Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om » Forbindelserne mellem EU og Kina« (97/C 158/08)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 30. januar 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse () om »Forbindelserne mellem EU og Kina«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Göke Frerichs til ordfører og Thomas Etty til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. februar 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 344. plenarforsamling af 19. og 20. marts 1997, mødet den 19. marts 1997, med 56 stemmer for, 3 imod og 7 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Den 4. september 1995 fremsendte Kommissionen en meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om en langsigtet politik for forbindelserne mellem Kina og Europa.

I denne meddelelse forsøger man at udstikke en langsigtet kurs for disse forbindelser, der går ind i det 21. århundrede og følger ånden i den nye strategi for Asien, som blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Essen.

1.2. Konklusionerne fra Rådet for Almindelige Anliggender blev vedtaget den 4. december 1995 og danner grundlaget for EU's langsigtede politik over for Kina.

Rådet mener, at Kommissionens meddelelse er blevet fremlagt på et meget vigtigt og belejligt tidspunkt, hvor Kina yderligere har konsolideret sin rolle som en vigtig aktør på verdensscenen og som en betydelig økonomisk og politisk magt, der er i færd med at blive integreret i de internationale økonomiske, sikkerhedsmæssige og politiske strukturer.

1.3. På topmødet i Madrid tog man disse konklusioner til efterretning og understregede, hvor vigtigt det er at få udbygget forbindelserne til dette land.

1.4. ØSU er ligeledes meget opmærksom på udviklingen i forbindelserne mellem EU og Kina. Formålet med denne initiativudtalelse er at bidrage til udbygningen af disse forbindelser og støtte EU's langsigtede politik over for Kina.

2. De hidtidige forbindelser mellem EU og Kina

2.1. Kommissionen nævner i sin meddelelse, at det er 20 år siden, EU og Kina oprettede diplomatiske forbindelser. Der er gået 10 år, siden den løbende handels- og samarbejdsaftale blev underskrevet. Den vedvarende positive udvikling i de bilaterale forbindelser blev afbrudt i 1989 af hændelserne på Tiananmen-pladsen. Som andre af Kinas vigtige internationale partnere reagerede Europa på disse begivenheder med en række sanktioner. Men normaliseringen af forbindelserne, navnlig i løbet af de sidste 4 år, har banet vejen for et nyt opsving i den bilaterale handel og i investeringerne. Siden 1994 er der sket store fremskridt i det bilaterale samarbejde.

2.2. I juni 1994 blev der skabt en ny ambitiøs ramme for den bilaterale politiske dialog med det sigte at fremme Kinas medvirken i globale anliggender, hvilket er i begge parters interesse. De regelmæssige møder på ministerplan mellem EU-trojkaen og Kina, såvel som de politiske samtaler på højt plan mellem Kommissionen og Kina videreføres. For fremtiden suppleres de med ad hoc-møder mellem udenrigsministrene og med yderligere to møder om året, nemlig ét mellem den kinesiske udenrigsminister og EU-landenes ambassadører i Peking og ét mellem den udenrigsminister, der er formand for Rådet, og den kinesiske ambassadør i den pågældende medlemsstats hovedstad. Desuden holdes der møder mellem højtstående embedsmænd inden for forskellige politiske sagsområder. Denne dialog skal med tiden omfatte samtlige emner af global betydning, der er af interesse for begge parter. Nu, hvor kontaktforbudet for militærpersoner er ophævet, forekommer det rimeligt at lade folkets befrielseshær indgå i rækken af potentielle dialogpartnere, da den har stor politisk og økonomisk indflydelse i landet.

2.3. Hongkong har en fremtrædende plads blandt EU's handelspartnere. Fem medlemsstaters bilaterale handel med Hongkong overstiger 2 mia. ecu. Med filialer af 40 banker og 45 forsikringsselskaber fra EU-landene er Hongkong et vigtigt investeringsmål for hele EU. Over 60 000 EU-borgere har fast bopæl i Hongkong og arbejder der.

I 1993 åbnede EU i Hongkong sit kontor for forbindelser med Hongkong og Macao, og Kina har accepteret, at kontoret fortsætter sit arbejde som en uafhængig enhed, også efter at Kinas suverænitet over Hongkong og Macao er blevet reetableret. Handels- og samarbejdsaftalen med Macao fra 1992 vil ligeledes fungere uændret videre. Med Hongkong og Macao som selvstændige deltagere i Verdenshandelsorganisationen sker der heller ingen ændringer i forbindelserne på det punkt. Et samarbejde på områderne told, normer, læreanstalter og forretningsforbindelser er allerede under opbygning.

2.4. De store ændringer i den kinesiske økonomi har givet sig kraftigt udslag i handelen mellem EU og Kina. I 1993 oversteg handelen mellem de to parter 30 mia. ecu, i 1994 35 mia. ecu, i 1995 40 mia. ecu (+18 %).

Handelen mellem EU og Kina er fjortendoblet siden reformernes indledning. Men eksporten fra EU har ikke holdt trit med importen. EU's handelsoverskud midt i 80'erne er blevet til et handelsbalanceunderskud, der de sidste fire år har ligget på 8-10 mia. ecu. Dette resultat stilles dog kraftigt i skyggen af USA's handelsunderskud over for Kina. EU's eksport udgør 55 % af importen, hvilket er langt mere end USA kan opvise (26 % i 1993). Hertil kommer, at EU's andel af Kinas samlede import er steget fra 11 til 15 % i første halvdel af indeværende årti. Også på dette punkt klarer EU sig bedre end USA, hvis andel af den kinesiske import først langsomt er på vej mod 12 %. Bedst står japanerne sig med en andel på 42 %. Faktisk har EU en større markedsandel i Kina end i andre dele af Asien. I 1995 blev EU Kinas tredjestørste handelspartner efter Japan og USA.

2.5. Hvad direkte investeringer angår ser det derimod mindre gunstigt ud for Europa. EU's andel af de udenlandske direkte investeringer i Kina udgør ca. 4 % og ligger dermed langt under EU's andel på andre ekspanderende markeder. Virksomhederne fra EU overgås langt af ikke blot virksomheder tilhørende hongkongkinesere og oversøiske udlandskinesere, men også af amerikanske og japanske virksomheder.

Virksomheder fra EU (de nuværende 15 medlemsstater) investerede mellem 1979 og 1996 3,8 mia. US-dollars i ca. 3 900 projekter (tilsagn om i alt 10,4 mia. USD.) Det er under halvdelen af de amerikanske og japanske virksomheders investeringer. EU-projekterne er ganske vist gennemgående større end konkurrenternes, og nogle projekter inden for nøglesektorer i den kinesiske økonomi (lastbilfabrikation, telekommunikation og medicinalindustri) er ubestridt forbilledlige, men alligevel er man både i kinesisk-europæiske og i andre erhvervskredse fuldt ud klar over, at virksomhederne fra EU-landene er mindre dynamiske på det kinesiske marked end deres konkurrenter og mister dermed muligheder.

2.6. Siden 1992 har man i bilaterale handelssamtaler forfulgt tre indbyrdes sammenhængende mål:

- at støtte de kinesiske økonomi- og handelsreformer,

- at støtte Kina i forbindelse med dets indtræden i det multilaterale handelssystem, og

- at skaffe europæiske varer og tjenesteydelser bedre adgang til markedet.

Denne dialog blev institutionaliseret i 1993 med nedsættelsen af arbejdsgruppen »Økonomi og handel«. I 1994-1996 fandt der sektorielle møder sted om intellektuel ejendomsret, landbrug, finansielle tjenesteydelser og tekniske handelshindringer. Konkurrence kunne være et muligt tema for en fremtidig dialog, da samarbejde på dette område øger den internationale handels kapacitet.

2.7. Statslån

Indtil juni 1996 har EU's medlemsstater og EU's officielle finansieringsinstitutioner i alt ydet 11,9 mia. USD. Det er 49,6 % af de samlede offentlige lån, Folkerepublikken Kina opnåede i den pågældende periode.

Målt med Kinas betydning er det beskedne midler, der er stillet til rådighed for samarbejdet med Kina. Efter forbedringen af samarbejdet siden 1995 er de forøget med ca. 50 mio. ecu hvert år.

3. Europa-Kommissionens forslag

3.1. Kommissionens meddelelse om en langsigtet politik for forbindelserne mellem Kina og Europa dækker i alt væsentligt tre hovedområder:

- politiske forbindelser (inddragelse af Kina i det internationale samfund),

- økonomiske og handelsmæssige forbindelser (en ny økonomisk magts fremkomst),

- samarbejde (de nye prioriteter).

3.2. Efter Kommissionens opfattelse skal den politiske dialog først og fremmest omfatte alle facetter af respekten for menneskerettighederne. Respekt for menneskerettighederne og de fundamentale frihedsrettigheder er et centralt element i EU's politik på verdensplan. Tilslutning til internationale standarder for menneskerettigheder og accept af politisk liberalisering er af afgørende betydning for langsigtet social og politisk stabilitet.

3.3. Endvidere vil EU tilstræbe følgende mål:

- Etablering af en dialog om regionale og globale sikkerhedsspørgsmål,

- praktisk støtte til en reform af det offentlige liv i Kina og opbygning af et retsstatsligt civilsamfund,

- udarbejdelse af et program for målrettet og koordineret samarbejde inden for retlige anliggender og retsvæsen,

- opbakning bag principperne i fælleserklæringerne om overførselen af suveræniteten over Hongkong og Macao.

3.4. Hvad de økonomiske og handelsmæssige forbindelser angår fastslås det, at kinesisk medlemskab af Verdenshandelsorganisationen (WTO) er i alle handelsnationers interesse. Siden Kinas ansøgning i juli 1986 om at vende tilbage til GATT har EU konsekvent søgt at fremskynde en afgørelse om kinesisk medlemskab.

De reformer, der blev indledt for 18 år siden, har ændret Kinas økonomiske og sociale strukturer til ukendelighed. Kinas ledere er klar over, at det er nødvendigt at uddybe og udstrække reformerne, hvis man skal nå det mål, der er angivet i Kinas forfatning, nemlig at oprette en »socialistisk markedsøkonomi« før udgangen af dette århundrede. Kina har endnu lang vej at gå, før det når frem til en ægte markedsøkonomi. For at leve op til sine erklærede sociale ambitioner må det som led i processen også fremme og udvikle beskyttelsen af de sociale rettigheder, herunder indføre organisationsfrihed for arbejdstagere og arbejdsgivere. Reform af de statsejede virksomheder og oprettelse af et socialt sikkerhedsnet, der kan afværge konsekvenserne heraf, er vigtige fremtidige udfordringer.

I de senere år har Kina gradvist liberaliseret sit handelssystem. Toldsatserne er sænket, der er tildelt handelsrettigheder på et bredere grundlag, der er indført én enkelt valutakurs, udenlandske investeringer er tiltrukket i stort omfang osv. Disse tiltag er vigtige skridt fremad, men de er langt fra tilstrækkelige. F.eks. har staten stort set monopol på retten til at importere og eksportere varer i Kina. Tolden på mange forbrugsvarer er for høj, og ikke-toldmæssige foranstaltninger såsom licenser og kontingenter er udbredte.

3.5. Der er tre hovedmål med samarbejdet mellem EU og Kina:

3.5.1. Den kinesiske regering er yderst opmærksom på det mangelfulde færdighedsniveau i Kina. EU bør derfor yde et konkret bidrag inden for undervisning og uddannelse. Der findes allerede en kinesisk-europæisk handelshøjskole i Shanghai. En mulighed vil være at bygge på denne og etablere et permanent center, der kan bekæmpe mangelen på fagfolk på områder fra ingeniørvidenskab til regnskabsvæsen.

3.5.2. Økonomiske og sociale reformer må opmuntres gennem et mere vidtrækkende program til støtte for individuelle kinesere i forskellige erhvervsgrene og stillinger. Navnlig bør udviklingen af et retfærdigt og effektivt arbejdende system til forvaltning af retsvæsenet fremmes på det kraftigste. I den forbindelse foreslås et EU-omspændende udvekslingsprogram for unge advokater, dommere og lovhåndhævere. Der skal gives mulighed for praktikophold ved europæiske civile og administrative domstole og muligvis også forfatningsdomstole samt i udvalgte advokatfirmaer.

3.5.3. Samarbejde inden for erhvervslivet: støtte til den generelle udvikling af erhvervsmiljøet i Kina; til udvikling af færdigheder, der er afgørende for forvaltningen og administrationen inden for den moderne kinesiske økonomi; tilvejebringelse af informationer og formidling af direkte kontakter mellem erhvervsfolk.

3.6. To områder med særlige muligheder for en fremtidig udvikling er miljøet samt videnskabeligt og teknologisk samarbejde:

De problemer, Kina står over for på miljøområdet, er dels systemskabte - en ringe bevidsthed om de langsigtede konsekvenser af inaktivitet - dels teknologiske; desuden mener Kina ikke, at landet har råd til høje miljøstandarder. Der skal gøres størst mulig brug af EU's ekspertise inden for miljøpolitisk planlægning og teknologi, herunder miljøvenlig teknologi. Det er afgørende, at initiativerne gør fuld brug af europæisk erhvervslivs beredvillighed til at indgå i et langsigtet teknologisk partnerskab med Kina. Videnskabeligt og teknologisk samarbejde ville bidrage til at søge videnskabeligt baserede løsninger på globale problemer.

4. ØSU's bemærkninger til retningslinjerne for det fremtidige samarbejde mellem EU og Kina

4.1. Menneskerettigheder

4.1.1. ØSU kan fuldt ud støtte følgende udsagn af Kommissionen: »Respekt for menneskerettighederne og de fundamentale frihedsrettigheder er et centralt element i EU's politik på verdensplan. Kina har et langt synderegister, der rummer krænkelser af både politiske, borgerlige, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. Det er åbenbart, at landet står over for enorme problemer i forbindelse med den økonomiske udvikling; men det kan ikke legitimere vedvarende overgreb mod fundamentale menneskerettigheder. Overtrædelser giver anledning til bekymring ikke blot i sig selv, men fordi EU mener, at tilslutning til internationale standarder for menneskerettigheder og accept af politisk liberalisering er af afgørende betydning for en langsigtet social og politisk stabilitet.

4.1.2. EU vil tage menneskerettighedsspørgsmål op gennem handling på tre niveauer. For det første vil Unionen støtte eventuelle bestræbelser i Kina for at åbne og liberalisere alle dele af livet i landet i såvel forskellige samfundssegmenter som forskellige dele af økonomien. Disse tendenser styrker uundgåeligt bevægelsen hen imod udviklingen af et civilt samfund baseret på retsstatsprincippet. For det andet vil den systematisk og regelmæssigt tage menneskerettighedsspørgsmål op i en bilateral dialog med Kina. For det tredje vil den inddrage det internationale samfund i dialogen gennem multilaterale fora som FN. Rammerne for alle disse aktiviteter er klart udstukket af EU's og Kinas fælles accept (1) af erklæringen og handlingsprogrammet fra verdenskonferencen om menneskerettigheder i Wien i juni 1993

(1) Kommissionens meddelelse af 5. juli 1995 (KOM(95) 279 endelig udg., s. 6).« ().

4.1.3. ØSU finder, at EU i diskussioner med Kina bør vise forståelse for landets specifikke problemer og vilkår, bl.a. på det kulturelle område, men det er ikke acceptabelt, at de kinesiske myndigheder anvender disse problemer og vilkår som argument for at anlægge deres egen fortolkning af de universelle menneskerettighedsnormer. Disse normer er kun åbne for »fleksibel fortolkning«, hvis det udtrykkeligt fremgår af normernes formulering.

4.2. Økonomisk og socialt samarbejde

4.2.1. ØSU bifalder Rådets og Kommissionens politik for mellemlang- og langsigtet støtte til reformbestræbelserne i Folkerepublikken Kina med dens årtusindgamle kultur, som samtidig er jordens folkerigeste stat med 1,21 mia. mennesker fordelt på 9,6 mio. km².

4.2.2. Både politisk og økonomisk står dette flittige folk over for en stor og hastig udvikling, hvis indflydelse vil blive stadig mere følelig, ikke bare i USA og Asien, men også i Europa.

4.2.3. Det er fuldt og helt i europæernes interesse konsekvent at støtte den vanskelige økonomiske og sociale reformproces, der er indledt, for på mellemlang og lang sigt at skabe mulighed for at løse fælles opgaver i et samarbejde baseret på gensidig tillid.

4.3. Efter ØSU's opfattelse forudsætter det et forstærket samarbejde og yderligere udbygning af en ærlig, åben dialog om alle spørgsmål af fælles interesse med de organisationer, der i dag findes i samfundet og ændrer sig med reformprocesserne, selv om de bygger på anderledes politiske, økonomiske og sociale ordninger.

4.3.1. ØSU mener, at der bør skabes en institutionel ramme om denne permanente dialog mellem erhvervs- og samfundslivets organisationer hos de to parter, hvis arbejdet ikke bare skal resultere i smukke deklarationer, men også i konkrete resultater.

En oplagt samtalepartner til løsning af denne store opgave er »National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference (CPPCC) (3)

(3) CPPCC blev oprettet i 1949 og består af repræsentanter for kommunistpartiet og for demokratiske partier, af partiløse, af repræsentanter for masseorganisationer, etniske mindretal og forskellige samfundssektorer samt af offentlige personer og hjemvendte udlandskinesere. CPPCC har 2 099 medlemmer og et stående udvalg på 315 medlemmer. CPPCC's hovedopgaver er politisk rådgivning og demokratisk kontrol samt at sikre opbakning bag regeringens politik og deltagelse i drøftelser af politiske, økonomiske, kulturelle og sociale spørgsmål, bl.a. på regionalt og lokalt plan.«.

4.4. Forslag til forbedring af samarbejdet

4.4.1. Sigtet med disse bemærkninger er forbedring og udvidelse af det økonomiske og sociale samarbejde i videste forstand på de forskellige aktivitetsområder og under inddragelse af erhvervs- og samfundslivets organisationer. Af de mange forslag til tiltag, der foreligger for ØSU, kan der kun nævnes nogle få vigtige. Der gøres derfor ikke krav på fuldstændighed.

Nævnes kan:

4.4.2. harmonisering af handelsforbindelserne, der for tiden forstyrres af store meningsforskelle mellem parterne, og gennemførelse af foranstaltninger, der kan skabe gensidig tillid og dermed konsolidere de traditionelle handelsforbindelser mellem Europa og Kina;

4.4.3. Kinas gradvise integration i verdensøkonomien og støtte til dets snarlige indtræden i WTO. I forbindelse med medlemskab af WTO må det garanteres, at Kina kan opfylde de omfattende forudsætninger for medlemskab, og at WTO-systemet kan opretholdes, uden at kravene slækkes. Samarbejde og teknisk bistand fra EU's side kan hjælpe Kina til at opfylde WTO's krav;

4.4.4. beskyttelse af menneskerettighederne ved, at Kina i dets lovgivning gennemfører og i praksis efterlever FN's chartre om politiske og borgerlige rettigheder og om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder samt ILO's fundamentale menneskerettighedskonventioner vedrørende forenings- og organisationsret, kollektive forhandlinger, tvangsarbejde og diskrimination i forbindelse med arbejde og ansættelse;

4.4.5. arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationerne bør kunne virke autonomt i overensstemmelse med ILO's konventioner;

4.4.6. forbedring af betingelserne for hurtig udbygning af de mellemlang- og langsigtede investeringer i Kina og fremme af joint ventures, særlig med små og mellemstore virksomheder og i provinser med landlig struktur og grænseområder;

4.4.7. uddybning af det videnskabeligt-tekniske samarbejde med universiteter, læreanstalter og sproginstitutter, udbygning af undervisnings- og uddannelsesforanstaltninger og målrettet udveksling af professorer og studenter, unge teknikere og håndværkere;

4.4.8. støtte og hjælp i forbindelse med stærkt nødvendige foranstaltninger vedrørende miljøbeskyttelse, infrastrukturudbygning og forbedring af energiforsyningen;

4.4.9. som led i de økonomiske og sociale reformer bør støtte til foranstaltninger til forbedring af kvinders vilkår, til beskyttelse af børn og unge og til bekæmpelse af fattigdom have forrang;

4.4.10. en generel og omfattende udvidelse af informationsmulighederne for at gøre Kina mere nærværende for europæerne og forbedre den kinesiske befolknings kendskab til og mening om Europa.

5. SU's særlige bemærkninger til retningslinjerne for de fremtidige forbindelser mellem EU og Kina

5.1. ØSU er klar over, at Kina ikke på kort sigt kan indtræde i WTO. Men allerede forud for dets indtræden bør en række foranstaltninger gennemføres.

I den forbindelse ønsker ØSU:

5.1.1. at begge parter snarest gennemfører større liberalisering, og at de indledte dumpingprocedurer revideres, så handelen befris for restriktive protektionistiske procedurer, og der skabes mulighed for en toldpolitik fra begge parters side, som på længere sigt kan garantere problemfri og sikker vareudveksling;

5.1.2. at der skabes bedre informationsmuligheder vedrørende vareudvekslingen og dens betingelser via oprettelse af en up to date on-line databank;

5.1.3. i forbindelse med udbygningen af handelsrettighederne ville det være nyttigt at forhandle sig frem til retsforskrifter, der fastlægger etableringsretten i Kina, giver klarere regler for markedsføring af produkter og sikrer advokater, banker, forsikringsselskaber, speditionsfirmaer og revisorer fri etableringsret;

5.1.4. ændringerne til China International Arbitration Commission's (CIETAC) voldgiftsordning fra september 1995 må snarest suppleres med fristbestemmelser;

5.1.5. EU-Kommissionen opfordres til under forhandlingerne at arbejde for, at virksomheder med udenlandsk kapital (joint ventures) får lov til at supplere deres produktsortiment ved at importere varer til Kina og markedsføre dem der;

5.1.6. det ville gavne den voksende handel stærkt, om Kina løbende ville offentliggøre en aktuel fortegnelse over gældende importbegrænsninger (importlicenser, importkvoter og importkontrol) og ville meddele, hvilke bestemmelser der er sat ud af kraft eller indført, uden at det er offentliggjort. Trods kinesiske dementier klager man i handelskredse stadig over disse tilstande.

5.1.7. Ud fra princippet om absolut gensidighed må der snarest findes en tilfredsstillende løsning på de restriktive bestemmelser, som gælder for udenlandske repræsentationskontorer og deres medarbejdere og for beskæftigelse af udlændinge i joint venture-virksomheder.

5.1.8. I sin egenskab af forsamling af socioøkonomiske interesseorganisationer i EU's medlemsstater nærer ØSU særlig interesse for fundamentale internationale arbejdsnormer. Det håber, at Kina kan ratificere ILO-konventionerne om organisationsret, om retten til kollektive forhandlinger, om tvangsarbejde og om diskriminering i forbindelse med arbejde og ansættelse, samt at det snarest vil tage skridt til at løse de alvorlige problemer med implementeringen af de fundamentale fagforeningsrettigheder.

Kina, der er ILO's største medlemsland, bør opfordres til at ratificere og implementere ILO-konvention nr. 87 og nr. 98 om foreningsfrihed og organisationsret, hvad det overvældende flertal af ILO's medlemmer, herunder de fleste udviklingslande, allerede har gjort.

5.2. De ændringer inden for udenrigshandelen, der trådte i kraft den 1. april 1996, er den største liberaliseringspakke siden 1979 og har skabt nye og bedre muligheder for Kinas integration i verdenshandelssystemet. Ved den lejlighed blev importtolden for over 4 000 toldpositioner sænket gennemsnitligt med mere end 30 %.

Den gennemførte toldnedsættelse - fra gennemsnitligt 35,9 % til 23 % - ligger dog klart under det kinesiske løfte fra 1994 om at sænke toldsatserne til gennemsnitligt 17 %. Løftet om de 17 % var knyttet til medlemskab af WTO og kan således endnu ikke forventes opfyldt.

På APEC-konferencen i Manilla i november 1996 bebudede Kina, at den gennemsnitlige toldsats inden år 2000 sænkes til 15 %.

5.3. En anden ændring, der også trådte i kraft den 1. april 1996, berører udenlandske investorer. Efter den dato skal de betale importtold og moms af maskiner og råvarer. Undtagelse indrømmes kun virksomheder, hvis oprettelse var godkendt før den 1. april 1996. Bortfaldet af toldbegunstigelser for joint ventures begrundede den kinesiske regering i udkastet til den nye femårsplan med hensynet til ligestilling af inden og udenlandske virksomheder.

Udenlandske investorer stilles ikke blot ugunstigt på grund af ikke-toldmæssige investerings- og handelshindringer, men også ved at de kinesiske virksomheder ofte er i stand til at slippe uden om afgifterne.

5.4. Et effektivt samarbejde på det omfattende miljøpolitiske område med det mål at sikre indbyrdes tilnærmelse af miljønormerne kræver ikke bare åbning af markedet, men også åbning af den kinesiske miljøpolitik i forhold til Europa.

Informationsudvekslingen kan intensiveres og institutionaliseres. Det europæiske erhvervsliv og europæiske specialister bør inddrages i en miljødialog. Europæisk knowhow vedrørende miljøbeslutninger og miljøteknologi bør videregives, så den kan anvendes i praksis i Kina, f.eks. i energisektoren.

5.5. Kommissionen har fuldstændig ret i, at udvekslingen af informationer af betydning for erhvervslivet bør fremmes ved, at der i Kina oprettes et net af erhvervsinformationscentre, og at de direkte kontakter mellem virksomhederne bør fremhjælpes via et i fællesskab udarbejdet program for handels- og investeringsseminarer for erhvervsfolk, såvel i Europa som i Kina. Særlig de små og mellemstore virksomheder kan få glæde heraf.

5.6. Den skatteordning, der anvendes over for de udenlandske virksomheder, er et stort problem. Der synes ikke at eksistere nogen lov, der indeholder klare regler for beskatningen af virksomhedernes overskud, endsige deres omsætning.

Forhandlinger med skattemyndighederne er ofte meget vanskelige, og undertiden diskrimineres der tilsyneladende på grundlag af investeringernes oprindelsesland eller formodede nytteværdi. Der må nødvendigvis gøres en indsats for at afklare disse problemer.

5.7. Uddannelse

ØSU anser det for yderst vigtigt at udvikle de menneskelige ressourcer. Af samme grund går det ind for støtte til uddannelse. EU-forslagene om at følge oprettelsen af en handelshøjskole i Shanghai op med nye initiativer hilses velkommen. Initiativerne omfatter bl.a. et program vedrørende opbygning af netværk og kontakter mellem de højere uddannelsesinstitutioner i Kina og EU, mulighed for at lade kinesiske studenter få del i europæisk viden og erfaringer, samt et program for faglig uddannelse, der er afstemt efter de behov, som markedsdeltagerne har identificeret i Kina.

Omvendt bliver det med sikkerhed nødvendigt at give de kommende europæiske ledere en bedre uddannelse: der er bl.a. konkret brug for støtte til uddannelser, der kombinerer et handelsstudium med sinologi og forståelse for kulturel egenart.

Økonomiske og sociale reformer bør understøttes yderligere gennem uddannelse og teknisk bistand i reformprocessens nøglesektorer. Også nye områder bør inddrages, f.eks. copyright, kvalitetssikring, standardisering, offentlige indkøbsaftaler og støtte til de juridiske uddannelser. Det er uhyre vigtigt at støtte jurastudiet i Kina. Landet mangler fuldstændig en moderne lovramme.

5.8. Hongkong og Macao

Disse to territoriers tilbagevenden til kinesisk overherredømme følges med stor interesse af EU. De har i erklæringerne fået lovning på et vidtgående selvstyre, hvilket er af stor betydning for en positiv udvikling. Områderne indtager en nøgleposition som indfaldsporte til flere kinesiske regioner og er derfor velegnede som base for øgede handels- og investeringsaktiviteter.

Især Hongkongs skæbne vil vise, om Kinas løfte om selvstyre og opretholdelse af de demokratiske institutioner, der udgør Hongkongs »civil society«, virkelig er alvorligt ment (one country, two systems). ØSU er i den forbindelse bekymret over Kinas erklæring fra marts 1996, ifølge hvilken det agter at udskifte Hongkongs nuværende lovgivende forsamling med en provisorisk forsamling valgt af et råd udpeget af Kina. Ifølge de kinesiske myndigheder skal den provisoriske forsamling ophæve Hongkongs grundlov (Bill of Rights).

ØSU glæder sig på denne baggrund over konklusionerne fra Rådets møde i Dublin den 13. og 14. december 1996, hvor Rådet giver sin fulde støtte til den specielle status, som Det Særlige Administrative Område (SAR) Hongkong og dens borgere får i enhver henseende, herunder retten til repræsentative demokratiske institutioner, således som de allerede eksisterer. Det håber også på en gnidningsfri overdragelse af styret i Macao i december 1999. ØSU imødeser Kommissionens meddelelse om økonomisk samarbejde med Hongkong med stor forventning.

Kina har i utvetydige vendinger sagt, at diplomatiske gesandtskaber i Hongkong efter 1. juli 1997 kun vil kunne have Hongkong og Macao som deres myndighedsområde. I øjeblikket er der på nogle ambassader diplomater, der er akkrediteret og har ret til at virke i hele Kina. Det er Kinas politik at tilskynde medlemsstaterne til at åbne konsulater i Guangzhou. Denne politik er forbundet med visse vanskeligheder, især for de mindre medlemsstater.

EU bør i overensstemmelse med sin erklæring i Kommissionens meddelelse »En langsigtet politik for forbindelserne mellem Kina og Europa« (KOM(95) 279 endelig udg.) holde løbende øje med udviklingen i Hongkong og gøre den til fast punkt på dagsordenen for dialogen med kineserne. ØSU vil med særlig overvågenhed følge udviklingen, hvad angår arbejdstagernes og arbejdsgivernes foreningsfrihed og organisationsret samt retten til at indgå kollektive overenskomster. Det vil tage disse spørgsmål op i den løbende dialog med Kinas Politiske Rådgivende Folkekongres (The Chinese People's Political Consultative Conference).

5.9. Ikke-statslige organisationer

I Kina findes ingen ikke-statslige organisationer i vestlig forstand.

Organisationer som Save the Children, Oxfam og Médecins sans Frontières har længe arbejdet i Kina, hvor de har haft held til at opbygge en gensidig fortrolighed og forståelse. De har bevist, at de er rede til at tage affære på stedet, hvilket har gjort dem troværdige. De er begyndt med små projekter med økonomisk støtte fra EU og UNESCO.

Save the Children har f.eks. gennemført nogle yderst vellykkede børnehaveprojekter og har status af udviklingsinstrument. Skønt de ikke-statslige organisationer således har vundet i anseelse, har Kina ikke indført nogen national politik for etablering af ikke-statslige organisationer eller disses underafdelinger.

ØSU kunne med henblik på større gensidig åbenhed og forståelse godt ønske sig, at Kina ville vedtage en lovgivning om foreningsfrihed. Dette ville fremme oprettelsen af ægte uafhængige ikke-statslige organisationer og lette disses velgørende arbejde.

5.10. Kvinder

All China Womens Association er et kæmpeforbund, som mest af alt har karakter af statsorganisation. Den finansieres af regeringen. Den har tilsyneladende vidtrækkende beføjelser og disponerer over store ressourcer. Den er paraplyorganisation for 500 mindre grupper samt det nye China Womens' College, der skal uddanne kvindeligt forvaltningspersonale.

Denne organisations erklærede mål er at beskytte kvinders rettigheder og fremme ligestillingen. Organisationen har bl.a. givet udtryk for, at FN-konferencen i 1995 og de 12 kritiske aktionsområder, som blev vedtaget på konferencen, har været en hjælp i dens arbejde, og at regeringen har vist kvindesagen tilstrækkelig opmærksomhed gennem et nyt 11-punktsprogram for perioden 1995-2000.

Der findes projekter til afskaffelse af analfabetisme - 14 % af Kinas befolkning er analfabeter, hvoraf 70 % er kvinder. Det hører til regeringens erklærede mål årligt at lære 3 mio. kvindelige analfabeter at læse og skrive. Derfor tilskyndes læse- og skrivekyndige kvinder til at undervise i deres fritid. Projektets nye undervisningsmetoder, hvor grundlæggende læse- og skrivefærdigheder indlæres i forbindelse med en faglig uddannelse, er blevet rost af FN.

Børnebegrænsning er som følge af befolkningstallet og de sparsomme ressourcer fastlagt ved lov. I realiteten gennemføres denne politik på lige så mange forskellige måder, som der findes forskellige grupper af forfordelte kvinder blandt de etniske mindretal, men det er regeringens politik at stræbe efter ligestilling, og den har derfor nedsat et udvalg til at tage sig af kvinde- og børnespørgsmål.

I Kina findes et netværk af 136 kvindeorganisationer, af hvilke nogle er specialiserede inden for et bestemt emne, f.eks. videnskab og familie. Disse organisationer er meget opmærksomme på problemet med forkælede enebørn. Organisationerne informerer kvinder, der kan læse, om deres virksomhed gennem 74 forskellige tidsskrifter.

Det første store kinesiske kvindeprogram nogensinde, programmet for perioden 1995-2000, omfatter beskyttelse af kvinders juridiske rettigheder, bekæmpelse af kvinders særlige problemer i uddannelses- og sundhedsvæsenet, nye beskæftigelsesmuligheder for kvinder, bedre arbejdsbetingelser, indførelsen af minimumsforskrifter for godtgørelse af udgifter i forbindelse med barsel, vaccinationsprogrammer og sågar en kampagne for deling af husarbejdet mellem mænd og kvinder!

Den allervigtigste opgave består dog i at nå ud til 10 mio. kvinder i landets fattigste egne og bibringe disse en faglig uddannelse.

5.11. Arbejdskrafts- og fagforeningsproblemer

5.11.1. Den økonomiske reformproces har skabt og skaber fortsat enorme sociale problemer, arbejdskraftproblemer og problemer i relationerne mellem arbejdsmarkedets parter. Nogle af disse problemer er nye, andre eksisterede allerede før 1979, men træder nu enten tydeligere frem eller er blevet forværret.

5.11.2. De sociale og menneskelige omkostninger i forbindelse med løsningen af problemerne er lige så store. Her kan nævnes massearbejdsløshed, manglende mobilitet hos arbejdskraften og manglende social sikkerhed.

5.11.3. Det er først og fremmest regeringen og partiet, der skal løse problemerne. Der findes ingen uafhængige arbejdstager- eller arbejdsgiverorganisationer. På arbejdsgiverside er der kun sket få ændringer siden første fase af den økonomiske reformproces blev sat i gang. Regeringen og partiet har stadig fuld kontrol over fagforeningerne. Regeringen har givet Kinas Sammenslutning af Fagforeninger (All China Federation of Trade Unions - ACFTU) monopolstatus. Fagforeninger uden godkendelse fra ACFTU er ulovlige. Dette faktum står i stærk kontrast til ILO-konventionen om retten til at organisere sig. Alle bestræbelser på at danne uafhængige fagforeninger for arbejdstagere er blevet undertrykt på brutal vis. I nyere tid har ACFTU arrangeret organiseringskampagner blandt arbejdstagerne på (delvis) udenlandsk ejede virksomheder, ligesom sammenslutningen har vist stigende interesse for kollektive forhandlinger både i førnævnte virksomheder og i de rent kinesiske.

5.11.4. Der er også problemer med andre grundlæggende menneskerettigheder i ILO-konventionerne. Et eksempel herpå er tvangsarbejde. De fleste dømte i fængsler og arbejdslejre, herunder politiske fanger, arbejder normalt for en meget lille eller slet ingen betaling. Ifølge pålidelige kilder i menneskerettighedsorganisationer udfører selv varetægtsfængslede tvangsarbejde.

Nogle straffeanstalter indgår kontrakter med almindelige virksomheder om produktion og samlearbejde udført som tvangsarbejde. Der har været eksempler på konflikter mellem Kina og dets handelspartnere om eksport af varer udført ved tvangsarbejde. I 1991 bekræftede den kinesiske regering sin tidligere beslutning om at forbyde eksport af sådanne varer.

5.12. Strategisk samarbejde

Kina får i stigende grad betydning for opretholdelsen af ligevægten i verden. Derfor bør samarbejdet mellem EU og Kina have en strategisk dimension. Målet med samarbejdet må være at etablere en effektiv og demokratisk verdensorden inden for rammerne af FN og andre internationale organisationer.

En institutionaliseret kulturel dialog mellem EU og Kina bliver vigtigere og vigtigere, efterhånden som tiden går. I betragtning af sandsynligheden for kulturelle konfrontationer i næste århundrede bør man arbejde med alternative fremtidsmodeller. En institutionaliseret kulturel dialog med Kina kunne tage udgangspunkt i en multikulturel model for verdens kulturelle udvikling ind i næste århundrede.

Bruxelles, den 19. marts 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Ændring af beslutning af 22.-23. november 1995 om udarbejdelse af en informationsrapport.

() Som indeholdt i resolution, vedtaget af FN's generalforsamling.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Den økonomiske situation i Kina

1.1. Den 9. femårsplan (1996-2000)

Den 9. femårsplan regner med en gennemsnitlig årlig vækst på 8-9 % og en inflation på 7-8 %. Investeringerne ventes at stige ca. 30 %.

For at stabilisere økonomien, og dermed også for at modvirke social uro, skal der først og fremmest investeres mere i landbruget. Der skal også oprettes flere industrivirksomheder i landdistrikterne til at opsuge arbejdskraft, der bliver overflødig inden for landbruget. I den forbindelse spiller grundlæggelse af nye byer en vigtig rolle. Alene inden for de seneste 10 år er der grundlagt over 300 byer i Kina.

De store og mellemstore statsejede virksomheder - hvoraf der findes over 100 000 - skal trimmes via investeringer i produkter og management.

Ifølge økonomiske eksperter fra Peking vil der på lang sigt kun blive 1 000 af de 100 000 store og mellemstore virksomheder tilbage. De andre må enten »svømme eller gå under« på markedet.

Da arbejdstagere kun kan afskediges i takt med, at der opstår nye arbejdspladser, kommer denne struktursanering til at tage lang tid. I en undersøgelse foretaget af regeringen skønnes det, at den vil tage 30 år.

Et problem gør sig stadig gældende: Ca. 48 % af de statsejede virksomheder har underskud, og tendensen er endda nærmest stigende.

Folkerepublikken Kinas udenrigshandel, der i 1994 udgjorde 236,7 mia. USD, skal inden udløbet af den næste femårsplan nå 400 mia. USD.

Det skal først og fremmest gøres muligt ved, at de forskellige industrigrene bliver internationalt konkurrencedygtige takket været yderligere modernisering, særlig i elektroniksektoren og maskinindustrien.

Dermed udvikler Kina sig i hastigt tempo til leverandør af produkter, som europæerne egentlig betragter som deres styrke.

Løsningen kan kun bestå i, at Europa på den ene side bevarer sit teknologiske forspring ved hjælp af investeringer, og at de europæiske virksomheder på den anden side ved at investere i dag skaffer sig del i Kinas økonomiske succes i morgen.

1.2. Den økonomiske situation 1995/1996

I de kommende fem år skal den kinesiske økonomi ifølge den statslige planlægningskommission i gennemsnit realt vokse 8-9 % pr. år, efter en gennemsnitlig vækst på 11,7 % p.a. i perioden 1991-1995. Inflationen, der under den seneste femårsplan fra 1991 til 1995 i gennemsnit udgjorde 11,6 % pr. år, vil Peking begrænse til 8-9 %. Besparelsespolitikken skal fortsættes, skønt forventningerne om en lempelse af pengepolitikken og det politiske pres i samme retning tager til; en beskeden lettelse kan dog ikke udelukkes.

Trods påtrængende problemer - såsom den utilfredsstillende udvikling i landbruget, de tiltagende skævheder mellem de østlige egne med kraftig vækst og det indre af landet, der ikke kan følge med, og den kriseramte statslige sektor - ser Peking optimistisk på den økonomiske udvikling i fremtiden.

Statsindustrien er et af reformpolitikkens smertensbørn. Kina er klemt mellem stigende inflation og højere arbejdsløshed. Den stramme økonomiske politik ville normalt fremtvinge flere afskedigelser, men det ønsker man af socialpolitiske årsager ikke.

Vil Kina standse den voksende migration fra det indre af landet til de rige kystprovinser og sikre en mere ligevægtig økonomisk udvikling, kræver det en større indsats end hidtil. Fortidens ensidige begunstigelse af de østlige provinser har haft til resultat, at 18 % af investeringerne i faste anlægsaktiviteter dér stammer fra udlandet, mens det i det indre af landet kun er 2 %.

Det kinesiske bruttonationalprodukt steg i 1995 10,2 % i faste priser. Dermed har Kina opfyldt en vigtig betingelse for, at økonomien kan foretage en »blød landing«. I 1994 beløb BNP-væksten sig til 11,8 % og i 1993 til 13,4 %, hvormed der var risiko for konjunkturoverophedning.

De første resultater af den nuværende besparelsespolitik viser sig i inflationsbekæmpelsen. I 1995 udgjorde inflationen 14,8 %.

De private opsparingsindskud i bankerne og i landdistrikternes kreditkooperativer steg også støt i 1995. De samlede private tilgodehavender beløb sig i 1995 til 3 550 mia. renminbi og var dermed steget 40 % siden årets begyndelse.

De udenlandske investeringers ensidige koncentration i de rige østlige egne ændrede sig heller ikke i 1995 og 1996. Over 70 % tilflød provinserne/byerne Guangdong, Fujian, Shanghai osv. Tibet og Det Indre Mongoli fik intet.

Utilfredsheden i provinserne inde i landet over denne forfordeling af deres regioner vil derfor tage yderligere til. Peking har i dette spørgsmål hidtil ladet det blive ved smukke ord. Følgerne af den ensidige udviklingspolitik - underbeskæftigelse på landet og tiltagende indvandring til byerne - vil derfor udvikle sig i retning af det sprængfarlige.

Udviklingen i de udenlandske investeringer forekommer ved første øjekast uproblematisk. Der blev i 1995 investeret udenlandsk kapital beløbende sig til 37,7 mia. USD i realiserede projekter, hvilket var 11,7 % mere end året før. Sammen med den positive handelsbalance over for udlandet bragte disse beløb i 1995 de kinesiske valutareserver op på 73,6 mia. USD, mens den samlede værdi af den hidtil investerede udenlandske kapital steg til 133,4 mia. USD. Men hvad angår investeringstilsagn i henhold til nye kontrakter faldt vækstraten i 1995 næsten 20 % til 10,9 %.

Årsagen til, at antallet af udenlandske investeringsprojekter er faldet, er bl.a., at de lokale banker som følge af regeringens stramme pengepolitik ikke er i stand til at finansiere den kinesiske partners andel i forbindelse med joint ventures.

Til gengæld er der indtrådt en forbedring i projekternes art. Tidligere var ca. en tredjedel af samtlige udenlandske investeringer - der for en stor dels vedkommende kom fra Hongkong, Taiwan og Singapore - spekulationsprægede og rettede sig først og fremmest mod ejendomssektoren. Der investeres nu mere i produktionsvirksomheder, og specielt er antallet af joint ventures med henblik på fremstilling af store maskiner, elektroniske produkter og infrastrukturprodukter og vedrørende udvinding og forarbejdning af råstoffer taget stærkt til.

1.2.1. Den kinesiske udenrigshandel forøgedes i 1995 med 26,3 %. Handelsbalanceoverskuddet beløb sig til 1 mia. USD. Eksport: 126,0 mia. USD; import: 106,3 mia. USD.

I løbet af 1995 mistede EU som handelspartner terræn til Stillehavsstaterne. EU's andel af den kinesiske import faldt til 15 %. Frankrig (nu på 13. pladsen) blev som leverandør overhalet af Canada og Malaysia og Storbritannien (nu på 15. pladsen) desuden af Indonesien. Blandt de 10 vigtigste importlande var der kun to andre fra Europa, nemlig Tyskland og Italien.

Generelt udviste den kinesiske handel med Østasien den kraftigste vækst. Således steg vareudvekslingen med ASEAN-landene med 50,5 %, tæt fulgt af Korea med + 47,1 %, Japan med + 26,9 %, Hongkong med + 20,1 % og Taiwan med + 16,8 %.

Den kinesiske eksports struktur forskød sig i 1995 yderligere i retning af eksport af forarbejdede varer, der tegnede sig for 86,5 % af den samlede eksport. Navnlig ekspanderede eksporten af maskiner og køretøjer, der steg 61,3 %, mens den traditionelt vigtigste eksportvare, beklædningsgenstande, kun havde en fremgang på 8 %.

I modsætning hertil steg indførslen af forarbejdede varer mindre end gennemsnittet, nemlig 8,1 %. Den kinesiske regerings aktuelle besparelsespolitik har endog ført til, at den traditionelt største importpost, maskiner og køretøjer, for første gang siden reformpolitikkens indledning har udvist et fald, nemlig - 1,4 %.

Produkter inden for elektroteknik og elektronik (+ 34,9 %) og kemiske produkter (+ 49,4 %) var fortsat efterspurgte i 1995. Denne tendens holder sig også i 1996. EU er hovedleverandør af topmoderne teknologi (f.eks. lysledernet til telekommunikationsformål). I første halvår af 1996 underskrev Kina 3 297 teknologiimportkontrakter med EU til en værdi af 26,5 mia. USD. Det svarer til 48,6 % af den samlede import af teknologiprodukter.

Den samlede import fra EU steg 7,3 %, herunder importen fra Italien 0,7 %, fra Frankrig 10,6 %, fra Storbritannien 7,6 % og fra Tyskland 5,9 %. Importen fra de vigtigste konkurrenter steg væsentlig mere: Japan + 11,3 %, USA +14,3 %, Taiwan + 11,0 % og Korea + 40,9 %.

Hvis den økonomiske vækst i Kina som ventet varer ved, må der regnes med kraftige konsekvenser for verdensmarkederne for råstoffer og levnedsmidler.

I den forbindelse må man huske på, at Kina har 22 % af verdens befolkning, 7 % af landbrugsarealet, ligeledes 7 % af ferskvandsressourcerne og henholdsvis 2 % og 11 % af olie- og kulreserverne. Disse kendsgerninger er af stor betydning for EU's langsigtede økonomisk-politiske overvejelser.

1.3. De seneste tal - udviklingen i 1996 ()

Den 19. januar 1997 bekendtgjorde ministeren for Kinas statslige planlægningskommission, Chen Jinhua, de seneste statistiske oplysninger for året 1996. Det fremgår heraf, at det er lykkedes for den kinesiske økonomi at gennemføre »en blød landing«. I stedet for den planlagte vækstrate på 8 % og en prisstigning på 10 % blev det i 1996 til en økonomisk vækst på 9,7 % og en inflation på 6,1 % (i december 1996 kun 4,2 %).

Investeringerne steg nominelt 18,9 %, reelt 12,5 %. Omsætningen af forbrugsgoder steg 19,3 %, reelt 12 %.

Eksporten udgjorde i 1996 151,1 mia. USD og steg dermed 1,5 %.

Importen steg 5,1 % til 138,3 mia. USD.

De udenlandske investeringer udgjorde 40 mia. USD og valutareserverne 105 mia. USD.

Minister Chen Jinhua erklærede, at Kina i den niende femårsplans andet år vil fortsætte sin økonomiske vækst. Med henblik på den i 1993 indledte stabiliseringspolitik roste ministeren »Deng-Xiaoping-teorien« til udvikling af en »socialistisk markedsøkonomi af kinesisk tilsnit«. Også for fremtiden skulle de markedsøkonomiske kræfter med deres stræben efter kortsigtet gevinst holdes i tømme ved hjælp af makroøkonomisk kontrol.

Ministeren indrømmede også, at der er visse økonomiske problemer: Landets olieraffinaderier udnytter kun 70 % af deres kapacitet. Der er for mange tekstil- og polyesterfabrikker. 45 % af de statslige virksomheder har underskud; underskuddet anslås for 1996 officielt til 69 mia. yuan (ca. 8,32 mia. USD), ensbetydende med en stigning på 45 % i forhold til 1995. De statslige virksomheders samlede gæld angives til 3,36 billioner yuan (ca. 405 mia. USD).

Opsparingen i samtlige kinesiske banker udgjorde pr. 31. december 1996 3,85 billioner yuan (ca. 464 mia. USD). Til imødegåelse af kreditmangel som følge af truende virksomhedssammenbrud har den kinesiske regering stillet 30 mia. yuan (ca. 3,6 mia. USD) til rådighed.

Som redning for de kriseramte statslige virksomheder stilles der, ud over masseafskedigelser, navnlig skattelettelser og udsættelse af rentebetalingerne til bankerne i udsigt.

Alt i alt ser den kinesiske regering optimistisk på 1997, hvad der synes velbegrundet, ikke mindst på grund af den genvundne suverænitet over Hongkong.

() Kilde: Frankfurter Allgemeine Zeitung for 20. januar 1997; tallene repræsenterer officielle kinesiske data.