(2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Italien 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Italiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Italiens nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse.Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Italien er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Navnlig den ringe produktivitetsvækst hæmmer genopretningen af konkurrenceevnen, og gør det vanskeligere at nedbringe den høje offentlige gældskvote. Risikoen for negative konsekvenser for den italienske økonomi og i betragtning af landets størrelse afsmittende skadelige følger for Den Økonomiske og Monetære Union er særlig stor.

(3)Den 28. april 2016 afleverede Italien sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

(4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

(5)Italien er omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af overgangsreglen vedrørende gældskriteriet i perioden 2013-15. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote at toppe i 2015 med 132,7 % og gradvist aftage til 123,8 % i 2019. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2016 forventes gældskvoten at stabilisere sig i 2016 og begynde at falde lidt fra 2017. Gennemførelsen af det omfattende privatiseringsprogram, som de italienske myndigheder har forelagt, er en central udfordring for Italien på grund af dets forventede bidrag til indsatsen med at nedbringe gælden. Der er gennemført privatiseringer i overensstemmelse med planerne i 2015, men målene om 0,5 % privatiseringsindtægter pr. år i perioden 2016-2018 og 0,3 % i 2019 forekommer meget ambitiøse, bl.a. fordi der er forsinkelser med visse privatiseringsprojekter. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk.

(6)Den 18. maj 2016 fremlagde Kommissionen en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF, da Italien ikke gjorde tilstrækkelige fremskridt i retning af at opfylde gældskriteriet i 2015. Analysen omfattede alle de relevante faktorer og konkluderede, at gældskriteriet skulle betragtes som værende opfyldt. Kommissionen vil gennemgå sin vurdering i en ny rapport i henhold til traktatens artikel 126, stk. 3, baseret på Kommissionens efterårsprognose 2016, efterhånden som der foreligger yderligere oplysninger om genoptagelsen af tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning for 2017.

(7)I foråret 2015 fik Italien tilladelse til en midlertidig afvigelse på 0,4 procentpoint af BNP fra den nødvendige tilpasningssti hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 for at tage hensyn til betragtelige strukturreformer med en gunstig påvirkning af de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. I sit udkast til budgetplan for 2016 anmodede Italien om endnu en afvigelse på 0,1 procentpoint af BNP fra den nødvendige tilpasningssti hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 for at tage hensyn til andre strukturreformer med en gunstig påvirkning af de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. De nærmere enkeltheder, der underbygger disse reformer, er fastlagt i Italiens nationale reformprogram for 2016, der i det store og hele bekræfter reformdagsordenen. De reformområder, der i programmet forudses at ville få indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed, er bl.a.: i) offentlig forvaltning og forenkling, ii) produkt- og tjenestemarkeder, iii) arbejdsmarkedet, iv) det civilretlige område, v) uddannelse, vi) en skatteomlægning, vii) foranstaltninger til at mindske antallet af misligholdte lån og reformere insolvensprocedurerne og viii) en udgiftsanalyse som finansieringsforanstaltning. Virkningen af alle disse reformer for det reale BNP vurderes af myndighederne til 2,2 procentpoint i 2020, hvilket forekommer realistisk. Hvis disse reformer gennemføres fuldt ud og rettidigt, vil de have en positiv indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed. Italien kan i øjeblikket anses som berettiget til hele den ønskede midlertidige afvigelse på 0,5 procentpoint af BNP i 2016, forudsat at det gennemfører de aftalte reformer hensigtsmæssigt, hvilket vil blive overvåget inden for rammerne af det europæiske semester, og med forbehold af de betingelser, der er anført i betragtning 10.

(8)I sit udkast til budgetplan for 2016 anmodede Italien om endnu en afvigelse på 0,3 procentpoint af BNP fra den nødvendige tilpasningssti hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 for at tage hensyn til nationale investeringer i projekter, der medfinansieres af EU. Oplysningerne i stabilitetsprogrammet for 2016 synes at bekræfte, at Italiens afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 anvendes effektivt til at øge investeringerne. Der er dog stadig tvivl om, hvorvidt det er muligt at gennemføre alle de planlagte medfinansierede investeringer i løbet af 2016. Italien kan i øjeblikket anses som berettiget til en midlertidig afvigelse på 0,25 procentpoint af BNP i 2016, forudsat at det gennemfører de planlagte investeringer hensigtsmæssigt og med forbehold af de betingelser, der er anført i betragtning 10. Kommissionen vil foretage en efterfølgende evaluering for at kontrollere det faktiske omfang af de nationale udgifter til medfinansierede investeringsprojekter og den dertil knyttede afvigelse, som Italien kan få tilladelse til under den såkaldte "investeringsklausul".

(9)Stabilitetsprogrammet for 2016 viser, at den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge samt særlige sikkerhedsforanstaltninger har betydelig indvirkning på budgettet, og at de bør betragtes som en usædvanlig begivenhed, der ligger uden for regeringens kontrol, jf. artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97. Ifølge Kommissionen svarer den yderligere indvirkning til vurderingerne i stabilitetsprogrammet og beløber sig til 0,03 % af BNP i 2015 og 0,04 % i 2016 for flygtningerelaterede udgifter og til 0,06 % af BNP i 2016 for sikkerhedsforanstaltninger. I denne forbindelse har Italien anmodet om en midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. I henhold til artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 kan der tages hensyn til disse yderligere udgifter, idet tilstrømningen af flygtninge og den alvorlige terrortrussel er usædvanlige begivenheder, deres virkninger for Italiens offentlige finanser er betydelig, og de offentlige finansers holdbarhed ikke bringes i fare ved en sådan afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor skal den påkrævede tilpasning hen imod den mellemfristede budgetmålsætning for 2015 reduceres for at tage hensyn til de yderligere flygtningerelaterede udgifter. Hvad angår 2016, vil der blive foretaget en endelig vurdering, herunder af de beløb, der kan komme i betragtning, i foråret 2017 på grundlag af de konstaterede data fra de italienske myndigheder.

(10)I sin udtalelse om Italiens udkast til budgetplan for 2016 oplyste Kommissionen, at den i forbindelse med den overordnede vurdering af en eventuel afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning vil tage højde for Italiens mulighed for fleksibilitet under stabilitets- og vækstpagten, idet der især lægges vægt på, hvorvidt en afvigelse fra tilpasningsstien anvendes effektivt med henblik på at øge investeringerne, om der foreligger troværdige planer for genoptagelsen af tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, og hvorvidt der gøres fremskridt med strukturreformdagsordenen, under hensyntagen til Rådets henstillinger. Kommissionen vurderer, at Italien kan få tilladelse til en yderligere afvigelse på 0,35 procentpoint af BNP i 2016 under hensyntagen til fremskridtene med strukturreformdagsordenen, de planlagte investeringer samt regeringens forpligtelse til at sikre overholdelse af tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2017, som Kommissionen på ny vil vurdere i efteråret.

(11)Baseret på Kommissionens forårsprognose 2016 tyder den forventede strukturelle forringelse på -0,7 % af BNP i 2016 på, at der er risiko for en vis afvigelse fra Italiens forpligtelser under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, idet der tages hensyn til den tilladte afvigelse for investeringer og gennemførelsen af strukturreformer. I 2017, under antagelse af en uændret politik, viser Kommissionens prognose en strukturel indsats i 2017 på nul, hvorfor der ville være en risiko for en betydelig afvigelse fra den påkrævne strukturelle justering på 0,6 % af BNP.

(12)Ud fra sin vurdering af stabilitetsprogrammet for 2016 og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Italien ikke opfylder bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Kommissionen vil revurdere Italiens overholdelse af den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning på grundlag af sin efterårsprognose 2016, efterhånden som der foreligger yderligere oplysninger om genoptagelsen af tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning for 2017, herunder udkastet til budgetplanen for 2017.

(13)Selv om der er sat tiltag i gang til at reformere den finanspolitiske ramme, er der hidtil kun taget beskedne skridt til at sikre, at udgiftsanalysen vil bidrage til en finanspolitisk konsolidering. Målene med udgiftsanalysen er blevet sænket yderligere, og det forhold, at udgiftsanalyserne ikke er fuldt ud integreret i budgetproceduren, har betydning for øvelsens samlede virkning. Det forventes, at afslutningen af den omfattende reform af budgetproceduren, som har været undervejs siden 2009, vil afhjælpe denne mangel og gøre budgetproceduren mere resultatorienteret. Hvis den offentlige gæld skal blive mere bæredygtig, er det også vigtigt at fremskynde privatiseringsplanens gennemførelse. Italiens skattesystem står i vejen for økonomisk effektivitet og volder stadig mange problemer. Disse skyldes bl.a. en meget dårlig håndhævelse af skattelovgivningen og en forsinket reform af skatteudgifter, særlig med hensyn til nedsatte momssatser, og det gamle system for matrikelværdier. Det er alle aspekter af den lov, som skulle muliggøre reformen af skattesystemet, og som ikke er blevet gennemført, eller som kun er blevet gennemført delvist. Den seneste udvikling, som f.eks. afskaffelse af ejendomsskat på den primære bopæl, ser ud til at være i strid med målet om at udvide skattegrundlaget og flytte skattebyrden fra produktive faktorer til formue og forbrug.

(14)Reformen af den offentlige forvaltning er et vigtigt skridt, som, hvis de nødvendige lovdekreter vedtages og gennemføres, vil give Italien mulighed for at udnytte de forventede fordele i form af øget effektivitet og kvalitet i den offentlige sektor. De lovgivningsdekreter, som regeringen foreslog i januar 2016 vedrørende statsejede virksomheder og lokale offentlige ydelser, samt det kommende dekret om offentlig beskæftigelse, er særlig vigtige, hvis der skal tages fat på de grundlæggende årsager til den manglende effektivitet. Der er ganske vist truffet foranstaltninger til at styrke bekæmpelsen af korruption, bl.a. ved at øge sanktionerne og forældelsesbetingelserne for bestemte former for korruption, men den systematiske revision af forældelsesfristen, som har været anbefalet længe, er stadig sat i bero. Regnskabssvig er også et stort problem. I retssystemet er de lange retssager og det høje antal udestående civile og handelsretlige sager fortsat et stort problem. Det vil være nyttigt at holde nøje øje med resultaterne af de foranstaltninger, der er truffet i de senere år for at afhjælpe disse problemer, når det skal vurderes, om de bør suppleres med yderligere tiltag.

(15)Der er gjort visse fremskridt med at forbedre aktivernes kvalitet i banksektoren. Selv om andelen af nye misligholdte lån er faldet i de seneste måneder, er den stadig meget høj og lægger fortsat pres på rentabiliteten og bankens ressourcer. Derudover er Italiens insolvenssystem og regler for inddrivelse af gæld ikke tilstrækkeligt befordrende for en hurtig forbedring af situationen med misligholdte lån. Siden midten af 2015 er der vedtaget adskillige love for at forenkle og fremskynde procedurerne for insolvens og tvangsauktioner, og der er foreslået et udkast til en rammelov for en organisk reform af konkursreglerne. Virkningerne af disse reformer for procedurernes varighed og inddrivelsesværdierne kendes dog endnu ikke. Italien har siden starten af 2015 vedtaget adskillige foranstaltninger for at afhjælpe svagheder i bankernes virksomhedsledelse, især større kooperative banker, banker med fonde som aktionærer og små andelsbanker. Det ville gøre sektoren stærkere og sikre en mere effektiv långivning til realøkonomien, hvis disse reformer blev gennemført fuldt ud. Den lave omkostningseffektivitet i banksektoren forhindrer rentabilitet og intern kapitaldannelse, og at der samtidig er en situation med lav vækst og lave renter udgør blot endnu et problem. Det nye EU-regelsæt for bankafvikling har ændret risikoprofilen på obligationer, der udstedes af bankerne, og da de italienske detailkunder er indehavere af en stor del af disse, understreger det blot, hvor vigtigt det er, at den generelle offentlighed har et vist kendskab til det finansielle område.

(16)I 2015 gennemførte Italien en dybdegående reform af sine arbejdsmarkedsinstitutioner gennem arbejdsmarkedslovsreformen. Det er vigtigt at gennemføre reformen af aktive arbejdsmarkedspolitikker for at aktivere dem, der er længere væk fra arbejdsmarkedet, især langtidsledige og unge. Der er i øjeblikket en række administrative, politiske og ressourcemæssige udfordringer. Det forudsætter bl.a., at de offentlige arbejdsformidlinger styrkes, og at der holdes øje med, at ydelserne leveres. Lærlingeuddannelsessystemet er blevet reformeret, således at det også omfatter voksne, som er blevet afskediget, men selve gennemførelsen er ikke afsluttet. De decentrale forhandlinger er ikke tilstrækkeligt udviklede i Italien, hvilket står i vejen for at få indført innovative løsninger på virksomhedsniveau, som kan forbedre produktiviteten, og afpasse lønningerne bedre efter arbejdsmarkedsforholdene. Der skal træffes foranstaltninger på dette område i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis. Arbejdsmarkedets parter er endnu ikke nået til enighed om reformen af overenskomstforhandlingerne. Ifølge det nationale reformprogram forventes en reform inden udgangen af 2016. Kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet er blandt de laveste i EU. Kvinder bestrider især atypiske og usikre job, tegner sig for størstedelen af job, der falder uden for standarderne, og er særlig berørt af den uformelle økonomi. Skatte- og understøttelsessystemet ansporer ikke sekundære forsørgere til at arbejde, og arbejdsmarkedsloven har ikke løst dette problem effektivt. De begrænsede muligheder for pasningsydelser til en rimelig pris har også en negativ indvirkning på arbejdsmarkedet for kvinder med børn og ældre slægtninge. Fattigdommen er stor – over en fjerdedel af italienerne risikerer fattigdom eller social udstødelse – og den sociale bistand er fortsat svag og opsplittet. Første skridt i retning af en gradvis gennemførelse af en minimumsindkomstordning på nationalt plan på en måde, der overordnet set er budgetneutral, kunne være at få vedtaget og gennemført en national strategi for bekæmpelse af fattigdom og rationalisering af de sociale udgifter. Der er sket betydelige fremskridt med uddannelsesreformen. Skolereformen blev vedtaget i juli 2015, og gennemførelsesdekreterne forventes at blive vedtaget senest i januar 2017.

(17)Der er gjort beskedne fremskridt med at øge konkurrencen inden for serviceydelser. Den årlige konkurrencelov for 2015 er stadig til behandling i parlamentet. En række bestemmelser, f.eks. om juridiske erhverv, er blevet svækket i løbet af den parlamentariske proces. Flere områder er stadig overbeskyttede eller overregulerede, det gælder især lovregulerede erhverv, sundhedssektoren, den lokale offentlige transport, taxaer, havne og lufthavne. Detailsektoren lider under manglende effektivitet, som skyldes den stramme markedsregulering. Den offentlige procedure for tildeling af rettigheder til økonomisk aktivitet på det offentlige område fremmer ikke konkurrencen, især fordi tildelingen af tilladelser sker efter procedurer, der hverken sikrer konkurrence eller gennemsigtighed. De foranstaltninger, som skal åbne markederne, skal understøttes af et erhvervsfremmende miljø. Forenklingsplanen 2015-2017 har medført visse fremskridt, hvilket har skabt et mere gnidningsløst og strømlinet samarbejde mellem den centrale og de lokale forvaltninger. Det italienske erhvervsmiljø fremmer dog stadig ikke i tilstrækkelig grad vækst og investeringer, og det lider under et usammenhængende og lagdelt system af love og forskrifter, som er affødt af forskellige forvaltningsniveauer. De økonomiske aktører lider fortsat under den administrative og forskriftsmæssige byrde. Den lethed, der er forbundet med at starte eller afvikle virksomheder, udlignes desværre af de vanskeligheder, der er forbundet med at ansøge om byggetilladelser, håndhæve kontrakter, betale skat eller opnå lån. Gennemførelsen af den nationale strategi for offentlige indkøb, som blev vedtaget i starten af 2016, burde også kunne bidrage til at afhjælpe nogle af de indbyggede og udbredte svagheder.

(18)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Italien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-5 nedenfor.

(19)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

(20)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-5 nedenfor,

HENSTILLER, at Italien i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

1.I 2016 begrænse den midlertidige afvigelse fra den krævede tilpasning på 0,5 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning til 0,75 % af BNP, der tillades til investeringer og gennemførelse af strukturreformer, under forudsætning af at genoptage den tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på mindst 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. Fremskynde gennemførelsen af privatiseringsprogrammet og anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote. Flytte skattebyrden fra produktive faktorer til forbrug og formue. Mindske antallet og omfanget af skatteudgifter og fuldende reformen af matrikelsystemet inden midten af 2017. Træffe foranstaltninger til at forbedre efterlevelsen af skatteregler, herunder ved elektronisk fakturering og betaling.