ISSIONEN FOR DE EUROREISKE EELLESSKABER 
K0M(92) 316 endelig udg. 
Bruxelles, den 15 . juti 1992 
Heddelelse til Radet fra Kommlsslonen 
Qffl fresRYttelse af hvaler Inden for Den Internatlonale 
Hvalkommlssion 

- 2 -
Hvalerne og pandaen symboliserer den succes, som den brede indsats mod 
milJøforringelsen har haft. Takket være det moratorium, som blev inført for 
kommerciel hvalfangst, er bestandene langsomt ved at blive genddannet. Dog 
er de endnu langtfra gendannet, hvis der ses bort fra en enkelt art, der 
også tidligere kun i ringe grad var genstand for fangst. Hvalerne udgér en 
skrébelig bestanddel af den biologiske Iigevægt inden for havfaunaen, der 
konstant er truet, både af ukontrolleret fangst og af andre påvirkninger fra 
menneskesamfundet, f.eks. forureningen. 
Hvis det alene var op tiI Fællesskabet, ville al kommerciel fangst af hvaler 
blive bragt til ophør definitivt. Imidlertid må et sådant mål nødvendigvis 
forfølges i overensstemmelse med de internationale retsregler og under 
iagttagelse af medlemsstaterne ret til selvbestemmelse. Men ingen stat kan 
unddrage sig forpligtelsen til at samarbejde med de andre stater, når det 
gælder beskyttelse af dyrearter såsom hvaler. Fællesskabet bør derfor 
udnytte al sin indflydelse for at sikre, at indsatsen for beskyttelse af 
hvalerne videreføres. 
Selv om visse lande siger fra på det mult i laterale plan, kan der ikke på 
nuværende stadium være tvivl om, at Den Internationale HvaIkommission 
(International Whaling Commission, IWC) fortsat er det eneste organ, der er 
kompetent for bevarelse og forvaltning af hvaIbestandene, herunder 
bestandene i Nordatlanten. Det synes ikke udelukket, at den nye 
internationale overenskomst, der er Indgået mellem Norge, Island, Grénland 
og Færøerne, benævnt NAMCO, udvides til at omfatte hvaler (NAMCO: Agreement 
on Cooperation in Research, Conservation and Management of Marine Mammals in 
the North Atlantic; overenskomst om samarbejde vedrérende forskning, 
bevarelse og forvaltning af havpattedyr i Nordatlanten). En sådan udvidelse 
vil skabe to internationale organisationer kompetent for de samme bestande, 
hvilket ikke anses for ønskeligt. 
De første skridt til et internationalt samarbejde til bevarelse og 
forvaltning af hvaIbestandene blev taget i 1930'erne, og den dengang 
etablerede struktur blev integreret i Den Internationale Konvention angående 
Regulering af Hvalfangst, der blev undertegnet i 1946 og trådte i kraft i 
1948. Selv om rovdriften allerede begyndte i slutningen af sidste århundrede 
for visse arters vedkommende, er reduktionen af bestandene især sket, siden 
- 3 -
vilje til at udéve en effektiv kontrol, piratfangst og mangel på mldler tll 
at gennemfére de foranstaltninger, der var aftalt I IWC. 
Ti år efter at De Forenede Nationers miIJøkonference I Stockholm havde 
anmodet herom, kunne IWC i 1982 vedtage en moratorium for kommerciel fangst, 
således at fangsten skulle ophøre fra 1986. Moratoriet, som blev støttet af 
en stærk international opinion, betød en reel nedgang i hvalfangsten; visse 
lande videreførte Jagten under påskud af, at der var tale om fangst i 
videnskabeligt éjemed. De videnskabelige programmer består imidlertid i 
handelstransaktioner eller transaktioner af delvis handeIsmæssig art. 
Endvidere har eskimoerne i Grénland, USA og den Russiske FØderation kunnet 
videreføre en traditionel, begrænset jagt til dækning af de pågældende 
befolkningers eget behov. 
Moratoriet måtte på ny behandles i 1990, og siden da er det blevet 
midlertidigt videreført af IWC, idet der afventes en revideret 
forvaltningsordning. Den videnskabelige komité, som IWC har overdraget 
opgaven at udarbejde en sådan ordning, har gjort betydelige fremskridt, både 
inden for den gennemgribende analyse af hvalbestandene og i arbejdet med at 
udforme en revideret forvaltningsordning. Dette år har IWC således kunnet 
vedtage en metode for, hvorledes videnskabsmændene kan fastlægge den 
tilladte fangst. Endvidere forventes der færdiggjort tekster og udarbejdet 
andre dele af den reviderede forvaltningsordning, der skal danne grundlag 
for en genåbning af den kommercielle fangst. 
De Forenede Nationers Konference om Miljø og Udvikling, der blev afholdt i 
Juni i Rio de Janeiro, bekræftede i overensstemmelse med De Forenede 
Nationers Havretskonvention retten til at udnytte havressourcerne, under 
forudsætning af at de bevares. En sådan udnyttelse skal imidlertid ske inden 
for et internat ionalt samarbejde. IWC vil få en øget rolle i dette 
samarbejde, hvis alle de medlemsstater, der er involveret i beskyttelsen af 
hvaler, tilslutter sig samarbejdet. Blandt de kontraherende parter i IWC 
mangler der imidlertid en række stater, i hvis farvande bevarelsen af 
hvalbestandene bør sikres; dog forventes det, at visse stater, der har 
forladt IWC, f.eks. Canada, på ny vil tilslutte sig organisationen. 
Det internationale samfund har måttet udvise tålmodighed under moratoriets 
forberedelse og gennemførelse, og der bør ikke på nuværende stadium 
accepteres ensidige foranstaltninger, hvor tiIskyndelsen skal søges i 
- 4 -
hvalfangernes utålmodighed. At visse lande under moratoriet har bevaret 
deres potentiel inden for hvalproduktion, skyldes deres eget valg. I denne 
sammenhæng er det imidlertid vanskeligt at acceptere, at alle de øvrige 
lande, der har gjort en indsats for en varig omlægning af deres industri, 
skal være rede til at belønne en sådan politik. 
1) I denne fase kan der, i henhold til moratoriet påført af IWC og i 
overensstemmelse med anbefalingerne fra dens videnskabelige komité, 
ikke blive tale om en genåbning af hvalfangst på basis af videnskabelig 
rådgivning. 
I det tilfælde, hvor en udnyttelse af vågehvalsbestanden kan påtænkes, 
efter den metode, den videnskabelige komité har opstillet, bør IWC 
overveje en begrænset adgang til kommerciel fangst i de følgende år. VII 
man uddrage en lære af IWC's erfaringer, er det imidlertid klart, at man 
vanskeligt kan forestille sig en fornyet adgang til kommerciel fangst, 
uden at der er skabt sikkerhed for, at IWC-foranstaltn ingerne 
overholdes. Navnlig vil det ikke være let at opnå en sådan sikkerhed 
uden for de grænser, der gælder for kyststaternes fIskerizoner. 
På EF-plan er det vigtigt, at der fastlægges en klar politik, så man 
imødekommer ønsket om, at havpattedyrene beskyttes. En sådan politik bør 
baseres på en bevarelsesordning, der gælder dels for EF-farvandene dels 
for de fartøjer, der férer en EF-medlemsstats flag, men udéver 
virksomhed uden for EF-farvandenes grænser, idet ordningen skal sikre 
maksimal beskyttelse af havpattedyrene. Endvidere bør Faellesskabet i 
overensstemmelse med FN's Havretskonvention gére enhver bestræbelse for 
at overtale de andre stater til også at indstille kommerciel fangst af 
hvaler. Under ingen omstændigheder bér IWC bringe moratoriet til ophér, 
uden at der er ti Istrækkei ig sikkerhed for, at de i IWC vedtagne 
foranstaitninger overholdes. Derfor må Fællesskabet udnytte al sin 
indflydelse og inden for IWC kæmpe for, at det tilstræbte mål nås. 
2) Rådets Direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om beskyttelse af naturlige 
levesteder samt af vilde dyr og planter etablerer en generel 
beskyttelsesordning for særlige dyre- og plantearter, som ligeledes 
anvendes for hvaler. Med hensyn til disse arter skal Medlemsstaterne 
træffe de nødvendige foranstaitninger for at etablere en stram 
beskyttelsesordning, der i deres naturlige udbredelsesområder forbyder 
- 5 -
hvalfangernes utålmodighed. At visse lande under moratoriet har bevaret 
deres potentiel inden for hvalproduktion, skyldes deres eget valg. I denne 
sammenhæng er det imidlertid vanskeligt at acceptere, at alle de évrige 
lande, der har gjort en indsats for en varig omlægning af deres industri, 
skal være rede til at belénne en sådan politik. 
1) I denne fase kan der, i henhold til moratoriet påført af IWC og i 
overensstemmelse med anbefalingerne fra dens videnskabelige komité, 
ikke blive tale om en genåbning af hvalfangst på basis af videnskabelig 
rådgivning. 
I det tilfælde, hvor en udnyttelse af vågehvalsbestanden kan påtaenkes, 
efter den metode, den videnskabelige komité har opstillet, bér IWC 
overveje en begrænset adgang til kommerciel fangst i de følgende år. ViI 
man uddrage en lære af IWC's erfaringer, er det imidlertid klart, at man 
vanskeligt kan forestille sig en fornyet adgang til kommerciel fangst, 
uden at der er skabt sikkerhed for, at IWC-foranstaltn ingerne 
overholdes. Navnlig vil det ikke være let at opnå en sådan sikkerhed 
uden for de grænser, der gælder for kyststaternes fiskerizoner. 
På EF-plan er det vigtigt, at der fastlægges en klar politik, så man 
imødekommer ønsket om, at havpattedyrene beskyttes. En sådan politik bør 
baseres på en bevarelsesordning, der gælder dels for EF-farvandene dels 
for de fartøjer, der férer en EF-medlemsstats flag, men udøver 
virksomhed uden for EF-farvandenes grænser, idet ordningen skal sikre 
maksimal beskyttelse af havpattedyrene. Endvidere bér Faellesskabet i 
overensstemmelse med FN's Havretskonvention grire enhver bestraebelse for 
at overtale de andre stater til også at indstille kommerciel fangst af 
hvaler. Under ingen omstændigheder bør IWC bringe moratoriet til ophør, 
uden at der er t i Istrækkel ig sikkerhed for, at de i IWC vedtagne 
foranstaltninger overholdes. Derfor må Fællesskabet udnytte al sin 
indflydelse og inden for IWC kæmpe for, at det tilstræbte mål nås. 
2) Rådets Direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om beskyttelse af naturlige 
levesteder samt af vilde dyr og planter etablerer en generel 
beskyttelsesordning for særlige dyre- og plantearter, som ligeledes 
anvendes for hvaler. Med hensyn til disse arter skal Medlemsstaterne 
træffe de nødvendige foranstaltninger for at etablere en stram 
beskyttelsesordning, der i deres naturlige udbredelsesområder forbyder 
enhver form for forsætlig fangst, eller drab på dlsse dyr i naturen. 
Medlemsstaterne skal implementere dette direktivs betlngelser I løbet af 
to år fra deres notifikation. Disse forholdsregler kunne færdiggøres 
inden for rammerne af Fællesskabets ordning for bevarelse og forvaltning 
af fiskeressourcerne, ved at lade den omfatte havpattedyr. 
I tivrigt er beskyttelsen af hvaler ikke et anliggende, der udelukkende 
henhører under IWC. Hvaler figurerer bl.a. i bilagene til Konventionen 
om Internat ional Handel med Udryddelsestruede Vilde Dyr og Planter-, 
hvilket Fællesskabet har inkorporeret i EF-retten. Naturligvis må der 
sikres sammenhæng mellem de forskellige Juridiske instrumenter på såvel 
internationalt plan som på EF-plan. Således forekommer det at være 
stærkt uhensigtsmæssigt, at en række stater udnytter bestemte arter, 
medens andre stater således som EF, anvender handelsforanstaltninger, 
der indebærer forbud mod import af produkter af de samme arter. Derfor 
må det anses, at en fornyet kommerciel fangst af hvaler som varslet af 
Norge kan få betydelig indvirkning på det internationale samarbejde 
inden for beskyttelsen af de pågældende arter. 
Danmark, Tyskland, Frankrig, Spanien, Irland, Nederlandene og Det 
Forenede Kongerige skal som kontraherende parter i IWC sikre, at 
foranstaltningerne til bevarelse og forvaltning af hvalbestandene 
overholdes. På baggrund af dette, kan Fællesskabet bedre bidrage til 
beskyttelse af hvaler på EF-plan og bedre forsvare sine interesser på 
internationalt plan, når Fællesskabet har tiltrådt IWC. Med henblik 
herpå foreslår Kommissionen Rådet, at det godkender et udkast til 
afgérelse, der bemyndigheder Kommissionen til at forhandle om 
Fællesskabets tiltrædelse af Den Internationale Konvention angående 
Regulering af Hvalfangst. 
Beorundelse 
Sigtet med vedlagte forslag er, at Fael lesskabet tiltraeder Den Internat ionale 
Konvention angâende Regulering af Hvalfangst (International Whaling 
Commission, IWC). 
Danmark, Tyskland, Frankrig, Spanien, Irland, Nederlandene og Det Forenede 
Kongerige skal som kontraherende parter i IWC sikre, at foranstaltnlngerne 
til bevarelse og forvaltning af hvalbestandene overholdes. 
Ved at havpattedyrene medtages under EF-ordningen for bevarelse og 
forvaltning af ressourcerne, kan der tiIvejebringes en mere sammenhsngende 
og effektiv ordning pà EF-plan, og Faellesskabets interesser kan bedre 
forsvares pà internat ionalt plan, nâr det gaelder den samlede I igevaegt inden 
for den faelles f isker ipol it ik og den betydning, det har, at man beskytter 
miljtfet og bevarer tfkosystemets integritet i de have og oceaner, hvor EF-
fiskerne udtfver deres virksomhed. 
Fael lesskabets tiltraedelse af denne Konvention, skal ske ifdlge EF-reglerne, 
og samtidig mà det ikke anfaegte Fael lesskabets stilling i forhold til FN's 
Havretskonvent ion. 
Det foreslâs derfor Râdet, at det bemyndiger Kommissionen til at forhandle 
pà Faellesskabets vegne, og i henhold til forhandlingsdirektiverne bilagt den 
vedlagte beslutning, om en aendringsprotokol til Den Internationale 
Konvention angâende Regulering af Hvalfangst, udfaerdiget i Washington, 
U.S.A. den 2. december 1946, med henblik pà Det Europaeiske 0konomiske 
Faellesskabs Tiltraedelse. 
(Udkast) 
RADETS AFGØRELSE 
om bemyndigelse af Kommissionen 
til at forhandle på Fællesskabets vegne 
om en ændringsprotokol af Den Internationale Konvention 
angående Regulering af Hvalfangst, undertegnet 
i Washington den 2. december 1946 
RADET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, 
under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
havpattedyrene udgør en skrøbelig del af den biologiske Iigevægt i 
havfaunaen, og flere af disse arter er anført i bilag I og II til 
Konventionen om International Handel med Udryddelsestruede Vilde Dyr og 
Planter, regler som Det Europæiske Økonomiske Fællesskab har inkorporeret i 
EF-retten såvel som i bilag IV til Rådets Direktiv 92/43/EØF af 21. maj 
1992, vedrørende bevarelsen af naturlige levesteder såvel som vilde dyr og 
planter. 
Bevarelsen og forvaltningen af havpattedyrene kræver et internationalt 
samarbejde; i dette tijemed udgør Den Internationale Konvention angående 
Regulering af Hvalfangst en hensigtsmæssig ramme for internationale 
bestemmelser om hvalbestandenes bevarelse og forvaltning; 
3) Visse medlemsstater er kontraherende part i denne Konvention for at 
varetage deres generelle og særlige interesser med hensyn til 
beskyttelse og bevaring af hvalressourcerne, og for at bidrage til 
bevarelsen og forvaltning af hvaler*, det er passende at Dat Europæiske 
Økonomiske Fællesskab tiltræder denne Konvention, som kontraherende part 
for dér, at kunne forsvare dets politik baseret pà naevnte direktiv og 
Faellesskabets ordning for bevarelse og forvaltning af fiskebestande. 
4) For at Det Europaeiske 0konomiske Faellesskab kan tiltraede Konventionen pà 
hensigtsmaessige betingelser, er det ntfdvendigt at bemyndige Kommissionen 
til pà Fael lesskabets vegne, at forhandle en aendr ingsprotokol til 
Konventionen i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne bilagt 
denne beslutning -. 
TRUFFET F0LGENDE AFG0RELSE: 
Eneste artikel 
Kommissionen er hermed bemyndiget til pà Faellesskabets vegne og i 
overensstemmelse med bilagte forhandlingsdirektiver, at forhandle en 
aendringsprotokol til Den Internationale Konvention 2. december 1946, med 
henblik pâ Fael lesskabets tiltraedeise af denne konvention. 
Kommissionen ftfrer forhandlingerne assisteret af representanter fra 
Medlemsstaterne. 
Udfaerdiget i Bruxelles, den 
Pà Ràdets vegne 
B I LAG 
ForhandIi ngsdIrekt i ver 
Kommlssionen sikrer, at den foreslaede protokolaendring af Den Internationale 
Konvention angaende Regulering af Hvalfangst, og uden at Faellesskabets 
stilling i forhold til De Forenede Nationers Havretskonvention anfaegtes. 
Kommissionen sikrer, at den foreslaede protokolaendring af Den Internationale 
Konvention angaende Regulering af Hvalfangst, indeholder de betingelser, der 
tillader at Det Europaeiske 0konomiske Faellesskab tiltraeder Konventionen som 
kontraherende part og handler i overensstemmelse med dets underordnede 
partnere, og uden at Faellesskabets stilling i forhold til De Forenede 
Nationers Havretskonvent ion anfaegtes. 
ISSN 0254-1459 
KOM(92)3i6endeligudg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer: CB-CO-92-360-DA-C 
ISBN 92-77-46869-6 
Kontoret for De Europæiske Fasllesskabers OfficieUe Publikationer 
Lr2985 Luxembourg