Nr. C 292/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3. 12. 77 
delige  Fond  blev  oprettet,  vil være  betydelig  mindre 
end de  samlede  budgetmæssige  betalingsbevillinger 
på 850  mio  RE.  På basis  af 82 % af de afsatte  midler 
vil betalingerne  beløbe  sig til lidt  mere  end  halvdelen 
af Fonden.  Udvalget  vil gerne  understrege,  at Regio-
nalfonden  også  kan  virke  som  supplerende  EF-fond 
ved at yde  finansieringsbistand  og opmuntre  til in-
vestering  i projekter  udviklet  med  henblik  på mind-
skelse  af det  nuværende  arbejdsløshedsniveau,  og det 
håber,  at procedurerne  kan  ændres  således,  at man 
kan udnytte  de praktiske  fordele,  der  knytter  sig  til 
en tidlig  overførelse  af bestandsmidler. Dette  blev  der  slået  kraftigt  til lyd  for  i en tidligere 
ØSU-udtalelse),  og Udvalget  er skuffet  over,  at den 
ikke  finder  de henstillinger,  det fremkom  med  i udta-
lelsen  om  den  første  årsberetning,  omsat  i handling  i 
den foreliggende  beretning.  Udvalget  er enig  med 
Kommissionen  i, at Fondens  effekt  ikke  kan  anskues 
isoleret  (pkt.  6 i anden  årsberetning  1976),  og da det 
er ønskeligt,  at disse  oplysninger  får  størst  mulig 
udbredelse  (pkt.  80 i andens  årsberetning  1976),  ville 
det være  særdeles  hensigtsmæssigt,  om  regionalfonds-
beretningen  indeholdt  en oversigt  over  den  støtte,  der 
er ydet  hver  enkelt  medlemsstat  fra alle  EF-kilder. 
7. Kontrol 
7.1. I  beretningen  omtales  Kommissionens  kontrol 
med  projekterne  (pkt.  59 i anden  årsberetning  1976). 
Siden  Fondens  oprettelse  har  der  været  foretaget  131 
kontrolbesøg,  medens  der  er ydet  støtte  til ialt  2 728 
projekter.  I mangel  af en ordning  med  decentraliseret 
ansvar,  hvilket  findes  i visse  medlemsstater  (pkt.  62 i 
anden  årsberetning  1976),  må det  være  vanskeligt  at 
sikre  den  fysiske  tilstedeværelse  af Kommissionens-
personale.  Udvalget  sætter  imidlertid  et spørgsmåls-
tegn  ved  betimeligheden  af denne  stikprøvekontrol, 
især i de første  år, Fonden  er i drift. 
8. Samordning  af regionalpolitiske 
EF-instrumenter 
8.1. Udvalget  anerkender,  at der  i beretningen 
lægges  stor  vægt  på nødvendigheden  at at sikre  en 
samordning  af EFs  politik  og  sammenhæng  i den 
støtte,  der  ydes  gennem  diverse  EF-finansieringsin-
strumenter  (pkt.  71 ff i den  anden  årsberetning  1976). 9. Fondens  størrelse 
9.1. Seks  medlemsstater  ansøgte  om  bevillinger  ud 
over  de beløb,  de er berettiget  til;  heriblandt  gik  to 
ansøgninger  helt  op til 143  %. Ialt  beløb  ansøgnin-
gerne  i 1976  sig til investeringer  på 5 342,45  mio  RE, 
som beslutningerne  dog  reducerede  til de ialt  god-
kendte  4 731,73  svarende  til hele  forpligtelsesbevillin-
gen. Nogle  ansøgninger  blev  udskudt  til 1977  på 
grund  af manglende  midler,  og de vil da atter  blive 
taget  under  overvejelse. 
9.2. Det  står  fast,  at Fondens  størrelse  ikke  svarer 
til behovene,  og mens  Udvalget  med  tilfredshed  no-
terer  sig de oplysninger,  der  er tilflydt  den  om  Kom-
missionens  forslag  til 1978-budgettet,  må den  beklage, 
at der  ikke  blev  gjort  nogen  bestræbelser,  såsom  en 
supplerende  afstemning,  for  dels  at råde  bod  på den 
inflationsskabte  forringelse  af Fondens  midler,  og dels 
at imødekomme  Fællesskabets  presserende  behov  i 
1976  og 1977. 
Bruxelles,  den  29.  september  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand 
for Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om  »Industrielle  forandringer  og beskæftigelsen  — status  over  industripolitik-
ken og fremtidsperspektiver« 
Udvalgets  udtalelse  har  ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin  139.  plenarforsamling  på forslag  fra sit præsidium  at afgive 
en udtalelse  om det  nævnte  emne. 
3.12.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 292/17 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 151.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxel-
les den 28./29.  september  1977  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  20, stk.  4, i Udvalgets  for-
retningsorden, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  på plenarfor-
samlingen  den  26. maj  1976  om på forslag  af Udval-
gets præsidium  at udarbejde  en udtalelse  om »Indu-
strielle  forandringer  og beskæftigelsen  — status  og 
fremtidsperspektiver«  og at pålægge  Afdelingen  for 
industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  at for-
berede  arbejdet, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  på 
mødet  den  7. september  1977. 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. Carstens, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  151.  ple-
narforsamling  den  28. og 29. september  1977,  mødet 
den 28. september  1977,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Fællesskabet  er i særlig  grad  afhængigt  af samhandel 
og international  arbejdsdeling,  ikke  mindst  på grund 
af sin fattigdom  på råstoffer  og energiprodukter,  og 
er ikke  en selvforsynende  økonomisk  enhed;  den 
relativt  stabile  monetære  orden  og frihandelssystemet 
har dog  gjort  det muligt  at overvinde  disse  vanskelig-
heder; 
under  den  nuværende  krise  er en række  problemer 
opstået  eller  trådt  tydligere  frem  såvel  indadtil  som 
udadtil  (inflationen,  den  katastrofale  arbejdsløshed, 
betalingsbalanceproblemerne,  de  nye  forbindelser 
med og forpligtelser  over  for udviklingslandene  osv.); 
en tilpasning  af de industrielle  strukturer  er derfor  en 
afgørende  forudsætning  for  den  europæiske  indu-
stris fortsatte  eksistens; 
EF's industrielle  udvikling  er særdeles  væsentlig  for 
beskæftigelsen  — 
med 63 stemmer  for og 31 imod,  mens  1 undlod  at 
stemme FREMSAT  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Forandringer  i det  industrielle  miljø 
1.1. Industristrukturerne  er ikke  statiske,  men  un-
dergår  til stadighed  forandringer  såvel  i national  som 
i international  sammenhæng.  Især  påvirkes  struktu-
rerne  ikke  blot  af den  internationale  situation,  men 
også  af den  indre  situation  i medlemsstaterne  og i 
Fællesskabet;  de påvirkes  af ændringer  i efterspørgsel 
og udbud,  af udviklingen  i den  tekniske  verden,  af 
fremkomsten  af nye  produkter,  og af forandringer, 
som berører  konkurrencesituationen. 
1.2. Især  må den  fremadskridende  industrialisering 
af udviklingslandene  tages  i betragtning.  Man  ved 
ikke,  hvor  hurtigt  denne  industrialisering  vil foregå, 
men i betragtning  af de forpligtelser,  Fællesskabet  har 
påtaget  sig til dens  fremme,  kan  udviklingen  tænkes 
at blive  ganske  hurtig.  En industrialisering  i udvik-
lingslandene,  som  giver  disse  en højere  levestandard, 
vil få virkninger  for industrilandene,  såvel  for impor-
tens som  for eksportens  vedkommende. 
1.3. Hurtig  teknologisk  udvikling  og deraf  føl-
gende  større  investeringer  pr.  arbejdstager  bliver 
givetvis  en væsentlig  faktor  i de næste  par år. Samti-
dig vil  industristrukturerne  i Fællesskabet  fortsat 
blive  meget  kraftigt  påvirket  af de stigende  priser  på 
råvarer  og energi,  ligesom  industristrukturerne  vil 
blive  påvirket  af et stadig  mere  intensivt  pres  på det 
europæiske  marked  fra de store  industrilandes  side, 
herunder  USA  og Japan,  efter  sænkningen  af told-
skrankerne.  Specielt  siden  recessionens  begyndelse  har 
mange  lande,  herunder  Fællesskabet  og dets  med-
lemsstater,  indført  en række  foranstaltninger,  såsom 
tilskudsordninger  og forskellige  former  for importre-
striktioner,  som  i stadig  højere  grad  ændrer  den  tradi-
tionelle  ramme  om samhandelen. 
1.4. Endelig  skal  der nævnes  en række  interne  fak-
torer,  f.eks.  miljøbeskyttelse,  ændringer  i efterspørg-
selsmønsteret  (som  særlig  skyldes  indtægtsstigning  og 
øget fritid),  industriforurening  samt  større  hensynta-
gen til den  enkeltes  og samfundets  behov. 
Nr. C 292/18 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3.12.  77 
1.5. Under  alle  omstændigheder  synes  der  ikke  at 
herske  tvivl  om,  at industrien  i Fællesskabet  i de 
nærmeste  år vil  komme  til at stå  over  for  meget 
omfattende  tilpasnings-  og  omstruktureringsproble-
mer med  følger  for arbejderne  i industrien.  Mens  det 
i tresserne  med  disse  års fulde  beskæftigelse  ikke  var 
forbundet  med  særlige  vanskeligheder  at foretage  til-
pasninger,  vil dette  blive  betydeligt  vanskeligere  i en 
periode  med  stor  arbejdsløshed. 
1.6. Da  EØF-traktaten  blev  til, blev  industripolitik 
ikke  eksplicit  medtaget,  hovedsageligt  fordi  en indu-
stripolitiks  hovedindhold  da blev  anset  for  at være 
fjernelsen  af hindringerne  for samhandelen.  I dag  kan 
det konstateres,  at Rom-traktatens  bestemmelser 
om afskaffelse  af cfe klassiske  toldmæssige  og ikke-
toldmæssige  handelshindringer  i vidt  omfang  er reali-
serede,  selvom  der  stadig  findes  handelshindringer  af 
teknisk  og administrativ  art,  som  angribes  i for lang-
somt  tempo.  Behovet  for industripolitik  er imidlertid 
større  som  følge  af de dybtgående  ændringer,  der fin-
der sted  af såvel  politisk  som  erhvervsmæssig  art i det 
internationale  samfund. 
1.7. Da  der  ikke  eksisterer  en fællesskabsindustri-
politik  udvikler  de nationale  industripolitikker  sig ud 
fra rent  nationale  hensyn  og de risikerer  at modvirke 
hinanden  på grund  af de snævre  horisonter,  således  • 
at hvad  der  i et land  måtte  styrke  industrien  og der-
med beskæftigelsen,  underminerer  industrien  og der-
med beskæftigelsen  i andre  lande.  Alle  lande  fører  i 
realiteten  industripolitik,  men  som  regel  er den  impli-
cit snarere  end  eksplicit.  Dette  har  medvirket  til at 
vanskeliggøre  etableringen  af en industripolitik  på 
fællesskabsniveau.  Selv  om  de enkelte  medlemsstater 
således  har  truffet  foranstaltninger  til indgreb  i øko-
nomien  (f.eks.  4-års  planer,  økonomiske  ekspansions-
love,  investeringskontrol)  har  Fællesskabet  hidtil  ikke 
været  i besiddelse  af passende  instrumenter,  skønt 
dette  er absolut  nødvendigt  for skabelsen  af en indu-
stripolitik  på EF-plan. 
2. Industripolitikkens  principper  og målsætninger 
a) Industripolitikkens  vcesen 
2.1. Industripolitik  er vanskelig  at definere.  Ingen 
definition  vil i sig selv  være  tilstrækkelig,  bl.a.  fordi 
industripolitik  kun  har  mening  set i relation  til andre 
typer  politik.  Industripolitik  er måske  navnlig  en 
særlig  synsvinkel  ud fra  hvilken  man  betragter  det 
samspil  af forskellige  politikker,  som  har  konsekven-
ser for industrien,  f.eks.  økonomisk  og monetær  poli-
tik, social-  og arbejdsmarkedspolitik,  regionalpolitik, 
handelspolitik  og miljøpolitik.  Ikke  bare  abstrakte eller  principielle  politikker  og delpolitikker,  men  også 
generelle  konkrete  forholdsregler,  støtteordninger, 
restriktioner  osv.,  der  direkte  har  indvirkning  på in-
dustriens  forhold,  omfattes  af denne  synsvinkel  kal-
det industripolitik. 
2.2. Det  er karakterisk  for  industripolitik  i denne 
udtalelses  forstand,  at den  anskuer  industrien  som 
foretagender,  der i kraft  af at producere  og afsætte  er 
indkomst-  og i et vist  omfang  formueskabende.  Det 
anvendte  industribegreb  omfatter  såvel  den  offentlige 
som den  private  sektor  og såvel  store  som  små  virk-
somheder  og håndværksvirksomheder. 
2.3. En  industripolitik  skal  fungere  enten  for  det 
samspil  af politikker,  som  samfundet  etablerer  med 
henblik  på at nå de mål,  det sætter  sig,  herunder  fort-
sat forbedring  af levevilkårene,  større  behovstilfreds-
stillelse  for  forbrugerne,  mulighed  for  beskæftigelse 
for alle  arbejdsdygtige,  rationel  anvendelse  af råmate-
rialer  og energi,  opfyldelse  af den  enkeltes  og sam-
fundets  reelle  behov  gennem  fremstilling  af kvalitets-
varer  og tjenesteydelser  til lavest  mulige  pris  samt  en 
ikke-forurenende  produktion,  som  fremmer  genan-
vendelse  og bekæmper  spild.  En væsentlig  forudsæt-
ning  for  opnåelsen  af disse  mål  er en konkurrence-
dygtig  industri. 
2.4. På  baggrund  af Fællesskabets  fundamentale 
afhængighed  af den  øvrige  verden  er det nødvendigt, 
at der  skabes  og opretholdes  sådanne  forhold  i Fæl-
lesskabet,  at industri  kan  trives,  udvikle  sig og ny in-
dustri  opstå,  at industrien  er i stand  til at tilpasse  sig 
ændrede  forhold  og gennemføre  den  omstrukturering, 
der bestandig  er behov  for,  og at industrien  kan  være 
og forblive  konkurrencedygtig  over  for industri  i den 
øvrige  verden. 
b) Beskæftigelsen 
2.5. En  industripolitik  må  også  omfatte  beskæfti-
gelsen.  En industripolitik,  der ikke  omfattede  beskæf-
tigelsesskabende  foranstaltninger  for  EF's  arbejdsta-
gere,  ville  være  uacceptabel.  Dette  gælder  ikke  mindst 
i en periode  med  omfattende  arbejdsløshed  som  den 
nuværende. 
2.6. Konjunkturarbejdsløsheden  kan  ikke  undgå  at 
øve indflydelse  på  industripolitiske  beslutninger. 
Denne  form  for arbejdsløshed  søges  løst  ved  hjælp  af 
økonomiske,  monetære  og sociale  foranstaltninger, 
hvor  man  har  den  langsigtede  politiks  målsætninger 
in mente. 
2.7. Afskaffelsen  af den  strukturelle  arbejdsløshed 
er imidlertid  en anden  sag  og på dette  område  må in-
dustripolitikkens  bidrag  have  relation  til det  længere 
3. 12. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 292/19 
løb og til de industrielle  produktions-  og afsætnings-
strukturer  i Fællesskabet  og på verdensmarkedet. 
2.8. Afgørende  for  industriens  og industripolitik-
kens  bidrag  til skabelse  af arbejdspladser  er en rime-
lig kvantitativ  og kvalitativ  vækst,  rimelig  købekraft, 
rimeligt  stabile  økonomiske  og monetære  forhold  i 
Fællesskabet  som  på  verdensplan  samt  en  fælles-
skabs-industripolitik,  som  giver  en optimal  baggrund 
for skabelsen  og opretholdelsen  af konkurrencedygtig 
industri,  således  at Fællesskabets  industri  får mulig-
hed for  at tilkæmpe  sig den  størst  mulige  andel  af 
væksten  i verdensproduktionen. 
2.9. En  rimelig  stabil  udvikling  som  nævnt  in-
debærende  de nødvendige  finansieringsmuligheder  vil 
skabe  baggrund  for  en udvidelse  af industriers  inve-
steringer.  Under  alle  omstændigheder  bør  der  drages 
omsorg  for,  at denne  udvidelse  af investeringerne  be-
varer  eller  skaber  beskæftigelse.  Udvalget  henstiller, 
at man  på  nationalt  og  europæisk  plan  ihærdigt 
bestræber  sig  på at mobilisere  de ressourcer  og in-
strumenter,  som  er nødvendige  for  at gennemføre 
ovenstående  målsætninger,  da  den  strukturelle 
arbejdsløshed  jo ikke  blot  er et nationalt  problem  og 
ikke  udelukkende  kan  afskaffes  gennem  nationale  vir-
kemidler. 
2.10.  Den  teknologiske  udvikling  skrider  hastigt 
frem  og den  internationale  konkurrence  tvinger  virk-
somhederne  til at rationalisere.  Det  er derfor  sandsyn-
ligt, at skabelsen  af nye  arbejdspladser  i den  tertiære 
sektor  i væsentlig  grad  må  bero  på den  private  og 
den offentlige  sektor.  Vækst  og beskæftigelse  i den 
industrielle  sektor  er imidlertid  afgørende  også  for 
vækst  og beskæftigelse  i servicesektoren. 
2.11.  En  forcering  af aktiviteten  udover  hvad 
forholdene  i Fællesskabet  og i de lande,  hvormed 
Fællesskabet  samhandler,  muliggør,  vil resultere  i be-
talingsbalancevanskeligheder  over  for den  omgivende 
verden,  hvoraf  Fællesskabet  er afhængigt,  hvilket  risi-
kerer  at tvinge  dette  til en reduktion  af aktiviteten. 
c) Almen  og  faglig  uddannelse 
2.12.  Udvalget  påpeger,  at der  hersker  både  kvan-
titativ  og kvalitativ  uligevægt  mellem  uddannelse  og 
beskæftigelse.  Således  rammer  ledigheden  især  de 
ukvalificerede.  Ligeledes  er den  særligt  høje  ledighed 
blandt  kvinder  for  en del  resultatet  af manglende 
uddannelse.  Samtidig  har  der  i de seneste  år været  en 
foruroligende  stigning  i arbejdsløsheden  blandt  unge universitetsuddannede  og mange  højtuddannede  kan 
ikke  komme  til at udøve  den  profession,  de har  kvali-
ficeret  sig til, samtidig  med  at de er utilstrækkeligt 
kvalificerede  til de  disponible  beskæftigelsesmulig-
heder. 
2.13.  Der  bør  lægges  megen  vægt  på bred,  generel 
uddannelse  på alle  niveauer,  da ændringerne  i udbud 
og efterspørgsel  efter  arbejdskraft  sker  hurtigt  og der-
for er vanskelige  at forudsige.  Der  bør  snarest  træffes 
almene  og  faglige  uddannelsesforanstaltninger  idet 
sådanne  først  bærer  frugt  på mellemlang  sigt: 
3. Fremgangsmåder 
3.1. En  industripolitik  vil omfatte  etableringen  af 
en ramme  (f.eks.  det fælles  marked),  inden  for  hvil-
ken markedskræfterne  bringer  balance  mellem  udbud 
og efterspørgsel  og formidler  den  nødvendige  tilpas-
ning  til forandringer.  Den  indebærer  tillige  foranstalt-
ninger  til fremme  af forskning  og udvikling  samt  pas-
sende  foranstaltninger  til støtte  for vanskeligt  stillede 
sektorer,  idet  markedskræfterne  ikke  alene  er i stand 
til at løse  problemerne  på tilfredsstillende  vis. 
3.2. Man  bør  være  opmærksom  på, at der  i en in-
dustripolitik  lægges  særlig  vægt  på strukturproblemer 
snarere  end  på  konjunkturproblemer,  og  at 
sidstnævnte  bør  løses  uden  at der  opstår  nye  struktu-
relle  problemer.  Dette  kapitel  omhandler  en række 
fremgangsmåder  inden  for underafdelinger  af den  ge-
nerelle  ramme,  dvs.  det  fælles  marked,  innovation, 
forskning  og udvikling,  vanskeligt  stillede  sektorer, 
støttekriterier  samt  sektorpolitik. 
a) Det  fælles  marked 
3.3. Rom-traktaten  må anses  for grundlaget  for en 
fælles  industripolitik,  eftersom  den  har  til formål  at 
etablere  et fælles  marked,  inden  for  hvilket  alle  hin-
dringer  for  den  fri bevægelighed,  for varer  og tjene-
ster samt  for personer  og kapital  efterhånden  fjernes. 
Sigtet  var,  og er fremdeles,  skabelsen  af lige  vilkår  for 
alle virksomheder  og personer  med  henblik  på at 
opnå  en så effektiv  produktion  som  muligt  til gavn 
for Fællesskabets  forbrugere,  men  også  med  henblik 
på at gøre  EF's  virksomheder  konkurrencedygtige  på 
verdensmarkedet. 
3.4. Der  er gjort  en indsats  for fjernelse  af hindrin-
ger for  samhandelen,  men  adskillige  resterer  og nye 
opstår  stadig.  Det  er afgørende  vigtigt  for  en fælles 
Nr. C 292/20 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3. 12. 77 
industripolitik,  at der  fra alle  sider  sættes  mere  ener-
gisk ind på en afvikling  af sådanne  hindringer  — især 
tekniske  handelsændringer  og begrænsningerne  for et 
frit EF-marked  for  offentlige  myndigheders  indkøb. 
En indsats  på disse  områder  må  have  en høj  priori-
tet. 
3.5. Inden  for  det  fælles  marked  er det  vigtigt  at 
undgå  konkurrenceforvridning,  hvorfor  der  etablere-
des en konkurrencepolitik  ved  en række  bestemmel-
ser om  aftaler,  dominerende  stilling  i markedet  og 
offentlig  støtte  til virksomheder,  senere  udbygget  gen-
nem administrativ  praksis  og retspraksis. 
3.6. Medlemsstaternes  industripolitik  er ofte  i vid 
udstrækning  baseret  på statstilskud.  Dette  tilskynder 
medlemsstaterne  til at læsse  deres  vanskeligheder 
over  på andre  medlemsstater  og fører  til en ineffektiv 
ressourcefordeling  set med  Fællesskabets  øjne. 
3.7. Ifølge  traktatens  konkurrencebestemmelser 
skal Fællesskabet  føre  tilsyn  med  sådan  støtte.  Art.  92 
og 94 tillægger  Kommissionen  betydelige  kontrolbe-
føjelser  overfor  både  industriel  og  ikke-industriel 
national  støtte  (forhåndsundersøgelse  af støtteforslag, 
løbende  kontrol  med  eksisterende  støtte,  omfattende 
beføjelser  til efter  eget  skøn  at godkende  eller  forka-
ste støtte). forskellige  grunde  og under  forskelligt  pres  fristes 
til at træffe  nationale  foranstaltninger,  som  i 
utilstrækkelig  grad  er samordnet  med  de andre 
medlemsstaters  foranstaltninger,  ud fra  den  illu-
sion,  at den  kan  løse  problemerne  ensidigt.  Intet 
vil være  farligere  end  en sådan  illusion.  ^Det  må 
derfor  undgås,  at der  ved  hjælp  af bevarende 
støtte  til vanskeligt  stillede  sektorer  og virksom-
heder  eller  ved  eksportstøtte  i forbindelserne  in-
den for Fællesskabet  udvikles  en national  protek-
tionisme;  der  må  ligeledes  drages  omsorg  for,  at 
ønsket  om  at sætte  gang  i investeringerne  igen 
ikke  fører  til overbudspolitik  mellem  medlemssta-
terne  for at tiltrække  nye  investeringer. 
Fremfor  alt  må  konjunkturbestemte  aspekter 
ikke  længere  tilsløre  den  kendsgerning,  at krisen 
fremover  må  løses  ved  dybtgående  ændringer  i 
Fællesskabets  industristruktur  enten  ved  rationali-
sering  eller  omstilling  til anden  virksomhed;  de 
bevarende  foranstaltninger,  som  navnlig  af sociale 
hensyn  undertiden  har  måttet  godkendes,  må vige 
for incitamenter,  der  for  fremtiden  centreres  om 
de nødvendige  tilpasninger,  som  desuden  bidrager 
til inflationsbekæmpelsen«. 
3.10.  I  art.  90 hedder  det,  at offentlige  virksomhe-
der såvel  som  alle  andre  virksomheder,  er underka-
stet traktatens  bestemmelser. 
3.8. I  EØF-traktatens  art.  93,  stk.  3, fastsættes  det 
udtrykkeligt,  at medlemsstaterne  »skal  underrette 
Kommissionen  om  enhver  påtænkt  indførelse  eller 
ændring  af støtteforanstaltninger«  og  medlemssta-
terne  retter  sig da generelt  også  efter  disse  bestemmel-
ser. Kommissionen  har  ifølge  traktaten  beføjelse  til at 
ophæve  eller  ændre  de nationale  støtteforanstaltnin-
ger, som  den  måtte  anse  for uforenelige  med  Fælles-
markedet.  Med  udøvelsen  af disse  beføjelser  opfylder 
den sine  forpligtelser  ifølge  traktaten;  domstolene 
fører  kontrol  med  opfyldelsen  af disse  forpligtelser 
(art. 175  og 215)  og kan  gribe  ind i tilfælde  af mislig-
holdelse  fra Kommissionens  side. 
3.9. I  en kommentar  til den  6. beretning  om  EF's 
konkurrencepolitik  har  det  ansvarlige  kommissions-
medlem,  hr. Vouel,  bemærket  følgende  om regerings-
støtte  til inflationsbekæmpelse  og beskæftigelses-  og 
investeringsfremmende  foranstaltninger: 
»Jeg  vil ikke  lægge  skul  på,  at det  er særdeles 
vanskeligt  at undgå,  at den  fælles  interesse  gen-
nem støtte  sættes  i anden  række,  og at en stat  af 3.11.  Hr.  Vouel  fremsatte  følgende  kommentarer 
om offentlige  virksomheder: 
»Endelig  har  Kommissionen  med  hensyn  til de 
offentlige  virksomheder,  der  falder  ind  under  art. 
90, i sin beretning  gjort  rede  for,  hvilke  forpligtel-
ser både  medlemsstaterne  og disse  virksomheder 
selv skal  opfylde.  I den  nuværende  situation  er det 
særlig  vigtigt  at nå frem  til, at den  offentlige  sek-
tor integreres  bedre  i Fællesmarkedet,  og at der 
ved denne  integrering  tages  hensyn  til den  særlige 
rolle,  som  denne  sektor  ofte  må indtage  enten  på 
det økonomiske  eller  det  sociale  område.  Jeg  vil 
lægge  særlig  vægt  på problemet  vedrørende  gen-
nemsigtigheden  af forbindelserne  mellem  disse 
virksomheder  og den  regering,  under  hvis  beskyt-
telse  de står,  og problemet  vedrørende  åbning  af 
deres  indkøb  for leverandører  i hele  Fællesskabet. 
Det er min  hensigt  — efter  i den  sjette  beretning 
at have  fastlagt  vor  indstilling  over  for de offent-
lige virksomheder  — i nær  fremtid  at indlede  en 
forhåbentlig  frugtbar  dialog  om  dette  emne  med 
de forskellige  berørte  kredse«. 
3. 12. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 292/21 
3.12.  For  at udvikle  en passende  industripolitik  og 
sikre,  at europæiske  virksomheder  ikke  hindres  i at 
opnå  optimal  størrelse,  er det  vigtigt  at træffe  pas-
sende  foranstaltninger  til fjernelse  af bestående  skat-
temæssige  og lovgivningsmæssige  hindringer  for  et 
samarbejde  mellem  og  fusioner  af virksomheder. 
Udvalget  påpeger,  at det den  28. februar  1974  vedtog 
sin udtalelse  om  forordningsforslaget  om  kontrol 
med virksomhedssammenslutninger  med  74 stemmer 
mod  15 medens  25 undlod  at stemme,  og anmoder 
Rådet  om snarest  at vedtage  dette  forslag. 
3.13.  Overfor  en forventet  udvikling  karakteriseret 
ved hurtige  og omfattende  forandringer  i teknologien 
og konkurrenceforholdene  må  små  og mindre  virk-
somheder  i kraft  af deres  betydelige  fleksibilitet  for-
modes  ofte  at have  bedre  muligheder  for  hurtig  til-
pasning  end  store  virksomheder.  Bestræbelserne  for 
at sikre,  at virksomhederne  får mulighed  for  at opnå 
optimal  størrelse,  må ikke  føre  til, at små  og mindre 
virksomheder  udsættes  for urimelig  konkurrence.  En-
hver  industripolitisk  foranstaltning  bør  gennemføres 
under  hensyntagen  til små  og mindre  virksomheders 
fremtidige  udvikling  og til mulighederne  for  at etab-
lere nye  små  og mindre  virksomheder.  I en industri-
politisk  sammenhæng  er konkurrencepolitikken  et 
vigtigt  instrument  til at modvirke  konkurrencefor-
vridninger  mellem  virksomheder  af samme  størrelses-
orden  og til at beskytte  de små  og mindre  virksom-
heder  mod  økonomisk  dominans. 
b) Innovation,  forskning  og  udvikling  af nye  produk-
ter 
3.14.  Med  udviklingslandenes  fremadskridende 
industrialisering  vil  Fællesskabet  i stadig  stigende 
grad  være  henvist  til know-how  intensiv  industri 
baseret  på omfattende  forsknings-  og produktudvik-
lingsindsats,  på innovation,  og dette  i skarp  interna-
tional  konkurrence,  bl.a.  med  USA  og Japan. 3.17.  Der  kommer  forskningsbidrag  fra videnska-
belige  institutter,  universiteter  og virksomheder,  men 
forbindelsen  mellem  disse  er ofte  alt for  ringe.  Pro-
duktudviklingen  sker  imidlertid  næsten  udelukkende 
i virksomheder,  store  som  små,  og det er i virksomhe-
derne,  at innovationen  bringes  til praktisk  udførelse. 
Virksomhederne  har  således  selv  stor  interesse  i inno-
vation,  da deres  fortsatte  eksistens  afhænger  heraf. 
Det erkendes  dog  alt for  sjældent,  hvor  afgørende 
denne  proces  er for  samfundet  som  helhed.  Der 
kræves  større  bestræbelser  for  at øge  samarbejdet 
mellem  virksomhederne  på den  ene  side  og uddannel-
ses- og forskningscentre  på den  anden,  i hvilken  for-
bindelse  sidstnævnte  bør  lægge  større  vægt  på den 
praktiske  anvendelighed  af deres  indsats.  På denne 
måde  vil man  bedre  kunne  udnytte  den  disponible 
ekspertise,  således  at nye  ideer  — og de mennesker, 
som skaber  dem  — i praksis  kan  yde  et større  bidrag 
til alles  velfærd. 
3.18.  For  Fællesskabets  fortsatte  udvikling  og 
velfærd,  for dets  mulighed  for  at tilpasse  sig en ver-
den, som  hastigt  forandrer  sig,  er et højt  innovations-
niveau  en nødvendig  forudsætning.  Industripolitikken 
kan yde  et væsentligt  bidrag  hertil  ved  på fremtids-
orienteret  grundlag  at fremme  forskning  og udvikling. 
3.19.  Opgaven  har  et omfang  og en betydning, 
som nødvendiggør  en  væsentlig  indsats,  også  fra 
nationale  og EF-myndigheder.  Denne  indsats  vil bestå 
i at skabe  baggrund  og et frugtbart  klima,  for at in-
novationen  kan  nå et højt  stade.  Dette  kan  ske  på 
mange  måder,  ved  uddannelse  af forskere,  ved  at 
stille  midler  til rådighed  for forskning,  f.eks.  gennem 
udviklingskontrakter,  ved  at yde  en koordinerende 
indsats,  ved  at bidrage  til forskningsresultaternes 
videre  formidling  og ved  at bidrage  til forståelsen  i 
alle befolkningskredse  for  innovationens  betydning 
for alles  velfærd.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
kunne  foretage  en undersøgelse  med  henblik  på 
fremsættelse  af praktiske  forslag  i så henseende. 
3.15.  Baggrunden  herfor  er en intensiv  og omfat-
tende  forskningsindsats,  såvel  grundforskning  som 
anvendt  forskning.  Medens  sidstnævnte  har  et be-
stemt  sigte,  kan  ingen  på forhånd  sige,  hvilke  nye 
horisonter,  førstnævnte  åbner. 
3.16.  Innovation  i vid  forstand  kan  omfatte  et 
videre  område  end  industriprodukter,  eksempelvis 
health  service  eller  fritid,  men  den  meste  innovation 
må vel,  når  den  skal  udformes  i større  skala,  passere 
gennem  produktionsprocessen. 3.20.  I  de gamle  industrilande  vil markedsmekanis-
men,  forudsat  at konkurrence  består,  i vid  udstræk-
ning  være  i stand  til at regulere  udbud  og  efter-
spørgsel.  Når  det  drejer  sig om  mange  nye  højtek-
niske  produkter,  som  forudsætter  en omfattende  og 
kostbar  forsknings-  og produktudviklingsindsats,  og 
hvor  offentlige  myndigheder  ofte  er hovedaftager, 
tager  staten  — ikke  mindst  i USA,  Japan  og  de 
enkelte  fællesskabslande  — initiativer  for  at få gen-
nemført  forskning  og produktudvikling  og få pro-
duktion  etableret.  Sådanne  initiativer  fra statens  side 
har spillet  en stor  rolle  og er, sammen  med  tilste-
Nr. C 292/22 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3.12.  77 
deværelsen  af et stort  hjemmemarked,  forklaringen 
på USAs  dominerende  stilling  som  producent  og 
eksportør  af forsvarsmateriel,  fly og databehandlings-
udstyr. 
3.21.  Den  begrænsede  størrelse  af de enkelte  EF-
landes  markeder  har bevirket,  at produktionen  i disse 
i mange  tilfælde  ikke  har været  og ikke  er konkurren-
cedygtig,  specielt  over  for amerikansk  produktion.  I 
Det økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse  572/76, 
der blev  vedtaget  den  26. maj  1976,  er redegjort  for 
nødvendigheden  af gennemførelsen  af et virkeligt 
fælles  marked  for højtekniske  produkter  gennem  libe-
ralisering  af offentlig  myndigheders  indkøb  med  hen-
blik på skabelsen  af en konkurrencedygtig  produk-
tion.  Såfremt  Fællesskabet  i stadig  stigende  grad  skal 
være  henvist  til højteknisk  produktion,  er et langt 
videregående  samarbejde  mellem  Fællesskabets  indu-
stri og dets  myndigheder  nødvendigt. 
3.22.  Kommissionen  viderefører  sin  indsats  på 
f.eks.  aeronautikkens  og  informatikkens  områder. 
Det må stærkt  anbefales,  at Fællesskabet  gennemfø-
rer en koordinering  af nationale  støtteprogrammer 
og, hvor  det er hensigtsmæssigt,  gennemfører  fælles-
skabsprogrammer  på disse  områder. 
3.23.  Det  er i øvrigt  vigtigt,  at de offentlige  myn-
digheder  ikke,  f.eks.  under  påberåbelse  af EØF-trakta-
tens artikel  36, forhindrer  det fælles  marked  i at fun-
gere og hæmmer  udviklingen  af nye  produkter. 
3.24.  Den  støtte,  som  ydes  af offentlige  myndighe-
der på dette  område,  som  oftest  i form  af udviklings-
kontrakter  eller  investeringsstøtte,  må  være  tids-
begrænset  og Fællesskabets  konkurrenceregler  bør 
overholdes,  bl.a.  for at give  små  og mindre  virksom-
heder  mulighed  for  deltagelse  i produktion  og 
eksport  på dette  område.  Endvidere  bør  Kommissio-
nen effektivt  føre  kontrol  med  støtten. 
c) Produktion,  der  kommer  i vanskeligheder 
3.25.  For  så vidt  angår  kriseramte  virksomheder 
finder  Udvalget  det  magtpåliggende,  at Kommissio-
nen snarest  muligt  fortsætter  EF-harmoniseringen  af 
konkurslovgivningen.  Udvalget  understreger,  at det er 
nødvendigt  tilstrækkeligt  tidligt  at kunne  forudse 
vanskeligheder  for  virksomheder,  for  at man  kan 
træffe  de nødvendige  foranstaltninger  i tide  til at 
forebygge  og om nødvendigt  forberede  lukningen  af 
disse  virksomheder  på et acceptabelt  grundlag. 3.26.  En  industripolitiks  hovedformål  såvel  natio-
nalt som  på EF-niveau  må være  at skabe  den  bedst 
mulige  baggrund  for  at virksomheder  normalt  ved 
egen  kraft  og dygtighed  kan  tilpasse  sig  ændrede 
markedsforhold.  Intet  land  evner  på længere  sigt  at 
subsidiere  hele  sit erhvervsliv,  såvel  landbrug  som  in-
dustrier  i tilbagegang  som  industrier  i fremgang. 
3.27.  Overfor  en kommende  stor  foranderlighed 
som følge  af en hastig  teknologisk  udvikling  og 
udfordringen  fra en stadig  hårdere  konkurrence  og 
nye konkurrenter,  må den  afgørende  holdning  være 
den størst  mulige  fleksibilitet  og tilpasningsevne  hos 
samtlige  berørte  parter. 
3.28.  Medens  virksomhederne  således  som  hoved-
regel  — forudsat  et gunstigt  klima,  herunder  finan-
sieringsmuligheder  — bør  tilpasse  sig ved  egen  kraft, 
kan de under  særlige  omstændigheder  komme  ud for 
en ændring  af deres  situation  så hastigt  og så omfat-
tende,  at det kan  føles  naturligt  eller  politisk  nødven-
digt for nationale  regeringer  eller  for Fællesskabet  at 
yde forbigående  beskyttelse  eller  støtte  til virksomhe-
der og de i disse  beskæftigede  arbejdere  og funk-
tionærer.  Sådan  støtte  vil ofte  indgå  i regionalpoli-
tiske  overvejelser  og i forbindelse  med  støtte  til arbej-
dere og funktionærer  vil omskoling  og videreuddan-
nelse  være  et væsentligt  element  i støtten,  som  således 
bør muliggøre  deres  genplacering  under  de bedst 
mulige  betingelser. 
3.29.  Når  den  udefra  kommende  konkurrence  byg-
ger på økonomiske  eller  sociale  principper  forskellige 
fra Fællesskabets  eller  er i modstrid  med  internatio-
nale aftaler  som  f.eks.  GATTs  dumping-regler  eller  er 
baseret  på støtteordninger  eller  hvor  eksportlandet  de 
jure eller  de facto  beskytter  sit indre  marked,  kan  det 
være  nødvendigt  ved  importrestriktioner  eller 
eksportbegrænsning  fra eksportlandets  side  at admi-
nistrere  importen  udefra. 
d) Støttekriterier 
3.30.  Ydelse  af støtte  må i vid udstrækning  betrag-
tes som  uforenelig  med  det  fælles  marked;  dette 
gælder  uanset  interventionens  formål,  sålænge  støtten 
ydes  på basis  af nationale  ordninger. 
3.31.  Der  er betydelige  forskelle  i de enkelte  med-
lemslandes  situation,  men  en væsentlig  årsag  til natio-
nale støtte  — og beskyttelsesforanstaltninger  er den 
manglende  samordning  eller  manglende  konvergens 
for så vidt  angår  medlemslandenes  økonomiske  og < 
3. 12. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 292/23 
monetære  politik.  Under  krisen  har  nationale  støtte-
ordninger  floreret  inden  for  Fællesskabet  langt  mere 
end tidligere,  og der  er i virkeligheden  tale  om tilba-
geskridt  i denne  henseende  for  Fællesmarkedets  gen-
nemførelse.  Som  led  i overgangen  til en økonomisk 
og monetær  union  bør  støttepolitikken  bringes  under 
fællesskabskontrol.  Under  alle  omstændigheder  bør 
den nationale  støtte  i det  mindste  koordineres  pas-
sende. 
3.32.  For  ydelse  af støtte  kan  det  f.eks.  ikke  være 
tilstrækkeligt,  at det drejer  sig om en større  virksom-
hed med  et større  antal  beskæftigede.  Den  støtte, 
nationale  regeringer  har  ydet  virksomheder  i vanske-
ligheder,  har  i mange  tilfælde  kun  bidraget  til at 
holde  liv i virksomheder,  som  alligevel  ikke  havde 
nogen  chance  for  at overleve.  Sådan  støtte  er ingen 
løsning  på  de  egentlige  vanskeligheder.  Det  er 
meningsløst  at stå i vejen  for naturlige  igangværende 
ændringer.  Det  må  være  en forudsætning  for ydelse 
af støtte,  at den  pågældende  produktion  i løbet  af en 
rimelig  kort  periode  gennem  passende  foranstaltnin-
ger kan  blive  konkurrencedygtig  enten  inden  for  sit 
hidtidige  felt  eller  på et andet  område. 
3.33.  Faktum  er, at hvis  overkapacitet  skal  undgås 
i visse  sektorer,  må  der  træffes  foranstaltninger  til 
undgåelse  af meningsløs,  unødvendig  konkurrence 
mellem  støtteforanstaltningerne,  som  i sidste  instans 
kun skaber  få nye  arbejdspladser  og medfører  neutra-
lisering  af de stimulerende  foranstaltninger  til fordel 
for de allerfattigste  områder  inden  for  Det  euro-
pæiske  Fællesskab. 
3.34.  Yderligere  bør  følgende  kriterier  anvendes  på 
industrielle  støtteforanstaltninger: 
a) Der  skal  kun  ydes  støtte,  hvor  markedskræfterne 
selv er ude  af stand  til at tilvejebringe  de nødven-
dige tilpasninger,  eller  hvor  markedskræfterne 
ikke  vil virke  hurtigt  nok  eller  vil medføre  alt for 
store  omkostninger  for  samfundet.  Støtten  skal 
være  selektiv,  dvs.  den  må  kun  ydes  til virksom-
heder  eller  produkter,  som  kan  forventes  at blive 
konkurrencedygtige  inden  for en rimelig  tid; 
b) Der  må ikke  ydes  støtte,  medmindre  formålet  er at 
opveje  visse  urimelige  fremgangsmåder  anvendt  af 
ikke-medlemslande  eller  at skabe  en vis  forsy-
ningssikkerhed;  eksportstøtte  er utilladelig  i den 
interne  samhandel; 
c) Støtten  skal  være  midlertidig,  degressiv  og supple-
rende,  så virksomhederne  virkelig  tilskyndes  til at 
foretage  de livsvigtige  tilpasninger; d) støtte  til F & U såvel  som  tilskud  vil sætte  ^må 
virksomheder  i stand  til at spille  den  rolle,  der til-
kommer  dem,  uden  at de dog  beskyttes  kunstigt. 
3.35.  Støtten  bør  ydes  på en sådan  måde,  at den 
fremmer  opfyldelsen  af de fastsatte  målsætninger  og 
skader  den  interne  EF-samhandel  mindst  muligt.  Støt-
tens omfang  skal  stå i rimeligt  forhold  til problemets 
alvor.  Medlemsstaterne  skal  yde  lige  stor  støtte  til pro-
blemer  af samme  omfang. 
3.36.  Ud  over  disse  kriterier  for ydelse  af støtte  er 
det af stor  betydning,  at EF spiller  en stimulerende  og 
regulerende  rolle.  Af hensyn  til det fælles  marked  og 
nødvendigheden  af dets  opretholdelse  er det  EF's 
opgave  at varetage  en mere  styrende  funktion.  Føl-
gende  kriterier  bør  specielt  lægges  til grund  for  disse 
positive  foranstaltninger  og reguleringer: 
a) antallet  af nye  arbejdspladser  og disses  kvalitet; 
b) bidraget  til mindskelsen  af de regionale  skævhe-
der; 
c) miljøhensyn  og 
d) bestræbelserne  på at skabe  en retfærdig  internatio-
nal arbejdsdeling. 
3.37.  Det  er ofte  vanskeligt  at fastslå,  om en given 
kapacitet  er en følge  af ydet  støtte;  det  er imidlertid 
af væsentlig  betydning  for såvel  Fællesskabet  som  for 
medlemslandene,  at der skaffes  et samlet  overblik  over 
den kapacitet  og produktion,  der  skabes  gennem  de 
enkelte  medlemslandes  støttepolitik,  og at Kommis-
sion forsynes  med  de nødvendige  oplysninger  til brug 
herfor. 
3.38.  Den  oversigt  over  nationale  støtteordninger, 
som Kommissionen  offentliggør  i sin årsberetning  om 
konkurrencepolitikken,  bør  udbygges  som  skitseret 
ovenfor,  særlig  med  henblik  på  at skabe  klarhed 
over,  hvorledes  støtte  til en given  sektor  påvirker 
udviklingen  i den  pågældende  sektor. 
d) Sektorpolitik 
3.39.  I  en verden  karakteriseret  af omfattende  og 
hastige  forandringer  er det nødvendigt,  at forholdene 
tilrettelægges  så fleksibelt,  at effektiv  tilpasning  og 
omstrukturering  af produktion  kan  finde  sted. 
3.40.  På  områder,  hvor  udviklingslandene  er over-
ordentlig  konkurrencedygtige,  vil  en reduktion  af 
produktionen  i Fællesskabet  finde  sted.  Et fuldstæn-
digt ophør  af produktion  på disse  områder  vil imid-
lertid  ud  fra  en række  synspunkter  hverken  være 
Nr. C 292/24 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3.12.  77 
acceptabelt  eller  nødvendigt.  For  Fællesskabets  indu-
stri vil der  lang  tid fremover  være  meget  omfattende 
muligheder  for  produktion  og  eksport  af produk-
tionsudstyr  til gennemførelse  af udviklingslandenes 
udvikling  og industrialisering,  afhængig  af udviklings-
landenes  evne  til at finansiere  deres  industrialisering 
og udvikling. 
3.41.  Hovedområdet  for Fællesskabets  videre  indu-
strielle  udvikling  må  imidlertid  blive  de sektorer, 
hvor  behovet  er størst  og specielt  inden  for  højtek-
niske  produkter,  hvor  udviklingen  er baseret  på en 
omfattende  og intensiv  indsats  inden  for  innovation, 
forskning  og produktudvikling. 
3.42.  Udvalget  ville  gerne  have  haft  lejlighed  til 
nærmere  at undersøge  de ændringer,  som  er foregået 
i de vigtigste  sektorer  inden  for EF's  industri  i de sid-
ste 20 år. Dette  lod  sig imidlertid  ikke  gøre,  da der 
ikke  eksisterer  omfattende  sammenlignelig  statistik. 
Udvalget  er klar  over,  at der  er store  vanskeligheder 
forbundet  med  at indsamle  sådan  statistik,  men  an-
moder  til trods  herfor  Kommissionen  om  at afhjælpe 
denne  mangel,  eftersom  en  sådan  statistik  efter 
Udvalgets  opfattelse  er en væsentlig  forudsætning  for 
en meningsfyldt  koordinering  af de forskellige  foran-
staltninger.  Denne  statistik  bør  udarbejdes  hurtigst 
muligt. 
3.43.  Når  der  er indsamlet  et tilfredsstillende  stati-
stisk  materiale,  bør  dette  løbende  ajourføres,  så man 
får et overblik  over  situationen  til enhver  tid samt  ten-
denserne  ind  i fremtiden.  Dette  statistiske  materiale 
bør stilles  til rådighed  for  de mange  instanser,  som 
træffer  afgørelser  med  industripolitiske  konsekvenser, 
dvs. foruden  virksomhederne  og de i disse  beskæfti-
gede,  myndigheder,  fagforeninger,  erhvervsorganisa-
tioner  m.fl.  Et sådant  statistisk  materiale  vedrørende 
produktion  og beskæftigelse  i Fællesskabets  industri, 
rimeligt  opdelt  på undergrupper,  med  angivelse  af 
udviklingsprocenter  i op-  eller  nedadgående  retning, 
suppleret  med  tilsvarende  oplysninger  om  import  og 
eksport,  og som  er til rådighed  meget  hurtigt,  vil 
kunne  give  grundlag  for  en meningsfuld  drøftelse  af 
Fællesskabets  industris  tilpasnings-  og omstillingspro-
blemer. 
3.44.  På  basis  af et sådant  materiale  vil nyttige 
drøftelser  mellem  repræsentanter  for  de 9 medlems-
landes  regeringer  kunne  finde  sted  om  industripoli-
tiske  spørgsmål.  Det  må tillige  anses  for ønskeligt,  at 
regelmæssige  drøftelser  mellem  Den  økonomiske  og 
sociale  Komité  og repræsentanter  for  Kommissionen 
og Ministerrådet  vedrørende  industripolitiske  spørgs-
mål etableres  på et sådant  grundlag.  Et sådant  mate-
riale  og sådanne  drøftelser  ville  iøvrigt  kunne  være  af 
stor betydning  for tilrettelæggelsen  af Kommissionens 
handelspolitik  over  for omverdenen. 3.45.  Et  sådant  materiale  og  sådanne  drøftelser 
ville  være  det  nødvendige  grundlag  for  en dynamisk 
og mod  fremtiden  rettet  industripolitik  og beskæfti-
gelsespolitik  for Fællesskabet. 
3.46.  I  mange  tilfælde  er sektoranalyser  og -drøftel-
ser af begrænset  værdi,  idet  sektorerne  er opdelt  i tal-
rige undersektorer,  hvorvidt  forskellige  forhold  gør 
sig gældende,  men  især  fordi  sagen  drejer  sig  om 
enkeltvirksomheder,  idet  der  inden  for  alle  bran-
cheområder  er nogle  virksomheder,  som  kan  og vil 
udvikle  sig,  mens  andre  vil stagnere  eller  gå tilbage. 
Desuden  medfører  den  teknologiske  udvikling  til 
stadighed  brancheglidninger. 
3.47.  Hvad  angår  spørgsmålet  om  hvilke  produk-
ter, de enkelte  virksomheder  under  den  kommende  til-
pasnings-  og omstillingsproces  bør  koncentrere  sig om 
at fremstille,  kan  en afgørelse  heraf,  specielt  under  de 
fremtidige  hastigt  foranderlig  forhold,  som  kræver 
hurtig  og smidig  redaktion,  alene  træffes  i virksomhe-
derne.  Sidstnævntes  reaktion  vil  naturligvis  være 
påvirket  af beslutninger  truffet  på EF-  og nationalt 
plan. 
4. Konklusioner 
4.1. Fællesskabet  er i særlig  grad  afhængig  af sam-
handel,  international  arbejdsdeling  samt  en  lang 
række  faktorer,  som  det  er uden  mulighed  for at øve 
indflydelse  på.  Dets  udvikling,  der  jo er baseret  på 
forbrug  af råstoffer  og energi,  gør  det  let at ramme 
for de råstofproducerende  lande. 
4.2. I  de senere  år er der  sket  meget  omfattende 
forandringer  i såvel  ydre  som  indre  forhold,  den  tek-
nologiske  udvikling,  handelsmønstrene  mellem  Fæl-
lesskabet  og omverdenen  m.v.  og fortsatte  betydelige 
forandringer  i hastigt  tempo  må forudses. 
4.3. Ikke  mindst  udviklingen  og industrialiseringen 
af udviklingslandene  vil medføre  meget  omfattende 
og dybtgribende  forandringer,  som  vil give  Fællesska-
bets industri  stærkt  øgede  muligheder  for  produktion 
og beskæftigelse,  men  også  påføre  Fællesskabets  in-
dustri  øget  og ny konkurrence  på mange  områder. 
4.4. Forudsætningen  for  at kunne  tage  den  udfor-
dring  op,  som  den  kommende  udvikling  indebærer, 
vil være  en industri,  som  er konkurrencedygtig  såvel 
på hjemmemarkedet  som  på verdensmarkedet.  Det  er 
eksempelvis  ikke  tænkeligt,  at rtianglende  konkurren-
cedygtighed  vedvarende  ville  kunne  kompenseres  ved 
særaftaler  med  udviklingslandene. 
3. 12. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 292/25 
4.5. Den  kommende  udvikling  vil kræve  en stadig 
og omfattende  tilpasning  og omstrukturering  i indu-
strilandene,  som  nødvendiggør  den  størst  mulige  flek-
sibilitet  hos  samtlige  berørte  parter:  denne  fleksibilitet 
vil bedst  kunne  opnås,  hvis  der  føres  en fremadgri-
bende  omstruktureringspolitik  inden  for rammerne  af 
en økonomisk  politik  på mellemlang  sigt. 
4.6. En  Fællesskabs  industripolitiks  mål  må  være 
at skabe  den  bedst  mulige  baggrund  for,  at konkur-
rencedygtig  industri  kan  opstå  og bestå. 
4.7. En  Fællesskabs  industripolitik  må: 
a) muliggøre  sociale  forbedringer  for alle  lønmodta-
gere,  især  en forbedret  købekraft,  navnlig  for  de 
laveste  indkomster,  samt  sikre  en forbedring  af 
arbejdsvilkårene,  de hygiejniske  forhold  og sik-
kerheden  på arbejdspladsen; 
b) omfatte  videreførelsen  og fuldkommengørelsen  af 
det fælles  marked,  herunder  fjernelsen  af tekhiske 
handelshindringer  og begrænsningerne  for  et frit 
EF-marked  for offentlige  myndigheders  indkøb; 
c) bidrage  til skabelsen  af den  bedst  mulige  bag-
grund  for  at innovation,  forskning,  og udvikling 
af nye  produkter  kan  nå et højt  niveau; 
d) i de tilfælde,  hvor  der  ydes  beskyttelse  af eller 
støtte  til ny produktion  eller  produktion,  der kom-
mer i vanskeligheder,  omfatte  fastlæggelsen  på 
fællesskabsplan  af principperne  for  ydelse  af 
sådan  beskyttelse  eller  støtte; 
e) kunne  tage  udgangspunkt  i præcis  viden  om  den 
nationale  støttes  virkninger  på både  markedet  og 
beskæftigelsessituationen,  og samtidig  må  disse 
virkninger  regelmæssigt  undergå  en kritisk  be-
handling  i Udvalget; 
f) være  baseret  på et up-to-date  statistisk  materiale 
vedrørende  udviklingstendenser  for  produktion, 
beskæftigelse,  eksport  og import  som  et nødven-
digt grundlag  for  analyser  og drøftelser  af indu-
stripolitiske  spørgsmål;  dette  statistiske  materiale 
bør tilvejebringes  snarest  muligt; 
g) skabe  baggrund  .for  oprettelse  og drift  af små  og 
mellemstore  virksomheder; 
h) kunne  drage  fordel  af fremskridt  i koordineringen 
af økonomisk,  monetær  og skattepolitik  i Fælles-
skabet,  bl.a.  med  henblik  på etableringen  af den bedst  mulige  baggrund  for  industrielle  investerin-
ger og disses  finansiering; 
i) omfatte  passende  ordninger  for tilvejebringelse  på 
EF-plan  af de  ressourcer,  som  investeringerne 
kræver; 
j) harmonisere  konkurslovgivningen  på  EF-plan. 
Man  bør  undersøge,  om der  i hele  EF kan  indfø-
res en ordning,  som  gør  det  muligt  på et tidligt 
tidspunkt  at konstatere,  når  virksomheder  er i 
vanskeligheder; 
k) på baggrund  af en rimelig  vækst  og rimeligt  sta-
bile økonomiske  og  monetære  forhold  såvel  i 
Fællesskabet  som  på verdensplan  bidrage  til en 
reduktion  af arbejdsløsheden; 
1) indeholde  konkrete  foranstaltninger,  så vægten 
fremover  lægges  på levedygtige  firmaer,  som  er i 
stand  til at sikre: 
— et højt  beskæftigelsesniveau  inden  for  kvalifi-
ceret  arbejdskraft, 
— råstof-  og energibesparelser, 
— opfyldelse  af faktiske  individuelle  og  sam-
fundsmæssige  behov  på grundlag  af en kvali-
tetsbetonet  produktion  af varer  og tjenestey-
delser  til mindst  mulige  omkostninger, 
— en ikke-forurenende  industriproduktion,  hvor 
vægten  lægges  på genbrug  og  spildbekæm-
pelse. 
m) kunne  støtte  sig  på en handelspolitik  over  for 
omverdenen  omfattende  bl.a.  ensartet  eksportkre-
ditgaranti,  garanti  for  investeringer  i udviklings-
lande  og sikker  adgang  til væsentlige  forsyninger 
såvel  som  midlertidige  beskyttelsesforanstaltnin-
ger til sektorer,  der  er udsat  for  unormal  kon-
kurrence; 
n) må  være  i overensstemmelse  med  Fællesskabets 
politik  over  for tredjelande  og bidrage  aktivt  til til-
pasninger  og  innovation,  som  alene  kan  gøre 
Fællesskabet  til en sund  og tillidvækkende  part-
ner i verdenssamhandelen. 
4.8. En  EF-industripolitik,  der  anskuer  den  kom-
mende  udvikling  ikke  statisk,  men  dynamisk,  med 
henblik  på en omdannelse  af de økonomiske  struktu-
rer, således  at disse  bringes  i bedre  overensstemmelse 
med den  nuværende  situation  og de fremtidige  behov, 
Nr. C 292/26 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3.12.  77 
vil samtidig  skabe  mulighed  for  nedbringelse  og af-
skaffelse  af arbejdsløsheden.  En industripolitik,  som 
koncentrerede  sig om bevarelse  af bestående  produk-
tion i stedet  for  tilpasning  til en verden  i stadig forandring,  ville  gøre  Fællesskabet  til taber  i den 
omfattende  omstillingsproces,  som  forestår  og gøre 
de arbejdsløses  situation  endnu  vanskeligere  og de 
beskæftigedes  mere  usikker. 
Bruxelles,  den  28.  september  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand. 
for Det  økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Forkastete  ændringsforslag 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne: 
Pkt. 3.1. 
Erstattes  med  følgende: 
»En industripolitik  kræver  en ramme,  for eksempel  det fælles  marked.  Eftersom  markeds-
mekanismen  ikke  i sig selv  er i stand  til at sikre  ligevægten  mellem  udbud  og efter-
spørgsel  og gennemførelsen  af den  nødvendige,  velovervejede  tilpasning  til de ændrede  for-
hold,  bør  man  via  en industripolitik  tilvejebringe  rammerne  og retningslinjerne  samt  de 
konkrete  virkemidler  for  en fyldestgørende  politik.  Industripolitikken  skal  omfatte  de 
forskellige  virkemidler  og foranstaltninger,  der er nødvendige  for at skabe  en tilfredsstil-
lende  struktur  inden  for industrien«. 
Resultatet  af afstemningen 
35 stemte  for,  54 stemte  imod,  6 undlod  at stemme. 
Pkt. 3.17. 
Følgende  tilføjes: 
»Man  bør derfor  såvidt  muligt  sikre  sig, at der udføres  samfundsmæssigt  relevant  forskning. 
Af hensyn  til vurdering  heraf  må  det nævnte  samarbejde  foregå  i fuld  åbenhed.  Samtidig 
må samarbejdet  underlægges  politisk  kontrol«. 
Resultatet  af afstemningen 
27 stemte  for,  56 stemte  imod,  7 undlod  at stemme. 
Pkt. 3.38. 
Affattes  således: 
»I en verden  karakteriseret  af omfattende  og hastige  forandringer  et det  nødvendigt,  at 
forholdene  tilrettelægges  på en sådan  måde,  at effektiv  tilpasning  og omstrukturering  af 
produktion  kan  finde  sted.  Omstruktureringen  bør  finde  sted  inden  for  rammerne  af en 
planlægning  på mellemlang  sigt.  Dermed  bliver  der  tale  om  en behersket  og neddæmpet 
3.12.77 De Europæiske  Fællesskabers'  Tidende Nr. C 292/27 
proces,  og det  sikres,  at også  myndigheder  og arbejdstagere  får et tilstrækkeligt  greb  om 
omstruktureringsaktiviteterne.  I denne  sammenhæng  finder  afdelingen  det  ønskeligt,  at en 
række  grundlæggende  kriterier  bliver  opfyldt: 
a) det  interne  demokrati  på de berørte  virksomheder  må  fremmes  på en sådan  måde,  at 
arbejdstagerne  og deres  repræsentanter  kan  spille  en vigtig  rolle,  når  de afgørende, 
virksomhedspolitiske  beslutninger  skal  træffes,  og specielt  de beslutninger,  som  vedrører 
beskæftigelsen; 
b) der  bør  foretages  en mellemfristet  planlægning  for  hver  enkelt  af de berørte  sektorer 
inden  for  rammerne  af en  brancheorienteret  strukturpolitik,  og  der  bør  oprettes 
instanser,  på hvilke  de berørte  kredse  inden  for branchen  får reel  indflydelse; 
c) der  bør  tilvejebringes  relevante  og dækkende  oplysninger,  som  skal  danne  grundlag  for 
en vurdering  af, hvad  der  bliver  produceret,  hvor  dette  sker  og under  hvilke  omstændig-
heder,  samt  af produktionens  indvirkninger  på beskæftigelsens  art og omfang«. 
Resultatet  af afstemningen 
28 stemte  for,  53 stemte  imod,  8 undlod  at stemme. 
Efter  pkt.  3.38.  indføjes  et nyt  punkt  med  følgende  ordlyd: 
»Udvalget  finder  det  ønskeligt,  at Fællesskabet  hurtigst  muligt  styrker  den  branche-
orienterede  strukturpolitik.  I denne  forbindelse  kan  der  skelnes  mellem  følgende  udgangs-
positioner: 
— Erhvervsgrene  med  gunstige  vækstudsigter;  på baggrund  af det  bidrag,  som  disse 
erhvervsgrene  direkte  eller  indirekte  kan  yde  til den  generelle  vækstrate,  bør  det  even-
tuelt  overvejes  at stimulere  deres  ekspansion  yderligere. 
— Erhvervsgrene,  der  af strukturmæssige  årsager  befinder  sig  i en generelt  vanskelig 
situation,  og hvis  rentabilitet  som  følge  heraf  er utilstrækkelig. 
— Rentable  erhvervsgrene,  der (formentlig)  må omstruktureres. 
Der bør  foretages  en kortlægning  af de enkelte  sektorer  via  brancheorienterede  struktur-
undersøgelser  og en systematisk  strøm  af informationer  om  forventede  eller  planlagte 
aktiviteter  (bl.a.  investeringer  af en vis størrelse«. 
Resultatet  af afstemningen 
35 stemte  for,  52 stemte  imod,  7 undlod  at stemme. 
Pkt. 3.4S. 
Erstattes  med  følgende: 
»Hvad  angår  de nødvendige  drøftelser  mellem  de berørte  grupper,  er det  påkrævet,  at de 
eksisterende  udvalg  kommer  til at fungere  bedre,  og der  bør  oprettes  udvalg  også  for 
andre  sektorer,  uden  at dette  kommer  til at berøre  de pågældende  gruppers  autonomi.  Disse 
udvalg  skal  spille  en rolle  i drøftelsen  af udviklingen  på mellemlang  sigt.  Hvis  de parite-
tiske  udvalg  skal  virke  mere  hensigtsmæssigt,  er det  af væsentlig  betydning,  at virksom-
hederne  giver  flere  oplysninger.  Udvalgenes  roller  og  opgaver  bør  defineres  nærmere. 
Rent  organisatorisk  kunne  udvalgene  tilknyttes  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg,  når 
man  tager  i betragtning,  at Udvalget  råder  over  sit eget  sekretariat  og har  et selvstændigt 
budget«. 
Resultatet  af afstemningen 
34 stemte  for,  53 stemte  imod,  6 undlod  at stemme. 
Begrundelse 
Dette  svarer  til den  tekst,  der  blev  vedtaget  af Udvalget  i udtalelsen  om  den  sociale  situation 
på plenarforsamlingen  i juni. 
Nr. C 292/28 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 3.11.77 
Generel  begrundelse 
Disse  ændringsforslag  har  i al væsentlighed  til formål  at indføje  nogle  nødvendige  punkter  i 
den foreliggende  udtalelse.  Det  drejer  sig om  en forsvarlig  ligevægt  mellem  de økonomiske 
kræfter. 
Følgende  passager  i afdelingens  udtalelse  blev  ændret  eller  udvidet  som  følge  af vedtagelsen  af 
ændringsforslag,  der blev  fremsat  under  forhandlingerne. 
Pkt. 3.20. 
Til sidste  sætning  føjes: 
»...,  sammen  med  tilstedeværelsen  af et stort  hjemmemarked,  ...«. 
Resultatet  af afstemningen 
Ingen  stemte  imod,  20 undlod  at stemme. 
Nyt pkt.  3.36.  i Udvalgets  udtalelse. 
Resultatet  af afstemningen 
52 stemte  for,  13 stemte  imod,  23 undlod  at stemme. 
Til pkt.  4.7.  føjes  nyt afsnit. 
Resultatet  af afstemningen 
52 stemte  for,  17 stemte  imod,  25 undlod  at stemme.