EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING  
af 17. april 2013  
om Den Europæiske Revisionsrets særberetninger i forbindelse med decharge for 2011 for 
Kommissionen  
EUROPA-PARLAMENTET,  
— der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011 (  1 ), 
— der henviser til det konsoliderede årsregnskab for Den Europæiske Union for regnskabsåret 2011 
(COM(2012) 436 — C7-0224/2012) (  2 ), 
— der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2011 med 
institutionernes svar (  3 ) og til Revisionsrettens særberetninger,  
— der henviser til Revisionsrettens erklæring (  4 ) om regnskabernes rigtighed og de underliggende trans ­
aktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2011, jf. artikel 287 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde,  
— der henviser til sin afgørelse af 17. april 2013 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske 
Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011, Sektion III — Kommissionen (  5 ) og til sin beslutning 
med bemærkninger, der udgør en integrerende del af afgørelsen,  
— der henviser til Revisionsrettens særberetninger, der er udarbejdet i henhold til artikel 287, stk. 4, andet 
afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
— der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2013 om meddelelse af decharge til Kommissionen for 
gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011 (05752/2013 — 
C7-0038/2013),  
— der henviser til artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt 
Euratomtraktatens artikel 106a,  
— der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen 
vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (  6 ), særlig artikel 55, 145, 146 og 147,  
— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 
2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets 
forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (  7 ), særlig artikel 62, 164, 165 og 166,  
— der henviser til forretningsordenens artikel 76 og bilag VI,  
— der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0096/2013),  
A. der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 17, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union 
gennemfører budgettet og forvalter programmerne og i henhold til artikel 317 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde gør dette på eget ansvar i samarbejde med medlemsstaterne og i 
overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning;  
B. der henviser til, at Revisionsrettens særberetninger giver oplysninger om problematiske spørgsmål i 
forbindelse med afholdelsen af udgifter og er nyttige for Parlamentet i dets udførelse af rollen som 
dechargemyndighed;DA L 308/68 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) EUT L 68 af 15.3.2011.  
( 2 ) EUT C 348 af 14.11.2012, s. 1.  
( 3 ) EUT C 344 af 12.11.2012, s. 1.  
( 4 ) EUT C 348 af 14.11.2012, s. 130.  
( 5 ) Vedtagne tekster, P7_TA(2013)0122. (Se side 25 i denne EUT).  
( 6 ) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.  
( 7 ) EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.
C. der henviser til, at dets bemærkninger til Revisionsrettens særberetninger udgør en integrerende del af 
Parlamentets ovennævnte afgørelse af 17. april 2013 om decharge for gennemførelsen af Den Euro ­
pæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011, Sektion III — Kommissionen;  
Del I: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 12/2011 med titlen »Har EU's 
foranstaltninger bidraget til at tilpasse fiskerflådernes kapacitet til de disponible fiske ­
rimuligheder?«  
1. glæder sig over Revisionsrettens beretning og bemærker dens fordømmende vurdering af de foranstalt ­
ninger, der er truffet af både Kommissionen og medlemsstaterne;  
2. understreger, at den fælles fiskeripolitik hævder at fremme bæredygtigt fiskeri, hvilket indebærer en 
langsigtet levedygtighed for fiskerisektoren og en balance mellem fiskeressourcerne og fiskerflådens 
kapacitet for at undgå overudnyttelse af fiskebestande;  
3. bemærker, at selv om begrænsningen af overkapacitet på fiskeriområdet har været et stadigt tilbage ­
vendende tema i tidligere reformer af den fælles fiskeripolitik og har været behandlet i Revisionsrettens 
særberetning nr. 3/1993 og nr. 7/2007, har de dyre foranstaltninger, der hidtil er truffet for at 
begrænse overkapacitet på fiskeriområdet ved at tilpasse fiskerflåden til fiskeressourcerne, været resul ­
tatløse;  
4. erkender, at der siden 1995 har været tendens til nedgang i Unionens fiskefangster, og at denne 
nedgang ifølge Kommissionens grønbog af 22. april 2009 om reform af den fælles fiskeripolitik 
(COM(2009)0163) især skyldes overfiskeri og er en del af en ond cirkel, som omfatter overkapacitet 
på fiskeriområdet og fiskerflådernes dårlige økonomiske resultater;  
5. er bekymret over, at fiskefangster siden den seneste reform af den fælles fiskeripolitik i 2002 er faldet 
med 1 000 000 tons, og at antallet af job i fiskerisektoren er faldet fra 421 000 til 351 000;  
6. konstaterer, at selv om der ikke findes nogen officiel definition på overkapacitet, indikerer faldende 
fangster og tab af jobs, som er forårsaget af overfiskede bestande, en reel overkapacitet; opfordrer 
Kommissionen til derfor at definere overkapacitet og overveje mere relevante og solide foranstalt ­
ninger for at gøre det lettere at gennemføre aktioner, der kan sikre, at der opnås balance mellem 
fiskerikapacitet og fangstmuligheder;  
7. mener, det er nødvendigt, at Kommissionen hurtigst muligt udarbejder en rapport med data om den 
eksisterende overkapacitet i Unionen fordelt på fiskerier og lande;  
8. er ydermere bekymret over, at flådekapacitetslofter, som et mål til at begrænse fiskerflådens størrelse, 
er blevet irrelevante, eftersom den faktiske flådestørrelse ligger noget under lofterne og endog kunne 
være 200 000 tons større og stadig overholde reglerne; påpeger, at flådernes fangstkapacitet samtidig 
som følge af de teknologiske fremskridt er steget med gennemsnitligt 3 % om året i løbet af det 
seneste årti;  
9. bemærker, at den fælles fiskeripolitik måler flådekapacitet i effekt (kW) og størrelse (bruttotonnage), 
men at disse mål imidlertid ikke tager højde for teknologiske fremskridt inden for fangstmetoder, 
hvilket vanskeliggør arbejdet med at fastsætte passende mål for reduktion af kapaciteten; bemærker, at 
Kommissionen ønsker at bevare disse statiske parametre indtil udgangen af 2015;  
10. opfordrer Kommissionen til at håndhæve medlemsstaternes forpligtelse til at ajourføre deres flåderegi ­
stre korrekt og til at indføre et krav om, at de skal aflægge rapport om deres indsats for at opnå 
balance mellem fiskerikapacitet og fangstmuligheder;  
11. bemærker, at Kommissionens nye forslag om den fælles fiskeripolitik hvad angår begrænsning af 
fiskerikapaciteten bygger på en ny, markedsbaseret tilgang (ordninger for indrømmelse af fiskeriret ­
tigheder, der kan overdrages), da Kommissionen er nået til den konklusion, at sådanne ordninger kan 
spille en positiv rolle i begrænsningen af overkapaciteten i fiskeriet;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/69
12. udtrykker bekymring over den mangelfuldhed, der præger reglerne for behandling af fiskerirettigheder, 
når fiskerfartøjer skrottes med offentlig støtte, og over, at der ikke er blevet fastlagt klare og effektive 
kriterier for udvælgelsen af fartøjer; er af den opfattelse, at ophugningsordningerne delvist er blevet 
misbrugt, idet der er eksempler på, at skatteydernes penge er blevet brugt til ophugning af allerede 
inaktive fartøjer eller endda indirekte til bygning af nye fartøjer; bemærker imidlertid, at nogle 
medlemsstater har haft ophugningsordninger, der har levet op til formålet; fremhæver derfor 
behovet for streng kontrol, når ophugningsordninger anvendes til at reducere overkapacitet, for at 
undgå misbrug;  
13. beklager, at investeringer om bord på fiskerfartøjer finansieret af Den Europæiske Fiskerifond (EFF) 
kunne øge de enkelte fiskerfartøjers fangstpotentiale; mener, at det fortolkningsnotat, som Kommis ­
sionen har udarbejdet og sendt til medlemsstaterne efter Revisionsrettens særberetning om fartøjernes 
fangstpotentiale, hvori Revisionsretten opfordrede til, at de nationale myndigheder skulle foretage 
strengere kontrol, før de besluttede sig til finansiering af investeringsprojekter om bord, er utilstræk ­
keligt;  
14. bemærker, at der i punkt 36 i særberetning nr. 12/2011 står, at medlemsstaterne ved udgangen af 
2010 havde attesteret udgifter under EFF for 645 mio. EUR eller 15 % af det beløb, der var til 
rådighed mellem 2007 og 2013, men at størsteparten af dette beløb blev anmeldt i 2010, og at 
Kommissionen pr. 31. december 2010 stadig manglede at udbetale 292 mio. EUR, hvilket skyldtes 
Rådets forsinkede vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den 
Europæiske Fiskerifond (  1 ) og de komplekse forhold i forbindelse med etableringen af forvaltnings- 
og kontrolsystemerne i medlemsstaterne; bemærker, at bekræftede mellemliggende betalinger sendt af 
medlemsstaterne ved udgangen af december 2011 beløb sig til 28 % (1 188 mio. EUR) af den samlede 
EFF-bevilling, og glæder sig over, at absorptionshastigheden for EFF nu er ved at stige;  
15. anbefaler, at medlemsstaterne tager skridt til at  
— tilpasse deres fiskerflåder til de eksisterende fiskerimuligheder  
— sørge for, at udvælgelseskriterierne for oplægningsordningerne for fiskerfartøjer er udformet såle ­
des, at de har en positiv indvirkning på de fiskebestande, foranstaltningen er rettet mod, og 
undgår, at der ydes offentlig støtte til oplægning af inaktive fiskerfartøjer;  
16. opfordrer Kommissionen til at fastsætte effektive lofter for fiskerflådens kapacitet;  
17. mener, det er nødvendigt med en reform af den fælles fiskeripolitik for at regionalisere implemente ­
ringen og administrationen af politikkens ordninger og foranstaltninger;  
18. støtter Revisionsrettens anbefalinger om at  
— der bør udvikles foranstaltninger til effektivt at nedbringe fiskerflådens overkapacitet og til bedre at 
definere og måle fiskerikapacitet og -overkapacitet, samtidig med at der fortsat tages hensyn til, at 
de resterende job i fiskerisektoren bør bevares  
— støtteordningen for modernisering af fartøjer bør genovervejes, og at den rolle, som overdragelses ­
ordninger for fiskerettigheder spiller, bør præciseres  
— der bør fastlægges klare udvælgelsesregler for ophugningsordninger for fiskerfartøjer  
— medlemsstaterne bør gennemføre EFF rettidigt, og at alle offentligt finansierede investeringer om 
bord ikke bør medføre øget fiskerikapacitet  
— flåderegistret bør ajourføres korrekt, og at medlemsstaternes rapporter bør indeholde de nødven ­
dige oplysninger og være af en passende kvalitet;  
19. mener desuden, at det i lyset af Revisionsrettens kritik klart fremgår, at EFF og den fælles fiskeripolitik 
i øjeblikket udgør en ineffektiv anvendelse af vore fælles ressourcer, og glæder sig derfor over, at 
ordningen i en nær fremtid vil blive revideret i sin helhed; påpeger, at det ved omarbejdningen af disse 
ordninger er vigtigt at fokusere på de områder under fiskeripolitikken, som bedst løses på EU-niveau, 
f.eks. de miljømæssige aspekter, snarere end på forskellige typer ineffektive støtteordninger;DA L 308/70 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) EUT L 223 af 15.8.2006, s. 1.
Del II: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 13/2011 med titlen »Forebygges og 
afsløres momsunddragelse ved kontrollen af toldprocedure 42?«  
20. glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 13/2011;  
21. minder om, at korrekt opkrævning af moms har direkte indflydelse på både medlemsstaternes 
økonomi og Unionens budget, idet skattesvig, navnlig momssvig, medfører enorme tab for Unionens 
budget og medlemsstaternes økonomier, hvorved gældskrisen forværres; påpeger, at det skønnes, at 
momssvig årligt beløber sig til omkring 1 400 mio. EUR;  
22. mener, at der især i det aktuelle økonomiske klima skal lægges vægt på mere effektive og retfærdigere 
systemer til opkrævning af indtægter; understreger, at forbedring af sådanne systemer bør være en 
topprioritet for Unionen og alle medlemsstaterne, navnlig de medlemsstater, der oplever de største 
økonomiske vanskeligheder;  
23. minder om, at en undersøgelse foretaget på vegne af Kommissionen har vist, at den anslåede gennem ­
snitlige momskløft i Unionen ligger på 12 %; henleder især opmærksomheden på, at denne momskløft 
ligger på et alarmerende niveau på 30 % og 22 % i henholdsvis Grækenland og Italien — de medlems ­
stater, som oplever den vanskeligste gældskrise;  
24. understreger, at momskløften ud over skatteunddragelse og tab på grund af insolvens også skyldes 
svig, uigennemsigtige regler, usammenhængende kontrolsystemer og medlemsstaternes manglende 
eller kun delvise gennemførelse af EU-lovgivning, og at momstab, som udgør milliarder af euro, 
overvejende kompenseres for med besparelsesforanstaltninger, som berører borgerne i Unionen og 
går ud over de borgere, hvis indkomst er veldokumenteret og let at spore;  
25. er dybt bekymret over Revisionsrettens undersøgelsesresultater, navnlig at anvendelsen af toldpro ­
cedure 42 (  1 ) alene tegnede sig for en ekstrapoleret værdi af tabene på ca. 2 200 mio. EUR i de 
syv medlemsstater, der blev revideret af Revisionsretten i 2009, hvilket svarer til 29 % af den teoretiske 
moms på den afgiftspligtige værdi af samtlige varer importeret i henhold til toldprocedure 42 i 2009 i 
de pågældende medlemsstater;  
26. bemærker med bekymring, at Revisionsretten konstaterede, at EU's lovgivning ikke sikrer, at medlems ­
staternes toldmyndigheder forvalter denne momsfritagelse ensartet og forsvarligt, og at lovgivningen 
heller ikke sikrer, at oplysningerne om disse transaktioner altid stilles til rådighed for skattemyndig ­
hederne i bestemmelsesmedlemsstaten, hvilket gør systemet sårbart over for misbrug gennem orga ­
niseret kriminalitet og individuelle bedragere og skaber store konkurrencemæssige ulemper for seriøse 
erhvervsdrivende;  
27. henleder opmærksomheden på Revisionsrettens konstatering om, at toldmyndighederne i de revide ­
rede medlemsstater ikke sikrer, at dataene er fuldstændige og gyldige, og at andre betingelser for 
momsfritagelse er opfyldt;  
28. er bekymret over, at Revisionsretten fandt alvorlige mangler i kontrollen af forenklede toldprocedurer, 
der tegner sig for 70 % af alle toldprocedurer, navnlig mangelfulde eller mangelfuldt dokumenterede 
revisioner og elektroniske databehandlingsteknikker til gennemførelse af kontroller under implemen ­
teringen af forenklede procedurer, som finder begrænset anvendelse; understreger, at disse mangler har 
ført til uberettigede tab på Unionens budget, og at korrekt gennemførelse af toldindsatsen har direkte 
indvirkning på beregning af moms; finder det dybt beklageligt, at Kommissionen ikke har truffet de 
nødvendige foranstaltninger til at rette op på dette i løbet af de sidste 10 år, men i stedet har skjult sig 
bag regler, som virkede hensigtsmæssige på papiret;  
29. bemærker med beklagelse, at modellen for momsopkrævning er forblevet uændret, siden den blev 
indført; mener, at modellen er forældet på grund af den betydelige udvikling på det teknologiske og 
økonomiske område;  
30. opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til at overvåge og reagere effektivt på 
både eksisterende og nye tendenser inden for svig; anmoder Kommissionen om inden september 2013 
at oplyse Budgetkontroludvalget om de midlertidige og permanente foranstaltninger, der er blevet 
truffet på grundlag af toldprocedure 42 — ikke kun af Unionen, men også på nationalt plan — og 
om, hvilken effekt foranstaltningerne har på antallet af tilfælde af svig; noterer sig KommissionensDA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/71  
( 1 ) Ordning anvendt af en importør for at opnå momsfritagelse, når importerede varer skal transporteres til en anden 
medlemsstat, og der skal betales moms i bestemmelsesmedlemsstaten.
grønbog med titlen »Momssystemets fremtid — På vej mod et enklere, mere solidt og effektivt 
momssystem« (COM(2010)0695), og opfordrer til, at der udarbejdes konkrete forslag til en reform 
af momssystemet;  
31. opfordrer Kommissionen til indtrængende at tilskynde medlemsstaterne til at forenkle deres moms ­
lovgivning, indføre en standardformular til indberetning af gennemførelse af momsreglerne til skat ­
temyndighederne og indføre en ensartet og korrekt forvaltning af tilfælde af momsfritagelse hos 
medlemsstaternes toldmyndigheder samt til at sikre en bedre adgang til disse lovtekster, der som et 
minimumskrav bør være oversat til engelsk, fransk og tysk;  
32. beklager udsættelsen af den moderniserede toldkodeks' ikrafttræden som fastlagt i Kommissionens 
forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om EU-toldkodeksen (COM(2012)0064) og anser 
den foreslåede nye dato, den 31. december 2020, for at være uacceptabel; minder om, at den 
moderniserede toldkodeks ifølge Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 450/2008 af 
23. april 2008 om EF-toldkodeksen (moderniseret toldkodeks) (  1 ) skulle træde i kraft senest den 
24. juni 2013, og opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe de nødven ­
dige foranstaltninger til at fremskynde forberedelsesprocessen;  
33. opfordrer på det kraftigste alle medlemsstater til at deltage i Eurofiscs arbejdsområde 3 vedrørende 
svigagtige transaktioner under anvendelse af toldprocedure 4200;  
34. støtter Kommissionens forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles 
merværdiafgiftssystem for så vidt angår afgiftssvig i forbindelse med import og andre grænseover ­
skridende transaktioner (COM(2008) 805), hvis formål er at indføre solidarisk ansvar for erhvervs ­
drivende i forbindelse med transaktioner inden for Unionen, ifølge hvilket importører hæfter solida ­
risk, når en falsk, for sen eller ufuldstændig indberetning af transaktioner til momsmyndighederne har 
medført momstab, og straffes på behørig vis;  
35. understreger betydningen af et mere intensivt og hurtigt samarbejde mellem medlemsstaterne, bedre 
overvågning af informationsudveksling og mere direkte kontakt mellem lokale told- og skattekontorer, 
herunder ved hjælp af det digitale momsinformationsudvekslingssystem VIES med henblik på at sikre, 
at medlemsstaterne yder hinanden effektiv assistance;  
36. anbefaler medlemsstaterne hurtigst muligt at give momsmyndighederne onlineadgang til de momsi ­
dentifikationsnumre, der er indeholdt i VIES, for at give dem mulighed for at opfylde deres forpligtelse 
til at validere momsnumre i toldangivelser; anmoder Kommissionen om månedligt at holde Europa- 
Parlamentets kompetente udvalg og Revisionsretten underrettet om udviklingen i alle medlemsstater 
vedrørende forebyggelse af svig under toldprocedure 42;  
37. opfordrer Kommissionen til at oprette en ordning, der kombinerer bistand på toldområdet og admini ­
strativt samarbejde på momsområdet med henblik på at sikre effektiv informationsudveksling, således 
at de relevante myndigheder på det ene område rutinemæssigt oplyses om foranstaltninger på det 
andet område; mener, at dette vil gøre samarbejdet mellem de kompetente myndigheder samt 
momsopkrævningen i bestemmelsesmedlemsstaten hurtigere og mere effektiv;  
38. fremhæver e-forvaltningens rolle med hensyn til at øge gennemsigtighed og bekæmpe svig og korrup ­
tion og dermed sikre de offentlige midler; understreger, at Unionen sakker agterud i forhold til sine 
industrielle partnere, bl.a. på grund af manglende interoperabilitet mellem systemer (  2 ); understreger, at 
Unionen skal øge sin indsats for at få indført en ny generation af e-forvaltning;  
39. påpeger, at dokumenterede elektroniske transaktioner uden kontanter vanskeliggør deltagelse i den 
sorte økonomi yderligere, og at der tilsyneladende er en stærk sammenhæng mellem andelen af 
elektroniske betalinger i et land og landets sorte økonomi (  3 ); opfordrer medlemsstaterne til at 
sænke deres lofter for obligatoriske betalinger uden kontanter;DA L 308/72 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) EUT L 145 af 4.6.2008, s. 1.  
( 2 ) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og 
Regionsudvalget af 19. maj 2010: En digital dagsorden for Europa (COM(2010) 245).  
( 3 ) The Shadow Economy in Europe, 2010: Using Electronic Payment Systems to Combat the Shadow Economy, 
Friedrich Schneider, A.T. Kearney, 2010.
40. støtter Revisionsrettens anbefalinger, navnlig:  
— anbefalingen om at ændre gennemførelsesbestemmelserne om den moderniserede toldkodeks, som 
indfører obligatorisk meddelelse af relevante momsnumre  
— anbefalingen om at ændre momsdirektivet således, at importører hæfter solidarisk for momstab  
— anbefalingen til Kommissionen om at give medlemsstaterne vejledning om bistand og admini ­
strativt samarbejde  
— anbefalingen om at indføre automatisk kontrol af momsnumre og opstille en EU-risikoprofil under 
toldprocedure 42  
— anbefalingen om at ændre momsdirektivet og dermed gøre det muligt at afstemme toldmyndig ­
hedernes og skattemyndighedernes data med hinanden  
— anbefalingen om at skabe rammer for en udveksling af information, som er nødvendig for en 
korrekt momsopkrævning  
— anbefalingen om at indføre en direkte automatisk udveksling af oplysninger om risikotransaktioner 
under toldprocedure 42;  
opfordrer Kommissionen til hver sjette måned at afgive melding om, hvordan og hvornården agter at 
implementere disse anbefalinger;  
Del III: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 14/2011 med titlen »Har EU’s bistand 
forbedret Kroatiens kapacitet til at forvalte eftertiltrædelsesstøtte?«  
41. glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 14/2011 og tilslutter sig Revisionsrettens konklu ­
sioner, især konklusionen om, at EU’s førtiltrædelsesbistand til Kroatien generelt yder »et væsentligt 
bidrag til Kroatiens fremskridt med hensyn til at opbygge landets administrative kapacitet til at forvalte 
de øgede midler fra EU, der vil blive stillet til rådighed efter tiltrædelsen«; glæder sig over den vigtige 
og positive rolle, som førtiltrædelsesbistanden spiller for forberedelsen af de kroatiske myndigheder på 
forvaltningen af samhørigheds- og landbrugspolitikken i perioden efter tiltrædelsen;  
42. beklager, at Revisionsrettens beretning ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger om niveauet af fejl 
eller svig og om opfølgning, herunder i givet fald retlig opfølgning, samt om evalueringen af resul ­
taterne;  
43. understreger dog, at Revisionsretten konkluderer, at bistanden indtil nu kun delvist har været i stand 
til at opfylde sine mål, og at der på en række centrale områder vil være behov for støtte til yderligere 
kapacitetsopbygning både før og efter tiltrædelsen; noterer sig, at Revisionsrettens fastslår, at »på de 
fleste af de områder, hvor der ydes førtiltrædelsesbistand, har Kommissionen endnu ikke vurderet, om 
Kroatiens kapacitet er tilstrækkelig til, at landet kan få tilladelse til at implementere bistanden uden 
Kommissionens forudgående kontrol«, og at »med hensyn til indgåelse af offentlige indkøbsaftaler og 
bekæmpelse af korruption var der på trods af de seneste fremskridt stadig et særligt behov for at 
styrke støtten til de kroatiske myndigheder«;  
44. er i lyset af visse tilfælde, hvor forvaltninger og institutioner har vist manglende parathed, og i lyset af 
problemerne i forbindelse med overgangen fra tiltrædelsesstøtte til strukturfondsstøtte i forbindelse 
med tidligere EU-tiltrædelser, bekymret over, hvordan lignende problemer for Kroatien kan undgås;  
45. er bekymret over, at der ud over Revisionsrettens betydelige fokus på at tilpasse lovgivningen vil være 
behov for løbende overvågning og for iværksættelse af foranstaltninger med henblik på at løse 
problemer med:  
— utilstrækkelige absorptionsniveauer for en række af de seneste programmer  
— at sikre tilstrækkelig ekstern revisionskapacitet og intern kontrolkapacitetDA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/73
— stabilitet i procedurerne i finansieringsprogrammer  
— gennemsigtighed og behovet for at forbedre de berørte parters og offentlighedens kendskab  
— sparsommelighed, produktivitet og effektivitet i forbindelse med anvendelsen af midler gennem 
evalueringer af resultaterne;  
46. tilslutter sig Revisionsrettens anbefalinger og opfordrer især Kommissionen og de kroatiske myndig ­
heder til at arbejde tæt sammen for at give større prioritet til opbygning af indkøbskapaciteten ved at 
planlægge og gennemføre uddannelseskurser både på og uden for arbejdspladsen, tage større skridt til 
at opfylde behovene for kapacitetsopbygning på regionalt og lokalt plan og videreudvikle projekt ­
effektivitetsevalueringen samt opbygge en portefølje af modne projekter, som vil være i stand til fuldt 
ud at absorbere de øgede midler, der vil være til rådighed efter udvidelsen, og desuden træffe 
foranstaltninger i forbindelse med programmerne for udvikling af landdistrikterne og styrke foranstalt ­
ninger til bekæmpelse af korruption;  
47. tilslutter sig Revisionsrettens anbefalinger om, når det er relevant, at tage erfaringerne fra førtiltræ ­
delsesbistanden til Kroatien i betragtning, når den yder førtiltrædelsesbistand til andre lande;  
48. glæder sig over, at Kommissionen i overvågningsrapport af 24. april 2012 om Kroatiens forberedelse 
af tiltrædelsen fastslår, »at Kroatiens forberedelse af EU-medlemskabet stort set forløber planmæssigt, 
og at Kroatien er nået meget langt med tilpasningen til gældende EU-ret. Der er gjort yderligere 
fremskridt siden fremskridtsrapporten fra 2011 og den seneste ajourføring af overvågningstabellerne 
i efteråret 2011. Ikke desto mindre har Kommissionen identificeret et begrænset antal problemer, som 
kræver en yderligere indsats« (  1 ); 
49. bemærker, at der stadig er en række uafklarede spørgsmål, der skal løses inden for flere af den 
gældende EU-rets kapitler; påpeger, at der hensyn til offentlige indkøb navnlig skal fokuseres på 
den lovgivningsmæssige tilpasning i den afledte ret, særligt hvad angår indkøb til forsvaret, og på 
at sikre en passende gennemførelse af den nyligt vedtagne lovgivning, især på lokalt plan, også med 
henblik på den fremtidige forvaltning af strukturfondene;  
50. bemærker også, at der på området for finansiel kontrol fortsat kræves en indsats for at forbedre den 
overordnede funktion af den interne, offentlige finansielle kontrol og den eksterne revision på centralt 
og lokalt plan, og at der på området for finansielle og budgetmæssige bestemmelser fortsat skal 
opbygges kapacitet til at koordinere det samlede system af egne indtægter efter tiltrædelsen og 
modernisere toldkontrolstrategien med øget fokus på efterfølgende toldklareringskontrol;  
51. understreger, at en større indsats er nødvendig på nogle områder, især med hensyn til landbrug og 
udvikling af landdistrikter, hvor der i højere grad skal lægges vægt på yderligere tilpasning af lovgiv ­
ningen og styrkelse af den administrative kapacitet på områderne direkte betalinger og udvikling af 
landdistrikter;  
52. er bekymret over den lave absorption af Sapard- og Ipardmidler, hvor visse sektorer var særligt 
underrepræsenterede hvad angik gennemførelsen af foranstaltning 1 (investeringer i landbrugsbedrif ­
ter), navnlig mælkesektoren, drivhussektoren og frugt- og grøntsektoren; mener, at dette tyder på 
alvorlige svagheder i disse sektorers kapacitet og parathed til at absorbere fremtidige EU-midler;  
53. noterer sig forsinkelserne i gennemførelsen af førtiltrædelsesbistanden; glæder sig over de fremskridt, 
der er gjort i forbindelse med dette spørgsmål, og opfordrer Kommissionen og Kroatiens myndigheder 
til fortsat at forbedre den hastighed, hvormed bistanden gennemføres, navnlig ved at styrke kapaci ­
tetsopbygningen; understreger, at kapacitetsopbygningen inden for rammerne af førtiltrædelses ­
bistanden både bør målrettes mod centrale institutioner og regionale og lokale strukturer; er bekymret 
over, at utilstrækkelig opmærksomhed på de sidstnævnte i Kroatiens tilfælde kan resultere i manglende 
tilstrækkelig administrativ kapacitet og erfaring til at gennemføre af Unionens bistand;DA L 308/74 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) Meddelelse af 24. april 2012 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet: Overvågningsrapport om Kroatiens 
tiltrædelsesforberedelser, s. 12.
54. gentager, at formålet med førtiltrædelsesbistand bl.a. er at styrke medlemsstaternes kapacitet til at 
absorbere fremtidig EU-støtte på effektiv og gennemsigtig vis; glæder sig derfor over de nye tilgange, 
som Kommissionen anvender ved planlægningen af førtiltrædelsesbistand til Kroatien, f.eks. sammen ­
kædningen af specifikke kapacitetsopbygningsprojekter og tiltrædelsesforhandlinger, hvilket gør det 
muligt at iværksætte flerårige operationelle programmer;  
55. opfordrer Kommissionen til at maksimere potentialet for institutionel læring og kapacitetsopbygning i 
kandidatlande og potentielle kandidatlande, navnlig ved en yderligere tilpasning af procedurerne for 
førtiltrædelsesstøtte til dem, der anvendes under strukturfondene, Den Europæiske Socialfond og Den 
Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne;  
56. noterer sig også, at der på området regionalpolitik og koordinering af strukturinstrumenter kræves en 
yderligere, vedvarende indsats for effektivt at kunne gennemføre planerne om at øge den admini ­
strative kapacitet til at varetage gennemførelsen af den fremtidige samhørighedspolitik og om at 
opbygge en veludviklet projektplanlægning;  
57. opfordrer de kroatiske myndigheder til at træffe foranstaltninger vedrørende ovennævnte forhold og 
opfordrer Kommissionen til at aflægge rapport om Kroatiens fremskridt med at løse disse og andre 
udestående problemer;  
58. roser de fremskridt, som Kroatien har gjort med at styrke sin institutionelle og administrative kapacitet 
og konsolidere forvaltningen af førtiltrædelsesbistanden;  
59. glæder sig over etableringen i december 2011 af det kroatiske ministerium for regionaludvikling og 
EU-midler, og det forhold, at ministeren for regionaludvikling og EU-midler også er udnævnt til 
vicepremierminister, hvilket viser, hvor stor betydning den nye regering tillægger spørgsmålene om 
regionaludvikling og anvendelse af Unionens midler;  
60. bemærker, at Kroatien har gjort en stor indsats for at etablere en forsvarlig økonomisk forvaltning og 
et forsvarligt kontrolsystem, hvilket forventes at medføre afskaffelse af den forudgående kontrol i 
anden halvdel af 2012; understreger imidlertid, at en yderligere vedvarende indsats er nødvendig, idet 
Kommissionen på de fleste områder endnu ikke har givet Kroatien tilladelse til at gennemføre førtil ­
trædelsesbistand uden forudgående kontrol;  
61. glæder sig over ikrafttrædelsen i januar 2012 af den nye lov om offentlige indkøb, som skal sikre øget 
gennemsigtighed, og gennemførelsen i 2011 af et IPA fra 2008, nemlig Twinning Light-facilitets ­
projektet til styrkelse af kapaciteten til at afhjælpe uregelmæssigheder i offentlige udbud, som bl.a. 
omfattede oplysningstiltag;  
62. opfordrer indtrængende Kommissionen og de kroatiske myndigheder til at prioritere opbygningen af 
solide kapaciteter hvad angår offentlige indkøb; understreger i denne forbindelse, at bekæmpelsen af 
korruption spiller en central rolle i hele tiltrædelsesprocessen, og at manglende gennemførelse af 
forebyggende foranstaltninger til bekæmpelse af korruption vil hæmme den fremtidige absorption 
af Unionens bistand;  
Del IV: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 16/2011 med titlen »EU's finansielle 
bistand til nedlæggelse af kernekraftværker i Bulgarien, Litauen og Slovakiet: Resul ­
tater og fremtidige udfordringer«  
63. understreger, at nedlæggelse vil blive et stadig vigtigere spørgsmål i de kommende år, idet en tredjedel 
af de 133 reaktorer, der er i drift i 14 medlemsstater, skal lukkes ned inden 2025 (  1 ); 
64. opfordrer Budgetudvalget og Udvalget om Industri, Forskning og Energi til at tage hensyn til Budget ­
kontroludvalgets undersøgelsesresultater i forbindelse med forhandlingerne om den nye flerårige 
finansielle ramme (2014-2020);DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/75  
( 1 ) Jf. meddelelse af 12. december 2007 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet: Anden Rapport om anven ­
delsen af de finansielle ressourcer beregnet til nedlæggelse af kernekraftværker (COM(2007) 794, s. 10).
Revisionsrettens undersøgelsesresultater  
65. mener, at Revisionsrettens undersøgelsesresultater kan sammenfattes som følger:  
»a) Som følge af relativt løse politikrammer foretages der ikke nogen dækkende behovsvurdering i 
forbindelse med programmerne, der foretages ikke nogen prioritering, og det er ikke fastsat, hvilke 
specifikke mål og hvilke resultater man ønsker at opnå. Ansvaret er spredt, navnlig ansvaret for 
overvågningen og opfyldelsen af programmålene samlet set. Kommissionens overvågning foku ­
serer på budget- og projektgennemførelsen.  
b) Der er ikke en dækkende vurdering af, hvordan nedlæggelses- og afbødningsprocessen skrider 
frem. Der blev konstateret forsinkelser og omkostningsoverskridelser for mange centrale infra ­
strukturprojekter.  
c) Selv om reaktorerne blev lukket ned mellem 2002 og 2009, har programmerne endnu ikke udløst 
de krævede organisationsændringer, således at operatørerne kan blive effektive nedlæggelsesorga ­
nisationer.  
d) De nuværende disponible finansielle ressourcer (herunder et EU-bidrag frem til 2013 på 2,85 
milliarder euro) vil ikke være tilstrækkelige, og der er et stort finansieringshul (ca. 2,5 milliarder 
euro) (  1 )«. 
66. konstaterer endvidere, at den finansieringsordning, Kommissionen foreslog, ikke var baseret på en 
omfattende forudgående vurdering;  
Parlamentets konklusioner  
67. konstaterer, at de forhold, der anføres i Revisionsrettens særberetning, vedrører perioden indtil 
udgangen af 2010, og at Kommissionen siden da har taget flere initiativer;  
68. konstaterer, at Unionens overordnede mål på det nukleare område er at maksimere sikkerheden;  
69. noterer sig, at Kommissionen oplyser, at den har skabt en proceduremæssig ramme, hvori den 
opstiller specifikke mål, definerer roller og ansvar og klart definerer kravene om rapportering og 
overvågning (  2 ); 
70. noterer sig Kommissionens svar, hvori den forklarer, at evalueringen af behovene var en del af den 
konsekvensanalyse (SEC(2011)1387), der blev gennemført i 2011; bemærker, at denne konsekvens ­
analyse omfattede de fremskridt, der var opnået indtil da, tilbageværende udfordringer og en oversigt 
over finansieringssituationen;  
71. erindrer om, at tiltrædelsestraktaterne for Bulgarien og Slovakiet fastsatte grænserne for ydelse af 
økonomisk støtte fra Unionen til henholdsvis 2009 og 2006;  
72. glæder sig over forslaget til Rådets forordning om EU-støtte til programmerne for bistand til nuklear 
nedlukning i Bulgarien, Litauen og Slovakiet (COM(2011) 783), som bygger på omfattende høringer af 
interesserede parter, de berørte medlemsstater — Bulgarien, Litauen og Slovakiet — og ekspertgrupper 
inden for nedlukning; glæder sig over, at konklusionerne i Parlamentets beslutning af 5. april 2011 (  3 ) 
og konklusionerne og anbefalingerne fra Revisionsrettens resultatrevision om nedlukning fra 2011 
blev anvendt som input;  
73. konstaterer, at eksperterne efterlyste en forsvarlig, fuldstændig og detaljeret nedlukningsplan som 
grundlag for ydelse af yderligere støtte fra Unionen, inklusive fuldstændige omkostningsskøn frem 
til datoen for afslutning af nedlukningen; mener, at der bør sørges for en klar indikation af den 
nationale medfinansiering og af måden til at sikre denne nationale finansiering på lang sigt;DA L 308/76 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) Særberetning nr. 16/2011, s. 7.  
( 2 ) Jf. beretning af 13. juli 2011 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet: Om anvendelse af de finansielle 
ressourcer i 2004-2009 ydet til Litauen, Slovakiet og Bulgarien til støtte for dekommissioneringen af tidligt nedluk ­
kede kernekraftværker i henhold til tiltrædelsesakterne (COM(2011) 432).  
( 3 ) Europa-Parlamentets beslutning af 5. april 2011 om EU-finansieringens effektivitet i forbindelse med nedlukning af 
kernekraftværker i de nye medlemsstater (EUT C 296 E af 2.10.2012, s. 19).
74. konstaterer med tilfredshed, at de interesserede parter eksplicit støttede de centrale mål, der defineres i 
Kommissionens ovennævnte konsekvensanalyse (  1 ), samt målretningen af Unionens støtte mod opfyl ­
delse af konkrete mål med størst mulig merværdi for Unionen; bemærker, at procedurerne til at sikre 
overholdelse af bestemmelserne og streng overvågning af omkostningerne bør tages i betragtning fra 
begyndelsen;  
75. gentager og understreger de gensidige forpligtelser, der er indgået af Unionen og Bulgarien, Slovakiet 
og Litauen med hensyn til nedlæggelse af henholdsvis fire blokke i Kozloduy-kernekraftværket, blok 1 
og blok 2 i Bohunice V1-kernekraftværket og blok 1 og 2 i Ignalina-kernekraftværket;  
76. beklager, at yderst relevante projekter i forbindelse med Ignalina-kernekraftværket, såsom B1 og B234, 
er blevet kraftigt forsinkede som følge af tekniske og kommercielle tvister, der har medført omfattende 
økonomisk skade og diskontinuitet i nedlukningsprocessen;  
77. anser den køreplan med aftalte tekniske løsninger, der i juli 2012 blev indgået mellem Ignalina- 
kernekraftværket og NUKEM/GNS, for et vigtigt skridt i processen for at komme ud af det dødvande, 
som er forbundet med den midlertidige B1-lagerfacilitet til brugt brændsel;  
78. beklager, at den detaljerede fremskridtsrapport om gennemførelsen af køreplanen, som forventedes 
den 5. oktober 2012, ikke har overholdt tidsfristen;  
79. glæder sig over de fremskridt, der er gjort i forbindelse med nogle af de spørgsmål, som køreplanen 
omfatter, f.eks. validering af beholdere og forbedringer i forbindelse med kraner;  
80. er imidlertid fortsat bekymret over, at der stadig ikke er opnået enighed om uløste spørgsmål såsom 
problematikken omkring støddæmpere og håndteringen af brændstoflækager og beskadigede brænd ­
selselementer, hvilket hindrer en hurtig gennemførelse af ovennævnte køreplan;  
81. opfordrer indtrængende begge parter til at indgå en hurtig og rettidig aftale om alle udestående 
spørgsmål;  
82. støtter konklusionerne fra Budgetkontroludvalgets undersøgelsesrejse til Litauen den 10.-12. juli 2012 
og mener i den sammenhæng, at Unionens finansielle støtte bør suspenderes, indtil der er opnået en 
aftale med hensyn til B1- og B234-projekterne;  
83. støtter Kommissionens forslag om for perioden 2014-2017 at stille ydereligere 230 mio. EUR til 
rådighed for Ignalina-kernekraftværket; gentager, at midlerne kun bør tildeles, hvis de forhåndsbetin ­
gelser, der er fastsat i førnævnte forslag til en rådsforordning, er blevet opfyldt; mener, at Unionens 
finansielle støtte bør indstilles efter denne dato;  
84. fastholder, at nedlukningen bør gennemføres på sikker og effektiv vis for at muliggøre en hurtig 
udstedelse af nedlukningslicensen i overensstemmelse med de tidsplaner, der er fastsat i de respektive 
nedlukningsplaner;  
85. opfordrer Kommissionen til at sende Parlamentet et overslag over den finansiering, der er nødvendig 
for en uigenkaldelig og fuldstændig demontering af de tre kernekraftværker;  
86. erindrer om, at kun de nationale nukleare tilsynsmyndigheder kan udstede nedlukningslicenser til 
juridiske personer i fuld overensstemmelse med den relevante nationale lovgivning;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/77  
( 1 ) SEC(2011)1387, s. 34, jf. bilag 1.
87. opfordrer den litauiske regering til at etablere en uafhængig projektstyringsgruppe for B1- og B234- 
projekterne; bemærker, at der ligeledes bør indføres uafhængig forvaltning af de projekter, der 
gennemføres af Ignalina-kernekraftværket, som foreslået af det nationale revisionskontor i Litauen;  
88. anmoder om, at der fastlægges en klar, utvetydig frist for erhvervelse af nedlukningslicenser, hvis dette 
endnu ikke er sket;  
89. konstaterer med bekymring, at der er opstået forsinkelser i forbindelse med opførelsen og færdiggø ­
relsen af midlertidige faciliteter til oplagring af brugt brændsel, og påpeger, at nukleare brændselsstave 
ikke kan flyttes, medmindre sådanne faciliteter forefindes; bemærker med hensyn til Ignalina-kerne ­
kraftværket, at fjernelse og sikker midlertidig lagring af brændselsstave fra enhed 2 skal behandles som 
en prioritet;  
90. anmoder om, at uenighed om fortolkningen af aftaler og tildelingen af kontrakter og de aktuelle 
tekniske og kommercielle tvister mellem Ignalina-kernekraftværket og hovedentreprenøren for de to 
projekter afgøres ved voldgift; bemærker, at enhver yderligere finansiel støtte fra Unionen bør suspen ­
deres, indtil tvisten er afsluttet; opfordrer Kommissionen til årligt at aflægge beretning om den aktuelle 
situation til Parlamentet;  
91. er dybt bekymret over, at der efter Revisionsrettens skøn mangler 2 500 mio. EUR til færdiggørelsen 
af nedlæggelsesprojekterne, og at der således er tale om et stort finansieringshul;  
92. opfordrer Kommissionen til at samarbejde med regeringerne i Bulgarien, Litauen og Slovakiet og til at 
maksimere fremskridtene med nedlukningen af kernekraftværker ved at stille tilstrækkelig finansiering 
til rådighed senest i 2017 eller, hvor det er relevant, i 2020; opfordrer endvidere Kommissionen til at 
fastsætte ambitiøse gennemførelsesmål og overvåge fremskridtene hen imod disse mål; mener, at der 
må tages sanktioner i brug, hvis disse mål ikke opfyldes; kræver, at Parlamentet forelægges en årlig 
rapport om de opnåede fremskridt;  
93. bemærker, at lige siden påbegyndelsen af nedlukningen af kernekraftværker i Litauen, Slovakiet og 
Bulgarien har ansvaret og forpligtelserne for de medlemsstater, der deltager i nedlukningsprocessen, 
ikke været klart fastsat; bemærker, at den byrde, der er forbundet med ansvaret for hele den nedluk ­
ningsproces, der lukker disse medlemsstaters kernekraftværker, har været uforholdsmæssig stor for 
dem;  
94. glæder sig over, at der i ovennævnte forslag til Rådets forordning (COM(2011) 783) ikke blot fast ­
sættes generelle mål, men også specifikke, målelige, opnåelige, relevante og tidsbundne mål for de tre 
medlemsstater; konstaterer, at der vil blive fastsat yderligere mål og resultatindikatorer på projektplan, 
i gennemførelsesbestemmelserne og i de årlige arbejdsprogrammer;  
95. mener, at retsgrundlaget for tildeling af yderligere midler til Ignalina-programmet i forslaget til Rådets 
forordning bør være protokol nr. 4 til tiltrædelsesakten og ikke artikel 203 i traktaten om oprettelse af 
Det Europæiske Atomenergifællesskab;  
96. glæder sig over, at Kommissionen senest i 2015 udarbejder en evalueringsrapport om opfyldelsen af 
målene for alle foranstaltninger for så vidt angår resultater og virkninger, effektiv anvendelse af 
ressourcer og EU-merværdi med det formål at træffe afgørelse om ændring eller suspension af 
foranstaltningerne; anmoder Kommissionen om at fremsende et eksemplar af denne evalueringsrap ­
port;  
97. opfordrer Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) til at stille sine rapporter om 
gennemførelsen af projekterne i Litauen, Slovakiet og Bulgarien til rådighed for Parlamentet;  
98. anmoder Kommissionen og Revisionsretten om at evaluere merværdien af samarbejdet med EBRD og 
bankens evne til at handle som forvalter af midlerne, eftersom Unionen står for 96 % af finansierin ­
gen;DA L 308/78 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
99. opfordrer Kommissionen til at udarbejde en rapport om nedlukningsprocesserne i disse tre lande; 
opfordrer Kommissionen til også at udarbejde en rapport om nedlukningen af kernekraftværket i 
Greifswald med henblik på at finde frem til bedste tekniske og organisatoriske praksis for på denne 
måde at etablere et referencegrundlag for fremtidige nedlukningsprojekter;  
Del V: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 1/2012 med titlen »Effektiviteten af 
Den Europæiske Unions udviklingsbistand til fødevaresikkerhed i Afrika syd for 
Sahara«  
100. glæder sig over Revisionsrettens beretning og dens generelle konklusion om, at Unionens udviklings ­
bistand til fødevaresikkerhed i Afrika syd for Sahara for det meste er effektiv og i væsentlig grad 
bidrager til opnåelse af fødevaresikkerhed i partnerlande, der endnu ikke har en bæredygtig og sikker 
landbrugssektor; noterer sig imidlertid, at der ifølge Revisionsretten er mulighed for betydelige forbed ­
ringer på en række områder;  
101. noterer sig med tilfredshed Revisionsretten bemærkning om, at i de lande, hvor fødevaresikkerhed er 
en del af EUF-samarbejdsstrategien, er Unionens udviklingsbistand i høj grad relevant i forhold til 
landenes behov og prioriteter, og at Kommissionen fokuserede sin udviklingsbistand på de lande, hvor 
der er flest underernærede mennesker;  
102. deler Revisionsrettens opfattelse af, at det er nødvendigt at lægge større vægt på fødevaresikkerhed i 
Unionens udviklingsbistand;  
103. beklager, at fødevaresikkerhed, landbrug og udvikling af landdistrikter i den tiende EUF er blevet valgt 
som målsektor for færre partnerlandes vedkommende end i den niende EUF, og at adskillige lande, 
hvor fødevaresituationen er usikker, har modtaget lidt eller ingen udviklingsbistand fra Unionen på 
dette område; er enig med Revisionsretten i, at dette ikke er overensstemmelse med den kritiske 
situation med hensyn til årtusindudviklingsmål 1: Udryddelse af ekstrem fattigdom og sult og den 
øgede prioritering, som EUF forventedes at give til fødevaresikkerhed; opfordrer Kommissionen og 
medlemsstaterne til at tage mere hensyn til dette område, når de udarbejder EUF-landestrategidoku ­
menter og til at afsætte flere midler til dette formål;  
104. støtter Revisionsrettens anbefaling om, at der gennemføres en struktureret vurdering af fødevaresikker ­
hedssituationen i hvert land samt en systematisk vurdering af de potentielle muligheder for relevant 
støtte fra Unionen via Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og Kommissionens programmering af 
Unionens udviklingsbistand; opfordrer Kommissionens Generaldirektorat for Udvikling og Samarbejde 
— EuropeAid til at sikre integreringen af data og analyser fra Generaldirektoratet for Humanitær 
Bistand og Civilbeskyttelses kontorer på stedet og fra andre kilder og til at hjælpe med at sikre, at der 
findes effektive varslingssystemer for fødevareusikkerhed; opfordrer desuden EU-Udenrigstjenesten til 
at sikre, at der opbygges relevant regeringskapacitet til at drive disse systemer på en bæredygtig måde, 
og at der gennemføres forebyggelsesstrategier til fremme af de mest sårbare gruppers modstandskraft;  
105. bemærker, at fødevarepriserne efter fødevarekrisen i 2008, som havde meget alvorlige følger for 
mange lande i Afrika syd for Sahara, gradvist er nået op på de tidligere niveauer, og at prisudsving 
og spekulation sandsynligvis vil fortsætte; opfordrer Kommissionen til at udarbejde reaktionsstrategier 
for forskellige uforudsete situationer og forelægge relevante forslag; opfordrer Kommissionen til også 
at tage til efterretning, at de gradvist stigende fødevarepriser er en del af en markant, langsigtet 
opadgående trend, snarere end et kortsigtet fænomen, og at der derfor er behov for en langsigtet 
holistisk strategi, der er direkte knyttet til de bredere udviklingsmål; opfordrer til, at der i den flerårige 
finansielle ramme for 2014-2020 medtages en ny fødevarefacilitet eller en tilsvarende mekanisme, der 
sikrer Unionens evne til hurtigt at reagere på nye fødevarekriser ved anvendelse af tilsvarende midler i 
lyset af nye fødevarekrisers uforudsigelighed og de øgede udsving i fødevarepriserne; mener, at finans ­
spekulation øger prisudsvingene på fødevarer i meget betydeligt omfang, og at det følgelig også er 
nødvendigt at træffe effektive foranstaltninger mod en sådan spekulation, herunder regulering og 
kontrol af derivatmarkeder;  
106. beklager, at en fjerdedel af befolkningen i Afrika syd for Sahara til trods for en betydelig økonomisk 
vækst stadig lider under underernæring; påpeger, at regionen har den nødvendige teknologi, viden og 
naturressourcer til at ændre dette; understreger, at fred, demokrati og politisk stabilitet er afgørende, 
idet adgang til jord og markeder, ejendomsrettigheder og uddannelse vil give mulighed for øget 
indflydelse og ansvarlighed fra regeringers og de offentlige myndigheders side;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/79
107. bemærker de mangler, som Revisionsretten har fremhævet med hensyn til koordinationen af anven ­
delsen af midler, der er afsat under EUF og på budgetposten for fødevaresikkerhed i perioden 1996- 
2006; opfordrer Kommissionen til at harmonisere de to instrumenters målsætninger for at sikre, at de 
supplerer hinanden, og at midlerne anvendes så effektivt som muligt;  
108. mener, at Kommissionen systematisk bør tage hensyn til fødevaresikkerhedssituationen og kronisk 
fødevareusikkerhed, navnlig i forbindelse med dens gennemførelse af Unionens udviklingspolitik;  
109. understreger betydningen af at styrke sammenkoblingen af nødhjælp, rehabilitering og udvikling for at 
sikre bistandens effektivitet; gentager betydningen af, at en tilstrækkelig andel af Unionens oversøiske 
udviklingsbistand (ODA) afsættes til landbrugssektoren; beklager, at den del af udviklingsbistanden, der 
afsættes til landbrug, er faldet drastisk siden1980'erne, og opfordrer Kommissionen til at prioritere 
landbrug i sin udviklingsbistand, herunder bistand til landbrugere for at hjælpe dem til at få adgang til 
markeder; påpeger, at udviklingsbistand skal ses i en større sammenhæng, hvor handel, overførsler og 
andre indtægtskilder i dag er vigtigere end de samlede ODA-betalinger for de fleste udviklingslande, og 
at den fælles landbrugspolitik forhindrer en fri og fair handel med nye markeder;  
110. understreger, at der skal tages fat på hele fødevarekæden fra jord til bord for at øge landbrugs ­
sektorens robusthed; mener, at det er nødvendigt med langsigtede forpligtelser fra regeringerne i 
Afrika syd for Sahara for at mindske landbrugssektorens sårbarhed; påpeger, at midlertidige tilskud 
i form af såsæd, der kan modstå ekstreme vejrforhold, kan fungere som et vigtigt sikkerhedsnet for 
mindre landbrugere og familier, som ellers vil blive alvorligt ramt; understreger betydningen af tidlig 
varsling og forebyggende arbejde i forbindelse med sanitet, såsæd og foder til dyr; beklager, at vold og 
usikkerhed er en hindring for en fremtid med fødevaresikkerhed;  
111. understreger behovet for på ny at fokusere på fødevarepolitik som andet og mere end fødevarehjælp, 
på samarbejde mellem donorer indbyrdes og mellem modtagere i form af øget lokalt partnerskab på 
europæisk og globalt plan og på den afgørende rolle, som partnerlandenes politik spiller, når det 
gælder om at tilvejebringe grundlæggende betingelser for betydelige fremskridt i denne sektor, f.eks. 
intern fred og investeringer i infrastruktur i landdistrikterne; understreger endvidere, at langfristet 
social og økonomisk udvikling kræver andre bæredygtige indtægtskilder end bistand; mener, at frie 
og retfærdige handelsforbindelser mellem Europa og udviklingslandene i tråd med Verdenshandels ­
organisationens principper er afgørende for at styrke fødevaresikkerheden og fremskynde menneskelig 
udvikling i Afrika syd for Sahara;  
112. er enig med Revisionsretten i, at en længere gennemførelsesperiode for fødevarefaciliteten (2008- 
2010) ville have været mere passende som følge af dens målsætninger og det eksisterende finansie ­
ringsgab mellem udgangen af denne programmeringsperiode og den næste programmeringsperiode 
for EUF (fra 2014); understreger betydningen af at sikre kontinuiteten af bistand som følge af råvare ­
prisernes fortsatte udsving og høje niveau; understreger behovet for i tæt koordinering med Verdens ­
fødevareprogrammet, De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisation og Den Internatio ­
nale Fond for Landbrugsudvikling at stræbe efter komplementaritet og synergi mellem Unionens 
fødevaresikkerhedsprogrammer og disse organisationers og andre internationale donorers program ­
mer;  
113. er dybt bekymret over Revisionsrettens bemærkning om, at ernæringsdimensionen er blevet forsømt, 
og mener, at dette er bekymrende, idet undernæring har særdeles skadelige følger, navnlig hvis den 
indtræffer under graviditet og i et barns to første leveår, og kan medføre uoprettelige skader; påpeger, 
at underernæring er en hindring for menneskelig udvikling, der påfører enkeltpersoner uigenkaldelig 
skade og medfører store økonomiske og sociale tab for landene; glæder sig over, at Kommissionen,DA L 308/80 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
således som det kommer til udtryk i dens meddelelse om en EU-rammepolitik for bistand til løsning af 
udviklingslandenes fødevaresikkerhedsproblemer (COM(2010) 127), er fast besluttet på at integrere 
ernæringsdimensionen i Unionens programmer; gentager sin opfordring til Kommissionen om at 
udarbejde en særlig meddelelse om denne dimension og indarbejde sunde og tværsektorielle ernæ ­
ringsstrategier i sin udviklingspolitik; påpeger, at en af de mest afgørende og omkostningseffektive 
interventioner er bemyndigelse af kvinder, der er en vigtig måde, hvorpå der kan bidrages til, at 
husholdninger prioriteter sundhedspleje og børneernæring;  
114. noterer sig Revisionsrettens bemærkning om, at Unionens interventioner for det meste er hensigts ­
mæssigt udformede og opnår de fleste af deres ønskede resultater, men beklager, at målsætningernes 
kvalitet var svingende og vanskelige at måle som følge af manglende resultatindikatorer, og at 
resultaternes bæredygtighed var tvivlsom i halvdelen af de undersøgte interventioner; opfordrer 
Kommissionen til at fastsætte mere realistiske og målbare målsætninger for interventioner og forbedre 
deres definition i programmerne for generel budgetstøtte, hvor der bør tages særlig hensyn til at 
fremme iværksættervirksomhed blandt den voksende unge befolkning og tackle forskelsbehandling af 
kvinder i landbrugssektoren;  
115. er overbevist om betydningen af at opdimensionere ernæringsaspektet i udviklingsbistand til fødeva ­
resikkerhed og anmoder Kommissionen om at udarbejde en skriftlig rapport om dens fremskridt på 
dette område senest i foråret 2013;  
116. bemærker, at den overordnede virkning af Unionens indsats inden for fødevaresikkerhed ligeledes 
bestemmes af Unionens politikker på områderne landbrug, fiskeri, energi og handel; understeger 
behovet for at sikre en udviklingsvenlig politikkohærens i henhold til artikel 208 i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at disse politikker bør omfatte og være i overensstem ­
melse med princippet om ikke at gøre skade;  
117. er enig med Revisionsretten i, at Kommissionen bør stræbe efter bedre at støtte den finansielle 
bæredygtighed af programmer for landbrug og sociale overførsler;  
Del VI: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 2/2012 med titlen »Finansielle instru ­
menter for SMV’er medfinansieret af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling«  
118. glæder sig over særberetning nr. 2/2012, der sætter fokus på de finansieringstekniske foranstaltninger, 
der medfinansieres af den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og programmeringsperio ­
derne 2000-2006 og 2007-2013; konstaterer, at særberetning nr. 2/2012 indeholder oplysninger om 
produktiviteten og effektiviteten af de finansieringstekniske foranstaltninger, der medfinansieres af 
EFRU og er baseret på en revisionsstikprøve af projekter i Det Forenede Kongerige, Tyskland, Slova ­
kiet, Ungarn og Portugal;  
119. mener, at en sådan revisionsrapport også ved slutningen af programmeringsperioden 2007-2013 vil 
have stor værdi og muliggøre yderligere konklusioner angående de finansielle instrumenters resultater 
for SMV'er, der er medfinansieret af EFRU; mener endvidere, at udarbejdelsen af en sådan rapport ved 
udgangen af programmeringsperioden vil gøre det muligt at undgå en gentagelse af tidligere fejl og 
samtidig højne effektiviteten af fremtidige finansieringstekniske foranstaltninger, der er medfinansieret 
af EFRU;  
120. understreger, at SMV'er er rygraden i Unionens økonomi, da de skaber beskæftigelse, innovation og 
velstand; bemærker dog, at SMV’er sommetider er udsat for huller i finansieringskæden, idet de ikke 
kan få adgang til den type finansiering eller de beløb, de har brug for på et givent tidspunkt;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/81
121. fastslår, at det i en tid med budgetstramninger og reduceret udlånskapacitet i den private sektor er 
SMV'er og navnlig mikrovirksomheder, der er hårdest ramt, og at de derfor bør modtage øget støtte 
fra Unionen for fortsat at kunne skabe beskæftigelse, innovation og vækst; bemærker, at der bør rettes 
særlig opmærksomhed mod SMV'er, der skaber bæredygtig udvikling på lokalt plan, og at samhørig ­
hedspolitikken som det største investeringsinstrument for konvergens og bæredygtig udvikling i hele 
Unionen er den ene af Unionens to vigtigste støttekanaler for SMV'er; understreger derfor, at brugen af 
finansielle instrumenter i samhørighedspolitikken i forbindelse med SMV'er for fremtiden bør styrkes, 
da de kan anvendes som garanti for revolverende fonde, fremme offentlig-private partnerskaber og 
skabe en multiplikatoreffekt for Unionens budget;  
122. minder om, at Unionen med henblik på at støtte iværksætterinitiativer fortrinsvist gennemfører sin 
virksomhedspolitik og samhørighedspolitik ved at yde tilskud, men i stigende grad gennem finansielle 
instrumenter inden for EFRU-rammerne; bemærker, at midler fra de finansielle instrumenter skal 
tilbagebetales og revolvere, så det sikres, at nye grupper af SMV'er kan få gavn heraf;  
123. erkender, at implementeringen af adgangen til finansieringsprogrammer forudsætter aktiv inddragelse 
af finansielle formidlere, som omdanner offentlige midler til finansielle instrumenter for SMV’erne; 
bemærker, at supplerende midler fra den private sektor kan lægges oven i den offentlige finansiering, 
hvorved det samlede beløb, der er til rådighed til investeringer i SMV’er, øges; bemærker, at et sådant 
tiltag almindeligvis defineres som en gearingseffekt eller multiplikatoreffekt;  
124. understreger, at den manglende adgang til finansiering har medført et fald i antallet af virksomheds ­
etableringer, og at finansielle instrumenter medfinansieret af EFRU derfor spiller en stadig vigtigere 
rolle inden for fremme af iværksætterånden;  
125. minder om, at Revisionsrettens revision fokuserede på de finansieringstekniske foranstaltninger, der 
medfinansieredes henholdsvis medfinansieres af EFRU i programmeringsperioderne 2000-2006 og 
2007-2013, og at revisionskonklusionerne er baseret på en direkte undersøgelse af en stikprøve af 
projekter og på en undersøgelse af Kommissionens og medlemsstaternes forvaltnings-, tilsyns- og 
informationssystemer;  
126. bemærker, at Revisionsretten i sin revision fokuserede på tre hovedtyper af finansielle instrumenter: 
egenkapital-, låne- og garantiinstrumenter; bemærker, at alle disse instrumenter er kvalificerede til 
EFRU-medfinansiering, men skal opfylde Unionens og de nationale regler for støtteberettigelse; 
gentager, at hovedformålet med revisionen var at vurdere, om EFRU-udgifterne til de finansierings ­
tekniske foranstaltninger for SMV'er havde været virkningsfulde og effektive;  
127. glæder sig over Revisionsrettens konklusioner og anbefalinger angående vurdering af finansierings ­
gabet; bemærker, at en sådan vurdering er gjort obligatorisk i forslaget til retsakt (  1 ) for den næste 
programmeringsperiode i form af en forudgående vurdering; anmoder Kommissionen om at indføre 
relevante krav, herunder kvantificerede benchmarks, for så vidt angår den forudgående vurderings rolle 
og anvendelse i den relevante forordning som en del af basisretsakten; finder, at spørgsmålet om 
revolveringsbestemmelser også bør behandles i forslaget til retsakt for den næste programmerings ­
periode;  
128. bemærker, at det i henhold til strukturfondsforordningerne er tilladt at fortrinsbehandle den private 
sektor i forhold til den offentlige sektor; opfordrer Kommissionen til at fremlægge en behørig 
begrundelse for denne privilegerede stilling, eftersom en sådan fortrinsbehandling kan begrænse 
evnen til at inddrive overskydende midler og muligheden for at afsætte dem til andre SMV’er;DA L 308/82 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regional ­
udvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Land ­
distrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, som er omfattet af den fælles strategiske ramme, om generelle 
bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og 
om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (COM(2011) 615/2).
129. er bekymret over, at Revisionsretten konstaterede, at virkningerne og effektiviteten af foranstaltnin ­
gerne blev stækket på grund af følgende svagheder:  
— vurderingerne af hullerne i SMV’ernes finansieringskæder var, hvis de forelå, behæftet med væsent ­
lige mangler, og disse vurderinger blev ikke systematisk offentliggjort  
— strukturfondsforordningerne, som oprindeligt er udformet med henblik på tilskud, har alvorlige 
svagheder, fordi de ikke tager fat på de særlige forhold, der kendetegner finansielle instrumenter  
— der var væsentlige forsinkelser, inden midlerne nåede ud til SMV’erne, og sammenlignet med andre 
EU-programmer var EFRU’s evne til at geare private investeringer begrænset;  
130. minder endvidere om, at Parlamentets Regionaludviklingsudvalg i sin udtalelse om innovative finansi ­
elle instrumenter i forbindelse med den næste flerårige finansielle ramme (  1 ) opfordrede til snarest 
muligt at sikre klarhed, enkelhed og gennemsigtighed i de juridiske rammer for finansielle instru ­
menter og en sammenhængende juridisk henvisning til definitioner af finansielle instrumenter;  
131. bemærker med bekymring, at de foregående årlige gennemførelsesrapporter, overvågningsudvalg og 
indikatorer for operationelle programmer blev anset for utilstrækkelige eller uhensigtsmæssige for de 
finansielle instrumenters mål og formål; glæder sig over den udvikling i indberetnings- og overvåg ­
ningsaktiviteterne, der er registreret i forbindelse med Jeremie-initiativet;  
132. beklager, at Revisionsretten, for så vidt angår holdingfondene, ikke konstaterede nogen betydelig 
gearing fra den private sektor for hverken programmeringsperioden 2000-2006 eller 2007-2013; 
er overrasket over, at der typisk ikke er noget eksplicit krav om gearing i finansieringsaftalerne 
mellem forvaltningsmyndighederne og de finansielle formidlere, bortset fra en række egenkapitalfonde, 
til hvilke der var knyttet bindende gearingskrav for private medinvestorer;  
133. støtter Revisionsrettens opfordring om en tydeligere definition af begrebet gearing i finansielle instru ­
menter; understreger ikke desto mindre, at det på baggrund af kravet om at øge gearingen er vigtigt at 
huske på, at finansielle instrumenter inden for samhørighedspolitikken generelt anvendes til at 
finansiere projekter i mindre udviklede regioner og regioner med økonomiske vanskeligheder med 
henblik på at forbedre situationer med markedssvigt og underoptimale investeringer, og at finansielle 
instrumenter i samhørighedspolitikken således ikke kun fokuserer på kortsigtet rentabilitet, men også 
på opnåelse af store samfundsøkonomiske gevinster, navnlig på regionalt og lokalt plan; peger på 
flerniveaustyring og delt forvaltning inden for udformning og gennemførelse af programmerne som de 
fundamentale ideer bag samhørighedspolitikken, der giver regionale og nationale myndigheder 
mulighed for at deltage i planlægningen og implementeringen af programmerne; understreger 
derfor, at de lovgivningsmæssige rammer, også når det drejer sig om definitioner og krav til gearings ­
effekten, skal opretholde et vist niveau af fleksibilitet;  
134. anerkender de innovative finansieringstekniske instrumenters potentiale for opbygning af kapital og 
styrkelse af investeringer, i modsætning til tilskud, der af deres modtagere konsekvent opfattes som 
overdrevent tunge og bureaukratiske; fremhæver, at de finansieringstekniske instrumenter kan spille en 
vigtig rolle for opfyldelsen af Europa 2020-strategiens målsætninger ved at tiltrække midler fra andre 
investorer på områder, der er af stor interesse for Unionen;  
135. bemærker endvidere, at Revisionsretten konstaterede, at den opnåede gearing for egenkapital- og 
låneinstrumenter ikke var betydelig og endda var lavere end de benchmarks, der blev sammenlignet 
med; konstaterer med tilfredshed, at gearingen for garantiinstrumenter derimod var højere;  
136. opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at tage affære i forlængelse af Revisionsrettens undersø ­
gelsesresultater; finder det særlig vigtigt, at EFRU’s fremtidige evne til at geare private investeringer, der 
modsvarer offentlige bidrag, forøges;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/83  
( 1 ) Udtalelse vedføjet betænkning A7-0270/2012.
137. er bekymret over de omfattende forsinkelser i medlemsstaterne for så vidt angår SMV’ers adgang til 
finansiering; opfordrer Kommissionen og forvaltningsmyndighederne til at undgå forsinkelser, der 
fortrinsvist bunder i administrative, juridiske, organisationsmæssige og strategiske problemer, i bestræ ­
belserne på at give SMV’er adgang til finansiering; beklager, at dette fra forvaltningsmyndighedernes 
synspunkt gør alternativet, nemlig at anvende tilskud til SMV’er, mere tillokkende;  
138. opfordrer indtrængende Kommissionen til snarest muligt at forelægge et integreret, tydeliggørende 
forslag om de problemer, der opstår som følge af de mange forskellige nuværende definitioner af 
SMV’er, der varierer i Unionen afhængigt af forskellige formål eller mål, og til at foreslå måder at 
afhjælpe situationen på;  
139. beklager det forhold, at oplysninger om forvaltningsudgifter afholdt af SMV'er i nogle tilfælde ikke var 
til rådighed eller ikke var pålidelige; opfordrer de kompetente myndigheder til at forbedre den 
nuværende situation og fremover fremlægge alle relevante oplysninger; erkender, at der bør skelnes 
mellem omkostningerne ved de finansieringstekniske instrumenter (henholdsvis Jeremie-holdingfon ­
dens og de finansielle formidleres forvaltningsomkostninger) og SMV'ernes omkostninger;  
140. beklager, at de finansielle mellemled, som var udpeget af de respektive forvaltningsmyndigheder, i en 
række tilfælde pålagde individuelle SMV'er at betale omfinansierings- og behandlingsomkostninger; 
understreger, at omfinansierings- og behandlingsomkostninger er at betragte som almindelige drifts ­
omkostninger for de finansielle formidlere;  
141. understreger betydningen af at forenkle de administrative procedurer for adgang til finansiering og af 
at sænke medfinansieringskravene;  
142. er bekymret over, at Kommissionens vejledning ikke opstiller betingelser og vilkår, der forhindrer, at 
SMV’er afkræves betaling for udgifter, der ikke er baseret på den faktiske risiko, som finansielle 
formidlere påtager sig i forbindelse med SMV’er, eller på de tjenesteydelser, som sådanne formidlere 
yder;  
143. henstiller, at Kommissionen, i betragtning af finansielle instrumenters kombinerede kompleksitet, den 
fælles forvaltning og reglerne for statsstøtte og strukturfondene, forbedrer kommunikations- og over ­
vågningssystemet mellem sig selv, forvaltningsmyndighederne og støttemodtagerne (de finansielle 
formidlere) og sørger for bedre vejledning og rådgivning i betragtning af de nye bestemmelser i de 
lovgivningsmæssige rammer for 2007-2013;  
144. støtter Revisionsrettens anbefaling om, at Kommissionen etablerer et pålideligt og teknisk robust 
overvågnings- og evalueringssystem specifikt for finansielle instrumenter; opfordrer Kommissionen 
til også at følge Revisionsrettens anbefaling om at nå til enighed med medlemsstaterne om et lille 
antal målbare, relevante, specifikke og ensartede resultatindikatorer for finansielle instrumenter, der vil 
styrke såvel overvågnings- som revisionsprocessen;  
145. bemærker, at territoriel opsplitning og utilstrækkelig kritisk masse har indvirkning på tiltræknings ­
kraften ved finansielle instrumenter og er forbundet med visse finansielle betingelser og eventuelle 
relativt høje forvaltningsomkostninger; bemærker, at disse træk ved EFRU besværliggjorde en forsvarlig 
økonomisk forvaltning af de finansielle instrumenter i de forskellige programmeringsperioder, der 
understøttede EFRU-støtten til SMV’er;  
146. beklager, at offentlige myndigheder, der typisk ikke har kendskab til SMV-finansiering, i forbindelse 
med tildelingen af midler fra de operationelle programmer tildelte offentlige bidrag til fondene på en 
sådan måde, at fondenes størrelse ofte ikke nåede op på den kritiske masse; fastholder, at denne 
situation skyldtes, at der var tale om forskellige tematiske operationelle programmer med mange 
forskellige økonomiske, miljømæssige, sociale og territoriale mål;DA L 308/84 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
147. er af den mening, at forvaltningsmyndighederne, når de foreslår finansieringstekniske foranstaltninger, 
bør sørge for, at deres forslag er behørigt begrundet på grundlag af en kyndig vurdering af hullerne i 
SMV’ernes finansieringskæde, baseret på en standardiseret og i fællesskab aftalt metodologi; støtter sig, 
at Kommissionen inden den godkender operationelle programmer, herunder finansieringstekniske 
foranstaltninger, verificerer, at disse er i overensstemmelse med vurderingen af SMV-finansierings ­
hullet, og sikrer vurderingens kvalitet;  
148. er bekymret over manglen på informationer i medlemsstaterne om SMV'ers adgang til finansierings ­
kilder; støtter anbefalingen fra Revisionsretten om, at det er nødvendigt i videst mulig udstrækning at 
øge interessenternes bevidsthed om SMV'ernes specifikke finansieringsbehov med henblik på at opti ­
mere størrelsen af den finansiering, som SMV'er har adgang til;  
149. er af den mening, at multiplikatoreffekten bør illustrere, i hvilket omfang privat finansiering er blevet 
tiltrukket af både Unionens og medlemsstaternes oprindelige finansielle bidrag; mener, at medlems ­
staternes medfinansiering af finansielle instrumenter sammen med Unionens bidrag bør anses for en 
del af den offentlige finansiering;  
150. mener, at de forhold, der skal behandles ved delegerede retsakter, hvis formål er at dække ikke- 
væsentlige elementer i EU-lovgivningen, ikke bør omfatte spørgsmål af afgørende betydning for 
den fremtidige samhørighedsordning (  1 ); 
151. anbefaler på det kraftigste, at Rådet og Kommissionen i forbindelse med udarbejdelsen af forslag til 
strukturfondsforordninger, fastsætter mere fyldestgørende lovgivningsmæssige rammer, således at 
udformningen og implementeringen af finanstekniske foranstaltninger ikke svækkes som følge af 
mangler i strukturfondenes lovgivningsrammer, geografiske begrænsninger eller spredningseffekter; 
anmoder om, at erfaringerne fra den nuværende programmeringsperiode afspejles i udformningen 
af forslag til strukturfondsforordningen; mener navnlig, at forslagene bør orienteres i retning af 
præstationsniveauer og resultater snarere end blot overholdelse;  
152. tilslutter sig, at Kommissionen opbygger et pålideligt og teknisk solidt overvågnings- og evaluerings ­
system, som er særligt beregnet til finansielle instrumenter, og herunder at disse instrumenter holdes 
adskilt fra rene tilskud i Kommissionens overvågnings-, rapporterings- og revisionsprocesser, og at det 
gøres gennemskueligt, hvilke beløb der reelt udbetales til SMV’erne; tilskynder Kommissionen og 
navnlig medlemsstaterne til at blive enige om et begrænset antal målelige, relevante, specifikke og 
ensartede resultatindikatorer for finansielle instrumenter;  
153. deler den opfattelse, at Kommissionen bør undersøge mulighederne for at tilbyde medlemsstaterne 
finansieringstekniske strukturer og instrumenter, som SMV’erne kan bruge umiddelbart (f.eks. tilskud 
med royalties, særlige investeringsmekanismer), således at gennemførelsen kan fremskyndes og forvalt ­
ningsomkostningerne reduceres, dog på en sådan måde, at denne forudsætning ikke unødigt skader 
SMV'ernes muligheder for at anvende disse finansieringsordninger; fremhæver betydningen af at sikre, 
at finansieringstekniske tiltag forbliver fleksible og dermed kan tilpasses både regionale uligheder og 
markedsændringer;  
154. bemærker, at medlemsstaterne med Kommissionens støtte bør sigte mod at samle alle EFRU- 
medfinansierede finansieringsinstrumenter for SMV'er i ét enkelt operationelt program pr. medlems ­
stat, eller i én enkelt prioriteringsakse inden for det nationale operationelle program for hver medlems ­
stat med det formål at rationalisere planlægningsprocessen og fjerne en af de konstaterede hoved ­
årsager til forsinkelser;  
155. er af den opfattelse, at Kommissionen bør foreslå en fælles definition af multiplikatoreffekten og 
standardbegreber inden for genanvendelse i strukturfondsforordningerne, afhængig af typen af 
holdingfond eller fond, samt fastsætte krav om kontraktligt bindende mål for minimumsgearings ­
grader, minimumskrav for revolveringsperioder og data for beregning af gearingsindikatorer; finder,DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/85  
( 1 ) Som f.eks. vedtagelse af en fælles strategisk ramme, vedtagelse af detaljerede regler om finansielle instrumenter, 
medlemsstaternes ansvar for så vidt angår proceduren for indberetning af uregelmæssigheder og inddrivelse af 
uretmæssigt udbetalte beløb, betingelserne for nationale revisioner og godkendelseskriterierne for forvaltningsmyndig ­
heder og attesteringsmyndigheder.
at begrebet merværdi bør anses for en relevant komponent i beregningen af gearingsgrader med 
henblik på at nå relevante politiske mål samt tage markedsvilkårene med i betragtning; mener, at 
det med henblik herpå vil være tilrådeligt at formulere begrebet EU-merværdi i de retlige rammer for 
perioden 2014-2020;  
156. anmoder Rådet og Kommissionen om at overveje alternative metoder til at fortsætte SMV-støtten via 
finansieringstekniske instrumenter, såfremt de samhørighedspolitiske rammer skulle blive anset for 
uhensigtsmæssige; bemærker, at disse instrumenter enten bør støttes af programmer, der forvaltes 
centralt af Kommissionen, af særlige investeringsinstrumenter, der forvaltes i samarbejde med 
Kommissionen og medlemsstaterne, eller af medlemsstaterne direkte;  
157. minder om, at der i den ovennævnte udtalelse fra Regionaludviklingsudvalget om innovative finansielle 
instrumenter i forbindelse med den næste FFR udtrykkes glæde over, at anvendelsen af sådanne 
instrumenter under samhørighedspolitikken udvides til at omfatte alle tematiske målsætninger og 
alle fælles strategiske rammefonde i den næste programmeringsperiode;  
Del VII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 3/2012 med titlen »Strukturfondene: 
Har Kommissionen truffet hensigtsmæssige foranstaltninger med hensyn til de iden ­
tificerede mangler i medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer?«  
158. glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 3/2012; tilslutter sig alle Revisionsrettens anbefa ­
linger og opfordrer Kommissionen til effektivt at iværksætte dem så hurtigt som muligt;  
159. glæder sig over, at Kommissionen systematisk har indledt korrigerende foranstaltninger, og at de 
krævede foranstaltninger var en korrekt reaktion på manglerne i 90 % af tilfældene (punkt 27);  
160. bemærker, at omkring 75 % af de anmodninger, der er baseret på årsrapporterne som nævnt i 
artikel 13 i Kommissionens forordning (EF) nr. 438/2001 (  1 ), ikke blev fulgt op af finansielle korrek ­
tioner; opfordrer derfor Kommissionen til at fremlægge oplysninger om årsagen til de manglende 
finansielle korrektioner i denne sammenhæng;  
161. er bekymret over, at Kommissionens krav i programmeringsperioden 2000-2006 varierer, hvad angår 
gennemførelsen af kontroller på første niveau, idet dette kan medføre, at regelstridige udgifter ikke 
opdages; anmoder Kommissionen om at anvende en konsekvent tilgang til anmodninger om kontrol 
på første niveau og fremlægge oplysninger for programmeringsperioderne efter 2000-2006; noterer 
sig at retsgrundlaget for perioden 2007-2013 kræver, at forvaltningsmyndigheden foretager en admi ­
nistrativ kontrol af alle anmodninger fra støttemodtagere om refusion af udgifter i overensstemmelse 
med artikel 13, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1828/2006 (  2 ); 
162. anmoder Kommissionen om at formidle endnu mere bredt udarbejdede checklister og håndbøger over 
bedste praksis (med særlig fokus på regler for støtteberettigelse), der skal følges af medlemsstaterne, og 
at stramme tilsynet med, hvorledes der tages hensyn til disse elementer;DA L 308/86 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) Kommissionens forordning (EF) nr. 438/2001 af 2. marts 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning 
(EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår forvaltnings- og kontrolsystemerne for strukturfondenes interventioner (EFT L 63 
af 3.3.2001, s. 21).  
( 2 ) Kommissionens forordning (EF) nr. 1828/2006 af 8. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets 
forordning (EF) nr. 1083/2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den 
Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1080/2006 
om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EUT L 371 af 27.12.2006, s. 1).
163. mener, at kontroller på første niveau er af største betydning, når det gælder om at sikre en stabil 
fejlforekomst lige fra starten af gennemførelsesprocessen; mener derfor, at forvaltningsmyndigheden 
enten bør godkendes af Kommissionen, eller at Kommissionen bør bistå og føre tilsyn med forvalt ­
ningsmyndigheden ved gennemførelsen af ovennævnte kontroller på første niveau;  
164. er dog især bekymret over følgende bemærkninger:  
— de korrigerende foranstaltninger tog i gennemsnit 30 måneder (punkt 32), og forsinkelserne 
skyldtes primært de berørte medlemsstater, selv om Kommissionen var delvist ansvarlig for 
39 % af tilfældene og fuldt ansvarlig for 5 % af tilfældene (punkt 35)  
— i blot 67 % af tilfældene opnåede Kommissionen en høj grad af sikkerhed for, at de finansielle 
korrektioner var korrekte (punkt 55)  
— i blot 28 % af tilfældene opnåede Kommissionen en høj grad af sikkerhed for, at medlemsstaternes 
forvaltnings- og kontrolsystemer var blevet forbedret som følge af korrigerende foranstaltninger 
(punkt 64), hvilket betyder, at det vil være nødvendigt med en betydelig indsats i afslutnings ­
processen;  
165. er endvidere bekymret over, at Revisionsretten har konstateret, at Kommissionens opfølgningsrevisio ­
ner, som sigter mod at kontrollere pålideligheden af medlemsstaternes erklæringer, krævede yderligere 
korrigerende foranstaltningerne fra medlemsstaternes side i 78 % af tilfældene (punkt 45); frygter 
derfor, at Kommissionen i nogle tilfælde har støttet sig til potentielt upålidelige oplysninger, idet 
den ikke har forholdt sig tilstrækkelig kritisk til de af medlemsstaterne indgivne oplysninger (f.eks. 
punkt 57, tekstboks 9 og 12), og at Kommissionen ikke har undersøgt oplysningernes pålidelighed 
grundigt nok; påpeger, at den manglende pålidelighed for så vidt angår medlemsstaternes erklæringer 
betyder, at Kommissionen har behov for yderligere revisionsressourcer; erkender ligeledes behovet for 
at skabe den fornødne balance mellem omkostninger og fordele ved disse opfølgningsrevisioner 
(punkt 46);  
166. mener, at der kan opnås betydeligt større effektivitet ved at styrke Kommissionens rolle i de forudgå ­
ende snarere end i de efterfølgende kontroller;  
167. minder Kommissionen om, at fejlforekomsten på politikområdet samhørighed er steget ifølge Revi ­
sionsrettens årsberetning for 2010, hvilket vender den positive tendens, der er observeret i de fore ­
gående år, og står i modsætning til den hurtigere reduktion af fejlforekomsten, som Parlamentet 
efterlyste i forbindelse med dechargen for 2008 (  1 ); 
168. minder atter om, at Kommissionens tilsynsfunktion er vigtig for dens mulighed for at bære det 
endelige ansvar for gennemførelsen af budgettet, herunder områder med delt forvaltning; erindrer 
om handlingsplanen til styrkelse af Kommissionens tilsynsfunktion ved delt forvaltning af struktur ­
foranstaltninger (COM(2008) 97) og den forbedrede regelramme for programmeringsperioden 2007- 
2013, der sigter mod at reducere fejlforekomsten i strukturforanstaltninger og derved beskytte EU- 
budgettet; noterer sig imidlertid, at handlingsplanen for 2008 først trådte i kraft ved udgangen af 
programmeringsperioden 2000-2006 og derfor kun kunne dække afslutningsprocessen for denne 
periode; opfordrer derfor Kommissionen til fuldt ud at håndhæve de foranstaltninger, der er fastsat 
i handlingsplanen for programmeringsperioden 2007-2013 og derefter; forventer i denne forbindelse 
et betydeligt og jævnt fald i fejlforekomsterne, navnlig for programmer, der forventes at have de 
højeste fejlforekomster; foreslår, at Revisionsretten regelmæssigt foretager en vurdering af den tekniske 
og etiske kvalitet af nationale revisionsmyndigheder, navnlig hvad angår deres uafhængighed, og at 
den indberetter sine resultater og konklusioner til Parlamentet og Rådet;  
169. understreger, at det er meget vigtigt med en hurtig kontrolproces for at sikre, at EU- skatteydernes 
økonomiske interesser beskyttes; opfordrer Kommissionen til at prioritere tidligst mulig kontrol, 
vurdering og opfølgning i sit fremtidige forvaltningstilsyn med disse fonde;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/87  
( 1 ) Se punkt 4 i Europa-Parlamentets beslutning af 5. maj 2010 med bemærkningerne, der er en integrerende del af 
afgørelserne om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2008, 
Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne (EUT L 252 af 25.9.2010, s. 39).
170. mener, at en forbedring af Kommissionens tilsynsfunktion er en løbende proces; understreger i den 
forbindelse Revisionsrettens bemærkning om, at den omstændighed, at forvaltnings- og kontrolsyste ­
merne var effektive på et vist tidspunkt, ikke nødvendigvis betyder, at de fortsat vil være effektive, idet 
systemer, personale og enheder med ansvar for forvaltningen af strukturforanstaltninger kan ændre 
sig; anmoder Kommissionen om fuldt ud at håndhæve Revisionsrettens anbefalinger; mener, at en 
styrkelse af handlingsplanen er nødvendig, hvis forventningerne med hensyn til forbedring af Kommis ­
sionens finansielle forvaltning ikke imødekommes;  
171. anmoder Kommissionen om at bestræbe sig på at sikre, at medlemsstaterne ikke bringer kontinuiteten 
i programmerne i fare ved at ændre enheder, systemer og personale med ansvar for kontrollen med 
strukturfondene, hvis effektivitet allerede er blevet bekræftet af Kommissionen;  
172. noterer sig med tilfredshed det høje antal forebyggende foranstaltninger, bl.a. finansielle korrektioner, 
som Kommissionen har gennemført i forlængelse af vedtagelsen af handlingsplanen i 2008; anmoder 
derfor Kommissionen om at fremlæge oplysninger om korrektionernes indvirkning på den samlede 
fejlforekomst for programmeringsperioden 2000-2006;  
173. gentager ideen om »én enkelt revisionsmodel«, der blev fremsat af Revisionsretten i udtalelse nr. 
2/2004; mener, at fælles principper og standarder bør være grundlaget for forvaltning på alle niveauer 
i et effektivt og produktivt internt kontrolsystem (  1 ); 
174. er overbevist om, at Kommissionen fortsat bør sigte mod at gennemføre princippet om én enkelt 
revisionsmodel; understreger, at det er af største betydning at sikre kvaliteten af revisionsmyndighe ­
dernes arbejde i den nuværende periode og i kommende perioder og sikre, at deres uafhængighed 
garanteres, og at det med henblik herpå er vigtigt at fastlægge klare og gennemsigtige fælles standarder 
for disse revisioner; noterer sig, at Unionens budget, forudsat at revisionsmyndighederne producerer 
pålidelige resultater, kan beskyttes tilstrækkeligt selv med høje fejlforekomster, idet Kommissionen kan 
anvende finansielle korrektioner for at modvirke disse fejlforekomster; gentager dog, at den nationale 
skatteyder i disse tilfælde må betale to gange, og at det derfor er mere effektivt at forhindre fejl i at 
opstå end at rette dem senere, både for Kommissionen og for de pågældende medlemsstater; under ­
streger i den forbindelse især led 2 i Revisionsrettens anbefaling 1 og opfordrer indtrængende 
Kommissionen til at implementere anbefalingen;  
175. opfordrer Kommissionen til at afslutte programmeringsperioden 2000-2006 under behørig hensyn ­
tagen til Revisionsrettens bemærkninger og aflægge rapport til Parlamentet om, hvordan Kommis ­
sionen vil sikre, at processen er lovlig og formelt rigtig;  
176. opfordrer endvidere Kommissionen til at tage hensyn til de erfaringer, der er gjort i forbindelse med 
Revisionsrettens beretning, og overvåge implementeringen af strukturelle foranstaltninger for perioden 
2007-2013 samt inddrage Revisionsrettens bemærkninger i drøftelserne om de fremtidige strukturelle 
foranstaltninger for perioden 2014-2020;  
177. er af den faste overbevisning, at Kommissionen bør uddybe sit engagement i kontrollen af struktur ­
fondene ved yderligere at bistå og føre tilsyn med medlemsstaternes forvaltnings- og attesterings ­
myndigheder samt med afviklingsorganerne i alle gennemførelses- og kontrolfaser for at sikre en 
endnu mere effektiv og mindre tids- og ressourcekrævende proces;  
Del VIII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 4/2012 med titlen »Anvendelse af 
strukturfondene og Samhørighedsfonden til medfinansiering af transportinfra ­
struktur i søhavne: en effektiv investering?«  
Indledning  
178. glæder sig over Revisionsrettens beretninger og bemærker dens negative vurdering af såvel Kommis ­
sionens som medlemsstaternes resultater med hensyn til effektiviteten og omkostningseffektiviteten 
ved udnyttelsen af midler inden for medfinansierede projekter i søhavne;DA L 308/88 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) Se punkt 61 i Europa-Parlamentets beslutning af 10. maj 2011 med bemærkningerne, der er en integrerende del af 
afgørelserne om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2009, 
Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne (EUT L 250 af 27.9.2011, s. 33).
179. glæder sig over, at Kommissionen støtter de fleste af Revisionsrettens anbefalinger;  
180. mener, at de fleste af de foranstaltninger, som Kommissionen gennemfører for at forhindre fremtidige 
mangler af den art, der afsløres i beretningen, vil bidrage til at nå målet om en mere effektiv og mere 
omkostningseffektiv udnyttelse af midlerne;  
181. mener dog, at det er nødvendigt, at Kommissionen træffer yderligere foranstaltninger;  
Undersøgelsesresultater  
182. er bekymret over  
— at fire af de 27 undersøgte projekter ikke var afsluttet på tidspunktet for beretningens færdiggø ­
relse, mens to projekter stadig ikke var afsluttet i januar 2012  
— at de administrative procedurer for udstedelse af byggetilladelser ofte var lange og besværlige og i 
visse tilfælde førte til forsinkelser og ekstraudgifter  
— at to projekter havde mål, som hverken var i tråd med transportpolitikken eller med beskrivelsen i 
det operationelle program, under hvilket de var blevet finansieret;  
183. bemærker  
— at fire projekter på tidspunktet for beretningens færdiggørelse ikke var taget i brug, selv om de var 
færdigudarbejdede, men at de nu er taget i brug  
— at ingen af regionerne havde en langsigtet havneudviklingsplan; sådanne planer var imidlertid ikke 
en betingelse for at modtage finansiering;  
184. er enig med Kommissionen i, at resultaterne og virkningerne af investeringer i transportinfrastruktur 
ikke altid er synlige umiddelbart efter, at anlægsarbejderne er afsluttet, idet det tager et stykke tid, 
inden de viser sig;  
185. konkluderer  
— at Kommissionen ikke modtager tilstrækkelige oplysninger om gennemførelsen af projekterne, 
eftersom de forhåndenværende oplysninger ikke førte til foranstaltninger til afhjælpning af svag ­
hederne ved projekterne  
— at Kommissionens vejledninger og uddannelsesseminarer ikke i sig selv var nok til at øge kend ­
skabet til principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning i tilstrækkelig grad  
— at de juridiske bestemmelser vedrørende Kommissionens rådgivende rolle i overvågningsudvalgene 
kan være for begrænsende, og at de »andre værktøjer«, Kommissionen råder over til sikring af en 
effektiv udnyttelse af midlerne, kan være ineffektive, eftersom Revisionsretten fandt, at der var få 
tegn på, at Kommissionen havde grebet ind over for udvalgene for at sikre en effektiv udnyttelse af 
midlerne eller for at fastsætte resultat- og virkningsindikatorer  
— at eftersom kun et mindretal i befolkningen har adgang til marinaer, kan de ikke betragtes som en 
forbedring af øers tilgængelighed, hvorfor det ikke er i overensstemmelse med transportpolitikken 
at anlægge dem med undtagelse af de tilfælde, hvor små fartøjer normalt bruges som regelmæssig 
transport mellem øer, og hvor anlæggelsen af en marina vil forbedre forbindelsesmulighederne for 
befolkningen som helhedDA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/89
— at tørdokfaciliteter til særlige konstruktioner ikke er i tråd med målene i TEN-T-retningslinjerne, 
selv om de kan anvendes til vedligeholdelse, eftersom de ikke opfylder nogen af de »Specifikationer 
af projekter af fælles interesse vedrørende nettet af søhavne«, der fastsættes i bilag II, afsnit 5, 
punkt 2, III, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF (  1 ) som ændret ved 
Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1346/2001/EF (  2 ); 
Revisionsrettens anbefalinger  
186. støtter Revisionsrettens anbefalinger om, at Kommissionen bør:  
— arbejde på at gøre støtte til infrastruktur i søhavne via samhørighedspolitikken betinget af, at der 
foreligger en omfattende og langsigtet strategi for havneudvikling  
— foretage besøg på stedet for at kontrollere effektiviteten i anlægsfasen  
— foretage efterfølgende kontrol af anvendelsen og resultaterne af medfinansierede infrastrukturer på 
grundlag af en risikobaseret stikprøve  
— styrke proceduren for vurdering af store projekter og samhørighedsfondsprojekter, så man bedre 
kan opdage alvorlige svagheder og tage passende skridt til at afhjælpe dem  
— arbejde på at få indført et princip om, at Unionens støtte skal være betinget af, at en række 
planlagte resultater opnås  
— opfordre til, at forvaltningsmyndighederne anvender resultat- og virkningsindikatorer;  
187. glæder sig over, at Kommissionen har  
— foreslået en ex ante-konditionalitet for at sikre, at der findes en langsigtet strategisk planlægning 
forud for enhver finansieringsbeslutning for de samhørighedspolitiske rammer for 2014-2020  
— indført projektbesøg på stedet og afholdt tekniske møder med de relevante myndigheder  
— indledt gennemførelsen af afslutningsrevisioner af projekter, der medfinansieredes af EFRU og 
Samhørighedsfonden i 2000-2006-programmeringsperioden, og som er udvalgt på grundlag af 
en risikobaseret stikprøve  
— styrket beslutningsproceduren i perioden 2007-2012 ved at indføre en standardiseret beslutnings ­
proces for større projekter, standardiserede ansøgningsformularer og obligatorisk høring af de 
relevante afdelinger i Kommissionen samt ved at etablere JASPERS-initiativet (fælles bistand til 
støtte for projekter i europæiske regioner), som skal give medlemsstaterne mulighed for at 
indsende bedre ansøgninger  
— udviklet en ramme for resultatrevision, der skal danne grundlag for en første gruppe af målrettede 
revisioner, der skal gennemføres fra 2012 og frem, og opfordret til fastlæggelse af en resulta ­
tramme i sit forslag til de samhørighedspolitiske rammer for 2014-2020, som vil omfatte 
Kommissionens ret til at suspendere betalinger i tilfælde, hvor man er meget langt fra at nå de 
fastsatte målsætninger og mål;  
Yderligere henstillinger  
188. opfordrer Kommissionen til  
— fuldt ud at støtte Revisionsrettens anbefalinger om at benytte resultat- og virkningsindikatorer ikke 
bare på prioriteret niveau, men — i et omfang svarende til de mulige virkninger af et enkelt 
projekt — også på projektniveauDA L 308/90 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) EFT L 228 af 9.9.1996, s. 1.  
( 2 ) EFT L 185 af 6.7.2001, s. 1.
— at indføre en ordning, hvor der foretages en vurdering af resultaterne og virkningerne af investe ­
ringer i transportinfrastruktur, efter at anlægsarbejderne er afsluttet, på et tidspunkt, hvor resulta ­
terne og virkningerne må forventes at kunne ses  
— at foretage en analyse, hvor man sammenligner den gennemsnitlige gennemførelsestid og kvali ­
teten af de administrative procedurer rundt om i medlemsstaterne, når der er tale om sammen ­
lignelige medfinansierede projekter, med henblik på at kunne anbefale indførelse af bedste praksis  
— at tage hensyn til, at manglende opfyldelse af de fastsatte målsætninger ikke altid skyldes dårlig 
forvaltning, og i sit forslag til en resultatramme ikke medtage afvisning af støtte i tilfælde, hvor 
man ikke på forhånd kunne have forhindret og/eller forudset, at investeringerne ikke ville føre til 
de ønskede resultater  
— at øge mængden af tilgængelige oplysninger om projekters fremskridt og kræve, at identificerede 
mangler afhjælpes som en betingelse for yderligere støtte; bemærker, at det er ikke acceptabelt, at 
der mangler oplysninger om projektets gennemførelse  
— at gennemføre analyser af effektiviteten af de uddannelsesseminarer og vejledninger, der skal øge 
kendskabet til principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning  
— at foreslå ændringer af de retlige bestemmelser for at give mulighed for en mere effektiv rådgi ­
vende rolle i overvågningsudvalgene og at gennemføre en analyse for at undersøge effektiviteten af 
ovennævnte »andre værktøjer« til sikring af en effektiv udnyttelse af midlerne;  
Del IX: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 5/2012 med titlen »Det fælles RELEX- 
informationssystem (CRIS)«  
189. glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 5/2012, da den giver Parlamentet i dets egenskab af 
tilsyns- og dechargemyndighed information om budgettets gennemførelse;  
190. konstaterer med tilfredshed, at Revisionsretten overordnet vurderer, at »CRIS for det meste opfylder 
Kommissionens behov for oplysninger på området eksterne aktioner effektivt« (punkt 75); er dog 
bekymret over nogle væsentlige mangler, som påpeges i beretningen;  
191. opfordrer Kommissionen til at definere CRIS-systemets rolle og formål, idet disse til trods for talrige 
ændringer af systemets indhold ikke er blevet opdateret, siden systemet blev taget i brug i 2002;  
192. tilslutter sig alle Revisionsrettens anbefalinger; opfordrer Kommissionen til at gennemføre dem snarest 
muligt for at afhjælpe de vedvarende svagheder;  
193. understreger, at enhver ændring af CRIS-systemet bør afspejle de nye udfordringer, som traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde indebærer for Unionens eksterne politik, således at dataenes 
kvalitet og sammenhæng forbedres;  
194. understreger behovet for at tilpasse CRIS-systemets rapporteringsfunktioner til Parlamentets beføjelser 
inden for ekstern politik og budgetkontrol;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/91
195. finder anbefaling nr. 1, hvorefter CRIS' rolle som informationssystem bør defineres nærmere, især i 
forhold til Kommissionens regnskabssystem ABAC, der bygger på periodiseringsprincippet, yderst 
vigtig;  
196. finder, at en forbedring af dataintegriteten mellem CRIS-systemet og ABAC er en forudsætning for at 
opnå en sammenhængende, gennemsigtig, opdateret og pålidelig rapportering om Unionens eksterne 
aktiviteter; understreger, at overlapning med ABAC's funktioner i CRIS-systemet bør undgås;  
197. er foruroliget over følgende bemærkninger fra Revisionsretten med hensyn til CRIS' produktivitet og 
effektivitet:  
— CRIS' rolle i forhold til ABAC ikke er tilstrækkeligt defineret, hvilket har medført overlapning af 
funktioner (punkt 34 og 35) og rejser tvivl om merværdien af CRIS i forbindelse med indtastning 
af finansielle transaktioner i CRIS i almindelighed (punkt 35)  
— oplysninger fra CRIS ikke altid er pålidelige (punkt 39-41, 49-52 og 54-56) og kræver undertiden 
efterfølgende manuelle verifikationer (Kommissionens svar på punkt 52) på grund af svagheder i 
datakodningen (punkt 38-41) eller manglende og ugyldige dataregistreringer (punkt 49-51 og 54- 
55) 
— der er forekommet betydelige forsinkelser i dataregistreringen (fakturaer og revisionsregistreringer) 
i CRIS (punkt 57)  
— CRIS' brugervenlighed er fortsat den mest presserende mangel (punkt 43 og figur 3);  
198. frygter, at de oplysninger, som Parlamentet modtager som dechargemyndighed, som følge af disse 
svagheder kan være upålidelige (se f.eks. punkt 39 vedrørende fordeling af udgifter på lande); aner ­
kender den indsats, Kommissionen har gjort indtil nu (især Kommissionens svar på punkt 35, 52 og 
54); opfordrer ikke desto mindre Kommissionen til at afhjælpe disse svagheder så hurtigt som muligt 
for at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning af CRIS; foreslår, at man lægger særlig vægt på at 
undgå overlapning af funktioner, eftersom dette er ineffektivt og indebærer en risiko for fejlindtastning 
af data;  
199. bemærker endvidere, at CRIS-systemets funktionalitet bør ajourføres, således at det kan levere aggre ­
gerede oplysninger vedrørende modtagerlande, politikområder og finansielle instrumenter, hvilket på 
nuværende tidspunkt er svært eller endog umuligt; understreger behovet for at forbedre systemets 
effektivitet og ydeevne for operatørerne gennem rationalisering og konsolidering af datakodningen;  
200. bemærker, at Revisionsretten forklarer manglen på en omkostningsanalyse af CRIS med, at revisionen 
havde til formål at analysere CRIS' mulighed for at give Kommissionen de nødvendige oplysninger og 
ikke at undersøge de administrative udgifter; beklager dog manglen på oplysninger om CRIS' omkost ­
ningseffektivitet;  
201. beklager, at CRIS blev iværksat uden en klar, langsigtet strategi for systemets målsætninger og funk ­
tion, hvilket har medført, at der til stadighed er kommet nye opgaver til uden en sammenhængende 
vision;  
202. understreger, at CRIS bør have en standardmekanisme for niveauinddeling af datafortrolighed og 
brugernes adgangsrettigheder; mener, at en sådan mekanisme bør indføres med henblik på at sikre 
tilstrækkelig fortrolighed og dataintegritet;DA L 308/92 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
203. er bekymret over systemets utilstrækkelige sikkerhedsniveau; bemærker endvidere, at ansvarsfor ­
delingen på sikkerhedsområdet endnu ikke er fastlagt og dermed er uklar, hvilket skaber en alvorlig 
fare for datasikkerheden; understreger, at dataene skal være fuldt ud i overensstemmelse med de 
kriterier, der anvendes af Komitéen for Udviklingsbistand (DAC);  
204. minder Kommissionen om betydningen af at overholde databeskyttelsesreglerne; finder det kritisabelt, 
at anmeldelserne til den databeskyttelsesansvarlige ikke udtrykkeligt omfatter CV'er, der er vedhæftet 
registreringer i CRIS (punkt 74);  
205. opfordrer Kommissionen til at rette op på manglerne og følge Revisionsrettens og Parlamentets 
anbefalinger uden yderligere forsinkelse;  
Del X: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 6/2012 med titlen »Den Europæiske 
Unions støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund«  
206. minder om, at revisionen søgte svar på følgende overordnede spørgsmål: »Forvalter Kommissionen 
EU-instrumentet for økonomisk støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund effektivt?«;  
207. opfordrer Budgetudvalget og Budgetkontroludvalget til at tage højde for denne beslutnings konklu ­
sioner under forhandlingerne om den nye flerårige finansielle ramme (2014-2020) og med forbehold 
af slutresultatet for at tage hensyn til Revisionsrettens anbefaling om at sikre bedre planlægning, 
gennemførelse og bæredygtighed i tråd med Rådets forordning (EF) nr. 389/2006 (  1 ) på en måde, 
der ikke berører et eksternt territorium;  
208. erklærer sig enig i Revisionsrettens særberetnings konklusioner om, at »programmet allerede har 
opnået positive resultater, men deres bæredygtighed betvivles ofte, særlig i kraft af uvisheden om 
fremtidig EU-finansiering«, og at Kommissionen har »været i stand til at udforme et program, der 
dækker alle de sektorer, der er nævnt i målet for forordningen, og at foretage en hensigtsmæssig 
prioritering« og »på trods af betydelige begrænsninger også fandt en løsning for hurtig etablering af et 
programforvaltningskontor i den nordlige del af Cypern og gør brug af overordnet set velegnede 
gennemførelsesmetoder og risikobegrænsende foranstaltninger. De største svagheder i forvaltningen af 
programmet gik ud på, at det lokale støttekontor ikke fungerede under mere decentraliserede 
procedurer på samme måde som EU-delegationerne, og at personalekontrakterne var for korte til, 
at personalet kunne forvalte de finansierede projekter fra start til slut. Dertil kom, at overvågningen 
inden for rammerne af fælles forvaltning med FN ikke var tilstrækkelig«;  
209. bemærker, at programmet har hjulpet mange forskellige støttemodtagere i det tyrkisk-cypriotiske 
samfund; beklager ikke desto mindre, at det ikke har været muligt at gennemføre det største enkelt ­
projekt, nemlig opførelsen af et afsaltningsanlæg for havvand (27,5 mio. EUR) på grund af restrik ­
tioner pålagt af den tyrkiske hær; konstaterer, at dette er et alvorligt tilbageslag for programmet;  
210. understreger betydningen af at fortsætte med at yde støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund i over ­
ensstemmelse med bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 389/2006, således som det ligeledes 
blev anført af Kommissionen i dennes svar på Revisionsrettens særberetning; understreger betydningen 
af at bringe det tyrkisk-cypriotiske samfund nærmere Unionen for at fremme genforeningsprocessen; 
mener derfor, at de fremtidige bevillinger til i) fremme af social og økonomisk udvikling, ii) udvikling 
og genoprettelse af infrastruktur, iii) fremme af forsoning, tillidsskabende foranstaltninger og støtte til 
civilsamfundet, iv) tilnærmelse af det tyrkisk-cypriotiske samfund til Unionen, v) forberedelse af lovtek ­
ster, som er på linje med den gældende fællesskabsret, vi) forberedelse af gennemførelsen af fælles ­
skabsretten samt fremme af økonomisk integration som en prioritet, bør øges, og at de dermed 
forbundne programmer, som gennemføres i de to samfund, bør intensiveres;  
211. fremhæver navnlig den grundlæggende rolle, som fælles projekter, såsom Komitéen for Forsvundne 
Personer, spiller med henblik på at finde ud af, hvad der er sket med de forsvundne personer, og 
bidrage til forsoning mellem samfundene; understreger betydningen af at sikre de nødvendige bevil ­
linger til de opgaver, som Komitéen for Forsvundne Personer udfører, og anmoder KommissionenDA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/93  
( 1 ) Rådets forordning (EF) nr. 389/2006 af 27. februar 2006 om oprettelse af et instrument for økonomisk støtte til 
fremme af den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund og om ændring af forordning (EF) nr. 
2667/2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (EUT L 65 af 7.3.2006, s. 5).
om som et led i støtten til Komitéen for Forsvundne Personer at opfordre det tyrkiske militær til at 
give adgang til militære zoner; understreger nødvendigheden af at støtte fælles infrastrukturprojekter 
og samarbejde mere effektivt med FN-organer og -programmer;  
212. fremhæver ligeledes betydningen af at fortsætte med at støtte det arbejde, som udføres af det tekniske 
udvalg om kulturarv, med henblik på at restaurere og bevare historiske og religiøse steder, som udgør 
en integreret del af Cyperns kulturarv og en uadskillelig del af verdens kulturarv som helhed;  
213. noterer sig, at projekters bæredygtighed mere overordnet set ofte betvivles på grund af den begræn ­
sede administrative kapacitet, den forsinkede vedtagelse af relevante dokumenter og den uvished om 
den fremtidige finansiering, der hersker hos modtagerne;  
214. anser det også for hensigtsmæssigt at gøre opmærksom på, at det under revisionen endnu var uklart, 
om der ville blive stillet betydelig fremtidig finansiering til rådighed for EU-bistandsprogrammet; 
konstaterer, at denne usikkerhed vanskeliggør programforvaltningen og har en negativ indflydelse 
på programmets effektivitet og bæredygtighed;  
215. noterer sig Revisionsrettens anbefalinger, der omfatter forskellige scenarier baseret på både udviklingen 
i genforeningsprocessen og størrelsen af den fremtidige EU-bistand;  
216. er enig med Kommissionen i, at støtten til det tyrkisk-cypriotiske samfund fortsat bør baseres på 
forordning (EF) nr. 389/2006, indtil der er fundet en løsning på Cypernproblemet;  
217. bemærker med tilfredshed, at interventionerne afspejler programmets målsætninger på trods af det 
store antal sektorer, der skal dækkes, den forsinkede vedtagelse af forordning (EF) nr. 389/2006 og 
manglen på en flerårig tilgang;  
218. bemærker ikke desto mindre med bekymring, at Kommissionen står over for betydelige begrænsninger 
i forbindelse med etableringen af programmet, at effektiviteten af Kommissionens lokale støttekontor 
er blevet undergravet af flere forskellige faktorer, at programmets gennemførelsesprocedurer ikke altid 
er effektive, og at de forskellige projekters bæredygtighed stadig er i risikozonen, selv om der er 
opnået visse resultater;  
219. erkender, at situationen forholder sig som beskrevet i Revisionsrettens særberetning; konstaterer, at 
Kommissionen har taget en række initiativer, og at der siden revisionen er opnået yderligere effektivi ­
tetsforbedringer;  
220. glæder sig ligeledes over den vellykkede afslutning på projekter, der er blevet forvaltet i samarbejde 
med De Forenede Nationers udviklingsprogram (UNDP);  
221. beklager, at projektet med et afsaltningsanlæg for havvand ikke blev til noget, hvilket var et uheldigt 
tilbageslag; minder om, at dette projekt ikke blot var det vigtigste projekt i vandsektoren, men også 
det største projekt (det tegnede sig for ca. 10 % af det samlede finansieringsbeløb) finansieret under 
instrumentet, og at det var planlagt, at anlægget skulle levere 23 000 m  3 rent drikkevand pr. dag og 
dermed dække det estimerede behov hos 100 000 personer, og minder om, at vandforsyning bliver et 
stadigt større problem for øen efter en 40 %'s nedgang i den gennemsnitlige årlige nedbør i de sidste 
30 år; er dybt bekymret over annulleringen af projektet på grund af de restriktioner, som den tyrkiske 
hær pålagde den græsk-cypriotiske entreprenør, og over, at entreprenøren, efter at disse restriktioner 
blev ophævet i marts 2010, ikke ønskede at fortsætte arbejdet med henvisning til, at forholdene var 
ugunstige, hvilket betyder, at dette alvorlige miljøproblem ikke vil blive løst; opfordrer Kommissionen 
til at overveje muligheden for at genoptage projektet;  
222. fastholder dog, at Kommissionens økonomiske interesser er blevet beskyttet i forbindelse med annul ­
leringen af projektet med afsaltningsanlægget; noterer sig, at der ikke er blevet foretaget betalinger i 
forbindelse med byggekontrakten;DA L 308/94 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
223. beklager dybt, at de fleste tiltag vedrørende lokal og bymæssig infrastruktur er blevet ramt af forsin ­
kelser, selv om forsinkelserne i de fleste tilfælde skyldes politiske problemer og verificering af ejen ­
domsret til jord, der i det store hele ligger uden for Kommissionens og UNDP's kontrol;  
224. støtter Revisionsrettens konklusioner om, at programmet allerede har opnået visse positive resultater 
og hjulpet mange støttemodtagere i det tyrkisk-cypriotiske samfund, herunder landmænd, studerende 
og brugere af de nye grænseovergangssteder; bemærker, at programmets bæredygtighed ofte betvivles, 
navnlig i betragtning af uvisheden omkring den fremtidige EU-finansiering;  
225. glæder sig over Revisionsrettens konklusion om, at Kommissionen trods den vanskelige politiske 
situation og en presset tidsplan har formået at fastlægge et program, der afspejler målene i forordning 
(EF) nr. 389/2006, og hurtigt har kunnet etablere et programforvaltningskontor og indføre egnede 
gennemførelsesmekanismer;  
226. understreger, at Unionens støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfund har karakter af overgangsstøtte og 
er usædvanlig i den forstand, at den ydes mens man afventer genforeningen af Cypern; noterer sig, at 
Kommissionen støtter opretholdelsen af bistand til det tyrkisk-cypriotiske samfund, indtil der nås frem 
til en samlet løsning på det cypriotiske problem inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 
389/2006;  
227. noterer sig konklusionerne og anbefalingerne i særberetning nr. 6/2012; henstiller til Kommissionen 
at tage hensyn de erfaringer, der er indhøstet i forbindelse med gennemførelsen af programmet og, om 
nødvendigt, foreslå foranstaltninger til yderligere programforbedringer og informere Parlamentet 
herom; foreslår, at Unionens finansielle støtte til det tyrkisk-cypriotiske samfunds økonomiske udvik ­
ling ikke kun tager nye projekter i betragtning, men også behovet for at hjælpe med at sikre de 
eksisterende projekters bæredygtighed, når der træffes afgørelse om tildeling af fremtidig finansiering 
på grundlag af de eksisterende retsregler og i overensstemmelse med målene i Rådets forordning (EF) 
nr. 389/2006;  
228. mener, at Unionens bistand fortsat skal støtte genforeningsprocessen i Cypern; henstiller med hensyn 
hertil til Kommissionen fortsat at forfølge de fem politiske målsætninger i forordning (EF) nr. 
389/2006 og blandt andet støtte foranstaltninger til fordel for begge samfund på øen, tillidsskabende 
foranstaltninger, aktiviteter i forbindelse med savnede personer, civilsamfundet (herunder de armenske 
og maronittiske minoriteter), bevarelse og restaurering af historiske steder og monumenter, miljøbe ­
skyttelse, den sociale og økonomiske udvikling samt gennemførelsen af fællesskabsretten;  
229. anmoder Kommissionen om at optimere formidlingen af information om udbudsprocedurer 
vedrørende forsoningsprogrammer og civilsamfundsstyrkende programmer; fremhæver navnlig 
behovet for at støtte socioøkonomiske integrationsprogrammer og programmer til forbedring af 
kvinders stilling i det tyrkisk-cypriotiske samfund;  
Del XI: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 7/2012 med titlen »Reformen af den 
fælles markedsordning for vin: Hidtidige fremskridt«  
230. glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 7/2012 med titlen »Reformen af den fælles markeds ­
ordning for vin: Hidtidige fremskridt«, hvori der fokuseres på de fremskridt, der er opnået gennem 
reformen af den fælles markedsordning for vin, som Rådet gennemførte i 2008; er klar over, at 
hovedformålet med revisionen var at vurdere fremskridtene med hensyn til et af reformens hoved ­
formål, nemlig at opnå en bedre balance mellem udbud og efterspørgsel;  
231. minder om, at formålet med reformen af den fælles markedsordning for vin var at skabe balance 
mellem udbud og efterspørgsel, og at de vigtigste finansielle instrumenter i reformen omfattedeDA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/95
en midlertidig rydningsordning og indførelsen af nationale støtteprogrammer, hvor de enkelte 
medlemsstater kunne vælge de foranstaltninger (ud af de 11, der var til rådighed), der var bedst 
egnede til netop deres situation;  
232. fremhæver, at revisionen var koncentreret om de to foranstaltninger, der tegnede sig for de største 
udgiftsområder: »rydning« og »omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer«, hvor der blev 
stillet 1 074 millioner EUR til rådighed til rydningsforanstaltninger i den treårige gennemførelses ­
periode fra 2008-2009 til 2010-2011 og 4 200 millioner EUR til omstrukturerings- og omstillings ­
foranstaltninger for den tiårige periode fra 2001 til 2010;  
233. bemærker, at Unionen er verdens største vinproducent med 3,5 millioner ha med vinstokke; minder 
om, at Unionen i produktionsåret 2007-2008 producerede omkring 160 millioner hl, hvilket svarer til 
omkring 60 % af verdens vinproduktion; bemærker endvidere, at vinpriserne på producentniveau var 
under pres, hvilket blev forstærket af det samlede fald i vinforbruget i Unionen i de 20 år frem til 
2009;  
234. bemærker, at det fremgår af særberetning nr. 7/2012, at selv om efterspørgslen på rydning oversteg 
350 000 ha, var indvirkningen begrænset som følge af et fast loft på 175 000 ha, og i sidste ende blev 
kun 160 550 ha ryddet med støtte fra Unionen; minder om, at Revisionsretten anslår, at rydnings ­
ordningen i sidste ende reducerede vindyrkningsarealet med omkring 5 % svarende til tilbagetrækning 
af omtrent 10,2 millioner hl vin eller 6 % af den anvendelige vinproduktion; påpeger imidlertid, at den 
samlede rydning i Unionen fra reformens begyndelse og frem til i dag har været meget større og nåede 
op på 300 000 ha, hvoraf omtrent 140 000 ha ikke modtog den nævnte støtte, hvilket ikke fremgår 
af særberetning nr. 7/2012;  
235. bemærker, at Revisionsretten konkluderer, at rydningsordningen kunne have været gjort mere effektiv 
og mindre omkostningskrævende, idet støttesatserne blev hævet til for høje niveauer i første og andet 
år, mens efterspørgslen på foranstaltningen oversteg målet, selv da satserne blev sænket til deres 
oprindelige niveau i ordningens tredje og sidste år;  
236. bemærker, at Revisionsretten mener, at rydningsordningen ikke altid var rettet mod de mindre 
konkurrencedygtige eller mindre levedygtige vinmarker, og at ordningen blev brugt til at finansiere 
rydning af nogle vinmarker, der allerede var blevet omstruktureret, og som i princippet var konkur ­
rencedygtige; bemærker med beklagelse, at sådanne tilfælde strider imod de politiske formål med 
reformen;  
237. bemærker, at det understreges i særberetning nr. 7/2012, at en af grundene til, at den forventede 
reduktion af produktionen ikke blev opnået, var den utilstrækkelige anvendelse af nogle af instru ­
menterne i den fælles markedsordning for vin såsom grøn høst og salgsfremme samt Rådets afvisning 
af Kommissionens forslag om at forbyde berigelse med sakkarose;  
238. bemærker, at det i særberetning nr. 7/2012 anerkendes, at omstruktureringsforanstaltningerne har 
bidraget til at forbedre konkurrenceevnen i sektoren, men at de ligeledes har medført et øget udbytte i 
visse medlemsstater og dermed modvirket bestræbelserne på at begrænse udbuddet;  
239. noterer sig, at Revisionsretten bemærker, at Kommissionen ikke har foretaget en tilbundsgående 
vurdering af de potentielle virkninger af liberaliseringen af plantningsrettighederne, der efter planen 
skal gennemføres senest i 2018, og mener, at det er nødvendigt med en sådan vurdering med henblik 
på at udarbejde et skøn over balancen mellem udbud og efterspørgsel inden for vinsektoren;  
240. noterer sig Revisionsrettens bekymring over, at Unionen finansierede rydningsordningen for at 
mindske vinoverskuddet, mens omstrukturerings- og omstillingsforanstaltningen i nogle tilfælde 
førte til stigninger i udbyttet fra vindyrkningsarealerne; finder imidlertid, at en stigning i udbyttet 
kan være ledsaget af en forbedring af vinenes konkurrenceevne, men tilskynder samtidig kraftigt 
Kommissionen til at sikre, at der i fremtiden findes en hensigtsmæssig strategi for at undgå ubalancer;DA L 308/96 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
241. tilslutter sig fuldt ud, at rydningen af nogle moderniserede vingårde burde have været undgået gennem 
tydeliggørelse af de eksisterende bestemmelser, så de brede fortolkningsmuligheder kunne have været 
undgået, og indførelse af supplerende støtteberettigelseskriterier, der var knyttet til selve vingården og 
ikke kun til vinavleren;  
242. mener, at Kommissionen bør revidere omstruktureringsforanstaltningerne for at styrke deres effekti ­
vitet med henblik på at styrke sektorens konkurrenceevne og bevare de foranstaltninger, der var 
vellykkede i det foregående program; forventer, at Kommissionen sørger for, at medlemsstaternes 
nationale programmer og omstrukturerings- og omstillingsforanstaltningerne er i tråd med formålet 
med reformen, navnlig enkeltbetalingsordningen; anmoder endvidere Kommissionen om at forbedre 
de nuværende bestemmelser for at sætte vinavlerne i stand til bedre at tilpasse sig markedssignalerne 
og til bedre at kunne tilpasse udbuddet til de varer, der efterspørges;  
243. anmoder Kommissionen om at fremme foranstaltninger for at beskytte Unionens bedste traditioner 
inden for vinproduktion, som den socioøkonomiske samhørighed og beskyttelsen af landskab og 
miljø i høj grad er afhængige af i mange af de landdistrikter, hvor disse traditioner anvendes;  
244. mener, at Kommissionen bør udarbejde et skøn over balancen mellem udbud og efterspørgsel inden 
for vinsektoren, som ajourføres regelmæssigt, og som er baseret på statistiske analyser af sektorens 
variabler, under hensyntagen til de positive produktionsmæssige virkninger af omstrukturerings- og 
omstillingsforanstaltningerne; mener, at den på grundlag af dette skøn burde have fastslået, hvilket 
område rydningsforanstaltningen var rettet mod, og er af den opfattelse, at den i fremtiden bør 
vurdere, om der er behov for forbedring af andre foranstaltninger for at rette op på eventuelle 
ubalancer på grundlag af det pågældende skøn;  
245. fastholder, at det er nødvendigt at foretage en tilbundsgående konsekvensvurdering af liberaliseringen 
af nyplantningsrettighederne i overensstemmelse med Revisionsrettens anbefaling; anmoder Kommis ­
sionen om at vurdere de potentielle konsekvenser af at afskaffe denne ordning med henblik på at 
vedtage de mest hensigtsmæssige beslutninger for at sikre balancen på vinmarkedet; bemærker, at et 
flertal af medlemsstaterne er imod beslutningen om at afskaffe denne ordning, og at Parlamentet gav 
udtryk for samme opfattelse i sin beslutning af 23. juni 2011 om den fælles landbrugspolitik på vej 
mod 2020: Morgendagens udfordringer: fødevarer, naturressourcer og landområder (  1 ); 
246. fremhæver, at der selv om efterspørgslen på vin i Unionen har været faldende i de seneste årtier er 
sket en mærkbar stigning i eksporten til tredjelande i løbet af de sidste fem år, hvilket ikke behandles i 
særberetning nr. 7/2012; mener, at iværksættelsen af foranstaltninger til fremme af eksporten af 
kvalitetsvine vil bidrage til at nedbringe produktionsoverskuddene;  
247. anmoder indtrængende Kommissionen om at træffe foranstaltninger, der sikrer, at de medlemsstater, 
der anvender faste satser pr. ha til beregning af betalinger, indfører passende kontrolmekanismer for 
betalingsorganerne, der sikrer, at vinavlerne ikke overkompenseres, og om at standardisere udgifts ­
kønnene, således at variationer i de anslåede udgifter for sammenlignelige foranstaltninger begrænses 
til et minimum;  
248. anmoder indtrængende Kommissionen om at tage passende skridt til at gøre de foranstaltninger, der 
bygger på artikel 103q i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles 
markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter 
(fusionsmarkedsordningen) (  2 ), sammenlignelige og indføre et acceptabelt standardiseringsniveau for 
dem;  
249. mener, at større støtte til forbrug af europæiske vine inden for Unionen, ud over eksporten af 
kvalitetsvine til tredjelande, også vil bidrage til at nedbringe produktionsoverskuddene;DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/97  
( 1 ) EUT C 390 E af 18.12.2012, s. 49.  
( 2 ) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
250. anmoder Kommissionen om at relancere en salgsfremmepolitik for vinsektoren for at forbedre dens 
konkurrenceevne på det indre marked og i den forbindelse gennemføre oplysningskampagner rettet 
mod den voksne befolkning om et ansvarligt vinforbrug, vinens kvalitative egenskaber og specifikke 
karakteristika, og fremhæve de europæiske vines kulturelle rødder; anmoder ligeledes Kommissionen 
om at undersøge mulighederne for en europæisk strategi, der kan øge eksporten til tredjelande;  
Del XII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 9/2012 med titlen »Revision af 
ordningen for kontrol af fremstilling, forarbejdning, distribution og indførsel af 
økologiske produkter«  
251. glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 9/2012 og støtter Revisionsrettens konklusioner; 
beklager imidlertid, at der kun blev aflagt revisionsbesøg i seks medlemsstater, også elv om det var de 
mest direkte berørte lande;  
252. tilslutter sig Revisionsrettens anbefalinger, navnlig for så vidt angår sporbarhed og den grænseover ­
skridende handel med økologiske produkter;  
253. bemærker, at forbruget af økologiske fødevarer udgør mindre end 2 % af det samlede fødevaremarked, 
men at tendensen dog sandsynligvis er stigende;  
254. fremhæver, at økologisk produktion ikke blot er af betydning ud fra et synspunkt om sund ernæring; 
er af den opfattelse, at økologisk landbrug udgør en innovativ, videnbaseret tilgang til landbrugs ­
produktion med effektiv brug af ressourcer, som kan være en drivkraft for udviklingen i landdistrik ­
terne og beskæftigelsen; bemærker, at øget brug af bioteknologi og økologisk produktion ville kunne 
tilføre landbruget en europæisk merværdi, som kunne føre til, at Europa kom til at spille en større 
rolle i den globale konkurrence; bemærker endvidere, at økologisk produktion bidrager til langsigtet 
miljømæssig, økonomisk og social bæredygtighed såsom afbødning af og tilpasning til klimaændrin ­
gerne, formindskelse af nedgangen i den biologiske mangfoldighed og forbedring af standarderne for 
dyrevelfærd;  
255. minder om, at Parlamentet altid har støttet økologisk landbrug og vil fortsætte hermed, og at det har 
deltaget aktivt i udarbejdelsen af lovgivning vedrørende produktion og mærkning af økologiske 
fødevarer;  
256. mener, at der inden for rammerne af den næste flerårige finansielle ramme bør lægges større vægt på 
og ydes mere støtte til produktionen af økologiske produkter;  
257. giver udtryk for sin bekymring over, at mange økologiske produkter er dyrere end ikke-økologiske 
produkter; er af den opfattelse, at dette resulterer i, at prisfølsomme forbrugere og personer med lavere 
indkomster ikke eller i ringere omfang har råd til at købe disse sundere produkter;  
258. erkender, at et effektivt kontrolsystem for økologisk produktion er forbundet med en række vanske ­
ligheder for aktørerne (herunder producenter, importører og forarbejdningsvirksomheder), som skal 
overvindes, men som samtidig validerer kvaliteten af produkterne og sikrer aktørerne troværdighed, 
samtidig med at det gør det muligt for forbrugerne at have tillid til produkter, der er mærket som 
økologiske;  
259. henleder opmærksomheden på den stigende efterspørgsel på markedet efter EU-dyrkede og importe ­
rede økologiske fødevarer, hvilket dog også kan skabe grundlag for illoyal handelspraksis, og påpeger, 
at dette kræver strengere kontrolsystemer på såvel EU-plan som medlemsstatsplan; understreger, at 
kontroller bør give garanti for, at produkter, der er mærket som værende økologiske, også rent faktisk 
er økologiske;DA L 308/98 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013
260. minder om, at Kommissionen er ansvarlig for overvågningen af kontrolsystemer, og opfordrer den til 
at foretage en fælles evaluering af Revisionsrettens væsentligste konklusioner i samarbejde med 
medlemsstaterne, som bærer en betydelig del af ansvaret for anvendelsen af kontrolsystemet;  
261. understreger betydningen af, at der gives tilstrækkelig sikkerhed for, at systemet fungerer effektivt, og 
at det sikrer, at forbrugernes tillid ikke undergraves;  
262. anmoder derfor Kommissionen om at forelægge initiativer og lovgivningsforslag med henblik på at 
sikre, at der senest ved udgangen af 2013 er rettet op på alle de svagheder, som Revisionsretten har 
påpeget i særberetning nr. 9/2012;  
263. glæder sig over Kommissionens kommende revision af kontrolbestemmelserne og EA's (Den Europæ ­
iske Organisation for Akkreditering) igangværende udarbejdelse af akkrediteringsretningslinjer som et 
værdifuldt bidrag til en fremtidig forbedring af gennemførelsen;  
264. understreger den afgørende betydning af at skabe ensartede vilkår for anvendelsen af procedurer for 
godkendelse og tilsyn med kontrolorganer; bemærker, at mangler på dette område kan medføre 
forskelle i kontrollen med mærkning af økologiske varer, hvilket øger risikoen for svig eller »øko ­
mærke-shopping« og derfor har en negativ indvirkning på forbrugernes tillid til økomærkningen;  
265. udtrykker sin overraskelse og bekymring over Revisionsrettens konklusion om, at medlemsstaternes 
kompetente myndigheder ikke eller kun i utilstrækkeligt omfang har forelagt dokumentation for de 
godkendelses- og tilsynsprocedurer, der finder anvendelse på kontrolorganer for at sikre overholdelse 
af lovfæstede krav; anmoder om, at de nationale parlamenter, hvis opgave det er at føre kontrol med 
medlemsstaternes regeringer, underrettes om denne konklusion;  
266. understreger, at det er af afgørende betydning for økomærkningens omdømme, at kontrolorganerne, 
herunder de offentlige myndigheder, er uafhængige;  
267. glæder sig over forbedringerne af de allerede forhåndenværende it-systemer, og betragter disse som 
væsentlige bestanddele i effektive kontrolsystemer i fremtiden;  
268. fremhæver medlemsstaternes ansvar på dette område, som på andre områder, og betragter de regel ­
mæssige møder i Den Stående Komité for Økologisk Landbrug som yderst værdifulde, når det gælder 
udveksling af bedste praksis og information mellem medlemsstaterne, Kommissionen og ansatte i 
tredjelande, som er involveret i kontrolsystemerne; noterer sig ikke desto mindre Revisionsrettens 
bemærkning (punkt 75) om, at dette organ skal forbedre sin funktion med hensyn til udveksling af 
oplysninger om, hvordan importtilladelsesordningen fungerer;  
269. fremhæver betydningen af informationsudvekslingen internt i medlemsstaterne og mellem medlems ­
staterne og Kommissionen; anmoder derfor Kommissionen om at indføre hensigtsmæssige foranstalt ­
ninger til at sikre, at informationsstrømmen er relevant, pålidelig og rettidig; anmoder navnlig 
Kommissionen om at træffe passende foranstaltninger til at øge pålideligheden af og fremskynde 
fremsendelsen af de meddelelser, der vedrører certificeringssystemer for økologiske fødevarer, såsom 
dem, der formidles gennem Informationssystemet for Økologisk Landbrug;  
270. opfordrer medlemsstaterne til inden skæringsdatoen at ophøre med at udstede midlertidige import ­
tilladelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2083/92 (  1 ), der er en ordning, som er blevetDA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/99  
( 1 ) Rådets forordning (EØF) nr. 2083/92 af 14. juli 1992 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 om 
økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler 
(EFT L 208 af 24.7.1992, s. 15).
forlænget flere gange, men som skal ophøre i henhold til Kommissionens nugældende gennemførel ­
sesforordning (EU) nr. 1267/2011 (  1 ) af 6. december 2011, hvori det fastsættes, at medlemsstaterne 
ikke må udstede tilladelser af denne type efter den 1. juli 2014;  
271. noterer sig bemærkningen i den årlige aktivitetsrapport for 2011 fra Kommissionens Generaldirektorat 
for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, hvori det anføres, at økologiske produkter fejlagtigt blev 
angivet som værende den potentielle kilde til E. coli-udbruddet, hvilket til en vis grad drog kontrollen 
med økologisk landbrug i tvivl, og at året var præget af en massiv mediedækning af svagheder i 
tilsynet og kontrollen med den økologiske sektor (  2 ), navnlig i kølvandet på et tilfælde af svig, som 
blev opdaget ved årets udgang, og hvor der var tale om forfalskede oplysninger og produkter, der 
svigagtigt var blevet mærket som værende økologiske;  
272. noterer sig forbeholdet i nævnte aktivitetsrapport for 2011 med hensyn til den mulige risiko for, at 
kontrolsystemet for økologiske produkter vil lide skade på sit omdømme, hvis ikke det gennemføres 
korrekt i hele Unionen og ved dennes ydre grænser;  
273. afventer Revisionsrettens opfølgning om tre år med henblik på at danne sig et indtryk af de iværksatte 
korrigerende foranstaltninger og resultaterne heraf;  
Del XIII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 12/2012 med titlen »Har Kommis ­
sionen og Eurostat forbedret metoden til udarbejdelse af pålidelige og troværdige 
europæiske statistikker?«  
274. gør opmærksom på:  
a) at det europæiske statistiske system består i et partnerskab mellem Unionens statistikmyndighed, 
Eurostat, og de nationale statistiske kontorer, som er ansvarlige for at koordinere alle de aktiviteter 
på nationalt plan, der vedrører udvikling, udarbejdelse og formidling af europæiske statistikker, og 
som kan modtage midler fra Unionens budget uden forudgående indkaldelse af forslag  
b) at Udvalget for Det Europæiske Statistiske System yder faglig rådgivning til det europæiske 
statistiske system;  
275. bemærker:  
a) at det overordnede mål med revisionen var at vurdere, om Kommissionen og Eurostat har 
forbedret processen med udarbejdelse af pålidelige og troværdige europæiske statistikker  
b) at Revisionsretten til dette formål beskæftigede sig med to emner: gennemførelsen af adfærds ­
kodeksen for europæiske statistikker og Eurostats forvaltning af det flerårige europæiske statistiske 
program  
c) at revisionen også dækkede bidragene fra Det Rådgivende Organ for Statistisk Styring på Europæisk 
Plan (ESGAB) og Det Europæiske Rådgivende Statistiske Udvalg;  
276. tilslutter sig generelt de tre vigtigste af Revisionsrettens anbefalinger:  
a) eftersom Unionens og medlemsstaternes statistikmyndigheder har et fælles ansvar for at bevare 
tilliden til Europas demokratiske proces, bør de styrke det europæiske statistiske system ved at sikre 
faglig uafhængighed, tilstrækkelige ressourcer og effektivt tilsyn og ved hjælp af sanktioner og 
hurtige korrigerende foranstaltninger, når kvalitetsstandarderne ikke er blevet overholdt  
b) for at sikre, at adfærdskodeksen gennemføres fuldt ud, bør Kommissionen:  
— foreslå ændringer til regelsættet for udarbejdelse af europæiske statistikker, der giver et robust 
grundlag for evaluering, håndhævelse og i relevante tilfælde kontrol og inspektion, der dækker 
de institutionelle rammer for udarbejdelse af statistikker, de statistiske fremgangsmåder og de 
statistiske produkter, på både EU-plan og nationalt planDA L 308/100 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1267/2011 af 6. december 2011 om ændring af forordning (EF) 
nr. 1235/2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 for så vidt angår ordninger 
for import af økologiske produkter fra tredjelande (EUT L 324 af 7.12.2011, s. 9).  
( 2 ) Se den årlige aktivitetsrapport for 2011 fra Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug og Udvikling af Land ­
distrikter, s. 25.
— træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre juridisk sikkerhed med hensyn til arten af 
forpligtelsen til at overholde adfærdskodeksen  
— udvikle en overvågningsfunktion til overvågning af undersøgelser, kontroller og inspektioner, 
f.eks. ved at udvide ESGAB's mandat  
— styrke Den Europæiske Unions chefstatistikers faglige uafhængighed  
— bringe sin interne afgørelse om Eurostats rolle i overensstemmelse med kravene i adfærds ­
kodeksen, sætte Eurostat i stand til at anvende sin protokol om upartisk adgang til data uden 
begrænsninger (og udfase mekanismen med subdelegerede driftsbevillinger til statistikproduk ­
tion, der til dels gør Eurostat økonomisk afhængig af andre Kommissionens tjenestegrene)  
— indlede den nye runde af peerevalueringer, som Kommissionen har planlagt for 2013, og som 
dækker overholdelsen af alle adfærdskodeksens principper og har et stærkt eksternt element, 
der gør det muligt at foretage uafhængige vurderinger og opnå sammenlignelige resultater  
— overveje at indføre rullende peerevalueringer på de vigtigste statistiske områder, idet dette skal 
omfatte hele produktionskæden, herunder leverandører af administrative data  
c) Eurostat bør fuldt ud udnytte potentialet i det kommende europæiske statistiske program 2013- 
2017 og især:  
— definere præcise mål og målsætninger hvert år i de årlige statistiske programmer og organisere 
hensigtsmæssig opfølgning  
— overveje at ændre programmet under gennemførelsen, om nødvendigt, og at synkronisere det 
med den flerårige finansielle ramme  
— systematisk gennemgå de statistiske prioriteringer og i den forbindelse regelmæssigt vurdere, 
om de statistiske resultater og omkostningerne og byrderne er relevante for det europæiske 
statistiske system, dets medlemmer og dets respondenter, og tilskynde til statistisk innovation i 
forbindelse med fastlæggelsen af nye prioriteter  
— forbedre sin støtte til Det Europæiske Rådgivende Statistiske Udvalgs virke gennem flere og 
mere formålstjenlige oplysninger om de budgetmæssige og finansielle følger af statistiske 
programmeringsvalg og om implementeringen af statistiske programmer  
— forenkle og forbedre effektiviteten af den finansielle forvaltning af tilskud ved at bruge stan ­
dardsatser for enhedsomkostninger pr. personalekategori og faste beløb for datasæt fra under ­
søgelser  
— undersøge muligheden for et resultatorienteret system for tilskudsforvaltning, der bygger på 
aftalte indikatorer og mål  
— fremme konkurrencen i forbindelse med indkøbsprocedurerne, navnlig ved at lægge mere vægt 
på priskriteriet, når proceduren med udvælgelse af det økonomisk mest fordelagtige bud 
anvendes, og ved at undgå minimumstærskler, der svækker priskonkurrencen;  
277. glæder sig over de generelt konstruktive svar fra Kommissionen og noterer sig især, at Kommissionen 
er enig med Revisionsretten i, at Den Europæiske Union, medlemsstaterne og deres statistikmyndig ­
heder har et fælles ansvar for at bevare tilliden til Europas demokratiske proces;  
278. gør opmærksom på, at Kommissionen som anbefalet af Revisionsretten har  
a) fremsat et forslag til en forordning om ændring af forordning (EF) nr. 223/2009 (COM(2012) 167)DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/101
b) vedtaget en ny intern afgørelse om Eurostat den 17. september 2012, og  
c) godkendt en revision af adfærdskodeksen i september 2011;  
279. understreger, at de nationale statistiske kontorers og Eurostats koordinerende rolle i udarbejdelsen af 
europæiske statistikker skal styrkes og understøttes af yderligere ændringer af lovgivningen, hvor dette 
er nødvendigt; ønsker, at ESGAB omdannes til et uafhængigt overvågningsorgan, der skal have til 
opgave at overvåge undersøgelser, kontroller og inspektioner i det europæiske statistiske system; 
opfordrer med henblik herpå Kommissionen til at udarbejde et forslag til en forordning, som skal 
erstatte Europa-Parlamentets og Rådets nugældende afgørelse nr. 235/2008/EF af 11. marts 2008 om 
nedsættelse af Det Rådgivende Organ for Statistisk Styring på Europæisk Plan (  1 ); 
280. understreger, at det europæiske statistiske system selv skal være en drivkraft for systemiske forbed ­
ringer med henblik på at tilpasse sine strukturer og ressourcer til de nye udfordringer; bemærker, at 
der trods stadig færre ressourcer er en stadig stigende efterspørgsel efter statistikker, hvorfor der er 
behov for systemiske ændringer af de måder, hvorpå statistikker udarbejdes, for at forbedre effekti ­
viteten yderligere; understreger, at man ikke længere kan udsætte gennemførelsen af visionerne for det 
næste årti og den dermed forbundne fælles strategi for det europæiske statistiske system;  
281. fremhæver behovet for en yderligere styrkelse af styringen af det europæiske statistiske system og 
understreger, at den igangværende revision af det europæiske statistiske systems styringsstruktur skal 
afsluttes hurtigt, for at man kan strømline de kanaler, ad hvilke beslutningstagningen foregår, og 
overføre komitologibeføjelserne til Udvalget for Det Europæiske Statistiske System; anmoder Kommis ­
sionen om at skabe klarhed over ESGAB's position i det europæiske statistiske systems styringsstruk ­
tur; 
282. glæder sig over Kommissionens vilje til at gennemføre adfærdskodeksen fuldt ud; bemærker dog, at 
adfærdskodeksen stadigvæk er en udfordring for det europæiske statistiske system som helhed, og at 
der er behov for at støtte Eurostat og de nationale statistiske kontorer i deres bestræbelser på at 
gennemføre adfærdskodeksen til fulde;  
283. beklager, at kun 71 % af de 677 korrigerende foranstaltninger, som oprindeligt var blevet identificeret 
for det europæiske statistiske system ved de eksterne peerevalueringer i årene 2006-2008, var blevet 
afsluttet ved udgangen af 2012; bemærker, at en del af de resterende korrigerende foranstaltninger 
allerede er uaktuelle, og at gennemførelsen af dem er ved at gå i stå; glæder sig derfor over planerne 
om et nyt sæt peerevalueringer med start i 2013, herunder offentliggørelsen af en komplet liste over 
de resterende foranstaltninger og tidsplanen for deres gennemførelse; understreger, at det er vigtigt at 
medtage eksterne kontrolprocesser i forbindelse med gennemførelsen af den nye runde af peereva ­
lueringer;  
284. glæder sig over, at Kommissionen principielt accepterer anbefalingerne vedrørende peerevalueringer, 
indførelse af præcise mål og målsætninger i de årlige statistiske programmer, omprioritering og 
revision af programmet for 2013-2017, tilskyndelse til innovation, bedre inddragelse af Det Europæ ­
iske Rådgivende Statistiske Udvalg og forenkling og forbedring af effektiviteten af den finansielle 
forvaltning af tilskud; bemærker, at Kommissionen også er indforstået med at undgå at svække 
priskonkurrencen i forbindelse med indkøbsprocedurerne og at tilpasse den eksisterende tærskel og 
det eksisterende cost-benefit-forhold i forbindelse med udvælgelsen af det økonomisk set mest fordel ­
agtige tilbud, og er tilfreds med, at forslaget til forordning om ændring af forordning (EF) nr. 
223/2009 i den form, det er stillet af Kommissionen, indeholder bestemmelser om at bruge engangs ­
beløb og standardsatser for enhedsomkostninger;  
285. bemærker, at en bestemmelse i Kommissionens forslag til forordning om ændring af forordning (EF) 
nr. 223/2009 styrker princippet om, at Den Europæiske Unions chefstatistiker skal være uafhængig,DA L 308/102 Den Europæiske Unions Tidende 16.11.2013  
( 1 ) EUT L 73 af 15.3.2008, s. 17.
men ikke indeholder de samme mekanismer til udvælgelse af vedkommende, som dem Revisionsretten 
har anbefalet; påpeger, at den ændrede forordning skal indeholde en definition af ESGAB's rolle i den 
procedure til udvælgelse af chefstatistikeren, som Kommissionen anvender, og at der skal sikres klare 
og offentligt tilgængelige regler for udvælgelse og afskedigelse af chefstatistikeren ved hjælp af åbne 
udvælgelsesprøver og faste mandatperioder i overensstemmelse med adfærdskodeksen;  
286. noterer sig Kommissionens holdning til udfasningen af subdelegering af bevillinger til statistikpro ­
duktion;  
287. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions 
Domstol og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i  Den Europæiske Unions Tidende  
(L-udgaven).DA 16.11.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 308/103