ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 329 
 
 
 
Vol. 1983/01 34 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openi ng to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this f ile is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 198 3 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 vom 27 .9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN  FOR DE  EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(83) 329 endelig  udg. 
Bruxelles,  den 14.  juni 1983 
TELEKOMMUNIKATION 
(Meddelelse  fra Kommissionen  til Rådet) 
KOM(83) 329 endelig  udg. 

- 1 - K0M(83) 329 
TELEKOMMUNIKATION 
1. I sine overvejelser  vedrørende  informationsteknologierne  havde  Kommissionen 
konstateret,  at telekommunikation  var et område,  hvor europæisk  industri 
stod stærkt,  hvilket  bevises  ved dens andel i verdensproduktionen,  som 
overstiger,  hvad der svarer  til fællesmarkedets  relative  betydning. 
En mere dybtgående  analyse  af denne sektor bringer  imidlertid  på den ene 
side emner for dagen, som giver anledning  til bekymring,  hvis der ikke 
sker en omlsgr.i-g  af de  enkelte  landes  og Fællesskabets nuværende  politiske 
kurs, og på den  anden side et betydeligt  vækstpotentiel,  hvis der derimod 
træffes de nødvendige afgørelser i  tide og på et  passende  plan. 
2. Denne  bekymring  er foranlediget  af flere konstateringer: 
(1°) Fællesskabets  eksport  er ganske  vist af et  stort omfang;  men den 
omfatter  for en  stigende dels  vedkommende  traditionelt  materiel, 
som ofte leveres  inden for rammerne  af markeder,  der er  erobret 
for flere  år siden. 
(2°) den europæiske  industri  for telekommunikation  risikerer  at stå 
svagt rustet  til de tekniske  omvæltninger, der  karakteriserer 
informationsteknologierne,  og som  bliver fortsat  stærkere og 
sker med stadig  større  hastighed: disse  omvæltninger, som er 
en trumf for dens konkurrenter,  bliver  for denne til et handicap. 

- 2 -
De omfattende  investeringer  og den  omfattende F&U-indsats,  som 
er nødvendig for at  tage denne udfordring  op, kræver i  realiteten 
en økonomi i en målestok, som kun de  amerikanske  og japanske 
markeder  kan tilbyde,  men som  ikke er mulig i et europæisk  marked; 
der er opsplittet  i talrige  indbyrdes  isolerede nationale  enheder. 
(3°) Endelig  er der på  brugerniveau,  dvs. med  hensyn  til terminaler  og 
tjenesteydelser,  som tegner sig for den  mest dynamiske  del af  mar­
kedet i det kommende  årti,  tale om en  situation,  hvor vækstpoten­
tiellet i vidt omfang  forbliver  uudnyttet  på grund af usikkei— 
heden i forbindelse  med de  fremtidige  net og begrænsningerne som 
følge af  nationale  bestemmelser  og som følge af de  ekstra  omkost­
ninger fremkaldt  af den nævnte  markedsopsplitning,  som bremser  ud­
viklingen  i efterspørgslen. 
3. Over for disse svagheder,  der som fællesnævner har et utilstrækkeligt  eller 
helt manglende samarbejde  på tværs af de  nationale  grænser såvel på  indu­
strielt som på  politisk  plan, står de  meget betydelige udsigter  for vækst: 
verdensmarkedet  for telekommunikationsudstyr  vil vokse i omfang med 8% 
om året i årene  1980-1990  fra de nuværende 44 mia $  til 95 mia $. Fælles­
markedet,  som ganske  vist hovedsagelig  er karakteriseret  ved kvalitativ 
fremgang,  vil opleve en mindre vækst på fra 8 mia  til 14 mia,  eller 5% 
om året,  hvis den nuværende  tendens  fortsætter uændret. 

- 3 -
Kommissionen  skønner, at der er  muligt at stimulere  denne vækst og  dermed 
skabe grundlag  for et nyt  opsving  i europæisk  industri  og telekommunika­
tionstjenester. 
4. Telekommunikationssektoren  domineres  traditionelt  af afgørelser  fra de 
offentlige  myndigheder:  nettenes  udformning  og ydeevne,  bestemmelserne 
for adgang  hertil,  obligatoriske  normer,  brugernes  betaling  af de på­
gældende  tjenesteydelser, alt dette  afgøres i  vidt omfang  af de  enkelte 
stater, som i øvrigt  indtil nu så at  sige har været  telekommunikations­
industriens  vigtigste  kunder. 
De fleste  stater  har således søgt  inden for en  national  ramme at bringe 
følgende i  indbyrdes  overensstemmelse: 
- udviklingen  med hensyn  til onfang og teknologisk 
niveau af den  nationale  industri,  som er  privili-
geret levererandør  til P&T; 
- brugernes  behov^ 
- de finansielle  vilkår for PST  (investerings-  og 
takstpoLitik). 
Eftersom  ethvert telekonwttnlkatlonsnet  i realiteten  er af  international  -
eller universiel  - art, må disse regler  og nationale  normer  koordineres  og 
harmoniseres  på internationalt plan:  hermed  beskæftiger sig Den europæiske 
konference  af Post- og Teleadministrationer  (CEPT)  og Den  internationale 
rådgivende  komite  vedrørende  Telegraf-  og Telefonkommunikation  (CCITT), 
som begge er rådgivende og  uden lovgivende  myndighed.  I øvrigt har  udvik­
lingen af de nye  telekommunikationsnet  medført et øget  internationalt 
samarbejde,  dels i form af bi- eller multilaterale  aftaler,  dels inden  for 
mere omfattende  specialiserede  rammer (som det er tilfældet med  Eutelsat  på 
satelitområdet). 

- 4 -
Fællesskabet har  holdt sig uden for denne udvikling.  Pa den ene  side har det 
udøvet sine generelle  bemyndigelser* over  for telekommumkattonstjenester-
ne, som det  ville have gjort det over for en  hvilken  som helst anden  sektor 
uden at henholde  sig  til nogen præcis  politisk  retningslinje;  på den  anden 
side er dets forsøg på at  gribe ind på en  pragmatisk  og punktvis  måde 
f.eks. med hensyn  til at åbne  markederne  for offentlige  indkøb af  telekom­
munikationsudstyr  kommet  til kort af samme årsag: de  manglede  nogle  ret­
ningslinjer,  -en egnet ramme og en  rimelig  tidsplan. 
* 1) Disse bemyndigelser  drejer  sig først og  fremmest  om: 
- inden for den fælles  handelspolitik:  forhandlingerne  vedrørende  anven­
delsen af GATT-aftalen  på offentlige  indkøb af  telekommunikationsudstyr, 
aftalen om normer  og om  tekniske  hindringer  for samhandelen  (TBT Agree-
ment) og international  handel  med tjenesteydelser; 
- inden for korvku.rj°ei^ep.QLj_ti  k-ken; offentlig  støtte.,  Jieriiride^r  vedrørende 
F&U, samarbejde mellem virksomheder  og illoyal  konkurrence mellem  offent­
lige og private  virksomheder; 
- inden for politikken  vedrørende det  interne  marked : problemer  i for­
bindelse  med standardisering  og fri bevægelighed; 
- inden for udvikling  af det fælles  marked  for information:  adgang  til 
samtlige  databanker  EURONET/DIANE og  til den fremtidige  udvidelse heraf, 
navnlig APOLLO; 
- inden for institutionernes  egne behov: 
- det integrerede  inter-institutionelle  kommunikationssystem INSIS; 
- statistisk  kontrol  med udveksling  af data i forbindelse  med 
import/eksport,  CADDIA. 
- inden for initiativer  af nyeste dato:  fælles  finansiering  af prekonkurrence-
mæssig F&U  (ESPRIT)  og finansiering  af telekommunikationsinfrastrukturer 
(NIC-FEDER). 

- 5 -
5. Det er  rigtigt,  at harmoniseringsbestræbelserne på internationalt plan 
gradvis har ført til en meget stor pålidelighed og fuldstændig kompati­
bilitet  for telefoniens vedkommende, uden at Fællesskabet har behøvet 
at gribe ind. Men at gøre langt mere komplekse og forskelligartede  tje­
nester  og former for udstyr kompatible lige fra begyndelsen kræver en 
anden,  mere systematisk og mere  effektiv  fremgangsmåde. 
A. Telekommunikationssektoren er i realiteten  stillet  over for en række 
tekniske omvæltninger, som er indbyrdes forbundne,- og som foregår 
hurtigere og hurtigere: 
- digitaliseringen, som erstatter telefonens analogsignal med da­
tamatens kodesprog, og som fremmer indførelsen af nye telematik­
tjenester, men som stiller nye krav på standardiseringsområdet. 
- lyslederkabler og kommunikationssatellitter  muliggør  transmis-
mission  med langt større kapacitet. 
Digitalisering og nye transmissionsmidler ændrer radikalt de 
økonomiske og tekniske betingelser for transmission over store 
afstande og skulle gøre det  muligt  at indføre nye tjenester, 
som er betingede af tilstedeværelsen af bredbåndstrafik med tave 
takster. 
- mi kroelektroni  kken , som giver mulighed for en miniaturisering 
og en nedbringelsen af omkostningerne, men som kræver fundamen­
tale ændringer i industriprocesserne, såvel pa konstruktions-
som på fabri  kationsområdet . 

- 6 -
B. Disse  tekniske fremskridt åbner vejen for nye tjenester og nyt udstyr: 
- trykning  af tekster over store afstande (teLetex) 
- udveksling af filer mellem datamater 
- konsultering af databaser  (VIDEOTEX) 
- elektronisk betalingsformidling 
- fjernovervågning af bygninger 
- bistand til isolerede personer 
- digital TV (med høj opløsningsgrad og med tovejskommu-
ni kat i on) 
- videokonferencer 
- radiotelefoni 
- antenner til satellitmodtagelse. 
6. Disse  tekniske fremskridt inden for telekommunikation såvel som de nye 
tjenester og det nye udstyr, de muliggør, har  visse  fælles træk: 
(1°) De kræver meget omfattende investeringer og en meget kostbar F&U. 
Følgelig kræver deres økonomiske gennemførelse, dvs. en gennemfø­
relse  på en sådan måde, at priserne er tiltrækkende for brugeren, 
store serier.  Disse  opnås via et  stort  marked og et forøget  samai— 
bejde mellem firmaerne. Et eksempel herpå er udviklingen af en 
ny familie af TDM-centraler. Udviklingsomkostningerne varierer 
fra 700 mio $ til 1 300 mio $ alt efter producenten. Nar man ved, 
at der for en rimelig amortisering af udviklingsomkostninger på 
1 mia $ kræves et  salg  på 14 mia $, hvordan kan man så amortisere 
en sådan TDM-central på det britiske marked på 7,2 mia $, det 
franske marked på 10,9 mia $ og det tyske marked på 11,7 mia $. 
(Prognoser  for indeværende årti)? De snævre nationale markeder 

- 7 -
udgør et væsentligt handicap, selv om man hver gang  forbeholdt 
hele  det nationale marked for en "national sværvægter",  hvilket 
i øvrigt ville berøve P&T'erne fordelen af konkurrence i forbindelse 
med leverancer til  disse. 
(2°) De kræver en programmering på mellemlang sigt: tidsforskellen 
mellem beslutningen om at sætte et nyt udstyr i produktion og 
dets fremkomst på markedet under tilfredsstillende betingelser 
med hensyn til pris og levedygtighed er meget  lang,  og den forlæn­
ges endnu mere som følge af de nuværende komplekse harmoniserings-
procedurer. 
Man har således beregnet, at det i  Europa  tager omkring 60 måne­
der at sikre iværksættelsen af en produktion af udstyr baseret 
på nye specifikationer, medens en sådan procedure kun kræver 24 
måneder i USA. 
(3°) De har kun økonomisk relevans, såfremt de resulterer i interna­
tionale net, som er tilstrækkeligt omfattende og homogene til 
at muliggøre deres maksimale udnyttelse. Men der er i dag en risiko 
for, at  Europa  med hensyn til telekommunikation i lang tid vil 
ligne en heterogen samling af net, som er ufuldstændige og ikke 
passer  sammen indbyrdes, for forskellige tjenestester, der vil 
være begrænsede til nationale eller regionale sektorer. Hvis græn­
sefladerne  ikke er til stede straks fra indførelsen af de nye 
tjenester, vil de tilpasninger, som bliver nødvendige på senere 
tidspunkter, vise sig både besværlige og kostbare. 

- 8 -
7. Kravene med hensyn til dimension, tidsfrister og international kompatibili­
tet for de nye net og de nye tjenester nødvendiggør i sig selv en indsats 
på fællesskabsplan. Hertil kommer yderligere  fire  grunde: 
a) Set fra en europæisk sysnvinkel -bliver konkurrencen mere og mere 
international, også på det europæiske marked.  I>ette  skyldes: 
kampen mellem de to giganter ATT og IBM på et "ikke-reguleret" 
amerikansk  marked, og som vil fortsætte på markederne i tredjelande, 
herunder  Europa; 
- det gennembrud, som kan ventes fra den japanske industris side 
som følge af dens fremskridt på mikroelektronikområdet, idet denne 
industri på  initiativ  af det japanske P&T vil etablere omfattende 
net og tjenester, som i  Europa  endnu befinder sig på laboratoriernes 
forsøgsstadium. 
Kun en mobilisering af vore ressourcer, navnlig inden for F&U 
og et bedre samarbejde mellem virksomheder - kombineret med en 
øget konkurrence mellem de enkelte grupper - vi l kunne sætte euro­
pæisk industri i stand til at tage den udefra kommende konkurrence 
op under vilkår, som betinger en  effektiv  international konkurrence­
evne; 
b) Telekommunikationerne har i dag en økonomisk,  social,  kulturel og, 
naturligvis, strategisk rækkevidde, som gør dem selvskrevne til et 
europæisk  initiativ  i stort  omfang. De udgør en enestående sektor 
for iværksættelse af produktive investeringer i en sådan grad, at 
det for deres vedkommende vil være nødvendigt udover P&T-driftsregn-
skaberne  at genneføre en veritabel cost-benefit-analyse; der må ta­
ges hensyn til investeringerne fra  PST's  side og til virksomhedernes 
F&U-udgifter, samt til de samlede indirekte økonomiske virkninger, 
der vil blive resultatet af et omfattende program for udvikling af 

- 9 -
telekommunikationerne i  Europa:  beskæftigelse, industriel innovation, 
en øget  produktivitet  hos de enkelte tjenester,  skabelse  af ydedygtige 
små og mellemstore virksomheder osv.. 
c) Foruden på det økonomiske område udgør telekommunikationerne for 
Europa  en samfundsmæssig indsats. Fra det øjeblik, hvor de på afgørende 
måde påvirker vor samlede økonomi - lad os minde om, at med en merværdi 
svarende  til knapt 1% af Fællesskabets bruttonationalprodukt berører 
de direkte 55% af den samlede merværdi og 62% af beskæftigelsen -
vil telekommunikationerne spille en afgørende rolle for hele vor 
fremtid: det er vor livsform og vor sociale organisation, ja selve 
vor kultur  somstlrpå  spil.  Fællesskabet må derfor opridse perspek­
tiverne for  Europa  i en sektor, som virkelig er af vital betydning. 
d) I betragtning af Fællesskabets forpligtelser over for udviklingslandene 
og navnlig over for parterne i Lomé-konventionen bør Fællesskabet 
ligeledes  gøre sig  klart,  hvilken fordel  disse  lande vil kunne drage 
af en europæisk indsats på telekommunikationsområdet: at stille den 
nyeste teknik, som er specielt tilpasset deres behov (stor spredning 
af brugerne, store afstande, et robust udstyr med forenklet betjening), 
til deres rådighed medfører, at de sparer alle de mellemliggende 
trin  i udviklingen af telekommunikation, som vore lande har måttet 
gennemgå. 
Telekommunikation fremtræder således som et værktøj til udvikling 
af u-landene og åbner mulighed for at amortisere europæisk industris 
omfattende forskningsindsats og investeringer. 
8. At fastslå betydningen og nødvendigheden af en europæisk dimension er 
en ting  at drage  effektiv  fordel heraf er en ganske anden. Hvis tele­
kommunikationerne ikke var en sektor, hvor de offentlige myndigheders 
og lovgivningens rolle var så afgørende, ville industriens egen indsats, 
mod  visse  punktvise og supplerende initiativer fra Fællesskabets  side, 
være tilstrækkelig til efterhånden at tilvejebringe den enhed og bevæge­
lighed i markedet i europæisk målestok, således som det på naturlig 
måde er foregået inden for så mange andre sektorer siden 1958. 
Men problemet består netop i, at det påhviler de ti stater, via deres 
respektive  P&T'er,  meget direkte at bestemme udbudet af telekommunikationer: 
hvilke net og hvi Ike.tjenester? I hvilke mængder? Til hvilken pris? 
I hvilken rytme? 

Nar det kommer til stykket, må det befrygtes, at hvis Fællesskabet be­
grænser sig til punktvise og pragmatiske indgreb, vil det forblive  helt 
uden virkning, som det for øvrigt har været tilfældet i fortiden. 
Fællesskabet har først og fremmest brug for at fastsætte et mål, der 
drager størst mulig fordel af den europæiske dimension. Det drejer sig 
om: 
- at stimulere den europæiske produktion af udstyr og tele­
kommunikationstjenester for at skabe betingelser, hvorunder 
Fællesskabets industri kan opretholde sin stærke position på 
det europæiske marked og bevare sin plads som førende eksportør 
på verdensmarkedet; 
- at stille det mest avancerede udstyr og de mest avancerede tele­
kommunikationstjenester til brugernes rådighed på betingelser, 
som sikrer deres internationale konkurrenceevne. 
Erkendelsen  af en europæisk dimension som betingelse for  succes  indebærer 
en gradvis overførsel af bemyndigelser og midler til Fællesskabet. En sådan 
overførsel indebærer på ingen måde nogen ændring af de nationale telead­
ministrationers vedtægter og ansvarsområder og berører heller ikke den 
måde,  hvorpå de finansielle ressourcer i de enkelte lande overføres  mel­
lem :PST og regeringernes budgetter 
En klar og præcis politisk og juridisk fællesskabsramme bliver dermed en 
absolut nødvendighed. 
Det drejer sig om at sætte Fællesskabet i stand til at udpege målet for 
den fælles aktion, at vælge målsætningerne, at vedtage veje og midler, at 
fastsætte fremgangsmåder og tidsfrister inden for en ramme, som sikrer, 
at man vil være i stand til at tage stilling til følgende: 
1) Det sidste aspekt berører det mere generelle problem i forbindelse med 
finansieringen af telekommunikationsnet og -tjenester. Dette problem er 
ikke behandlet i nærværende meddelelse. 

Telekommunikationerne, som udgør grundlaget for informationsteknologierne, 
og via  disse  for hele den europæiske økonomi inden for servicesektoren, 
er af mindst lige så væsentlig betydning for Europas  fremtid  i dag, som 
tilfældet var for stål og kul i begyndelsen af halvtredserne. 
Uden  en passende juridisk rammes gavnlige disciplin, vil det ikke være 
muligt  at gennemføre de nødvendige fremskridt inden for de meget korte 
tidsfrister, som sættes af teknologien og den internationale konkurrence. 
En juridisk ramme betyder imidlertid ikke flere begrænsninger og mere bu­
reaukrati; tværtimod vil det meget  hurtigt  vise sig, at en gradvis  ovei— 
førsel af bemyndigelser og midler til Fællesskabet - hvis  dette  sker som 
Kommissionen  forestiller sig det - i stedet vil føre til færre regler og 
i øvrigt til en mere rationel udnyttelse af de offentlige ressourcer i 
denne  sektor. 
Kommissionen,  som er klar over emnets komplekse karakter, venter ikke, 
at Det europæiske Rad på nuværende stadium vil kunne udstikke endelige 
retningslinjer. Til gengæld ønsker den, at Det europæiske Råd  klart  aner­
kender  behovet for et europæisk  tiltag  inden for telekommunikation, og at 
det godkender den oven for foreslåede målsætning. Kommissionen ønsker, at 
stats-  og regeringscheferne udpeger deres repræsentanter, som  skal  for­
pligte deres regeringer, i en gruppe under Kommissionens forsæde og med 
henblik på overvejelser, for hvilken gruppen selv fastsætter kommisso­
riet  og følgende tidsplan: 
1. En første række overvejelser drejer sig om de specifikke 
aktioner, der  skal  gennemføres: 

- 12 -
a) Hvorledes skal man på fællesskabsplan få vedtaget de mest 
strategiske teknologiske valgmuligheder inden for telekom­
munikation, som drejer sig om: 
- nettenes udformning og ydeevne; 
- deres fuldstændige kompatibilitet; 
- omfanget af tjenester, som tilbydes; 
- de generelle takstfastsættelsesprincipper. 
b) Hvorledes skal man sætte europæisk industri i stand til at  sam­
arbejde på det prækonkurrencemæssige  F&U-plan,  således som 
dette  er  gjort  med  ESPRIT  inden for elektronik, og få indu­
strien til at gennemføre fælles overvejelser om tendenser 
inden for sektoren og om de problemer, som den internatio­
nale  konkurrence rejser? 
c) Hvorledes skal man sikre de enkelte P&T'ers valgfrihed mellem 
deres  leverandører og en udvidelse af markederne for disse 
leverandører? 
d) Hvorledes undgår man, at den stimulans, der gives industrien, 
ikke bremses af en overdreven indførelse af regler, og hvoi— 
ledes  sikrer man den  frie  adgang til  nettet  med hensyn til 
terminaler og tjenester? 
Dette ville først og fremmest indebære: 
- at give de industridrivende fri tilslutning til disse 
net for en omfattende række terminaler og lokalsystemer; 
- at sikre den strengt nødvendige standardisering for at 
gøre denne  frie  adgang  effektiv  og økonomisk; 

- 13 -
- at føre tilsyn med, at det materiel, der tilsluttes  nettet, 
typegodkendes under strengt ensartede betingelser med 
hensyn  til  objektivitet,  tidsfrister og  udgifter. 
e) Hvorledes  skal  man få rumfartspolitikken for telekommunikation 
gjort  til genstand for en overvejelse på fællesskabsplan, 
som tager sigte på: 
- at nyttiggøre de europæiske erfaringer med hensyn til 
systemer  i rummet; 
- via indførelse af fællesnormer at optimere udnyttelsen 
af telekommunikationssystemer i rummet; 
- at finde frem til midler, som ville gøre det  muligt  for 
den pågældende industri bedre at klare sig i konkurren­
cen på verdensplan; 
- at fremme en fælles stillingtagen, som tager hensyn til 
Fællesskabets interesser, i de kompetente internationale 
instanser. 
2. Den anden række overvejelser, som pålægges gruppen af ansvarlige, dre­
jer sig om oprettelsen af et europæisk telekommunikationsorgan. 
Eftersom  Kommissionen ikke selv er i besiddelse af den nødvendige 
kompetence til at gennemføre  disse  opgaver, ville et specialiseret 
fællesskabsorgan kunne udgøre en passende ramme: 
- til vedtagelse af fællesskabsafgørelser, 
- for forhandling på grundlag af fælles stillingtagen i de internatio-
nale  instanser, 
- til lettelse af samarbejdet inden for Fællesskabet og med dets 
nabolande. 

For at de bemyndigelser, der ti Ideles Fællesskabet, kan udøves med 
den nødvendige ekspertise,  effektivitet  og hurtighed, og for at  for­
søget på at opnå enighed ikke hindrer, at der skæres igennem, når det 
er nødvendigt, vil det derfor være hensigtsmæssigt at undersøge op-
·•;•·*'.-ret  te Isen - efter reglerne i  traktaten  - af en specialiseret fæl-
/ : lesskabsinstans under Kommissionens myndighed, og til hvilken Rådet 
skulle  overlade de nødvendige bemyndigelser. Denne instans skulle 
finansieres  over det almindelige budget og dens bemyndigelser udvides 
i takt  med udviklingen af den europæiske  politik  på telekommunika­
tionsområdet. 
3. Gruppen af ansvarlige skulle have til opgave at forelægge en første 
orienterende rapport i december 1983 og sine endelige konklusioner 
i marts 1984. 
9. For sit vedkommende vil Kommissionen med bistand af rådgivere og i snævert 
samarbejde med industrien, brugerne og arbejdsmarkedets parter  fortsat  ana­
lysere  det europæiske telekommunikationsproblem og dermed bidrage til ai— 
bejdet i gruppen for overvejelser på højt plan. 
10. Endelig vil Kommissionen påse, at Fællesskabets nuværende bemyndigelser 
udøves med den målsætning, der af .Det europæiske Rad er opstillet for Fæl­
lesskabets  aktion inden for telekommunikationssektoren.