A4-0441/98

Beslutning om de internationale monetaere og finansielle kriserog deres indvirkning paa Den Europaeiske Unions oekonomi

Europa-Parlamentet,

* der henviser til de oekonomiske prognoser, som Kommissionen fremlagde i efteraaret 1998 ((Europa-Kommissionen II/625/98 af 21.10.1998.)), og til udviklingen i de internationale oekonomiske og finansielle kriser i Sydoestasien, Sydkorea, Japan, Rusland og Latinamerika,

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik (A4-0441/98),

A. der henviser til, at der maa goeres alt muligt for at forhindre, at de forskellige oekonomiske og finansielle kriser skal udvikle sig til en verdensomspaendende oekonomisk og finansiel krise, der ville faa alvorlige politiske og sociale konsekvenser i mange lande,

B. der henviser til, at de nuvaerende kriser startede med devalueringen af den thailandske baht i juni 1997 og siden har spredt sig til hele Sydoestasien, Sydkorea, Japan, Rusland og Latinamerika og nu truer med at faa alvorlige foelger for Den Europaeiske Unions oekonomi,

C. der henviser til, at disse lande ogsaa netop er blevet ramt af krisen, fordi de ikke har gennemfoert tilstraekkelige strukturelle oekonomiske reformer for at opnaa stoerre gennemskuelighed i de oekonomiske aktiviteter og overholdelse af internationale normer for regnskabsrevision samt indfoere et bedre uafhaengigt tilsyn og skabe demokratiske forhold, herunder magtadskillelse,

D. der henviser til, at denne trussel for den europaeiske oekonomi kommer paa et afgoerende tidspunkt under OEMU-processen med indfoerelsen af euroen den 1. januar 1999 og overdragelsen til Den Europaeiske Centralbank (ECB) af den opgave at varetage en faelles monetaer politik efter denne dato,

E. der henviser til, at de finansielle markeder er blevet dereguleret og kapitalmarkederne liberaliseret, og at der er indfoert et nyt finansielt system, som beror paa teknologistyrede globale finansielle markeder, hvor der kan tilstraebes optimal rentabilitet for investeringer,

F. der henviser til, at den nuvaerende internationale finansielle struktur har bestaaet i over 50 aar og har vaeret genstand for kritik paa grund af dens utilstraekkelige reaktion paa kriserne i de relativt nye markedsoekonomier og paa den nuvaerende finanskrise,

G. der henviser til, at Kommissionen i sine oekonomiske prognoser fra efteraaret 1998 anfoerer, at det europaeiske BNP i faste priser vil stige med 2,4% i 1999, og at de internationale oekonomiske kriser vil medfoere en nedgang paa 1/2 procentpoint i den forventede vaekstrate,

H. der henviser til, at verdensoekonomien i henhold til IMF i bedste fald ventes at tegne sig for en vaekst paa 2% i aar mod de tidligere forventede 4%,

I. der henviser til IMF's udtalelse om, at den stoerste fare for verdensoekonomien bestaar i, at Japan ikke tackler sine problemer inden for finanssektoren og samtidig sikrer en passende intern efterspoergsel,

J. der henviser til, at artikel 105, stk. 6, i EF-traktaten ikke automatisk tildeler ECB en rolle vedroerende tilsyn med kreditinstitutter,

Hvad angaar de finansielle markeder

1. understreger i betragtning af, at de finansielle markeder nu er globaliseret og ikke er underlagt effektiv international regulering eller tilsyn, at det er presserende noedvendigt at opnaa, at der gennem det internationale samarbejde indfoeres en egnet ramme med henblik paa

* at sikre stoerre gennemsigtighed i finansmarkedernes maade at fungere paa,

* at vedtage adfaerdskodekser, som alle parter forpligter sig til at undertegne,

* at organisere en noeje overvaagning af disse reglers overholdelse;

2. kraever fuldstaendig gennemskuelighed i forbindelse med ind- og udgaaende kapitalbevaegelser og finansielle data, som skal formidles i passende tid paa grundlag af internationale standarder, samt fastsaettelse af solvensnoegletal inden for banksystemerne saavel som forbedring af reguleringsstandarderne for kontrol med de finansielle markeder, standarder, som BIS selv anser for utilstraekkelige; kraever endvidere, at der etableres en europaeisk ramme for disse reformer inden for de europaeiske finansielle serviceydelser og det faelles marked, idet fuldstaendig gennemskuelighed goer det noedvendigt ogsaa at tage hoejde for eksterritoriale finanssteder og dette kunne droeftes i forbindelse med adfaerdsreglerne;

3. opfordrer i betragtning af, at visse finansmellemled generelt goer overdrevent brug af finansiering ved laantagning, indtraengende Kommissionen til at kraeve indfoerelse af en faelles minimumsstandard i EU for garantier samt kriterier og procedurer for risikostyring og -forebyggelse for banker og ikke-banker, herunder et aftalememorandum om samarbejde og koordinering mellem de forskellige tilsynsmyndigheder, og til at institutionalisere formidlingen af umiddelbar likviditet til markederne og til laangivning i sidste instans samt forberede en reform af de finansielle retsforskrifter inden for GATS og WTO;

4. kraever oeget kontrol med henblik paa at opnaa stoerre gennemskuelighed i forbindelse med markedstransaktioner, navnlig for saa vidt angaar standarder for formidling af finansielle oplysninger; mener, at denne gennemskuelighed maa gaelde baade de hoejtudviklede og de nye finansielle markeder og maa omfatte handel med vaerdipapirer, navnlig hoejrisiko finansielle instrumenter som f.eks. afledte instrumenter, samt oplysninger om noegletal for solvens i forhold til risikovaegtede aktiver i overensstemmelse med Basel-aftalen, der i oejeblikket ikke overholdes;

5. bifalder derfor forslagene fra de internationale finansielle institutioner om indfoerelse af adfaerdsregler med henblik paa gennemskuelighed i den monetaere og finansielle politik og virksomhedsledelse saavel som IMF's regler om finansgennemskuelighed og opfordrer medlemsstaterne til at acceptere regelmaessig kontrol med anvendelsen af disse regler i form af en finansiel revisionsmekanisme med offentliggoerelse af gennemfoerelsesresultaterne; mener, at adfaerdsreglerne for virksomhedsledelse maa have til formaal at oege gennemskueligheden inden for virksomhederne, idet der kan opstaa kriser som foelge af uligevaegt inden for den private sektor og daarlig virksomhedsledelse;

6. opfordrer private investorer til som led i gennemskueligheden ikke alene at tage hensyn til private oplysninger om investeringernes rentabilitet, men ogsaa tage hoejde for de generelle oekonomiske forhold;

7. fastholder, at disse adfaerdsregler maa omhandle procedurer med henblik paa at sikre effektiv implementering og de hermed forbundne haandhaevelsesmekanismer til opnaaelse af gennemskuelighed i finansielle data for saavel laantagere som laangivere ved indfoerelse af lovpligtige rapporter, der tvinger den private sektor til at offentliggoere standardiserede data, saaledes at disse adfaerdsregler kan haandhaeves;

8. kraever, at disse regler udvides til ogsaa at gaelde for de finansielle markedsaktoerers kvalifikationer, og at de omfatter en etisk adfaerdskodeks;

9. opfordrer indtraengende til at inddrage de internationale kreditvurderingsorganer i udarbejdelsen af disse adfaerdsregler, idet de spiller en afgoerende rolle med hensyn til at sikre gennemskuelighed og goere procedurerne trovaerdige;

10. kraever, at tilsynsordningerne i Europa standardiseres, uanset i hvilken medlemsstat en finansiel organisation er baseret; mener derfor, at der boer fremsaettes en hensigtserklaering om harmonisering af tilsynet baseret paa artikel 105, stk. 6, i Maastricht-traktaten, og at dette tilsyn ikke alene boer omfatte kreditinstitutioner og andre finansielle institutioner, men ogsaa private virksomheder, der med deres aktiviteter paa de finansielle markeder de facto optraeder som finansielle institutioner;

11. mener, at den nuvaerende krise har vist, at mange private investorers manglende forsigtighed skyldtes en foelelse af, at de offentlige myndigheder og de internationale organisationer i sidste ende vil gribe ind for at undgaa en generel kaossituation;

12. kraever derfor, at man for at undgaa dette moralske risikoproblem anlaegger en ny strategi, der tvinger den private sektor til finansielt at bidrage aktivt til at forebygge og loese kriser, saadan som det allerede er sket i forbindelse med IMF's aftale med Sydkorea; mener, at der paa den baggrund maa indfoeres trovaerdige regionale hoeringsmekanismer (herunder sammenlaegning af private og offentlige midler til krisepakker), hvor IMF og private institutioner sammen kan optraede som laangivere til kriseramte lande;

13. mener, at der, da kontrol med kapitalbevaegelserne ikke paa lang sigt kan hindre udstroemningen af kapital fra kriseramte lande, idet den fremmer intern unddragelse og kapitalflugt og holder udenlandske investorer borte, snarest muligt maa indfoeres en tidsbestemt »finansiel beskyttelsesklausul«, som kan bringes i stand paa internationalt plan paa grundlag af IMF-statutten; mener imidlertid ogsaa, at ikke kun krisebekaempelse, men ogsaa kriseforebyggelse skal diskuteres i forbindelse med de fremtidige IMF-reformplaner;

14. kraever, at denne »finansielle beskyttelsesklausul« gennemfoeres i forbindelse med indstilling af ydelser paa gaeld/laan fra lande, der rammes af en likviditets- eller solvens-krise, som omhandlet i artikel VII i IMF's vedtaegter, hvilket vil give de paagaeldende lande tilstraekkelig tid til at opstille en gaeldssaneringsplan;

15. opfordrer samtlige IMF-medlemslande til at ivaerksaette et skarpt monetaert tilsyn med indgaaende kortfristede kapitalbevaegelser for at undgaa alt for stor gaeld og aabne mulighed for kontrol med udstroemningen af kortfristet kapital;

Hvad angaar det globale finansielle system

16. kraever en omfattende og fyldestgoerende reform af de 50 aar gamle internationale finansielle institutioner, hvilket Den Europaeiske Union maa betragte som en prioritet, herunder styrkelse af Den Internationale Valutafonds politiske ansvarlighed ved omdannelse af dens Interimskomité til et politisk »Raad« med beslutningsbefoejelser i stedet for raadgivende befoejelser som omhandlet i artikel XII, sektion I, i dens vedtaegter;

17. opfordrer Raadet og Kommissionen til at presse paa med forslag med henblik paa at faa det internationale oekonomiske og finansielle system til at fungere bedre for at forhindre, at der skal opstaa en lignende krise igen, og samtidig erkende farerne i forbindelse med de protektionistiske foranstaltninger vedroerende kapitalbevaegelser og handel, der generelt traeffes for at loese oekonomiske og finansielle problemer; understreger, at de paagaeldende forslag boer omfatte

a) oprettelse af et »OEkonomisk Sikkerhedsraad« i FN-regi, der skal indfoere en strategi, som er mere ligeligt afstemt efter industrilandenes og de fattige nationers interesser og samtidig tager hensyn til de indbyrdes forbindelser og den indbyrdes afhaengighed mellem de hoejtudviklede og de nye markedsoekonomier og til deres ansvar for hele verden,

b) inddragelse af den finansielle samhandel i de WTO-handelsrunder, der maatte komme, saaledes at der globalt kan opnaas enighed om reformer med henblik paa at undgaa forvridninger i verdenshandelen;

18. anmoder IMF's organer om ikke at opstille uopfyldelige betingelser for tildeling af laan til de nye markedsoekonomilande, hvis oekonomiske, sociale og institutionelle modningsproces ikke er afsluttet;

19. fremhaever, at EU allerede har ydet omfattende bidrag til IMF-laan i og uden for Asien og fremover kan spille en vigtig rolle her; mener, at forberedelserne med henblik paa indfoerelsen af euroen muligvis har medvirket til, at det hidtil er lykkedes at forebygge monetaer ustabilitet inden for euro-omraadet;

20. stoetter G7-landenes krav om en foroegelse af de midler, IMF raader over til tackling af noedsituationer, og tilslutter sig i den forbindelse retningslinjerne fra G7-finansministrenes moede den 30. oktober 1998 til Verdensbanken gaaende ud paa at oeremaerke midler til stoette for socialprogrammer i udviklingslande;

21. opfordrer Paris-Klubbens medlemsstater til hurtigt at finde en loesning paa gaeldskrisen i de staerkt gaeldsbetyngede fattige lande (HIPC), idet der ellers ikke kan forventes nogen afslutning paa den nuvaerende oekonomiske verdenskrise; insisterer paa, at nedslag i gaeldstilbagebetalingen boer koncentreres om de lande, der har forpligtet sig til oekonomiske, sociale og politiske reformer, og mener, at en saadan gaeldsnedskaering vil kunne frigoere midler i HIPC til indlandske formaal, saasom infrastrukturinvesteringer, uddannelse og socialpolitik;

22. understreger, at euro-landene med deres faelles valutapolitik er noedt til at yde et vigtigt bidrag til loesningen af de finansielle kriser, verdensoekonomien er ramt af;

23. understreger i den forbindelse, at der maa laegges den allerstoerste vaegt paa, at euro-omraadet og EU's interesser bliver repraesenteret i passende grad paa internationalt plan, navnlig inden for de internationale institutioner; anser det for saerdeles vigtigt, at spoergsmaalet om euro-omraadets eksterne repraesentation snarest muligt bliver afklaret; fastholder, at Kommissionen maa udgoere en integrerende del af euro-omraadets internationale repraesentation;

24. kraever endnu en gang en effektiv dialog mellem Parlamentet, Raadet, Kommissionen og ECB i de kommende maaneder om udformningen af EU's igangvaerende bidrag til gennemfoerelsen af en global oekonomisk og finansiel reform;

Hvad angaar krisernes globale oekonomiske foelgevirkninger

25. understreger, at mindst 10 millioner mennesker i Sydoestasien alene er blevet arbejdsloese som foelge af de nuvaerende kriser, og at dette har haft skadelig indvirkning paa disse landes sociale, politiske og oekonomiske planer;

26. fastslaar, at kriserne i Asien har paavist farerne ved globaliseringen af markederne, naar dette sker uden nogen juridisk-politisk ramme, og uden at der tages hensyn til globaliseringens sociale dimension; anmoder regeringerne om inden for rammerne af WTO at tage initiativ til forhandlinger med henblik paa at opnaa, at ILO's bestemmelser om arbejdstagerrettigheder overholdes;

27. opfordrer de paagaeldende lande til at overveje en uddybning af deres regionale aftaler for at styrke deres oekonomier mod fremtidige kriser; mener i den forbindelse, at Den Europaeiske Union og De Forenede Stater maa paase, at der bevares et stabilt kursforhold mellem den amerikanske dollar og euroen;

28. opfordrer den japanske regering til at erkende, at det er absolut noedvendigt foerst og fremmest at omlaegge banksystemet ved indfoerelse af en trovaerdig reformplan, der paa laengere sigt vil forbedre tilliden til oekonomien som helhed; indroemmer, at en saadan dramatisk omlaegning vil have alvorlige oekonomiske konsekvenser paa kort sigt;

Hvad angaar de globale krisers foelgevirkninger for Den Europaeiske Unions realoekonomi

29. understreger, at verdensoekonomiens fremtid nu i vid udstraekning afhaenger af den oekonomiske udvikling i USA og EU, og at en konjunkturafmatning hos dem ville faa katastrofale foelger for den samlede verdensproduktion; er sig bevidst, at EU og USA har en faelles interesse i at have stabile finansielle systemer, og understreger derfor vigtigheden af en valutapolitisk koordinering mellem ESCB og det amerikanske centralbanksystem med henblik paa at undgaa valutapolitiske problemer, der kunne skade de nuvaerende vaekstperspektiver;

30. anser finanssektoren i Brasilien for at vaere et strategisk punkt, hvorfra den finansielle smittefare kan forhindres i at brede sig yderligere, og gaar derfor staerkt ind for den finansstoettepakke for den brasilianske valuta, som IMF for nylig bebudede, og som skal udvides til ogsaa at omfatte internationale foranstaltninger med det formaal at lempe Brasiliens overordentlig store gaeldsbyrde;

31. understreger, at EU er villig til at hjaelpe Rusland med at klare den nuvaerende finansielle, oekonomiske og sociale krise ved at stille teknisk hjaelp og assistance til raadighed og samarbejde med de russiske myndigheder ved at hjaelpe dem med at omlaegge deres skatteopkraevningssystem samt bidrage til en velfungerende finans- og banksektor, fremme SMV'er, modernisere den offentlige forvaltning og gennemfoere institutionelle reformer paa lokalt plan og forbundsniveau;

32. er foruroliget over, at Kommissionen i sine oekonomiske prognoser fra efteraaret 1998 fortsat mener, at det internationale oekonomiske klima ganske vist er blevet forvaerret, men at dette kun vil have ringe indflydelse paa Europas oekonomi; kraever derfor udarbejdelse af en handlingsplan ved aendring af de overordnede oekonomiske retningslinjer;

33. er foruroliget over, at arbejdsloesheden i Europa inden for de erhvervssektorer, der er direkte beroert af de oekonomiske verdenskriser, samt nedtrapningen og lukningen af investeringsprojekter i Asien allerede giver tilstraekkelig basis for at mene, at der maa holdes et vaagent oeje med den globale indenlandske efterspoergsel;

34. understreger, at de foelgevirkninger, der maatte vaere for Europas oekonomi, nok ikke vil vaere ligeligt fordelt, da de enkelte medlemsstaters handel ikke er udsat i samme grad over for de forskellige dele af verdensoekonomien; er navnlig foruroliget over Europas finansielle saarbarhed over for de nye markedsoekonomier med europaeiske banklaan til nye markedsoekonomier paa op til 7% af BNP mod 1,5% for USA's vedkommende og de tyske bankers saerligt udsatte position i det kriseramte Asien og Rusland, samtidig med at bankerne i Londons finansverden ogsaa befinder sig i en staerkt udsat position over for Japan;

35. oensker, at de offentlig-private investeringer i europaeisk oekonomi udvides for at fremme oeget vaekst og beskaeftigelse, og at det offentliges investeringsudgifter ikke betragtes som et bidrag til de offentlige underskud ved vurderingen af medlemsstaternes statsbudgetter;

36. opfordrer medlemsstaterne til med denne eventualitet for oeje at overveje at oege deres investeringsudgifter paa europaeisk plan; mener, at et saadant investeringsprogram kunne modvirke opbremsningen i vaeksten paa kort sigt og underbygge vaeksten paa laengere sigt; mener, at et saadant investeringsprogram ogsaa vil udgoere en foerste virkelig samordning af den oekonomiske politik i Europa efter indfoerelsen af den faelles valuta;

37. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, Raadet, Den Internationale Betalingsbanks direktoer, formanden for henholdsvis ECB, IMF og Verdensbanken og WTO's generaldirektoer samt De Forenede Nationer.