I alle tre tilfælde er programmerne veldefinerede med hensyn til omfang, budget og planlægning, samt slutdatoer der er planlagt ud over den nuværende finansieringsperiode. Deponeringen af brugt brændsel og radioaktivt affald i et dybt, geologisk deponeringsanlæg er ikke omfattet af programmerne og skal fastlægges af hver enkelt medlemsstat i dens nationale program for forvaltning af brugt brændsel og radioaktivt affald i overensstemmelse med det relevante direktiv,.

De to forordninger retter sig mod det generelle formål at hjælpe de respektive medlemsstater med at nå sikkert i mål med dekommissioneringen, samtidig med at de højeste sikkerhedsstandarder opretholdes.

Det er vigtigt at bemærke, at de gældende forordninger begrænser omfanget af programmerne til kun at omfatte dekommissionering og udelukker afbødende foranstaltninger i energisektoren, som blev støttet i tidligere perioder. Sådan et skift fra finansiering af en kompleks blanding af energi- og dekommissioneringsprojekter til én fokuseret indsats rettet mod dekommissioneringsprogrammer understøttet af godkendte detaljerede dekommissioneringsplaner var en afgørende forudsætning for øget effektivitet og virkningsgrad.

I henhold til artikel 9 i de to forordninger adresserer evalueringen også, hvorvidt der er behov for at ændre de specifikke mål og gennemførelsesprocedurer beskrevet i henholdsvis artikel 2, stk. 2, og artikel 7.

Kommissionen har under FFR 2014-2020 rapporteret om dette emne tre gange,,. Nærværende rapport, som angivet i køreplanen for midtvejsevalueringen, analyserer og præsenterer:

Rådet vedtog to forordninger, den 13. december 2013 om at yde støtte til disse dekommissioneringsprogrammer i den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020, og som fortsætter den bistand, der er givet i tidligere perioder.

Programmerne følger generelt planen om at opnå de specifikke formål i forordningerne med finansieringen angivet i denne FFR. Der er observeret en tydelig tendens til øget effektivitet igennem overvågningsaktiviteterne, hvilket bekræftes af uafhængige eksperter. På visse områder har risikoen for forsinkelser behov for yderligere dæmpning og tæt opfølgning.

Denne rapport vurderer, hvorvidt programmerne følger planen om at opnå deres tilsigtede formål, og inkluderer anbefalinger til, hvordan deres gennemførelse kan forbedres. Rapporten følges af et arbejdsdokument, som angiver faktiske oplysninger og analyse.

Gennemførelsesprocedurerne7 fastlægger referencescenariet for hvert dekommissioneringsprogram op til den respektive sluttilstand og angiver konkrete mål for hvert specifikt formål.

Relevans

(1)Hvad angår FFR 2014-2020 er de generelle og specifikke formål med programmerne fortsat yderst relevante for at imødekomme de behov, der blev identificeret, da FFR'en blev udarbejdet (det vil sige fremskridt i forbindelse med dekommissioneringen ud over det punkt, hvor der ingen vej er tilbage, og opnåelse af forbedret sikkerhed).

Sammenhæng med andre EU-politikker

(2)Forordningerne stemmer overens med EU-politikker, som sigter mod at sikre det højeste niveau af nuklear sikkerhed. Programmernes juridiske grundlag er designet til at være i fuld overensstemmelse med Euratomtraktatens gældende ret, særligt på området for nuklear sikkerhed, og håndteringen af brugt brændsel og radioaktivt affald8. Dette er med forbehold af den ekstraordinære EU-finansiering, som er resultatet af de specifikke historiske begivenheder, der understøtter programmerne. Bistand fra EU sikrede, at man fulgte øjeblikkelige demonteringsstrategier, hvilket gjorde det muligt at nedbringe niveauet af strålingsrisikoen hurtigere og forhindrede, at der blev videregivet en uacceptabel byrde til de fremtidige generationer, samtidigt med at medlemsstaternes ansvar blev delvist dækket.

(3)Medlemsstaterne formede programmernes omfang ved at opfylde forhåndsbetingelser. Dette medførte, at den langsigtede håndtering af brugt brændsel og højradioaktivt affald er blevet udtrykkeligt udelukket fra programmerne og fortsat er medlemsstaternes finansielle ansvar i tråd med Rådets direktiv 2011/70/Euratom.

(4)Programmerne stemmer også overens med EU-politikkerne på områder såsom miljøbeskyttelse og social beskyttelse.

Effektivitet

(5)Der er til dato opnået fremgang i alle tre programmer, og langvarige problemer, som blev videreført fra den tidligere finansielle ramme, er med tiden blev løst. De primære infrastrukturer til håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald blev enten operationelle eller er i de afsluttende stadier af indkøring, hvorved der tilføres nyt momentum til dekommissioneringsaktiviteterne.

(6)På alle tre anlæg har D&D i turbinehallerne og hjælpesystembygningerne gjort fornuftige fremskridt. Det er lykkedes dekommissioneringsoperatørerne at identificere og fjerne flaskehalse i processerne.

(7)Der er gjort fremskridt inden for D&D i reaktorbygningerne (kontrolleret område) og på de tre anlæg, som stemmer overens med de respektive programmers tidsplaner og slutdatoer.

(8)Dekommissioneringsprogrammernes primære output er materialer, som enten skal genbruges eller genanvendes, og konditioneret radioaktivt affald, som enten skal opbevares midlertidigt (midlertidigt affaldslager) eller bortskaffes. For de tre programmer har disse output været mindre end planlagt til dato af flere årsager: (i) indbyggede usikkerheder i karakteriseringen af anlæggene medførte, at målværdierne blev overvurderet; (ii) lavere input til faciliteter til affaldshåndtering fra demonteringsaktiviteter; og (iii) tekniske udfordringer i forbindelse med specifikke videreførte affaldsstrømme. Affaldshåndteringsprocesserne har ikke desto mindre vist sig generelt at være i stand til at levere den nødvendige produktivitetsmængde med de højeste sikkerhedsstandarder.

Virkningsgrad

(9)I begyndelsen af den aktuelle FFR fastlagde de tre medlemsstater detaljerede dekommissioneringsplaner for at opfylde alle forhåndsbetingelserne. De overordnede omkostningsestimater for programmerne blev derfor medtaget og opdateret med hensyn til tidligere problemer. I 2016 afsluttede Kommissionen sin vurdering af disse nye planer og konkluderede, at de var fuldstændige, relevante, altomfattende, og at de overordnede omkostningsestimater generelt var passende – hvilket understøttes af resultaterne i en uafhængig gennemgang11 – såfremt de uforudsete udgifter øges til 16 %. Både grænserne for omfanget af EU-bistanden og referenceomkostningerne er derfor tydeligt fastsat for at kunne overvåge omkostningseffektiviteten.

(10)Analysen viser, at programmerne generelt er blevet gennemført på en omkostningseffektiv måde i den aktuelle finansielle ramme, og at programmeringsprocessen har et meget højere modningsniveau.

(11)Finansiel benchmarking af dekommissioneringsaktiviteter er fortsat en udfordring på verdensplan. Denne begrænsning afspejles i de vanskeligheder, der er forbundet med at sammenligne de tre programmer med hinanden og med andre dekommissioneringsprogrammer, på trods af den mere udbredte brug af International Structure for Decommissioning Costing.

(12)Analysen identificerede også de primære faktorer, som påvirker omkostningseffektiviteten:

·Den forvaltning, der har fundet sted siden 2014, har styret programmerne mod øget effektivitet, og organisatoriske ændringer har haft en positiv virkning på omkostningseffektiviteten.

·Forøgede niveauer af nationale bidrag har angiveligt understøttet en større ansvarlighed og økonomisk egeninteresse i medlemsstaterne. Der var dog ikke nogen evidens for, at en højere andel af nationale bidrag på niveau med individuelle projekter medfører en højere præstation.

·Rettidig gennemførelse er afgørende for omkostningseffektivitet. Fjernelse af vejspærringer, som blev overført fra den tidligere finansielle ramme, samt indhentning af ophobede forsinkelser, hvor det var muligt, har bidraget til omkostningseffektiviteten (f.eks. løsninger på langvarige kontraktmæssige uenigheder i Ignalina). Ydermere udstyrede metodologien med forvaltning af optjent værdi samt sættet af vigtige præstationsindikatorer programmets interessenter med et sæt værktøjer til at forudse konsekvensen af forsinkelser med udsigt til at mildne eller undgå negativ effekt for omkostningerne (se f.eks. informationsboksen om Bohunice-programmet).

·Arbejdsomkostningerne er væsentlige og i sagens natur en tidsafhængig komponent af dekommissioneringsomkostningerne. Når arbejde primært udføres af dekommissioneringsoperatørens personale, kan påløbne forsinkelser påvirke omkostningerne, især når de påvirker den kritiske sti, det vil sige programmets slutdato. Strategier for eksternalisering skaber tilstrækkelig fleksibilitet til at justere behov og indsatser, så denne risiko kan mindskes. Gennemførelsen af sådanne strategier er veludviklede i Bohunice og oplever fremgang i Ignalina, hvor der blev oprettet en struktureret plan i 2017 om, hvorvidt man skulle fremstille eller købe.