BILAG TIL DEN LOVGIVNINGSMÆSSIGE BESLUTNING

EUROPA-PARLAMENTETS ERKLÆRING

Nye regler om producentorganisationer og konkurrenceregler (CMO)

Europa-Parlamentet minder om, at i henhold til artikel 42 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) finder bestemmelserne om konkurrenceregler kun anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsprodukter, i det omfang Europa-Parlamentet og Rådet beslutter dette, idet der tages hensyn til målene for den fælles landbrugspolitik som fastsat i artikel 39 samme traktat.

Som fastsat i traktaten, og i overensstemmelse med Den Europæiske Unions Domstols faste retspraksis (1), har målene for den fælles landbrugspolitik forrang for målene for EU's konkurrencepolitik. Landbrugsmarkederne er imidlertid ikke undtaget fra anvendelsen af konkurrencelovgivningen. Tilpasningen af konkurrencereglerne til landbrugets særlige forhold er op til den lovgivende myndigheds to parter, Europa-Parlamentet og Rådet.

I denne forbindelse foreslår Europa-Parlamentet ved hjælp af denne forordning en præcisering af forholdet mellem den fælles landbrugspolitiks regler, navnlig den rolle og de opgaver, der varetages af producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer, og anvendelsen af EU's konkurrenceret. En sådan præcisering er nødvendig på grund af den nuværende usikkerhed med hensyn til gennemførelsen af disse regler og er afgørende for at nå Unionens mål om at styrke landbrugernes position i fødevareforsyningskæden. Europa-Parlamentets forslag er baseret på anbefalingerne i rapporten fra Agri-Market Task Force (AMTF) af 14. november 2016. Disse anbefalinger er baseret på en række høringer og bidrag fra alle aktører i fødevareforsyningskæden: producenter, forarbejdningsvirksomheder og detailhandlere.

Europa-Parlamentets mål er at forenkle og præcisere de betingelser, hvorunder producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer i alle de sektorer, der er opført i artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1308/2013, på vegne af deres medlemmer kan udføre planlægning af produktion, markedsføring, forhandling af kontrakter om levering af landbrugsprodukter og optimering af produktionsomkostningerne. Disse opgaver forudsætter i det væsentlige eksistensen af visse praksisser, herunder interne konsultationer og udveksling af forretningsmæssige oplysninger inden for disse enheder. Det foreslås derfor, at sådanne praksisser ikke omfattes af forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler, der er fastsat i artikel 101, stk. 1, i TEUF, og at producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer, der udøver mindst én økonomisk aktivitet, nyder godt af en undtagelse fra anvendelsen af denne artikel. Denne undtagelse er imidlertid ikke absolut: Konkurrencemyndighederne bevarer muligheden for at gribe ind, hvis de finder, at sådanne aktiviteter med sandsynlighed udelukker konkurrence eller bringer målsætningerne for den fælles landbrugspolitik i fare.

Den rolle og de opgaver, der varetages af producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer og deres sammenhæng med konkurrencereglerne præciseres således. Europa-Parlamentet mener ikke, uden at det berører Europa-Kommissionens institutionelle beføjelser, at de nye regler kræver yderligere præcisering i form af retningslinjer fra Kommissionen.

KOMMISSIONENS ERKLÆRINGER

Artikel 1- Udvikling af landdistrikterne

— Forlængelse af varigheden af landdistriktsudviklingsprogrammerne

Udgifter til landdistriktsudviklingsprogrammer i programmeringsperioden 2014-2020, der er godkendt i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1305/2013, vil fortsat være berettigede til et bidrag fra ELFUL, hvis den er udbetalt til modtagerne senest den 31. december 2023. Kommissionen vil behandle videreførelsen af støtten til udvikling af landdistrikterne efter 2020 i sit forslag til den næste flerårige finansielle ramme.

— Risikostyring

Kommissionen bekræfter, at den agter at revidere funktionsmåden og effektiviteten af risikostyringsværktøjer, der for tiden er omfattet af forordning (EU) nr. 1305/2013, i forbindelse med sit forslag om modernisering og forenkling af den fælles landbrugspolitik.

— Sanktioner for Leader

Kommissionen bekræfter, at den agter at vurdere effektiviteten og forholdsmæssigheden af sanktionerne for LEADER i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 809/2014.

Artikel 2 — den horisontale forordning

— Krisereserve

Kommissionen bekræfter, at den reserve til kriser i landbrugssektoren, og godtgørelse af bevillinger vedrørende finansiel disciplin, jf. artikel 25 og 26(5) i forordning (EU) nr. 1306/2013, vil blive gennemgået i forbindelse med forberedelserne til den næste FFR med henblik på at muliggøre en effektiv og rettidig indgriben i tilfælde af en krise på markedet.

— En enkelt revision

Kommissionen støtter strategien med en enkelt revisionsmodel, som bekræftet i den foreslåede artikel 123 den nye finansforordning. Kommissionen bekræfter også, at den nuværende retlige ramme for forvaltning og kontrol af landbrugsudgifter, der er fastlagt ved forordning (EU) nr. 1306/2013, allerede giver mulighed for en sådan tilgang, og dette er blevet taget op i dens revisionsstrategi for perioden 2014-2020. Hvis certificeringsorganets udtalelse afgivet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 betragtes som pålideligt, tager Kommissionen også hensyn til denne udtalelse ved vurderingen af behovet for revision af det pågældende betalingsorgan.

Artikel 3 — direkte betalinger

— Proteinplanen

Kommissionen bekræfter, at den agter at se på udbuds- og efterspørgselssituationen for vegetabilske proteiner i EU og at overveje muligheden for at udvikle en »europæisk planteproteinstrategi« med henblik på at tilskynde til yderligere produktion af vegetabilske proteiner i EU på en økonomisk og miljømæssigt forsvarlig måde.

Artikel 38a — Fælles markedsordning

— Frivillig ordning for nedsættelse af produktionen

Kommissionen bekræfter, at forordning (EU) nr. 1308/2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter allerede i artikel 219 og 221 indeholder det fornødne retsgrundlag til, forudsat at der er budgetmidler til rådighed, at kunne tackle markedsforstyrrelser og andre specifikke problemer, herunder på regionalt plan, med mulighed for at yde direkte finansiel støtte til landbrugere. Hertil kommer, at Kommissionens forslag om at tilføje et sektorspecifikt indkomststabiliseringsredskab til forordning (EU) nr. 1305/2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne vil give medlemsstaterne mulighed for i deres programmer for udvikling af landdistrikterne at kompensere landbrugere i en bestemt sektor i tilfælde af et væsentligt fald i deres indkomst.

Kommissionen bekræfter endvidere, at artikel 219 gør det muligt i tilfælde af markedsforstyrrelser eller trussel herom, at indføre EU-ordninger, hvorefter støtten ydes til producenter, der forpligter sig til at reducere deres produktion på frivillig basis, herunder de nødvendige oplysninger til gennemførelsen af en sådan ordning (eksempel: Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 2016/1612, EUT L 242 af 9.9.2016, s. 4).

— Anerkendelse af grænseoverskridende brancheorganisationer

Kommissionen minder om, at reglerne om samarbejde mellem producenterne vedrørende anerkendelse af tværnationale producentorganisationer, tværnationale sammenslutninger af producentorganisationer og tværnationale brancheorganisationer, herunder det nødvendige administrative samarbejde mellem de berørte medlemsstater, for øjeblikket er fastsat i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/232. Gennemførelsen og hensigtsmæssigheden af disse regler vil blive taget op i forbindelse med det igangværende arbejde med at modernisere og forenkle den fælles landbrugspolitik.

— Urimelig handelspraksis

Kommissionen bekræfter, at den har iværksat et initiativ vedrørende fødevarekæden, der nu er på vej gennem de forskellige stadier, der kræves i retningslinjerne for bedre lovgivning. Den vil træffe beslutning om et eventuelt lovgivningstiltag, når denne procedure er afsluttet, muligvis i første halvdel af 2018.

— Producentsamarbejde

Kommissionen noterer sig aftalen mellem Parlamentet og Rådet om ændringerne til artikel 152, 209, 222 og 232. Kommissionen bemærker, at de ændringer, som af Parlamentet og Rådet er blevet enige om, er væsentlige og indsat uden en konsekvensanalyse som krævet i punkt 15 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning. Dette fører til en uønsket grad af juridisk og proceduremæssig usikkerhed, hvis virkninger ikke er kendt.

Eftersom ændringerne til Kommissionens oprindelige forslag tilsammen medfører en væsentlig ændring af de retlige rammer, konstaterer Kommissionen med bekymring, at nogle af de nye bestemmelser til fordel for producentorganisationer kan føre til, at mindre landbrugs rentabilitet bringes i fare, og at forbrugernes interesser tilsidesættes. Kommissionen bekræfter sin vilje til at opretholde effektiv konkurrence i landbrugssektoren og til i fuld udstrækning at virkeliggøre målsætningen for den fælles landbrugspolitik, der er fastsat i artikel 39 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Kommissionen skal i denne forbindelse bemærke, at de ændringer, som medlovgiverne har vedtaget, kun indebærer en meget begrænsede muligheder både for Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder for at gribe ind for at sikre en effektiv konkurrence.

Kommissionens samlede tilslutning til omnibusforslaget, herunder til de ændringer, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, udelukker ikke eventuelle fremtidige forslag, som Kommissionen måtte fremsætte på disse områder inden for rammerne af reformen af den fælles landbrugspolitik for perioden efter 2020 og andre initiativer, der specifikt har til formål at afhjælpe en række af de spørgsmål, der blev berørt af den tekst, som Europa-Parlamentet og Rådet nu er blevet enige om.

Kommissionen beklager, at de meget begrænsede muligheder for både Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder for at gribe ind for at sikre en effektiv konkurrence er ikke blevet afhjulpet på tilfredsstillende vis af medlovgiverne, og giver udtryk for bekymring over de mulige konsekvenser af denne begrænsning for både landbrugere og forbrugere. Kommissionen fremfører, at lovteksten skal fortolkes på en måde, der er forenelig med traktaten, navnlig hvad angår muligheden for, at Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder kan gribe ind, hvis en producentorganisation, der dækker en stor del af markedet, forsøger at begrænse medlemmernes handlefriheden. Kommissionen beklager, at denne mulighed ikke fremgår klart af lovteksten.

(1) Dom Maizena, C-139/79, EU:C:1980:250, præmis 23; Dom Tyskland mod Rådet, C-280/93, EU:C:1994:367, præmis 61.