Ændret forslag til RÅDETS DIREKTIV om ret til familiesammenføring

(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2)

BEGRUNDELSE

1. Baggrund

Kommissionen vedtog den 1. december 1999 et forslag til Rådets direktiv om ret til familiesammenføring (KOM(1999) 638 endelig - 1999/0258 (CNS)). Dette instrument er baseret på EF-traktatens artikel 63 og sigter mod at indføre en ret til familiesammenføring for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold på en medlemsstats område. I forslaget til direktiv fastsættes det, på hvilke betingelser denne ret kan udøves med henblik på at tillade indrejse og ophold for familiemedlemmer, der er tredjelandsstatsborgere.

Forslaget er blevet fremsendt til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Det Økonomiske og Sociale Udvalg, som blev hørt af Rådet den 10. februar 2000, afgav udtalelse den 25. maj 2000 [1]. Ved brev af 11. februar 2000 hørte Rådet Parlamentet i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 67. Parlamentet overlod behandlingen af forslagets substans til sit Udvalg om Borgernes Rettigheder, Retsvæsen og Indre Anliggender og forelagde forslaget for Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked til udtalelse. Efter at Udvalget om Borgernes Rettigheder, Retsvæsen og Indre Anliggender havde modtaget og behandlet udtalelsen fra Udvalget om Retlige Anliggender, som var vedtaget den 17. april 2000, vedtog det sin betænkning den 13. juli 2000. På plenarmødet den 6. september 2000 vedtog Parlamentet sin udtalelse [2], hvori det godkendte Kommissionens forslag med en række ændringsforslag og opfordrede Kommissionen til at ændre sit forslag i overensstemmelse hermed i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2.

[1] EFT C af , s.

[2] EFT C af , s.

2. Det ændrede forslag

Europa-Parlamentet støtter den generelle fremgangsmåde og hovedlinjerne i Kommissionens forslag, især indførelsen af en ret til familiesammenføring for tredjelandsstatsborgere, der allerede har ophold i medlemsstaterne. Det har vedtaget 17 ændringsforslag. Kommissionen kan acceptere de fleste af dem helt eller delvis, i visse tilfælde med forbehold af ændringer i ordlyden. Ændringsforslagene er helt i overensstemmelse med Kommissionens fremgangsmåde og forbedrer teksten.

Et af ændringsforslagene sigter på at begrænse anvendelsesområdet. Det udelukker de personer, der er omfattet af en form for subsidiær beskyttelse, fra anvendelsesområdet for dette forslag og opfordrer til, at der hurtigt vedtages et forslag om modtagelse af disse personer og deres ophold. Kommissionen kan acceptere dette ændringsforslag og har foretaget de nødvendige ændringer i de berørte artikler. Den mener, at disse personer skal kunne nyde godt af retten til familiesammenføring, og at de har behov for beskyttelse, men den erkender, at den manglende harmonisering af begrebet subsidiær beskyttelse på fællesskabsplan udgør en hindring for, at denne gruppe af personer kan behandles i dette forslag. I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 præciseres det, at "[flygtningestatus] også bør suppleres med foranstaltninger vedrørende subsidiære former for beskyttelse, som giver enhver person, der har behov for en sådan beskyttelse, en passende status". Til det formål skal der ifølge den resultattavle, som Kommissionen fremlagde i marts 2000, og som er blevet godkendt af Rådet, inden 2004 vedtages et forslag om en passende status for de personer, der nyder godt af en form for subsidiær beskyttelse. Kommissionen har til hensigt næste år at fremsætte et forslag herom, som også kan omhandle familiesammenføring af denne kategori af tredjelandsstatsborgere.

2.1. Ændringsforslag, som er accepteret helt eller delvis

2.1.1. Betragtningerne

Betragtning 1 (ny): Denne nye betragtning svarer til ændringsforslag 1 og fastslår, at forslaget indgår i bestræbelserne på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

Betragtning 2 (tidligere betragtning 1): I overensstemmelse med ændringsforslag 2 rettes den oprindelige ordlyd, så EF-traktatens artikel 63, nr. 3, litra a), nu citeres i sin helhed.

Betragtning 5 (ny): Kommissionen har medtaget ånden i ændringsforslag 3 og nævner i denne nye betragtning, at det er nødvendigt at have statistiske oplysninger og informationer for at kunne vurdere befolkningsbevægelserne.

Betragtning 8 (tidligere betragtning 6): I overensstemmelse med ændringsforslag 4 ændres den oprindelige ordlyd, så det præciseres, at familiesammenføring bidrager til at skabe en sociokulturel stabilitet; den del, der vedrører definitionen af integration, er ikke medtaget, da der er tale om overvejelser, der går videre end det, der er formålet med forslaget.

Betragtning 11 (ny): Kommissionen har indsat denne nye betragtning for at tage hensyn til ændringsforslag 19, der sigter mod at udelukke personer, der nyder en form for subsidiær beskyttelse, fra forslagets anvendelsesområde, og hvori det kræves, at der vedtages et direktiv om modtagelse af disse personer.

Betragtning 14 (tidligere betragtning 11): Betragtningen er blevet ændret i overensstemmelse med ændringsforslag 5 og sigter mod at præcisere, at slægtningene i opstigende linje og de myndige børn skal være afhængige af referencepersonen.

Betragtning 15 (tidligere betragtning 12): Denne betragtning er ændret for at tage hensyn til ændringsforslag 6 og præciserer, at procedurerne skal kunne forvaltes af myndighederne i medlemsstaterne, og at de skal være gennemsigtige for at sikre de pågældende et passende retssikkerhedsniveau.

Betragtning 17 (tidligere betragtning 14): I overensstemmelse med ændringsforslag 8 er den oprindelige ordlyd blevet forbedret, idet vægten lægges på at forebygge omgåelse af procedurerne.

2.1.2. Artiklerne

Artikel 2, litra (c), artikel 3, stk. 2, litra (c), artikel 5, stk. 4, artikel 7, stk. 4, artikel 9, stk. 3, og artikel 10, stk. 2

Som følge af ændringsforslag 19 udelukkes de personer, der nyder en form for subsidiær beskyttelse, fra forslagets anvendelsesområde. Disse personer vil blive omfattet af et andet forslag fra Kommissionen, som ifølge resultattavlen skal vedtages inden 2004, og som kommer til at omhandle familiesammenføring.

Artikel 7, stk. 1, artikel 8 og artikel 11, stk. 1

De ændringer, der er foretaget i disse artikler, svarer til ændringsforslag 10 (anden del), 11 (første del) og 15 og præciserer i overensstemmelse med ånden i det oprindelige forslag, at referencepersonen samtidig kan indgive flere ansøgninger for flere medlemmer af sin familie.

Artikel 9, stk. 1, litra (a)

Ændringen sigter mod at forenkle ordlyden hvad angår boligens kvalitet i overensstemmelse med ændringsforslag 12. Artiklen er desuden blevet ændret, så der indføres et objektivt og præcist kriterium for vurderingen af boligen i overensstemmelse med ånden i ændringsforslaget, hvori det kræves, at vurderingen foregår ved hjælp af objektive og målelige kriterier.

Artikel 9, stk. 1, litra (c)

I overensstemmelse med ændringsforslag 13 er den oprindelige ordlyd vedrørende fremlæggelse af bevis for de midler, referencepersonen råder over, blevet forenklet.

Artikel 12, stk. 2

I ændringsforslag 16 foreslås det at lade forbuddet mod, at slægtninge i opstigende linje og myndige børn som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra e), får adgang til beskæftigelse og erhvervsuddannelse, udgå. Da disse personer er afhængige af referencepersonen, når de får indrejsetilladelse, har Kommissionen ikke medtaget hele ændringsforslaget, men har ændret teksten for at indføre en større fleksibilitet og således gøre det muligt for medlemsstaterne at give dem tilladelse til at få adgang til disse aktiviteter.

2.2. Ændringer, der ikke kan accepteres

Ændringsforslag 9

Kommissionen kan ikke acceptere dette ændringsforslag, som vedrører indførelsen af en stand still-klausul og gør det muligt at opretholde gunstigere foranstaltninger, da det ikke er foreneligt med målet om at tilnærme de nationale lovgivninger til hinanden. Der findes allerede en række bestemmelser i forslaget, som sikrer en betragtelig fleksibilitet.

Ændringsforslag 11 (anden del) og 28

Kommissionen er enig i de overvejelser, der ligger til grund for dette ændringsforslag, men forpligtelsen til at begrunde afslag, uanset hvad de drejer sig om, er allerede fastsat i artikel 7, stk. 3, og det er derfor overflødigt at gentage denne bestemmelse.

Ændringsforslag 25

Dette ændringsforslag udvider begrebet afhængighed for slægtninge i opstigende linje. Kommissionen kan ikke acceptere det, da den ønsker, at der fastsættes strenge regler for indrejsetilladelse for slægtninge i opstigende linje i forbindelse med familiesammenføring.

Ændringsforslag 50 (anden del)

Udstedelsen af en opholdstilladelse, der kan fornyes, giver de familiesammenførte familiemedlemmer en vis retssikkerhed; hvis denne forpligtelse ophæves, vil deres stilling blive usikker.

1999/0258 (CNS)

Ændret forslag til

RÅDETS DIREKTIV

om ret til familiesammenføring

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [3],

[3] EFT C af , s. .

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [4],

[4] EFT C af , s. .

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [5], og

[5] EFT C af , s. .

ud fra følgende betragtninger:

(1) Med henblik på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal der ifølge traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab vedtages foranstaltninger, der skal sikre fri bevægelighed for personer og i forbindelse hermed ledsageforanstaltninger vedrørende kontrol ved de ydre grænser, asyl og indvandring, og foranstaltninger vedrørende asyl, indvandring og beskyttelse af tredjelandsstatsborgeres rettigheder.

(2) Ifølge traktatens artikel 63, nr. 3, vedtager Rådet foranstaltninger vedrørende indvandringspolitikken. I litra a) fastsættes det, at Rådet bl.a. skal træffe foranstaltninger vedrørende betingelser for indrejse og ophold og standarder for procedurer for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser, bl.a. med henblik på familiesammenføring.

(3) Foranstaltningerne vedrørende familiesammenføring skal vedtages i overens stemmelse med forpligtelsen til at beskytte familien og respektere familielivet, som er stadfæstet i en lang række folkeretlige instrumenter, herunder den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende friheds rettigheder, der blev undertegnet i Rom den 4. november 1950. Unionen respekterer i henhold til artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union de grundlæggende rettigheder, sådan som de garanteres ved konventionen.

(4) Det Europæiske Råd erkendte på sit særlige møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999, at der er behov for indbyrdes tilnærmelse af de nationale lovgivninger om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold på grundlag af en fælles vurdering af den økonomiske og demografiske udvikling i EU samt af situationen i hjemlandene. Det Europæiske Råd anmodede med henblik herpå Rådet om at træffe hurtige afgørelser på grundlag af forslag fra Kommissionen. Disse afgørelser bør tage hensyn ikke blot til hver enkelt medlemsstats modtagelses kapacitet, men også til deres historiske og kulturelle forbindelser med hjemlandene.

(5) Med henblik på at vurdere befolkningsbevægelserne og forberede vedtagelsen af Rådets foranstaltninger er det vigtigt, at Kommissionen kan råde over statistiske oplysninger og informationer vedrørende den lovlige indvandring af tredjelandsstatsborgere i hver medlemsstat, særlig hvad angår antallet af udstedte tilladelser og deres art og varighed. Til det formål skal medlemsstaterne regelmæssigt og hurtigt stille de nødvendige oplysninger og informationer til rådighed for Kommissionen.

(6) Det Europæiske Råd fastslog på sit særlige møde i Tammerfors, at Den Europæiske Union skal sikre en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, som opholder sig lovligt på medlemsstaternes område, og at en mere effektiv integrationspolitik bør sigte mod at indrømme dem rettigheder og pligter, der kan sidestilles med dem, der gælder for unionsborgere.

(7) Ifølge Rådets og Kommissionens handlingsplan af 3. december 1998 [6] skal der inden to år efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden indføres et instrument om lovlige indvandreres retsstilling, og der skal inden fem år fastlægges betingelser for indrejse og ophold og standarder for procedurer for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser, bl.a. med henblik på familiesammenføring.

[6] Handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres, EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.

(8) Familiesammenføring er et nødvendigt middel til at muliggøre familielivet. Det bidrager til at skabe en sociokulturel stabilitet, der letter tredjelandsstatsborgernes integration i medlemsstaterne, hvilket desuden gør det muligt at styrke den økonomiske og sociale samhørighed, som er et af Fællesskabets grundlæggende mål, jf. artikel 2 og artikel 3, stk. 1, litra k), i EF-traktaten..

(9) For at sikre beskyttelsen af familien samt opretholdelsen eller skabelsen af familielivet bør der indføres en ret til familiesammenføring, som anerkendes af medlemsstaterne. De materielle betingelser for udøvelsen af denne ret bør fastsættes efter fælles kriterier.

(10) Situationen for flygtninge kræver særlig opmærksomhed på grund af de årsager, som har tvunget dem til at flygte fra deres land, og som forhindrer dem i at have et familieliv i hjemlandet. Der bør derfor indføres gunstigere betingelser for udøvelsen af deres ret til familiesammenføring.

(11) Familiesammenføring af personer, der nyder en form for subsidiær beskyttelse, er ikke omfattet af dette direktiv. Der skal hurtigst muligt vedtages et direktiv om standarder for modtagelsen af denne gruppe af personer, der også skal omhandle deres ret til familiesammenføring.

(12) For at undgå diskrimination mellem unionsborgere, om de udøver deres ret til fri bevægelighed eller ej, bør det fastsættes, at familiesammenføring af unionsborgere, der opholder sig i det land, de er statsborgere i, er underlagt fællesskabsrettens regler om fri bevægelighed.

(13) Familiesammenføring omfatter medlemmerne af kernefamilien, dvs. ægtefællen og mindreårige børn. Hvis ugifte pars situation i en medlemsstat sidestilles med gifte pars situation, er det vigtigt at respektere princippet om ligebehandling og at give mulighed for familiesammenføring af den ugifte partner.

(14) Familiesammenføring skal også omfatte myndige børn og slægtninge i opstigende linje, når der i betragtning af deres personlige situation er vægtige og objektive grunde til, at de ikke kan leve et værdigt og uafhængigt liv adskilt fra det medlem af deres familie, der er en tredjelandsstatsborger med lovligt ophold i en medlemsstat.

(15) Der bør indføres procedureregler for behandlingen af ansøgninger om familie sammenføring samt for familiemedlemmers indrejse og ophold. Disse procedurer skal være effektive og skal kunne forvaltes inden for rammerne af de nationale myndigheders normale arbejdsbyrde, og de skal være gennemsigtige og retfærdige for at sikre de pågældende et passende retssikkerhedsniveau.

(16) Familiemedlemmernes integration skal fremmes. Med henblik herpå skal de, når de har haft ophold i medlemsstaten i en vis periode, have en selvstændig status, som er uafhængig af referencepersonen. De skal have adgang til undervisning, beskæftigelse og erhvervsuddannelse.

(17) Der skal træffes passende foranstaltninger, som står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, for at forebygge og straffe omgåelse af reglerne og procedurerne for familiesammenføring.

(18) I overensstemmelse med nærheds- og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, kan målene for den påtænkte handling, nemlig indførelsen af en ret til familiesammenføring for tredjelandsstatsborgere, der udøves efter fælles bestemmelser, efter ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan. Dette direktiv omfatter kun, hvad der er strengt nødvendigt for at nå disse mål og er ikke mere vidtgående, end hvad der kræves hertil -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Kapitel I

Almindelige bestemmelser

Artikel 1

Formålet med dette direktiv er at indføre en ret til familiesammenføring for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold på medlemsstaternes område, og for unionsborgere, der ikke udøver deres ret til fri bevægelighed. Denne ret udøves på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv.

Artikel 2

I dette direktiv forstås ved:

(a) "tredjelandsstatsborger": enhver person, der ikke er unionsborger som omhandlet i artikel 17, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab;

(b) "flygtning": enhver tredjelandsstatsborger eller statsløs person, der har opnået flygtningestatus som omhandlet i konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951, ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967;

(c) "referenceperson": en tredjelandsstatsborger, der har lovligt ophold i en medlemsstat, eller en unionsborger, der ansøger om familiesammenføring med medlemmer af sin familie;

(d) "familiesammenføring": indrejse og ophold i en medlemsstat for familiemedlemmer til en unionsborger eller en tredjelandsstatsborger, der har lovligt ophold i den pågældende medlemsstat, med henblik på at danne eller bevare familieenheden, hvad enten den familiemæssige tilknytning blev skabt før eller efter referencepersonens indrejse;

(e) "opholdstilladelse": enhver tilladelse, som er udstedt af myndighederne i en medlemsstat i overensstemmelse med medlemsstatens lovgivning, og som gør det muligt for en tredjelandsstatsborger at opholde sig på dens område, med undtagelse af midlertidige tilladelser, der er udstedt med henblik på behandling af en asylansøgning.

Artikel 3

1. Dette direktiv finder anvendelse, når referencepersonen er:

(a) en tredjelandsstatsborger, der har lovligt ophold i en medlemsstat, og som er i besiddelse af en opholdstilladelse, der er udstedt af den pågældende medlemsstat, med en gyldighed på mindst et år,

(b) en flygtning, uanset gyldigheden af hans opholdstilladelse,

(c) en unionsborger, der ikke udøver sin ret til fri bevægelighed,

hvis medlemmerne af referencepersonens familie er tredjelandsstatsborgere, uanset deres retsstilling.

2. Dette direktiv finder ikke anvendelse, når referencepersonen er:

(a) en tredjelandsstatsborger, der ansøger om anerkendelse af flygtningestatus, og hvis ansøgning der endnu ikke er truffet endelig afgørelse om

(b) en tredjelandsstatsborger, der har tilladelse til at opholde sig i en medlemsstat på grundlag af midlertidig beskyttelse, eller som ansøger om tilladelse til at opholde sig i landet på dette grundlag og afventer en afgørelse om sin stilling.

(c) en tredjelandsstatsborger, der har tilladelse til at opholde sig i en medlemsstat på grundlag af subsidiære former for beskyttelse i overensstemmelse med internationale forpligtelser, nationale lovgivninger eller medlemsstaternes praksis, eller som ansøger om tilladelse til at opholde sig i landet på dette grundlag og afventer en afgørelse om sin stilling.

3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på familiemedlemmer til unionsborgere, der udøver deres ret til fri bevægelighed for personer.

4. Dette direktiv berører ikke gunstigere bestemmelser i

(a) bilaterale og multilaterale aftaler mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og tredjelande på den anden side, som er trådt i kraft inden dette direktivs ikrafttræden;

(b) den europæiske socialpagt af 18. oktober 1961 og den europæiske konvention om vandrende arbejdstageres juridiske stilling af 24. november 1977.

Artikel 4

Som en undtagelse fra dette direktiv er familiesammenføring af tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, der opholder sig i den medlemsstat, som han er statsborger i, og som ikke har udøvet sin ret til fri bevægelighed for personer, underlagt artikel 10, 11 og 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 [7] og de øvrige bestemmelser i fællesskabsretten, der er anført i bilaget.

[7] EFT L 257 af 19.10.1968, s. 2.

Kapitel II

Familiemedlemmer

Artikel 5

1. Medlemsstaterne tillader i henhold til dette direktiv indrejse og ophold for følgende familiemedlemmer, hvis betingelserne i kapitel IV er opfyldt:

(a) referencepersonens ægtefælle eller den ugifte partner, som har et varigt forhold til referencepersonen, hvis ugifte par i den pågældende medlemsstats lovgivning sidestilles med gifte par;

(b) mindreårige børn af referencepersonen og dennes ægtefælle eller ugifte partner, herunder børn, der er adopteret i overensstemmelse med en afgørelse truffet af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat eller en afgørelse, der er anerkendt af denne myndighed;

(c) mindreårige børn, herunder børn, der er adopteret af referencepersonen eller dennes ægtefælle eller ugifte partner, når en af disse har forældremyndigheden og har forsørgerpligt over for børnene; er der tale om delt forældremyndighed, kræves den anden forælders samtykke;

(d) slægtninge i opstigende linje til referencepersonen eller dennes ægtefælle eller ugifte partner, når de forsørges af dem og ikke har anden familiemæssig støtte i hjemlandet;

(e) myndige børn af referencepersonen eller dennes ægtefælle eller ugifte partner, når de ikke er gift og af helbredsgrunde objektivt set ikke er i stand til at forsørge sig selv.

2. I tilfælde af polygame ægteskaber giver en medlemsstat, hvis referencepersonen allerede har en ægtefælle, der lever sammen med ham på den pågældende medlemsstats område, hverken en anden ægtefælle eller dennes børn tilladelse til indrejse og ophold; indrejse og ophold for børn af en anden ægtefælle tillades, hvis barnets tarv kræver det.

3. De mindreårige børn, der er omhandlet i stk. 1, litra b) og c), skal være under den myndighedsalder, der gælder i den pågældende medlemsstat, og ikke gift.

4. Når referencepersonen er en flygtning letter medlemsstaterne sammenføringen af andre familiemedlemmer end dem, der er omhandlet i stk. 1, hvis de forsørges af referencepersonen.

5. Tredjelandsstatsborgere, der har ophold i en medlemsstat med henblik på studier, kan ikke familiesammenføres med slægtninge i opstigende linje som anført i stk. 1, litra d).

Artikel 6

Hvis flygtningen er en uledsaget mindreårig, kan medlemsstaterne:

(a) tillade indrejse og ophold for slægtninge i opstigende linje med henblik på familiesammenføring uden at anvende betingelserne i artikel 5, stk. 1, litra d);

(b) tillade indrejse og ophold for andre familiemedlemmer end dem, der er omhandlet i artikel 5, med henblik på familiesammenføring, når den mindreårige ikke har nogen slægtninge i opstigende linje, eller når det er umuligt at opspore dem.

Kapitel III

Indgivelse og behandling af ansøgningen

Artikel 7

1. Referencepersonen indgiver med henblik på at udøve sin ret til familiesammenføring en ansøgning om tilladelse til indrejse og ophold for et eller flere medlemmer af hans familie til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor han har ophold. Ansøgningen ledsages af dokumentation, der beviser den familiemæssige tilknytnings eksistens og godtgør, at betingelserne i artikel 5 og 8 og i givet fald artikel 9 og 10 er opfyldt. Ansøgningen indgives, mens familiemedlemmerne befinder sig uden for den pågældende medlemsstats område.

2. Som undtagelse fra stk. 1 behandler den pågældende medlemsstat i særlige tilfælde eller af humanitære hensyn en ansøgning, der er indgivet, mens familiemedlemmerne allerede har ophold på dens område.

3. Efter at have behandlet ansøgningen giver de kompetente myndigheder i medlemsstaten referencepersonen skriftlig meddelelse om den afgørelse, der er truffet, inden for en frist, der ikke må overstige seks måneder. Et afslag på ansøgningen skal begrundes fyldestgørende.

4. Hvis referencepersonen er en flygtning, og hvis den pågældende ikke kan tilvejebringe dokumentation, der beviser den familiemæssige tilknytnings eksistens, tager medlemsstaterne også andre former for beviser for den familiemæssige tilknytnings eksistens i betragtning. Et afslag på ansøgningen kan ikke udelukkende baseres på manglende dokumentation.

5. Ved behandlingen af ansøgningen tager medlemsstaterne tilbørligt hensyn til mindreårige børns tarv.

Kapitel IV

Materielle betingelser for udøvelsen af retten til familiesammenføring

Artikel 8

1. Medlemsstaterne kan nægte familiemedlemmerne tilladelse til indrejse og ophold, hvis det er begrundet i hensynet til den offentlige orden, den indre sikkerhed og den offentlige sundhed.

2. Påberåbelsen af hensynet til den offentlige orden eller den indre sikkerhed må udelukkende være baseret på det pågældende familiemedlems personlige forhold.

3. Hvis der opstår sygdomme eller invaliditet, efter at opholdstilladelsen er udstedt, er dette ikke i sig selv begrundelse nok til, at den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat kan give afslag på fornyelse af opholdstilladelsen eller udsende den pågældende fra medlemsstatens område.

Artikel 9

1. Ved indgivelsen af ansøgning om familiesammenføring kan den pågældende medlemsstat anmode referencepersonen om at fremlægge bevis for, at han råder over:

(a) en bolig, hvis størrelse mindst svarer til størrelsen af en social bolig, og som opfylder de generelle sikkerheds- og sundhedsstandarder i den pågældende medlemsstat; (b) en sygeforsikring, der omfatter alle risici i den pågældende medlemsstat, for ham selv og medlemmerne af hans familie;

(c) stabile midler, der mindst svarer til det niveau, under hvilket der kan ydes social bistand i den pågældende medlemsstat.

Når første afsnit ikke kan anvendes, skal midlerne mindst svare til den mindste sociale pension, som den pågældende medlemsstat udbetaler.

2. Medlemsstaterne kan kun fastsætte de betingelser vedrørende bolig, sygeforsikring og midler, der er omhandlet i stk. 1, med henblik på at sikre sig, at referencepersonen vil være i stand til at forsørge medlemmerne af den sammenførte familie uden derudover at have brug for offentlige midler. Disse bestemmelser må ikke medføre forskelsbe handling mellem medlemsstatens egne statsborgere og tredje landsstatsborgere.

3. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis referencepersonen er en flygtning.

Artikel 10

1. Medlemsstaterne kan kræve, at referencepersonen har haft lovligt ophold på deres område i en periode, der ikke kan overstige et år, inden familiesammenføringen med medlemmerne af hans familie finder sted.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis referencepersonen er en flygtning.

Kapitel V

Familiemedlemmernes indrejse og ophold

Artikel 11

1. Så snart ansøgningen om tilladelse til indrejse med henblik på familiesammenføring er godkendt, tillader den pågældende medlemsstat familiemedlemmets eller familiemedlemmernes indrejse. Medlemsstaterne letter udstedelsen af de nødvendige visa til de pågældende, herunder i givet fald transitvisa. Disse visa er gratis.

2. Den pågældende medlemsstat udsteder en opholdstilladelse til familiemedlemmerne, som kan fornys og har samme gyldighed som referencepersonens opholdstilladelse. Hvis referencepersonens opholdstilladelse er permanent eller ubegrænset, kan medlemsstaterne begrænse familiemedlemmernes første opholdstilladelse til et år.

Artikel 12

1. Referencepersonens familiemedlemmer har på lige fod med unionsborgere ret til:

(a) adgang til undervisning

(b) adgang til lønnet beskæftigelse eller selvstændig erhvervsvirksomhed

(c) adgang til erhvervsvejledning, erhvervsuddannelse og videre- og efteruddannelse.

2. Medlemsstaterne kan begrænse adgangen til lønnet beskæftigelse eller selvstændig erhvervsvirksomhed forslægtninge i opstigende linje og myndige børn som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra d) og e).

Artikel 13

1. Senest efter fire års ophold har ægtefællen eller den ugifte partner og børn, der er blevet myndige, hvis den familiemæssige tilknytning stadig eksisterer, ret til selvstændig opholdstilladelse, som er uafhængig af referencepersonens opholdstilladelse.

2. Medlemsstaterne kan tildele myndige børn og slægtninge i opstigende linje som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra d) og e), selvstændig opholdstilladelse.

3. I tilfælde af ægtefællens død, skilsmisse, separation eller slægtninge i opstigende linjes eller efterkommere i lige linjes død, kan personer, der er indrejst med henblik på familiesammenføring, og som har haft ophold i den pågældende medlemsstat i mindst et år, ansøge om selvstændig opholdstilladelse. Når der foreligger særligt vanskelige situationer, godkender medlemsstaterne sådanne ansøgninger.

Kapitel VI

Procedurer og retsmidler

Artikel 14

1. Medlemsstaterne kan give afslag på ansøgninger om tilladelse til indrejse og ophold med henblik på familiesammenføring eller inddrage eller nægte at forny familiemedlemmernes opholdstilladelse, hvis det konstateres:

(a) at tilladelsen til indrejse og/eller ophold er opnået gennem forfalskning af dokumenter eller svig, eller

(b) at ægteskabet eller adoptionen udelukkende havde til formål at gøre det muligt for den pågældende at indrejse eller opholde sig i en medlemsstat.

2. Medlemsstaterne foretager punktuel kontrol, når der foreligger begrundet mistanke.

Artikel 15

I tilfælde af inddragelse eller afslag på fornyelse af opholdstilladelsen og i tilfælde af, at det besluttes at udsende referencepersonen eller medlemmerne af hans familie, tager medlemsstaterne tilbørligt hensyn til arten og holdbarheden af den pågældendes familiemæssige tilknytning og til, hvor længe han har opholdt sig i medlemsstaten, samt til, om der er familiemæssig, kulturel eller social tilknytning til hjemlandet.

Artikel 16

I tilfælde af afslag på ansøgningen om familiesammenføring, afslag på fornyelse af eller inddragelse af opholdstilladelsen eller i tilfælde af udsendelse har reference personen og familiemedlemmerne adgang til domstolsprøvelse i den pågældende medlemsstat.

Artikel 17

Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af nærværende direktiv, og træffer enhver fornøden foranstaltning til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest på den i artikel 19 fastsatte dato Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser, og enhver senere ændring meddeles omgående.

Kapitel VII

Afsluttende bestemmelser

Artikel 18

Senest to år efter udløbet af fristen i artikel 19 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår i givet fald de nødvendige ændringer.

Artikel 19

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2002. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 20

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 21

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne,

Formand

BILAG

Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed [8].

[8] EFT 56 af 4.4.1964, s. 850/64.

Rådets direktiv 68/360/EØF af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer [9].

[9] EFT L 257 af 19.10.1968, s. 13.

Kommissionens forordning (EØF) nr. 1251/70 af 29. juni 1970 om arbejdstagernes ret til at blive boende på en medlemsstats område efter at have haft beskæftigelse dér [10].

[10] EFT L 142 af 30.6.1970, s. 24.

Rådets direktiv 73/148/EØF af 21. maj 1973 om ophævelse af rejse- og opholdsbe grænsninger inden for Fællesskabet for statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af tjenesteydelser [11].

[11] EFT L 172 af 28.6.1973, s. 14.

Rådets direktiv 75/34/EØF af 17. december 1974 om retten for statsborgere i en medlemsstat til at blive boende på en anden medlemsstats område efter dér at have udøvet selvstændig erhvervsvirksomhed [12].

[12] EFT L 14 af 20.1.1975, s. 10.

Rådets direktiv 90/364/EØF af 28. juni 1990 om opholdsret [13].

[13] EFT L 180 af 13.7.1990, s. 26.

Rådets direktiv 90/365/EØF af 28. juni 1990 om opholdsret for lønmodtagere og selvstændige, der er ophørt med erhvervsaktivitet [14].

[14] EFT L 180 af 13.7.1990, s. 28.

Rådets direktiv 93/96/EØF af 29. oktober 1993 om opholdsret for studerende [15].