P9_TA(2021)0500

Ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union i 2018-2020

Europa-Parlamentets beslutning af 15. december 2021 om ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union i 2018-2020 (2021/2020(INI))

(2022/C 251/02)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til artikel 2 og 3 i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 6, 8, 10, 83, 153 og 157 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 21 og 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

— der henviser til verdenserklæringen om menneskerettigheder fra 1948,

— der henviser til EU-direktiverne fra 1975 og fremefter om forskellige aspekter af ligebehandling af kvinder og mænd, nemlig Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (1), Rådets direktiv 86/613/EØF af 11. december 1986 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om beskyttelse af kvinder i selvstændige erhverv i forbindelse med graviditet og barsel (2), Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (3), Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser (4), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (5), Rådets direktiv 2010/18/EU af 8. marts 2010 om iværksættelse af den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP og EFS (6) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/41/EU af 7. juli 2010 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv og om ophævelse af Rådets direktiv 86/613/EØF (7),

— der henviser til FN's konvention om bekæmpelse af menneskehandel og udnyttelse af andres prostitution fra 1949,

— der henviser til FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling og verdensmålene for bæredygtig udvikling, navnlig mål 5 og dets målsætninger og indikatorer,

— der henviser til Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (Istanbulkonventionen),

— der henviser til Beijingerklæringen og den tilhørende handlingsplan, der blev vedtaget på den fjerde verdenskvindekonference den 15. september 1995, og til de efterfølgende slutdokumenter, der blev vedtaget på de ekstraordinære FN-samlinger Beijing + 5, + 10, + 15 og + 20,

— der henviser til FN's konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder af 18. december 1979,

— der henviser til Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 100 om lige løn til mandlige og kvindelige arbejdere for arbejde af samme værdi,

— der henviser til Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 156 om lige muligheder og lige behandling for mandlige og kvindelige arbejdstagere med familieforpligtelse;

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 5. marts 2020 med titlen »Et EU med ligestilling: strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025« (COM(2020)0152),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 12. november 2020 med titlen »En Union med lige muligheder: Strategi for ligestilling af LGBTIQ-personer 2020-2025« (COM(2020)0698),

— der henviser til arbejdsdokument af 5. marts 2021 fra Kommissionens tjenestegrene med titlen »2021 Report on gender equality in the EU« (SWD(2021)0055),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 24. marts 2021 med titlen »EU-strategi for ofres rettigheder (2020-2025)« (COM(2021)0142),

— der henviser til det studie med titlen »The gendered impact of the COVID-19 crisis and post-crisis«, som blev offentliggjort den 30. september 2020 af Temaafdelingen for Borgernes Rettigheder og Konstitutionelle Anliggender under Generaldirektoratet for Interne Politikker,

— der henviser til ligestillingsindekset for 2019 og 2020 fra Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder,

— der henviser til sin beslutning af 9. juni 2015 om EU’s strategi for ligestilling mellem kønnene efter 2015 (8),

— der henviser til sin beslutning af 14. juni 2017 om behovet for en EU-strategi til at gøre en ende på og forebygge kønsbestemt pensionsforskel (9),

— der henviser til sin beslutning af 17. december 2020 om behovet for en særlig rådssammensætning om ligestilling mellem kønnene (10),

— der henviser til sin beslutning af 21. januar 2021 om EU's strategi for ligestilling mellem kønnene (11),

— der henviser til sin beslutning af 21. januar 2021 om kønsperspektivet i covid-19-krisen og perioden efter krisen (12),

— der henviser til sin beslutning af 11. februar 2021 om fremtidige udfordringer for kvinders rettigheder i Europa: mere end 25 år efter Beijingerklæringen og Beijinghandlingsprogrammet (13),

— der henviser til sin beslutning af 24. juni 2021 om situationen for så vidt angår seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder i EU inden for rammerne af kvinders sundhed (14),

— der henviser til forretningsordenens artikel 54,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A9-0315/2021),

A. der henviser til, at kvinders rettigheder er menneskerettigheder og dermed universelle og udelelige, som det er fastsat i traktaten om Den Europæiske Union og chartret om grundlæggende rettigheder; der henviser til, at kampen for ligestilling mellem kønnene og fremme og beskyttelse af kvinders rettigheder er et reelt kollektivt ansvar, der kræver hurtigere fremskridt og bestræbelser fra EU-institutionernes og medlemsstaternes side; der henviser til, at EU og dets medlemsstater skal sigte mod at bekæmpe uligheder og forskelsbehandling på grundlag af køn, fremme ligestilling mellem kønnene og garantere lige rettigheder og ligebehandling for kvinder og mænd i al deres mangfoldighed samt sikre, at de har lige magt og lige muligheder for at forme samfundet og deres eget liv; der henviser til, at EU ifølge Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder er mindst 60 år fra at opnå fuldstændig ligestilling mellem kønnene; der henviser til, at der endnu ikke er opnået ligestilling mellem kønnene i EU, og at fremskridtene i denne retning fortsat går langsomt, er stagneret eller endog er gået tilbage i visse regioner og lande; der henviser til, at EU's resultat i ligestillingsindekset kun er steget med 4,1 point siden 2010 og 0,5 point siden 2017 (15); der henviser til, at medlemsstaterne i gennemsnit opnåede 67,9 point ud af 100 i 2020;

B. der henviser til, at kvinder skal have de samme muligheder som mænd for at opnå økonomisk uafhængighed; der henviser til, at selv om kvinders beskæftigelsesfrekvens er steget, er uligheden mellem kønnene på arbejdsmarkedet fortsat en bekymrende realitet og en betydelig udfordring, mens tendenser på arbejdsmarkedet i lyset af pandemien viser en større indvirkning på kvinder end mænd (16); der henviser til, at beskæftigelsesfrekvensen for mænd i den arbejdsdygtige alder i EU-27 var 79 % i 2019, hvilket oversteg beskæftigelsesfrekvensen for kvinder med 11,7 procentpoint; der henviser til, at med hensyn til arbejdsmarkedsdeltagelse arbejder 8 % af mændene i EU på deltid sammenlignet med 31 % af kvinderne, hvilket viser vedvarende uligheder; der henviser til, at forskellen mellem kønnene i fuldtidsbeskæftigelse er steget i otte medlemsstater siden 2010; der henviser til, at der er gjort for få fremskridt med hensyn til at udfordre kønsopdelingen på arbejdsmarkedet inden for de forskellige sektorer og på arbejdsmarkedet; der henviser til, at forskellen i beskæftigelsesfrekvensen er særlig stor for kvinder med dårlig socioøkonomisk status, såsom enlige mødre, kvindelige omsorgspersoner, kvinder med handicap, indvandrer- og flygtningekvinder, kvinder med forskellige racemæssige og etniske baggrund og fra religiøse mindretal, kvinder med ringe uddannelsesmæssige resultater, LGBTIQ+-kvinder samt unge og ældre kvinder;

C. der henviser til, at kvinder i EU i gennemsnit aflønnes 14 % mindre i timen end mænd, og at den kønsbestemte lønforskel varierer fra 3,3 % til 21,7 % i medlemsstaterne; der henviser til, at på trods af, at princippet om lige løn til mænd og kvinder har været en del af EU's regelsæt siden 1957 og en betydelig del af national lovgivning, og til trods for de foranstaltninger, der er truffet, og de ressourcer, der er brugt på at mindske disse forskelle, har fremskridtene været ekstremt langsomme, og lønforskellene er endda blevet værre i flere medlemsstater; der henviser til, at langt flere kvinder end mænd arbejder på deltid (8,9 millioner mod 560 000) på grund af deres plejeansvar; der henviser til, at det stigende behov for langtidspleje og manglen på pasningsordninger forværrer ulighederne mellem kønnene i familier og på arbejdsmarkedet; der henviser til, at tallene fra Eurostat viser, at arbejdsløsheden blandt kvinder steg fra 6,9 % i april til 7,9 % i august 2020, mens arbejdsløsheden blandt mænd steg fra 6,5 % til 7,1 % i samme periode;

D. der henviser til, at kvinder møder intersektionelle uligheder og forskelsbehandling, bl.a. på grund af race, etnisk eller social oprindelse, seksuel orientering, kønsidentitet og kønsudtryk, religion eller tro, opholdsstatus og handicap, og der henviser til, at der må gøres en indsats for at imødegå enhver form for forskelsbehandling for at opnå ligestilling for alle kvinder; der henviser til, at EU-politikker hidtil ikke har anvendt en intersektionel tilgang og kun har fokuseret på den individuelle dimension af forskelsbehandling, hvilket bagatelliserer de institutionelle, strukturelle og historiske dimensioner; der henviser til, at en intersektionel analyse ikke kun gør det muligt for os at forstå de strukturelle barrierer, men også er et skridt på vejen til at skabe standarder og strategiske og effektive politikker til bekæmpelse af forskelsbehandling, udstødelse og sociale uligheder;

E. der henviser til, at det i Kommissionens rapport om ligestilling mellem kønnene i EU fra 2021 konkluderes, at covid-19-pandemien har i høj grad har påvirket kvinders liv og forværret de eksisterende uligheder mellem kønnene i næsten alle henseender; der henviser til, at omkring 70 % af arbejdstagerne i social- og sundhedssektoren er kvinder, såsom sygeplejersker, læger eller rengøringsassistenter, der står i spidsen for indsatsen for at bekæmpe pandemien; der henviser til, at pandemiens mange konsekvenser for kvinder spænder fra en stigning i kønsbaseret vold og vold i hjemmet og chikane til en større byrde af ulønnet pleje og husligt arbejde, idet kvinder fortsat udfører størstedelen af husstandens og familiens opgaver, i endnu højere grad når der er tale om telearbejde, arbejdsløse eller deltidsansatte; der henviser til, at kvinder desuden står over for økonomiske ulemper på arbejdsmarkedet, navnlig sundhedspersonale, omsorgspersoner og arbejdstagere i andre kvindedominerede og usikre sektorer, og har begrænset adgang til seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder; der henviser til, at pandemiens økonomiske konsekvenser truer med at vende de hårdt tilkæmpede fremskridt med hensyn til kvinders økonomiske uafhængighed i løbet af det seneste årti; der henviser til, at kvinders beskæftigelse er faldet kraftigere under pandemien end under recessionen i 2008 (17) med betydelige konsekvenser for kvinder og deres familier og økonomien som helhed, herunder reducerede muligheder, frihedsrettigheder, rettigheder og trivsel; der henviser til, at det i Global Gender Gap-rapporten fra 2021 fastslås, at den tid, det vil tage at udjævne den globale kønsforskel, er steget med en generation fra 99,5 år til 135,6 år som følge af pandemien (18);

F. der henviser til, at der i det seneste årti har været et hidtil uset fokus på ligestilling mellem kønnene inden for idræt, men ikke altid ud fra de bedste årsager og formål, navnlig ikke hvad angår kvinders rettigheder i praksis;

G. der henviser til, at Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder definerer kønsbaseret vold mod kvinder som enhver form for vold, der er rettet mod en kvinde, fordi hun er kvinde, eller som rammer kvinder i uforholdsmæssig grad; der henviser til, at enhver form for vold mod kvinder (fysisk, seksuel, psykisk, økonomisk vold og cybervold) er en krænkelse af menneskerettighederne, en ekstrem form for diskrimination mod kvinder og en af de største hindringer for at opnå ligestilling mellem kønnene; der henviser til, at kønsbaseret vold skyldes den ulige magtfordeling mellem kønnene, patriarkalske strukturer og kønsstereotyper, som har ført til mænds dominans over og diskrimination imod kvinder og kan se forskellig ud og have forskellig intensitet og form; der henviser til, at et samfund uden kønsbaseret vold skal anerkendes som en absolut forudsætning for ligestilling mellem kønnene;

H. der henviser til, at 33 % af kvinderne i Europa har været udsat for fysisk og/eller seksuel vold, og der henviser til, at utallige kvinder oplever seksuelle overgreb og chikane i parforhold og det offentlige liv (19); der henviser til, at rapporter og tal fra flere medlemsstater viser en foruroligende stigning i den kønsbaserede vold under covid-19-pandemien; der henviser til, at nogle medlemsstater ifølge Verdenssundhedsorganisationen har rapporteret en stigning på 60 % i antallet af nødopkald fra kvinder, der blev udsat for vold fra deres partner under pandemien (20); der henviser til, at seksuelt misbrug af børn online i EU ifølge en Europol-rapport er steget dramatisk (21); der henviser til, at karantænens indvirkning på det sociale, økonomiske, psykologiske og demokratiske liv har været uforholdsmæssigt alvorlig for personer og kvinder i sårbare situationer, navnlig med hensyn til udsættelse for vold, øget økonomisk afhængighed og ulighed på arbejdspladsen og mellem omsorgsroller; der henviser til, at nedlukningsforanstaltningerne endvidere gjorde det mere vanskeligt for ofre for partnervold at søge hjælp, da de i mange tilfælde blev lukket inde sammen med den person, der er voldelig over for dem, og havde begrænset adgang til hjælpetjenester; der henviser til, at utilstrækkelige eller upassende støttestrukturer og ressourcer har forværret en eksisterende »skyggepandemi«;

I. der henviser til, at der er foruroligende antikøns- og antifeministiske bevægelser, der angriber kvinders rettigheder i hele Europa, hvilket udfordrer resultater og fremskridt og dermed undergraver de demokratiske værdier; der henviser til, at tilbagegangen med hensyn til ligestillingspolitikker og kvinders rettigheder giver anledning til alvorlig bekymring;

J. der henviser til, at menneskehandel i høj grad er et kønsbetinget fænomen, idet næsten tre fjerdedele af ofrene i EU er kvinder og piger, som fortrinsvis handles med henblik på seksuel udnyttelse; der henviser til, at menneskehandel udgør en voksende del af den organiserede kriminalitet og en krænkelse af menneskerettighederne; der henviser til, at 78 % af alle handlede børn er piger, og at 68 % af alle handlede voksne er kvinder;

K. der henviser til, at adgang til seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, herunder seksual- og samlivsundervisning familieplanlægning, svangerskabsforebyggende metoder og sikker og lovlig abort, er afgørende for at opnå ligestilling mellem kønnene og udrydde kønsbaseret vold; der henviser til, at pigers og kvinders selvstændighed og evne til at træffe frie og uafhængige beslutninger med hensyn til deres krop og liv er en forudsætning for deres økonomiske uafhængighed og dermed ligestilling og afskaffelse af kønsbestemt vold; der henviser til, at det er uacceptabelt, at flere medlemsstater i øjeblikket forsøger at begrænse adgangen til seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder yderligere gennem meget restriktive love, hvilket fører til kønsdiskrimination og negative konsekvenser for kvinders sundhed;

L. der henviser til, at kvinder i EU i højere grad rammes af fattigdom eller risiko for social udstødelse end mænd, navnlig kvinder, der oplever intersektionelle former for forskelsbehandling på grund af strukturelle faktorer, kønsnormer og -stereotyper; der henviser til, at lønforskellen mellem kønnene siden 2010 er steget i 17 medlemsstater, mens indkomstforskellen mellem kønnene er steget i 19 medlemsstater, hvilket har ført til en generel stigning i lønforskellene mellem kønnene i EU (22); der henviser til, at 40,3 % af husstande med enlige forældre i EU i 2019 var i risiko for fattigdom eller social udstødelse (23); der henviser til, at kvinder er i en større risiko for fattigdom og usikre ansættelsesforhold, og at de personer, der er i risiko, ofte arbejder i lavtlønnede job med utilstrækkelige lønninger til at overvinde fattigdomsgrænsen og usikre arbejdsvilkår;

M. der henviser til, at det er vigtigt at garantere retten til lige løn for lige arbejde eller lige løn for arbejde af samme værdi, der er nedfældet i traktaterne;

N. der henviser til, at den kønsbestemte lønforskel i EU er på 14,1 % med variationer mellem medlemsstaterne; der henviser til, at denne kønsbestemte lønforskel har en række konsekvenser, ikke mindst en forskel på 29,5 % (24) i tilsvarende pensionsrettigheder, hvilket fører til en kønsbestemt forskel i pension, der bringer ældre kvinder i større risiko for fattigdom og social udstødelse; der henviser til, at dette er resultatet af karriere- og beskæftigelsesforskelle, der er opstået gennem omsorgsforpligtelser og/eller deltidsarbejde, som kvinder har påtaget sig over tid, og de deraf følgende konsekvenser for adgangen til finansielle ressourcer såsom ydelser og pensionsudbetalinger; der henviser til, at retten til lige løn for lige arbejde eller arbejde af samme værdi ikke altid er garanteret og fortsat er en af de største udfordringer, der skal tackles i bestræbelserne på at bekæmpe lønmæssig forskelsbehandling (25); der henviser til, at en ligelig kønsfordeling af forældreorlov er vigtig for at tackle den kønsbestemte lønforskel; der henviser til, at arbejde i meget kvindedominerede sektorer såsom pleje, rengøring, detailhandel og uddannelse ofte er mindre værdsat og lavere lønnet end arbejde i mandsdominerede sektorer, selv om det er af afgørende betydning og af høj socioøkonomisk værdi; der henviser til, at dette understreger det presserende behov for at revurdere tilstrækkeligheden af lønninger i kvindedominerede sektorer;

O. der henviser til, at 20,6 % kvinder med handicap er fuldtidsbeskæftigede i EU sammenlignet med 28,5 % mænd med handicap. der henviser til, at tal viser, at gennemsnitligt 29,5 % af kvinder med handicap i EU er i risiko for at blive ofre for fattigdom og social udstødelse sammenlignet med 27,5 % af deres mandlige modparter;

P. der henviser til, at kønsstereotyper stadig påvirker arbejdsdelingen i hjemmet, inden for uddannelse, på arbejdspladsen og i samfundet; der henviser til, at ulønnet pleje og husligt arbejde, som hovedsagelig udføres af kvinder, pålægger kvinder, der spiller en afgørende rolle i denne henseende, en uforholdsmæssig stor byrde; der henviser til, at covid-19-pandemien har blotlagt de chokerende forhold for de europæiske plejehjem og sektoren som helhed, som hovedsagelig beskæftiger kvinder; der henviser til, at 80 % af omsorgsarbejdet i EU ydes af uformelle plejere, hvoraf de 75 % er kvinder (26); der henviser til, at kvinder i EU før covid-19-pandemien i gennemsnit brugte 13 timer mere end mænd på ulønnet pleje og husarbejde hver uge; der henviser til, at den ulige fordeling af omsorgsforpligtelser i medlemsstaterne forværres af en begrænset eller fuldstændig mangel på adgang til passende og tilgængelige omsorgsfaciliteter, herunder offentlige omsorgsfaciliteter for børn og ældre, hvilket fører til perioder med fravær fra arbejdsmarkedet og øger de kønsbestemte løn- og pensionsforskelle; der henviser til, at 7,7 millioner kvinder i alderen mellem 20 og 64 år var væk fra arbejdsmarkedet i EU i 2019, fordi de passede børn eller andre personer med plejebehov, sammenlignet med 450 000 mænd; der henviser til, at investeringer i forsyningspligtydelser, herunder omsorgstjenester, kan lette de uforholdsmæssigt tunge opgaver, der er lagt på kvinder, og forbedre deres muligheder for at deltage frit på arbejdsmarkedet; der henviser til, at enhver uanset køn har ret til at arbejde og til at have balance mellem sit arbejds- og privatliv;

Q. der henviser til, at det er vigtigt, at der gøres tiltag til at opnå balance mellem arbejds- og privatliv for at sikre en lige fordeling af omsorgsansvaret mellem kvinder og mænd og tage hånd om ulighed i indkomst og beskæftigelse; der henviser til, at opnåelsen af balance mellem arbejds- og privatliv afhænger af, at der findes tilgængelige økonomisk overkommelige omsorgsordninger af høj kvalitet; der henviser til, at alle barselsydelser bør sikres og opretholdes med medlemsstaternes fulde gennemførelse af direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv (27); der henviser til, at der er behov for offentlige politikker for beskyttelse og fremme af pleje og amning, uden at det influerer på kvinders valgmuligheder;

R. der henviser til, at Kommissionen vedtog sin strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025 den 5. marts 2020 med henblik på at fastlægge en ambitiøs ramme for fremme af ligestilling mellem kønnene i EU; der henviser til, at politikkerne må bidrage mere til at fremme ligestilling mellem kønnene; der henviser til, at kvinder rammes uforholdsmæssigt hårdt af stigende arbejdsløshed, øget usikkerhed, lave lønninger og budgetnedskæringer, herunder inden for offentlige tjenester, navnlig sundhed og uddannelse; der henviser til, at Parlamentet har opfordret Kommissionen til at fastlægge en konkret køreplan med tidsrammer, målsætninger, en årlig revisions- og overvågningsmekanisme, klare og målbare indikatorer for succes samt supplerende målrettede foranstaltninger; der henviser til, at EU gennem sine politikker, programmer og relationer med medlemsstaterne, herunder tæt samarbejde om nationale genopretningsfonde, omhyggeligt bør vurdere medlemsstaterne for at sikre, at de tager behørigt hensyn til kønsdimensionen i forbindelse med covid-19-pandemien;

S. der henviser til, at kvinders repræsentation i begge kamre i de nationale parlamenter i EU er steget fra 24 % i 2010 til 32 % i 2020; der henviser til, at kønsfordelingen blandt de nationale regeringers ministre er blevet bedre, fra 26 % i 2010 til 32 % i 2020; der henviser til, at der imidlertid er væsentlige forskelle mellem medlemsstaterne, idet kun syv medlemsstater har opnået ligestilling mellem kønnene eller en lige kønsfordeling i deres regeringer; der henviser til, at udviklingshastigheden fortsat er yderst langsom på regionalt og lokalt plan, da repræsentationen af kvinder kun lå på 29 % i 2019, mens Ungarn, Slovakiet og Rumænien havde en mandlig repræsentation på over 80 % i deres regionale forsamlinger;

T. der henviser til, at retten til lige løn for lige arbejde i mange tilfælde ikke er garanteret, selv om den er fastlagt ved lov; der henviser til, at det er nødvendigt at gøre noget ved de grundlæggende årsager til en sådan forskelsbehandling, enten ved at beskytte og forbedre arbejdstagerrettighederne eller ved at intensivere overvågningen af virksomhederne, navnlig gennem nationale arbejdstilsyn; der henviser til, at kollektive overenskomstforhandlinger er nøglen til at vende og overvinde uligheden mellem kønnene;

U. der henviser til, at ligestilling mellem kønnene er tæt forbundet med den grønne og digitale omstilling, og at inddragelsen af kvinder i beslutningstagningen er en forudsætning for bæredygtig udvikling og den effektive forvaltning af både den grønne og den digitale omstilling, så vi kan gennemføre omstillinger, der ikke lader nogen i stikken; der henviser til, at alle klimabestræbelser og al digital politik skal omfatte et kønsmæssigt og intersektionelt perspektiv;

V. der henviser til, at virkningen på familier af at inddrage mænd og faderskab viser, at omsorgsfulde mænd er vigtige for, at børn udvikler sig optimalt, og kan forbedre balancen mellem arbejdsliv og privatliv og hjælpe med at korrigere kønsskævheder i forhold; der henviser til, at mandligt engagement kan hjælpe med at forebygge vold i familier og bidrage til mere lige og retfærdige samfund;

W. der henviser til, at den vedvarende eksistens af kønsstereotyper og forventninger til mande- og drengeroller kan bevirke, at de nødig vil vise positive følelser, og at de internaliserer negative følelser såsom sorg og angst, hvilket kan resultere i, at mænd og drenge udviser flere aggressioner og mere vrede end kvinder; der henviser til, at dette kan gøre mænd og drenge mere tilbøjelige til at begå vold såsom kønsbaseret vold;

X. der henviser til, at en ulige kønsfordeling er et vedvarende fænomen hos centralbanker, der er hjørnesten i den økonomiske beslutningstagning, som former den sociale, politiske og økonomiske virkelighed; der henviser til, at alle centralbanker i medlemsstaterne i øjeblikket forvaltes af en mand, og at kvinder sidste år kun besad en fjerdedel (24,6 %) af stillingerne i vigtige beslutningstagende organer for EU's nationale centralbanker;

Y. der henviser til, at Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder har konkluderet, at medlemsstaternes resultater inden for integration af kønsaspektet er forværret siden 2012; der henviser til, at tilgængeligheden af strukturer til integration af kønsaspektet og brugen af værktøjer hertil er faldet, på trods af regeringernes lidt mere ambitiøse engagement i at integrere kønsaspektet inden for offentlige forvaltninger;

En ligestillingsøkonomi

1. understreger, at respekt for retten til arbejde samt lige løn og ligebehandling er en afgørende forudsætning for kvinders lige rettigheder, økonomiske uafhængighed og karrieremuligheder; understreger, at lige muligheder for kvinder og øget deltagelse af kvinder på arbejdsmarkedet øger økonomisk velstand og konkurrencedygtighed i EU; er af den opfattelse, at bekæmpelse af ulighed mellem kønnene bør være et centralt emne på arbejdspladsen; minder om, at kvinder er overrepræsenteret blandt modtagere af lave lønninger og mindsteløn, inden for deltidsarbejde og inden for usikre arbejdsforhold; anerkender kvinders og mænds lige ret til en rimelig løn til at sikre dem selv og deres familier en anstændig levestandard; insisterer derfor på, at bekæmpelsen af usikre ansættelsesforhold bør styrkes, således at alle arbejdstagere modtager en rimelig løn, der er tilstrækkelig til at sikre dem selv og deres familier en anstændig levestandard gennem mekanismer til fastsættelse af en lovbestemt mindsteløn eller kollektive aftaler i overensstemmelse med princippet om, at ethvert fast job skal indebære et faktisk ansættelsesforhold med anerkendelse og styrkelse af rettigheder på arbejdspladsen; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme politikker, der sigter mod at fjerne usikkert arbejde og ufrivilligt deltidsarbejde for at forbedre kvinders situation på arbejdsmarkedet; opfordrer medlemsstaterne til i samarbejde med arbejdsmarkedets parter at bekæmpe uligheder mellem mænd og kvinder gennem politikker, der øger værdien af arbejde, lønninger, arbejdsvilkår og levevilkårene for alle arbejdstagere og deres familier;

2. peger på behovet for at være meget opmærksom på situationen og rettighederne for professionelle og ikkeprofessionelle atleter på topniveau, som repræsenterer deres lande i internationale og europæiske konkurrencer, både under og efter deres sportskarrierer; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at sikre, at børn og unge har fuld ret til at dyrke idræt, og til at bekæmpe det voksende sociale skel med hensyn til deltagelse i idrætsaktiviteter;

3. er bekymret over resultaterne af ligestillingsindekset for 2020 og 2021; understreger, at over en tredjedel af medlemsstaterne registrerede under 60 point i 2018 ( 28 ) ; beklager de langsomme fremskridt i retning af ligestilling og det forhold, at ikke alle medlemsstater gør det til en prioritet i deres politiske beslutningstagning; beklager, at Slovenien er faldet bagud med hensyn til ligestilling mellem kønnene, idet landets score er faldet med 0,1 point i 2019; opfordrer medlemsstaterne til at træffe praktiske foranstaltninger til at sikre, at kvinder har lige adgang til arbejdsmarkedet, beskæftigelse og arbejdsforhold, herunder arbejde med lige rettigheder og lige løn samt rimelig løn, navnlig i kvindedominerede sektorer; understreger behovet for at fremme kollektive overenskomstforhandlinger som en afgørende faktor for at vende og overvinde ulighed og bekæmpe forskelsbehandling af kvinder i al deres mangfoldighed og opfordrer til retligt og faktisk at overholde princippet om lige løn for lige arbejde eller arbejde af samme værdi;

4. glæder sig over Kommissionens forslag til bindende løngennemsigtighedsforanstaltninger som et vigtigt initiativ til at bekæmpe og anvende princippet om lige løn for lige arbejde og arbejde af samme værdi, men understreger, at løngennemsigtighed alene ikke tager hånd om de dybt rodfæstede uligheder mellem kønnene, som ligger til grund herfor; opfordrer medlemsstaterne til at fastlægge klare mål for at tackle kønsbestemte løn- og pensionsforskelle; fremhæver behovet for i denne handlingsplan at indarbejde et tværsektorielt perspektiv og de forskellige virkelighedsopfattelser og måder at opleve forskelsbehandling på, som kvinder fra bestemte grupper udsættes for;

5. understreger, at det er vigtigt, at medlemsstaterne indfører strenge foranstaltninger, herunder sanktioner, hvis virksomheder ikke overholder arbejdsmarkedslovgivningen om bekæmpelse af kønsdiskrimination og kønsskævhed; fremhæver behovet for at sikre konditionalitet i tildelingen af EU-midler til virksomheder, der ikke sikrer arbejdstagernes rettigheder, navnlig ved at diskriminere kvinder, hvilket er i strid med lovgivningen; opfordrer Kommissionen og Rådet til at sikre, at alle budgetbevillinger under den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 er i overensstemmelse med princippet om ligestilling mellem kønnene og til at gennemføre kønsmainstreaming og kønsbudgettering i alle Unionens politikker; opfordrer til, at ligestillingsindekset indarbejdes i den sociale resultattavle, og at der tilvejebringes kønsopdelte data om de eksisterende indikatorer for bedre at kunne tackle landespecifikke udfordringer; opfordrer til støtte til foranstaltninger til fremme af kvinders økonomiske uafhængighed gennem alle EU-programmer og strukturfonde, såsom den strategiske gennemførelse af Den Europæiske Socialfond, som bør anvendes til at fremme ligestilling mellem kønnene, forbedre kvinders adgang til og reintegration på arbejdsmarkedet og bekæmpe arbejdsløshed, fattigdom og social udstødelse af kvinder og alle former for forskelsbehandling; opfordrer Kommissionen til at foreslå proaktive foranstaltninger inden for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne med henblik på at støtte kvinders beskæftigelse i landdistrikter;

6. påpeger, at det er vigtigt at sikre, at enhver uanset køn har ret til at arbejde og til at have balance mellem sit arbejds- og privatliv; opfordrer EU og dets medlemsstater til yderligere at understøtte retten til barsels- og fædreorlov ved at forbedre perioder med lige og fuldt betalt orlov med henblik på at inddrage mænd ligeligt i ulønnet arbejde, herunder omsorgsforpligtelser, under hensyntagen til Verdenssundhedsorganisationens anbefaling; opfordrer til, at retten til en fleksibel arbejdsordning efter barsels-, fædre- og forældreorlov sikres i praksis, således at begge forældre kan dele og forene arbejde med omsorgsforpligtelser på lige fod; opfordrer til, at disse foranstaltninger bakkes op af investeringer i moderne lokal infrastruktur af høj kvalitet og finansiering af tjenesteydelser og omsorgspersoner for at sikre almen førskoleundervisning og børnepasning, herunder fra offentlige tjenester;

7. bemærker, at covid-19-pandemien har haft en drastisk indvirkning på kvinders liv, navnlig kvinder på arbejdsmarkedet; bemærker, at en uforholdsmæssig stor del af byrden blev båret af kvinder, som arbejdede hjemmefra, og hvis liv blev gjort vanskeligere, fordi de måtte kombinere arbejde, børnepasning og husarbejde; påpeger, at mange kvinder stod over for øgede udgifter til en lavere løn;

8. understreger, at beskæftigelsen blandt kvinder i EU skal stige; opfordrer til, at der træffes foranstaltninger til at opnå styrkelse af arbejde og løn, til effektivt at bekæmpe arbejdsløshed og til at fremme beskæftigelse på fuld tid for alle kvinder; opfordrer til fremme af de eksisterende nationale systemer med særlig vægt på dialog mellem arbejdsmarkedets parter, kollektive overenskomstforhandlinger og deres bindende virkning, genoplivning af beskæftigelsen og bekæmpelse af jobusikkerhed; bemærker, at mænd og kvinder møder forskellige udfordringer i forbindelse med deres arbejde, og understreger derfor vigtigheden af en kønssensitiv tilgang til sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ved at sikre, at arbejdstiden tilrettelægges på en sådan måde, at det sikres, at både mænd og kvinder kan nyde godt af daglige og ugentlige hviletider, pauser og ferie, og at der sikres passende arbejdsforhold; opfordrer EU og dets medlemsstater til at tilskynde arbejdsgiverne til at vedtage familievenlige foranstaltninger såsom muligheden for at nedsætte arbejdstiden for mænd og kvinder for at sikre pasning og uddannelse af børn;

9. opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til at sikre en bedre anvendelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde eller arbejde af samme værdi på tværs af de forskellige økonomiske sektorer; opfordrer i denne forbindelse til, at der oprettes kønsneutrale jobevalueringsredskaber og klassificeringskriterier i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter og med respekt for deres autonomi og for kollektive overenskomster og nationale arbejdsmarkedstraditioner og -modeller, som kan bidrage til en bedre værdiansættelse og dermed en mere retfærdig aflønning af arbejde i kvindedominerede sektorer;

10. opfordrer EU til at forelægge en række politikker, programmer, finansiering og anbefalinger til at fremme en omstilling til en børnepasningsøkonomi med henblik på at opbygge samfund, hvor alles liv og helbred prioriteres, og hvor værdien af børnepasningsarbejde, både betalt og ubetalt, sættes i centrum for vores økonomier, og til samtidig at reagere på de sociale virkninger for dem, som har børnepasningsforpligtelser;

11. opfordrer til tiltag for at fremme iværksætteri i EU både blandt mænd og kvinder via fremme af skattemæssige, økonomiske og finansielle tiltag, hvilket gør det muligt for sådanne vigtige initiativer at skabe nye arbejdspladser og lette iværksætterens økonomiske byrde;

12. understreger, at det er af afgørende betydning at fjerne skatterelaterede kønsskævheder og andre uligheder, som skatteordninger skal bidrage til, herunder personlige indkomstskatteordninger; opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at finanspolitikken, herunder beskatning, tjener til at bekæmpe og fjerne socioøkonomiske uligheder og uligheder mellem kønnene i alle deres dimensioner;

13. peger på, at covid-19 har kastet lys over den sårbare situation for kvindelige intellektuelle (forskere, arkitekter m.v.), som i mangel af et stabilt ansættelsesforhold har været særligt hårdt ramt; understreger behovet for ekstraordinære foranstaltninger for at afbøde konsekvenserne af medlemsstaternes inddæmningsforanstaltninger og understreger vigtigheden af strukturelle foranstaltninger, som tager hensyn til lighed på arbejdspladsen og i hverdagslivet og styrker kvinders rettigheder;

14. understreger den rolle, som kvinder, der arbejder i den sociale sektor, spiller; anerkender, at deres arbejdsbyrde er vokset under pandemien, og at lave lønninger, øget udnyttelse (navnlig af migrantkvinder) og ansættelse af uuddannede eller ufaglærte til at udføre de fornødne opgaver, forværrer deres arbejds- og levevilkår; understreger vigtigheden af at forbedre arbejdsvilkår og løn, respektere arbejdstiderne og anvende kollektive overenskomstforhandlinger som en garanti for, at arbejdsvilkårene respekteres;

Bekæmpelse af kønsbaseret vold

15. fremhæver tilfældene af ulige behandling og chikane af kvinder på arbejdspladsen og understreger behovet for at bekæmpe udnyttelse, ulighed, forskelsbehandling og vold, der berører kvinder, og bemærker, at chikane på arbejdspladsen fører til, at kvinder udelukkes fra deres valgte karrierer og sektorer og udgør et alvorligt angreb på deres psykiske og fysiske sundhed; bemærker, at kvinder i langt højere grad risikerer at blive udsat for seksuel chikane end mænd; opfordrer medlemsstaterne og EU til at ratificere Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 190 for at overholde de globale standarder for at udrydde vold og chikane på arbejdspladsen og konvention nr. 189 om husarbejdere, som kun er blevet ratificeret af otte lande, og som har til formål at give husarbejde juridisk anerkendelse, udvide rettighederne til alle husarbejdere, især inden for den uformelle økonomi og forhindre overtrædelser og misbrug; opfordrer indtrængende EU og dets medlemsstater til at udarbejde en »Me Too«-lovgivning for at bekæmpe seksuel chikane på arbejdspladsen; opfordrer medlemsstater, arbejdsgivere og foreninger til at sikre, at de har fastlagt de korrekte procedurer for at forhindre kønsdiskrimination, seksuel chikane og kønsbaseret vold, som skaber et usundt arbejdsmiljø, og insisterer på, at de beskytter ofre og sikrer ansvarsplacering for kønsbaseret vold, der begås på arbejdspladsen eller inden for deres organisationer;

16. fordømmer alle former for vold mod kvinder og piger i al deres mangfoldighed; bekræfter endnu engang klart sit tilsagn om at bekæmpe kønsbaseret vold; opfordrer EU og medlemsstaterne, herunder Bulgarien, Tjekkiet, Letland, Litauen og Slovakiet til at ratificere og/eller behørigt implementere Istanbulkonventionen, som blandt andre spørgsmål fremhæver fejlopfattelserne om kønsroller i samfundet såsom »traditionelle familieværdier« og søger at bekæmpe undertrykkende holdninger til kvinder; minder om, at konventionen bør betragtes som en minimumsstandard, og bekræfter endnu engang klart sin tidligere opfordring til omfattende lovgivning, der dækker alle former for kønsbaseret vold, som den bedste måde at bringe det til ophør;

17. bemærker, at vold mellem mænd og kvinder stiger under kriser af enhver art, uanset om det er økonomiske kriser, konflikter eller sygdomsudbrud; bemærker, at ulighed og økonomiske og sociale pres som følge af covid-19-nedlukningsforanstaltninger, som medførte bevægelsesbegrænsende foranstaltninger og social isolation, førte til en stigning i volden mod kvinder; fremhæver, at mange kvinder var i karantæne i deres hjem sammen med deres voldsmænd; bemærker, at vold i hjemmet generelt steg med hele 30 % i nogle medlemsstater under den første nedlukning ( 29 ) ; opfordrer medlemsstaterne til at udarbejde og gennemføre effektive politikker og foranstaltninger til bekæmpelse af vold mod kvinder og til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at gerningsmændene til misbrug identificeres og spores af politiet og andre myndigheder for at bidrage til at forebygge vold og dødsfald samt yde beskyttelse, støtte og erstatning til de kvinder, der udsættes herfor, idet det sikres, at der anvendes flere ressourcer, og at medlemsstaten reagerer mere effektivt; understreger behovet for specifikke programmer til at beskytte og følge ofre for vold og for foranstaltninger til at styrke den sociale støtte og forbedre adgangen til domstolsprøvelse, husly og mental sundhedspleje inden for forebyggelse, behandling og rehabilitering;

18. påskønner, at Kommissionen agter at foreslå foranstaltninger til bekæmpelse af cybervold mod kvinder; mener, at den grænseoverskridende karakter af cybervold mod kvinder og piger kræver en fælles indsats fra EU's side; understreger, at det er nødvendigt, at medlemsstaterne opretter programmer, der i højere grad gør opmærksom på risikoen for og forebygger gentagne tilfælde af vold i hjemmet, tilbagefald og kvindedrab og foranstaltninger til at udrydde alle former for onlinevold; understreger det presserende behov for at beskytte kvinder og piger mod vold offline og online og minder om, at vold mod kvinder kan antage mange forskellige former; der erkender, at vold mod kvinder i sin struktur er kønsbetinget, og at vold mod kvinder er en af de væsentligste sociale mekanismer hvormed kvinder tvinges til at indtage en underordnet position i forhold til mænd; bemærker, at denne form for vold stadig for sjældent anmeldes, og at der fortsat for sjældent reageres på den;

19. understreger, at mænds vold mod kvinder begynder med drenges vold mod piger; understreger, at omfattende, alderstilpasset undervisning om seksualitet og parforhold er afgørende for at hindre kønsbaseret vold og give bør og unge de kompetencer, som de behøver for at skabe trygge relationer, hvor de undgår seksuel og kønsbaseret vold og partnervold; opfordrer medlemsstaterne til at gennemføre forebyggende programmer, herunder uddannelsesmæssige foranstaltninger, der er rettet mod unge, og som gennemføres med deres input om spørgsmål som f.eks. de færdigheder, der er nødvendige for at skabe sikre og sunde relationer, bevidsthed om de indgroede opfattelser af omsorgsforpligtelser, ligestilling mellem kvinder og mænd, gensidig respekt, ikkevoldelig løsning af konflikter mellem mennesker, kønsbaseret vold mod kvinder og retten til personlig integritet;

20. understreger, at der siden 2010 er sket en lille stigning i kønsopdelingen inden for uddannelse, navnlig en overvejende andel af ét køn inden for visse færdigheder, idet situationen er blevet forværret i 13 medlemsstater og i andre tilfælde er forblevet næsten uændret ( 30 ) ; understreger, at dette fortsat udgør en stor hindring for ligestillingen mellem kønnene i EU; opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at alle mennesker har fuld adgang til lige muligheder for at opnå personlig uden at blive forhindret af strukturer, fordomme og stereotype opfattelser baseret på køn; opfordrer medlemsstaterne til at håndtere sexisme og skadelige kønsstereotyper i deres uddannelsessystemer og til at bekæmpe en kønsbaseret opdeling af arbejdsmarkedet i karrierer inden for videnskab, teknologi, ingeniørfag og matematik (STEM) ved at investere i formel, uformel og ikkeformel uddannelse, livslang læring og erhvervsuddannelse for kvinder med henblik på at sikre, at de har adgang til kvalitetssikret beskæftigelse og mulighed for omskoling og opkvalificering alt efter efterspørgslen på fremtidens arbejdsmarked, og forhindre en ond cirkel med en kønsopdeling af arbejdsmarkedet;

21. understreger, at seksuel udnyttelse udgør en alvorlig form for vold, der især rammer kvinder og børn; minder især om, at næsten tre fjerdedele af alle ofre for menneskehandel i EU er kvinder og piger, som primært handles med henblik på seksuel udnyttelse; understreger, at menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse, navnlig kvinder og børn, er en form for slaveri og en krænkelse af den menneskelige værdighed; fremhæver, at menneskehandel er stigende på verdensplan, hvilket forstærkes af stigningen i den stadig mere rentable organiserede kriminalitet; understreger vigtigheden af en tilgang til menneskehandel, der tager hensyn til kønsaspektet, og fremhæver behovet for, at medlemsstaterne sikrer tilstrækkelig finansiering og psykologisk støtte og adgang til offentlige tjenester for ofre for menneskehandel eller seksuel udnyttelse og specialiserede tjenester, der fokuserer på social inklusion af sårbare kvinder og piger; opfordrer medlemsstaterne til fuldt ud at gennemføre direktivet om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel ( 31 ) og til omgående at ophøre med at fængsle eller udvise potentielle ofre; understreger imidlertid, at seksuel udnyttelse og menneskehandel til seksuelle formål er drevet af efterspørgslen, og at indsatsen for at bekæmpe dem skal fokusere på forebyggende arbejde og på at standse efterspørgslen; fastholder, at al lovgivning om seksualforbrydelser skal være baseret på samtykke; fastholder, at kun frivillige seksuelle handlinger bør anses for lovlige; opfordrer Kommissionen til at prioritere forebyggelse af menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse, herunder gennem oplysnings-, bevidstgørelses- og uddannelseskampagner, ved at vedtage foranstaltninger og programmer til at modvirke og mindske efterspørgslen og ved at vedtage dedikeret lovgivning i fremtiden;

22. understreger, at kønsbaseret vold overlapper med en række former for undertrykkelse; understreger, at kvinder og piger med handicap har to til fem gange større risiko for at blive udsat for forskellige former for vold; understreger, at EU som part i FN's konvention om rettigheder for personer med handicap, har pligt til at træffe foranstaltninger til at sikre, at kvinder og piger med handicap fuldt og ligeværdigt kan udøve alle menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder;; bemærker, at Komitéen for Rettigheder for Personer med Handicap i 2015 anbefalede, at EU skulle gøre en større indsats i denne henseende, bl.a. ved at ratificere Istanbulkonventionen;

23. glæder sig over det entydige forsvar af alle frihedsrettigheder i hele verden og den samtidige fordømmelse af foranstaltninger, der undergraver rettigheder, frihedsrettigheder og garantier, og afstandtagen fra alle former for fordomme og forskelsbehandling på ethvert grundlag; opfordrer til effektiv forebyggelse af kønsbestemt vold, herunder uddannelsesmæssige foranstaltninger, der henvender sig til unge og gennemføres med deres input, samt til sikring af, at alle unge får gavn af omfattende undervisning i seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder og parforhold; opfordrer til yderligere foranstaltninger til bekæmpelse af kønsstereotyper, herunder ved at fokusere på mænd og drenge og udfordre toksiske forhold og kønsnormer; opfordrer til, at medlemsstaterne gennemfører klarere foranstaltninger rettet mod disse normer, da kønsstereotyper er en grundlæggende årsag til ulighed mellem kønnene og berører alle dele af samfundet; understreger betydningen af at bekæmpe fattigdom og stigende ulighed blandt kvinder, navnlig kvinder i sårbare situationer;

24. understreger, at enhver strategi, der har til formål at opnå ligestilling mellem kønnene, skal tage fat på alle former for vold mod kvinder, herunder udhulingen af retten til sundhedspleje og seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, som kvinder har erhvervet, og krænkelser heraf; gentager, at adgang til sundhedspleje og -tjenester, herunder offentlige tjenester, adgang til sikker, lovlig og gratis abort og psykologisk støtte for kvinder, der har været ofre for vold, bør anses for en prioritet; understreger, at krænkelser af seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, herunder nægtelse af sikker og lovlig abort, udgør en form for vold mod kvinder og piger; understreger, at kvinders og pigers selvstændighed og evne til at træffe frie og uafhængige beslutninger med hensyn til deres krop og liv er forudsætninger for deres økonomiske uafhængighed og dermed ligestilling og afskaffelse af kønsbestemt vold; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at optrappe deres politiske støtte til menneskerettighedsforkæmpere, sundhedspersonale der arbejder for at fremme seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, kvinders rettigheder og civilsamfundsorganisationer inden for seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, som er væsentlige aktører i at opbygge samfund med ligestilling mellem kønnene og er afgørende formidlere af tjenesteydelser og information vedrørende seksuel sundhed og markedet for reproduktiv sundhed;

Sundhed, uddannelse, inklusion og fattigdom

25. understreger, at adgang til seksuel, reproduktiv og andre former for sundhedspleje for kvinder er en grundlæggende rettighed, der skal understøttes og på ingen måde må udvandes eller trækkes tilbage; minder om, at tjenesteydelser vedrørende seksuelle og reproduktive rettigheder er væsentlige sundhedsydelser, der bør være tilgængelige for alle, herunder migrant- og flygtningekvinder; fordømmer handlingerne fra antiligestillingsbevægelser og antifeministbevægelser i Europa og resten af verden, som systematisk angriber kvinders og LGBTIQ-personers rettigheder, herunder seksuelle og reproduktive rettigheder; opfordrer Kommissionen til på det kraftigste at fordømme tilbageskridtene for kvinders rettigheder, seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder og LGBTIQ+-personer i visse medlemsstater og til at anvende alle de beføjelser, den har til rådighed, til at styrke indsatsen for at imødegå dette, herunder styrke støtten til kvinderettighedsforkæmpere og kvinderettighedsorganisationer i EU samt organisationer, der arbejder med seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder og LGBTIQ+;

26. understreger behovet for, at medlemsstaterne vedtager en politik, der lægger særlig vægt på bedre sundhedsplejesystemer og -ydelser og forebyggelse af sygdomme, herunder kønsspecifikke aspekter, ved at sikre tilgængelig sundhedspleje af høj kvalitet og sikre, at de nødvendige ressourcer er til rådighed til at bekæmpe de vigtigste folkesundhedsproblemer, som dem der er opstået som følge af den aktuelle pandemikrise; understreger, at ulighederne på sundhedsområdet tårner sig op for kvinder med et lavt uddannelsesniveau og kvinder med handicap, idet begge kategorier har et dårligt helbred og begrænset adgang til sundhedsydelser; understreger, at adgangen til sundhedspleje i visse medlemsstater blev begrænset af covid-19-nedlukningsforanstaltninger, og at der ikke blev gennemført konsultationer og behandlinger eller stillet diagnoser; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at styrke sundhedssystemerne, herunder offentlige tjenester, for at fremskynde aflyste konsultationer, behandlinger og diagnosticeringer;

27. glæder sig over den kommende revision af Barcelonamålene og understreger behovet for at nå disse mål og sørge for førskoleundervisning og børnepasning, herunder offentlig førskoleundervisning; fremhæver behovet for at tilbyde omsorgsordninger for førskoleundervisning og børnepasning, som reelt er tilgængelige for alle børn, og som har en overordnet rolle med hensyn til at øge kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet, navnlig i lyset af erfaringerne fra covid-19-pandemien; anerkender behovet for at skabe og udvide støttefaciliteter for ældre og personer med handicap ud over at udvikle langtidsplejefaciliteter; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at opfylde disse mål, som er centrale for at fremme ligestillingsmodellen for så vidt angår indtjening og omsorgsydelser;

28. understreger, at fattigdom eller social udstødelse er koncentreret om visse grupper af kvinder såsom enlige mødre, kvinder over 65 år, kvinder med handicap, kvinder med lav uddannelse og migrantbaggrund; insisterer på betydningen af at bekæmpe fattigdom og social udstødelse og de mange forskellige årsager hertil; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at træffe specifikke foranstaltninger til at forebygge og bekæmpe risikoen for fattigdom blandt ældre og pensionerede kvinder i lyset af befolkningens aldring og andelen af ældre kvinder, som befinder sig i en ugunstige eller sårbare situationer; anser det for absolut nødvendigt at tage hånd om balancen mellem arbejdsliv og privatliv og overvinde den kønsbestemte pensionsforskel ved at garantere en rimelig pension for alle kvinder og adgang til universelle og solidaritetsbaserede sociale sikringsordninger og ved bedre at håndhæve princippet om lige løn for lige arbejde med henblik på at udligne den kønsbestemte lønforskel og forhindre akkumulering heraf i kvinders karriere; er ekstremt bekymret over, at uligheden mellem kønnene med hensyn til fattigdom er steget i 21 medlemsstater siden 2017 ( 32 )

29. gør opmærksom på, at der fortsat hersker en fejlagtig opfattelse af, at hjemløshed blandt kvinder er et relativt lille socialt problem i Europa; påpeger, at manglen på grundlæggende data om karakteren og omfanget af kvinders hjemløshed gør problemet mindre synligt; understreger vigtigheden af at anerkende kønsbaseret vold og de kønsafhængige måder at opleve traumer på som underliggende årsag til kvinders hjemløshed samt af at se på bredere samfundsmæssige problemer, som er sammenfaldende med mere overordnede socioøkonomiske og strukturelle hindringer såsom fattigdom, mangel på økonomisk overkommelige boliger og andre strukturelle faktorer; opfordrer indtrængende EU og dets medlemsstater til at integrere et kønsperspektiv i politikker og praksisser om hjemløshed og at udvikle en konkret strategi til bekæmpelse af kvinders hjemløshed og sikre, at ydelser til at dække hjemløse kvinders behov fungerer hensigtsmæssigt og effektivt;

30. minder om behovet for at bekæmpe intersektionelle former for diskrimination, især mod marginaliserede grupper, herunder kvinder med handicap, sorte kvinder, migrantkvinder, kvinder tilhørende et etnisk mindretal og romakvinder, ældre kvinder, enlige mødre, LGBTIQ+-personer og hjemløse kvinder, understreger vigtigheden af, at der tages hånd om deres behov og bekymringer i EU's politikker og initiativer; opfordrer Kommissionen til at fastlægge specifikke retningslinjer for gennemførelsen af den intersektionelle ramme og til at fremlægge en EU-handlingsplan med konkrete tiltag til forbedring af den socioøkonomiske situation for kvinder, som oplever intersektionelle former for diskrimination, og til bekæmpelse af feminiseringen af fattigdom og usikre job;

Ligestilling i dagligdagen

31. anerkender, at det er afgørende at sikre en bred vifte af effektive, hensigtsmæssige og målrettede foranstaltninger til at bekæmpe diskriminerende holdninger og praksisser, opnå lige muligheder og lige løn for lige arbejde og gøre fremskridt med hensyn til ligestilling mellem kønnene, idet der lægges særlig vægt på virkningerne af covid-19-pandemien, udveksling af bedste praksis med hensyn til bekæmpelse af forskelsbehandling fremmes, og der skabes mulighed for, at kvinder kan udøve deres borgerlige og politiske rettigheder på lige fod og deltage fuldt ud i alle aspekter af vores samfund; understreger behovet for at sikre tilstrækkelige investeringer i tjenesteydelser af almen interesse og offentlige tjenesteydelser, navnlig sundhed, uddannelse og transport, med henblik på at fremme kvinders uafhængighed, ligestilling og frigørelse; opfordrer medlemsstaterne til at gennemføre specifikke sociale og kønsorienterede foranstaltninger til bekæmpelse af risikoen for social udstødelse og fattigdom med hensyn til adgang til boliger, transport og energi, navnlig for kvinder i sårbare situationer;

32. er dybt bekymret over, at den europæiske grønne pagt og de tilknyttede miljø- og klimainitiativer ikke indeholder et kønsperspektiv; opfordrer indtrængende Kommissionen til at leve op til forpligtelsen om at indarbejde integration af kønsaspektet i alle EU-politikker, herunder EU's miljø- og klimapolitikker; opfordrer indtrængende til, at sådanne politikker baseres på stringente kønsanalyser for at sikre, at de tager hånd om uligheder mellem kønnene og andre former for social eksklusion; opfordrer Kommissionen til at udforme en køreplan for opfyldelse af forpligtelserne i den ligestillingshandlingsplan, som blev aftalt på COP25 til FN's rammekonvention om klimaændringer, og til at udpege et permanent EU-knudepunkt for kønsspørgsmål og klimaændringer med tilstrækkelige budgetressourcer til at gennemføre og overvåge en kønsansvarlig klimaindsats i EU og på verdensplan;

33. fremhæver kvinders store bidrag inden for beskæftigelsesområderne kultur, uddannelse, videnskab og forskning; anerkender den alvorlige forringelse af levevilkårene for kvinder, der arbejder inden for kultur og kunst, kvinder som driver mikro-, små og mellemstore virksomheder, kvinder beskæftiget på landbrugsbedrifter og kvinder bosat i landdistriktsamfund som følge af indstillingen af økonomiske og kulturelle aktiviteter under covid-19-pandemien;

34. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at nå til en fælles holdning om forslaget til Rådets direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering ( 33 ) , som har været blokeret siden Parlamentets vedtagelse deraf i april 2009;

35. gentager betydningen af integration af kønsaspektet som en systematisk tilgang til opnåelse af ligestilling mellem kønnene; glæder sig derfor over Kommissionens oprettede taskforce vedrørende ligestilling mellem kønnene; understreger betydningen af gennemsigtighed og inddragelsen af kvinderettighedsorganisationer og civilsamfundsorganisationer med forskellige baggrunde;

36. anser det for afgørende at fremme kvinders deltagelse i idrætsaktiviteter, -strukturer og -udvikling; anerkender behovet for at rette op på ulighederne med hensyn til kvinders adgang til idræt og tildeling af hædersbevisninger;

37. opfordrer medlemsstaterne og Rådet til at oprette en formel rådssammensætning om ligestilling mellem kønnene med henblik på at give ministre og statssekretærer med ansvar for ligestilling et specifikt forum for drøftelser for at sikre, at problemstillinger vedrørende ligestilling tages op på højeste politiske niveau, og for bedre at kunne fremme integration af kønsaspektet på tværs af alle EU-politikker;

38. understreger vigtigheden af kønsbudgettering med henblik på at anvende princippet om integration af kønsaspektet i alle budgetprocedurer;

39. understreger, at Den Europæiske Revisionsret har konstateret, at Kommissionen endnu ikke har levet op til sin forpligtelse vedrørende integration af kønsaspektet i EU-budgettet; opfordrer Kommissionen til at gennemføre Den Europæiske Revisionsrets henstillinger om at styrke den institutionelle ramme for støtte til kønsbudgettering, at udføre kønsspecifikke analyser af behov og virkninger og ajourføre dens retningslinjer for bedre regulering, systematisk at indsamle, analysere og rapportere om eksisterende kønsopdelte data for EU's finansieringsprogrammer, at anvende kønsrelaterede mål og indikatorer til overvågning af fremskridt, at udvikle et system til sporing af de midler, der afsættes og anvendes til at støtte ligestilling mellem kønnene, samt at rapportere årligt om de opnåede resultater med hensyn til ligestilling;

40. glæder sig over forpligtelsen til at tage højde for ligestilling mellem kønnene i forbindelse med genopretnings- og resiliensfaciliteten, den største del af NextGenerationEU-stimuluspakken; beklager dybt, at det bliver svært at overvåge midlernes kønsspecifikke indvirkning og følge op på resultaterne grundet de manglende kønsspecifikke indikatorer og formål; opfordrer derfor Kommissionen til at benytte kønsopdelte data og indikatorer, navnlig i resultattavlen for genopretning og resiliens, til at vurdere de implementerede foranstaltninger og resultaters kønsspecifikke indvirkning i forbindelse med evalueringen af medlemsstaternes nationale planer, der opstiller deres reformer og investeringsdagsordener, og til at pålægge kønsafbalanceret forvaltning af genopretnings- og resiliensfaciliteten og det europæiske semester;

41. beklager den svage forbindelse mellem EU's nye ligestillingsstrategi og den europæiske grønne pagt; opfordrer Kommissionen til at styrke forbindelsen mellem klimaændringspolitikker og ligestilling mellem kønnene i sine kommende forslag;

42. opfordrer Kommissionen til at integrere ligestilling mellem kønnene i alle politiske beslutningsprocesser og til at udføre konsekvensanalyser om ligestillingen, når den formulerer nye politikker til at bistå med at sikre en mere sammenhængende og evidensbaseret EU-politisk respons på ligestillingsudfordringer; opfordrer medlemsstaterne til at træffe tilsvarende foranstaltninger på nationalt plan;

o

o o

43. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.

(1) EFT L 6 af 10.1.1979, s. 24.

(2) EFT L 359 af 19.12.1986, s. 56.

(3) EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1.

(4) EUT L 373 af 21.12.2004, s. 37.

(5) EUT L 204 af 26.7.2006, s. 23.

(6) EUT L 68 af 18.3.2010, s. 13.

(7) EUT L 180 af 15.7.2010, s. 1.

(8) EUT C 407 af 4.11.2016, s. 2.

(9) EUT C 331 af 18.9.2018, s. 60.

(10) Vedtagne tekster, P9_TA(2020)0379.

(11) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0025.

(12) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0024.

(13) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0058.

(14) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0314.

(15) Ligestillingsindekset, rapport for 2020.

(16) Eurostat, Euroindicator fra maj 2021: Euroområdets arbejdsløshed på 7,9 %, EU på 7,3 %, den 1. juli 2021.

(17) Indeks for ligestilling mellem kønnene 2020.

(18) Det Verdensøkonomiske Forum, »Global Gender Gap report 2021« af 31. marts 2021.

(19) Verdenssundhedsorganisationen, Violence Against Women Prevalence Estimates, 2018: Global, regional and national prevalence estimates for intimate partner violence against women and global and regional prevalence estimates for non-partner sexual violence against women, 2021.

(20) Erklæring til pressen fra dr. Hans Henri P. Kluge, Verdenssundhedsorganisationens regionale direktør for Europa, af 7. maj 2020.

(21) Europol, Exploiting isolation: Offenders and victims of online child sexual abuse during the COVID-19 pandemic, af 19. juni 2020.

(22) Eurostat, statistikker over kønsbestemte lønforskelle, februar 2021.

(23) Eurostat, »EU children at risk of poverty or social exclusion«, oktober 2020.

(24) Kommissionens rapport fra 2021 om ligestilling mellem kønnene i EU.

(25) Kommissionens rapport fra 2021 om ligestilling mellem kønnene i EU.

(26) Eurocarers, The gender dimension of informal care, 2017.

(27) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1158 af 20. juni 2019 om balance mellem arbejdsliv og privatliv for forældre og omsorgspersoner og om ophævelse af Rådets direktiv 2010/18/EU (EUT L 188 af 12.7.2019, s. 79).

(28) Alle kønsligestillingsindekser som følger (EU-28 og gennemsnit): Sverige (83,9), Danmark (77,4), Frankrig (75,1), Finland (74,7), Nederlandene (74,1), Det Forenede Kongerige (72,7), Irland (72,2), Spanien (72,0), Belgien (71,4), Luxembourg (70,3), EU-gennemsnit (67,9), Slovenien (67,7), Tyskland (67,5), Østrig (66,5), Italien (63,5), Malta (63,4), Portugal (61,3), Letland (60,8), Estland (60,7), Bulgarien (59,6), Cypern (56,9), Litauen (56,3), Tjekkiet (56,2), Polen (55,8), Slovakiet (55,5), Rumænien (54,4), Ungarn (53), Grækenland (52,2).

(29) Gama, A., Pedro, A. R., de Carvalho, M. J. L., Guerreiro, A. E., Duarte, V., Quintas, J., Matias, A., Keygnaert, I. and Dias, S., »Domestic Violence during the COVID-19 Pandemic in Portugal«, Portuguese Journal of Public Health, 2020, 38 (Suppl. 1), s. 32-40.

(30) Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder, Gender segregation in education, training and the labour market: Review of the implementation of the Beijing Platform for Action in the EU Member States, 2017.

(31) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/36/EU af 5. april 2011 om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor, og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2002/629/RIA (EUT L 101 af 15.4.2011, s. 1).

(32) Ligestillingsindekset, rapport for 2020.

(33) Kommissionens forslag af 2. juli 2008 (COM(2008)0426).