Nr. C 44/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 2. 85 
3.2. Meddelelsespligt for arbejdstageren og arbejds­
giveren 
3.2.1. Udvalget mener, at man især i den nuværende 
økonomiske situation ikke uden videre kan forvente, at 
arbejdstageren med risiko for at miste sit arbejde objek­
tivt og systematisk giver de kompetente sundhedstjenester 
meddelelse om sygdomme eller symptomer. 
3.2.2. Det forekommer heller ikke rimeligt, at 
arbejdsgiveren forventer at være i stand til at give 
sundhedstjenesterne relevant underretning om kendsger­
ninger vedrørende personalets helbredstilstand. 
3.2.3. I begge tilfælde bør lønmodtageren såvel som 
arbejdsgiveren i forbindelse med et sundhedsmæssigt 
problem gå via virksomhedens bedriftslæge, som vil 
træffe de nødvendige foranstaltninger i hvert enkelt 
tilfælde og om nødvendigt give de kompetente sundheds­
tjenester meddelelse herom. 
3.3. Uddannelse og hygiejne 
3.3.1. Forslagene indeholder ikke nogen klar oplys­
ning om, hvem der er ansvarlig for uddannelsen og 
finansieringen heraf. 3.3.2. Udvalget foreslår, at virksomheden udarbej der 
sit uddannelsesprogram i samarbejde med bedriftslægen. 
Virksomheden er ansvarlig for denne uddannelse, hvilket 
ikke udelukker eventuelle specifikke offentlige foranstalt­
ninger. 
3.3.3. Under alle omstændigheder tilslutter Udvalget 
sig forslaget om uddannelse, på betingelse af at det drejer 
sig om en indledende og fortløbende uddannelse, der 
suppleres med opslag eller et hvilket som helst andet 
audiovisuelt middel, der erindrer om de vigtigste 
regler. 
3.3.4. Ansvaret for god hygiejne ligger både hos 
arbejdsgiveren og de ansatte. Begge parter bør konstant 
være opmærksomme på, hvor vigtige de almindelige 
hygiejneregler er, både for så vidt angår personlig hy­
giejne som levnedsmiddelhygiejne. 
3.4. De officielle sundhedstjenesters kontrol 
Hvad enten det drejer sig om kontrol foretaget af 
embedsdyrlægen eller andre kompetente myndigheder, 
afhængigt af de forskellige medlemsstaters kontrolregler, 
bør kun en læge kunne foretage undersøgelser af perso­
nalet, og kun en læge kan udfærdige helbredsattesterne 
vedrørende personalet. 
Bruxelles, den 12. december 1984. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om toldskyld (') 
(85/C 44/07) 
Rådet for De europæiske økonomiske Fællesskaber besluttede den 24. september 1984 under 
henvisning til artikel 198 i EØF-traktaten at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om det nævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Paul Broicher til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 
28. november 1984. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 222. plenarforsamling den 12. og 13. 
december 1984, mødet den 12. december 1984, enstemmigt følgende udtalelse. 
Det økonomiske og sociale Udvalg tilslutter sig Kommissionens forslag under forbehold af 
følgende bemærkninger: 
(>) EFT nr. C 261 af 29. 9. 1984, s. 4. 
15. 2. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 44/9 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Omdannelsen af tolddirektiver til forordninger 
falder udmærket i tråd med Det økonomiske og sociale 
Udvalgs grundholdning i spørgsmålet, nemlig at det er 
påkrævet med en fortsat harmonisering af EF-lovgivnin-
gen, således at retssikkerheden kan blive øget og told­
unionen fungere efter hensigten. 
1.2. Efter Udvalgets opfattelse når man dog bedst 
dette mål ved at skabe en ensartet EF-toldkodeks. I 
betragtning af det allerede påbegyndte arbejde og de 
foreliggende udkast hertil ville det måske derfor være 
rimeligt kun at opfatte omdannelsen af direktiver til 
forordninger som en del af forberedelsen af toldkodeksen 
og ikke lade dem træde i kraft isoleret, men først samtidig 
med toldkodeksen. Dermed ville man undgå overlapnin­
ger og gentagelser, og administrationer og erhvervsliv 
ville blive forskånet for alt for hyppige ændringer i 
retsgrundlaget. Udvalget udtrykker derfor ønske om, at 
arbejdet med toldkodeksen bliver afsluttet så hurtigt som 
muligt. 
1.3. Som allerede påpeget af Det økonomiske og 
sociale Udvalg i udtalelsen om forslaget til Rådets 
forordning om fastlæggelse af, hvilke personer der skal 
betale toldskyld (*) bør det imidlertid under alle omstæn­
digheder sikres, at sammenhængende retsområder - in 
casu vedrørende toldskyld og toldskyldnere - får en 
kongruent behandling i forordningen, således at bestem­
melserne ikke gøres unødigt svære at forstå og anvende. 
Udvalget skal derfor også benytte denne lejlighed til at 
henstille over for Rådet, at de to retsområder sammen­
fattes i én forordning. 
2. Særlige bemærkninger 
Artikel 2, stk. 1, litra e) 
2.1. At der opstår toldskyld, når en vare forbruges i en 
frizone eller anvendes der på ikke-forskriftsmæssig måde, 
forklarer Kommissionen ved i sit forslag at henvise til 
Rådets direktiv 69/75/EØF af 4. marts 1979. 
I henhold til artikel 1, stk. 2, i dette direktiv skal varer, 
der befinder sig i en frizone, imidlertid anses som værende 
Bruxelles, den 12. december 1984. uden for Fællesskabets toldområde. Regelen er således, at 
de med anbringelsen i frizonen endnu ikke er indført i EF's 
toldområde. De skal behandles på præcis samme måde 
som varer, der er oplagret i et tredjeland, og kan derfor 
ikke betragtes som toldgods, for hvilket der skal opkræ­
ves importafgifter. Ifølge artikel 8 i direktiv 69/75/EØF 
opstår toldskyld helt naturligt først i det øjeblik, hvor de 
pågældende varer overgår til fri omsætning. 
2.2. Der findes ganske vist også bestemte regler for 
forbrug eller anvendelse af varer i en frizone, hvis 
overtrædelse kan få strafferetlige konsekvenser eller 
resultere i bødepålæg, men om opkrævning af afgifter kan 
der ikke være tale. At denne antagelse må være korrekt, 
bekræftes også af bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra d), 
første led i det foreliggende forslag. Når nemlig indfør­
selstoldskylden ophører, når en vare indføres i en frizone 
og dermed mister sin toldretlige status, må man også 
omvendt kunne slutte, at en vare uden toldretlig status, 
der befinder sig i en frizone, i intet tilfælde kan blive 
pålagt toldskyld. 
2.3. Efter Udvalgets opfattelse bør artikel 2, stk. 1, 
litra e) i forordningsforslaget således udgå, fordi der 
aldrig kan opstå toldskyld for en vare i frizone. 
Artikel 7, stk. 1, litra a) 
2.4. Udvalget går ud fra, at det her nævnte forbehold 
også kommer til at omfatte ordningen i artikel 11, stk. 2, 
i direktiv 79/695/EØF, således at klarereren i tilfælde af 
en ændring i toldsatserne kan gøre krav på at få anvendt 
den til enhver tid fordelagtigste toldsats. 
Artikel 9 
2.5. Artikel 9 indeholder i sin nuværende formulering 
ingen bestemmelse om det tidspunkt, der skal tages i 
betragtning ved beregningen af toldskylden. Udvalget går 
dog ud fra, at bestemmelserne om aktiv forædling vil blive 
taget i anvendelse. Efter Udvalgets mening ville det være 
rimeligt at få præciseret artiklen på dette punkt. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
0) EFTnr. C 211 af 8. 8. 1983.