i* 
II 
m 
1 
S I KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 08.05.1996 
KOM(96) 173 endelig udg. 
• 
mi IB* 
li© i* V'Wm 
ÆsaHE 
fa» BESKYTTELSE AF FÆLLESSKABETS 
FINANSIELLE INTERESSER 
BEDRAGERIBEKÆMPELSE 
Beretning for 1995 

Indledning 
Kapitel 1: 
Afsnit 1: 
Afsnit 2: 
Afsnit 3: 
Afsnit 4: 
Kapitel 2: INDHOLDSFORTEGNELSE 
Udviklingen i de horisontale bestemmelser i 1995 
(første søjle og afsnit VI) 
Præsentation og status 
Første søjle/forbedring af Fællesskabets lovgivning 
1 Forordningen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle 
interesser 
2. Forordningsforslaget om kontrol og inspektion på stedet 
Afsnit Vi/øget overensstemmelse mellem medlemsstaternes 
lovgivning 
1. 
? Konventionen 
Protokollen til konventionen om beskyttelse af Fællesskabets 
finansielle interesser (andet instrument om bl.a. retsligt 
samarbejde) 
3. Protokol om bestikkelse af embedsmænd 
Udviklingen inden for organiseret finansiel kriminalitet 
Væsentlige ændringer i lovgivningen indenfor de forskellige 
sektorer i 1995 Side 
4 
7 
9 
9 
11 
13 
13 
15 
16 
17 
20 
Afsnit 1 
Afsnit 2 
Afsnit 3 
Afsnit 4: 
Afsnit 1 
Afsnit 2 
Afsnit 3 
Afsnit 4 Fællesskabets egne indtægter 
Landbrug 
Told 
1. Toldforsendelsesordningerne 
2. "Told 2000"-projekter 
3. Prækursorer for narkotika 
Gensidig administrativ bistand 
Kapitel 3: De øvrige institutioner 
Europa-Parlamentet 
Rådet 
Revisionsretten 
Domstolen 20 
21 
23 
23 
27 
28 
28 
30 
30 
31 
32 
33 
Kapitel 4: Medlemsstaterne 35 
Eneste afsnit: 
Medlemsstaternes rapporter om uretmæssig anvendelse af fællesskabsmidler og 
status over anvendelsen af artikel 209 A 35 
1. Metoden 35 
2. Status (anvendelse af EF-traktatcns artikel 209 A, stk. 1) 36 
3. Status (anvendelse af EF-traktatens artikel 209 A, stk. 2) 38 
4. Spørgsmål til nærmere overvejelse 39 
Kapitel 5: Samarbejde og partnerskaber 42 
Afsnit 1 : Seminarer, konferencer samt udveksling af embedsmænd 
Afsnit 2: Det Rådgivende Koordinationsudvalg for Bekæmpelse af 
Bedrageri (COCOLAF) 
Afsnit 3: Partnerskabet med bedrageribekæmpelsesafdelingerne i 
medlemsstaterne 
Afsnit 4: Gensidig administrativ bistand på toldområdet mellem 
Fællesskabet og tredjelande 42 
44 
45 
46 
Kapitel 6: Undersøgelser 48 
Afsnit 1: 
Afsnit 2: 
Afsnit 3: 
Afsnit 4: 
Afsnit 5: Omfattende organiseret bedrageri på tværs af landegrænserne 50 
Grove tilfælde af svig inden for oprindelse og præferenceaftaler 61 
1. Industrivarer 61 
2. Tekstilvarer 64 
3. Fiskerivarer 67 
Bedrageri i landbrugssektoren 68 
Andre tilfælde af svig i forbindelse med strukturfondene 75 
1. Den Europæiske Socialfond (ESF) 75 
2. Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 75 
Andre tilfælde af svig i forbindelse med de direkte udgifter 76 
1. Forskning 76 
2. Energi 77 
3. Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) 77 
4. Miljø/ MEDSPA-programmet 77 
Kapitel 7: Statistikker og analyser 78 
Afsnit 1 
Afsnit 2 
Afsnit 3 
Afsnit 4 
Afsnit 5 Situationen i 1995 
Tendenser 
Forsendelsesområdet 
Inddrivelse 
Analyse af lovgivningen 79 
80 
81 
81 
83 
Tabel 1 til 13 
Kapitel 8: Bevillinger til bekæmpelse af bedrageri 97 
Afsnit 1: Gennemførelse af 1995-budgettet 
Afsnit 2: Bevillinger for 1996 97 
97 
Tabel 14 til 16 
Bilag 
Forkortelser 104 
105 
INDLEDNING 
I 1995 blev der gjort væsentlige fremskridt på lovgivningsområdet med vedtagelsen af to 
grundlæggende tekster, nemlig en om kontrol og administrative sanktioner (horisontal 
forordning), og en om en strafferetlig beskyttelse af fællesskabets finanser (konvention). 
På det operationelle plan viser de undersøgelser, Kommissionen tager initiativ til sammen 
med medlemsstaterne, stadig tydeligere, hvor meget Kommissionen kan bidrage med, når 
det gælder bedrageribekæmpelse. 
Denne dynamik er et resultat af den bedrageribekæmpelsesstrategi, der blev vedtaget i 
1994, og som er baseret på fire hovedakser, nemlig: 
styrkelse af arbejdet i marken 
udnyttelse af "efterretningsoplysninger" og styrkelse af partnerskabet mellem 
Kommissionen og medlemsstaterne 
forbedring af EU-lovgivningen og 
indførelse af større overensstemmelse mellem medlemslandenes lovgivning med det 
formål at få fastlagt en udvidet sanktionspolitik, der står mål med problemets 
omfang 
Ud over disse fremskridt er man kommet et stort skridt videre i 1995 på alle disse 
områder. 
* * 
Med hensyn til beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser, som behandles i den 
første del af beretningen, har Kommissionens lovgivningsinitiativer1 fra 1994 for det første 
ført til, at Rådet har vedtaget en forordning, der gør de administrative sanktioner, der 
pålægges ved uregelmæssigheder, mere sammenhængende og effektive, så de samtidig har 
en forebyggende virkning, og for det andet, at der er blevet undertegnet en international 
konvention, hvori der for første gang gives en fælles definition af begreberne 
uregelmæssigheder og bedrageri. 
Med disse tekster, som tilsigteren bedre beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, 
for hvilket princippet er fastlagt i artikel 209A i EF-traktaten, imødekommer man det krav, 
der ofte er blevet fremsat i offentligheden, nemlig at bedrageri og lemfældig omgang med 
Fællesskabets midler skal bekæmpes med hård hånd. Teksterne udgør et vigtigt 
retsgrundlag for udviklingen af det fremtidige arbejde på dette område. 
Selv om der er opnået betydelige fremskridt på det lovgivningsmæssige område, viser 
erfaringen efter Kommissionens opfattelse, at de retlige midler, traktaten giver mulighed 
for at anvende, ikke står mål med de finansielle midler, der står på spil. Derfor bør man 
På Det Europæiske Råds møder den 26. og 27. juni 1995 i Cannes og den 15. og 16. december 
1995 i Madrid blev det særligt understreget, hvor vigtigt det er at beskytte Fællesskabets 
finansielle interesser og at bekæmpe bedrageri med fællesskabsmidler. 
benytte regeringskonferencen til at styrke dem. Af denne grund har den taget de 
nødvendige skridt til at fa spørgsmålet optaget på dagsordenen for regeringskonferencen, 
som begynder i marts måned 1996. 
Begrebet uregelmæssighed er meget bredt defineret i den horisontale forordning. Det 
dækker både undladelser, der er sket ved en fejl eller ved uagtsomhed til skade for 
Fællesskabets budget, og forsætlige handlinger, som svarer til det mere restriktive 
bedrageri begreb, således som det er defineret i straffekonventionen. De undersøgelser, der 
præsenteres i anden del af beretningen, er sager Kommissionen har været involveret i. De 
vedrører uregelmæssigheder, der er af særlig interesse set ud fra et fællesskabssynspunkt, 
men hvis forsætlige karakter ikke nødvendigvis er påvist. De kan derfor ikke alle betragtes 
som bedragerisager i strafferetlig forstand. Dette gælder også for oplysningerne i den 
statistiske del af beretningen. 
Opfølgningen af det operationelle arbejde er ikke mindre vigtig. I de sidste kapitler i 
beretningen gennemgås derfor de oplysninger, der er indsamlet "i marken" og under de 
forskellige procedurer, med det formål at få fastlagt, hvilke tendenser der gør sig gældende 
inden for de organiserede former for bedrageri, og hvilke områder der er hårdest ramt. 
Herved skulle det blive muligt at tilpasse grundlaget for Fællesskabets vedtagelse af de 
finansielle bestemmelser. 
Tendensen viser helt klart, at der stadig afsløres flere tilfælde af bedrageri (ca. 15 %), men 
at det beløb, det drejer sig om, snarere forbliver stabilt. Halvdelen af dette beløb er 
fremkommet ved igangværende undersøgelser, som Kommissionen koordinerer i snævert 
samarbejde med medlemsstaterne. Antallet af sådanne undersøgelser er stigende. 
Størrelsen af de beløb, det drejer sig om i disse sager, viser, hvor vigtigt det er at 
iværksætte en tilbundsgående undersøgelse i samarbejde med medlemsstaternes 
specialtjenester, når der er mistanke om bedrageri. Mange af undersøgelserne har nemlig 
ført til, at der er blevet afsløret en række velfungerende netværk, som ofte har været 
kriminelle. Hvis det skal være muligt at inddrive de unddragne beløb, kræves det, at der 
reageres hurtigt i såvel operationel, administrativ som strafferetlig sammenhæng. 
På udgiftssiden tegnede bedrageriet med de midler, medlemsstaterne administrerer (udgifter 
til landbrugspolitikken og strukturpolitikkerne), sig i 1995 for et samlet beløb på ca. 383 
mio. ECU svarende til 0,6% af de samlede udgifter på dette område. For de direkte 
udgifters vedkommende, som Kommissionen administrerer (kontrakter med støttemodtagere 
i medlemslande), var der tale om ca. 28 mio. ECU svarende til 0,3% af støtten. 
På indtægtssiden androg bedrageriet ca. 735 mio. ECU (de traditionelle egne indtægter) 
svarende til 3,6% af disse indtægter i 1995. Der er tale om unddragne skatter og afgifter 
navnlig i forbindelse med handel mellem tredjelande og Fællesskabet. De største tabere er 
medlemsstaterne. Et af hovedprincipperne for Fællesskabets budget er ligevægt. Det vil 
f. eks. sige, at kommer der for få told- og landbrugsafgifter ind, må der kompenseres med 
en forhøjelse af medlemsstaternes direkte bidrag, som er den fjerde indtægtskilde baseret 
på BNI, også kaldet ligevægtsindtægtskilden. 
Ud fra en samlet, lidt skematisk vurdering kan det fastslås, at bedrageri mod Fællesskabets 
budget ikke tegner sig for over 1,4% af det samlede fællesskabsbudget. Det drejer sig her 
om kendte sager, hvor der enten er indledt retsforfølgning eller undersøgelser. 
Medlemsstaterne har vist, at efterforskning giver resultat. Kommissionen har sammen med 
medlemsstaterne brugt mange kræfter på grundige undersøgelser, så snart der har foreligget 
den mindste mistanke om uregelmæssigheder eller bedrageri. 
Kommissionen fortsætter med at udvikle partnerskabet med medlemsstaterne, og den er 
med deres bistand gået i gang med et omfattende projekt, der skal skabe større åbenhed 
omkring forvaltningen af EU's bevillinger. Grundlaget for dette arbejde er det såkaldte 
SEM 2000-projekt ("Sound and Efficient Management"), som omfatter tre faser, hvoraf de 
to første, der blev afsluttet i begyndelsen af 1996, tog sigte på at styrke Kommissionens 
finansielle forvaltning. Formålet med den sidste igangværende fase er at forbedre 
forvaltningen af de EU-bevillinger, som medlemsstaterne har ansvaret for, for at opnå mere 
åbenhed og sikkerhed til gavn for skatteyderne. I denne nye refleksionsfase hersker den 
samme partnerskabsånd som hidtil, selv om den rækker ud over bedrageribekæmpelse som 
sådan. Den evaluering af lovgivningen, der er omtalt i kapitel 8 i denne beretning, skal 
derfor ses som et led i SEM 2000. 
Der redegøres også for det vigtige arbejde, som medlemsstaterne har ydet i forbindelse 
med udarbejdelsen af rapporterne om de foranstaltninger, de har truffet for at bekæmpe 
spild og uretmæssig anvendelse af fællesskabsmidlerne. Kommissionen har foretaget en 
sammenlignende analyse af disse rapporter, som klart viser, hvilke problemer og spørgsmål 
der skal behandles i fællesskab. Den har desuden på grundlag af disse rapporter gjort status 
over anvendelsen af sidestillingsprincippet, som beskrives i den nye artikel 209A i EF-
traktaten. Rådet har taget den statusrapport, som den har fået forelagt, til efterretning og 
opfordrer samtidig medlemsstaterne og institutionerne til at fortsætte arbejdet på dette 
område, bl.a. med det mål at opnå samme grad af beskyttelse af fællesskabsmidlerne 
overalt i EU. 
I 19952 samlede Kommissionen bedrageribekæmpelsesindsatsen i en central, tværfaglig 
enhed (SG/UCLAF: "Kontoret for koordinering af bedrageribekæmpelse"). Hermed fik 
UCLAF mulighed for at operere helt uafhængigt af de anvisningsberettigede tjenestegrene 
og at føre den globale og integrerede strategi ud i livet, der er vedtaget for beskyttelsen 
af Fællesskabets finansielle interesser. 
Afgørelse af 14.02.1995. Se dok. nr. SEC (95) 249 - meddelelse fra Kommissionen af 10.02.1995 
om organiseringen af den nye bedrageribekæmpelsestjeneste. 
KAPITEL 1: UDVIKLINGEN I DE HORISONTALE BESTEMMELSER I 1995 
(FØRSTE SØJLE OG AFSNIT VI) 
AFSNIT 1: PRÆSENTATION OG STATUS 
En af de vigtigste begivenheder i 1995 var afslutningen af det lovgivningsarbejde, der blev 
startet i 1994, vedrørende beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser. 
Kommissionen har desuden med udgangspunkt i dette arbejde fremsat en række nye 
forslag. Der er således blevet opnået helt konkrete resultater på dette område takket være 
Kommissionens bestræbelser og den politiske vilje, der er blevet lagt for dagen på højeste 
niveau3. 
Det var Kommissionens princip, at der ud over en styrkelse af de forebyggende 
bestemmelser om kontrol og beskyttelse af Fællesskabets finanser skulle udvikles en 
ensartet sanktionsordning både på det administrative og strafferetlige område. 
Det første beskyttelsesniveau er de administrative fællesskabssanktioner over for 
uregelmæssigheder. 
Der har allerede længe kunnet idømmes sanktioner inden for den fælles 
landbrugspolitik, og nu gælder det om at udvide dette princip til de øvrige 
finansieringsområder, så der inden for hele Unionen kommer til at gælde den samme 
beskyttelse. Da fællesskabslovgivning i virkeligheden er det eneste middel til at opnå 
ensartet beskyttelse, har Kommissionen fremsat forslag om vedtagelse af et generelt 
fællesskabsinstrument til idømmelse af administrative sanktioner, der indeholder et 
fælles retsgrundlag for alle områder af Unionens budget. 
Den 18. december 1995 vedtog Rådet forordning (EF, Euratom) nr. 2988/954 og 
fastlagde hermed EU-retsgrundlaget for beskyttelsen af Fællesskabets finansielle 
interesser. 
Denne forordning er det konkrete resultat af den første serie lovgivningsinitiativer, som 
Kommissionen har taget inden for den første søjle. Forordningen, som indeholder et 
generelt retsgrundlag, er en bekræftelse af, at de administrative sanktionsmuligheder 
på EU-plan er et af de vigtigste led i beskyttelsen af Fællesskabets finansielle 
interesser5. Dette fremgår også af EF-Domstolens retspraksis. 
Det oprindelige forslag til forordning, som Kommissionen fremsatte i juli 1994, 
omhandlede ikke kun administrative EU-sanktioner, men indeholdt også generelle 
Der har siden 1976 ligget et kommissionsforslag på Rådets bord vedrørende en traktat om strafferetlig 
beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, 
kapitel 1, afsnit 6). 
EFTnr. L 312 af 23.12.1995. 
Kommissionens tjenestegrene har i tæt samarbejde med medlemsstaterne foretaget en sammenlignende 
undersøgelse af, hvordan uregelmæssigheder over for Fællesskabets toldkodeks sanktioneres. Når man 
er færdig med at gennemgå resultaterne af denne undersøgelse, vil det blive besluttet, om der skal 
træffes særlige lovgivningsmæssige foranstaltninger, bl.a. i forbindelse med Rådets forordning (EF) 
nr. 2988/95, med henblik på beskyttelse af de finansielle interesser. 
7 
regler om EU-foranstaltninger og -kontrol6. Med det formål at nå et politisk resultat 
i det første halvår af 1995 lagde Rådet af strategiske årsager vægten på de 
administrative EU-sanktioner og de generelle kontrolforanstaltninger. "Kontrol og 
inspektion på stedet" skal derimod gøres til genstand for et særskilt EU-retsinstrument7. 
Rådet har holdt momsområdet ude fra forordningens anvendelsesområde, men bortset 
herfra er den globale og horisontale tilgang, som Kommissionen anlagde i sit forslag, 
generelt blevet bevaret. Forordningen gælder således for alle udgifter og de 
traditionelle egne indtægter. 
Et klart og afgørende træk i lovgivningen om bedrageribekæmpelse er dens horisontale 
gyldighed, der viser, at der er taget et vigtigt skridt i retning af større sammenhæng 
i lovgivningen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Hermed 
imødekommer Kommissionen også det krav om effektivitet, som Rådet formulerede, 
da det anmodede Kommissionen om at udarbejde forslaget om administrative EU-
sanktioner gældende for alle områder af Fællesskabets budget. 
For første gang gives der i en retsakt vedtaget af Fællesskabet en bred definition af 
begrebet uregelmæssighed. Det har der været behov for i mange år. 
Andet beskyttelsesniveau er medlemsstaternes strafferetlige sanktioner. 
Strafferetlige bestemmelser er den eneste form for sanktioner, hvorefter der i henhold 
til europæisk ret kan sikres en effektiv, afskrækkende og korrekt udmålt beskyttelse 
mod de alvorligste overtrædelser. Kommissionen har derfor fremsat et forslag, som 
tager sigte på at reducere uoverensstemmelserne mellem medlemsstaternes strafferet8. 
Den manglende overensstemmelse mellem de forskellige medlemsstaters strafferet 
skaber nogle gunstige vilkår for bedrageri på tværs af grænserne og dette udnyttes 
behændigt til omfattende finansiel kriminalitet, og ofte organiseret kriminalitet. 
Med henblik på at forbedre overensstemmelsen mellem medlemsstaternes strafferet 
vedtog Rådet den 26. juli 1995 på initiativ af Kommissionen en konvention om 
beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser9. Denne konvention 
indeholder en fælles definition af begrebet bedrageri og af de mest alvorlige tilfælde 
af svig til skade for fællesskabsbudgettet. Der er her tale om en væsentlig nyskabelse 
på EU-plan, for bedrageri med fællesskabsmidler vil herefter i medlemsstaterne blive 
betragtet som en klar strafbar handling, der skal forfølges strafferetligt. 
Forslaget til denne konvention har Kommissionen fremsat med henvisning til 
bestemmelserne i artikel K3 i EU-traktatens afsnit VI, dvs. den tredje søjle 
(samarbejde om retlige og indre anliggender)10. Der er dog ikke hermed truffet 
EFT nr. C 216 af 6.8.1994 (jf. årsberetningen for 1994 om bekæmpelse af svig, kapitel I, afsnit 6.1). 
Se artikel 10 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95. 
Disse uoverensstemmelser blev påvist i den undersøgelse, der blev foretaget af en gruppe forskere 
under ledelse af professor Delmas-Marty i 1993. Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1993, 
dok. KOM(94) 94 endelig udg. 
EFTnr. C 316 af 27.11.1995. 
Forslag til Rådets retsakt om oprettelse af en konvention om beskyttelse af Fællesskabets finansielle 
interesser, EFT nr. C 216 af 6.8.1994. 
endegyldig afgørelse om fællesskabskompetencen, og der er intet til hinder for, at 
Kommissionen handler inden for den første søjle, som i øvrigt ifølge Parlamentet er 
den eneste mulighed, når det drejer sig om Fællesskabets budget. 
Konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser 
er således en vigtig etape på grund al' det kvantitativt og kvalitativt betydningsfulde 
arbejde, der er blevet gennemført på institutionelt plan. Men der er i henhold til 
konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Cannes behov for yderligere tiltag". 
Konventionen påviser de særlige forhold, der gælder for beskyttelsen af De 
Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og er herved med til at fremme 
indførelsen af samarbejdsstrukturer på det strafferetlige område, som er tilpasset 
Unionens mål. 
Ved forhandlingerne om disse to bestemmelser påpegedes det, hvilke vanskeligheder 
der ville opstå i forbindelse med vedtagelsen af lovgivningen om beskyttelse af 
Fællesskabets ilnansielle interesser på grundlag af artikel 235 i EF-traktaten og afsnit 
VI i traktaten om Den Europæiske Union. Da forbindelsen mellem EF-traktaten og 
afsnit VI i EU-traktaten imidlertid rejser et problem for så vidt angår spørgsmålene om 
bedrageribekæmpelse, påtænker Kommissionen at foreslå et mere praktisk retsgrundlag 
til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. 
AFSNIT 2: FØRSTE SØJLE / 
FORBEDRING AF FÆLLESSKABETS LOVGIVNING 
1. Forordningen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser 
Vedtagelsen af Rådets forordning (EF/IEuratom) nr. 2988/95 om beskyttelse af 
Fællesskabets finansielle interesser er en vigtig etape i den nye strategi, som 
Kommissionen lagde i 1994 med det formål at forbedre og tilpasse 
fællesskabslovgivningen til de krav, der stilles i forbindelse med gennemførelsen af en 
overordnet strategi for bedrageribekæmpelse. 
Med hensyn til sanktioner har man endelig besluttet sig for fælles og horisontale 
bestemmelser, således som anbefalet af Kommissionen i dens forslag fra juli 1994. 
For "kontrol og inspektion på stedet" er der blevet udstukket to overordnede retningslinjer. 
Der er således for medlemsstaternes første traditionelle kontrol fastlagt en række 
almindelige forpligtelser12. Og det fastsættes, at en harmonisering af denne form for kontrol 
skal ske ved Fællesskabets lovgivning inden for de enkelte sektorer eller national 
lovgivning, så det sikres, at der foretages en ensartet kontrol overalt i Fællesskabet. 
Desuden fastsættes der generelle bestemmelser for den kontrol, som Kommissionen 
foretager13. De nærmere bestemmelser om gennemførelsen af kontrol og inspektion på 
Den anden betragtning i konventionen er meget klar på dette punkt: der bør som supplement til det 
første vedtages "et andet juridisk instrument for at forbedre effektiviteten af den strafferetlige 
beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser". 
Artikel 8 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95. 
Artikel 9 i ovennævnte forordning. 
stedet er blevet taget ud af Kommissionens oprindelige forslag, fordi Rådet senere skal 
vedtage nogle supplerende bestemmelser herom efter forslag fra Kommissionen14. 
Forordningens vigtigste nyskabelse er, at der indføres et retsgrundlag for almindelige 
bestemmelser om idømmelse af administrative fællesskabssanktioner. Disse bestemmelser 
skal finde ensartet anvendelse i hele Den Europæiske Union og inden for alle de områder 
af fællesskabspolitikken, hvor der måtte være behov for det, og hvor der findes et 
tilsvarende retsgrundlag. 
Forordningen stemmer fuldstændig overens med Kommissionens retningslinjer for 
administrative sanktioner inden for landbrugspolitikken, som blev bekræftet af De 
Europæiske Fællesskabers Domstol, bl.a. i 199215 og senest i 199516. 
Disse grundlæggende retningslinjer, som er i overensstemmelse med den gældende 
fællesskabsret, har været genstand for meget intense forhandlinger på højeste politiske plan 
i Rådets organer for til sidst at blive enstemmigt vedtaget af medlemsstaterne. Herved har 
Kommissionen fået politisk rygdækning til at fortsætte denne politik på landbrugsområdet 
og til at udvide anvendelsen af administrative fællesskabssanktioner til andre områder. 
Vedtagelsen af forordningen er en bekræftelse af, at sanktionsordningen inden for den 
fælles landbrugspolitik er yderst effektiv. Og det er netop dynamikken på dette område, 
der har fået Rådet til at anmode om, at der også indføres administrative 
fællesskabssanktioner på andre områder end landbrugsområdet. 
Helt konkret gives der i denne forordning for første gang i fællesskabsretten en bred 
definition af, hvilke handlinger der er til hinder for en korrekt anvendelse af Fællesskabets 
finansielle bestemmelser, herunder af hvad der er misbrug af rettigheder, samt en 
beskrivelse af de gældende foranstaltninger og sanktioner. Endelig angives det, hvem der 
kan holdes ansvarlig. 
Disse bestemmelser gælder på alle områder af fællesskabsbudgettet. Med indførelsen af 
begrebet misbrug af rettigheder har man fået lukket et hul i fællesskabsretten. Herefter vil 
de ansvarlige for overtrædelserne fællesskabslovgivningen nemlig kunne udelukkes fra at 
modtage tilskud og bevilges toldfritagelse. 
Forældelsesfristen for idømmelse af en fællesskabssanktion er fastsat til fire år. Denne frist 
skal ses som et kompromis mellem retssikkerhedsprincippet og ønsket om en effektiv 
beskyttelse af fællesskabsmidlerne. Forældelsesfristen har ingen virkning for 
bestemmelserne om den finansielle forvaltning af Fællesskabets indtægter og udgifter, da 
den kun gælder for sanktioner og ikke for inddrivelsen af fordringer. 
Et andet centralt element i forordningen er opremsningen af de forskellige former for 
sanktioner, herunder bl.a. de bøder og økonomiske sanktioner, som Kommissionen hidtil 
har anvendt i forventning om, at deres anvendelse blev udvidet til andre områder. 
Artikel 10 i ovennævnte forordning. 
Domstolens dom af 27.10.1992 i sag nr. 240/90 (Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen 
for De Europæiske Fællesskaber). 
Domstolens dom af 12.10.1995 i sag nr. C 104/94 (Cereal Italia Sri). 
10 
Det præciseres i forordningen, hvordan forholdet er mellem medlemsstaternes strafferet og 
Fællesskabets administrative bestemmelser. Der er blevet fundet en nuanceret losning i 
overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Der sættes ikke spørgsmålstegn ved 
princippet om, at fællesskabsretten har forrang, og det sikres, at der i de økonomiske 
sanktioner, der pålægges i henhold til fællesskabsretten og medlemsstaternes strafferet, 
tages hensyn til billighedsprincippet. Hidtil gældende fællesskabsret overholdes, eftersom 
de økonomiske og administrative sanktioner på landbrugsområdet udtrykkeligt er undtaget 
fra suspensionsordningen. I øvrigt vil suspensionsmekanismen ikke have nogen betydning 
for de administrative myndigheders procedurer vedrørende anvendelsen af nationale 
sanktioner og øvrige foranstaltninger, da den kun vedrører indledning af parallelle 
retssager. 
På grund af den korte frist, som Det Europæiske Råd havde fastsat, blev der arbejdet 
intenst i starten af 1995. Teksten var samtidig som led i den institutionelle høring til 
behandling i Parlamentet, der desuden udarbejdede nogle ændringsforslag. 
Europa-Parlamentet afgav sin udtalelse om Kommissionens forslag den 15. marts 199517. 
Med henvisning til de administrative sanktioners tilknytning til strafferetten og betydningen 
af, at der vedtages et særligt sæt bestemmelser om Kommissionens kontrol og inspektion 
på stedet, fandt Rådet det rigtigst at afslutte sin behandling af forslaget den 29. juni 1995 
med fastlæggelsen af en fælles indstilling, der ikke blot indeholdt en række ændringer i 
forhold til det oprindelige forslag, men som også gjorde det muligt endnu en gang at høre 
Parlamentet. Parlamentet blev således for anden gang hørt om den tekst, der var til 
forhandling, og afgav en ny udtalelse18. 
Rådet vedtog forordningen endeligt den 18. december 1995 efter en drøftelse af 
Parlamentets ændringsforslag. Ændringsforslagene blev ikke accepteret af Rådet, bl.a. på 
grund af de politiske holdninger, der især kom til udtryk i Budgetudvalgets ad hoc-gruppe. 
Kommissionen har på sin side taget disse ændringsforslag til efterretning, og de er for en 
stor dels vedkommende taget med i Kommissionens nye forslag om kontrol. 
2. Foroitlningsforelagct om kontrol og inspektion på stedet 
Med sit forslag19 efterkommer Kommissionen Rådets anmodning om at fremsætte et udkast 
til forordning om kontrol og inspektion på stedet. 
Kommissionen har ikke benyttet sig af muligheden for at harmonisere eller ændre 
bestemmelserne om Kommissionens inspektørers beføjelser. For øjeblikket findes der 
bestemmelser herom inden for alle sektorer af fællesskabslovgivningen. Den har derimod 
valgt at lægge vægten på de tværgående aspekter, der kendetegner bedrageribekæmpelsen 
og opsporingen af uregelmæssigheder, og på denne måde ændres der ikke ved 
fællesskabsretten for de enkelte sektorer vedrørende administrativ kontrol og inspektion på 
stedet. 
Europa-Parlamentets beslutning af 15.3.1995, EFT nr. C 89 af 10.4.1995. 
Europa-Parlamentets beslutning af 30.11.1995, EFT nr. C 339 af 18.12.1995. 
Forslaget blev vedtaget den 20. december 1995 (KOM(95) 690 endelig udg.). 
I forslaget præciseres det, hvad der forstås ved begrebet kontrol på stedet, og det angives, 
hvem der kan underkastes denne kontrol. Forslaget indeholder desuden en række 
bestemmelser, hvori det fastsættes, hvilke beføjelser og forpligtelser Kommissionens 
inspektører har i forbindelse med kontrol på stedet, og et af forslagets mål er at øge den 
juridiske værdi af de bemærkninger, der gøres af Kommissionens inspektører. 
Formålet er at få fastlagt et retsgrundlag, som gør det muligt at udføre kontrol og 
inspektion på stedet som led i bedrageribekæmpelsen. Teksten drejer sig således ikke om 
Kommissionens kontrol af, om medlemsstaterne anvender fællesskabsbestemmelserne 
korrekt. 
Vedtagelsen af denne forordning vil have stor betydning for iværksættelsen og 
gennemførelsen af målrettede specialundersøgelser med henblik på bekæmpelse af 
bedrageri. Dette gælder især i de tilfælde, hvor grænsen for de enkelte medlemsstaters 
handlemuligheder er nået, nemlig i forbindelse med komplekse sager og sager, hvor flere 
lande er indblandet. 
Kommissionens målsætning om at indgå i et tæt partnerskab med medlemsstaterne i 
bedrageribekæmpelsesarbejdet er hjørnestenen i den nye tværgående ordning, som tager 
udgangspunkt i en fuldstændig inddragelse af Kommissionens og medlemsstaternes 
inspektører i kontrollen og inspektionen på stedet. 
I korthed er forordningen er det sidste led i en rationalisering af den eksisterende praksis 
med det formål at skabe større klarhed, ensartethed og effektivitet i forbindelse med den 
kontrol og de undersøgelser, som Kommissionen foretager som led i sin almindelige 
virksomhed og sit bedrageri bekæmpelsesarbejde. 
Forordningsforslaget befæster partnerskabet mellem medlemsstaterne og Kommissionen på 
bedrageribekæmpelsesområdet. Formålet er at virkeliggøre målsætningen i EF-traktatens 
artikel 209A, stk. 2, om den støtte, som Kommissionen skal yde medlemsstaterne i 
forbindelse med beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser20. 
Endelig er forslaget et vigtigt led i bestræbelserne på at lå fastlagt en særlig 
undersøgelsesmetode på bedrageribekæmpelsesområdet. Målet har været at efterleve det 
krav, der blev formuleret på Det Europæiske Råd i Madrid den 15. og 16. december 1995, 
hvor det blev understreget, at forordningen skulle vedtages så hurtigt som muligt og senest 
i juni 1996. 
20 Se desuden kapitel 4, eneste afsnit, punkt 3, s. 35. 
12 
AFSNIT 3: AFSNIT VI/ ØGET OVERENSSTEMMELSE MELLEM 
MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING 
1. Konventionen 
På grundlag af sin nye bedrageribekæmpelsesstrategi, som blev vedtaget i 1994, har 
Kommissionen desuden fremsat et forslag til Rådets retsakt21 om oprettelse af en 
konvention vedrørende de strafferetlige spørgsmål i forbindelse med beskyttelsen af 
Fællesskabets finansielle interesser. Dette forslag er baseret på artikel K3, stk. 2, i afsnit 
VI i traktaten om Den Europæiske Union. 
Med henblik på beskyttelsen af fællesskabsbudgettet har Europa-Parlamentet anbefalet en 
fremgangsmåde baseret på den første søjle. Kommissionen sætter ikke spørgsmålstegn ved 
denne analyse, men har alligevel af hensyn til de foreslåede foranstaltningers omfang 
fundet det mest hensigtsmæssigt at følge fremgangsmåden efter afsnit VI og dermed 
benytte de mellemstatslige procedurer, som justitsministerierne, der nu lægger større vægt 
på de specielle forhold, der gør sig gældende for beskyttelsen af Fællesskabets finansielle 
interesser, og de forpligtelser, der er forbundet hermed for medlemsstaterne og EU-
institutionerne, stadig er mere fortrolige med. Kommissionen har på denne måde bidraget 
til at anvende Maastricht-traktatens nye instrumenter. Dette er dog ikke ensbetydende med, 
at man ikke havde kunnet finde en løsning inden for fællesskabssøjlen. 
I den resolution, der blev vedtaget af Rådet den 1. december 1994, præciseres det, hvilke 
elementer der først og fremmest skal tages i betragtning22 for snarest at vedtage et 
retsinstrument til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser ved hjælp af 
medlemsstaternes strafferet. 
Med henvisning til de problemer, som man stødte på under forhandlingerne inden for afsnit 
VI, besluttede Rådet på sit møde den 9. og 10. marts 1995 i første omgang at begrænse 
rækkevidden af det retlige instrument, der skulle udarbejdes, til en definition af begrebet 
bedrageri og en fastlæggelse af det strafferetlige ansvar, de mulige sanktioner og det 
territoriale kompetenceområde. Det blev herved muligt på Det Europæiske Råd i Cannes 
i juni 1995 at indgå en aftale, og den 26. juli 1995 undertegnede man retsakten om 
oprettelse af en konvention om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, som dog 
hurtigst skal suppleres med et andet juridisk instrument23. 
Alle de elementer, der findes i Kommissionens forslag, er altså ikke med i den konvention, 
som Rådet har vedtaget24. Den vedtagne konvention er dog et vigtigt skridt i 
bestræbelserne på at sikre et ensartet beskyttelsesniveau overalt i Fællesskabet, således som 
det udtrykkeligt blev krævet på Det Europæiske Råd i Madrid. Vedtagelsen af en fælles 
definition af svig og medlemsstaternes pligt til at indsætte denne definition i straffeloven 
er et markant fremskridt i retning af at opnå den samme beskyttelse i hele Fællesskabet. 
21 EFT nr. C 216 af 6.8.1994. 
22 EFT nr. C 355 af 14.12.1994, se desuden årsberetningen for 1994 om bekæmpelse af svig, kapitel 1, 
afsnit 6.2, og kapitel 2, afsnit 3 (især retssamarbejde, hvidvaskning, juridiske personers ansvar og 
korruption). 
23 Der er her tale om den protokol, der beskrives under punkt 2 i nærværende afsnit. Se desuden den 
anden betragtning i Rådets retsakt om oprettelse af konventionen (EFT nr. C 316 af 27.11.1995). 
24 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 6.2. 
13 
Konventionen er således et klart udtryk for, at der er sket fremskridt i beskyttelsen af 
Fællesskabets finansielle interesser, eftersom medlemsstaterne nu er forpligtet til at 
pålægge strafferetlige sanktioner ved bedrageri. Der er med konventionen desuden blevet 
taget et vigtigt skridt i retning af større overensstemmelse mellem medlemsstaternes 
strafferet på et bestemt område, hvilket er den eneste brugbare løsning på problemerne med 
økonomisk kriminalitet, herunder især bedrageri på tværs af landegrænserne. 
Det væsentligste og mest indlysende fremskridt består dog i, at der er fastsat en definition 
af begrebet bedrageri, som dækker både indtægts- og udgiftssiden i fællesskabsbudgettet. 
Kommissionens forslag om, at der skulle indføres en særlig tiltalemulighed blev ikke 
godkendt. I konventionen anvises det, hvordan det i henhold til den nævnte definition 
sikres, at en række handlinger betragtes som strafbare. Dette kan sikres gennem særlig 
tiltale eller ved eksplicit at lade disse overtrædelser indgå i en overordnet definition af 
svigagtige handlinger. Herudover forpligter konventionen medlemsstaterne til at indføre 
frihedsstraffe, som kan medføre udlevering, for grove tilfælde af bedrageri, der vedrører 
beløb på over 50 000 ECU. 
Konventionen bekræfter desuden princippet om, at personer med beslutningsbeføjelser er 
strafferetligt ansvarlige, dog efter medlemsstatens nationale lovgivning, og den indeholder 
de grundlæggende regler for det retlige samarbejde om beskyttelse af de finansielle 
interesser, herunder princippet om centralisering af retsforfølgningen i en medlemsstat og 
princippet om retsforfølgning eller udlevering ("aut dedere aut judicare"). 
I konventionen findes yderligere en række bestemmelser om Domstolens beføjelser i 
henhold til artikel K3, stk. 2c, i traktaten om Den Europæiske Union. Den løsning, som 
medlemsstaterne har valgt, er en meget reduceret udgave af Kommissionens oprindelige 
forslag. Ifølge denne har Domstolen nemlig ingen egentlig beføjelse til at fortolke de 
budgetrelaterede spørgsmål, som helt sikkert vil opstå i forbindelse med denne ordning. 
Ifølge Kommissionen vil det være nødvendigt at rette op på dette forhold og at give 
Domstolens denne beføjelse. 
Konventionen indeholder desuden en detaljeret angivelse af, hvordan medlemsstaterne skal 
transformere deres forpligtelser til den nationale strafferet, og det fastsættes endvidere, at 
medlemsstaterne har pligt til at give meddelelse om gennemførelsesbestemmelserne. Det 
pålægges Kommissionen at følge ratificeringsprocessen og at analysere 
gennemførelsesprocedurerne25 med henblik på fremlæggelse af en rapport for Rådet om, 
hvordan transformeringen til den nationale strafferet forløber. 
Hvis konventionen ikke ratificeres og gennemføres i den nærmeste fremtid, vil de nævnte 
fremskridt ikke ske, og følges aftalen mellem stats- og regeringscheferne således ikke op, 
vil instrumenterne under afsnit VI forblive uden virkning. 
Dette punkt indgår i Kommissionens arbejdsprogram for bedrageribekæmpelsen tor 1996 (KOM(96) 
17 endelig udg.). 
2. Protokollen til konventionen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser 
(andet instrument om bl. a. retsligt samarbejde) 
Blandt de initiativer, der stadig er til behandling i Rådet med henblik på vedtagelse i 1996, 
er Kommissionens forslag af 20. december 199526 om en protokol til konventionen om 
beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser. Kommissionen har med 
dette forslag efterkommet anmodningen fra Det Europæiske Råd i Madrid om at supplere 
konventionen. Dette var for øvrigt allerede et krav i Rådets retsakt om oprettelse af 
konventionen. 
Kommissionen gentager i sit forslag en række af de elementer, der var med i dens forslag 
fra juni 1994, men som Rådet af politiske grunde med henvisning til tidsplanen ikke tog 
med i den udgave af konventionen, som blev undertegnet den 26. juli 1995. Formålet med 
protokollen er at fastsætte nogle særlige bestemmelser om retssamarbejdet og om fælles 
undersøgelser i forbindelse med bedrageri på tværs af landegrænserne, bl.a. med henblik 
på den praktiske anvendelse af konventionens princip om, at retsforfølgningen skal samles 
i en medlemsstat. I forslaget forsøger Kommissionen desuden at følge den resolution op, 
som Rådet vedtog den 1. december 1994, og som især drejer sig om hvidvaskning27 og 
juridiske personers ansvar. 
Eftersom det ikke er besluttet, hvilken form dette supplerende retsinstrument skal have, har 
Kommissionen besluttet sig for en protokol. 
Juridisk set har protokollen samme gyldighed som den konvention, som den er tilknyttet, 
idet den vedtages efter samme procedure, nemlig den, som omhandles i afsnit VI i 
traktaten om Den Europæiske Union, og skal ratificeres af de nationale parlamenter. 
Protokollen supplerer konventionen indholdsmæssigt både med hensyn til: 
den materielle ret (juridiske personers ansvar og sanktioner mod sådanne, definition 
af og særlig tiltale for hvidvaskning af penge stammende fra bedrageri med 
fællesskabsmidler 
procesretten, der skal konkretisere de nationale retssystemers virkning på EU-niveau 
(retligt samarbejde, centralisering af retsforfølgningen og oprettelse af et fælles register 
over retssager). 
Indførelsen af et strafferetligt ansvar for juridiske personer er af grundlæggende betydning, 
men ikke uden problemer, hvilket Kommissionen er opmærksom på. Dette princip indgår 
nemlig ikke i alle medlemsstaternes retssystemer, selv om de fleste lande kender det under 
en eller anden, form. Der er dermed tale om en vigtig juridisk nyskabelse, som har til 
formål at sætte punktum for den strafferetlige immunitet, der udnyttes af bl.a. 
virksomheder, som ulovligt udnytter Fællesskabets finansielle bestemmelser. Hermed kan 
det undgås, at de retlige følger af bedrageriet kun kommer til at berøre "underordnede" 
eller virksomhedslederne, hvorimod selskabet eller virksomheden kan fortsætte sin 
virksomhed uden at blive straffet for de handlinger, som det kun har været muligt at 
gennemføre på grund virksomhedens opbygning og som medfører fordele, som den ikke 
har lovmæssig ret til. 
KOM(95) 693 endelig udg. (offentliggjort i EFT nr. C 83 af 20.3.1996). 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 6.3.2. 
15 
Protokollen forpligter desuden medlemsstaterne til at gøre det strafbart at hvidvaske penge 
fra bedrageri. Et vigtigt led i denne sammenhæng er helt klart bestemmelserne om et retligt 
og processuelt samarbejde. Erfaringerne i medlemsstaternes efterforskningsafdelinger og 
den nuværende fuldstændig utilfredsstillende28 retssituation viser nemlig, at der er et 
øjeblikkeligt behov for en lovgivning, der bringer retsinstrumenterne på niveau med de 
udfordringer, vi står over for i dag (de særlige forhold, der gælder for Unionens budget, 
udviklingen i den finansielle kriminalitet osv.). 
Med hensyn til det retlige samarbejde indeholder konventionen kun nogle få principper, 
der nu skal suppleres med nogle mere detaljerede bestemmelser. Med henblik på bedrageri 
på tværs af grænserne og komplekse bedragerisager, hvor der er en indbyrdes forbindelse 
mellem de enkelte led, indføres der en centraliseret procedure baseret på en 
kompetencemæssig prioritering. Ved hjælp af nogle objektive kriterier fastsættes det 
således, hvilken myndighed der skal stå for gennemførelsen af proceduren. Ifølge 
bestemmelserne om gensidig hjælp og retligt samarbejde har retsmyndighederne også 
mulighed for direkte at tage kontakt til de andre retsmyndigheder og at anmode om hjælp, 
hvorved proceduren forenkles. Dette er desuden et eksempel på praktisk anvendelse af 
artikel 209A, stk. 2, i EF-traktaten. Herudover supplerer protokollen konventionen ved at 
tillægge Domstolen en præjudiciel fortolkningskompetence. 
I sin retsakt om oprettelse af konventionen anmoder Rådet om, at denne suppleres så 
hurtigt som muligt, og det italienske rådsformandskab har derfor prioriteret udarbejdelsen 
af denne protokol i 1996. Det er Kommissionens mål så effektivt som muligt at bidrage 
til, at arbejdet i Rådets specialorganer fører til et resultat. 
3. Protokol om bestikkelse af embedsmænd 
Bestikkelse var et af punkterne i den resolution, som Rådet vedtog den 1. december 1994. 
Siden den 10. august 1976 har der på Rådets bord ligget et kommissionsudkast til en 
traktat, som dog aldrig er blevet optaget til forhandling. 
Hvad angår bestikkelse, så har Kommissionen bl.a. på grund af den hurtighed29, hvormed 
det spanske rådsformandskab fremsatte et forslag i juni 1995, afstået fra at fremsætte sit 
eget forslag for at undgå en unødig forøgelse af antallet af forslag og tiltag på dette 
område. Den har på dette stadium besluttet at opretholde sit udkast til traktat og at bidrage 
aktivt til de forberedende arbejder i Rådets regi på grundlag af de undersøgelser, som dens 
egne tjenestegrene har foretaget vedrørende dette spørgsmål. Kommissionens mål er at 
sikre sig, at der tages tilstrækkeligt hensyn til bestikkelsesproblematikken i forbindelse med 
beskyttelsen af de finansielle interesser. Man må således ikke begrænse sig til bestikkelse 
af EU-tjenestemænd, som kun er en side af sagen, men også tage hensyn til bestikkelsen 
af medlemsstaternes embedsmænd. 
Det er i en række rapporter om gennemførelsen af EF-traktatcns artikel 209A (jf. kapitel 4, eneste 
afsnit, s. 35) blevet nævnt, at det er nodvendigt med et effektivt juridisk samarbejde. Grundlaget for 
den nuværende ordning er folkeretsbestemmclser fra halvtredserne, hvor EU endnu ikke havde nogen 
fælles politikker eller "fælles ejendom", og hvor den finansielle kriminalitet stadig foregik individuelt 
i bander, der dog ikke som nu var organiseret i en sådan grad, at de kom til at se lovlige ud. 
Der skal desuden tages hensyn til de forpligtelser, som Spanien har indgået i forbindelse med dette 
spørgsmål, der betragtes som centralt. 
Arbejdet i Rådet førte til, at der på Det Europæiske Råd i Madrid den 15. og 16. december 
1995 blev opnået enighed om en protokol, således som det fremgår af konklusionerne 
herfra. Dette kan betragtes som et første resultat. Flovedformålet med protokollen er at 
udfylde de eksisterende huller med hensyn til retsforfølgningen af bestikkelse, både aktiv 
og passiv bestikkelse, til skade for Fællesskabets finansielle interesser. Denne form for 
bestikkelse er af en sådan karakter, at den ofte vedrører flere lande, og såvel europæiske 
som nationale tjenestemænd kan være inddraget. 
Protokollens formål er at afbøde manglerne i medlemsstaternes nationale lovgivning ved 
i den nationale strafferet at ligestille De Europæiske Fællesskabers tjenestemænd og 
embedsmænd fra en anden medlemsstat med landets egne embedsmænd, dog under 
overholdelse af protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og 
immuniteter. Dette princip var allerede nedfældet i udkastet til traktat fra 1976, hvorfra 
definitionen af begrebet EU-tjenestemand i Rådets forslag for øvrigt stammer. Der er kun 
foretaget fa tilpasninger. 
Ifølge protokollen skal der være fælles regler for strafbarheden af både aktiv og passiv 
bestikkelse ud fra et ønske om at tilnærme de forskellige fremgangsmåder i 
medlemsstaterne indbyrdes. Medlemmerne af EU-institutionerne skal ligestilles med 
personerne på det tilsvarende politiske niveau på nationalt plan og ikke med 
embedsmændene, således som det foreskrives i visse medlemsstaters strafferet. 
Bestemmelserne om Domstolens beføjelser er inspireret af de begrænsninger derfor, som 
Rådet ønsker skal nedfældes i konventionen. 
Det skal understreges, at fra nu af ligger kompetencen for retsforfølgningen også hos den 
medlemsstat, som huser den EU-institution, hvor den bestikkelsesanklagede tjenestemand 
er ansat. 
Protokollen ventes at blive vedtaget i første halvår af 1996 efter høring af Europa-
Parlamentet, hvilket det spanske formandskab tog skridt til i december 1995. I 
overensstemmelse med bestemmelserne i artikel K6 i traktaten om Den Europæiske Union 
skal Parlamentet nemlig høres om de vigtigste aspekter af det arbejde, Rådet udfører i 
henhold til afsnit VI. 
AFSNIT 4: UDVIKLINGEN INDEN FOR ORGANISERET FINANSIEL 
KRIMINALITET 
Da Rådet den 26. juli 1995 undertegnede konventionen om beskyttelse af De Europæiske 
Fællesskabers finansielle interesser, blev det understreget, at formålet især var at dæmme 
op for den internationale organiserede kriminalitet, der ofte er indblandet i bedrageriet til 
skade for Fællesskabernes indtægter og udgifter. 
At dette er tilfældet ses af de faktiske forhold og underbygges af de erfaringer, som 
Kommissionen og medlemsstaternes specialtjenester har indhøstet i forbindelse med de 
gennemførte undersøgelser30. 
Se bl.a. årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 1, om bedragen på tværs af 
landegrænserne. 
17 
En række medlemsstater støtter dette. For ifølge de rapporter, som medlemsstaterne på 
Rådets anmodning har udarbejdet om gennemførelsen af EF-traktatens artikel 209A, har 
de specialiserede tjenester i visse medlemsstater, herunder især Frankrig, Danmark og 
Italien, opdaget, at en række organiserede kriminelle netværk er indblandet i dette 
bedrageri til skade for Fællesskabets budget3'. 
Generelt er diagnosen klar: den organiserede kriminalitet har nået et internationalt omfang, 
og den truer dels medlemsstaternes sikkerhed, dels beskyttelsen af de fælles interesser. Den 
indsats, som medlemsstaternes bedrageribekæmpelsesenheder hver især gør, er ikke 
længere tilstrækkelig til at afværge denne trussel. Desuden er det let for de kriminelle 
organisationer at udnytte de strafferetlige forskelle mellem de forskellige medlemsstater 
og udnytte den manglende overensstemmelse i deres bekæmpelsesmetoder. Hvis man 
ønsker at beskytte de fælles værdier og sikre de finansielle interesser ved at straffe 
kriminelle handlinger til skade for Fællesskabet på samme måde i alle medlemsstater, er 
det således ikke tilstrækkeligt at gennemføre en tilnærmelse mellem medlemsstaternes 
strafferet. Dertil kræves retsinstrumenter, som fremmer retssamarbejdet mellem 
medlemsstaterne, og som bevirker, at de opgiver deres selvtilstrækkelige holdning på dette 
område og i stedet arbejder for større solidaritet på fællesskabsplan med det endelige mål 
at nå frem til et ensartet beskyttelsesniveau og en ensartet strafudmåling32. 
Medlemsstaterne råder ikke længere over redskaber til at samarbejde på det retlige område, 
der tager højde for den internationale finansielle kriminalitet, der skal bekæmpes. Denne 
form for kriminalitet er således vokset kraftigt på grund af gunstige forhold for de 
kriminelle miljøer. Det er både vanskeligt og tidskrævende at indsamle beviser nok til 
optrævlingen af organiseret kriminalitet, og det kræver, at der sker et samarbejde og en 
koordinering på fællesskabsplan. 
De kriminelle organisationer råder ofte over betragtelige midler, især økonomiske, som 
sætter dem i stand til ved bestikkelse at omgå det internationale retsmaskineri. Det ses især 
i forbindelse med fællesskabsforsendelser, hvor lovgivningen bør styrkes, især for 
følsomme produkter", for at hindre unddragelse af told og afgifter, som udgør en stor del 
af de traditionelle egne indtægter4. En sådan styrkelse vil ligeledes få betydelig virkning 
på medlemsstaternes budgetter. 
Ulovlighederne har inden for visse grænser hidtil kun været forbundet med en beskeden 
risiko for gerningsmændene, der arbejder efter en præcis og mekanisk metode, og med en 
risiko for straf, der slet ikke står i forhold til det finansielle udbytte. De professionelle 
På grundlag af de bidrag, som medlemsstaterne har indsendt til Rådet, er der blevet udarbejdet en 
rapport om organiseret kriminalitet i Den Europæiske Union i 1994. Efter indledende drøftelser om 
hovedlinjerne i denne rapport har det italienske formandskab forpligtet sig til aktivt at fortsætte arbejdet 
på dette område og at lade en kommende rapport handle om finansiel kriminalitet i 1995. 
Se især konklusionerne af undersøgelsen om bedrageri med kød, der ulovligt kører i kreds, som er 
beskrevet i 1994-beretningen, kapitel 5, afsnit 1.2.2. 
Se kapitel 2, afsnit 3, s. 23 om toldområdet og kapitel 6, afsnit 1, punkt 1.14, s. 59 om 
cigaretsmugling. 
Der er tale om mange forskelligartede former for bedrageri på toldområdet, bl.a. cigaretsmugling (se 
kapitel 6, afsnit 1, punkt 1.14, s. 59), karruseltransaktioner med alkohol og landbrugsprodukter og 
bedrageri med antidumpingtold (se kapitel 6, afsnit 1, s. 50 og afsnit 3, s. 68 ). På indtægtssiden tegner 
2% af de afslørede tilfælde af bedrageri sig for 66% af de involverede beløb, og på udgiftssiden 
repræsenterer 8% af tilfældene 74% af de berørte beløb. Dette understreger Kommissionens tese om, 
at bedrageriet i HU-sammenhæng ikke kan beskrives som småkriminalitet, men at der er tale om 
organiseret kriminalitet. 
18 
bedragere har opbygget komplicerede systemer med bl.a. fiktive selskaber, som de lægger 
i områder med mindre streng lovgivning, hvorved de slipper for retsforfølgning og ofte får 
det til at se ud, som om alt er lovligt. 
De økonomiske og finansielle systemer er efterhånden blevet tilpasset den internationale 
handels krav om hurtighed og effektivitet35. Denne smidighed er nødvendig, men eftersom 
bestemmelserne omgås i kriminelt øjemed, skal det også være muligt at reagere. 
Målsætningen om at beskytte Fællesskabets finansielle interesser kan ikke realiseres med 
midler, der stammer fra halvtredserne, hvor det europæiske samarbejde hverken omfattede 
fælles politikker eller rådede over et samlet budget36, og hvor handelen og pengestrømmene 
kun var en lille brøkdel af, hvad de er i dag. 
F.eks. er det muligt i løbet af få sekunder at overføre valuta fra en bank i et land til en bank i et andet 
land ved hjælp af det internationale SWIFT-system. 
Med hensyn til retlig bistand og samarbejde mellem medlemsstaterne, kan Strasbourg-konventionen 
fra 1959 bruges i forbindelse med enkelttilfælde af kriminalitet, men den er uegnet i forbindelse med 
international økonomisk kriminalitet, og den opfylder slet ikke kravene til beskyttelse af De 
Europæiske Fællesskabers finansielle interesser. 
19 
KAPITEL 2: VÆSEN FUGE ÆNDRINGER 1 LOVGIVNINGEN INDEN FOR 
DE FORSKELLIGE SEKTORER I 1995 
Formålet med kapitel 2 er så konkret som muligt at påvise de ændringer i 
fællesskabslovgivningen, der er foretaget i 1995 med henblik på at forenkle den og gøre 
de foranstaltninger, der har finansielle virkninger, mindre sårbare over for bedrageri. 
Der er sket væsentlige ændringer på landbrugs- og toldområdet, bl.a. med hensyn til 
forsendelsesordningen. Inden for strukturpolitikken blev der gjort væsentlige fremskridt i 
1994 med styrkelsen af sektorlovgivningen og vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1681/94 
og 1831/94 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er ud1-- 't 
inden for rammerne af strukturfondene og Samhørighedsfonden. Kommissi is 
tjenestegrene har gjort en stor indsats for at sikre, at disse retsakter gennemføres fuldt ud37, 
da dette endnu ikke er tilfældet i alle medlemsstaterne. 
AFSNIT 1: FÆLLESSKABETS EGNE INDT/EGTER 
Det af Kommissionen fremlagte forslag til ændring af Rådets forordning (EØF, 
EURATOM) nr. 1552/89 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, EURATOM om 
ordningen for Fællesskabernes egne indtægter38 er endnu ikke blevet formelt vedtaget af 
Rådet. 
Forslaget har bl.a. til formål at forbedre den procedure, medlemsstaterne skal benytte, når 
de sender Kommissionen oplysninger om tilfælde af bedrageri og uregelmæssigheder, som 
de har afsløret. De oplysninger, der skal indsendes, skal være mere detaljerede, og 
meddelelserne skal indsendes med kortere mellemrum, som det allerede er tilfældet på 
udgiftsområdet. Kommissionen vil således bedre kunne kontrollere inddrivelsen af de 
beløb, der er involveret i tilfældene af bedrageri og uregelmæssigheder. 
Rådet vedtog den 17.11.1995 en fælles holdning vedrørende de ændringer, der skal 
foretages, og har sendt den til Europa-Parlamentet som led i samrådsproceduren. 
Efter dette samråd, hvor budgetmyndighedens to parter nåede til enighed, forventes 
forordningen vedtaget i løbet af første kvartal 1996. 
37 Bl.a. gennem kurser for de berørte medarbejdere i medlemsstaternes administration. Se kapitel 5, afsnit 
1, s. 42. 
38 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit I. 
20 
AFSNIT 2: LANDBRUG 
Et af hovedmålene for "forebyggelsesdelen" af den strategi til bekæmpelse af svig, som 
Kommissionen vedtog i marts 199439, var at revidere og forbedre den lovgivning på 
landbrugsområdet, der indeholder finansielle bestemmelser. Kommissionen har i 
forlængelse af sit handlingsprogram for 199540 fortsat dette arbejde med følgende 
resultater. 
Rådets forordning (EØF) nr. 4045/8941 om medlemsstaternes kontrol med de 
foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, 
Garantisektionen, skal suppleres med særlige bestemmelser, bl.a. på følgende områder: 
Der skal for det første ske en styrkelse af procedurerne for gensidig bistand 
medlemsstaterne imellem (artikel 7 i ovennævnte forordning), og der skal 
gennemføres samordnede aktioner, når handelsdokumenter betragtes som 
utilfredsstillende eller kommer fra selskaber med hovedsæde uden for 
Fællesskabets område. Et forslag til en sådan forordning drøftes fortsat i 
Kommissionens arbejdsgrupper. 
For det andet skal der foretages en standardisering af de dokumenter og rapporter, 
som medlemsstaterne indsender, med henblik på at harmonisere kontrollen. Her 
vedtog Kommissionen den 19. december 1995 forordning (EF) nr. 2992/9542 om 
ændring af forordning (EØF) nr. 1863/9043 om gennemførelsesbestemmelser til 
forordning (EØF) nr. 4045/89. 
Kommissionen har strammet gennemførelsesbestemmelserne til Rådets forordning 
(EØF) nr. 386/9044 yderligere, hvad angår den fysiske kontrol ved udførsel af 
landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner; forordningen er 
tidligere ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 163/9445. 
39 Kommissionens strategi for bekæmpelse af svig - Arbejdsprogram for 1994, dok. KOM(94) 92 endelig 
udg. 
40 Kommissionens arbejdsprogram vedrørende bekæmpelse af svig for 1995, dok. KOM(95) 26 endelig 
udg. 
41 EFT nr. L 388 af 30.12.1989. Forordningen er ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 3094/94 (EFT 
ar. 1, 24 af 29.1.1994) og-nr. 3235/94 (EFT nr. L 338 af 28.12.1994). Se ovennævnte årsberetning om 
bekæmpelse af svig for 1994. 
42 EFT nr. L 312 af 23.12.1995. 
43 EFTnr. L 170 af 3.7.1990. 
44 EFTnr. L 42 af 16.2.1990. 
45 EFTnr. L 24 af 29.1.1994. 
21 
I Kommissionens forordning (EF) nr. 3122/9446 fastsættes de kriterier, som 
medlemsstaterne skal benytte, når de anvender risikoanalyseteknikker til at 
fastlægge deres strategi for forebyggelse af bedrageri vedrørende 
landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner. Forordningen 
trådte i kraft den 1. januar 1995. 
Kommissionens forordning (EF) nr. 2221/9547 vedrører gennemførelsen af fysisk 
kontrol og udvælgelsen af stikprøver, der skal analyseres ved udførsel af 
landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner. Forordningen 
trådte i kraft den 1. januar 1996. 
Med hensyn til EU-landbrugsprodukter, der eksporteres fra Fællesskabet til tredjelande 
med udbetaling af restitutioner, er Kommissionen i gang med en fuldstændig 
kodificering af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/8748. Arbejdet vil blive gjort 
færdigt i 1996 og vil komme til at omfatte resultaterne af det tidligere udførte arbejde. 
Kommissionens forordning (EF) nr. 2945/9449, som trådte i kraft den 1. april 
1995, indfører et system for bøder og sanktioner, der kan anvendes alt efter 
størrelsen af de uretmæssigt udbetalte beløb, og ændrer dermed artikel 11 i 
forordning (EØF) nr. 3665/87. 
Kommissionens forordning (EF) nr. 2955/9450 ændrer artikel 18 og 44 i 
forordning (EØF) nr. 3665/87, hvad angår godkendelse af specialiserede firmaer, 
der varetager international kontrol og overvågning, og som er beføjet til at udstede 
lossebevis og bevis for overgang til fri omsætning i tredjelande. Ifølge denne 
forordning, som trådte i kraft den 1. januar 1995, skal sådanne firmaer autoriseres 
af medlemsstaterne. 
Parallelt hermed har vedtagelsen af denne forordning gjort det muligt at fastsætte 
kriterier for de autorisationsproccdurer, som medlemsstaterne kan benytte. Det er 
ligeledes blevet besluttet, at der med jævne mellemrum i EF-Tidende, C-udgaven, 
skal offentliggøres en ajourført liste over de firmaer, der er godkendt af 
medlemsstaterne. 
Kommissionen har også indledt en revision af artikel 15 i forordning (EØF) nr. 
3665/87 med henblik på at imødegå svindel med landbrugsprodukter, so efterat 
være blevet udført af Fællesskabet (med udbetaling af restitutioner) og forarbejdet 
genindføres til nedsat importafgift på grundlag af de præfcrenceaftaler, der indgået 
med de pågældende tredjelande (oversøiske lande og territorier, AVS-lande). 
Ifølge denne tekst skal eksportøren bl.a. tilbagebetale de restitutioner, der 
uretmæssigt er udbetalt for disse produkter. 
46 EFTnr. L 433 af 21.12.1994. 
47 EFTnr. L 224 af 21.9.1994. 
48 EFTnr. L 351 af 14.12.1987. 
49 Forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 3665/87 om tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte 
beløb og sanktionsbeløb (EFT nr. L 310 af 3.12.1994). 
50 Forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 3665/87 (EFT nr. L 312 af 6.12.1994). 
22 
Med Kommissionens forordning (EF) nr. 1384/9551 ændres forordning (EØF) nr. 
3665/87 med hensyn til differentierede restitutioner med henblik på at indføre en 
vis sanktion i tilfælde af ændring af destination, når den faktiske restitutionssats 
er lavere end den forudfastsatte destinations sats. Formålet er at undgå en 
uretmæssig systematisk forudfastsættelse af destinationer med de højeste 
restitutionssatser. 
Med Rådets forordning (EF) nr. 1469/9552 indføres der bestemmelser, som skal gøre 
det muligt at træffe en række foranstaltninger over for visse erhvervsdrivende, der 
drager fordel af transaktioner finansieret af EUGFL, Garantisektionen, og som 
frembyder en risiko for manglende pålidelighed (den såkaldte sortliste-forordning). Det 
er nu muligt at udarbejde en liste over de erhvervsdrivende, hvad enten der er tale om 
fysiske eller juridiske personer, der forsætligt eller ved grov uagtsomhed har begået 
uregelmæssigheder. De berørte medlemsstater vil underkaste dem skærpet kontrol og 
foranstaltninger, der kan gå så vidt som til suspension eller udelukkelse af den 
erhvervsdrivende for en bestemt periode. 
Kommissionens forslag til gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning er ved 
at blive vedtaget. 
Hvad angår ordningen for Fællesskabets deltagelse i finansieringen af den øgede 
kontrol i medlemsstaterne, har Kommissionen udarbejdet en rapport om 
gennemførelsen af den nuværende ordning med henblik på at fremsætte nye forslag, 
der skal afhjælpe manglerne i den gamle forordning53. Der er udarbejdet et udkast, som 
formodentlig snart vil blive vedtaget af Rådet (i 1996). Ifølge denne tekst kan 
Fællesskabet deltage i finansieringen af kontrollen i medlemsstaterne på grundlag af 
en costbenefit-analyse af hvert enkelt af de projekter, som medlemsstaterne hvert år 
indsender til Kommissionen. 
AFSNIT 3: TOLD 
1. Toldforsendclsesontlningcme 
Kommissionen vedtog den 29. marts 1995 en meddelelse om bedrageri i forbindelse med 
forsendelsesproceduren, forudsete løsninger og fremtidsperspektiver54. Blandt de mål, der 
er fastsat i meddelelsen, kan nævnes, at de virksomheder, der har med 
forsendelsesordningen at gøre, og især de virksomheder, der fungerer som 
hovedforpligtede, skal gøres opmærksomme på de risici, de skal undgå at løbe ved 
udøvelsen af deres erhverv, for Kommissionen kan under ingen omstændigheder 
efterkomme anmodninger om moratorium for betaling af toldskylden. Der findes ingen 
51 EFT L 134 af 20.6.1995. 
52 EFTnr. L 145 af29.6.1995. 
53 Rådets forordning (EØF) nr. 307/91, EFT nr. L 37 af 9.2.1991. 
54 Dok. KOM(95) 108 endelig udg. 
23 
juridiske muligheder på dette område; Kommissionens skal tværtimod beskytte 
Fællesskabets egne indtægter. 
I Kommissionens meddelelse nævnes en række specifikke foranstaltninger, der skal styrke 
kontrolprocedurerne og forbedre og datamatisere forsendelsesprocedurerne. 
Formålet med dette afsnit er at give en præcis gennemgang af de foranstaltninger, der er 
omtalt i denne vigtige meddelelse fra Kommissionen; vi skal ikke her komme ind på de 
mekanismer, svindlerne bruger, eller beskrive de forskellige former for bedrageri5 :55 
Foranstaltninger vedrørende proceduren: 
Nogle af de foranstaltninger, der omtales i Kommissionens dokument, er blevet gennemført 
i 1995. 
Ændring af bestemmelserne om sikkerhedsstillelse for fællesskabsforsendelser/fælles 
forsendelser56, der vedrører følsomme varer57. 
Alle forsendelser skal være dækket af en kaution, skal dække toldskylden og 
eventuelle andre afgifter, som måtte blive eksigible, hvis T-angivelsen ikke er blevet 
færdigbehandlet. Fællesskabsforsendelsesordningen og den fælles forsendelsesordning 
omfatter tre former for kaution (samlet kaution, fast kaution og enkelt kaution). Den 
samlede kaution (den smidigste for virksomhederne) dækker en række forsendelser, der 
foretages af den samme hovedforpligtede i løbet af en bestemt periode. Størrelsen 
beregnes ud fra en række parametre, der er fastsat i retsakterne, og kautionen dækker 
kun en lille del af den told (og de andre afgifer), der skal betales af forsendelserne. 
Ifølge artikel 360 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/9358 kan 
medlemsstaterne anmode Kommissionen om at godkende et midlertidigt forbud mod 
anvendelse af denne form for kaution for forsendelser af produkter, der frembyder 
særlig stor risiko for bedrageri. 
Kommissionen har på anmodning af Spanien og Tyskland truffet to beslutninger om 
forbud mod at anvende samlet kaution59 i forbindelse med transport af henholdsvis 
cigaretter og visse landbrugsprodukter (levende hornkvæg, frosset oksekød, mælk og 
fløde, smør, ost, bananer, spiritus og andre spiritusholdige drikkevarer, sukker, rug og 
hvede). 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 5. 
Med den fælles forsendelsesordning er fællesskabsforsendelsesordningen blevet udvidet til også at 
omfatte EFTA-landene i henhold til en konvention fra 1987. 
Der er tale om cigaretter, landbrugsprodukter, smor, mælkepulver, alkohol, sukker, kød og tekstilvarer. 
EFT nr. L 253 af 11.10.1993. I denne forordning fastsættes der en række gennemførelsesbestemmelser 
til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT nr. L 302 af 
19.10.1992). 
Kommissionens beslutning nr. 95/52 l/EF af 28.11.1995 på anmodning af Spanien (trådte i kraft den 
1.2.1996), EFT nr. L 299 af 12.12.1995, og nr. 96/37/EF af 20.12.1995 på anmodning af Tyskland 
(trådte i kraft den 1.4.1996), EFT nr. L 10 af 13.1.1996. 
24 
Toldkodeksudvalget (forsendelsessektionen) har desuden godkendt skærpede kriterier 
for virksomhedernes adgang til at anvende samlet kaution; disse kriterier blev 
indarbejdet i lovgivningen i begyndelsen af 1996. 
Forordningens bestemmelser om fast kaution (garanti beregnet som et multiplum af 
7 000 ECU60) er ligeledes blevet ændret, så denne kaution kan forhøjes til 100% af de 
pågældende told- og afgiftsbeløb for produkter, for hvilke der er indført forbud mod 
samlet kaution. 
Den fremskyndede behandlingsprocedure i forbindelse med følsomme varer 
(fællesskabsforsendelse/fælles forsendelse og TIR61). 
Denne procedure har form af en administrativ ordning (som betyder, at en kopi af 
forsendelsesdokumentet kan sendes til afgangstoldstedet samme dag, som varerne 
frembydes ved bestemmelsestoldstedet). Disse bestemmelser er ligeledes blevet 
medtaget i lovgivningen. 
Med hensyn til TIR-ordningen er der med resolution nr. 49 af 3. marts 199562 indført 
fremskyndede behandlingsprocedurer (pr. fax), som blev taget i brug den 1. september 
1995. 
Foranstaltninger vedrørende transport, transporttid (fællesskabsforsendelse/TIR) og 
obligatoriske ruter (TIR). 
Disse foranstaltninger vedrører varetransport. Virksomheden kan normalt selv vælge, 
hvilken rute den vil benytte for at nå frem til bestemmelsestoldstedet, og der er 
mulighed for at skifte toldsted, f.eks. hvis varerne sælges videre (en anden modtager). 
Virksomheden skal kun sørge for, at varerne frembydes ved bestemmelsestoldstedet 
sammen med forsendelsesdokumentet. Afgangstoldstedet har fra nu af mulighed for 
at fastlægge obligatoriske ruter og for at forbyde skift til et andet bestemmelsestoldsted 
ved forsendelse af følsomme varer. 
På TIR-området er der ifølge den allerede omtalte resolution nr. 49 mulighed for at 
fastsætte frister for frembydelse og obligatoriske ruter for følsomme varer 
(foranstaltninger med øjeblikkelig virkning). En anden foranstaltning, der er blevet 
vedtaget, vedrører udelukkelse af virksomheder, der gentagne gange har begået 
alvorlige uregelmæssigheder, fra at benytte denne ordning (artikel 38 i konventionen). 
En række andre foranstaltninger kunne ikke gennemføres i 1995. Der var bl.a. tale om 
følgende: 
Vedtagelse af de forskellige bestemmelser om kaution, der er blevet vedtaget på 
fællesskabsplan, inden for rammerne af den fælles forsendelsesordning. For at denne 
foranstaltning kan vedtages, skal alle de kontraherende parter være enige. Det var ikke 
61 Artikel 367 i Kommissionens ovennævnte forordning (EØF) nr. 2454/93. 
TIR-ordningen er ordningen for international godsbefordring ad landevej som defineret i TIR-
konventionen fra 1975. 
Rådets afgørelse nr. 95/285/EF af 24.7.1995 om accept af denne resolution, EFT nr. L 181 af 1.8.1995. 
25 
tilfældet i 1995, da Schweiz nægtede at vedtage forbuddet mod anvendelse af samlet 
kaution for transport af cigaretter. 
Beregning af den samlede kaution til 100% (i stedet for som nu mindst 30%) af de 
pågældende told- og afgiftsbeløb med en begrænsning af beløbet for hvert garantibevis. 
Indførelse af en forpligtelse for afgangstoldstedet til at fastsætte en forkortet frist for 
fremvisning af T-angivelsen på bestemmelsestoldstedet. 
Indførelse af økonomisk ansvar for andre personer end den hovedforpligtede, herunder 
især fragtføreren. 
Indførelse af en forpligtelse til at stille sikkerhed for varer under forsendelse ad 
søvejen. 
Indførelse af en forpligtelse til at fremlægge bevis for, at de varer, der forsendes ad 
søvejen, har karakter af fællesskabsvarer. 
Forhåndsunderretningssystemet (Early Warning System): 
En anden vigtig foranstaltning vedrører bl.a. anvendelsen af et forhånds-
underretningssystem for følsomme varer (fællesskabsforsendelser/fælles forsendelser, TIR-
ordningen). Afgangstoldstedet informerer direkte bestemmelsestoldstedet om, at de 
pågældende varer er overgået til den pågældende ordning. Bestemmelsestoldstedet har 
således tid til at foretage de nødvendige undersøgelser vedrørende den angivne modtager 
eller til at opdage, at varerne ikke er blevet fremvist, og underrette afgangstoldstedet 
herom. 
Hvad angår TIR-ordningen, har forhåndsunderretningssystemet været i brug siden den 1. 
juli 1994. 
Kommissionen er i gang med at forbedre systemet ganske betydeligt for at fremskynde 
fremsendelsen af oplysninger yderligere. 
Datamatisering af forsendelsesordningen: 
Kommissionen, medlemsstaterne og EFTA-landene er gået i gang med at foretage en 
datamatisering for at nå tre hovedmål: 
at få forsendelsesproceduren til at fungere mere effektivt af hensyn til 
toldmyndighederne 
at forbedre forebyggelsen og opsporingen af bedrageri 
at få de forsendelser, virksomhederne foretager, til at glide lettere og gøre dem sikrere 
og hurtigere. 
Det skal bemærkes, at medlemsstaternes og Fællesskabets investeringer er blevet anslået 
til henholdsvis 13 mio. ECU og 10. mio. ECU over en femårig periode. Efter nogle år vil 
investeringerne have tjent sig hjem alene i kraft af besparelser. Desuden forventes 
bedrageriet at blive reduceret med ca. 1 200 mio. ECU over 5 år. Under udarbejdelsen af 
systemet, som allerede er i gang, skulle det være muligt at præcisere disse skøn. 
26 
Task-forcen: 
Kommissionen har oprettet en task-force for fællesskabsforsendelser, som skal overvåge 
gennemførelsen af de foranstaltninger, der iværksættes for at udbygge og forbedre systemet 
på grundlag af den samlede analyse af forsendelsesordningen. 
Målet er at give et kritisk billede af ordningen, afdække de egentlige årsager til den krise, 
den er inde i, og foreslå velafvejede løsninger under hensyntagen til de lovgivnings- og 
budgetmæssige begrænsninger. 
2. 'Told 2000"-projektet 
Kommissionen vedtog den 4. april 1995 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets 
beslutning63 om vedtagelse af et handlingsprogram for toldvæsenet i EU, der løber i 
perioden fra 1. januar 1996 til 31. december 2000, og som skal udbygge og udvide den 
pilotaktion, der blev iværksat i 199464. Dette program, "Told 2000", har til formål at gøre 
toldarbejdet mere gennemsigtigt og styrke samarbejdet mellem toldvæsenerne i 
medlemsstaterne og derigennem gøre de procedurer og kontrolforanstaltninger, der 
gennemføres ved EU's ydre grænser, mere effektive. 
Programmet skal bl.a. sikre en optimal forvaltning af det indre marked, forbedre 
resultaterne med hensyn til inddrivelse af udestående fordringer og øge beskyttelsen af 
Fællesskabets finansielle interesser. 
For at nå dette mål fuldt ud er der udarbejdet en række foranstaltninger til bekæmpelse af 
bedrageri. De indgår i Kommissionens generelle politik på dette område og vedrører bl.a.: 
den bedst mulige anvendelse af den nugældende fællesskabsret og om nødvendigt 
ændring heraf; 
forbedring af indsamlingen og udnyttelsen af oplysninger på fællesskabsplan ved brug 
af informationsteknologi, og en øget datamatisering af toldadministrationerne; 
fjernelse af hindringer for en hurtig indsats fra og effektivt samarbejde mellem de 
toldmedarbejdere, der forestår undersøgelserne, bl.a. med hensyn til deres 
undersøgelsesbeføjelser; 
anvendelse af sanktioner, som er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen 
og har en afskrækkende virkning; 
videreførelse og udvikling af koordinerede foranstaltninger, bl.a. afholdelse af 
undersøgelses- og kontrolbesøg i tredjelande; 
63 
64 Dok. KOM(95) 119 endelig udg. 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 4. 
27 
udvikling af samarbejdet med tredjelande, især de associerede lande i Central- og 
Østeuropa, samt med de kompetente internationale organisationer og de berørte dele 
af erhvervslivet; 
økonomisk opfølgning af tilfælde af uregelmæssigheder. 
3. Prækursorer for narkotika 
Rammerne for Fællesskabets indsats i forbindelse med kontrollen med prækursorer, dvs. 
kemiske stoffer, der bruges til fremstilling af narkotika, er fastlagt i Rådets forordning 
(EØF) nr. 3677/9065. Kommissionen har sørget for at udvide de praktiske foranstaltninger, 
der er nødvendige for iværksættelsen af denne forordning, til også at omfatte de nye 
medlemsstater. Den har også afholdt kurser for disse medlemsstater i anvendelsen af EF-
databasen PREXCO66. 
Kommissionen gør en stadig større indsats på dette område67. I 1995 gav den 
medlemsstaterne meddelelse om 36 tilfælde (7 tilfælde i 1994) som led i den gensidige 
bistand. 
Kommissionen fik den 24. september 1995 et forhandlingsmandat af Rådet til at indgå 
aftaler om kontrollen med prækursorer med de 34 lande, der er medlemmer af 
Organisationen af Amerikanske Stater (OAS). Den indledte ligeledes straks forhandlinger 
med de fem medlemmer af Andespagten68. Forhandlingerne blev hurtigt afsluttet, og 
Kommissionen kunne vedtage og undertegne de pågældende aftaler den 18. december 
1995. 
AFSNIT 4: GENSIDIG ADMINISTRATIV BISTAND 
På fællesskabsplan (told- og landbrugsområdet) har Kommissionen fortsat drøftelserne med 
de øvrige institutioner om sit forslag (fra 1992) til en forordning om gensidig bistand på 
told- og landbrugsområdet. Forslaget forbedrer og ajourfører de relevante bestemmelser i 
Rådets forordning (EØF) nr. 1468/8169 og udgør retsgrundlaget for oprettelsen af en 
database med de oplysninger, der udveksles via Toldinformationssystemet (TIS) vedrørende 
tilfælde, der falder ind under Fællesskabets kompetence70. 
('s EFT nr. L 357 af 20.12.1990. Ifølge forordningens artikel 7 linder bestemmelserne i forordning (VAW) 
nr. 1468/81 om gensidig bistand mellem medlemsstaterne på told- og landbrugsområdet anvendelse 
med de fornødne tilpasninger. 
66 PRecursor Exportation ÇOntrol. 
67 Kommissionens operationelle beføjelser på dette område er pr. 1. juni 1995 overført fra GD XXI (Told 
og Indirekte Beskatning) til SG/UCLAF. 
68 Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru og Venezuela. 
69 EFTnr. L 144 af 2.6.1981. 
70 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 4, og kapitel 2, afsnit 1.2.3. 
28 
Hvad angår TIS, har medlemsstaterne i henhold til EU-traktatens afsnit VI vedtaget en 
konvention om anvendelse af edb på toldområdet og indgået en aftale om den foreløbige 
anvendelse af denne konvention. Konventionen mangler stadig at blive ratificeret i 
medlemsstaterne, og den centrale database, dvs. den egentlige kerne i TIS, oprettes ikke, 
før den nye forordning om gensidig bistand er trådt i kraft71 
Rådet vedtog en fælles holdning vedrørende denne forordning i december 1994 og sendte 
den til Europa-Parlamentet i juli 1995. Parlamentet har endnu ikke taget stilling til den 
fælles holdning. 
På regeringsplan blev der den 26. juli 1995 undertegnet en konvention vedrørende brug af 
informationsteknologi på toldområdet72, der er udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i 
traktaten om Den Europæiske Union. Denne konvention udgør bl.a. retsgrundlaget for at 
medtage oplysninger om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og andre følsomme 
produkter i den database, som vil blive oprettet efter vedtagelsen af ovennævnte 
forordning, som ophæver forordning (EØF) nr. 1468/81, om de områder, der hører ind 
under Fællesskabets kompetence. 
Antallet af SCENT/SID-terminaler73, der er installeret i de tjenestegrene, medlemsstaterne 
har udpeget i de centrale administrationer og større havne og lufthavne, er nået op på 327, 
bl.a. ved at nettet er blevet udvidet til de nye medlemsstater. Dette edb-værktøj vil både 
blive brugt til oplysninger, der vedrører Fællesskabets kompetenceområde, og til 
oplysninger, der falder uden for dette område. 
71 Se Årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 4. 
72 EFTnr. C 316 af 27.11.1995, side 33. 
73 System for a Customs Enforcement NeTwork, et edb-netværk, som SID indgår i. 
29 
KAPITEL 3: DE ØVRIGE INSTITUTIONER 
De øvrige HU-instilutioner har inden for rammerne af deres respektive aktiviteter fortsat 
deres overvejelser og foranstaltninger ud fra de samme bevæggrunde som Kommissionen, 
nemlig at fremme bedrageribekæmpelsen, således som skatteborgerne ønsker det. 
Det er på allerhøjeste politiske niveau blevet understreget, at det er nødvendigt til 
stadighed at fortsætte bedrageribekæmpelsesarbejdet. Denne opfordring er ikke kun rettet 
til medlemsstaterne, men også til alle EU-institutionerne. Det er altså ikke kun 
Kommissionen, der er forpligtet til at opnå resultater på dette område. Det er således 
vigtigt, at der etableres et frugtbart samarbejde mellem de forskellige institutioner, og fuldt 
berettiget, at der i denne beretning afsættes et særskilt kapitel til behandling af Europa-
Parlamentets, Rådets og Revisionsrettens bedrageribekæmpelsesforanstaltninger i 1995. 
AFSNIT 1: EUROPAPARLAMENTET 
Europa-Parlamentet kontrollerer, at Fællesskabets bevillinger midler anvendes korrekt. Det 
er i kraft af sin stilling som budgetmyndighed, at Europa-Parlamentet varetager dette 
ansvar gennem sit Budgetkontroludvalg. Ansvaret understreges yderligere af Parlamentets 
demokratiske legitimitet. Det er altså hovedsagelig inden for rammerne af dette udvalg, at 
Parlamentet har mulighed for nøje at følge alle spørgsmål vedrørende bedrageribekæmpelse 
og beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser og for, hvis det finder det nødvendigt, 
at tage nogle særlige initiativer på dette område. 
Ved siden af sin almindelige virksomhed, som består i at stille forespørgsler til de øvrige 
EU-institutioner og at kontrollere budgettet, har Parlamentet ud fra et ønske om at 
understrege den politiske betydning af sit arbejde afholdt en offentlig høring om 
bekæmpelse af bedrageri til skade for Den Europæiske Unions budget74 i lighed med den, 
der blev afholdt i 1993. Høringen berørte følgende tre emner: korruption og organiseret 
kriminalitet til skade for Den Europæiske Unions budget, inddrivelse af de unddragne 
beløb og redskaber til juridisk beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser, 
herunder lovgivning og retsforfølgnings- og undersøgelsesprocedurer. 
Europa-Parlamentet har desuden udnyttet den nye beføjelse, som det har fået tillagt i 
henhold til traktaten om Den Europæiske Union, nemlig den særlige 
undersøgelsesbeføjelse. Parlamentet har valgt at benytte sig af denne nye beføjelse på 
bedrageribekæmpelsesområdet, nærmere bestemt i forbindelse med ordningen for 
fællesskabsforsendelse, som i Parlamentet har været genstand for en række særlige 
forhandlinger i bl.a. Budgetkontroludvalget. Den 13. december 1995 blev det således 
besluttet at nedsætte et midlertidigt udvalg med henblik på at undersøge den kritiske 
situation for ordningen. Det er det første udvalg af denne slags, som Parlamentet har 
oprettet i henhold til EF-traktatens artikel 138 C. Udvalget, som har 17 medlemmer, skal 
aflægge rapport til Parlamentet senest tolv måneder efter offentliggørelsen af beslutningen 
om dets oprettelse75. 
Endelig har Europa-Parlamentet meddelt, at det på parlamentsformandens initiativ vil 
afholde en "interparlamentarisk" konference, hvortil medlemmer af de nationale 
Den offentlige høring fandt sted den 29. og 30. maj 1995. 
Beslutningen blev offentliggjort den 12.1.1996 i EFT nr. C 7. 
30 
parlamenter vil blive inviteret, om bedrageri til skade for De Europæiske Fællesskabers 
budget. Konferencen afholdes den 23. og 24. april 1996, samtidig med at 
regeringskonferencen starter. 
AFSNIT 2: RÅDET 
1995 var præget af, at der i Rådet blev opnået en række bemærkelsesværdige resultater 
med hensyn til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Det har således været 
muligt delvis at opfylde de krav, der blev stillet på Det Europæiske Råd i Essen i 
december 1994. Medlemsstaternes rapporter og Kommissionens sammenlignende analyse 
(fremlagt i Madrid76) og vedtagelsen af forskellige lovtekster (i Cannes og Madrid) er den 
første etape i bestræbelserne på at skabe det juridiske grundlag, som er nødvendigt for en 
effektiv beskyttelse af EU-finanserne. 
Allerførst skal det nævnes, at der som et resultat af Kommissionens forslag om en 
tværgående tekst om Fællesskabets kontrolforanstaltninger og administrative sanktioner er 
blevet vedtaget en forordning om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser77. Rådet 
fortsætter sit arbejde med henblik på at udvide denne retsakt med nogle bestemmelser om 
kontrol. Det Europæiske Råd i Madrid understregede, at der skulle arbejdes videre med 
dette punkt, og at den tværgående forordning så hurtigt som muligt og under alle 
omstændigheder inden for det første halvår af 1996 skulle udvides med nogle 
bestemmelser herom78. 
Herudover vedtog Rådet den 26. juli 1995 en konvention om strafferetlig beskyttelse af 
Fællesskabets finansielle interesser79, efter først at have behandlet de forslag, som 
Kommissionen havde fremsat under den tredje søjle (afsnit VI i traktaten om Den 
Europæiske Union), i de specialiserede arbejdsgrupper og koordineringsudvalg80. 
Den strategiske betydning af det politiske budskab, man ønskede at formidle til de 
europæiske borgere, gjorde, at det ikke var muligt at afslutte forhandlingerne om udkastet 
til konvention om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser inden for den frist, 
som Rådet og Kommissionen havde fastsat. Man forhandler således for øjeblikket om en 
tillægsprotokol, som skal gøre det muligt at harmonisere retsforfølgningen i tilfælde af 
bestikkelse af nationale embedsmænd, EU-tjenestemænd samt medlemmer af institutioner 
og organer på EU-plan og i medlemsstaterne. 
For det tredje fortsætter Rådet arbejdet med at gennemgå og analysere medlemsstaternes 
rapporter om, hvor langt de er kommet med gennemførelsen af EF-traktatens artikel 209 A, 
og hvilke foranstaltninger de har truffet til bekæmpelse af spild og uberettiget anvendelse 
Se kapitel 4, eneste afsnit, s. 35. 
Se kapitei 1, afsnit 2, punkt I, s. 9. 
Rådet har overdraget dette arbejde til budgetudvalget (se årsberetningen for 1994 om bekæmpelse af 
svig, kapitel 4, afsnit 3). Dette spccialforum har, siden det blev indført, at Kommissionen en gang om 
året skulle gøre status over bedrageribekæmpelsesarbejdet og beskyttelsen af EU's finansielle interesser, 
gjort et fremragende stykke arbejde i forberedelsen af den politiske planlægning, som kommer til 
udtryk i Rådets målrettede konklusioner, og som har ført til, at der i 1995 blev gjort store fremskridt. 
Se det ovenfor omtalte kapitel og afsnit i årsberetningen for 1994 om bekæmpelse af svig. 
Arbejdsgruppen om strafferet og fællesskabsret arbejdede meget intenst i 1995 og opnåede en række 
konkrete og omfattende resultater. 
Se kapitel 1, afsnit 3, s. 13. 
31 
af Fællesskabets finansielle midler. Den sammenfattende rapport, som Kommissionen har 
udarbejdet på Rådets anmodning, vil komme til at danne grundlag for det videre 
analysearbejde med udgangspunkt i Rådets konklusioner. 
På Det Europæiske Råd i Madrid blev det understreget, at ud over sidestillingsprincippet81, 
som omtales i EF-traktatens artikel 209 A, stk. 1, så har medlemsstaterne og institutionerne 
desuden pligt til at sikre en ensartet beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser 
overalt i Unionen. 
På Det Europæiske Råd i Madrid blev det understreget, at det var nødvendigt at fortsætte 
dette arbejde. Det endelige mål er at udstyre Fællesskabet med nogle effektive midler til 
beskyttelse af dets finanser og til sikring af, at der i forbindelse med straffesager mod 
organiseret finansiel kriminalitet idømmes en virkningsfuld straf. Betydningen af dette 
arbejde blev understreget ved, at der i konklusionerne fra topmødet findes et særligt afsnit 
om bekæmpelse af bedrageri til skade for Fællesskabet. 
AFSNIT 3: REVISIONSRETTEN 
Revisionsretten, der varetager fællesskabernes eksterne kontrol, har i forbindelse med sine 
traditionelle opgaver, der består i at efterprøve indtægternes og udgifternes lovlighed og 
formelle rigtighed og undersøge, om Fællesskabets finansielle forvaltning er i orden, været 
nødt til at gøre sig nogle indgående overvejelser om bekæmpelsen af bedrageri til skade 
for Fællesskabets budget. 
I sin årsberetning for regnskabsåret 1994Si præciserede Revisionsretten således, hvori dens 
rolle består, men den understregede samtidig, at hovedansvaret for det forebyggende 
arbejde, opsporing og undersøgelser ligger hos de myndigheder, der forvalter og fører 
tilsyn med gennemførelsen af Fællesskabets politikker på det finansielle område. 
I denne sammenhæng er det vigtigt at samarbejde med Kommissionen, for sideløbende 
med kravet til Kommissionen om at skabe så stor åbenhed som muligt om udgifts- og 
indtægtstransaktionerne, skal der udarbejdes nogle klare og præcise regler med særligt 
henblik på bekæmpelse af bedrageri og udveksling af oplysninger og data mellem de to 
institutioners specialafdelinger. 
Det undersøges på nuværende tidspunkt, hvordan samarbejdet mellem Revisionsretten og 
Kommissionen kan styrkes. 
81 Se kapitel 4, eneste afsnit, punkt 2, s. 36. 
82 EFTnr. C 303 af 14.11.1995. 
32 
AFSNIT 4: DOMSTOLEN 
De Europæiske Fællesskabers Domstol har altid spillet en meget vigtig rolle for 
beskyttelsen af fællesskabsbudgettet, hvilket klart kom til udtryk, da der for nylig blev 
afsagt nogle afgørende domme. 
Med dommen af 21. september 198983 blev der skabt præcedens for, hvilke forpligtelser 
medlemsstaterne har i forhold til fællesskabsbudgettet. Disse forpligtelser er siden blevet 
nedfældet i EF-traktatens artikel 209 A, stk. 1 og 2. Stk. 1 vedrører sidestillingsprincippet, 
som siger, at Fællesskabets finansielle interesser i bedrageribekæmpelsessammenhæng skal 
sidestilles med medlemsstaternes egne finansielle interesser. I stk. 2 fastsættes det, hvordan 
der skal samarbejdes i denne sammenhæng. Disse principper er for nylig blevet bekræftet 
af Domstolens dom af 14. juli 1994 i sagen "Milchwerke Kôln/Wuppertal e.G mod 
Hauptzollamt Kôln-Rheinau"84. 
I en række sager, som allerede er blevet nævnt tidligere i denne rapport85, bl.a. i det første 
kapitel, har Domstolen afgivet nogle detaljerede domme om lovligheden af de 
administrative EU-sanktioner, der idømmes i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, 
og den har desuden anerkendt, at Kommissionen har kompetence til at fastsætte sådanne 
sanktioner i sin gennemførelseslovgivning (dom af 27. oktober 199286 og dom af 12. 
oktober 199587). I disse domme bekræftes det, at Kommissionen har beføjelse til at 
anvende sanktioner, der bl.a. kan bestå i midlertidigt at udelukke en aktør fra en 
støtteordning og betaling af et supplerende beløb, som beregnes på grundlag af den 
uberettiget oppebårne støtte88. 
Domstolskontrollen er af central betydning, og den bør derfor understøttes af de redskaber 
til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, der findes i henhold til EU-traktatens 
afsnit VI. 
I henhold til artikel 8 i konventionen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, 
som blev undertegnet den 26. juli 1995, har Domstolen kompetence til at afgøre tvister, 
og Kommissionen kan forelægge sager for Domstolen vedrørende anvendelsen af artikel 
1 og 10 i konventionen. Kompetenccspørgsmålet i præjudicielle sager er derimod ikke 
afgjort89. I Kommissionens forslag til en tillægsprotokol til konventionen om beskyttelse 
af Fællesskabets finansielle interesser'0 fastsættes det bl.a. i artikel 17, hvem der har den 
præjudicielle kompetence til at fortolke protokollen. I Rådets arbejdsgruppe vedrørende 
Domstolen forhandler man for øjeblikket om Domstolens præjudicielle kompetence i 
forbindelse med EUROPOL-konventionen. For Kommissionen er det vigtigt, at det 
eventuelle resultat af disse forhandlinger som et minimum også kommer til at gælde for 
konventionen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, eftersom Domstolen 
3ag ^'V88. 
Sag C 352/92. 
Der henvises desuden til årsberetningen for 1992 om bekæmpelse af svig, kapitel I, afsnit 2.8. 
Sag 240/90. 
Sag C 104/94. 
Se artikel 5 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 om beskyttelse af Fællesskabets finansielle 
interesser. 
I forbindelse med undertegnelsen af konventionen gjorde flere delegationer gældende, at de ville gøre 
den efterfølgende ratifikation afhængig af, at Domstolen fik tillagt præjudiciel kompetence med hensyn 
til EUROPOL- og TIS-konventioneme og "beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser". 
Se kapitel 1, afsnit 3, punkt 2, s. 15. 
33 
spiller en central rolle i fastsættelsen af, hvilke forpligtelser der påhviler medlemsstaterne 
på bedrageribekæmpelsesområdet. 
34 
KAPITEL 4: MEDLEMSSTATERNE 
Formålet med Kommissionens årsberetning om medlemsstaternes bedrageribekæmpelse er 
at styrke partnerskabet mellem de nationale forvaltninger, som udfører et betydeligt arbejde 
"i marken", og Kommissionen, der gennem sine kontrolbesøg skal overvåge, at EU-
midlerne anvendes korrekt91. 
Bedrageribekæmpelsen er i første instans medlemsstaternes ansvar, men også et fælles 
anliggende. I 1995 er der sket mange fremskridt med hensyn til ansvarsfordelingen. Dette 
er på det højeste politiske niveau konkret kommet til udtryk ved, at der er udarbejdet 
nationale rapporter (også af de nye medlemsstater), om de foranstaltninger, der er iværksat 
for at bekæmpe ulovlig tilegnelse og spild af EU-midler. I tiden mellem Det Europæiske 
Råd i Essen i december 1994 og Det Europæiske Råd i Madrid er der udført et meget 
omfattende arbejde. Dette omtales nærmere i første afsnit af dette kapitel. 
ENESTE AFSNIT : MEDLEMSSTATERNES RAPPORTER OM 
URETMÆSSIG ANVENDELSE AF 
FÆLLESSKABSMIDLER OG STATUS OVER 
ANVENDELSEN AF ARTIKEL 209 A 
Rådet (økonomi og finans) opfordrede i sine konklusioner af 11. juli 1994 om 
bedrageribekæmpelse92 Kommissionen til senest ult. 1995 at udarbejde en oversigt over 
medlemsstaternes anvendelse af EF-traktatens artikel 209 A. 
Det Europæiske Råd i Essen den 9. og 10. december 1994 opfordrede medlemsstaterne til 
at forelægge rapporter om de foranstaltninger, de gennemfører på nationalt plan for at 
bekæmpe spild og uretmæssig anvendelse af EU-midler. 
Det Europæiske Råd i Cannes den 26. og 27. juni 1995 tog medlemsstaternes rapporter til 
efterretning og opfordrede Kommissionen til at udarbejde en sammenlignende analyse, 
som blev forelagt på mødet i Madrid den 15. og 16. december. 
1. Metoden 
Det sammenlignende dokument, som er udarbejdet på grundlag af medlemsstaternes 
rapporter, gør status over anvendelsen af EF-traktatens artikel 209 A om beskyttelse af 
Fællesskabets finansielle interesser, og opsummerer de foranstaltninger, medlemsstaterne 
har truffet for at bekæmpe uretmæssig anvendelse af EU-midler. 
For at sikre en vis ensartethed i rapporterne, som gør det muligt at sammenligne 
medlemsstaternes systemer, udarbejdede Kommissionen, i overensstemmelse med Rådets 
opfordring, en synopsis for udarbejdelse af rapporterne, der blev godkendt af Rådet 
(økonomi og finans) den 20. februar. Medlemsstaterne fulgte i 'det store og hele skemaet, 
91 Ca. 80% af udgifterne over EU-budgettet kanaliseres via de nationale statskasser. 
92 EFTnr. C 292 af20.10.1994. 
35 
men de nationale rapporter er alligevel blevet uensartede, da nogle medlemsstater har lagt 
vægt på den seneste udvikling i deres lovbestemmelser, medens andre har fremhævet deres 
kontroltjenesters organisation. 
Kommissionen har trods den korte tid, der var til rådighed, udarbejdet det ønskede 
sammendrag og den ønskede status93 på grundlag af medlemsstaternes bidrag. På Rådets 
opfordring har Kommissionen endvidere opstillet en række spørgsmål til nærmere 
overvejelse, hvis besvarelse kan danne grundlag for udarbejdelsen af foranstaltninger til 
bekæmpelse af bedrageri og spild og dermed sikre en effektiv beskyttelse af Fællesskabets 
finansielle interesser. 
2. Status (anvendelse af EF-traktatens artikel 209 A, stk. 1) 
I EF-traktatens artikel 209 A, stk. 1, fastslås det princip, at Medlemsstaterne træffer de 
samme foranstaltninger til bekæmpelse af bedrageri, der skader Fællesskabets finansielle 
interesser, som til bekæmpelse af bedrageri, der skader deres egne finansielle interesser". 
Denne bestemmelse stadfæster De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis (dom 
af 21. september 1989), hvori rækkevidden af EF-traktatens artikel 5 præciseres. Det 
fremgår af medlemsstaternes rapporter, at de anvender artikel 5, som den er fortolket af 
Domstolen, i kombination med artikel 209 A. De beskriver således oftest både de 
foranstaltninger, de har truffet for at sidestille foranstaltningerne til bekæmpelse af 
bedrageri over for EU-budgettet med de nationale foranstaltninger, og deres 
sanktionssystemers effektivitet. 
2.1 Bestemmelserne 
Der er ikke lagt megen vægt på de forebyggende foranstaltninger i medlemsstaternes 
rapporter. Generelt har medlemsstaterne en speciel sanktionsordning for indtægter (som 
henhører under skatte- og toldlovgivningen) og en anden ordning for udgifter (kun i ringe 
grad differentieret efter udgiftsområdet). 
For indtægternes vedkommende kan sidestillingens omfang vurderes ved at 
sammenligne den straffeordning, medlemsstaterne anvender på EU-indtægterne (de 
traditionelle egne indtægter), med ordningen for de nationale indtægter (moms, 
punktafgifter). 
For udgifternes vedkommende er der i en række medlemsstater særlige strafferetlige 
bestemmelser, der vedrører bedrageri i forbindelse med tilskud og som også omfatter 
EU-tilskud. 
Sammenligningen viste, at der var afvigelser mellem ordningerne for indtægter og udgifter, 
når det drejer sig om de retlige foranstaltningers effektivitet. For en række medlemsstater 
må formålet derfor være at hæve beskyttelsesniveauet. 
Følgende to vigtige konklusioner kan drages: 
93 Se rapporten "Sammenlignende analyse" og "Sammendrag", dok. KOM(95) 556 endelig udg. 
36 
den sammenlignende analyse viste, at kun en del af de nødvendige oplysninger var 
modtaget. Det er derfor absolut nødvendigt at få yderligere oplysninger, specielt med 
hensyn til forebyggelse; 
den differentierede fremgangsmåde (indtægter og udgifter) rejser det spørgsmål, om 
foranstaltningerne er konsekvente og effektive, for de metoder, som den organiserede 
økonomiske kriminalitet anvender, afviger ikke specielt fra hinanden inden for de 
forskellige områder. 
2.2 Den administrative struktur 
Af de beskrivelser af tjenestegrenenes struktur, som findes i medlemsstaternes rapporter, 
fremgår det, at der allerede er eller tænkes oprettet særlige enheder, som skal have 
kompetence med hensyn til samtlige egne indtægter. For så vidt angår kontrollen med 
landbrugsudgifterne, skal de nationale udbetalende organer hovedsagelig sørge for, at 
kravene i EU-lovgivningen efterleves i kvantitativ henseende. Inden for samhandel 
(eksportrestitutioner) er der fortrinsvis særskilte ordninger, og det samme gælder for 
kontrollen med indtægter (bl.a. anføres de funktioner, der udføres af særlige kontrolkorps 
og af de nationale statsrevisorer). 
Strukturfondene kontrolleres af de forvaltninger, der har til opgave at gennemføre EU-
programmerne, især på lokalt plan. 
Den sammenlignende analyse viser, at der i overvejende grad er tale om erfarne 
kontrolorganer, som har bevist deres effektivitet i national sammenhæng (told- og 
skattemyndigheder). Mere generelt er det de regnskabsmæssige bestemmelser, som 
anvendes til at beskytte de nationale finanser i medlemsstater, der også anvendes på EU-
midlerne, som for en stor del udbetales via de nationale budgetter. Dog foregår 
beskyttelsen af Fællesskabets interesser her på et lavere niveau end for indtægternes 
vedkommende. Som følge af, at kontrolbesøgene foretages af de forvaltningsorganer, der 
kun som har ringe kendskab til bedrageribekæmpelse i stor målestok, får kontrollen mere 
karakter af en revision og regnskabskontrol, som ikke er effektiv nok i forhold til de 
metoder, der anvendes af udøverne af omfattende økonomisk kriminalitet. 
Beskyttelsen af EU-finanserne ville kunne øges betydeligt, hvis det ligesom for 
indtægternes vedkommende var specialister i bedrageribekæmpelse på nationalt plan, som 
var organiseret i enheder med omfattende beføjelser til efterforskning, og som var 
uafhængige i forhold til forvaltningsorganerne, der foretog kontrollen. 
2.3 Resultaterne 
For så vidt angår resultaterne, er det kun halvdelen af rapporterne, der giver talmæssige 
oplysninger om dels den gennemførte kontrol, dels de administrative og retlige følger. 
De angivne tal bør i øvrigt behandles med forsigtighed. Der er tale om et følsomt område, 
og et stigende antal afslørede tilfælde kan give anledning til mange forskellige forklaringer, 
lige fra en forbedring af de statistiske meddelelser (hvilket i sig selv er positivt), øget 
aktivitet fra de bedrageribekæmpende instansers side eller endog stigende bedrageri. Dette 
er sikkert grunden til, at kun få medlemsstater har givet detaljerede statistikker, har 
foretaget analyser eller fremsat bemærkninger, der kan anvendes direkte. Man har ikke 
37 
undladt at pege på højrisikosektorerne, men for at der kan udarbejdes typologier på EU-
plan, er det nødvendigt med homogene oplysninger, og sådanne mangler beklageligvis. 
Hvad angår inddrivelse94 af beløb, der er uretmæssigt udbetalt, gør de nationale rapporter 
det ikke muligt at vurdere, i hvilken grad bedrageri over for EU sidestilles med bedrageri 
over for medlemsstaterne. Med enkelte undtagelser er de bestemmelser, som privilegerer 
offentlige tilgodehavender (herunder EU-tilgodehavender) ikke anført. Procedurerne er ikke 
beskrevet, og forbindelsen mellem de finansmyndigheder og undersøgelsesorganeme er 
ikke omtalt. 
For de tværnationale transaktioner bør de muligheder, der ligger i gensidig bistand på told-
og landbrugsområdet, udnyttes bedre. 
3. Status (anvendelse af EF-traktatens artikel 209 A, stk. 2) 
EF-traktatens artikel 209 A, stk. 2, tager sigte på at styrke samarbejdet: "Med forbehold 
af andre bestemmelser i denne traktat samordner medlemsstaterne deres optræden med 
henblik på at beskytte Fællesskabets finansielle interesser mod bedrageri. Med henblik 
herpå tilrettelægger de med hjælp fra Kommissionen et snævert, løbende samarbejde 
mellem de kompetente tjenester i deres administrationer." 
Denne nye bestemmelse supplerer den forpligtelse, der er omhandlet i samme artikels stk. 
1. Dens formål er at skabe forudsætningerne for at forstærke bekæmpelsen af organiseret 
kriminalitet rettet mod EU-midler. Hertil bør der etableres et snævert og regelmæssigt 
samarbejde mellem de berørte tjenester. Det er bl.a. med henblik herpå, at Kommissionen 
har oprettet Det Rådgivende Koordineringsudvalg for Bekæmpelse af Svig (COCOLAF)95. 
Oplysningerne fra medlemsstaterne vedrørende det administrative samarbejde (på 
grundlag af ikke EU-instrumenter), viser at bestemmelserne om samarbejde faktisk 
benyttes. Disse bestemmelsers formål er at beskytte medlemsstaternes finanser. Ikke 
desto mindre er det til beskyttelse af EU's midler nødvendigt med et mere struktureret 
samarbejde for at nå det beskyttelsesniveau, der kræves i medfør af artikel 209 A og 
for at løse de nærværende vanskeligheder (bl.a. fristen for indsendelse af svar). 
På det strafferetlige område tager artikel 209 A specielt sigte på det bredere 
samarbejde, som er nødvendigt for at bekæmpe det internationale bedrageri, der 
gennemføres af organiserede netværk. Forskellene i medlemsstaternes retlige 
behandling er en alvorlig risiko, og det fremgår af samtlige nationale rapporter, at der 
er behov for et direkte og omgående samarbejde. 
Nogle rapporter omtaler også politisamarbejdet, uden dog at skelne klart mellem dette 
og det retlige samarbejde. Det fremhæves, at det på dette område er nødvendigt med 
et administrativt samarbejde, allerede fra den indledende efterforskning i marken 
(udveksling af informationer mellem medlemsstaterne og med Kommissionen). 
Desuden fremsættes nogle meget konkrete forslag til at øge samarbejdet om 
bedrageribekæmpelsen, bl.a. at give de nationale undersøgelsesorganer ensartede 
beføjelser. 
Se kapitel 7, afsnit 4, s. 81. 
Se kapitel 5, afsnit 2, s. 44. 
38 
Hvad angår fællesskabsbestemmelserne om administrativt samarbejde og gensidig 
bistand, fremgår det af de nationale rapporter, at de ikke udnyttes fuldt ud. I nogle 
rapporter nævnes endog en række vanskeligheder, som forhaler undersøgelserne og 
bekæmpelsen (forskelle af administrativ, retlig og teknisk karakter, som forhindrer 
udvekslingen af information mellem medlemsstaterne). 
4. Spørgsmål til nærmere overvejelse 
Undersøgelsens oprindelige formål, som var at fastslå, om Fællesskabets finansielle 
interesser beskyttes på nøjagtig samme måde som medlemsstaternes egne, blev ikke 
opfyldt. Selv om rapporterne indeholdt mange oplysninger, var disse dog ikke fuldstændige 
nok til, at der kunne foretages en sammenlignende analyse af resultaterne af bekæmpelsen 
af bedrageriet mod medlemsstaternes budgetter og mod EU-budgettet. 
Selv om princippet om ensartet beskyttelse kunne bekræftes, er det vanskeligt at udtale sig 
om dets egentlige udbredelse i Unionen. Analyseres de indførte foranstaltninger 
(bestemmelser, tilrettelæggelse) ses, at EU-indtægterne i det store og hele er bedre 
beskyttet end udgifterne, og at landbrugsudgifterne kontrolleres bedre end udgifterne til 
strukturforanstaltninger. 
På det nuværende stadium har der ikke kunnet påvises ensartethed. Beskyttelsen af de 
finansielle interesser er ligeledes forskellig fra medlemsstat til medlemsstat. De konkrete 
foranstaltninger må derfor evalueres løbende for at sikre gennemsigtighed i Fællesskabets 
finansielle forvaltning og en troværdig beskyttelse af dets finansielle interesser. Dette 
medfører, at ligestillingsprincippet bør suppleres med begrebet en ensartet beskyttelse 
overalt i Fællesskabet. 
Kommissionen har derfor forelagt Rådet en række spørgsmål til overvejelse. Disse findes 
i den sammenlignende analyse som konklusion efter hver af rapportens dele. 
For det første er der ligestillingsprincippet. Ud over de problemer, det medfører at 
have én strategi for beskyttelse af indtægterne og en anden for kontrol af udgifternes 
anvendelse, er det vigtigste at have de rette midler til opgaven, dvs. midler, der er 
effektive og kan virke afskrækkende på de kriminelle organisationer, som er 
specialiseret i økonomisk kriminalitet. Dette gælder også for forebyggelsen, som ikke 
kunne analyseres tilstrækkeligt på grundlag af medlemsstaternes rapporter. 
På denne baggrund synes det i forbindelse med udgifterne nødvendigt at føre en klar 
politik med administrative sanktioner. Sådanne sanktioner findes på nationalt plan. De 
er naturligvis autonome, men de kunne supplere de administrative EU-sanktioner, som 
bl.a. findes på landbrugsområdet. Kommissionens horisontale forordning, som er 
vedtaget af Rådet96, kan blive retsgrundlaget, bl.a. for indførelse af effektive sanktioner 
på udgiftsområdet generelt. 
På samme måde kan transformeringen til national lovgivning af konventionen om 
beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser være det 
retsgrundlag, som medlemsstaterne kan anvende til klart at fastslå, at bedrageri til 
Se kapitel 1, afsnit 2, s. 9. 
39 
skade for Fællesskabets budget er strafbart . I denne forbindelse må også juridiske 
personer, som modtager EU-tilskud, kunne straffes i tilfælde af bedrageri. 
Medlemsstaternes strafferet bør gøres mere ensartet for at undgå, at der er områder, 
hvor straffene er lempeligere, og at de økonomiske transaktioner omdirigeres hertil. 
For det andet er der spørgsmålet om, hvorledes medlemsstaternes organer for kontrol 
og bedrageribekæmpelse skal organiseres. De instanser, der tager sig af undersøgelse, 
bør have de beføjelser, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver i en 
stadig mere kompliceret sammenhæng. Endvidere skal det understreges, at der er 
konstateret en udvikling i retning af flere tværfaglige enheder, som har sådanne 
beføjelser. Af de talrige eksempler kan nævnes Belgiens OCDEFO (det centrale kontor 
for bekæmpelse af organiseret økonomisk kriminalitet), der omfatter specialister inden 
for told og skat samt undersøgelsesdommere og politifolk. Det italienske "Guardia di 
Finanza" er på vej til at blive et vigtigt instrument i den politik, der på højeste niveau 
er fastlagt af det tværministerielle udvalg til bekæmpelse af bedrageri mod 
Fællesskabet98. 
Listen er langt fra udtømmende, men eksemplerne viser en interessant tendens, som 
det er værd at understrege, fordi det erkendes, at bekæmpelsen af bedrageri mod EU 
er af en særlig karakter (langvarige og omfattende undersøgelser, som kræver 
medvirken af specialister inden for forskellige områder). 
For det tredje er der resultaterne af bedrageribekæmpelsen. Skal risikoen for bedrageri 
begrænses, må de forhold, der konstateres "i marken", udnyttes. Således har 
medlemsstaternes rapporter vist, at medlemsstaterne er bevidste om, at bedrageriet 
foregår på tværs af grænserne, og at der bør træffes foranstaltninger derefter. 
Der foreligger så mange informationer om bedrageri, at også kendskabet til resultaterne 
af bedrageribekæmpelsen må forbedres, lige fra efterforskningen over inddrivelsen af 
de involverede beløb til anvendelsen af sanktioner over for de skyldige. 
Det er derfor nødvendigt, at medlemsstaternes arbejdsmetoder gøres mere ensartede. 
Det gælder kontrollen, som bør søges gennemført på samme niveau i hele 
Fællesskabet, og det gælder reglerne for inddrivelse og administrative sanktioner samt 
deres anvendelse. 
Flere af medlemsstaternes rapporter indeholder et ønske om, at EU-lovgivningen 
forenkles. Kommissionen deler dette ønske, og dens tiltag i denne retning har til 
formål at forhindre, at det bliver lettere at begå bedrageri på grund af regler, der er for 
komplicerede. 
Endelig er der spørgsmålet om samarbejde. Et antal af rapporterne omtaler, at det er 
nødvendigt at udvikle dette. I samme forbindelse kan de problemer, der nævnes i 
forbindelse med den gensidige bistand, søges løst. 
Se kapitel 1, afsnit 3, s. 13. 
Udvalget blev oprettet i 1992 med udgangspunkt i EF-traktatens artikel 209 A, og refererer til 
premierministerens egen afdeling for koordinering af EU-politik, hvortil Guardia de Finanza's 
operationelle enhed er knyttet ved premierministerens dekret af 11.01.1995. 
40 
Det er også nødvendigt at forbedre det praktiske samarbejde mellem de tjenester, der 
er ansvarlige for at forfølge alvorligt og kompliceret bedrageri, bl.a. ved etablering af 
personlige kontrakter og udveksling af embedsmænd. 
Hvad angår samarbejdet omkring håndhævelsen af bestemmelserne, viser 
oplysningerne i medlemsstaternes rapporter, hvor nødvendigt det er, at de nationale 
myndigheder råder over effektive midler, således at de kan leve op til kravene om 
beskyttelse af EU-finanserne. Dette vil kræve en mere flydende informationsudveksling 
mellem medlemsstaternes myndigheder og de kompetente tjenestegrene i 
Kommissionen, øgede kontrolmidler og -beføjelser for de ansatte, der arbejder med 
bedrageribekæmpelse, og, på det strafferetlige område, gennemførelse af de 
nødvendige foranstaltninger, således at konventionen om den strafferetlige beskyttelse 
af Fællesskabets finansielle interesser hurtigt kan træde i kraft. 
På samme måde er det nødvendigt at tilpasse informationssystemerne for at 
effektivisere EU-instrumenterne til gensidig bistand. Det bør undersøges, hvorledes 
forskellige af de samarbejdsformer, der omtales i rapporterne, kan udbygges (f.eks. 
krydscheck af varer i fri omsætning). 
Den gensidige bistand i forbindelse med inddrivelse af EU-tilgodehavender bør gøres 
mere effektiv for alle budgetområder. 
Det rådgivende koordineringsudvalg for bekæmpelse af svig afholder møder med 
regelmæssige mellemrum for at drøfte ordningernes fordele og ulemper og for at 
planlægge de nødvendige tilpasninger. 
* * 
Kommissionens analyse er første etape af et omfattende projekt, som tager sigte på at 
forbedre alle aspekter af bedrageribekæmpelsen, både forebyggelsen af bedrageri, 
anvendelsen af straffeforanstaltninger, og det samarbejde, der bør indgå som et vigtigt 
element. Der bør ligeledes skabes optimale betingelser for medlemsstaternes kontrol og 
kontrollen på EU-plan, med udgangspunkt i den reelle risiko og i realiteterne. 
Troværdigheden af de foranstaltninger, der udformes på det højeste politiske niveau, vil 
afhænge af, om der gøres konkrete fremskridt inden for alle områder af beskyttelsen af 
Fællesskabets finansielle interesser. 
Forslag til den kommende gennemførelse af denne målsætning vil blive forelagt Det 
Europæiske Råd. 
Det Europæiske Råd i Madrid fastslog, at EU's finanser kun kan beskyttes tilstrækkeligt, 
hvis kontrollen af de . gennemførte politikker er på samme høje niveau overalt i 
Fællesskabet. Institutionerne og medlemsstaterne holder sig denne målsætning for øje. 
41 
KAPITEL 5: SAMARBEJDE OG PARTNERSKAB 
Traditionen tro gøres der i dette kapitel rede for de seminarer om bedrageribekæmpelse, 
som Kommissionen afholder, enten på eget initiativ eller fordi medlemsstaterne anmoder 
om det. Dialogen med de involverede nationale myndigheder er ikke begrænset til disse 
arrangementer, men foregår også via bilaterale møder med de kompetente myndigheder 
eller inden for de institutionelle rammer, som EU har skabt omkring 
bedrageribekæmpelsen, nærmere betegnet Det Rådgivende Koordinationsudvalg for 
Bedrageribekæmpelse (COCOLAF). Udvalget blev oprettet i 1995 med det formål at få et 
samlet overblik over bedrageribekæmpelsen. 
Sideløbende hermed fortsætter medlemsstaterne med at tilpasse deres 
bedrageribekæmpelsestjenester, så de i højere grad svarer til bedrageriets tværfaglige 
karakter. De tager i stadig højere grad kontakt med Kommissionen, og begge parter har 
taget en lang række initiativer. Der vil i dette kapitel blive nævnt nogle eksempler, nemlig 
i afsnit 3. 
AFSNIT 1: SEMINARER, KONFERENCER SAMT UDVEKSLING AF EMBEDSMÆND 
Siden oprettelsen af UCLAF (i 1988) er der afholdt en række generelle seminarer for at 
oplyse om den koordinerende indsats, der gøres af dette direktorat og af Kommissionens 
andre specialtjenester. En lang række emner er her blevet behandlet, og så godt som alle 
de implicerede nationale tjenester rundt om i medlemsstaterne har deltaget. 
Det er vigtigt, at arbejdsmetoderne (kontrol og undersøgelser på stedet) tilpasses, så der 
kan tages bedre hensyn til bedragerisagernes EU-dimension. De økonomiske forhold er 
i stadig udvikling, og det samme gælder bedragerimetoderne. Kommissionens "generelle" 
seminarer tog derfor i første omgang sigte på at gøre bedrageribekæmpelsesmedarbejderne 
i marken opmærksom på de særlige træk, der kendetegner EU-bedrageri på tværs af 
grænserne. 
Disse generelle seminarer er (med undtagelse af seminarer til fordel for de nye 
medlemsstater) i 1995 blevet afløst af mere målrettede aktioner. Kommissionen har i 
overensstemmelse med sit arbejdsprogram fortsat arrangeret specialkurser for nationale 
embedsmænd, der i deres eget land er involveret i bekæmpelsen af bedrageri med EU-
midler. 
Der er afholdt generelle uddannelseskurser for embedsmænd fra de nye medlemsstater, 
dels i Bruxelles for nogle få højtstående embedsmænd (informationsseminarer for 
svenske, finske og østrigske embedsmænd), dels i medlemsstaterne, således f.eks. i 
Finland og Sverige 99, idet der her var tale om et større antal embedsmænd. 
Deltagerne kom fra skattevæsenets og toldvæsenets efterforskningstjeneste, 
finansinspektionen, politiet og de retlige myndigheder. 
Et andet område, som Kommissionen prioriterer højt, er specialuddannelse af 
personalet i tjenester og organer, der deltager i bekæmpelsen af økonomisk og finansiel 
Der vil blive afholdt et seminar i Østrig i første kvartal af 1996. 
42 
kriminalitet, således også i retsforfølgning og andre retslige procedurer (f.eks. 
uddannelse af inspektionshold, der arbejder i marken, og af personale i administrative 
og retslige myndigheder). 
Der er således afholdt en række specialuddannelseskurser i Bruxelles: f.eks. for højtstående 
danske politiembedsmænd, for inspektører fra kontrolafdelingen under det nederlandske 
økonomiministerium og for inspektører fra det italienske Guardia di Finanza. Der er 
afholdt 5 seminarer i medlemsstaterne: et seminar vedrørende strukturfondene100 for 
personalet i IGAT (generalinspektoratet for fysisk planlægning) i Portugal, et seminar i 
Kôln for anklagere, der står for retsforfølgning af økonomisk kriminalitet, herunder 
bedrageri med EU-midler, et seminar i Barcelona om Samhørighedsfonden, et seminar i 
Deauville i Frankrig for kriminalbetjente og i Athen for ansatte, der står for forvaltning, 
kontrol og retsforfølgning af uregelmæssigheder på strukturfondsområdet. 
Kommissionen håber, at den ved at afholde sådanne forskellige uddannelseskurser kan 
udvikle et frugtbart og mere direkte samarbejde med de pågældende nationale organer101. 
Etableringen af direkte kontakt mellem fællesskabsorganerne og de nationale tjenester, der 
står for det daglige bedrageribekæmpelsesarbejde, vil efter Kommissionens opfattelse sikre 
den gensidige forståelse og tillid, der ligeledes søges fremmet gennem arbejde i 
workshops102 med henblik på forberedelse af efterforskningsarbejde eller efterforskning af 
sager, hvor flere sektorer er involveret. 
Desuden afholder Fællesskabet, som led i forberedelsen af en kommende udvidelse, i de 
central- og østeuropæiske lande seminarer og møder med de tjenester, der står bekæmpelse 
af økonomisk kriminalitet, og som Kommissionen før eller siden på mere permanent basis 
vil skulle samarbejde med om bedrageribekæmpelse. Der blev således den 10. og 11. juli 
1995 i Bruxelles afholdt et første informationsmøde om praktisk samarbejde og 
informationsudveksling. Heri deltog 8 inspektører fra det tjekkiske toldvæsen (som 
Kommissionen har samarbejdet med om en række konkrete sager). 
Kommissionen vil fremover afholde mindre, men til gengæld mere målrettede seminarer, 
i lighed med de arrangementer, der er afholdt siden 1994 (idet disse har vist sig at være 
de mest effektive). 
Endelig blev der i 1995 som led i M ATTHA EU S-programmet (EF-handlingsprogram 
vedrørende faglig uddannelse af toldembedsmænd, som forvaltes af GD XXI) afholdt 14 
seminarer, hvoraf de 7 specielt drejede sig om bekæmpelse af toldbedrageri. Endvidere 
blev der afholdt 11 seminarer som led i MA ITHAEUS TAX-programmet103. Tre af 
seminarerne henvendte sig specielt til de embedsmænd, der står for moms og punktafgifter 
i de tre nye medlemsstater. De drejede sig om EF-ordningerne for moms og punktafgifter. 
Dzr vil i 1996 blive lagt særlig vægt på uddannelse vedrørende dette specielle område samt vedrørende 
Samhørighedsfonden. 
Se afsnit 3 i dette kapitel, s. 45. 
Sådanne arbejdsgrupper, hvor man undersøger konkrete sager, giver gode muligheder for i fællesskab 
at drøfte problemerne og finde løsninger. Løsningen består som regel i at styrke det retlige samarbejde 
(se kapitel 2, afsnit 3) eller udnytte eksisterende eller nye aktionsmidler (hvilket eventuelt kan indebære, 
at Kommissionen må fremsætte forslag om nyt retsgrundlag). 
Formålet med dette program er at forbedre det administrative samarbejde og fremme den gensidige 
forståelse i forbindelse med medlemsstaternes gennemførelse af det indre marked, når det drejer sig om 
indirekte beskatning. Kontrolforanstaltninger til forebyggelse af bedrageri spiller en vigtig rolle i den 
forbindelse. 
43 
Embedsmænd fra medlemsstaterne redegjorde for det indre markeds funktion og 
delagtiggjorde de øvrige deltagere i deres erfaringer ved at forklare, hvilke kontrolsystemer 
og -procedurer de anvender. 
Som led i Matthaeus og Matthaeus Tax-programmerne udveksles der ligeledes 
embedsmænd mellem medlemsstaternes toldadministrationer (390 udvekslinger i 1995) og 
mellem deres skatteadministrationer (118 embedsmænd udvekslet i 1995). Sideløbende 
hermed foregik der i medlemsstaterne 60 udvekslinger specielt vedrørende udvikling af 
revisionsmetoder i forbindelse med kontrol af virksomhedsregnskaber. 
AFSNIT 2 : DET RÅDGIVENDE KOORDINATIONSUDVALG FOR BEKÆMPELSE AF 
BEDRAGERI (COCOLAF) 
COCOLAF's aktiviteter er blevet udvidet i 1995. På baggrund af de gode erfaringer fra det 
foregående år104 har Kommissionen, der beklæder formandsposten i udvalget, og 
medlemsstaternes delegationer videreført arbejdet med de forskellige emner, der har at gøre 
med beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser, bl.a. i forbindelse med 
gennemgangen af Kommissionens 1995-arbejdsprogram for bedrageribekæmpelse og 
årsberetningen for 1994. 
Udvalget har holdt tre plenarmøder i 1995, nemlig 1. februar, 31. maj og 1. juni (2 dage) 
og 4. oktober. 
Betydningen af udvalgets arbejde blev understreget i Rådets konklusioner af 19. juni 1995 
og 27. november 1995 om bedrageribekæmpelse. Rådet understreger heri navnlig 
opfølgningen af Kommissionens arbejdsprogram for bedrageribekæmpelse og 
gennemgangen af dens årsberetning for 1994 samt opfølgningen af de nationale beretninger 
og Kommissionens sammenlignende analyse af de aspekter, der falder ind under EF-
traktaten105. 
Der blev under arbejdsmøderne fokuseret dels på gennemgangen af ovennævnte 
beretninger, dels på at få udviklet såvel juridiske som praktiske redskaber, der skal gøre 
bedrageribekæmpelsen mere effektiv. Medlemsstaterne havde her mulighed for at opnå 
information direkte fra Kommissionens repræsentanter. 
Man drøftede indgående en række spørgsmål vedrørende den løbende informationsstrøm 
dels mellem medlemsstaterne indbyrdes, dels mellem de nationale tjenestegrene og 
Kommissionens centrale tjeneste for bedrageribekæmpelse (UCLAF). Drøftelserne drejede 
sig især om indberetning af bcdrageritilfælde opdaget af medlemsstaterne i forbindelse med 
strukturfondene og Samhørighedsfonden. 
Der blev redegjort for arbejdet i de forskellige udvalg, der på deres respektive fagområder 
er involveret i bedrageribekæmpelsen, nemlig Udvalget for Gensidig Bistand, Det 
Rådgivende Udvalg for Egne Indtægter (CCRP) og Det Stående Udvalg for Administrativt 
Samarbejde om Indirekte Beskatning. 
COCOLAF blev oprettet ved Kommissionens afgørelse af 23.2.1994, se årsberetningen om bekæmpelse 
af svig for 1994. 
Se kapitel 4, eneste afsnit, s. 35. 
44 
I forbindelse med disse udvalg er der undertiden nedsat underudvalg eller "tekniske" 
arbejdsgrupper bestående af eksperter fra medlemsstaterne og repræsentanter for de 
tjenestegrene i Kommissionen, hvis arbejde kan have betydning for bedrageribekæmpelsen. 
I den forbindelse kan bl.a. nævnes arbejdsgruppen SCENT/CIS (under Udvalget for 
Gensidig Bistand), undergruppen for uregelmæssigheder på landbrugsområdet, 
arbejdsgrupperne vedrørende informatik og regnskab, undergruppen for inddrivelse under 
CCRP og endelig undergruppen for bedrageribekæmpelse under Det Stående Udvalg for 
Administrativt Samarbejde om Indirekte Beskatning. 
AFSNIT 3: PARTNERSKABET MED BEDRAGERIBEKÆMPELSES-
AFDELINGERNE I MEDLEMSSTATERNE 
Kommissionen nævnte allerede i sin årsberetning for 1994 de kontakter, der er etableret 
mellem Kommissionen (UCLAF) og visse specialiserede organer i medlemsstaterne. 
Kontakterne, der ofte er uformelle, skal ses som led i en overordnet politik, der nævnes 
i Kommissionens program for bedrageribekæmpelse. 
Udvekslingen af erfaringer finder sted under møder, hvor der især lægges vægt på de 
praktiske aspekter af de bedrageribekæmpelsesundersøgelser, der gennemføres i fællesskab, 
og hvis resultater direkte kan måles. Også uddannelsesforanstaltninger og målrettede 
seminarer åbner en række muligheder, som Kommissionen seriøst forsøger at udnytte så 
godt som muligt. 
Der har været tale om konstruktive og positive kontakter, idet Kommissionen i hele 1995 
aktivt har samarbejdet med hver enkelt af de nationale tjenester, der står for bekæmpelsen 
af bedrageri med EU-midler i medlemsstaterne. Det drejer sig specielt om toldvæsenet, der 
i første omgang berøres, når bedrageriet sker i forbindelse med komplekse transaktioner 
vedrørende vareudveksling, der nødvendiggør en betydelig grad af koordination mellem 
de forskellige landes toldvæsen, en koordination der foregår efter veletablerede procedurer 
på unionsplan. Men der kan også være tale om finanskontrollen, der henhører under 
økonomi- og finansministerierne (f.eks. Inspection Générale des Finances i Frankrig og 
IGAE i Spanien106), de nationale tilsynsorganer inden for de forskellige sektorer (navnlig 
den sociale sektor) og visse af kriminalpolitiets afdelinger i forbindelse med sager, der 
kræver retsforfølgning, således f.eks. hvis sagen drejer sig om organiseret økonomisk 
kriminalitet. 
Som eksempel kan nævnes det belgiske "bagmandspoliti" (Office Central de Lutte contre 
la Délinquance Economique et Financière Organisée (OCDEFO))107. Organet er underlagt 
det belgiske justitsministerium. Det består af udstationeret personale fra politiet, 
anklagemyndigheden og Comité Supérieur de Contrôle. Hver af disse tjenester har sin egen 
måde at gribe tingene an på og vil således - som nævnt i beretningen - kunne medføre en 
fornyelse af det politimæssige arbejde til gavn for det retlige arbejde. 
Organet udfører konkrete undersøgelser vedrørende de dele af Fællesskabets budget, der 
direkte berøres af de forskellige former for organiseret bedrageri. Det får endvidere pålagt 
Intervenciôn General de la Administracion del Estado. 
OCDEFO offentliggjorde sin første årsberetning i november 1995. 
45 
efterforskningsopgaver vedrørende hvidvaskning af penge, alvorligt skattesvig, børssvindel 
og groft socialt bedrageri. 
Med samme formål har det italienske Guardia di Finanza oprettet en specialenhed108 til 
bekæmpelse af bedrageri med EU-midler for på passende måde at leve op til det krav, der 
stilles i EF-traktatens artikel 209 A, stk. 1, nemlig at Fællesskabets finansielle interesser 
skal beskyttes på samme måde som landets egne finanser. 
Guardia di Finanza er et tværfagligt organ, der tager sig af en række forskellige områder: 
markedsinterventioner, egne indtægter og strukturfondene. Det råder over de nødvendige 
midler til at kunne foretage en tilbundsgående kontrol og dækker hele landet. 
Den italienske regering har ønsket, at denne specialenhed skulle være det centrale organ, 
der står for kontrollen med overtrædelser til skade for De Europæiske Fællesskabers 
budget. Oprettelsen af denne enhed skal sikre kontinuitet i arbejdet, og det må 
understreges, at specialenheden netop varetager permanente opgaver. 
I Spanien er det Guardia civil, der står for beskyttelse og overvågning af statens finanser, 
og som således har ansvaret for de foranstaltninger, der er nødvendige til bekæmpelse af 
enhver form for smugleri og lignende overtrædelser både til lands og til vands i hele 
Spanien. 
Guardia civil har dels administrative politibeføjelser, dels retlig kompetence og kan derfor 
gennemføre enhver form for efterforskning lige fra administrativ konstatering af 
kendsgerninger til retsforfølgelse og afstraffelse i forbindelse med mere komplicerede 
overtrædelser begået af tværnationale forbryderorganisationer. 
AFSNIT 4: GENSIDIG ADMINISTRATIV BISTAND PÅ TOLDOMRÅDET 
MELLEM FÆLLESSKABET OG TREDJELANDE 
På grundlag af de forhandlingsdirektiver, som Rådet har vedtaget skal gælde for indgåelse 
af aftaler med tredjelande, der indeholder protokoller om gensidig bistand på toldområdet, 
har Kommissionen videreført samarbejdet med en række lande for således at styrke de 
instrumenter, Fællesskabet råder over til bekæmpelse af toldbedrageri. 
Der er i 1995 blevet paraferet eller undertegnet aftaler indeholdende sådanne bestemmelser 
med Tunesien (undertegnelse den 17. juli 1995), Marokko (parafering den 16. november 
1995), Israel (parafering den 20. november 1995 og underskrivning af interimsaftale den 
18. december 1995) og Slovenien (undertegnelse den 15. juni 1995) samt med Armenien, 
Aserbajdsjan og Georgien (undertegnelse den 15. og 19. december 1995). 
Der er indgået aftaler med de fleste af SNG-landene. For at muliggøre gensidigt 
administrativt samarbejde på toldområdet om spørgsmål henhørende under Fællesskabets 
kompetence, indtil disse aftaler træder i kraft, er der indgået interimsaftaler med følgende 
lande: Belarus (i juni 1995), Kirgisistan (9. februar 1995), Moldova (2. oktober 1995), 
Rusland (17. juli 1995) og Ukraine (1. juni 1995). 
108 På italiensk hedder den "Nucleo Speciale per la repressione delle frodi comunitarie". 
46 
De frihandelsaftaler, der blev indgået med de baltiske lande i 1994, trådte i kraft 1. januar 
1995. Europaaftalerne med Tjekkiet, Slovakiet, Rumænien og Bulgarien trådte i kraft 1. 
februar 1995. Den gensidige bistand går således ud over Fællesskabets område, idet den 
omfatter de her nævnte lande. 
Der har fortsat været forhandlinger med Færøerne, Jordan, Egypten, Libanon, og Sydafrika 
samt med USA, Canada og Sydkorea. 
Endelig kan det nævnes, at Europa-Parlamentet har godkendt indgåelsen af aftalen om 
oprettelse af en toldunion mellem Fællesskabet og Tyrkiet, der ligeledes omfatter en 
protokol om gensidig bistand, og som trådte i kraft 1. januar 1996. 
47 
KAPITEL 6: UNDERSØGELSER 
Praksis viser hvert år, at der er god grund til at beskytte EU's økonomiske interesser. Der 
kan på baggrund af de forekommende handlingsmønstre generelt tales om to forskellige 
kategorier. 
For det første er der, hvad man kunne kalde individuelle handlinger, der begås af erhvervs­
drivende, som på baggrund af deres konkurrencestilling på de internationale markeder 
søger at opnå så mange markedsandele som muligt, hvilket undertiden får dem til at 
fortolke de gældende bestemmelser på grænsen af, hvad der er lovligt. Sådanne tilfælde 
kan ofte have et nationalt tilsnit, og det er så Kommissionens opgave - alt efter hvilke 
bedragerityper og vanskeligheder der måtte være tale om - at være medlemsstaterne 
behjælpelige i deres kontrolarbejde, specielt med hvilke metoder, der benyttes inden for 
EU. 
For det andet er der de bevidst svigagtige og omhyggeligt organiserede handlinger, der 
indebærer et kriminelt aspekt forstået i ordets videste forstand. Denne type bedrageri begås 
enten af enkeltpersoner, hvis ulovlige aktiviteter får dem til at slutte sig sammen i de orga­
niserede netværk, eller af den økonomiske eller organiserede kriminalitet, der ofte har en 
formidabel evne til at mobilisere de helt store specielt finansielle midler. Denne form for 
bedrageri er grænseoverskridende og kan også bestå af et kompleks af selvstændige, men 
indbyrdes forbundne sager i forskellige medlemsstater, som ofte har én og samme, i første 
omgang usynlige bagmand. Det er klart, at sådanne handlinger er ødelæggende for 
Fællesskabets, institutionernes og medlemsstaternes anseelse. 
Det er derfor Kommissionens opgave målrettet og bestemt at bekæmpe bedrageriet i 
samarbejde med medlemsstaternes undersøgelsesmyndigheder. Med henblik herpå har den 
rent internt besluttet at koncentrere indsatsen i én uafhængig, specialiseret tjenestegren, 
som skal støtte myndighederne i de medlemsstater, der ikke råder over en sådan 
opbygning. Generelt set er kontrol og afsløring af bedragerisager naturligvis ikke et mål 
i sig selv, men det er nødvendigt at hæve niveauet for bekæmpelse af den omfattende 
kriminalitet og at straffe groft bedrageri til skade for EU's budget ensartet i alle 
medlemsstaterne, da fænomenets omfang og kompleksitet kræver, at der skrides ind 
øjeblikkeligt og helst med så afskrækkende virkning som muligt. Derfor er det da også et 
højt ønske hos Kommissionen, at medlemsstaterne, som led i det arbejde, der pågår i 
Rådet109, skal iværksætte en passende straffepolitik. Så snart efterforskningen foregår uden 
for deres territorium, er medlemsstaterne jo begrænsede i deres handleevne, procedurerne 
trækker ud i det uendelige, og Kommissionen kommer til at spille en væsentlig rolle -
specielt fordi den har sat sig for at etablere et effektivt retligt samarbejde mellem de 
nationale myndigheder, der er involveret i de pågældende sager. 
Det er et faktum, at det omfattende bedrageri, der foregår, praktisk taget altid er grænse­
overskridende. Faktisk bliver de fremgangsmåder, der benyttes, mere og mere udspekule­
rede, jo større beløb der står på spil. De netværk, der står bag, benytter selv det mindste 
lille smuthul til at drage fordel af udviklingen. De tilpasser effektivt deres opbygning og 
skaffer sig informations- og finansieringskanaler i og undertiden endog uden for Den 
Europæiske Union. 
Se bl.a. kapitel 1, afsnit 4, s. 17. 
48 
De vanskeligheder, medlemsstaterne og Kommissionen har at kæmpe med, er mange, og 
de hænger snævert sammen med karakteren af den organiserede økonomiske kriminalitet, 
der maskerer sit hovedformål, som er udplyndring af EU's finanser, så det fremstår som 
fuldt lovligt. Den organiserede kriminalitet søger således at udnytte de svage punkter 
maksimalt, der opstår, når fællesskabslovgivningen og de nationale lovgivninger skal 
arbejde sammen, idet den udser sig de områder, der er defineret som følsomme og svære 
at holde kontrol med, og hvor den potentielle vinding er meget høj i forhold til den meget 
lille risiko, der er, når der ikke findes målrettede sanktionsmuligheder. 
Der er her især tale om fællesskabsforsendelserne, hvor der stadig i alt for begrænset 
omfang gøres brug af kautionssystemet over for "den hovedforpligtede", når et bedrageri 
afsløres110. 
Den organiserede kriminalitet er også involveret i andre typer af bedrageri til skade for 
EU's budget, herunder i svindel med oprindelsen for og værdien af varer eksporteret fra 
visse tredjelande til EU, men også i bedrageri i forbindelse med præferenceordningerne. 
Det fremgår af undersøgelserne, at de bedragerier, visse erhvervsdrivende har begået inden 
for dette område, vedrører fiere medlemsstater og indebærer, at de samme penge udbetales 
flere gange inden for samme periode. De forsvarssystemer, de pågældende har opbygget, 
forudsætter ligeledes omfattende forberedelser og indbyrdes aftaler mellem leverandørerne 
i tredjelandene og importørerne. 
Nogle sager har vist, at der findes organisationer, normalt uden for EU, som takket være 
forbindelser i flere forskellige lande kan fremskaffe både falske og ægte oprindelsescertifi­
kater udstedt til dækfirmaer, som giver købere i EU mulighed for frit at omsætte varerne 
uden at skulle betale de afgifter, der normalt forfalder (almindelig told eller antidumping­
told). 
I andre sager er der taget initiativ til bedrageriet i EU, som f.eks. når virksomheder i med­
lemsstaterne bevidst leverer råstoffer, der ikke har oprindelsesstatus, til den forarbejdende 
industri og så importerer de færdige produkter med præferenceoprindelsescertifikat, vel 
vidende at dette ikke kan være opnået på legal vis. 
I begge tilfælde er den faktiske oprindelse - i hvert fald tilsyneladende - blevet "hvid­
vasket" ved toldformaliteterne. Modtagerne kan markedsføre varerne ad de legale distribu­
tionskanaler inden for EU uden at være nødt til at løbe den yderligere risiko og betale de 
yderligere omkostninger, det ville indebære at skulle sælge varerne illegalt. 
* 
* * 
Kapitlets logiske opbygning følger disse konstateringer. Da stigningen i antallet af afslø­
rede bedragerier af grænseoverskridende art har fulgt udviklingen i import/eksport-transak­
tioner mellem medlemsstaterne og tredjelande, er det faldet naturligt at behandle alle de 
berørte sektorer under samme overskrift med særskilt angivelse af hver enkelt sag. 
Se kapitel 2, afsnit 3, pkt. 1, s. 23. 
49 
Tallene taler for sig selv: 
Ud af de mere end 12 000 sager til skade for de traditionelle egne indtægter og 
udgifterne finansieret over EUGFL, Garantisektionen, som medlemsstaterne har 
indberettet i perioden 1991-1995, tegner 120 sager (1% af det samlede antal) sig alene 
for mere end 50% af de samlede budgetvirkninger. Det fremgår desuden, at 3% af de 
indberettede sager hver for sig vedrører beløb på over 1 mio. ECU, hvilket tilsammen 
svarer til mere end to tredjedele af det samlede beløb for alle indberetningerne 
(toldunddragelser, uretmæssigt afholdte udgifter eller modtagne beløb). 
Ud af de 273 sager, Kommissionens tjenestegrene har undersøgt i samme periode, 
vedrører 20% beløb på over 100 000 ECU, og i halvdelen af disse sager er der tale 
om beløb på over 1 mio. ECU. 
Der er ganske vist kun meget få bedragerisager, der involverer organiseret kriminalitet, 
men de har til gengæld en stor indvirkning på budgettet, og Kommissionen koncentrerer 
derfor hele sin opmærksomhed og indsats om disse sager. Det er også inden for disse 
områder, hvor bedrageriet organiseres fra et eller flere lande, at der er behov for aktiv 
støtte fra Fællesskabet. 
De eksempler på undersøgelser, der er behandlet i dette kapitel, viser i kraft af deres 
økonomiske betydning og indbyrdes forskelligartethed, at det er nødvendigt, at der udvises 
årvågenhed af såvel medlemsstaternes som EU's bedrageribekæmpelsesenheder. 
AFSNIT 1: OMFATTENDE ORGANISERET BEDRAGERI PÅ TVÆRS AF 
LANDEGRÆNSERNE 
I dette afsnit beskrives en række undersøgelser, hvor Kommissionen i et betydeligt antal 
tilfælde har aflagt kontrolbesøg på stedet i samarbejde med medlemsstaterne. Disse 
kontrolbesøg har bl.a. ført til afsløring af omfattende grænseoverskridende og organiseret 
svindel med mælkeprodukter, korn og ris, olivenolie, oksekød, tobak, sukker og vin. I et 
særligt afsnit behandles cigaretsmugling (som sorterer under en task force, Kommissionen 
har oprettet), Den Europæiske Socialfond (strukturpolitikkerne) og turisme (direkte 
udgifter). 
De undersøgelser, der redegøres for i dette afsnit, har undertiden ført til operationer, der 
har strakt sig over fiere år1". De ansvarlige myndigheder i medlemsstaterne har sammen 
med Kommissionen gjort et stort stykke arbejde for at optrævle bedragerierne, og det er 
lykkedes at afsløre omfattende ulovlig handel, som der ofte står organiseret kriminalitet 
bag. Det drejer sig om komplekse grænseoverskridende bedragerisager, der involverer liere 
medlemsstater og nogle bestemte tredjelande. Der er i denne forbindelse oprettet et snævert 
samarbejde mellem myndighederne i medlemsstaterne og i tredjelandene. 
Visse sager er omtalt første gang i de tidligere årsberetninger, især for 1993 og 1994. 
50 
1.1 Raffineret sukker"2 
Det er blevet fastslået, at 1 375 t C-sukker, der skulle have været eksporteret til Østeuropa, 
men som aldrig kom uden for Italien, er blevet anvendt i den indenlandske vinproduktion. 
I forbindelse med den samme undersøgelse anslår man, at ca. 1 243 t sukker (ikke C-
ordning sukker) ligeledes er blevet anvendt til at søde vin med. 
Ud af de 65 personer, der er anklaget for smugleri, ulovlig anvendelse af sukker til 
vinfremstilling, afgiftsunddragelse og falskneri, er de 38 blevet varetægtsfængslet. 
Sagens retlige følger i Italien i 1995 er meddelt Kommissionen af anklagemyndigheden i 
Asti. 
De italienske myndigheder har endnu ikke afgjort, om der er sket andre overtrædelser til 
skade for EU's budget. 
1.2 Eksport af ost, kød og mælkeprodukter"3 
Varerne er blevet sendt til Grækenland og ikke som opgivet eksporteret til Jordan, 
Bulgarien og Libanon med udbetaling af restitution. 
Undersøgelserne har vist, at bedrageriet var organiseret af professionelle i økonomisk kri­
minalitet, der gjorde brug af et netværk af virksomheder i Danmark, Tyskland, på Cypern 
og i Grækenland, som i øvrigt hyppigt skiftede navn, men som hele tiden skulle spille den 
samme rolle, nemlig foregive at eksportere til tredjelande med udbetaling af restitution til 
følge. 
Virksomhederne har benyttet forskellige forsyningskanaler og også forskellige transport­
midler og -metoder, for at smugleriet ikke skulle blive opdaget. 
Der blev fremlagt falske attestationer på overgang til frit forbrug i tredjelande til støtte for 
ansøgninger om restitution ved eksport fra Fællesskabet. I realiteten var de toldpapirer, 
hvoraf det fremgik, at varerne var ankommet til bestemmelsesstedet, forfalskede, idet 
varerne var sendt tilbage til EU og bragt i fri omsætning i Grækenland. 
Der pågår stadig undersøgelser i de pågældende medlemsstater, da man har fundet frem 
til flere virksomheder, der har været involveret i smugleriet. Der har været afholdt et sam­
arbejdsmøde med myndighederne i Bulgarien med det formål at skaffe yderligere beviser. 
Der er anlagt straffesag mod fire personer, én i Danmark, én i Tyskland og to i Græken­
land. 
Og der er indledt en inddrivelsesprocedure mod leverandørerne vedrørende de uretmæssigt 
udbetalte restitutioner på i alt 5 mio. ECU. Told- og landbrugsafgiftsunddragelserne i 
Grækenland siden 1989 beløber sig til ca. 9 mio. ECU. 
112 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1993, kapitel 4, afsnit 1, pkt.l og for 1994, kapitel 5, 
afsnit 2, punkt 2.1 
113 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 1, pkt. 1.4 
51 
1.3 Import af mælkepulver og smør til HU 114 
I forbindelse med de undersøgelser, der i 1991 og 1992 blev foretaget i EU af 200 
sendinger mælkepulver afsendt fra Belgien til Spanien og unddraget proceduren for 
fællesskabsforsendelser ved hjælp af toldpapirer udfærdiget i Antwerpen, har de 
spanske efterforskningsmyndigheder foretaget kontrol hos spanske virksomheder, der 
eksporterer mælkepulver, med det formål at fastslå pulverets oprindelse. 
De har kunnet konstatere, at nogle virksomheder via andre havde købt mælkepulveret 
af et firma, som øjensynligt importerede et kemisk produkt, hvis oprindelse var an­
givet som værende Tjekkiet og Slovakiet. 
Under de samarbejdsmøder, der i 1994 og 1995 afholdtes med myndighederne i 
Tjekkiet og Slovakiet i overensstemmelse med bestemmelserne i protokollen om 
gensidig bistand, blev det konstateret, at der var foretaget urigtig vareangivelse i 
Spanien for ca. 30 sendinger mælkepulver (720 t) og ca. 200 sendinger frosset smør 
(5 000 t) eksporteret fra disse tredjelande i 1992, 1993 og 1994. 
Produkterne med urigtige vareangivelser var henholdsvis mælkepulver og frosset smør. 
Det anslås, at der er unddraget for ca. 15,7 mio. ECU i landbrugsafgifter i Spanien. 
Under et samarbejdsmøde i Østrig i 1994 konstateredes det, at meget store mængder 
smør og mælkepulver med oprindelse i Østeuropa var blevet forarbejdet i 
Østrig (som led i proceduren for aktiv forædling). Ved forarbejdningen blev der tilsat 
en meget lille procentdel næringssubstrat med mikroorganismer (mindre end 1%) til 
basisprodukterne, hvorved det blev muligt at indføre varerne under en toldposition, 
som der ikke skulle betales importafgift for. 
Varerne blev derefter eksporteret til EU, hvor de overgik til fri omsætning (i Italien, 
Tyskland og Spanien) under toldpositioner, der ikke var landbrugsafgiftspligtige. Ved 
varernes fortoldning fremlagde de erhvervsdrivende bindende tariferingsoplysninger, 
som de tyske myndigheder havde udstedt på grundlag af forkerte oplysninger. Ved de 
efterfølgende undersøgelser viste det sig, at den foretagne tarifering ikke var tilpasset 
omstændighederne. Der er således foretaget forkert angivelse af mere end 20 000 t 
mælkepulver og 6 000 t smør. 
Afgiftsunddragelserne beløber sig til over 66 mio. ECU. 
1.4 Mælkepulver og smør unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse"5 
De undersøgelser, der er foretaget af de spanske virksomheder, blev indledt på anmodning 
fra Kommissionen, efter at man var blevet opmærksom på, at der blev foretaget køb af 
mælkepulver uden for de sædvanlige markedsføringskanaler herfor. 
De spanske myndigheder pågreb i december 1995 i Barcelona fire medlemmer af en 
organisation omfattende et netværk af europæiske virksomheder, der gav sig af med ulovlig 
import til Spanien af mælkepulver fra Estland. 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 1, pkt. 1.1. 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 1, pkt. 1.1. 
52 
De indblandede virksomheder har omdirigeret 650 t mælkepulver fra Estland og med Ma­
rokko som bestemmelsessted til det indre marked og derved unddraget dem proceduren for 
eksterne fællesskabsforsendelser. Smuglernettet omfattede bl.a. to spanske virksomheder 
i Vie og Montornes del Valles, hvis ansvarshavende der nu ses nærmere på. Der pågår 
endnu supplerende undersøgelser under ledelse af de relevante myndigheder i de berørte 
medlemsstater med det formål at få opklaret visse nederlandske, franske og tyske 
virksomheders rolle i denne forbindelse. 
På grundlag af de efterforskninger, der allerede er afsluttet i Tyskland, Nederlandene og 
i Spanien, må den skade, EU's finanser har lidt, anslås til ca. 650 000 ECU. 
De spanske myndigheder er i færd med at undersøge nogle transaktioner af lignende 
bedragerisk tilsnit, hvis omfang er anslået til 1 mio. ECU. Kommissionen står for koordi­
neringen af undersøgelserne og medvirker endvidere ved forundersøgelserne til retssagen. 
1.5 Sukker unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse eller TIR-ordningen"6 
De tyske myndigheder gav i juni 1994 Kommissionen meddelelse om et bedrageri i for­
bindelse med en transitforsendelse af sukker fra Tjekkiet og Polen til nogle tredjelande 
(Marokko og Angola) via EU's område. Varerne blev transporteret af nogle tjekkiske og 
polske transportfirmaer under TIR-konventionen og skulle angiveligt have forladt EU via 
Spanien eller Portugal. 
Men i realiteten forlod varerne ikke Spanien og Portugal; bedragerne havde forfalsket told­
papirerne med falske toldstempler. 
Da varerne ikke er blevet eksporteret til tredjelande, skal den told, der bortfaldt under 
proceduren for fællesskabsforsendelser eller TIR-ordningen, alligevel betales. 19 000 t 
sukker omfattet af 950 TIR-carnets er således blevet eksporteret fra Polen og Tjekkiet af 
ca. 150 forskellige transportselskaber. De spanske og portugisiske myndigheder har kunnet 
bekræfte, at der er tale om bedrageri, da forsendelserne aldrig er blevet frembudt på de 
pågældende toldsteder. 
Finansielt beløber bedrageriet sig til ca. 9 mio. ECU. 
Der er indledt retssager i de berørte medlemsstater og tredjelande. 
JL6 Kødkarrusel"7 
"Karrusellen" bestod i at importere levende kvæg fra Østeuropa til Italien under proceduren 
for aktiv forædling og at reeksportere det til Malta i form af kødstykker af ringe kvalitet 
og slagteaffald. 
Efter at have været oplagret på Malta blev kødet genindført i EU. De undersøgelser, de 
italienske myndigheder foretog i samarbejde med Kommissionens tjenestegrene, og som 
nu er afsluttede, viste rent faktisk, at varerne under transitten fra Malta via Italien til et 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit I, pkt. 1.3. 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 2, pkt. 2.2. 
53 
bestemmelsessted i Østeuropa blev omdirigeret og eksporteret til forskellige tredjelande 
med restitution ligesom andre varer stammende fra det indre marked. 
Finansielt er denne sags omfang nu vurderet til 18,5 mio. liCU i ikke-erlagte afgifter og 
24 mio. ECU i uberettiget udbetalte eksportrestitutioner. 
Kommissionen har sammen med de italienske myndigheder aflagt et besøg i Gabon, som 
var bestemmelsessted for størsteparten af det omdirigerede kød, der ved eksporten generelt 
blev betegnet som "oksekødstykker fra bagfjerdingen af voksne handyr". Det lykkedes på 
stedet at bevise, at størstedelen af det importerede kød bestod af kødstykker af ringe kva­
litet fra forfjerdingen. Men restitutionssagerne kunne kun færdigbehandles (og pengene ud­
betales), hvis de gabonesiske angivelser i forbindelse med overgangen til frit forbrug inde­
holdt den generiske betegnelse "oksekød". 
Det blev påvist, at den gabonesiske importangivelse i en række tilfælde gav en meget 
præcis beskrivelse af, hvilke typer kødstykker, der faktisk var tale om. Hvor det var 
tilfældet, fik eksportøren en filial af en international kontrolvirksomhed til at erstatte det 
kompromitterende originale dokument med et andet bevis, nemlig et importbevis, som i 
stedet gav varerne den enkle betegnelse "frosset oksekød". Havde filialen, som den burde, 
set på handels- og transportpapirerne inden den udstedte beviset, ville den nok have 
beskrevet varernes reelle karakter. 
Der er rejst tiltale mod 119 personer for følgende anklagepunkter: organiseret kriminalitet, 
bedrageri mod EU's budget, smugleri, afgiftsunddragelse, dokumentfalsk og korruption. 
42 personer er allerede dømt, og der er beslaglagt formuegoder til en samlet værdi af ca. 
30 mio. ECU. 
På grund af sagens alvor har Kommissionen og den italienske stat anmodet undersøgelses­
dommeren i Turin om at måtte indtræde som civil part i sagen. 
1.7 Import af fødevarer på basis af smor"x 
Undersøgelserne vedrørende denne sag om import af fødevarer på basis af smør med 
oprindelse i Ungarn og Tjekkiet er fortsat i 1995. Produkterne var ved importen til Italien 
og San Marino blevet angivet som værende "sauce" (eller flydende smør), således at der 
ikke skulle betales afgift. 
I Italien er der anlagt sag mod importøren. Myndighederne i San Marino har for deres del 
ansvaret for at inddrive de skyldige beløb for den del af varerne, der er importeret til 
Republikken. Afgifterne er fortsat udestående. 
Det er konstateret, at en del af varerne er blevet forarbejdet til "butteroil" og reeksporteret 
fra EU med restitution. Selv om det pågældende produkt kan give anledning til udbetaling 
af restitution, kan restitutionsbeløbet under ingen omstændigheder overstige det beløb, der 
er opkrævet i afgifter ved importen. Det er lykkedes at finde frem til bestemmelsesstederne 
for alle de relevante forsendelser inden for EU, og de pågældende medlemsstater er blevet 
bedt om at foretage inddrivelse af forskellen mellem de udbetalte restitutioner og de 
opkrævede importafgifter. Hvor store beløb der er tale om, vides endnu ikke. 
118 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 1, pkt. 1.2. 
54 
Hvorom alting er, har man takket være de italienske myndigheders undersøgelser 
kunnetkonstatere, at det er den samme organisation, der står bag den ulovlige import af 4 
000 t ungarsk smør, som man for at omgå told og landbrugsafgifter har angivet som 
værende et produkt på basis af kakao. Produktet er siden hen solgt som italiensk smør først 
og fremmest i Frankrig. 
Der pågår stadig undersøgelser i Frankrig og Italien med det formål at fastslå produkternes 
endelige bestemmelsessted og at fastsætte, hvor meget der nøjagtigt er udbetalt i uberet­
tigede restitutioner. 
I alle disse sager har der påviseligt været organiserede kriminelle organisationer 
impliceret. Da sagerne vedrørte flere medlemsstater, viste det sig hurtigt, at man ikke 
kunne begrænse bedrageriet alene ved administrative foranstaltninger på nationalt 
plan. Det er således absolut nødvendigt at etablere et retligt samarbejde mellem 
medlemsstaterne, om det så blot skulle være for at iværksætte samordnede aktioner, 
som er den eneste effektive mulighed for at retsforfølge gerningsmændene. 
1.8 Smør fra Tjekkiet unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse 
I denne sag er smør fra Tjekkiet unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse (TI-angi­
velsen) i Italien og med toldfritagelse sendt fra Danmark til nogle tredjelande (Egypten, 
Ungarn, Slovenien, mv.). 
De italienske myndigheder har beslaglagt 3 sendinger smør transporteret med lastbil fra 
Danmark, for hvilke bestemmelsesstedet i transportdokumenterne tydeligvis var urigtigt. 
Det er endnu ikke lykkedes med sikkerhed at fastslå, hvem der er afsenderen, og hvilke 
mellemmænd der har medvirket, men man har dog kunnet påvise, at en person med bopæl 
i Schweiz har afgivet størsteparten af ordrerne, der er sendt fra Tjekkiet via Danmark med 
tredjelande som bestemmelsessted og siden faktureret til fiktive firmaer på Bahamas, 
Jomfruøerne eller i Schweiz. 
Efterforskningen, der efter denne første afsløring har været koordineret af Kommissionen, 
har desuden vist, at der for 46 af de 91 forsendelser, der sendtes i transit gennem Danmark 
i perioden 31. marts 1994 til 27. september 1995, og for hvilke det var angivet, at de 
skulle reeksporteres til tredjelande, er udstedt falske aflæsningsbeviser. 
De fleste af de benyttede udgangstoldsteder ligger i Italien (Triest, Napoli, m.fl). Toldpa­
pirerne er færdigbehandlet ved hjælp af falske stempler, og varerne er således blevet gen­
indført illegalt i EU, uden at der er opkrævet told og landbrugsafgifter. 
Efterforskningen fortsættes for at finde ud af, om smørret ligeledes har givet anledning til 
udbetaling af eksportrestitutioner. 
Efter at Kommissionen begyndte at undersøge sagen, er aktiviteterne sandsynligvis blevet 
indstillet. Til gengæld har de svenske myndigheder i Malmø efter den 27. september 1995 
undersøgt 3 nye sendinger tjekkisk smør med Portugal som bestemmelsessted (ligeledes 
under dække af proceduren for fællesskabsforsendelser). To af disse sendinger er aflæsset 
illegalt, den tredje har de portugisiske myndigheder beslaglagt (på grundlag af de 
oplysninger, Kommissionen har indsamlet). 
55 
Det er store beløb, der står på spil. Der er nemlig tale om told og landbrugsafgifter for 
mere end 2 700 t varer, i alt ca. 6 mio. ECU. 
Hovedgerningsmanden bag dette bedrageri mistænkes ligeledes for at stå bag nogle andre 
illegale transaktioner med smør og sukker fra Det forenede Kongerige og Nederlandene, 
som de italienske cfterforskningsenhederne tidligere har afdækket. 
Denne sag viser tydeligt, hvilker 
dagen for at finde andre måder fleksibilitet de kriminelle organisationer lægger for 
it camouflere deres aktiviteter på (f.eks. ved at tage 
omvejen over Danmark eller Sverige), efter at de har konstateret, at toldmyn­
dighederne i nogle medlemsstater er meget opmærksomme på forsendelser af denne 
art. 
1.9 Oksekød unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse 
I forbindelse med undersøgelserne af bedragerisagen med raffineret sukker"9, viste det sig, 
at flere containere oksekød fra Argentina var blevet aflæsset i Rotterdam og ført ind under 
proceduren for eksterne fællesskabsforsendelser (TI-angivelsen) med forsendelse til 
Kroatien for øje. Toldpapirerne var færdigbehandlet i Nice i Frankrig, hvor en lokal 
speditør havde oprettet nye forsendelsesdokumenter, der så var blevet færdigbehandlet ved 
hjælp af falske italienske toldstempler. Varerne overgik til fri omsætning på det italienske 
marked, uden at der blev betalt told. 
Den toldundersøgelse, der blev foretaget i forbindelse med den nævnte speditør, viste, at 
der var foregået en lang række tilsvarende transaktioner med varer aflæsset i den franske 
havn Le Havre. Ved indførslen i EU var to britiske selskaber ejer af varerne, som de dog 
solgte til deres italienske og tyske kunder, der på deres side fastholdt at have købt dem i 
god tro på det indre marked. 
Den undersøgelse, der blev foretaget i Italien, viste til dels det modsatte. 
Aktiviteterne har omfattet ca. 700 t varer. Afgiftsunddragelserne beløber sig til ca. 3 mio. 
ECU. 
Der er indledt retssager i Frankrig og Italien. 
1.10 Bananer unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse 
Der er losset bananer fra Sydamerika i flere havne i den nordlige del af EU. Varerne er 
ført ind under proceduren for fællesskabsforsendelser for derefter ad landevejen at blive 
sendt til forskellige tredjelande. Disse transaktioner er foregået under dække af Tl-
angivelser (og altså helt uden afgiftsbetaling). 
På baggrund af de oplysninger, de belgiske og tyske toldmyndigheder lutr afgivet, er der 
på initiativ af de specialiserede myndigheder i disse to medlemsstater foretaget en under­
søgelse, som Kommissionen har koordineret. Derved er der afsløret et omfattende smugleri 
med bananer til Italien uden betaling af told og landbrugsafgifter. 
119 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1993, kapitel 4, afsnit l.l. 
56 
De italienske myndigheder har bl.a. afsløret, at i alt 290 sendinger bananer fra Sydamerika 
er smuglet ind i Italien, hvilket svarer til afgiftsunddragelser på ca. 15 mio. ECU. 
Undersøgelserne har ført til arrestation af 8 personer, der anses for at stå bag smugleriet, 
herunder især forfalskning af toldpapirerne, og deres personlige ejendom er beslaglagt. 
Der pågår i øjeblikket supplerende undersøgelser, som skal fastslå, om andre medlemsstater 
har været berørt af samme slags transaktioner. 
1.11 Fingeret eksport af vin til tredjelande 
To skibe under mistanke for at spille en rolle i forbindelse med fingeret eksport af vin til 
tredjelande, er blevet grundigt kontrolleret. Den efterforskning, Kommissionens 
tjenestegrene har foretaget i Italien, Frankrig, Grækenland og Slovenien afslørede i øvrigt 
følgende uregelmæssigheder: 
En del af den vin, skibene medførte, var eksporteret af franske, italienske og græske 
virksomheder med eksportrestitution. Lasten var bestemt for Kroatien, Slovenien, 
Bosnien og Rumænien, men overgik ikke til frit forbrug på bestemmelsesstederne. 
Den er blevet underkastet en særlig toldprocedure i lighed med proceduren for aktiv 
forædling, som de fremlagte dokumenter henviste til som bevis for overgangen til frit 
forbrug på det lokale marked. 
En anden del af vinen blev aldrig losset, men derimod omdirigeret til Schweiz, som 
er et bestemmelsessted, der ikke udbetales eksportrestitutioner for. Iler er der fremlagt 
falske beviser for overgangen til frit forbrug for at udløse restitutionerne. 
Resten af vinen viste sig at være et substitutionsprodukt, hvis kvalitet og art ikke 
berettigede til restitution. Ud over sagens finansielle aspekter kan det oplyses, at det 
ikke er tilladt at fremstille et sådant produkt til forbrug. 
De italienske og græske myndigheder har indledt retsforfølgning af de virksomheder, der 
har været implicerede i transaktionerne. Kommissionen samarbejder med de kompetente 
retsinstanser om forundersøgelserne. 
Kommissionens og medlemsstaternes fælles indsats har givet følgende resultater: 
Der er opkrævet 2 mio. ECU for den fingerede vineksport (varerne nåede aldrig frem 
til bestemmelsesstedet). 
Udbetalingen af 1,8 mio. ECU blev forhindret ved at informere de relevante 
pengeinstitutter om bedrageriet. 
Der er taget skridt til at inddrive restitutioner beløbende sig til i alt 3 mio. ECU. 
Der pågår yderligere undersøgelser. 
57 
1.12 Den Luiropæiske Socialfond: FLATHUS-programmet 120 
Efterforskningerne, som Kommissionen tog skridt til i november 1994 i de nye tyske for-
bundslande, har været koncentreret om den del af FLATHUS-programmet, der involverer 
flere medlemsstater. 
Undersøgelser vedrørende det faglige uddannelsesprogram for unge arbejdstagere i 
delstaten Thuringen, der stadig var i gang i 1995, har afsløret uregelmæssigheder. Det 
drejer sig om svindel med EU-midler foretaget af direktøren for en dansk 
kursusvirksomhed i ledtog med en tysk tjenestemand. 
Som undersøgelserne står, ser det ud til, at der har været anvendt to svigagtige fremgangs­
måder: 
1. Inden 1993 var det lykkedes direktøren for kursusvirksomheden at opnå eneret på 
størsteparten af de uddannelsesforanstaltninger omfattende flere lande, der skulle 
gennemføres, hvorefter han ved kontrakt pålagde underleverandørerne (i Frankrig, 
Irland og Det forenede Kongerige) at indbetale en del af det aftalte beløb enten på en 
luxembourgsk bankkonto i hans eget navn eller til en tysk konsulentvirksomheds-
filial i Belgien. 
2. Fra 1993 er der udstedt fakturaer for fiktive tjenesteydelser i forbindelse med pro­
grammet. 
Kommissionens samarbejde med såvel de administrative som de retlige myndigheder i 
medlemsstaterne, og koordineringen af arbejdet i forbindelse med undersøgelsen har ført 
til fremsættelse af en formodning om uretmæssig anvendelse af ESF-midler og givet de 
retlige myndigheder i Tyskland mulighed for ved ransagning at få bekrajftet formodningen 
og efterfølgende at arrestere en tysk tjenestemand. 
Efterforskningen pågår stadig i de berørte medlemsstater. 
1.13 Direkte udgifter: turisme121 
Efter henvendelse til de kompetente myndigheder i Belgien og Frankrig i 1994 sendte 
Kommissionen den 13. marts 1995 resultatet af undersøgelserne til de græske myndigheder 
i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 209A, stk. 2, i EF-traktaten. 
Efterforsknings- og kontrolarbejdet vedrører hele turistpolitikken fra starten i 1989 og har 
gjort det nødvendigt med løbende koordinering af bedrageribekæmpelsesenhedernes arbejde 
og med aktiv bistand fra de retlige myndigheder i de berørte medlemsstater. 
De fremskyndede procedurer i Belgien og Frankrig har ud over den svig med EU-midler, 
der blev bragt for dagens lys i 1994, afsløret store betalinger under bordet til repræsentan­
ter for Kommissionen som modydelse for støttetildelinger. Efter ophævelse af immuniteten, 
af dokumenternes, bygningernes og arkivernes ukrænkelighed og af tavshedspligten har de 
nødvendige undersøgelser kunnet foretages i Kommissionens tjenestegrene i Bruxelles. 
FLATHUS: FôrdermaBnahmen des Landes Thuringen mit Unterstutzung des Europaischen Sozialfonds 
(Thiiringens støtteprogram med deltagelse af Den Europæiske Socialfond). 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 5, pkt. 4. 
58 
Tilsammen har de forhold, der er konstateret i Frankrig og Belgien, medført fængsling af 
5 personer (2 tjenestemænd i Kommissionen og 3 støttemodtagere). 
Kommissionen, der efter intern revision af den anvisningsberettigede tjenestegren havde 
anlagt disciplinærsag mod kontorchefen med ansvar for administrationen af den på­
gældende politik og mod en midlertidigt ansat, har nu fået dem begge afskediget (kontor­
chefen den 22. juni 1995, den midlertidigt ansatte den 28. juli 1995). 
Parallelt hermed er der på grundlag af resultatet af den først gennemførte kontrol taget 
skridt til inddrivelse af 1,4 mio. ECU hos 15 støttemodtagere. 
Da der så afgjort er tale om organiseret bedrageri både inden for og uden for 
Kommissionen, er det nødvendigt, at det øgede samarbejde mellem de af Kommissionens 
tjenestegrene, der koordinerer bedrageribekæmpelsen, og de kompetente myndigheder i 
medlemsstaterne fortsættes, så ansvaret kan blive placeret. 
Med et styrket retligt samarbejde inden for dette nye område burde det kunne lade sig gøre 
at fa gerningsmændene og støttemodtagerne dømt i en straffesag. 
1.14 Cigaretsmugleri 
Det er task-forcernes122 opgave at bekæmpe bedrageri inden for særligt følsomme områder. 
De er oprettet på grund af de mange komplekse og organiserede bedragerisager inden for 
nogle bestemt sektorer, som har givet anledning til gentagne rejser særligt til tredjelande. 
Task-forcerne er beviset på Kommissionens vilje til at udvikle det praktiske samarbejde 
mellem medlemsstaterne og tredjelande (som bl.a. kommer til udtryk i arbejdsprogrammet) 
for at kunne gå direkte til angreb på de store bedragerisager, der ofte har en ganske 
betydelig indvirkning på EU's budget. 
Kommissionen har i 1994m oprettet en første task-force (eller task-group) til at bekæmpe 
cigaretsmugleriet, som er repræsentativt for de transaktioner, de organiserede bander gen­
nemfører. Gruppen består af tjenestemænd fra Kommissionen og repræsentanter fra med­
lemsstaternes efterforskningsenheder. 
Gruppens rolle og væsentligste opgave er at anlægge en samlet strategi, evaluere de 
tilgængelige informationer, sørge for rundsendelse og udnyttelse heraf inden for gruppen 
for at give de myndigheder, der er direkte berørt, adgang hertil, med det formål at kunne 
udvælge, koordinere og deltage i målrettede internationale operationelle aktioner. 
Inden for disse rammer har man skabt en ensartet strategi på EU-niveau med basis i et ad­
ministrativt, operationelt og teknisk samarbejde. Dette eksempel er svaret på det faktum, 
at modparten, den kriminelle verden, har en organisation på EU-niveau, ja i vid 
udstrækning på verdensplan. For at kunne bekæmpe denne slags bedrageri har det været 
helt nødvendigt med et sådant organiseret "modspil", som kan tilpasses den enkelte sag. 
Betegnelsen anvendes om grupper bestående af eksperter fra medlemsstaterne og fra Kommissionen 
nedsat inden for et område, hvor udvekslingen af informationer er særlig følsom, med det formål at lade 
alle få del i oplysninger, der vedrører flere bedragerisager. Grupperne må ikke forveksles med ad hoc-
grupperne bestående af de ansvarlige (fra Kommissionen og medlemsstaterne) for undersøgelserne i en 
bestemt sag eller med Kommissionens interne task-forcer (TAFI, transit, afgiftsunddragelser, etc.). 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 4, afsnit 3, pkt. 1.1. 
59 
En række tiltag gennemført i samarbejde med medlemsstaterne, herunder internationale 
undersøgelser, har ført til afsløring af flere større smuglerkæder, der især beskæftiger sig 
med transport og illegal handel med cigaretter i de sydlige medlemsstater. 
Nogle af disse tiltag er endnu ikke afsluttet. De omfatter bl.a. arbejde i marken, som task-
gruppen er fuldt involveret i sammen med medlemsstaterne, og som har ført til optrævling 
af store smuglernetværk og til identifikation af de implicerede administrative netværk. 
Således er der ved efterforskninger i Danmark, Portugal og Spanien koordineret af Kom­
missionen afsløret et lager på 92 mio. cigaretter, som er blevet omdirigeret illegalt under 
transitforsendelsen fra Danmark til Portugal. Forsendelsesproceduren er blevet færdigbe­
handlet ved hjælp af falske stempler som dokumentation for, at varerne har været igennem 
toldbehandling hos det portugisiske toldvæsen. Der er i denne forbindelse unddraget told 
for ca. 15 mio. ECU124, som nu er ved at blive inddrevet. 
Lignende efterforskninger har ført til afsløring af et smuglerlager med varer (ca. 102 mio. 
cigaretter svarende til 13 mio. ECU i unddragne toldafgifter), som oprindeligt er afsendt 
fra Finland og Sverige med Spanien som bestemmelsessted. Afgifterne er ved at blive 
inddrevet. 
I Spanien og Portugal pågår der retslige undersøgelser med det formål at forfølge og rejse 
tiltale imod hovedgerningsmændene i de pågældende sager. 
Svigagtig reimport til Fællesskabet af cigaretter, der oprindeligt var sendt til forskellige 
tredjelande, er blevet undersøgt i Østrig, Tyskland, Nederlandene, Grækenland og Italien. 
Smugleriet anses for at indgå i de transaktioner, der bryder FN's embargo over for det 
tidligere Jugoslavien. Der er i denne forbindelse beslaglagt ca. 120 mio. cigaretter i 
Tyskland, Italien og Nederlandene. Endvidere har de nederlandske myndigheder i 
forbindelse med undersøgelserne beslaglagt to fly, som mistænktes for at blive anvendt til 
omgåelse af FN's sanktioner. 
De informationer, der er indsamlet i forbindelse med undersøgelserne, står i direkte for­
bindelse med resultatet af nogle parallelle undersøgelser i en anden medlemsstat, hvor man 
har beslaglagt 130 mio. cigaretter og rejst tiltale mod gerningsmændene til smugleriet, der 
omfatter i alt mere end en milliard cigaretter svarende til et indtægtstab på ca. 100 mio. 
ECU. 
Kommissionen står for koordinationen af liere andre efterforskninger i Frankrig, Spanien, 
Irland og Det forenede Kongerige (beslaglæggelse af 100 mio. cigaretter, indtægtstab på 
ca. 10 mio. ECU), og i Spanien har man ligeledes afsløret smugleri (450 mio. cigaretter, 
indtægtstab på 45 mio. ECU). 
Der pågår ligeledes supplerende undersøgelser i Portugal, hvor man for det første har 
konstateret, at 76 lastbiler med cigaretter til de central- og østeuropæiske lande aldrig er 
dukket op på udgangstoldstedet i Tyskland, men at sagen er færdigbehandlet ved hjælp af 
falske tyske stempler (der er tale om ca. 76 mio. ECU i afgifter). For det andet er 7 last­
biler til Schweiz heller aldrig nået frem til bestemmelsesstedet (ca. 7 mio. ECU i afgifter). 
Endvidere er 8 containere, der tilhører samme organisation, blevet beslaglagt i Portugal. 
Alle de beløb, der er anført i denne sag, indbefatter ligeledes et skøn over de nationale midler, der står 
på spil. 
60 
Kommissionen har således vist, at man ved at lade en task-gruppe gennemføre og koordi­
nere sådanne aktioner med føje kan forvente resultater på længere sigt, fordi man ved at 
udnytte de informationer, der er indsamlet på forskellige niveauer, kan indkredse forskel­
lige modeller for smugleri og organiseret kriminalitet, hvilket fremmer identificering og 
uskadeliggørelse af gerningsmændene. 
På samme måde styrker viljen til at gennemføre administrative og retlige aktioner ganske 
betydeligt samarbejdet med myndighederne i nogle tredjelande - et samarbejde, der så småt 
er begyndt at bære frugt. 
Det ses således, at det er nødvendigt at legitimere samarbejdet mellem medlemssta­
terne og Kommissionen ikke blot i praksis, men gennem klar lovgivning, der giver 
Kommissionen hjemmel til at deltage aktivt såvel i efterforskning som i retsforfølg­
ning. Det er på tide at bevæge sig ud over de retlige samarbejdsredskaber, der er 
udsprunget af en helt anden sammenhæng, og som i dag viser sig at være uanvende-
lige125. 
AFSNIT 2: GROVE TILFÆLDE AF SVIG INDEN FOR OPRINDELSE OG 
PRÆFERENCEAFTALER126 
Det er især de foranstaltninger og privilegier, der er indrømmet som led i en bestemt 
handelspolitik, navnlig i forbindelse med præferenceaftalerne, men ligeledes antidumping­
afgifterne og tekstilaftalerne (mængdebegrænsninger), der giver anledning til bedrageri. 
Bedrageriet på disse områder bliver mere og mere komplekst og vedrører ofte flere 
forskellige af disse ordninger på en gang. De undersøgelser, der redegøres for i dette afsnit, 
er typiske eksempler på, hvor komplekse disse bedragerier er, ikke alene på grund af de 
finansielle aspekter, som kan have alvorlige konsekvenser for Fællesskabets budget, hvis 
der er tale om unddragne toldafgifter, men også på grund af de økonomiske følger, hvis 
der er tale om svindel, der ødelægger selve grundlaget for den handelspolitik, der er aftalt 
mellem Fællesskabet og tredjelande. 
2.1. Industrivarer 
2.1.1. Disketter fra Macao 
I maj 1995 blev der gennemført et kontrolbesøg i Macao inden for rammerne af EU's 
administrative samarbejde med deltagelse af repræsentanter for Kommissionen og de to 
pågældende medlemsstater. Formålet var at kontrollere oprindelsen af de disketter, der var 
importeret fra dette land siden juli 1993 (over 200 millioner stk.). 
Det fremgår af de konstaterede forhold på stedet, at der var eksporteret disketter fra Macao 
i henhold til oprindelsescertifikater, som ikke henhører under en præferenceordning127, selv 
Se kapitel 1, afsnit 4, s. 17. 
Under præferenceordningerne hører det autonome GSP-system (den generelle præferenceordning) samt 
alle andre indrømmelser, der er givet som led i aftaler med tredjelande. 
Oprindelsescertifikater henhørende under en præferenceordning, der udstedes af det eksporterende lands 
myndigheder, betyder, at den præferenceberettigede vare pålægges en nedsat toldsats (eller en nulsats), 
når de ankommer til Fællesskabet. Disse certifikater forelægges Fællesskabets toldmyndigheder (i 
indgangstoldstedeme) med henblik opnåelse af præferencestatus. Endvidere anføres til orientering 
61 
om disse varer ikke kunne have været samlet på stedet. Disketterne kunne kun have været 
importeret fra Kina med falsk varebeskrivelse, hvorefter de var genudført fra Macao. 
Denne trafik er fortsat indtil kontrolbesøget og omfattede en samlet mængde på omkring 
126,6 mio. stk. 
Den lokale produktion af de andre disketter, nemlig 73,9 mio. stk., bestod i realiteten kun 
i samling af halvfabrikata leveret af kinesiske fabrikker, som også havde leveret de 
genudførte disketter, ved hjælp af japanske, koreanske og amerikanske komponenter. 
Under disse omstændigheder skal der opkræves den antidumpingafgift, der gælder for 
disketter fra Kina, for alle disse varer, der urigtigt er angivet som kommende fra Macao. 
Størrelsen af de således unddragne egne indtægter beløber sig til 18,7 mio. ECU i 
tidsrummet juli 1993 til april 1995. 
2.1.2. Disketter fra Thailand 
I marts 1995 foretog en delegation fra EU bestående af repræsentanter for Kommissionen 
og de to hovedsageligt berørte medlemsstater et kontrolbesøg inden for rammerne af det 
administrative samarbejde for at fastslå oprindelsen af de over 50 millioner disketter, der 
var importeret fra Thailand siden august 1993. 
De første resultater viste, at de omkring 5,4 millioner disketter, der var angivet som værende af 
thailandsk oprindelse, men i virkeligheden kom fra Hongkong, var importeret med falske 
thailandske oprindelsescertifikater, som ikke henhører under en præferenceordning. Det blev 
under de senere undersøgelser påvist, at disse varer, som ikke var afsendt fra Thailand, var af 
kinesisk fabrikat, og at de var genudført via Hongkong. Der skal derfor betales den 
antidumpingafgift, der gælder for disketter fra Kina, for denne import til Fællesskabet. 
De på stedet gennemførte undersøgelser viste også, at næsten 44,8 millioner af de disketter, der 
allesammen var eksporteret fra Thailand med oprindelsescertifikat, henhørende under en 
præferenceordning, og udstedt af de kompetente myndigheder, ikke var berettiget til 
toldpræferenceordningen, enten fordi de tidligere var indført til Thailand (24,1 million stk.) eller 
på grund af værdien af de importerede komponenter, der var anvendt til samling på stedet (20,7 
millioner stk.). 
I betragtning af mulighederne for at samle komponenterne i Thailand og på grund af de dele, 
der var medgået til samling af de fra dette land genudførte færdigvarer, vil der også blive 
opkrævet told for de disketter, der er importeret til Fællesskabet under oprindelsescertifikater 
henhørende under en præferenceordning. 
De unddragne egne indtægter beløber sig til 617 000 ECU i told for 44,8 millioner stk. og 
4 170 000 ECU i antidumpingafgifter for hele importen på 50,2 millioner stk.. 
Nogle måneder efter kontrolbesøget erkendte de thailandske myndigheder, at 
oprindelsescertifikaterne henhørende under en præferenceordning var blevet udstedt ved en fejl. 
Den unddragne told på grund af de falske oprindelsescertifikater henhørende under en 
præferenceordning kan derfor opkræves, men den eventuelle opkrævning af 
antidumpingafgifterne afhænger af, om det lykkes at konstatere den faktiske oprindelse (ikke 
varernes oprindelse i de oprindelsescertifikater, som ikke henhører under en præferenceordning, og som 
også udstedes af det eksporterende lands myndigheder. 
62 
henhørende under en præferenceordning) af varerne og således af resultaterne af de 
undersøgelser, som skal gennemføres. 
2.1.3. Cykler fra Vietnam 
I april 1995 gennemførte en delegation fra EU bestående af repræsentanter for Kommissionen 
og den hovedsageligt berørte medlemsstat et kontrolbesøg inden for rammerne af det 
administrative samarbejde for at kontrollere oprindelsen af 523 241 cykler, der fra april 1992 var 
eksporteret fra dette land under oprindelsescertifikater henhørende under en præferenceordning. 
Cyklerne var samlet på stedet af komponenter, som var importeret og leveret af en Hongkong­
virksomhed, som også eksporterede kinesiske cykler til Fællesskabet. 
Selv om importvirksomheden i Vietnam havde forsøgt at hindre adgangen til lagrene af 
komponenter og til dokumenterne, blev det bevist, at alt materiale var indført fra Kina og 
Hongkong, og at oprindelsescertifikaterne henhørende under en præferenceordning, som var 
udstedt for disse varer siden 1992, var ukorrekte. 
Den unddragne told beløber sig til 6,85 mio. ECU. Desuden vil der i betragtning af de forhold, 
under hvilke den endelige samling af komponenterne var sket, kunne opkræves 
antidumpingafgifter til et beløb af 9,78 mio. ECU. 
Så snart kontrolbeløbet var afsluttet, erkendte de vietnamesiske myndigheder, som havde ydet 
den nødvendige bistand under EU's kontrolbesøg, at oprindelsescertifikaterne henhørende under 
en præferenceordning var udstedt med urette. Det var nu lykkedes dem at sætte en stopper for 
denne praksis. 
Der var konstateret eksport til Frankrig (den største aftager), Det Forenede Kongerige, Belgien, 
Tyskland og Danmark. 
* 
* * 
Sådanne resultater er opnået takket være undersøgelser i tredjelande, der gennemført i fællesskab 
af medlemsstaterne og Kommissionen. Denne foretager gerne den slags undersøgelser, for uden 
konstateringer på stedet kan der ikke skabes konkrete resultater. Det skal i den forbindelse 
anføres, at andre kontrolbesøg, der var tilrettelagt på Kommissionens initiativ i 1995, eller på 
medlemsstaternes anmodning, har måttet udsættes på grund af manglende samarbejdsvilje fra de 
pågældende tredjelandes side. Dette var tilfældet med Indonesien og Malaysia for disketters 
vedkommende og med Filippinerne for satellitmodtageres vedkommende. 
I betragtning af de risici, som disse forsinkelser udgør for den senere fastlæggelse af de 
pågældende egne indtægter, har Kommissionen opfordret alle de berørte medlemsstater til at tage 
deres forholdsregler. 
Udover de falske oprindelsescertifikater har man konstateret bedrageri begået af forbundne 
koncerner eller selskaber med det formål at undgå betaling af antidumpingafgifter ved hjælp af 
falske værdiangivelser og dokumenter eller fakturaer udstedt af selskaber i skattely. 
Kommissionen har i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 (om gensidig bistand 
mellem de administrative myndigheder) meddelt medlemsstaterne nogle oplysninger, som i 1995 
63 
førte til, at man blev opmærksom på told og antidumpingafgifter, som var unddraget ved hjælp 
af falske erklæringer om de pågældende produkters tarifering, oprindelse eller værdi. 
På grundlag af disse oplysninger har medlemsstaterne konstateret, at der unddraget afgifter til 
et samlet beløb på 5,7 mio. ECU, heraf 3,85 mio. ECU i antidumpingafgifter i forbindelse med 
falske værdiangivelser for kaliumimport. 
Det skal understreges, at det absolut er nødvendigt, at medlemsstaterne officielt underretter 
Kommissionen, så denne kan vurdere resultaterne af undersøgelserne og sikre opfølgningen af 
inddrivningen af de egne indtægter128. 
2.2. Tekstilvarer 
2.2.1. Honduras 
Importen til Fællesskabet af T-shirts, der var angivet med Honduras som oprindelsesland, rejste 
tvivl med hensyn til deres faktiske oprindelsessted. Der blev gennemført et kontrolbesøg som 
led i det administrative samarbejde i maj 1995 i Honduras for med bistand af de kompetente 
myndigheder at kontrollere gyldigheden af de over 1 200 oprindelsescertifikater henhørende 
under en præferenceordning, der øjensynlig var udstedt i dette land og siden 1991 forelagt ved 
indførslen i Fællesskabet (især i Nederlandene og i mindre omfang i Tyskland og Belgien). 
Det blev bevist, at 1 188 af disse certifikater var fuldstændig forfalskede, og at de varer, der 
var indført med disse certifikater, aldrig var nået frem til Honduras, idet de faktisk var fragtet 
direkte fra forskellige asiatiske havne (især kinesiske) til bestemmelsesstedet i Fællesskabet. 
52 andre certifikater var ganske vist udstedt af myndighederne i Honduras, men for varer, som 
ikke var fremstillet i dette land i overensstemmelse med oprindelsesreglerne i GSP (den generelle 
præferenceordning). 
Derfor blev alle de pågældende certifikater inddraget af myndighederne i Honduras. De 
unddragne afgifter beløber sig til over 2 mio. ECU vedrørende over 12 millioner stykker tøj. 
Takket være de modtagne oplysninger råder de pågældende medlemsstater over de nødvendige 
midler til at opkræve de unddragne afgifter. 
Undersøgelserne fortsætter for at få opklaret det faktiske oprindelsessted for de varer, der ikke 
er fremstillet i Flonduras, så de pågældende varer (over 10 mio. stk., især t-shirts) kan komme 
ind under oprindelseslandets (sandsynligvis Kinas) kontingenter. 
128 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 1, afsnit 1 og kapitel 6, afsnit 3.1. 
64 
2.2.2. Nepal 
I juli 1995 gennemførte Kommissionen et kontrolbesøg i Nepal som led i det administrative 
samarbejde for sammen med de ansvarlige nepalesiske myndigheder at kontrollere gyldigheden 
af over 500 oprindelsescertifikater henhørende under en præferenceordning (GSP), der efter 
sigende var udstedt i dette land og forelagt ved importen af tekstilprodukter i Fællesskabet. 
Det fremgik af undersøgelsen, at 45 af oprindelsescertifikaterne vedrørende over 10 mio. stk. var 
forfalskede. Varerne under disse certifikater var aldrig nået frem til Nepal, men importeret 
direkte fra Det Fjerne Østen til Fællesskabet. Undersøgelserne fortsætter for at få fastslået 
varernes virkelige oprindelse i stedet for den, der er anført på de forfalskede certifikater for at 
opnå den økonomiske kompensation for de pågældende tredjelande (i Fjernøsten) 
Det fremgik desuden af undersøgelsen, at 153 andre oprindelsescertifikater fejlagtigt var udstedt 
for varer fremstillet i Nepal, uden at Fællesskabets oprindelsesregler i henhold til GSP var 
overholdt. Selv om producenterne, som også er eksportører af de pågældende varer, havde 
forelagt skriftlige angivelser heraf, anså de nepalesiske myndigheder det ikke for nødvendigt at 
inddrage de omtvistede certifikater. Myndighederne blev skriftligt anmodet om på ny at 
kontrollere gyldigheden af certifikaterne og meddele Kommissionen deres konklusioner inden 
for den i de gældende bestemmelser fastsatte frist. Så vidt Kommissionen kan se, er det eneste 
rigtige at annullere disse certifikater. 
Desuden har 285 andre oprindelsescertifikater givet anledning til alvorlig tvivl med hensyn til. 
om de er i overensstemmelse med reglerne. De er sendt tilbage til de nepalesiske myndigheder 
med henblik på en efterfølgende kontrol. 
De unddragne egne indtægter for de forfalskede eller forkert udstedte certifikater beløber sig til 
omkring 2 mio. ECU. 
2.2.3. Laos 
Det lykkedes i november 1995 en delegation fra EU bestående af repræsentanter for 
Kommissionen og de fem medlemsstater (Frankrig, Tyskland, Danmark, Nederlandene og Det 
Forenede Kongerige) at bevise, at 300 oprindelsescertifikater forelagt ved indførsel i 
Fællesskabet af omkring 4 millioner stk. tøj var forfalskede. De var ikke udstedt af de laotiske 
myndigheder, mens på samme tidspunkt 2 700 andre certifikater henhørende under en 
præferentiel ordning (vedrørende 22 millioner stk.) var udstedt forkert for produkter, som ikke 
svarede til de kriterier, der anvendes i forbindelse med GSP. 
De af delegationen konstaterede forhold blev anerkendt af de laotiske myndigheder, som 
bekræftede skriftligt, at ingen af de kontrollerede varer kunne komme i betragtning til 
præferenceordningen ved deres indførsel i Fællesskabet. Oprindelsescertifikaterne var enten 
falske eller uberettiget udstedt. 
Laos har imidlertid som et af de mindst udviklede lande mulighed for at anmode om 
dispensation fra Fællesskabets oprindelsesregler i henhold til GSP. Myndighederne har derfor 
indgivet en anmodning herom, så de fortsat kan benytte stof importeret fra andre asiatiske lande 
i deres produktion. Selv om denne anmodning skulle blive godkendt af Fællesskabet, ville dette 
ikke fa indflydelse på den import, der allerede har fundet sted som led i GSP, da 
præferencebehandlingen (for de varer, der er omfattet af de 2 700 urigtige certifikater) er 
indrømmet på grundlag af falske angivelser vcdr. varernes opfyldelse GSP-reglerne. 
65 
De pågældende medlemsstater sidder inde med de nødvendige oplysninger til at fortsætte 
undersøgelserne hos importørerne i Fællesskabet og opkræve afgifter. 
De pågældende egne indtægter beløber sig til næsten 7 mio. ECU. 
Det bliver imidlertid nødvendigt at foretage yderligere undersøgelser for at få fastslået den 
virkelige oprindelse af de varer, der er indført i Fællesskabet med falske certifikater (ca. 4 mio. 
stk.) i den hensigt at få dem ind under mængdebegrænsningerne for dette land. 
2.2.4. Tekstilvarer fra Kina 29 
I 1995 forhandlede man med Kina for at få visse mængder, der var uregelmæssigt indført i årene 
1990 til 1993, medregnet i de kvantitative begrænsninger, der gælder i henhold til "tekstilaftalen" 
med dette land. 
Undersøgelserne har vist, at de pågældende tekstilvarer ganske vist var af kinesisk oprindelse, 
men de var blevet indført i Fællesskabet enten som smuglervarer (uden om transitordningen) 
eller under angivelse af anden oprindelse. 
Kina har accepteret, at 13 778 000 stk. tekstilvarer medregnes under de kvantitative 
begrænsninger for 1995. Denne mængde udgør ca. 20% af den kinesiske kvote for 1995 for 
kategorien "Tekstil 4" (T-shirts osv.). 
2.2.5. Tekstilvarer fra De Forenede Arabiske Emirater130 
Undersøgelserne vedrørende tekstilvarer importeret til Fællesskabet fra De Forenede Arabiske 
Emirater vedrører flere sager og flere kanaler. 
I januar 1995 tog Kommissionens repræsentanter til De Forenede Arabiske Emirater, især for 
at finde frem til en ny form for samarbejde om fastlæggelsen af den faktiske oprindelse, modsat 
den angivne oprindelse, for en lang række tekstilvareforsendelser fra dette land til Fællesskabet. 
Som det dengang blev aftalt, overdrog Kommissionen i juli 1995 Emiraternes myndigheder en 
listing fra de pågældende medlemsstater med det formål at give De Forenede Arabiske Emirater 
mulighed for at foretage de påkrævede indledende undersøgelser. Denne listing indeholdt 
detaljerede oplysninger om mere end 1 300 forsendelser, der omfattede omkring 80 millioner 
varestykker, bl.a. T-shirts. I oktober måned var disse først lige kommet i gang, og der forelå 
ingen undersøgelsesresultater. Kommissionen har derfor sendt en påmindelse til De Forenede 
Arabiske Emiraters myndigheder om deres forpligtelser i dette spørgsmål. 
I forbindelse med Rådets forhandlingsinstrukser fandt der i oktober 1995 drøftelser sted i Abu 
Dhabi mellem Kommissionen og Emiraternes repræsentanter om indgåelse af en bilateral aftale 
om tekstilhandel, som bl.a. ville føre til oprettelse af et system for kontrol med udførslen af 
tekstilvarer fra dette land ("licenser"). Aftalen blev underskrevet den 11. november 1995. 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 3.2.1. 
Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 3.2.1. 
66 
2.3. Fiskerivarer 
2.3.1. Torsk fra Island 
En delegation fra EU bestående af repræsentanter for Kommissionen og den pågældende 
medlemsstat tog til Island i April 1995 for som led i det administrative samarbejde at kontrollere 
oprindelsen i henhold til en præferenceordning af forsendelser af torsk. 
Det fremgår af de gennemførte undersøgelser, at adskillige lokale virksomheder har anvendt fisk 
af russisk oprindelse til fremstilling af varer eksporteret til Fællesskabet, hvilket er i strid med 
aftalen mellem Fællesskabet og Island om toldbehandling i henhold til en præferenceordning. 
De unddragne egne indtægter beløber sig til 1 mio. ECU. 
Andre virksomheder, der ligeledes importerede torsk fra Rusland, havde helt klart taget ved lære 
af de undersøgelser, der var gennemført i forbindelse med affæren omkring "rejesagen"131, ved 
kun at genudføre færdigvarerne fremstillet af varer uden oprindelsesstatus til tredjelande, således 
at de certifikater, der var udstedt for varer eksporteret til Fællesskabet, var korrekte. 
De islandske myndigheder har erklæret de uanvendelige oprindelsescertifikater henhørende under 
en præferenceordning for ugyldige. Opkrævningerne er i gang over for de pågældende 
importører. 
2.3.2. Tunfiskekonserves fra Equador 
Efter EU's kontrolbesøg på stedet i marts og oktober 1994 iværksatte de fem berørte 
medlemsstater opkrævningen af den unddragne told på i alt 11 mio. ECU. 
Ved et kontrolbesøg i De Forenede Stater efter undersøgelser i Equador lykkedes det at indhente 
bevis på, at importørerne fra de tre medlemsstater fuldt bevidst havde foretaget den ulovlige 
import. 
131 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1992. 
67 
Disse EU-kontrolbesøg gennemføres i tredjelandene enten på anmodning af en eller flere 
medlemsstater eller på initiativ af Kommissionen, som tager sig af de indledende kontakter 
med myndighederne i tredjelandene. Formålet hermed er at søge at fremskaffe alle 
bevismidler til at fastslå, om den eksporterede vares oprindelsesstatus er korrekt for derefter 
eventuelt at indhente beviser på omfanget af bedrageriet og den skade, den har forvoldt. 
Det er klart, at det her drejer sig om et første stadium inden det enorme undersøgelsesarbejde, 
som både tager sigte på at sikre en korrekt anvendelse af oprindelsesreglerne og de forskellige 
præferenceordninger og at påvise eventuelt bedrageri på disse områder. 
Under alle omstændigheder er det klart, at når det er påvist, at kravene for at komme i 
betragtning til præferencefordelene i henhold til aftaler eller en autonom ordning ikke er 
opfyldt, så skal medlemsstaten sørge for, at de skyldige beløb i egne indtægter opkræves. 
Desuden skal de nationale myndigheder på baggrund af resultaterne af EU-kontrolbesøget og 
de i denne forbindelse udarbejdede rapporter følge undersøgelserne op for at kontrollere, om 
bedrageriet var begået forsætligt og drage de nødvendige konsekvenser med hensyn til 
sanktioner, især når det drejer sig om bedragerisk adfærd som defineret i aftalen om 
beskyttelse af Fællesskabets økonomiske interesser, inden der herefter iværksættes 
retsforfølgelse. 
Kommissionen vil i 1996 drage konsekvenserne af den øjeblikkelige situation og foreslå et 
politisk initiativ i form af en meddelelse som led i præferenceordningerne på samme måde 
som for transitordningernes vedkommende. 
AFSNIT 3: BEDRAGERI I LANDBRUGSSEKTOREN 
I dette afsnit beskrives en række undersøgte sager, der er udvalgt, fordi de er karakteriseret ved 
mange forskellige foranstaltninger (eksportrestitutioner, forskellige former for produktionsstøtte), 
hvilket viser, at efterforskningen er gået på et stadigt stigende antal sektorer. Det viser sig, at 
fællesskabsbestemmelserne har været fortolket forkert i flere af disse sager, mens det fremgår 
af andre sager, at gerningsmændene forsætligt har begået bedrageri, og at de anvendte metoder 
i disse tilfælde afslører, at der findes meget raffinerede måder at begå bedrageri på. 
3.1. Eksport af sukker til Sverige 
De svenske myndigheder indberettede i august 1995 et tilfælde af eventuel spekulation i sukker, 
som var sket lige inden Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union132. 
En svensk virksomhed, hvis hovedaktivitet ikke er sukkerhandel, havde oplagret ca. 20 000 t 
sukker på to steder. 
Det fremgik af undersøgelserne på stedet i Sverige, at 22 000 t af dette sukker, som var 
eksporteret fra Tyskland og Frankrig til Sverige i løbet af de to sidste måneder af 1994, var 
genudført til Tyskland og Grækenland i 1995. 
Der var udbetalt 6,5 mio. ECU i eksportrestitutioner i Tyskland, Belgien og Frankrig. 
132 Kommissionens forordning (EF) nr. 3108/94 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med 
landbrugsprodukter som følge af Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse. EFT L 328 af 20.12.1994. 
68 
Der er yderligere undersøgelser i gang i flere medlemsstater for at fastslå, om ikke 
eksportrestitutionerne har været forlangt én gang til efter genindførsel i Fællesskabet. 
3.2. Import af ris til Sverige (afgifter på lageroverskud) 
Der blev gennemført en undersøgelse i Sverige af eventuelle afgifter på lageroverskud af ris i 
forbindelse med landets tiltrædelse af Den Europæiske Union. 
Det fremgår af de handelsstatistikker, som de svenske myndigheder har fremsendt, at risimporten 
er steget med omkring 73 000 t alene i 1994 i forhold til den gennemsnitlige import pr. år i 
tidsrummet 1991-1993. 
I løbet af efterforskningen på stedet blev der kontrolleret fem virksomheder, og der afsløredes 
et meget stort lager af ris. Alle fem virksomheder forklarede, at kiloprisen for ris ville være 
fordoblet i tilfælde af Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union, og at dette var forklaringen 
på deres forøgede import af ris (i tidsrummet oktober til december 1994), som frem for alt tog 
sigte på at tilfredsstille hjemmemarkedets behov, inden rispriserne steg. 
Kommissionens tjenestegrene bad de svenske myndigheder om at undersøge lageroverskuddene 
i hvert enkelt tilfælde i de tre foregående år samt alle disponible regnskabsbilag og 
forretningspapirer, især dokumenterne vedrørende lagerføring og fakturering (køb og salg). 
3.3. Indførsel og genudførsel af olivenolie (Italien og Østrig) 
Kommissionen er blevet underrettet om import til Italien af 1091 t jomfruolie med oprindelse 
i Tunesien, der blev eksporteret direkte til Østrig den 29. december 1994. 
Denne mængde blev således importeret til Østrig inden landets tiltrædelse af Den Europæiske 
Union, og der skal derfor betales afgifter for lageroverskud. 
Det fremgik af en undersøgelse iværksat af Kommissionen, at 802 440 kg olivenolie var blevet 
genudført fra Østrig til Italien. 
På Kommissionens anmodning pålagde de østrigske myndigheder det pågældende lageroverskud 
en afgift på 846 537 ECU. Da den østrigske eksportvirksomhed var gået i konkurs, var det 
umuligt at opdrive afgiften. 
Med hensyn til de 802 440 kg olivenolie, der var genindført til Italien, bad Kommissionen de 
italienske myndigheder om at sikre, at der ikke blev søgt om forbrugerstøtte for denne vare i 
henhold til de gældende bestemmelser i sådanne tilfælde. 
Det fremgik af en undersøgelse i Italien, at der alligevel var blevet bevilget en sådan støtte. De 
italienske myndigheder har truffet alle foranstaltninger til at inddrive denne støtte. 
Den lære, der kan drages af disse tre sager vedrørende Sverige og Østrig, er, at det 
kun er ved systematiske fysiske kontroller, der gennemføres af de lokale 
myndigheder i henhold til gældende bestemmelser, at det er muligt at opdage 
eventuelle uregelmæssigheder som led i transaktioner af denne art (import/eksport af 
"midlertidigt følsomme" varer). 
69 
.4. Import af frosne oksetunger fra Argentina 
Det fremgår af undersøgelser foretaget i Frankrig, Italien og Portugal, at mindst 450 t frosne 
oksetunger fra Argentina er indført i Fællesskabet mellem september 1993 og december 1994. 
Dette kød var ledsaget af falske sundhcdscertifikater. En undersøgelse af kopierne af de ægte 
certifikater, som de kompetente tjenestegrene i Argentina havde opbevaret til arkivering, viste, 
at bestemmelsesstedet for varerne, der ikke må indføres i Fællesskabet, var Angola via Lissabon 
(17 containere). 
På grund af sundhedsmæssige restriktioner vedrørende import af slagteaffald fra forskellige lande 
i Sydamerika udgør et sådant bedrageri en reel fare for dyrs sundhed (risiko for udbredelse af 
mund- og klovsyge). Det udgør også en betydelig økonomisk risiko, for i tilfælde afsmitte skal 
Fællesskabets medlemsstater bære udgifterne i forbindelse med udryddelsen af sygdommen. 
Der er taget kontakt med de portugisiske retsmyndigheder. 
3.5. Eksport af schweizisk emmentaler 
Emmentaler, gruyère og sbrinz-ost kan opnå nedsat importafgift i Fællesskabet på betingelse af, 
at reglen om minimumspris er overholdt. 
De schweiziske producenter af disse oste skal absolut henvende sig til USF (den schweiziske 
ostehandlerforening) for at opnå (det schweiziske markeds) garantipris og for at få en attest på, 
at minimumsprisen er overholdt (IMA.l) med henblik på eksport til Fællesskabet. Imidlertid er 
der i årevis eksporteret betydelige mængder emmentaler-ost med henblik på smeltning til 
virksomheder i Frankrig, Tyskland og Italien, for hvilke mængder USF har attesteret, at 
eksportørernes priser lå under minimumsprisen. USF har imidlertid bagefter godtgjort en del af 
salgsprisen direkte til EU-importørerne svarende til et beløb på forskellen mellem prisen på det 
fælles marked og den af eksportørerne anvendte pris. Således er minimumsprisen ved indførsel 
ikke blevet overholdt. 
Kommissionen foretog et kontrolbesøg i Bern i maj 1995 med de schweiziske 
forbundsmyndigheders samtykke. 
Ved hjælp af de første resultater af denne undersøgelse har de italienske myndigheder kunnet 
iværksætte en efterforskning hos de vigtigste importører i Italien. Sådan som sagerne ligger nu 
er der blevet unddraget mindst 13 mio. ECU i told. 
Nogle lignende undersøgelser er ved at være færdige i Tyskland og Frankrig. De tyske 
toldmyndigheder har indbragt nogle sager for retten vedrørende fire importører fra Konstanz. 
Størrelsen af de unddragne afgifter i hver enkelt sag anslås til 1,2 mio. ECU. De franske 
toldmyndigheder har for deres vedkommende meddelt fire andre importvirksomheder, at der vil 
blive opkrævet et beløb på omkring 3,9 mio. ECU. 
3.6 Forhåndsfinansiering af restitutioner til eksport af semuljegryn 
Der blev gennemført et kontrolbesøg i Spanien hos de virksomheder, der havde fået bevilget 
denne form for forhåndsfinansiering i 1995. Under hensyntagen til den allerede foretagne eksport 
blev der foretaget en kontrol af, om der var overensstemmelse mellem lagrene af hård hvede og 
semuljegryn og de mængder, som de erhvervsdrivende havde erklæret var omfattet af 
forhåndsfinansieringen. 
70 
Der blev konstateret svig hos to ud af de tre kontrollerede virksomheder. For den førstes 
vedkommende beløb den manglende mængde sig til 17 719 tons hård hvede, i den anden 
virksomhed manglede der 28 998 tons hård hvede og 616 tons semuljegryn. 
De konstaterede mængder passede slet ikke med de mængder, der var angivet til 
forhåndsfinansieringen, og ej heller med den lokale lagerkapacitet. 
På grund af svagheder ved de nationale myndigheders fysiske kontrol kunne nogle uærlige 
erhvervsfolk indgive falske angivelser og således modtage uberettiget forhåndsfinansiering (på 
ca. 1,49 mio. ECU) og ligeledes omgås konkurrencereglerne til deres fordel. 
De konstaterede forhold bekræfter Kommissionens opfattelse af, at der i en sag af 
denne art, hvor der anvendes støtte, hvis økonomiske omfang er direkte knyttet til 
mængden af de pågældende varer, absolut skal gennemføres fysiske kontroller for at 
forhindre ethvert forsøg på bedrageri. 
3.7. Eksport af ris fra Det Forenede Kongerige til Sverige 
De britiske myndigheder har meddelt Kommissionen et tilfælde af bedrageri med en mængde 
ris eksporteret til Sverige under proceduren for aktiv forædling. 
Varen var angivet som "ikke formalet ris", mens det fremgik af en stikprøve og en analyse, at 
det i virkeligheden drejede sig om brudris (en vare af lavere kvalitet end kvaliteten af den 
angivne vare). 
Denne eksport133 er foretaget af et britisk firma, der er en filial af en nederlandsk virksomhed. 
Eksportangivelserne var ukorrekte, hvorved der har kunnet importeres en tilsvarende rismængde 
fra tredjelande (under de samme toldreferencer) med fritagelse for told. 
Det økonomiske tab for Fællesskabet beløber sig til omkring 5 mio. ECU (i traditionelle egne 
indtægter). 
Kommissionen koordinerer opkrævningen af de unddragne indtægter (Nederlandene og Det 
Forenede Kongerige). 
JL Olivenolie 
Kommissionen har samarbejdet med den fungerende statsadvokat ved retten i Vasto (Italien) i 
en sag om sødning af olivenolie, der medførte tab for Fællesskabets budget. 
Bedrageriet begyndte i 1990, efter af den olivenolieproducerende virksomhed var overtaget af 
et rumænsk handels- og eksportselskab. 
Den ulovlige fremgangsmåde er følgende: Produktionsselskabet råder over lagre af olivenolie, 
presserester af oliven, og frøolie134. Virksomheden sælger frøolien til andre virksomheder og 
køber til gengæld olivenolie. I virkeligheden er der ikke tale om vareudveksling, men kun om 
133 Fremskyndet eksportordning under proceduren for aktiv forædling. 
Olie afpresserester fremstilles kemisk af organiske stoffer (eller affald), som er tilbage efter presningen 
af oliven (eller frugten). Frøolie er en fælles betegnelse (soja-, solsikkeolie osv.). De højeste 
restitutioner udbetales til eksport af olivenolie (de er meget lave for olie afpresserester). 
71 
udstedelse af fiktive købs- og salgsfakturaer (der er også blevet forelagt falske 
transportdokumenter og falske fakturaer udstedt af medskyldige transportvirksomheder). 
De hovedskyldige i sagen har erkendt, at hele den solgte olie var forfalsket (blandinger af 
olivenolie, af olie af olivenpresserester, af frøolie og af palmeolie), hvilket gjorde, at de ikke var 
berettiget til udbetaling af de restitutioner, der var modtaget ved moderselskabets eksport. 
Det økonomiske tab for fællesskabet beløber sig til 2 mio. ECU i alt, nemlig 1,3 mio. ECU i 
forbrugerstøtte og 0,7 mio. ECU i uberettiget opkrævede eksportrestitutioner. 
Disse beløb er ved at blive inddrevet. 
Fire personer er retsforfulgt. 
JL Bedrageri med smør og mælkepulver 
Denne sag vedrører eksport (med bevilling af restitutioner) af smør og mælkepulver fra Det 
Forenede Kongerige, der er angivet med Polen som bestemmelsessted, men i virkeligheden 
transporteret til Spanien. 
De formodede bedragere havde garanteret eksportøren varerne til den pris, der anvendes over 
for tredjelande. Denne har forelagt falske polske importdokumenter som dokumentation for 
anmodningen om eksportrestitutioner. 
Det anslås, at der mellem oktober 1993 og maj 1994 er begået bedrageri med 150 lastvogne med 
varer, hvilket svarer til et samlet beløb på omkring 3,3 mio. ECU i uberettiget udbetalte 
restitutioner. Varerne er sandsynligvis solgt i Spanien under markedsprisen med en betydelig 
fortjeneste i sidste ende. 
I juni 1994 blev syv personer arresteret. Seks af dem er overgivet til retsmyndighederne, og 
retssagen mod dem begynder i slutningen af 1996. Der er gennemført undersøgelser, der 
koordineres af Kommissionen, i Spanien, Polen og Tyskland, og der er indhentet beviser efter 
begæring om retshjælp. 
De uberettiget udbetalte restitutioner er inddrevet. 
3.10 Indførsel af oksekød til nedsat told 
Som led i GATT135 fastsætter Fællesskabet hvert år "et fælles toldkontingent til nedsat sats". For 
at kunne komme i betragtning til denne lettelse skal de erhvervsdrivende forelægge en GATT-
indførselsbevilling for importtoldstedet i Fællesskabet. Disse bevillinger kan overdrages inden 
for grænserne af de samlede bevilgede mængder. 
Der er gennemført undersøgelser i forskellige medlemsstater om svigagtig import af frosset 
oksekød fra lande uden for EU ledsaget af falske GATT-certifikater (med angivelse af det 
spanske ministerium for udenrigshandel som udstedende organ). 
Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel, der i 1995 blev efterfulgt af WTO 
(Verdenshandelsorganisationen). 
72 
Som led i en offentlig retslig undersøgelse i Italien foranstaltet af lederne for afdelingerne for 
dokumentfalsk, organiseret kriminalitet, smugleri og alvorligt bedrageri kunne det konstateres, 
at en forbryderorganisation havde solgt 46 falske GATT-certifikater for varer, der overskred det 
samlede kontingent til importlandet Spanien med over 55%. 
Det økonomiske tab for Fællesskabet i egne indtægter beløber sig til omkring 5,4 mio. ECU. Tre 
personer er sat i varetægtsarrest i Italien, og en international arrestordre er udstedt i Spanien mod 
en argentinsk statsborger, der er mistænkt for at være ophavsmand til salget af de falske 
certifikater. 
3.11. Tobakslagre i Italien og Grækenland 
Efter nogle oplysninger, Kommissionen har modtaget, er der i slutningen af 1995 gennemført 
undersøgelser af interventionslagre i tobakssektoren i Italien og Grækenland. 
Der er blevet sat spørgsmålstegn ved støtteberettigelsen og klassificeringen af nogle af partierne 
i lagrene i Grækenland. Dette vedrørte omkring 11% af samtlige lagre til et beløb, der i 
øjeblikket anslås til 9 mio. ECU. 
Kommissionen besluttede til sidst at trække denne kvote tilbage fra markedet. 
3.12. Sukkerkvoter i Det Forenede Kongerige 
Efter oplysninger fremsendt af de britiske myndigheder er der gennemført en undersøgelse i Det 
Forenede Kongerige om handelen i forbindelse med sukkerkvoteordningen i produktionsåret 
1992-1993. Kontrollerne afslørede en række uregelmæssigheder i forbindelse med anvendelsen 
af bestemmelserne for markedsordningen for sukker136 med alvorlige økonomiske konsekvenser 
for Fællesskabets budget. 
Efter hvad der har kunnet konstateres i første omgang, er omkring 16 500 t sukker opført i en 
angivelse til udførsel på grundlag af falske bevillinger137. Det monetære udligningsbeløb 
(500 000 ECU) er blevet opkrævet og indbetalt. Man er nu ved at beregne de finansielle 
konsekvenser af den manglende overholdelse af bestemmelserne for C-sukkeret. 
Undersøgelsen fortsætter, især med hensyn til udgifterne til oplagring, bl.a. for produktionsåret 
1992-1993. Det fremgår af de sidst modtagne oplysninger, at der uberettiget er udbetalt omkring 
2 mio. ECU på grund af den falske angivelse vedrørende sukkerlageret for det pågældende 
regnskabsår. 
3.13. Støtte til kaseinproduktion i Nederlandene 
Efter at Kommissionen havde modtaget en række oplysninger, blev der iværksat en undersøgelse 
vedrørende støtte til kaseinproduktion i Nederlandene. De første undersøgelser har ført til 
opdagelsen af uregelmæssigheder til ca. 3 mio. ECU på grund af manglende overholdelse af de 
særlige procedurer for behandlingen af visse former for kaseinat som fastsat i 
fællesskabsbestemmelserne138. 
136 Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81, EFT L 177 af 1.7.1981. 
Bevillinger til "C-sukker", der er bestemt til eksport på verdensmarkedet uden restitutioner. 
Rådets forordning (EØF) nr. 2921/90, EFT L 279 af 11.10.1990. 
73 
Der forventes at ske andre ting som følge af resultaterne af undersøgelsen, bl.a. omkring 
anvendelsen af visse kemiske stoffer i fremstillingen af kaseinater og anvendelsen af de 
pågældende bestemmelser139. 
3.14. Salg af mælk ud over kvoterne i Det Forenede Kongerige 
Denne sag, der har været meget omtalt i den britiske presse, har ført til en undersøgelse i 
samarbejde med de britiske myndigheder. De første resultater har vist, at salg af mælk ud over 
kvoterne uden opkrævning af tillægsafgiften140 har fundet sted i den nordvestlige del af Det 
Forenede Kongerige. 
Adskillige mennesker er retsforfulgt og derefter dømt til at betale bøder. 
I den fase, undersøgelsen nu befinder sig i, anslår de britiske myndigheder den finansielle 
virkning til at være på omkring 1,5 mio. ECU, som vil blive inddrevet. 
Undersøgelsen fortsættes, navnlig i Nordirland, i forbindelse med manipulation med fedtindholdet 
i forsendelser af mælk (produktionsåret 1994-1995) med en uberettiget nedsættelse af 
tillægsafgiften som vigtigste konsekvens. Det vil også fremgå af undersøgelsen, om der har 
foreligget en angivelse i forbindelse med visse forsendelser i tilknytning til kvotaordningen. 
De nationale myndigheder har iværksat særlige procedurer angående den manglende overholdelse 
af varernes fedtindhold. Kommissionen forventer, at denne undersøgelse afsluttes i 1996. 
3.15. Skummetmælkspulver i Italien og Nederlandene 
Efter at de nederlandske myndigheder havde forelagt en rapport, iværksatte Kommissionen en 
undersøgelse af en sag om sammensatte næringsmidler (for dyr) indeholdende mælkepulver. 
Dette produkt, der var fremstillet i Italien, blev destrueret i Nederlandene. Omkring 1 200 t af 
denne vare, hvortil der tilsyneladende er modtaget fællesskabsstøtte, er blevet destrueret efter 
ordre fra den nederlandske filial af den italienske virksomhed, der har modtaget præmien fra 
Fællesskabet. 
I henhold til fællesskabsbestemmelserne141 er udbetalingen af støtten nemlig betinget af, at 
mælkepulveret indgår i præparatet, men også af, at varerne skal være fortæret af de pågældende 
dyr. Der er altså tale om "en pligt til konsum". Dette var givetvis ikke tilfældet i denne sag, for 
varerne var i Nederlandene angivet som "uegnet til dyrefoder"! Den med urette udbetalte støtte 
skal derfor inddrives hos den pågældende producent. 
Allerede i de første faser af undersøgelsen viste det sig, at der opstod alvorlige problemer i de 
pågældende medlemsstater med hensyn til de kontroller, der skulle iværksættes. 
Kommissionen regner med at finde en løsning på dette spørgsmål i første halvdel af 1996. 
140 
141 Rådets forordning (EØF) nr. 2921/90 som nævnt ovenfor og Rådets forordning nr. 83/417/EØF, EFT 
L 237 af 26.8.1983. 
Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92, EFT L 405 af 31.12.1992. 
Kommissionen forordning (EØF) nr. 1725/79, EFT L 199 af 26.7.1979. 
74 
AFSNIT 4: ANDRE TILFÆLDE AF SVK; I FORBINDELSE MED STRUKTURFONDENE 
4.1. Den Europæiske Socialfond (ESF) 
ESF er den strukturfond, som Kommissionens tjenestegrene har det største antal undersøgelser 
i gang om. 
4.1.1. I forbindelse med afslutningen af gamle ESF-sager aflagde Kommissionen i marts 1995 
et kontrolbesøg i Portugal vedrørende nogle erhvervsuddannelsesforanstalt­
ninger i større finansielt omfang. 
Kontrollen viste, at der havde været tale om overfaktureringer, hvilket er typisk for 
underleverandørers tjenesteydelser (manglende regnskabsbilag osv.). Sådanne forseelser 
er omfattet af den portugisiske strafferet. Anklagemyndigheden (Circulo Judicial de 
Anadia) beordrede en retslig undersøgelse. 
4.1.2. En anden større retslig undersøgelse, der er igangsat af anklagemyndigheden i Lissabon, 
har medført, at en initiativtager, visse af lederne og nogle underleverandører er blevet 
anklaget for underslæb med midler fra Fællesskabet og med nationale støttemidler til 
i alt 1,5 mio. ECU (sagerne går tilbage til 1988 og 1989). 
Forseelserne bestod i, at der var blevet fremlagt "oppustede" udgiftsbilag, og at 
erhvervsuddannelseskurserne aldrig var blevet gennemført. 
Kommissionen traf beslutning om civilretligt søgsmål. 
Da den pågældende initiativtager er nævnt i den første og den anden FSR 
(fællesskabsstøtteramme142), har Kommissionen desuden foretaget kontrolbesøg i marken 
for at sikre sig, at de pågældende foranstaltninger gennemføres i henhold til gældende 
regler. 
4.1.3. I forbindelse med faglig bistand på det sociale område er der blevet iværksat en 
undersøgelse af en britisk virksomhed, idet Kommissionen har mistanke om underslæb 
i forbindelse med gennemførelsen af en kontrakt. Den foretagne kontrol har vist, at der 
både er tale om manglende regnskabsbilag for de afholdte udgifter og dobbelt 
udbetaling for en og samme foranstaltning. Kontrakten andrager et beløb på 1,73 mio. 
ECU. 
4.2. Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 
4.2.1. I 1994-1995 foretog la Chambre Régionale des Comptes i regionen Provence-Alpes-
Côte d'Azur en gennemgang af forvaltningen i Var-departementet i Frankrig. Det viste 
sig, at der havde været tale om overfakturering på over 5 mio. ECU i forbindelse med 
fremstillingen af udstyr til fremme af den teknologiske fornyelse (EFRU-støtte på 27,4 
142 FSR udarbejdes af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaten og de pågældende regioner. I FSR 
fastlægges de prioriterede felter, de påkrævede finansielle midler og de forskellige former for støtte. 
75 
mio. ECU inden for rammerne af RENAVAL-programmet til fordel for omstilling i 
skibsværftsområder i tidsrummet 1990-1993). 
Den igangværende undersøgelse rejser tvivl om lokalt valgte repræsentanter, der for at 
have manipuleret med offentlige udbud har modtaget uigennemsigtige indbetalinger til 
et beløb, der i øjeblikket andrager 0,5-1 mio. ECU. 
Den efterforskning, som i øjeblikket foretages af undersøgelsesinstanserne, skulle gøre 
det muligt at afgøre, om der er tale om et isoleret tilfælde eller en generel praksis i 
departementet. 
4.2.2. Kommissionens kontrolbesøg vedrørende mål 2-programmerne (1992-1993), "Resider"143 
(1990-92) og "Konver"144 (1993) i april og august 1994 og De Europæiske 
Fællesskabers Revisionsrets besøg i november 1994 i provinsen Liege i Belgien har i 
1995 blotlagt visse uregelmæssigheder. 
Efter disse kontrolbesøg har Kommissionen i overensstemmelse med bestemmelserne 
i artikel 24, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88145 standset den finansielle 
afvikling af disse programmer, indtil der kan drages endelige konklusioner, og foreslået, 
at der inddrives et betydeligt beløb og på budgettet frigøres flere mio. ECU, så de kan 
anvendes til andet formål, samtidig med at man opfordrer medlemsstaten til at fremsætte 
sine bemærkninger. 
Proceduren er i gang. 
AFSNIT 5: ANDRE TILFÆLDE AF SVIG I FORBINDELSE MED DE DIREKTE 
UDGIFTER 
Disse udgifter forvaltes og kontrolleres direkte af Kommissionen. De operationelle aktiviteter i 
denne sektor er blevet styrket i 1995. 
Den foretagne efterforskning vedrører et betydeligt antal tilfælde i disse sektorer. 
5.1. Forskning 
5.1.1. På grundlag af bemærkninger fremsat af Revisionsretten i et sektorbrev til den 
kommissær, der har ansvaret for informations- og telekommunikationsteknologi, har 
Kommissionen foretaget kontrol i Belgien og Det Forenede Kongerige af en gruppe 
selskaber, der har modtaget finansieringsstøtte inden for rammerne af RACE-
programmet146. 
Det er blevet fastslået, at den største støttemodtager systematisk og delvis gennem 
fakturering af fiktive ydelser har fremlagt falske erklæringer om udgifter. Det skønnes, 
at falskneriet beløber sig til 500 000 ECU. I øvrigt har de ledende i selskaberne 
143 Omstilling i jern- og stålområderne. 
144 Diversificering i områder, der er afhængige af militæret. 
145 Forordning offentliggjort i F.FT L 374 af 13.12.1988, som ændret ved Rådets forordning (EØF) 2082/93 (EFT 
L 193 af 13.7.1993). 
146 "Forsknings- og udviklingsprogram inden for avanceret kommunikationsteknologi for Europa". 
76 
forsætligt truffet juridiske, regnskabsmæssige og finansielle dispositioner for at give 
indtryk af medfinansiering, hvilket i realiteten ikke var tilfældet. 
Kommissionen annullerede hurtigst muligt de pågældende kontrakter, og 
beordredepengene inddrevet, ligesom den indbragte sagen for de kompetente retslige 
instanser (Belgien), så der kan træffes strafferetlige sanktioner mod bedrageriernes 
ophavsmænd. 
5.1.2. En analyse af programmerne JOULE I og III47/APAS-RENA og de 
anvisningsberettigede tjenesters kritiske gennemgang af forvaltningen af disse 
programmer har medført, at der er blevet iværksat en systematisk 
bedrageribekæmpelsesundersøgelse på området. De første resultater af kontrollen i 
Tyskland har bekræftet, at der er tale om uregelmæssigheder af en sådan art, at det 
skaber formodning om særlige former for svig i denne sektor sammenholdt med de 
konstateringer, som de administrative tjenester har gjort. 
5.2. Energi 
En undersøgelse foretaget af anklagemyndigheden i Oristano (Sardinien) resulterede i en 
begæring om retsforfølgelse af 6 personer, der er anklaget for at have begået underslæb med 
midler fra Kommissionen og regionen Sardinien til bygning af et vindmølleanlæg af fornyende 
art, et projekt hvis samlede budget androg 1,25 mio. ECU. 
De pågældende selskaber havde i realiteten udbedret et allerede eksisterende anlæg, og deres 
ledere havde anvendt midlerne til andre formål end kontraktens. 
5.3. Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) 
Kommissionens tjenestegrene og Senegals finansministerium har opdaget, at der er begået 
underslæb med et større støttebeløb (mellem 2 og 4 mio. ECU ifølge et første skøn), som var 
bestemt til oprettelse af arbejdspladser i de små og mellemstore virksomheder i regionen Saint 
Louis. 
Den senegalesiske retsforfølgelsesprocedure centreres hovedsagelig om en konsulent, som 
mistænkes for at have anvendt en del af midlerne til egen fordel. 
5.4. Miljø/MEDSPA-programmet (Italien)148 
Den indtægtsordre, som blev udstedt i 1994 til det italienske selskab, der ledede projektet, har 
ikke kunnet udføres på grund af direktionens undvigelsesmanøvrer. 
Kommissionens tjenestegrene undersøger muligheden af at forelægge spørgsmålet for det 
italienske politi med henblik på at anlægge strafferetlig sag mod de ansvarlige. 
147 JOULE: "Joint Opportunities for Unconventional or Long-term Energy supply". 
148 Se årsberetningen om bekæmpelse af svig for 1994, kapitel 5, afsnit 5.1. 
77 
KAPITEL 7: STATISTIKKER OG ANALYSER 
"Efterretningsarbejdet" består i at indsamle et maksimum af relevante oplysninger, at kombinere 
alle tilgængelige informationskilder og at strukturere alle de indsamlede oplysninger. Formålet 
er at blive i stand til at afsløre så mange tilfælde af uregelmæssigheder og bedrageri som muligt. 
Det skal samtidig være muligt på passende vis at følge afsløringerne op administrativt, finansielt 
og strafferetligt. Dette opfølgningsarbejde kan evt. føre til en ændring af den eksisterende 
fællesskabslovgivning og vil i så fald tjene som udgangspunkt for den kommende lovgivning. 
Kommissionens vigtigste informationskilde er de meddelelser om bedrageri, som den får fra 
medlemsstaterne i henhold til lovgivningen for de pågældende områder149. 
En anden vigtig kilde er den udveksling af oplysninger, der finder sted i forbindelse med den 
gensidige bistand150. 
Den gratis telefonlinje, der blev taget i brug i november 1994, har vist at være en vigtig kilde 
til supplering af oplysningerne151. I det første år efter dens oprettelse152 modtog Kommissionen 
mere end 4 000 opkald. Blandt disse er der i 200 tilfælde blevet foretaget en mere 
tilbundsgående undersøgelse. 1 enkelte tilfælde har telefonopkaldet ført til, at der er blevet 
gennemført en formel undersøgelse vedrørende beløb på over 30 mio. ECU. I andre tilfælde har 
de indtelefonerede oplysninger gjort det muligt at kontrollere de oplysninger, som Kommissionen 
har fået på anden måde. Adgangen til forskellige internationale baser eller baser på 
fællesskabsniveau (navnlig vedrørende handel) gør det ligeledes muligt at foretage denne form 
for kontrolsammenligninger og spore mistænkelige transaktioner, så kontrollen på stedet kan 
målrettes bedre. 
Kommissionen er for øjeblikket ved at udvikle et integreret informationssystem, som tager højde 
for disse forskellige informationskilder og deres natur. Systemet baseres på den nye generation 
af databasen IRENE, som er en sammenlægning af de to oprindeligt adskilte databaser IRENE 
(tilfælde af svig indberettet af medlemsstaterne) og præ-IRENE (tilfælde, som er under 
behandling i UCLAF og medlemsstaterne). I den nye database vil der desuden være en direkte 
forbindelse til de meddelelser, der gives i forbindelse med den gensidige bistand, når disse 
meddelelser vedrører tilfælde, der har betydning for fællesskabsbudgettet. 
Den nye database, som hedder IRENE 95, vil ikke kun være en database med oplysninger om 
bedrageri, men vil også kunne anvendes som et forvaltningsredskab. En analyse af databasens 
oplysninger vil lette arbejdet med at indkredse risikofaktorerne i forbindelse med bedrageri til 
skade for Fællesskabets budget. 
149 Rådets forordning (EØF) nr. 1552/89 (egne indtægter), nr. 595/91 (EUGFL, Garantisektionen) og nr. 4253/88 
(strukturfondene). 
150 Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81. 
151 I bilaget findes en ajourført liste over telefonnumrene i de forskellige lande. 
152 Den blev oprindelig oprettet med henblik på de gamle medlemsstater. De tre nye medlemsstater er siden blevet 
tilsluttet. Se desuden årsberetningen for 1994 om bekæmpelse af svig, kapitel 2, afsnit 2.4. 
78 
AFSNIT 1: SITUATIONEN I 1995 
I 1995 afslørede medlemsstaterne og Kommissionen tilsammen 4.750 tilfælde af 
uregelmæssigheder på forskellige budgetområder til et samlet beløb af over 1,1 mia. ECU. Der 
er tale om en ret kraftig stigning i antallet af sager, medens stigningen i det samlede beløb, der 
bedrages for, er mindre markant. 
Disse tal omfatter dels de tilfælde af bedrageri, som medlemsstaterne i henhold til 
bestemmelserne er forpligtede til at oplyse om, dels de sager, Kommissionen på eget initiativ 
indleder, samt sager, der behandles i samarbejde med medlemsstaterne. Til sidstnævnte kategori 
hører sager, hvor der udveksles oplysninger mellem en medlemsstats undersøgelsesmyndighed 
og Kommissionen, og sager, der involverer koordinering inden for rammerne af ordningen med 
"gensidig bistand". Antallet af sager i sidstnævnte kategori vokser støt, og denne form for 
undersøgelser tegner sig for stadig større beløb (i 1995 over 50 % af det beløb, der blev 
konstateret uregelmæssigheder for, se tabel 2). 
Tallene i tabel 1 og 2 vedrørende de sager, der er indgivet af medlemsstaterne, og som angår 
de traditionelle egne indtægter, er blevet ekstrapoleret til hele året for at give et bedre overblik 
over den samlede situation. Denne ekstrapolation er baseret på tal fra 1. halvår samt på de tal, 
der allerede nu er tilgængelige for 2. halvår. Da medlemsstaterne i henhold til forordning 
(EØF/EURATOM) nr. 1552/89 kun er forpligtigede til at indberette sager 1 gang pr. halvår, er 
statistikkerne for 2. halvår 1995 endnu ikke færdiggjort. I 1. halvår har medlemsstaterne 
indberettet 1.146 sager til et beløb af 132 mio. ECU (se tabel 3). 
Hvad angår EUGFLs Garantisektion (se tabel 4) har medlemsstaterne indberettet 1.754 sager til 
et beløb af over 214 mio. ECU, hvilket er et væsentligt fald i forhold til de foregående år. 
Derimod er beløbet for de sager, Kommissionen behandler i samarbejde med medlemsstaterne, 
i kraftig stigning. Hvis disse sager medregnes, når beløbet op på 316 mio. ECU. 
Den kraftigste stigning både hvad angår antallet af sager og beløbsstørrelse findes inden for 
strukturforanstaltningerne (se tabel 5). Antallet af sager, der indberettes af medlemsstaterne, er 
stadig lille men stiger drastisk i forhold til tidligere, hvilket skyldes Kommissionens nylige 
gennemførelse af forordninger på området, hvilket ligeledes forklarer den stigning i forhold til 
1994, der har været i sager, Kommissionen har fået kendskab til ad andre veje. Det samlede 
beløb er på 67 mio. ECU, hvoraf de 23 mio. ECU stammer fra undersøgelser igangsat af 
Kommissionen. 
Der er ligeledes konstateret en kraftig stigning, hvad angår antallet af sager vedrørende de 
direkte udgifter (se tabel 6). På dette område indgiver medlemsstaterne ikke oplysninger, da disse 
udgifter administreres af Kommissionen. 
For de 3 hovedbudgetområder, der er nævnt ovenfor, findes i tabel 7 en oversigt over de sager, 
der er indgivet af medlemsstaterne eller behandlet af Kommissionen. De er underopdelt, hvilket 
giver bedre mulighed for at bedømme uregelmæssighedernes omfang på de forskellige områder. 
Antallet af anmeldte sager og beløbsstørrelsen varierer naturligt nok en del fra den ene 
medlemsstat til den anden (se tabel 8). Eftersom den del af de traditionelle egne indtægter, som 
en given medlemsstat står for, varierer en hel del alt efter den pågældende medlemsstats position 
i Fællesskabets udenrigshandel, og der desuden er stor forskel på, hvilke beløb de forskellige 
lande modtager fra fællesskabsbudgettet, skal tallene for det konkrete antal sager og de konkrete 
79 
beløb sammenholdes med den pågældende medlemsstats situation m.h.t. de traditionelle egne 
indtægter og udgifterne. 
Gennemsnitsbeløbet på en sag, der indgives af en medlemsstat, er på 130.000 ECU. Kun 1,5 % 
af de indgivne sager omfatter bedrageri for over 1 mio. ECU. Derimod er den gennemsnitlige 
beløbsstørrelse på de sager, der koordineres af Kommissionen, på 1,6 mio. ECU. Dette er 
grunden til, at Kommissionen med fuldt overlæg har valgt at koncentrere indsatsen om at 
bekæmpe de organiserede og avancerede former for bedrageri, da omfanget af denne form for 
svindel, der ofte er karakteriseret ved, at der opereres i flere lande, sjældent kan gennemskues 
af det enkelte land uden den støtte, som kun Fællesskabet er i stand til at yde. 
AFSNIT 2: TENDENSER 
I modsætning til tidligere år, hvor antallet afsåvel uregelmæssigheder og bedragerisager som den 
samlede beløbsstørrelse har været i konstant stigning, har der globalt set i 1995 været tale om 
en stabilisering af svindlens størrelse. Antallet af indberettede sager er dog steget med ca. 15 % 
i forhold til 1994, men den samlede beløbsstørrelse er stort set forblevet uændret. I den samme 
periode er Fællesskabets budget steget med 9 %. 
Udviklingen inden for de 4 hovedbudgetområder, der er beskrevet i afsnit 1, har været meget 
forskellig. Hvad angår EUGFLs Garantisektion har der været tale om en pæn tilbagegang, 
medens der inden for de traditionelle egne indtægter må konstateres en kraftig stigning. Der bør 
dog udvises varsomhed med at drage konklusioner om tendenserne på grundlag af en 
sammenligning mellem to 2 år. Der skal kun nogle få større sager til at forrykke 
helhedsindtrykket af tallene for et enkelt år, og det vil altid være tilfældigt, hvornår en sag om 
store og indviklede uregelmæssigheder bliver afsløret og indberettet. For eksempel var 1994 
karakteriseret ved en række større sager vedrørende EUGFLs Garantisektion (7 sager ud af de 
1.610, der blev indgivet af medlemsstaterne, tegnede sig for over 200 mio. ECU eller over 
halvdelen af det samlede beløb).Det fremgår endvidere tydeligt, at andelen af de sager (og 
navnlig de involverede beløbsstørrelser), der behandles af Kommissionen i samarbejde med 
medlemsstaterne, er i kraftig stigning. Dette afspejler de fremskridt, der er sket med 
udgangspunkt i en ændring af strategien: Kommissionen og medlemsstaterne fokuserer på de 
største og vigtigste sager, der indkredses og afdækkes mere effektivt som følge af den forbedrede 
kontrol; der kan altså konstateres en positiv udvikling, skønt situationen på dette område stadig 
ikke er tilfredsstillende 
For første gang kunne der på EUGFL, Garantisektionens område i 1995 konstateres en større 
nedgang i den samlede beløbsstørrelse i forhold til det foregående år. Dette kan vise sig at være 
et første resultat af reformen af den fælles landbrugspolitik. Her må den generelle udvikling i 
EUGFL, Garantisektionens udgifter tages i betragtning, navnlig inden for to sektorer, der var 
kraftigt berørt af uregelrnæssigheder i 1994 (eksportrestitutioner til korn og støtte til forbrug af 
olivenolie), hvor udgifterne blev kraftigt beskåret i 1995. Udgifterne til eksportrestitutioner (alle 
produkter taget under ét) blev beskåret fra 8,159 mio. ECU i 1994 til 7,802 mio. ECU i 1995, 
medens støtten til olivenolieforbrug gik ned fra 613 mio. ECU i 1994 til 263 mio. ECU i 1995. 
Til gengæld steg den direkte støtte (herunder støtten til braklægning af landbrugsjord) fra 10,552 
mio. ECU i 1994 til 13,506 mio. ECU i 1995. Næste årsberetning ventes at bekræfte denne 
tendens. 
Hvad angår de traditionelle egne indtægter, afslører medlemsstaterne og Kommissionen 
bedrageriforsøg for stadig større beløb. Dette skyldes først og fremmest den øgede indsats fra 
80 
kontrolinstanserne i både medlemsstaterne og Kommissionen, der har medført en øget satsning 
på højrisikosektorerne (dvs. produkter, der er pålagt høje skatter, punkt- eller importafgifter). 
Toldafgifter på industriprodukter er stadig det hårdest ramte område. Medens der i 1994 var flere 
sager, der involverede toldafgifter end landbrugsafgifter (45 % mod 30 %), var situationen 
omvendt i 1995 (39 % mod 30 %). M.h.t. beløbsstørrelsen, udgjorde toldafgiftsbedragerierne i 
1995 tæt på 54 % af det samlede beløb, en stigning fra 39 % i 1994 (se tabel 7). Denne 
udvikling skyldes først og fremmest den stigning, der har været i afsløringen af bedrageri i 
forbindelse med indførsel af cigaretter. Den task force, der blev oprettet af Kommissionen med 
støtte fra medlemsstaterne, har afsløret bedrageri for betydelige beløb (se tabel 9). 
Hvad angår strukturforanstaltningerne er både antallet af sager og den samlede beløbsstørrelse 
steget. Dette skyldes i første instans, at de nye mere detaljerede regler for medlemsstaternes 
indberetningspligt er trådt i kraft, samt at Kommissionen har udstyret sig selv med bedre 
redskaber til at foretage undersøgelser på området. Der er flest sager på ESF-området, men 
EFRU er mest udsat, hvis man ser på beløbsstørrelsen (56 % af det samlede beløb), hvilket 
afspejler denne fonds større midler. 
AFSNIT 3: FORSENDELSESOMRÅDET 
I marts 1995 sendte Kommissionen en meddelelse til Parlamentet og Rådet; heri giver 
Kommissionen en realistisk bedømmelse af situationen på forsendelsesområdet, gør opmærksom 
på systemets mangler og fremkommer med forslag til løsninger på såvel kort som længere sigt.153 
Tab på egne indtægter og afgifter mellem 1990 og 1995 er blevet anslået til mindst 975 mio. 
ECU for Fællesskabet og medlemsstaterne samlet. Det er blevet anslået, at man er gået glip af 
409 mio. ECU alene på egne indtægter; dette tal er baseret på meddelelser fra medlemsstaterne 
i overensstemmelse med forordning (EØF, EURATOM) nr. 1552/89 eller forordning (EØF) nr. 
1468/81 om gensidig bistand. 
Det produkt, der tegner sig for de fleste uregelmæssigheder og tilfælde af bedrageri inden for 
forsendelsesområdet, er cigaretter (i perioden 1990 - 1995 tegnede cigaretter sig for 47 % af det 
samlede beløb). Herefter følger mælkeprodukter, levende dyr og kød (se tabel 10). Eftersom 
disse produkter er belagt med meget høje skatter og punktafgifter (eller evt. importafgifter for 
visse varer), betragtes de som hørende til i gruppen af "følsomme" produkter. Medlemsstaterne 
og Kommissionen har inden for rammerne af en administrativ ordning indført et edb-system, der 
gør det muligt at udveksle oplysninger hurtigt ("forhåndsunderretningssystem"154). 
AFSNIT 4: INDDRIVELSE 
Inddrivelsessituationen hvad angår traditionelle egne indtægter og EUGFLs Garantisektion er 
stadig ikke tilfredsstillende. Dette er så meget desto mere bekymrende som det er et område, 
hvor medlemsstaterne har mindst lige så stor interesse som Fællesskabet i en opretning af 
situationen. 
153 Se kapitel 2, afsnit 3, pkt. I, s. 23. 
154 Se kapitel 2, afsnit 3, pkt. 1, s. 26. 
81 
Her er der mange problemer, navnlig den langsomme interne sagsbehandling i medlemsstaterne 
og de mange sager, hvor de økonomiske aktører indbringer beslutningen om inddrivelse for en 
domstol. Ydermere giver tallene i tabel 11 til 13 muligvis ikke et korrekt billede af 
medlemsstaternes indsats på området, da ikke alle inddrevne beløb systematisk opgives til 
Kommissionen, hvilket navnlig gælder de traditionelle egne indtægter. Specielt Det Forenede 
Kongerige har fremlagt taloplysninger, der viser at den faktiske inddrivningssats for de 
traditionelle egne indtægter ( se tabel 11) ligger noget over den, der fremgår af databaserne. 
Oplysningerne heri indkodes samlet pr. kvartal, og systemet giver ikke mulighed for at ajourføre 
enkelttilfælde. Det er dem der benyttes til beregningen af statistikkerne for inddrivelsen af de 
traditionelle egne indtægter. I 1996 skulle dette problem blive løst, når den nye forordning bliver 
vedtaget. 
Inddrivelse af toldafgifter er et område, der frembyder særlig store problemer. Spørgsmål om 
toldgældens opståen og kompetencefordelingen under inddrivelsen vil næsten uvægerligt opstå, 
hvilket så igen fører til forsinkelser i procedureforløbet. Som svar på dette problem har 
Kommissionen indført en speciel ordning med hurtigere beslutningstagning, således at 
forældelsesfristerne ikke overskrides. En tvæi tjenestelig arbejdsgruppe er nedsat til undersøgelse 
af tvister; den samler alle relevante data og fremlægger derefter konklusionerne af sit arbejde. 
For at kunne bedømme effektiviteten af medlemsstaternes procedurer på en både kritisk og 
konstruktiv måde, er det en god idé at have en tidsmæssig afstand til tingene. Det forekommer 
derfor at være en bedre idé at analysere inddrivelsessituationen for sager, der er blevet 
indberettet i årene forud for denne årsrapport. Tabel 11 til 13 gennemgår i detaljer situationen 
for de sager, der blev indberettet i årene 1992 til 1994, og giver en samlet oversigt over de 
ældste sager. 
I 1995 var der stadig et stort antal meget gamle sager (visse sager går helt tilbage til 70erne), 
som endnu ikke var afgjort. Pr. 31. december 1995 var der, alene inden for EUGFLs 
Garantisektion, tale om 1.169 sager indberettet i 1991 eller tidligere, der endnu ikke var afgjort; 
419 af disse sager var indbragt for en domstol. To medlemsstater (Italien og Tyskland) tegnede 
sig for over 90 % af alle retssager. Kommissionen overvejer, som det blev bekendtgjort på 
mødet for ekspertgruppen for uregelmæssigheder og gensidig bistand den 20. oktober 1995, i 
samarbejde med medlemsstaterne at finde en løsning for afslutning af de ældste sager, som der 
ikke kan forventes nogen afslutning på, og hvor det endvidere skal besluttes, om det er den 
involverede medlemsstat eller Fællesskabet, der skal pålægges at betale det beløb, der er erklæret 
uinddriveligt. 
Medens der, hvad EUGFLs Garantisektion angår, er mulighed for at holde en medlemsstat 
ansvarlig for enhver form for forsømmelse vedrørende inddrivelse af beløb i forbindelse med 
uregelmæssigheder og pålægge den pågældende medlemsstat at afholde det beløb, den burde og 
kunne have inddrevet (den såkaldte "regnskabsafslutnings"-procedure), foreligger der for 
indeværende ikke en sådan mulighed inden for de andre budgetområder. Den stærkt 
utilfredsstillende situation, der hersker inden for de traditionelle egne indtægter, gør spørgsmålet 
om udvidelsen af princippet om regnskabsafslutning til de andre budgetområder, sådan som Det 
Europæiske Råd i Madrid i december 1995 gjorde sig til talsmand for, endnu mere aktuelt. 
82 
AFSNIT 5: ANALYSE AF LOVGIVNINGEN 
Inden for rammerne af initiativet SEM 2.000 ("sund finansiel forvaltning") har Kommissionen 
iværksat foranstaltninger for at sikre, at alle nye lovforslag med større indvirkning på budgettet 
skal analyseres med henblik på at bedømme, hvilke risici for bedrageri det pågældende forslag 
indeholder, samt sikre, at forslaget indeholder tiltag, der garanterer en effektiv beskyttelse af 
Fællesskabets finansielle interesser. 
I fase III på dette område, der udføres i samarbejde med medlemsstaterne, har man med samme 
mål for øje søgt at finde frem til en måde, hvorpå det kan undgås, at ændringer til 
Kommissionens forslag, der fremsættes under Rådets forhandlinger, øger mulighederne for 
bedrageri. Endvidere udarbejder Kommissionen hvert år på grundlag af de uregelmæssigheder, 
der tidligere er afsløret, en liste over de bestemmelser, der trænger til en fornyet gennemgang 
med henblik på en bedre beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Disse foranstaltninger 
skulle gerne v.h.a. en mere systematisk udnyttelse af de indhøstede erfaringer føre til en styrkelse 
af samarbejdet, hvilket er en absolut betingelse for succes inden for dette område. 
Vægten vil i særlig grad blive lagt på bestemmelser, der: 
tegner sig for en betydelig del af budgettet, og hvor overtrædelse af reglerne giver de 
økonomiske aktører betydelige fordele 
er svære og komplicerede at kontrollere 
i Revisionsrettens rapporter eller i databaserne IRENE og præ-IRENE er blevet udpeget som 
områder, der er særlig udsat for bedrageri. 
Ud fra disse betragtninger samt de erfaringer, der er indsamlet i 1995, har Kommissionen 
besluttet navnlig at koncentrere sig om garanti forældelsesreglerne i toldkodekset, importafgifterne 
og eksportrestitutionerne inden for oksekødssektoren, spørgsmålet om antallet af ansatte i 
Fællesskabets kontrolkorps for vinsektoren155, støtten til olivenolieproduktion samt artikel 23 og 
24 i forordning (EØF) nr. 4253/88. 
Ligeledes inden for rammerne af fase III i SEM 2000-initiativet undersøger Kommissionen i 
samarbejde med medlemsstaterne mulighederne for andre forbedringer, der kan føre til reduktion 
af risikoen for uregelmæssigheder. Det drejer sig bl.a. om en klarere definition af udgiftskriterier 
på strukturfondenes område og kontrol- og revisionssystemet for de indirekte udgifter, der 
administreres af medlemsstaterne. 
155 Rådets forordning (EØF) nr. 2048/89, EFT L 202 af 14. juli 1989. 
83 
TABEL 1 
ALLE OMRÅDER 
1992-1995 
UREGELMÆSSIGHEDERNES SAMLEDE 
OMFANG 
Sager officielt indberettet af medlemsstater­
ne og undersøgelser gennemført af Kommis­
sionen i samarbejde med medlemsstaterne 
ANTAL SAGER 
1995 
4.758?) 
BELØB i mio. ECU 
1.200 
1.100 
1.000 
900 
800 
TOO 
600 
500 
400 
300 
200 
100 1992 l 1993 ~f 1994 | 
[ 1.087 
403 
1 204 | 
OTallene for egne indtægter indbefatter 
et skøn for 2. halvår 1995 1995 
1.146 O 
u 
84 
TABEL 2 
ALLE OMRÅDER 
1992-1995 
1. UREGELMÆSSIGHEDER OFFICIELT 
INDBERETTET (#) af 
MEDLEMSSTATERNE 2. UNDERSØGELSER GENNEM­
FØRT af KOMMISSIONEN ( ##) 
i samarbejde med 
MEDLEMSSTATERNE 
ANTAL SAGER 
4.500 
4.2SO 
4.0O0 
2.750 
3.SOO 
3.JS0 
3.000 
2.7S0' 
2.500 ' 
2.250 ' 
2.000 ' 
».750 " 
f,50o" 
»250 " 
»000* 
800 " 
too' 1992 1993 1994 1995 
BELØB i MIO. ECU 
1992 1993 1994 1995 
mm ?**£ m 
572 n 1992 1993 1994 1995 
-
m 574 
• Konstaterede og officielt indberettede sager fra medlemsstaterne for det angivne ir I henhold til 
gnidende forordninger vedrerende traditionelle egne indtægter, EUGFLs Garantisektion og strukturforanstaltningerne. 
## Kommissionsundersøgelser (i samarbejde med specialiserede tjenester i medlemsstaterne), der har afsleret en uregelmæssighed og anslået dens indflydelse 
på budgettet I det opgivne ir. 
Egne indtagter: herunder sken for 2. halvår 1995. 
85 
TABEL 3 
TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
1992-1995 
1. OFFICIELT INDBERETTEDE 
UREGELMÆSSIGHEDER (#) fra 
MEDLEMSSTATERNE UNDERSØGELSER GENNEM­
FØRT af KOMMISSIONEN i 
samarbejde med 
MEDLEMSSTATERNE 
ANTAL SAGER 
2.500 
2.400 
2.300 
2.200 
2.100 
2.000 
1.900 
1 800 
1.700 
1.600 
1.500 
1.400 
1.300 
1.200 
1.100-
1.000 \ 
900 
B00 
700 
600 
500 
400 H: 
300 i: 
200 
100 1994 | 1995" 
mim 
BELØB i MIO ECU 
m i henhold til FORORDNING (EØF) nr. 1552/89 
[indberetninger fra 1. halvår 1995 500 
475 
450 
425 
400 
275 
J50 
325 
300 
275 
250 
225 
200 
175 
150 
125 
100 T1992 Ti993 1 1994 f 1995" 
421 
j§H8nfçr2.h9lY9r1995 86 
TABEL 4 
EUGFLs Garantisektion 
1992 -1995 
1. OFFICIELT INDBERETTEDE 
UREGELMÆSSIGHEDER (#) fra 
MEDLEMSSTATERNE 2. UNDERSØGELSER GENNEM­
FØRT AF KOMMISSIONEN i 
2.000 
1.900 
1.900 
1.700 
1.600 
1.500 
1.400 
1.300 
1.200 
1.100 
1.000 
900 
B00 
700 
600 
500 
400 
300 
200 
100 samarbejde med 
MEDLEMSSTATERNE 
ANTAL SAGER 
1992 
_ 
-
1 *tø?a 1993 
11»* 1994 
1MÙ 1995 
1.754 
UlSPfe 2.000 
1.900 
1.100 
1.700 
1.600 
1.500 
1.400 
1.300 
1.200 
1.100 
1.000 
900 
B00 
700 
600 
500 
400 
300' 
200 
100 1992 1993 1994 1995 
BELØB i MIO. ECU 
soo" 
47S~ 
450 " 
425 
400 " 
375 " 
350 " 
325~ 
300 
275 " 
250 " 
225 
200 " 
175~ 
150 ~ 
125 " 
100 
75 " 
50~ 
25" 1992 1993 
WmåfM 300 1994 
417 1995 
214 
d^L^te 
^ÈSÈiÈ^aimË 500 
475 
450 
425 
400 
37S' 
350 
325 ' 
300 ' 
275' 
250 ' 
225" 
200' 
175' 
150' 
125 ' 
IOO' 1992 1993 1994 1995 
102 
(#) i henhold til FORORDNING (EØF) nr. 595/91 
87 
TABEL 5 
STRUKTURFORANSTALT­
NINGER 1992 -1995 
1. OFFICIELT INDBERETTEDE 
UREGELMÆSSIGHEDER (#) fra 
MEDLEMSSTATERNE 2. UNDERSØGELSER GENNEM­
FØRT af KOMMISSIONEN i 
samarbejde med 
MEDLEMSSTATERNE 
ANTAL SAGER 
1992 1993 1994 
-
; 
56 en total C) v-WJ9Xæ& 1995 
194 
WmMâfiW 
ML^IJS" ; 
||||C 
Hi-1992 1993 1994 1995 
112 
^Ué^S: 
BELØB i MIO. ECU 
1994 I 1995 
(*) FØR FORORDNINGERNE (EØF) 1681/94 og 1831/94 trådte i kraft 
# Officielt indberettede sager fra medlemsstaterne i 
henhold til forordningerne (EØF) 1681/94 og 1831/94 
88 
TABEL 6 
DIREKTE UDGIFTER (*) 
UNDERSØGELSER GENNEMFØRT 
af KOMMISSIONEN (**) 
ANTAL SAGER 
40 
35 
30 
25 
20 
15 
10 
5 1992 1993 1994 
16 1995 
31 
f*A9IHB 
BELØB i MIO. ECU 
40 
35 
30 
25 
20 
15 
10 
5 1992 1993 1994 
23 1995 
28 
(*) SE KAPITEL 6, afsnit 5 
(**) I samarbejde med medlemsstaternes myndigheder 
89 
TABEL 7 
Uregelmæssighedernes fordeling i 1995 
Officielt indberettede uregelmæssigheder fra medlemsstaterne og undersøgelser 
gennemført af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne. 
TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 1995 
EGNE INDTÆGTER 1995 
antal sager 
OLD-
AFGIFTER 
30% 
seialfordëlïhgen iTABEL 3. EGNE INDTÆGTER 1995 
beløb 
EUGFLs GARANTISEKTOR 1995 
RESTITU-
TIONSFORAN-
STALTNINGER 
24% EUGFLs GARANTISEKTOR 1995 
antal sager 
se talfordelingen i TABEL 4. FFENTLIG 
OPLAGRING EUGFLs GARANTISEKTOR 1995 
beløb 
MARKEDS 
STØTTE 
53% RESTITUTIONS-
FORANSTALT­
NINGER 
37% 
STRUKTURFORANSTALTNINGER 1995 
STRUKTURFORANSTALTNINGER 
1995 - antal sager 
EUGFL 
Udviklingssek 
20% 
se talfordelingen i TABEL 5. STRUKTURFORANSTALTNINGER 1995 
- BELØB 
EUGFL 
Udviklingssek 
16% 
90 
TABEL 8 
ALLE OMRÅDER 
Officielt INDBERETTEDE UREGELMÆSSIGHEDER pr. MEDLEMSSTAT i 1995 
O Beløb 
x 1.000 ECU TRADITIONELLE EGNE 
INDTÆGTER( * ) 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
ØSTRIG 
PORTUGAL 
FINLAND 
SVERIGE 
UK Indberettede 
SAGER 
54 
8 
558 
9 
22 
121 
15 
73 
0 
110 
2 
18 
1 
2 
155 Indberettede 
BELØB 
1.148 22.419 
1.213 
39.548 
1.603 
3.342 
28.754 
613 
22.123 
0 
11.600 
33 
2.103 
25 
38 
10.456 UDGIFTER TIL EUGFLs 
GARANTISEKTOR 
Indberettede 
SAGER Indberettede 
BELØB 
143.870 35 
39 
349 
151 
116 
65 
20 
416 
0 
154 
10 
132 
0 
48 
219 
1J54 1.613 
3.524 
69.228 
10.838 
17.681 
3.769 
214 
82.716 
0 
9.679 
381 
7.247 
0 
67 
7.149 UDGIFTER TIL STRUK­
TURFORANSTALTNINGER 
Indberettede 
SAGER 
214.106 21 
58 
46 
5 
13 
44 
lil Indberettede 
BELØB 
0 
o 
12.691 
2.597 
20.149 
0 
0 
4.443 
0 
0 
0 
2.576 
0 
0 
1.960 
44.416 SAMLEDE UREGELMÆSSIGHEDER 
INDBERETTET af medlemsstaterne 
Indberettede 
SAGER 
89 
47 
928 
218 
184 
186 
35 
494 
0 
277 
12 
194 
1 
50 
381 
•i« Indberettede 
BELØB 
24.032 
4.737 
121.467 
15.038 
41.172 
32.523 
827 
109.282 
0 
21.279 
414 
11.926 
25 
105 
19.565 
402.392 BE 
DK 
DE 
EL 
ES 
FR 
IR 
IT 
LU 
NL 
OS 
PO 
SU 
SV 
UK 
(*) KUN 1. HALVÅR 1995 
TABEL 9 
" CIGARET-TASK GRUPPEN " 
CIGARETSMUGLING I 1995 
MEDLEMSSTAT 
Finland 
Sverige 
Østrig/Italien 
UK 
Grækenland 
Spanien 
Belgien 
Danmark/Spanien/ 
Portugal 
Irland 
Frankrig / UK 
Tyskland 
Nederlandene 
Italien 
lait Beslaglagte cigaretter 
4.650.000 
6.750.000 
11.450.000 
13.000.000 
20.000.000 
40.000.000 
51.540.000 
60.000.000 
167.534.600 
374.924.600 Antal cigaretter 
35.000.000 
80.000.000 
426.650.000 
450.000.000 
57.350.000 
92.000.000 
450.000.000 
1.000.000.000 
1.097.810.000 
3.688.810.000 Budgetindvirkning C) 
for MEDLEMSSTATERNE 
og EU's egne indtægter i ecu 
3.000.000 
10.000.000 
50.000.000 
45.000.000 
8.888.665 
15.000.000 
45.000.000 
100.000.000 
110.580.000 
387.468.665 
CIGARETSMUGLING I 1995 
i L. 1, JD Beslaglagte cigararter 
HH llleoall irxJf cigaretter 
IOBmk)ehfK*vif>rnrxj i »tu 
1 _' , _ ,X,Jn • 1 IR f __ -
ill 
C) Skøn 
92 
TABEL 10 
UREGELMÆSSIGHEDER på FORSENDELSES-området 
Fra og med 1990 til og med 1995 (*). 
BELØB vedrørende de TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
UREGELMÆSSIGHEDER PÅ 
FORSENDELSESOMRÅDET 
ANDRE 
PRODUKTER 
11% 
MÆLKEPRODUKTER 
15% OKSE- OG SVINEKØD 
8% CIGARETTER 
48% 
(*) uregelmæssigheder indberettet inden for rammerne af forordningerne 1552/89 og 1468/81 
TABEL 11 
INDDRIVELSESSITUATIONEN pr. 31-12-1995 
TRADITIONELLE EGNE INDTÆGTER 
SITUATIONEN for sager 
indberettet FØR 1992 (*) 
BELØB 
x 1.000 ecu indberettede 
BELØB C") Endnu ikke inddrevne BELØB (+**) 
| ALT I *•'*<'"»«• *»• DOMSTOL J % af oprindelige I 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE (+) 
ØSTRIG 
PORTUGAL 
FINLAND 
SVERIGE 
UK c++; 
IALT 8.593 
3.476 
122.737 
1.336 
2.410 
27.564 
270 
4.186 
41 
6.030 
# 
699 
# 
# 
24.228 
201.570 i ikke inddrevne BELØB (***) 
I *«/•»»«• far DOMSTOL I % af oprindelige BELØB 
3 4 = 2/1 
3.606 
2.017 
118.716 
1.336 
1.647 
21.010 
93 
4.186 
41 
5.612 
322 
18.175 
176.761 134 
0 
65.730 
819 
260 
55 
0 
3.719 
0 
2.676 
202 
73.595 42% 
58% 
91% 
100% 
68% 
76% 
34% 
100% 
100% 
93% 
46% 
75% 
88% Forordning (EØF) 1552/89 
SITUATIONEN for sager indberettet i 1992, 1993 og 1994 (*) 
Indberettede 
BELØB (") INDDREVET Endnu ikke inddrevne BELØB (+++) 
IALT \mntstgttor oousroL % af oprindelige BELØB 
97.943 
7.005 
127.985 
2.162 
13.267 
80.895 
12.038 
98.620 
89 
9.323 
# 
2.716 
# 
# 
72.606 
524.649 6.555 
2.952 
6.075 
0 
1.615 
957 
6.118 
639 
46 
125 
677 
2.260 
28.019 7 = 5-
91.388 
4.053 
121.910 
2.162 
11.652 
79.938 
5.920 
97.981 
43 
9.198 
2.039 
70.346 
496.630 50.624 
204 
24.685 
2.037 
2.803 
452 
0 
92.991 
0 
5.090 
1.172 
658 
180.716 9 = 7/5 
# = IKKE aktuel 93% 
58% 
95% 
100% 
88% 
99% 
49% 
99% 
48% 
99% 
75% 
97% 
95% 
(*) Beløb officielt indberettet til Kommissionen. 
(**) Beløb oprindeligt indberettet efter korrlgering(er). 
(+) Nederlandene har meddelt Kommissionen, at der er blevet inddrevet for 58 mio. ECU i forbindelse med sager om cigaretter 11993 og 1994, 
uden at dette er blevet indført I basen. 
(+•) Det Forenede Kongerige har oplyst over for Kommissionen, at inddrivelsessatsen er højere end den, der fremgår af de britiske bedrageribaser, som endnu ikke er blevet ajourført. 
(+++) Inddrivelsessatserne gives med forbehold. Så længe ændringen af de gældende regler endnu ikke er vedtaget, er medlemsstaterne endnu ikke forpligtet til at Informere Kommissionen om udviklingen I de meddelte beløb. 
TABEL 12 
INDDRIVELSESSITUATIONEN pr. 31-12-1995 
EUGFLs GARANTISEKTOR 
<0 SITUATIONEN for sager 
indberettet FØR 1992 (*) 
BELØB 
x 1.000 ecu Indberettede 
BELØB (**) Endnu ikke inddrevne BELØB 
IALT ntrmf »gw far DOMSTOL % af oprindelige BELØB 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
ØSTRIG 
PORTUGAL 
FINLAND 
SVERIGE 
UK 
IALT 14.570 
23.252 
155.868 
784 
2.486 
29.248 
13.945 
409.108 
0 
27.980 
# 
1.146 
# 
# 
24.042 
702.429 4.510: 
13.258! 
30.510! 
253! 
1.2421 
10.6961 
7.316J 
393.283 
0 
16.607 
496 
11.196 
489.367 2.550 
11.011 
23.543 
0 
0 
8.891 
2.228 
149.210 
0 
3.471 
492 
201.396 
C) Beløb officielt indberettet til Kommissionen. 
(**) Beløb oprindeligt indberettet efter korrigering(er). 31% 
57% 
20%. 
32% 
50% 
37% 
52% 
96% 
59% 
43% 
47% 
70% SITUA TIONEN for tager 
indberettet i 1992, 1993 og 1994 (*) 
Indberettede 
BELØB (**) INDDREVET Endnu ikke inddrevne BELØB 
IALT HWstgv for DOMSTOL % af oprindelige BELØB 
16.593 
9.101 
62.150 
82.914 
79.607 
49.404 
2.992 
460.606 
0 
17.204 
# 
14.327 
# 
# 
22.405 
817.303 990 
4.829 
9.949 
56.409 
1.951 
14.877 
1.870 
90.063 
0 
9.684 
1.153 
10.524 202.299 15.603 
4.272 
52.201 
26.505 
77.656 
34.527 
1.122 
370.543 
0 
7.520 
13.174 
11.881 615.004 43 
1.029 
2.951 
0 
212 
6.474 
0 
114.445 
0 
0 
2.187 
189 127.530 94% 
47% 
84% 
32% 
98% 
70% 
38% 
80% 
44% 
92% 
53% 
75% 
# = IKKE aktuel 
TABEL 13 
INDDRIVELSESSITUATIONEN pr. 31-12-1995 
STRUKTURFONDE 
o SITUA TIONEN for sager ind­
berettet FØR 1992 
X 1.000 ECU INDBERETTEDE 
BELØB (*) Endnu ikke ind­
drevne BELØB Heraf SAGER 
for DOMSTOL 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
ØSTRIG 
PORTUGAL 
FINLAND 
SVERIGE 
UK 
IALT 13 
19 
111 
72 
945 
58 
562 
# 
# 
# 
420 
2.200 A 
13 
12 
35 
60 
945 
23 
444 
# 
# 
# 
356 
1.888 B 
944 
45 
# 
# 
# 
79 
1.068 Situationen for sager indberettet 
i 1992, 1993 og 1994 
INDBERETTEDE 
BELØB (*) INDDREVET Endnu ikke ind­
drevne BELØB %-del af oprindelige 
BELØB 
1 
105 
239 
2874 
397 
1477 
# 
430 
# 
# 
72 
5.594 2 
73 
29 
72 
12 
# 
238 
# 
# 
424 3*2-1 
32 
210 
2802 
385 
1477 
192 
72 
5.170 4 = 3/1 
30% 
88% 
97% 
97% 
100% 
45% 
100% 
92% BE 
DK 
DE 
EL 
ES 
FR 
IR 
IT 
LU 
NL 
OS 
PO 
SU 
SV 
UK 
(*) beløb oprindeligt indberettet efter korrektion(er). # = IKKE-aktuelt 
KAPITEL 8: BEVILLINGER TIL BEKÆMPELSE AF BEDRAGERI 
AFSNIT 1: GENNEMFØRELSE AF 1995-BUDGETTET 
I 1995 blev der af budgetmyndigheden afsat 132,618 mio. ECU til bekæmpelse af bedrageri 
(forpligtelsesbevillinger). Efter overførslerne156 androg de disponible bevillinger 88,233 mio. 
ECU. 
Dette beløb omfatter ikke de bevillinger, der er opført under budgetpost B5-800 (Samarbejde om 
retlige og indre anliggender), og som i 1995 er blevet anvendt til at finansiere de projekter, som 
medlemsstaterne har forelagt Kommissionen i henhold til afsnit VI i traktaten om Den 
Europæiske Union. 
Bevillingerne er for en stor dels vedkommende beregnet på at blive givet videre til de nationale 
myndigheder som led i Fællesskabets forskellige politikker for støtte og teknisk bistand. En del 
af bevillingerne er omfattet af helt klare bestemmelser i lovgivningen for bestemte områder, bl.a. 
landbrugsområdet, hvorimod der gælder mere smidige bestemmelser for den del, der anvendes 
til at støtte de praktiske kontrol- og undersøgelsesaktiviteter, der gennemføres af 
medlemsstaternes specialtjenester. Samtlige bevillinger anvendes dog efter princippet om en sund 
finansiel forvaltning, som Kommissionen er underkastet. 
Nærmere oplysninger vedrørende anvendelsen af bevillinger for 1995 findes i tabel 14. 
AFSNIT 2: BEVILLINGER FOR 1996 
For 1996 har budgetmyndigheden bevilget 86,665 mio. ECU, inkl. de bevillinger, der er opført 
som reserve157. Det er mindre end i 1995, især hvad del B angår. 
Faldet er især sket i bevillingerne til budgetpost Bl-360, hvor der er afsat 29 mio. ECU + 15 
mio. ECU som reserve i 1996, medens denne part var på 85 mio ECU i 1995. Forklaringen er, 
at en række samfinansieringsprogrammer udløb i 1995, undtagen for de tre nye medlemslande. 
Det drejer sig om samfinansieringen i henhold til forordning (EØF) nr. 307/91 om øget kontrol 
med visse udgifter, der afholdes af EUGFL, Garantisektionen, og forordning (EØF) nr. 3508/92 
om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF- støtteordninger. 
Under den nye artikel B2-150 har man samlet budgetposterne vedrørende bedrageribekæmpelse 
i forbindelse med strukturpolitikkerne, dvs. posterne B2-101, B2-111, B2-121 og B2-131. 
Efter ønske fra Parlamentet er der i budgettets undersektion vedrørende forbrugerbeskyttelse, det 
indre marked, industri og transeuropæiske net blevet oprettet et nyt afsnit B5-9 med titlen 
"Bekæmpelse af svig" og en ny artikel B5-910 med titlen "Generelle foranstaltninger til 
bekæmpelse af svig". Disse bevillinger er beregnet til dækning af udgifterne til Kommissionens 
(UCLAF) tekniske bistand til medlemsstaterne på landbrugsområdet og i forbindelse med de 
traditionelle egne indtægter samt udgifterne til f.eks. den kontrol, der gennemføres på stedet med 
det formål at undgå uretmæssige udbetalinger og tab i forbindelse med de egne indtægter158. 
156 Interne overførsler, som foretages af budgetmyndigheden. 
157 Disse bevillinger kan ikke umiddelbart anvendes, men efter hensigten skal de dog kunne anvendes i løbet af 
regnskabsåret (dvs. efter at bedrageribekæmpelsesbudgetterne er udarbejdet og vedtaget). 
158 I 1995 blev disse udgifter på landbrugsområdet afholdt over artikel B2-519. 
97 
Tabel 15 og 16 indeholder en detaljeret oversigt over fordelingen af de bevillinger, der i 1996 
er afsat til bedrageribekæmpelse. 
98 
ANVENDELSE AF 1995-BEVnXINGERNE TABEL 14 
o o BUDGETPOST 
A-2554 
A-3530 
A-3531 
A-3532 TEKST 
Konferencer, kongresser og moder i 
forbindelse med europæiske juristforbunds 
aktiviteter med henblik på at beskatte 
Fællesskabets finansielle interesser 
Afdelingen for samordning af 
foranstaltninger til bekæmpelse af svig 
(UCLAF) 
Kontrol, undersøgelser og analyser som 
led i bekæmpelsen af svig 
TAFI (foranstaltninger til bekæmpelse af 
svig inden for tekstilsektoren) FINANSIEREDE FORANSTALTNINGER 
Seminarer, møder og uddannelsesforanstaltninger 
i medlemsstaterne 
- Møder, seminarer, undersøgelser 
- Edb 
- Information 
- Forordn. (EOF) 4045/89 
- Seminarer og juridiske undersøgelser 
- Seminarer om told, moms 
- Undersøgelser og kontrolbesøg 
- Andre seminarer 
- Beretning om bedrageribekæmpelse 
- Analyser 
- Edb og databaser 
- Subsidier 
- Forligsorgan (EUGFL) 
- SCENT 
- Undersøgelser og kontrolbesøg 
- Subsidier 
- Medfinansiering af en forskningsafdeling 
- Tekstilbrochurer 
I ALT AT FREMFØRE DISPONIBLE BEVIL­
LINGER EFTER OVER­
FØRSEL 
260.000 
200-000 
3.308.000 
800.000 
4.568.000 ANVENDTE 
BEVIL­
LINGER 
259.605 
199999 
85.615 
24.384 
90.000 
3.244.018 
470.000 
112.904 
90.000 
414.800 
516.246 
31.000 
9.598 
718.120 
418.000 
438.350 
25.000 
740.000 
188.799 
200.000 
300.000 
51.201 
4.443.622 UDNYT­
TELSES­
GRAD 
99,9 
100 
98 
93 
o o BUDGETPOST TEKST FINANSIEREDE FORANSTALTNINGER 
FREMFØRSEL 
A-355 
Bl-360 
B2-I02 
B2-111 
B2-121 
B2-131 Europæisk netværk for. dokumentation, 
koordinering og undersøgelse med henblik 
på bekæmpelse af grænseoverskridende 
kriminalitet og bedrageri 
Bekæmpelse af syig inden for Den 
Europæiske Udviklings- og Garantifond for 
Landbruget, Garantisektionen 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig -
EUGFL , Udviklingssektionen 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig - Det 
Finansielle Instrument til Udvikling af 
Fiskeriet 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig -
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig -
Den Europæiske Socialfond Oprettelse af et organ undergivet nederlandsk ret 
(juridisk struktur for nettet) omfattende fem lande: 
D, I, GR, L, NL. 
- Forordn. (EØF) 307/91 + Forordn. (EF) 3235/94 
- Forordn. (EF) 165/94 
(Telemåling) 
kontrol 
- Forordn. (EØF) 3508/92 (Integreret system for 
forvaltning og kontrol) + Forordn. (EF) 3235/94 
Subsidier 
Subsidier 
Subsidier 
IALT DISPONIBLE BEVILLINGER 
EFTER OVERFØRSEL 
4.568.000 
400.000 
65.000.000 
200.000(*) 
50.000(*) 
300.000(*) 
200.000(*) 
70.718.000 ANVENDTE 
BEVILLIN­
GER 
4.443.622 
62.500 
62.060.000 
10.000.000 
8.700.000 
43.360.000 
10.000 
-
30.000 
19.000 
66.625.122 UDNYT­
TELSES­
GRAD 
16 
95,5 
5 
-
10 
9,5 
(*) Bevillinger var opført under reserven B0-40 (posterne var forsynet med et p.m.). Overførslen af disse bevillinger til de pågældende poster skulle ske ved en afgørelse fra 
budgetmyndighedens side, som skulle træffes på grundlag af en rapport fra Kommissionen (GS/UCLAF). Denne afgørelse blev truffet i juli 1995, og på grund af den sene 
tilrådighedsstillelse af bevillingerne kunne disse ikke udnyttes fuldt ud i 1995. 
BUDGETPOST TEKST FINANSIEREDE FORANSTALTNINGER 
FREMFØRSEL 
B2-5110 
B2-519 
B5-3051 
B6-840 
B7-530 Kontrol inden for landbruget 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig 
inden for landbruget 
EF-handlingsprogram for faglig uddannelse 
af toldembedsmænd (MATTFIÆUS) og 
skatteeksperter (MATTHÆUS-TAX) 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig i 
forskningssektoren - foranstaltninger med 
omkostningsdeling 
Foranstaltninger til bekæmpelse af svig i 
samarbejdssektoren - Kontrol og analyser 
- Olivenoliekontorer 
- Undersøgelser, analyser, kontrol 
- Subsidier 
- Ekspertudgifter 
- MATTHÆUS 
- MATTHÆUS-TAX 
I ALT DISPONIBLE 
BEVILLINGER EFTER 
OVERFØRSEL 
70.718.000 
12.715.000 
1.650.000 (*) 
3.000.000 
50.000 
100.000 
88.233.000 ANVENDTE 
BEVILLINGER 
66.625.122 
12.668.864 
168.864 
12.500.000 
764.387 
149.387 
590.000 
25.000 
3.000.000 
2.290.570 
709.430 
42.000 
-
83.100.373 UDNYTTEL­
SESGRAD 
99,6 
46,5 
100 
84 
-
94.2 
(*) Bevillinger var opført under reserven BO-40 (posterne var forsynet med et p.m.). Overførslen af disse bevillinger til de pågældende poster skulle ske ved en afgørelse fra 
budgetmyndighedens side, som skulle træffes på grundlag af en rapport fra Kommissionen (GS/UCLAF). Denne afgørelse blev truffet i juli 1995, og på grund af den sene 
tilrådighedsstillelse af bevillingerne kunne disse ikke udnyttes fuldt ud i 1995. 
TABEL 15 
BEVILLINGER TIL BEDRAGERIBEKÆMPELSE - 1996-BUDGETTET 
POST TEKST BELØB (ECU) 
A-2554 Konferencer, kongresser og møder i forbindelse med 290.000 
europæiske juristforbunds aktiviteter med henblik på at 
beskytte Fællesskabets økonomiske interesser. 
A-3530 Afdelingen for Samordning af Foranstaltningerne til 200.000 
Bekæmpelse af Svig. 
A-3531 Kontrol, undersøgelser, analyser som led i bekæmpelsen af 4.000.000 
svig. 
A-3532 Foranstaltning til bekæmpelse af svig inden for 800.000 
tekstilsektoren (TAFI). 
A-355 Europæisk netværk for dokumentation, koordinering og 350,000' 
undersøgelse med henblik på bekæmpelse af 
grænseoverskridende kriminalitet og bedrageri. 
Bl-360 Foranstaltninger til bekæmpelse af svig inden for EUGFL, 29.000,0002 
Garantisektionen. 
B2-150 Bekæmpelse af svig i forbindelse med strukturaktioner . 750.000 
B2-301 Foranstaltninger til bekæmpelse af svig - 300.000 
Samhørighedsfonden. 
B2-5II Kontrol i landbruget. 15.500.000' 
B5-3051 EF-handlingsprogram for faglig uddannelse af 3.200.000 
toldembedsmænd (MATTHÆUS) og skatteeksperter 
(MATTHÆUS-TAX). 
B5-910 Generelle foranstaltninger til bekæmpelse af svig 4.175.000 
B6-910 Bekæmpelse af svig i forskningssektoren - foranstaltninger 50.000 
med omkostningsdeling. 
B7-650 Foranstaltninger til bekæmpelse af svig i 50.000 
samarbejdssektoren. 
2 Bevillinger opført samlet under kapitel A0-10 (reserve - budgettets del A) 
En bevilling på 15 mio ECU er opført under reserven BO-40. 
En bevilling på 13 mio. ECU er opført under reserven BO-40. 
102 
TABEL 16 
BEVILLINGER TIL BEDRAGERIBEKÆMPELSE I 1996 
Fordeling efter hovedområde 
Budgetpart 
Område 
1. EUGFL - GARANTISEKTIONEN 
2. STRUKTURFONDE + SAMHØRIGHEDSFONDEN 
3. LANDBRUG (KONTROL) 
4. UDDANNELSE (TOLD og SKAT) 
5. KOORDINATION og GEN. BEDRAGERI­
BEKÆMPELSESFORANSTALTNINGER B1-360 
B2-150/B2-301 
B2-511 
B5-3051 
A2554 / A-353 / A-355 + 
B-910/B6-910/B7-650 
IALT 
BEVILLINGER TIL BEDRAGERI­
BEKÆMPELSE I 1996 
KOORDINATION og 
GENERELLE 
BEDRAGERI-
BEKÆMPELSES-
FORANSTALT-NINGER 
11% 
UDDANNELSE 
(TOLD OG SKAT) 
4% 
LANDBRUG (KONTROL) 
33% EUGFL - GARANTI 
51% 
STRUKTURFONDE + 
SAMHØRIGHEDS­
FONDEN 
1% 
103 
BILAG 2: LISTE OVER GRATISNUMRE 1 DE FORSKELLIGE MEDLEMSSLA 1ER 
Tyskland 0130820595 
Belgien 080012426 
Danmaik 80018495 
Spanien 900993295 
Frankrig 05917295 
Grækenland 008003212595 
I iland 1800553295 
Italien 167878495 
Luxembourg 08003595 
Nederiandene 060224595 
Portugal 0505329595 
Det forenede 
Kongerige 0800963595 
Østrig 06605845 
Sverige 020791695 
Finland 0800112595 
104 
FORKORTELSER 
EØF: 
EF: 
SEM 2000: 
SG/UCLAF: 
SCENT: 
SID: 
TAFI: 
GSP: 
GATT: 
ESF: 
EFRU: 
FSR: 
EUF: 
IRENE: 
EUGFL: Det Europæiske Økonomiske Fællesskab 
Det Europæiske Fællesskab (betegnelse, der anvendes siden traktaten om Den 
Europæiske Union er trådt i kraft) 
Sound and Efficient Management - (Sund og effektiv forvaltning) - Kommissionens 
program indtil år 2000 til forbedring af forvaltningen af fællesskabsmidler 
Kontoret for koordination af bedrageribekæmpelse (figurerer på Generalsekretariatets 
organisationsplan) 
System for a Customs Enforcement NeTwork 
Système d'information Douanier (CIS på engelsk: Customs Information System. Denne 
forkortelse bruges i betegnelsen for arbejdsgruppen SCENT/CIS. 
Textile AntiFraud Initiative (engelsk akronym) 
Den generelle præferenceordning 
General Agreement on Tariffs and Trade ( 
Den Europæiske Socialfond 
Den Europæiske Regionaludviklingsfond 
Fællesskabsstøtteramme 
Den Europæiske Udviklingsfond 
IRrcgularités, ENqucte, Exploitation (Uregelmæssigheder, undersøgelser, statistikker) 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (Garantisektionen eller 
Udviklingssektionen) 
105 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 173 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 
Katalognummer : CB-CO-96-220-DA-C 
ISBN 92-78-03986-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg