DA Den Europæiske Unions Tidende C 121/1

UDTALELSE Nr. 4/2015

(artikel 287, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde)

om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer og om ændring af forordning (EU) nr. 1291/2013 og (EU) nr. 1316/2013

(2015/C 121/01)

INDHOLD

Punkt Side I. INDLEDNING 1-4 3 En investeringsplan for Europa 1-4 3 II. GENERELLE BEMÆRKNINGER 5-26 4 EFSI's ledelse 6--8 4 Lovgivningsmæssig ramme 9-12 4 Kommissionens ansvarlighed 13-16 5 Den Europæiske Revisionsrets revisionsmandat 17-20 6 Finansielle forpligtelser for offentlige finanser 21-24 6 Midtvejsevaluering/revision af den flerårige finansielle ramme 25-26 7 III. SPECIFIKKE BEMÆRKNINGER 27-45 7 Artikel 1, stk. 1 — Risikokapacitet 28 8 Artikel 2, stk. 2 — Europæisk knudepunkt for investeringsrådgivning 29-31 8 Artikel 5, stk. 3 — EIB's udgifter 32 8 Artikel 5, stk. 4 — Medfinansiering fra ESIF 33 8 Artikel 7, stk. 2 — Tilvejebringelse af en fuld garanti 34 8 Artikel 8 — EU-garantifonden 35-37 8 Artikel 10 — Rapportering og regnskabsaflæggelse 38-41 9 Artikel 12 — Evaluering og revision 42-43 9 Artikel 13 — Gennemsigtighed og information af offentligheden 44 9 Artikel 20 — Overgangsbestemmelse 45 9 BILAG — Forkortelser og henvisninger 10

REVISIONSRETTEN FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union (TEU), særlig artikel 13, stk. 2, og artikel 17, stk. 1,

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 172, 173, artikel 175, stk. 3, artikel 182, stk. 1, artikel 287, stk. 4, artikel 317-319 samt artikel 322, stk. 1,

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 106a,

under henvisning til forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer og om ændring af forordning (EU) nr. 1291/2013 og (EU) nr. 1316/2013 (1) —

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

I. INDLEDNING

En investeringsplan for Europa

1. Som reaktion på den nedgang i investeringerne, der er sket siden 2007, iværksatte Kommissionen i november 2014 en »investeringsplan for Europa« (i det følgende benævnt »planen«) (2). Interventionslogikken bag planen er, at der i Europa [findes] mange investeringsbehov og økonomisk rentable projekter, hvortil der mangler finansiering. Udfordringen består i at anvende de opsparede midler og den finansielle likviditet produktivt for at støtte en bæredygtig jobskabelse og vækst i Europa (3). Planen bør ikke tynge de nationale offentlige finanser eller skabe ny gæld. Kommissionen forventer, at planen, når den er gennemført fuldt ud, vil skabe mellem 1 og 1,3 millioner nye arbejdspladser i løbet af de kommende tre år.

2. Planen er bygget op omkring tre indsatsområder (jf. figur): — etablering af en ny Europæisk Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) til over de næste tre år (2015-2017) at mobilisere mindst 315 milliarder euro i supplerende (hovedsagelig langsigtede) investeringer — etablering af en projektpipeline kombineret med et støtteprogram for at kanalisere investeringer derhen, hvor der er størst behov for dem — en køreplan med henblik på at gøre det mere attraktivt at investere i Europa og fjerne flaskehalse i lovgivningen. Figur En investeringsplan for Europa Kilde: COM(2014) 903 final, s. 5.

3. Kommissionens forslag til Europa Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer og om ændring af forordning (EU) nr. 1291/2013 og (EU) nr. 1316/2013 (i det følgende benævnt »forslaget«) fastlægger den retlige ramme og budgettildelingerne for investeringsplanens to første indsatsområder (4).

4. EFSI vil blive oprettet inden for rammerne af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) som en trustfond (5) med ubegrænset varighed til at finansiere mere risikobetonede dele af projekter. En garanti på op til 16 milliarder euro (6) vil kompensere for den ekstra risiko, EIB har taget. EU-garantien vil blive bakket op af EU-budgettet med midler fra de eksisterende margener i EU-budgettet (2 milliarder euro), Connecting Europe-faciliteten (3,3 milliarder euro) og Horisont 2020-programmet (2,7 milliarder euro), med et samlet beløb af 8 milliarder euro. EIB vil afsætte 5 milliarder euro. Medlemsstaterne kan bidrage til EFSI enten som risikobærer (ved at supplere de eksisterende bidrag), via en investeringsplatform eller gennem samfinansiering af specifikke projekter og aktiviteter.

II. GENERELLE BEMÆRKNINGER

5. Bemærkningerne i de følgende punkter henviser til forslaget. Retten står fortsat til rådighed for Rådet og Europa-Parlamentet, såfremt de ønsker yderligere input inden for rammerne af den igangværende lovgivningsproces.

EFSI's ledelse

6. Selv om EFSI's retlige status ikke er fastlagt i forslaget, har fonden sin egen ledelsesstruktur. Et Styringsråd fastlægger den overordnede strategi, de strategiske politikker og procedurer for aktivallokering og drift, herunder investeringspolitikken for projekter, som kan støttes af EFSI, og EFSI's risikoprofil. Medlemskabet af Styringsrådet er proportionalt med bidragene, men afgørelser træffes ved konsensus. Både Kommissionen og EIB vil have vetoret, hvis og når nye bidragydere tiltræder.

7. På grundlag af de investeringspolitiker og retningslinjer, der er fastsat af Styringsrådet, udvælger en uafhængig investeringskomité de projekter, der er berettigede til støtte fra EU-garantien, på grundlag af deres egne meritter uden nogen på forhånd fastsat sektorbestemt eller geografisk allokering. Støtte fra EFSI kræver en positiv vurdering fra investeringskomitéen. Den endelige beslutning om finansiering af EFSI-projekter vil blive truffet af EIB's styrende organer efter høring af Kommissionen i overensstemmelse med EIB's vedtægter og interne procedurer (7).

8. Det antydes i forslaget, at de finansierings- og investeringstransaktioner, EIB gennemfører med dækning af EU-garantien, er behæftet med en ikke ubetydelig finansiel risiko, og at der er en konkret sandsynlighed for, at der vil blive trukket på garantien (8), men EU-budgettets majoritetsdeltagelse i EFSI afspejles ikke i ledelsesstrukturen. Denne bygger på en tostrenget ordning. Kommissionen vil kun være direkte ansvarlig for forvaltningen af midlerne under EU-garantien, mens EIB's styrende organer vil være ansvarlige for den faktiske investering af midlerne.

Lovgivningsmæssig ramme

9. Forslaget overlader en række vigtige aspekter til en fremtidig aftale mellem Kommissionen og EIB, såsom oprettelsen af EFSI som en særskilt garantifacilitet i EIB's regnskaber, dets ledelsesordninger og interne revisionsordninger samt vurderingen af resultater. Aftalens ordlyd vil have stor betydning for tilvejebringelsen og brugen af EU-garantien.

10. Dertil kommer, at selv om finansforordningen (9) udgør den retlige ramme for gennemførelsen af EU's budget (artikel 317 i TEUF), og dette kommer til at levere de fleste EFSI-midler, gælder finansforordningens særlige bestemmelser ikke for EU-garantien til EIB og for garantifonden (10). Selv om disse bestemmelser er blevet indført for at afhjælpe en række svagheder i anvendelsen af finansielle instrumenter (11), er der ikke tilstrækkelig begrundelse for en sådan udelukkelse (12). Det ville have været nyttigt at vide, om finansforordningen anses for at være en hindring for at tiltrække private investeringer. I så fald burde dette have bredere konsekvenser for andre, lignende ordninger.

11. EIB's egne regler finder anvendelse, men det står ikke klart, i hvilket omfang disse regler vil styrke de grundlæggende principper, som er fastsat i finansforordningen, såsom forsvarlig økonomisk forvaltning, gennemsigtighed, proportionalitet, ikke-forskelsbehandling, ligebehandling, additionalitet, undgåelse af konkurrenceforvridning samt samordning af interesser mellem Kommissionen og de finansielle institutioner.

12. For at undgå huller i lovgivningen bør forvaltningen af EU's finansielle instrumenter være styret af standardiserede bestemmelser og dermed fremme instrumenter, hvor der er sammenhæng mellem flere politikker. Undtagelser fra finansforordningens bestemmelser bør være behørigt begrundet. I henhold til artikel 290 i TEUF bør væsentlige bestemmelser i den lovgivningsmæssige retsakt være forbeholdt lovgiver og indgå i selve forordningen. Hvis det er nødvendigt at delegere beføjelser til Kommissionen, bør en sådan delegation kun omfatte ikke-væsentlige bestemmelser. Formål, indhold, omfang og varighed bør være udtrykkeligt defineret i forordningen med henblik på at sikre den nødvendige gennemsigtighed.

Kommissionens ansvarlighed

13. Retten har påpeget, at instrumenter, hvor EU samarbejder med den private sektor, skal have en passende grad af gennemsigtighed og ansvarlighed for offentlige midler. Endvidere er det også nødvendigt at kunne måle sådanne instrumenters resultater i forhold til de tilsigtede mål for de finansierede aktiviteter (13). Der er flere årsager til bekymring i denne henseende.

14. De konkrete nøgleresultatindikatorer vil først blive fastsat i den efterfølgende EFSI-aftale, men ansvarlighedsstrukturen synes indtil videre at være fokuseret på resultater end på virkninger (14). Det er heller ikke klart, om Kommissionen har til hensigt at supplere EIB's rapportering med sin egen vurdering, og i hvilket omfang Kommissionen vil medtage EFSI i den årlige evalueringsrapport om Unionens finanser på grundlag af de resultater, der er opnået (artikel 318, stk. 2, i TEUF), navnlig for så vidt angår de underliggende antagelser i planen med hensyn til nye investeringer og arbejdspladser. Endelig er den administrerende direktør som medlem af investeringskomitéen, der ikke træffer afgørelse om den faktiske finansiering, ansvarlig for EFSI's resultater. De vigtigste beslutningstagere (EFSI's Styringsråd og EIB's styrende organer) synes ikke at være underlagt nogen procedure for offentlig ansvarlighed over for budgetmyndighederne.

15. Kommissionen spiller flere forskellige roller i forbindelse med EFSI-ordningen. Den forvalter EU-garantifonden og er medlem af Styringsrådet, der er ansvarligt for at fastlægge den overordnede strategi og udpege medlemmerne af investeringskomitéen. Den er også medlem af EIB's bestyrelse og høres før EIB's godkendelse af hver finansierings- og investeringstransaktion. Hver enkelt af disse roller giver Kommissionen de nødvendige beføjelser og relevante oplysninger til at påtage sig det fulde ansvar for den faktiske anvendelse af EU-midler som fastsat i artikel 17, stk. 1, i TEU og artikel 317 i TEUF. Forordningen nævner ikke udtrykkeligt dette ansvar.

16. Som anført ovenfor (jf. punkt 8) er EFSI's ledelsesstruktur baseret på en tostrenget ordning. Dette valg af struktur bør imidlertid ikke undergrave Kommissionens fulde ansvar med hensyn til gennemførelsen af EU-budgettet. En diffus ansvarlighedsramme vil også uundgåeligt underminere vigtigheden af EU's dechargeprocedure.

Den Europæiske Revisionsrets revisionsmandat

17. Forslaget fastsætter, at Retten har ret til at revidere »EU-garantien og de beløb, som under garantien udbetales fra og inddrives til Unionens almindelige budget« (15). Denne bestemmelse begrænser Rettens revisionsrettigheder, idet dens ordlyd kun synes at medtage betalinger og inddrivelser under EU-garantien og udelukker revision af de transaktioner, der gennemføres under EFSI af de instrumenter/enheder/faciliteter, der vil blive etableret i henhold til forslaget til EFSI-forordning, f.eks. det europæiske knudepunkt for rådgivning om investeringer (EIAH) og EU-garantifonden, og af EIB's og EIF's forvaltning af finansierings- og investeringstransaktioner, der gennemføres ved hjælp af EU-garantien. Som sådan vil hovedparten af EFSI's aktiviteter ligge uden for Retten revisionsmandat.

18. I henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Retten beføjelse til at undersøge, om den økonomiske forvaltning af samtlige Den Europæiske Unions indtægter og udgifter har været forsvarlig og lovlig og formelt rigtig. For at sikre gennemsigtighed i forvaltningen af offentlige midler skal Retten endvidere aflægge offentlige tilgængelige beretninger om resultaterne af sine revisioner. For at opfylde sit mandat har Retten ubegrænset adgang til alle dokumenter eller oplysninger, den finder »nødvendige til gennemførelse af Revisionsrettens opgaver«, herunder hos enhver fysisk eller juridisk person, der modtager betalinger fra budgettet (artikel 287, stk. 3, første afsnit, i TEUF) (16). Det tilkommer således Retten at afgrænse rækkevidden af sine revisioner, også under hensyntagen til internationale revisionsstandarder (17). EFSI udgør ikke en undtagelse i denne henseende. Navnlig kan en begrænsning af Rettens mandat under ingen omstændigheder hidrøre fra en planlagt tilsidesættelse af finansforordningen.

19. I den forbindelse bør Kommissionen sikre, at alle parter, der er berørt af de aktiviteter, der gennemføres i overensstemmelse med EFSI-forordningen og EFSI-aftalen (herunder finansielle formidlere og endelige modtagere), gøres bekendt med, at Retten, som fastsat i artikel 287, stk. 3, første afsnit, i TEUF, har ret til at få adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige til gennemførelsen af dens revisioner.

20. For fuldt ud at afspejle Revisionsrettens mandat bør forslagets artikel 14 affattes således: »Den Europæiske Revisionsret varetager i overensstemmelse med artikel 287 i TEUF den eksterne revision af de aktiviteter, der er iværksat i overensstemmelse med EFSI-forordningen.«

Finansielle forpligtelser for offentlige finanser

21. Risikodelingsordningerne vil blive fastlagt i EFSI-aftalen. Hvis det antages, at risikodelingen vil blive fastsat på grundlag af »first loss-princippet«, vil de lån, som modtagere undertegner med banker, blive samlet i instrumentets portefølje. I tilfælde af misligholdelse af et lån vil EU-budgettet dække den mest risikobetonede del (18). Den vigtigste finansielle forpligtelse er repræsenteret ved EU-garantien (op til 16 milliarder euro). EU's budget vil desuden være forpligtet til at afholde de årlige omkostninger på op til 20 millioner euro i relation til EIAH (indtil den 31. december 2020). Endelig vil EU's budget være forpligtet til at afholde uspecificerede yderligere omkostninger, når EIB yder finansiering til Den Europæiske Investeringsfond (EIF) på vegne af EFSI.

22. Der er vigtigt at være bevidst om, at garantierne i sidste ende kan føre til yderligere risici for EU-budgettet. Forslaget udelukker ikke udtrykkeligt eventualforpligtelser for EU-budgettet, der går ud over de forpligtede midler (19), og der fastsættes ikke et loft for EIB's udgifter. For at undgå, at Kommissionen er forpligtet ud over EU-garantien (finansieret over EU-budgettet), bør der være generel immunitet og undtagelser for retskrav fra EFSI-støttemodtagere (20). Desuden bør der fastsættes et ufravigeligt loft over de udgifter, som EIB afholder på vegne af EFSI.

23. Selv om planen ikke har til sigte at tynge de nationale offentlige finanser eller skabe ny gæld, opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at bidrage til EFSI, enten direkte eller gennem finansiering af investeringsprojekter. Kommissionen medregner ikke disse bidrag, når den finanspolitiske tilpasning vurderes under enten den forebyggende eller den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (21). Herudover kan medlemsstaterne også øge den nationale samfinansiering under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) ud over minimumskravet i lovgivningen. Under visse omstændigheder vil en midlertidig afvigelse fra medlemsstaternes budgetmål på mellemlang sigt blive tolereret i forhold til den nationale medfinansiering af investeringer under ESI-fondene, de transeuropæiske net og Connecting Europe-faciliteten (22).

24. En stigning i den offentlige gæld kan derfor ikke udelukkes. For at kunne foretage sådanne bidrag kan medlemsstaterne (og/eller deres nationale erhvervsfremmende banker) være nødt til at låne midler. Når medlemsstaterne stiller modgarantier til EFSI, udsættes risikoen for yderligere gæld blot. Endelig kan projekter, der garanteres af EFSI, kræve yderligere offentlig finansiering efter afslutningen af projektet (f.eks. på grund af vedligeholdelse). Dette kan udløse uønskede reaktioner på de finansielle markeder, hvilket resulterer i højere udgifter til gældsbetjening, især for de lande, som er hårdest ramt af den økonomiske og finansielle krise. Det er derfor også af den allerstørste betydning, at den samlede virkning af EFSI på offentlig gæld og offentlige underskud vurderes efter gennemsigtige og sammenhængende kriterier.

Midtvejsevaluering/revision af den flerårige finansielle ramme

25. Etableringen af EFSI anses for at være en reaktion på et akut behov. Den er ikke blevet valideret af en forudgående vurdering (23), som man blandt andet kunne have forventet ville identificere: de politiske tiltag, der er til rådighed til opfyldelse af de samme mål via eksisterende instrumenter (24), grundlaget for at vælge Connecting Europe-faciliteten og Horisont 2020 som de vigtigste finansieringskilder trods en høj gearing af investeringer (25), og de konsekvenser, som en reduktion af midlerne til disse programmer ville have med hensyn til at afhjælpe investeringsmangler, fjerne flaskehalse og bidrage til opfyldelsen af Europa 2020-målene (26).

26. På grundlag af ovenstående og i sammenhæng med en række yderligere foranstaltninger, som Kommissionen vil overveje senest i midten af 2016 (27), giver den kommende midtvejsevaluering/revision af den flerårige finansielle ramme (FFR) (28) mulighed for, at lovgiver kan vurdere de fremskridt, som er opnået med EFSI, og for at træffe eventuelle nødvendige korrigerende foranstaltninger. Ved denne lejlighed bør Kommissionen også aflægge rapport om de fremskridt, der er nået i forbindelse med et første sæt af foranstaltninger, der blev vedtaget i december 2014 for at forbedre de lovgivningsmæssige rammer og fjerne hindringer for investeringer (29).

III. SPECIFIKKE BEMÆRKNINGER

27. Dette afsnit indeholder yderligere bemærkninger til forslaget.

Artikel 1, stk. 1 — Risikokapacitet

28. Det vil være hensigtsmæssigt at definere »risikokapacitet«.

Artikel 2, stk. 2 — Europæisk knudepunkt for investeringsrådgivning

29. Det europæiske knudepunkt for investeringsrådgivning (EIAH) skal yde rådgivningsbistand til identificering, forberedelse og udvikling af investeringsprojekter og fungere som et centralt kontaktpunkt for teknisk rådgivning (også om juridiske spørgsmål) om projektfinansiering i EU. Dette omfatter bl.a. støtte i brug af teknisk bistand til projektkonfiguration, brug af innovative finansielle instrumenter og brug af offentlig-private partnerskaber. Der er andre rådgivende enheder, der involverer EIB, Kommissionen og medlemsstaterne, såsom »Det Europæiske OPP-Ekspertcenter« (EPEC) og »Financial Instruments — Technical Advisory Platform« (FI-TAP) for ESI-fondene. Det bør præciseres, hvordan EIAH vil tilføre en merværdi og blive koordineret med anden tilgængelig ekspertise.

30. EIAH skal primært finansieres over de eksisterende rammebevillinger til EIB's tekniske bistand inden for rammerne af eksisterende EU-programmer (Connecting Europe-faciliteten, Horisont 2020). Men der er afsat yderligere finansiering på op til 20 millioner euro om året indtil 2020. I denne henseende er der ikke anført nærmere oplysninger eller benchmarks for at begrunde denne yderligere støtte.

31. Forslaget præciserer hverken EIAH's juridiske form eller dets operationelle struktur.

Artikel 5, stk. 3 — EIB's udgifter

32. Risikoen for manglende inddrivelse af EIB's udgifter dækkes fuldt ud af EFSI med op til 160 millioner euro. Disse udgifter er ikke defineret og kan forhøjes med de administrationsgebyrer, som EIB afholder, når den yder finansiering til EIF. Da der ikke er fastsat nogen begrænsning af varigheden af EFSI, er EFSI's konsoliderede samlede administrationsudgifter (herunder EIAH) ikke kendt, og der er endvidere ikke fastsat et loft for udgifterne.

Artikel 5, stk. 4 — Medfinansiering fra ESIF

33. I betragtning af den nuværende projektpipeline, der er offentliggjort på EFSI's websted, kunne de fleste af projekterne i princippet være berettiget til støtte fra allerede eksisterende EU-instrumenter. Hvis det samme projekt modtager finansiel støtte fra forskellige finansieringskilder under flere forskellige retlige rammer, kan der opstå en konflikt mellem gældende regler. Disse aspekter behandles ikke i forslaget.

Artikel 7, stk. 2 — Tilvejebringelse af en fuld garanti

34. Forslaget indeholder bestemmelser om, at EU-garantien fuldt ud (op til 2,5 milliarder euro) dækker bidrag til EIF med henblik på at gennemføre SMV-finansierings- og investeringstransaktioner, forudsat at EIB yder et tilsvarende finansieringsbeløb uden EU-garanti. I praksis vil løftestangseffekten, for så vidt angår den del af EU-garantien, der forvaltes af EIF, ikke komme fra EIF, men kun fra de deltagende finansielle formidlere.

Artikel 8 — EU-garantifonden

35. Forslaget indeholder hverken bestemmelser om, hvilken retlig form fonden skal have, eller hvordan den vil fungere.

36. Hensigten med fonden er, at den skal fungere som en likviditetsstødpude for Unionens budget mod tab, som EFSI pådrager sig under varetagelsen af sine opgaver. På grundlag af erfaringer er der fastsat et forhold på 50 % mellem betalingerne fra EU's budget og EU's samlede garantiforpligtelser. Forslaget åbner mulighed for, at Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter med henblik på at justere førnævnte målbeløb med højst 10 %, dvs. 800 millioner euro (artikel 8, stk. 6, og artikel 17, stk. 2).

37. Denne justering kan enten øge eller mindske dette forhold, men der er ingen bestemmelser vedrørende de udgiftsområder i den flerårige finansielle ramme og budgetposter, der ville blive berørt af en eventuel forhøjelse af likviditetsstødpuden, med henblik på at klare situationer, hvor 50 % af garantiforpligtelserne ikke vil være tilstrækkelig. Dette aspekt bør indgå i Kommissionens første vurdering af, om garantifondens midler har et tilstrækkeligt niveau, som skal foreligge senest den 31. december 2018.

Artikel 10 — Rapportering og regnskabsaflæggelse

38. Kriterierne for vurderingen af den merværdi, den mobilisering af investeringer fra den private sektor og de anslåede og faktiske resultater og virkninger, som EIB's finansierings- og investeringstransaktioner har skabt, på et aggregeret grundlag, jf. stk. 2, litra b), bør angives.

39. De EFSI-regnskaber, der er nævnt i stk. 2, litra f), bør være ledsaget af en udtalelse fra en uafhængig ekstern revisor.

40. De frister for rapportering, der henvises til i stk. 1-3, bør angives. Navnlig bør der fastsættes frister, som gør det muligt for Kommissionen at indarbejde de relevante oplysninger i årsregnskaberne.

41. Tidsplanen for årsrapporten om EU-garantifondens situation som omhandlet i punkt 6 bør tilpasses tidsplanen for det foreløbige årsregnskab eller tidsplanen for beretningen om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning, jf. finansforordningens artikel 142, dvs. 31. marts.

Artikel 12 — Evaluering og revision

42. De planlagte evalueringer bør foretages af uafhængige eksterne parter.

43. Det ville være mere hensigtsmæssigt at rapportere om EFSI-projekter på basis af arten af delprogrammerne, så de passer til livscyklussen for de målrettede investeringer.

Artikel 13 — Gennemsigtighed og information af offentligheden

44. Hvis de nærmere bestemmelser fastsættes i en aftale mellem Kommissionen og EIB, vil det være tilrådeligt at offentliggøre en sådan aftale.

Artikel 20 — Overgangsbestemmelse

45. EU-garantien kan også omfatte projekter finansieret af EIB og EIF, der ligger uden for rammerne af deres normale profil, i løbet af 2015, før denne forordning træder i kraft. I så fald skal Kommissionen vurdere, om disse transaktioner kan dækkes af EU-garantien. Dette ville være en fravigelse fra de bestemmelser, hvorefter projekter på basis af de investeringspolitikker og retningslinjer, der er fastsat af Styrelsesrådet, udvælges af en uafhængig investeringskomité på grundlag af deres egne meritter og uden nogen geografisk eller sektorbestemt allokering.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 12. marts 2015. På Revisionsrettens vegne Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA Formand I dennes fravær Igors LUDBORŽS Medlem af Retten

(1) COM(2015) 10 final af 13. januar 2015.

(2) COM(2014) 903 final af 26. november 2014.

(3) COM(2014) 903 final, s. 4.

(4) Hvad angår planens tredje indsatsområde, der drejer sig om regulering og fjernelse af barrierer for investeringer, har Kommissionen i sit arbejdsprogram (COM(2014) 910 final af 16. december 2014, bilag III) opstillet en liste over de første foranstaltninger, der skal iværksættes.

(5) Der indgås en kontraktlig aftale mellem Kommissionen og EIB, jf. artikel 1 i forslaget og side 7, fodnote 6 i planen.

(6) EU-garantien vil mest blive brugt til at støtte gældsinstrumenter til infrastrukturer og innovation (næsten 70 %), mens resten vil blive fordelt i lige store dele til støtte for egenkapitalinvesteringer i infrastruktur og innovation og til støtte til SMV'er og midcap-selskaber via Den Europæiske Investeringsfond (EIF).

(7) Jf. artikel 19, stk. 2, i vedtægterne for EIB (protokol nr. 5 til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde).

(8) COM(2015)10 final, s. 30-31. Det anføres også, at selve projekterne kan blive forsinkede eller overskride deres budgetter, og at det kunne påvirke initiativets omkostningseffektivitet, hvis markedet ikke i tilstrækkelig grad udnytter instrumenterne eller markedsvilkårene ændrer sig over tid og fører til en lavere løftestangseffekt end forventet.

(9) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

(10) Jf. afsnit VIII i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

(11) Jf. særberetning nr. 4/2011 »Revision af SMV-garantifaciliteten« og nr. 2/2012 »Finansielle instrumenter for SMV'er medfinansieret af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling«.

(12) Udelukkelsen fra finansforordningen fremgår af betragtning 30 i forslaget og er alene begrundet i den måde, EU-garantien og garantifonden er oprettet på.

(13) Horisontal analyse 2014 »Mangler, overlapninger og udfordringer: en horisontal analyse af EU's ordninger for ansvarlighed og offentlig revision«, punkt 52, horisontal analyse 2014, »Optimal anvendelse af EU's midler: en horisontal analyse af risiciene i relation til den økonomiske forvaltning af EU-budgettet«, punkt 12 e).

(14) Jf. forslagets artikel 2, stk. 1, litra g), og side 27, punkt 1.4.4.

(15) Jf. forslagets artikel 14.

(16) Traktaten tilføjer, at i forbindelse med EIB's forvaltning af Unionens udgifter og indtægter reguleres Rettens adgang til oplysninger, som EIB ligger inde med, af en trepartsaftale mellem Retten, EIB og Kommissionen. Hvis der ikke indgås nogen aftale, skal Revisionsretten ikke desto mindre have adgang til oplysninger, der er nødvendige for revisionen af de af Unionens udgifter og indtægter, som EIB forvalter (artikel 287, stk. 3, tredje afsnit).

(17) F.eks. fastsætter ISSAI 5000 (Principles for Best Audit Arrangements for International Institutions — principper for bedste revisionsordninger for internationale institutioner), at alle internationale institutioner, som finansieres med eller støttes af offentlige midler, skal underlægges revision af overordnede revisionsinstitutioner, med henblik på at fremme bedre forvaltning, gennemsigtighed og ansvarlighed; ISSAI 5010 (Guidance for Supreme Audit Institutions — retningslinjer for overordnede revisionsorganer) fremhæver baggrunden, resultaterne og principperne for de bedste revisionsordninger for internationale institutioner.

(18) »First loss-princippet« finder anvendelse i forbindelse med lånegarantiinstrumentet for transeuropæiske transportnetværksprojekter — LGTT og i EU 2020-projektobligationsinitiativet — PBI, hvor porteføljen opdeles i to trancher: en portefølje med den mest risikovillige tilgang (Portfolio First Loss Piece (PFLP)) og en »residual risikotranche« (RRT). PFLP anses for de mest risikofyldte tranche i tilfælde af misligholdelse af et lån. Den er fordelt mellem EU-budgettet og EIB, hvor førstnævnte bidrager med 95 % af PFLP, og EIB med 5 %. PFLP er fastsat til 30 % og i tilfælde af misligholdelse vil EU-budgettet blive eksponeret for en risiko vedrørende op til 28,5 % af porteføljens værdi. Selv om EIB kunne bære hele risikoen for RRT, er der i praksis ringe sandsynlighed for, at RRT vil blive berørt. PFLP vil normalt dække tabene.

(19) Jf. artikel 140, stk. 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

(20) EFSI-modtagere (ikke defineret i forslaget) omfatter låntagere under EU-garanterede finansielle instrumenter, der implementeres af EIB under EFSI-aftalen.

(21) I tilfælde af overskridelse af referenceværdien for underskud indleder Kommissionen ikke proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, hvis overskridelsen udelukkende skyldes bidraget, og det drejer sig om en mindre overskridelse af referenceværdien, som forventes at være midlertidig. Kommissionen medregner ikke bidrag til EFSI i sin vurdering af overskridelser af referenceværdien for gæld (jf. COM(2015) 12 final af 13. januar 2015, s. 5-7).

(22) Jf. COM(2015) 12 final, s. 7-9.

(23) Kravet om en forudgående vurdering er fastsat i artikel 30, 31 og 140 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 samt i betragtning 53. Jf. også artikel 18 og 224 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).

(24) For eksempel ville en stigning i EIB's kapital have været en af de alternative muligheder.

(25) Forventningerne til TEN-T-finansiering (næsten 80 % af Connecting Europe-faciliteten) var, at hver million, der blev brugt på europæisk plan ville generere 5 millioner euro i investeringer fra medlemsstaterne. Desuden ville hver million generere 20 millioner fra den private sektor: en ratio på 1:25. Det var også forventet, at én euro fra EU's rammeprogram for forskning ville have ført til en stigning i industriens værditilvækst på mellem 7 euro og 14 euro (jf. Europa-Kommissionen, Memo/11/469 af 29. juni 2011).

(26) F.eks. under henvisning til de forhåndsudpegede projekter under Connecting Europe-faciliteten (jf. bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (EUT L 348 af 20.12.2013, s. 129)).

(27) COM(2014) 903 final, s. 16.

(28) Artikel 2 i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 af 2. december 2013 om fastlæggelse af den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 884).

(29) COM(2014) 910 final, bilag III.