med 
ansvar for fødevarehjælpen. 
Det økonomiske og sociale Udvalg godkendte allerede i 
sin udtalelse af 29. april 1980 formålene med de fore­
slåede reformer. Europa-Parlamentet anmodede på et se­
nere tidspunkt ligeledes indtrængende Rådet om at god­
kende dem. Vedtages reformerne, skulle EFs fødeva­
rehjælp kunne leveres langt hurtigere og blive mere effek­
tiv, de europæiske skatteydere ville få mere valuta for 
pengene, og endelig ville fødevarehjælpen få større ind­
virkning på udviklingen i modtagerlandene. 
Forslag til en forbedret forvaltning af fødevarehjælpe-
progr ammerne 
9. Udvalget mener, at man kan forbedre forvaltningen 
ved: 
(i) i form af øget planlægning at forudsige omfanget af 
og behovet for fødevarehjælp samt afstemme dette 
bedre efter den fælles landbrugspolitik; 
(ii) i større omfang, og overalt, hvor det er muligt, at 
lade Kommissionens personale, såsom de delege­
rede, overvåge programmernes gennemførelse på 
stedet; hvor et sådant personale ikke findes, bør 
man træffe aftale med personalet på medlemssta­
ternes missioner om at foretage en sådan overvåg­
ning; 
(iii) at kanalisere mere hjælp gennem passende velgø-
renhedsinstitutioner i medlemsstaterne, samt gen­
nem særlige organer. Herved ville EF slippe for at 
iværksætte for mange små programmer; 
Nr. C 310/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 81 
(iv) at gøre den nuværende ordning vedrørende forsy­
ning og levering af fødevarehjælp mere effektiv, 
især ved at indhente mere konkurrencedygtige til­
bud på såvel forsyning som levering; 
(v) at sikre at en del af bistanden anvendes til at tilve­
jebringe passende infrastrukturer og lager faciliteter 
i modtagerlandene. 
Generelle konklusioner 
10. Udvalget konkluderer generelt, at udviklingslan­
dene som gruppe betragtet vil blive endnu mere af­
hængige af fødevareimport i den resterende del af dette 
århundrede, end de har været tidligere. Deres vanskelig­
heder kan afhjælpes ved en øget indenlandsk produktion, 
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. september 198 men vil sandsynligvis ikke blive løst herved. Kun gennem 
et omfattende internationalt samarbejde og en snævrere 
samordning af de internationale institutioners indsats 
kan alvorlige forsyningsproblemer imødegås. EF vil som 
en vigtig importør og eksportør af fødevarer kunne spille 
en betydelig rolle i et sådant internationalt samarbejde. 
Det bør allerede nu iværksætte de foranstaltninger, samt 
etablere den organisation, der kræves for at kunne vare­
tage denne rolle effektivt. EFs fød evare hjælpeprogram­
mer vil fortsat være et vigtigt led i disse foranstaltninger. 
Udover at yde hjælp i en nødsituation bør hovedformålet 
med fødevarehjælpen være at fremme udviklingen i den 
tredje verden. Med dette for øje bør man udforme 
hjælpen således, at den supplerer EFs øvrige udviklings­
bistand samt, i den udstrækning det er muligt, anvendes i 
forbindelse med projekter, som fremmer landbrugspro­
duktionen i modtagerlandene. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg