Nr. C 197/54 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 23. 8. 76 
4.3.7.  At  der  fra  Kommissionens  side  gøres  en 
kontinuerlig  indsats  sammen  med  beskæftigelsesud-
valgets  stående  sekretariat,  særlig  ved  en udvikling  af 
de unges  beskæftigelse; cialfonden,  Fonden  for  Regionaludvikling,  EIB  og 
EUGFL). 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 25. maj  1976. 
4.3.6.  At  der  sikres  en bedre  koordinering  af de 
forskellige  virkemidler,  Fællesskabet  råder  over  (So-Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  2.1.4. 
I slutningen  af dette  punkt  tilføjes: 
»Selv  om  en forhøjelse  af denne  understøttelse  er nødvendig,  kan  den  bevirke,  at visse 
arbejdsløse  i visse  lande,  i visse  tilfælde  hvor  der  ellers  ikke  vil være  berettiget  grund  hertil, 
vil være  tilbageholdende  med  at påtage  et nyt  arbejde,  som  giver  dem  en indkomst,  der 
stort  set svarer  til deres  understøttelse,  der  undertiden  medfører  andre  fordele». 
Begrundelse 
For at mindske  de sociale  uligheder  bør  den  arbejdende  del af befolkningen  have  en indkomst, 
der svarer  til eller  er højere  end  de lediges,  uden  at man  dog  dermed  vil sætte  spørgsmålstegn 
ved disse  sidstes  ansvarsfølelse. 
Resultatet  af  afstemningen 
22 stemte  for;  49 stemte  imod;  21 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om dumpning  af affald 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 40 af 20. februar  1976,  side  3. 
Rådets  besluttede  den  21. januar  1976  i medfør  af artikel  100  i Traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  139.  plenarforsamling  holdt  i 
Bruxelles,  den  25. og 26. maj  1976  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
23. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 197/55 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  100  i traktaten  om opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  om udtalelse 
den 21. januar  1976, 
under  henvisning  til den  beslutning,  som  dets  præsi-
dium  traf  på sit møde  den  27.  januar  1976,  om  at 
pålægge  Afdelingen  for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæ-
sen og forbrug  at udarbejde  en udtalelse, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og forbrug  på 
mødet  den  13.  april  1976,  og beretning  afgivet  af 
ordføreren,  hr. De Grave,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  139.  ple-
narforsamling  den  25.  og 26. maj  1976,  mødet  den 
26. maj  1976  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
énstemmigt 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Udvalget  godkender  direktivforslaget.  Det  må 
imidlertid  betragte  dette  som  en første  fase,  hvor 
man beskæftiger  sig med  minimumsbestemmelser.  I 
sit handlingsprogram  på miljøområdet  af 22. novem-
ber 1973  i1) bekræftede  Rådet,  ligesom  Kommissio-
nen i sit »udkast  til resolution  om  videreførelse  og 
virkeliggørelse  af en politik  og et handlingsprogram 
for De europæiske  Fællesskaber  på miljøområdet«  af 
24. marts  1976  gjorde  opmærksom  på: 
»Af al forurening  er havforureningen  uden  tvivl 
allerede  nu og i endnu  højere  grad  på lang  sigt, 
en af de farligste  på grund  af dens  følger  for den 
grundlæggende  biologiske  og økologiske  balance, 
som regulerer  livet  på vor klode,  på grund  af den 
nedbrydningsgrad,  som  allerede  er nået,  de man-
ge forskellige  forureningskilder  og vanskelighe-
den ved  at føre  tilsyn  med,  at de trufne  foran-
staltninger  overholdes... 
0) EFT  nr. C 112  af 20. 12. 1973. Havforureningen  har  allerede  nået  et meget  højt 
niveau,  således  kan  man  konstatere  en foruroli-
gende  ophobning  af visse  forurenende  stoffer  i 
plankton,  levende  organismer,  aflejringer,  og der 
er allerede  en ikke  ringe  risiko  for eutrofiering  i 
visse  flodmundinger  og kystområder«. 
1.2. Udvalget  ønsker  derfor  en skærpelse  af direk-
tivforslaget  på flere  punkter  enten  i den  foreliggende 
tekst  eller  i de supplerende  bestemmelser,  som  om 
kort tid skal  vedtages. 
1.3. Det  mener,  at den  afgørende  indflydelse,  der 
gives  de enkelte  lande,  de mange  former  for kontrol 
og sanktioner  samt  de i nogle  tilfælde  noget  uklare 
bestemmelser  i bilagene,  kan  resultere  i, at medlems-
staterne  anvender  disse  forskelligt,  hvorved  der  kan 
opstå  følelige  konkurrencefordrejninger  mellem  lan-
dene. 
1.4. Udvalget  ønsker  her  under  de almindelige 
bemærkninger  at nævne  følgende  problemer,  som  den 
ikke mener,  der  tages  tilstrækkeligt  hensyn  til: den 
voksende  mængde  forurenende  stoffer  i havene  og 
disses  indvirkning  på visse  ernæringsmidler  af marin 
oprindelse,  kontrol  med  synergistiske  fænomener, 
indvirkningen  på havbunden,  nødvendigheden  af en 
præventiv  indsats,  en retfærdig  anvendelse  af »foru-
reneren  betaler«  princippet.  Dette  giver  anledning  til 
en række  bemærkninger  til artiklerne  og bilagene;  de 
er anført  under  de særlige  bemærkninger  sammen 
med andre  særlige  bemærkninger  om bl.a.  de berørte 
skibe  (art.  2 og 4) og om  nødvendigheden  af mere 
ensartet  og EF-præget  gennemførelse  af visse  bestem-
melser,  som  kan  frygtes  fortolket  forskelligt  i med-
lemsstaterne,  også  selv  om  samtlige  medlemsstater 
skulle  have  undertegnet  de forskellige  konventioner. 
1.5. Havenes  indhold  af forurenende  stoffer  og dis-
ses indvirkning  på  visse  levnedsmidler 
1.5.1.  Et  af de alvorligste  problemer  er langvarig 
tilstedeværelse  af giftstoffer  i svag  koncentration.  Di-
rektivet  tager  imidlertid  især  sigte  på at forbyde  ud-
tømning  af særligt  farlige  giftstoffer.  Det præciseres  i 
øvrigt  (bilag  1 B), at »dette  bilag  gælder  ikke  stoffer, 
som hurtigt  bliver  gjort  uskadelige  ved  fysiske,  ke-
miske  eller  biologiske  processer  i havet  ...«.  Fysiske 
opslemnings-  eller  bundfældningsprocesser  kan  fjerne 
visse  affaldsstoffers  særligt  farlige  karakter,  uden  dog 
nødvendigvis  at gøre  dem  uskadelige. 
1.5.2.  I  de filtrerende  organismer  og dyr,  der  be-
finder  sig sidst  i fødekæden  kan  der  ske  en koncen-
tration  af giftstoffer  i store  doser,  hvilket  kan  volde 
større  problemer  i lukkede  have.  I de fleste  fælles-
Nr. C 197/56  De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende 
skabslande  findes  der endnu  ikke  normer,  hvorefter 
fisk,  bløddyr  og skaldyr,  der er forurenet  med  tunge 
metaller,  kan  erklæres  uegnet  til menneskeføde,  selv 
om der  hyppigt  er tale  om  en overskridelse  af det 
indhold,  der på internationalt  plan  regnes  for tillade-
ligt. 
1.5.3.  Enhver  yderligere  forurening,  der selv  lokalt 
gøres  ufarlig  ved  »fysiske  processer«  (jf.  bilag  1 B), 
kan altså  øge  det eksisterende  indhold,  især  i lukkede 
have,  og således  gøre  fisk  uegnet  til ernæring. 
1.5.4.  Man  må derfor: 
— skærpe  direktivets  bestemmelser  på dette  punkt, 
hvilket  kan  ske  ved  i punkt  B i bilag  I at slette 
visse  fysiske  processer,  såsom  opstemning  eller 
spredning,  i det  mindste  for  forureningsstoffer, 
som har  en kraftigt  ødelæggende  virkning,  selv  i 
svag  koncentration. 
— hurtigt  fastlægge  fællesskabsnormer  for,  hvornår 
fisk,  skaldyr  og bløddyr  er uegnede  til ernæring, 
så at det kan  forhindres,  at man  ved  en slags  ne-
gativ  udvælgelse  — hvilket  er en velkendt  frem-
gangsmåde  — først  og fremmest  forsyner  forbru-
gerne  i de lande,  hvis  lovgivning  er for elastisk  el-
ler slet  ikke  eller  kun  i ringe  grad  anvendes,  med 
forurenende  levnedsmidler. 
1.6. Synergistiske  virkninger 
1.6.1.  Den  synergistiske  eller  hæmmende  virkning 
af stoffer,  der tilføres  det marine  miljø,  er dårligt 
kendt  og vanskelig  at kontrollere.  Den  bør  der nok  i 
særlig  grad  tages  hensyn  til ved  at man  præciserer  di-
rektivets  bestemmelser  på visse  punkter  (dumpnings-
område  og -form).  Eksempler: 
— nikkel,  som  ikke  i sig  selv  er særlig  giftigt, 
tidobler  kobbers  giftighed; 
— et fald  i vandets  pH  fremmer  via visse  aerobe 
bakterier  det uorganiske  kviksølvs  metylering. 
For at mindske  ovennævnte  fare  og måske  sågar  ud-
nytte  visse  hæmmende  virkninger  ville  det være  øn-
skeligt  med  kontrol  og samråd  på europæisk  plan, 
inden  tilladelserne  udstedes,  specielt  når det drejer  sig 
om, hvor  og hvorledes  dumpning  skal  finde  sted. 
1.6.2.  Udvalget  glæder  sig over  at kunne  konstate-
re, at man  fremover  vil tage  større  hensyn  til de 
synergistiske  virkninger. 23. 8. 76 
1.7. Forurening  af havbunden 
1.7.1.  Forurening  af overfladen  og  visse  zoner 
nedbrydes  kun  langsomt.  Denne  forurening  kan  dog 
undertiden  være  mindre  skadelig  end visse  former  for 
forurening  af havbunden  med  selv  ikke-giftig  slam, 
som anretter  mindre  reversible  skader.  Dette  slam 
kan danne  en steril  skorpe,  som  hindrer  den  kemiske 
eller bio-kemiske  udveksling  på havbunden  (forråd-
nelse  af dødt  plankton,  oxyd-reduktion).  Men  ved 
disse  udvekslinger  frigøres  grundstoffer,  som  sam-
men med  lyset,  der  benytter  tom  energi,  danner 
grundlag  for  den  vegetabilske  planktons  iltproduk-
tion samt  for proteinernes  første  syntese,  og således 
udgør  det første  element  i en lang  fødekæde,  som  be-
stemmer  rigdommen  på fisk. 
1.7.2.  Udledning  af slam,  navnlig  på lavt  vand, 
hvor  havets  liv udvikles  (den  euphotiske  zone  går 
højst  ned  til 100—200  meters  dybde),  kan  selv  om 
affaldet  ikke  er giftigt,  medføre  en mindskelse  af flo-
raen og faunaen  i havet  samt  en mindskelse  af havets 
nedbrydningsevne. 
1.7.3.  Da  dumpningen  af slam  kan  være  mindre 
skadelig,  hvis  der  tages  visse  forholdsregler,  mener 
afdelingen,  at livet  i havet  og iltproduktionen  bør  stå 
under  særlig  beskyttelse  mod  selv  ikke-giftigt  slam, 
hvilket  kun  kan  ske  ved  en fællesskabsdefinition  af: 
— dumpningszoner,  navnlig  på grundlag  af deres 
dybde  og andre  karakteristika, 
— dumpningsfremgangsmåder, 
— dumpningsperioder, 
— de dumpede  mængder, 
— arten  af affaldsstoffer. 
1.8. Nødvendigheden  af  en forebyggende  indsats 
1.8.1.  Udvalget  påpeger,  at det gentagne  gange  har 
givet  udtryk  for,  at det anser  det for yderst  vigtigt,  at 
forureningen  mindskes,  ikke  blot  ved  recirkulering  af 
affald,  men  også  ved  udnyttelse  af genanvendelige, 
recirkulerbare  eller  nedbrydelige  produkter. 
1.8.2.  Det  konstaterer  med  tilfredshed,  at Kommis-
sionen  har  opstillet  følgende  som  første  princip  for 
en miljøbeskyttelsespolitik: 
23. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 197/57 
»Den  bedste  miljøpolitik  består  i at forebygge, 
at forurening  og gener  opstår,  frem  for senere  at 
bekæmpe  virkningerne  deraf  ...«. 
Det var  ligeledes  dette  princip,  der var fremhersken-
de, da Rådets  direktiv  om  affald  blev  vedtaget  den 
15. juli  1975,  idet  Kommissionen  især  anbefalede 
»en aktion  fra Fællesskabets  side  med  henblik  på at 
hindre  udbredelsen  af produkter,  som  er vanskelige 
at bortskaffe«. 
1.8.3.  Det  er Udvalgets  ønske,  at recirkuleringen 
og navnlig  den  forebyggende  indsats  udføres  ved 
hjælp  af de mest  hensigtsmæssige  metoder,  så der sker 
en mindskelse  af den  mængde  affald,  der skal  dum-
pes. 
1.9. Princippet  »forureneren  betaler« 
1.9.1.  Princippet  »forureneren  betaler«  anvendes 
ikke korrekt,  så længe  der  uden  økonomiske  mod-
ydelse  kan  opnås  tilladelse  til at dumpe  selv  giftige 
stoffer.  Denne  omkostningsfrie  forureningstilladelse 
kan forringe  andre  måske  mindre  skadelige  destruk-
tionstypers  konkurrenceevne,  såsom  recirkulation  af 
affald  eller  en forebyggende  indsats  i forbindelse 
med anvendte  råstoffer  og metoder.  Dette  kan  altså 
hæmme  anvendelse  af mindre  forurenende  metoder, 
som markedsmekanismerne  jo nødvendiggør,  hvis 
skadesomkostningerne,  som  ganske  vist  vanskeligt  la-
der sig udregne,  blev  pålignet  forureneren. 
1.10.  Eventuelle  vedvarende  konkurrencefor-
drejninger 
1.10.1.  Udvalget  noterer  sig,  at dette  direktiv  vil 
kunne  mindske  en kilde  til konkurrencefordrejning 
mellem  medlemsstaterne  og de tredjelande,  der  har 
underskrevet  de internationale  konventioner  herom. 
Det er dog  bekymret  over  de fordrejninger,  der forsat 
vil kunne  forekomme  i forholdet  til tredjelande,  der 
ikke er medunderskrivere,  og over  disses  indvirk-
ning på økonomien  og beskæftigelsen.  Disse  fordrej-
ninger  vil ligeledes  gøre  det muligt  at eksportere  de 
rige landes  forurening  til de fattige. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Udvalget  bemærker,  at ordet  »déversement«  i 
direktivets  titel  og tekst  bør erstattes  af »immersion« 
(vedrører  kun  den  franske  udgave). 2.2. Artikel  2 
2.2.1.  Udvalget  anmoder  om,  at litra  a) affattes  så-
ledes:  »a)  udledning,  der  stammer  fra normal  drift 
af skibe  og luftfartøjer  eller  deres  udstyr,  eller  som 
sker ved  et tilfælde«;  derved  ville  det blive  muligt  at 
forbyde  udledning  af flydende  genstande  og andet 
uønsket  køkkenaffald  fra passagerskibe. 
2.2.2.  Udvalget  mener,  at direktivet  ligesom  Lon-
don-konventionen  bør  gælde  for  samtlige  sejlende 
fartøjer,  herunder  coastere  og fartøjer  til flod-  og ka-
nalsejlands,  for såvidt  som  de befinder  sig på havet; 
den foreslåede  definition  (»søgående  fartøjer«)  kan 
ikke dække  alle  tilfælde.  Udvalget  noterer  sig Kom-
missionens  erklæring  om,  at  »platform«  også 
dækker  kunstige  øer.  Artikel  6 samt  London-konven-. 
tionen  er tydeligere  på dette  punkt  (platforme  og 
andre  konstruktioner  anbragt  på havet)  og Udvalget 
anmoder  derfor  Kommissionen  om at undersøge,  om 
den nuværende  formulering  er tilstrækkelig  på dette 
punkt,  og om at harmonisere  de forskellige  sproglige 
versioner. 
2.2.3.  Udvalget  mener  endelig,  at dette  direktiv 
sikkert  ikke  gør  det muligt  at finde  en løsning  med 
hensyn  til de flydende  fabrikker,  som  er under  opfø-
relse,  og som  fremover  kan  blive  talrige,  da disse  far-
tøjer  kan indregistreres  under  bekvemmelighedsflag. 
2.2.4.  Bygningen  af  flydende  ammoniak-  og 
urinstof  fabrikker  til fabrikation  af gødningsstoffer  er 
ligeledes  i kraft  af sin karakter  af nyskabelse  og især 
sine udviklingsmuligheder  i andre  sektorer  en væsent-
lig kilde  til bekymring,  som  Fællesskabet  ikke  må 
lade upåagtet. 
2.3. Artikel  3 
2.3.1.  Udvalget  godkender  denne  artikel,  men  un-
derstreger,  at det er vanskeligt  at føre  kontrol,  spe-
cielt når  dumpningen  foretages  langt  fra Fællesska-
bets kyster. 
2.3.2.  Udvalget  foreslår,  at der  til stk.  1 føjes  et 
fjerde  led indeholdende  forenklede  bestemmelser  om 
international  transport  af affald.  En sådan  bestem-
melse  findes  i den  franske  lov  om  forebyggelse  af 
havforurening  forårsaget  af dumpning;  dens  formål 
skal være  at forhindre  evt.  omgåelse  af art.  4 og 5. 
Skibe,  som  angiver  at laste  affald  for at bringe  det 
andetsteds  hen,  er ikke  underkastet  nogen  særlig  kon-
trol og kan  tænkes  i hemmelighed  at dumpe  affald, 
som menes  at være  under  eksport  til andre  lande  for 
Nr. C 197/58 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 23. 8. 76 
at blive  behandlet  der.  Meddelelse  om  eller  registre-
ring af sådanne  transporter  vil lette  kontrollen. 
2.3.3.  Udvalget  udtrykker  ønske  om,  at medlems-
staterne  i overensstemmelse  med  London-Konventio-
nens  art.  7, stk.  4, træffer  foranstaltninger  med  hen-
blik på at sikre,  at fartøjer  med  statslig  immunitet  un-
derkastes  tilsvarende  bestemmelser.  De samme  garan-
tier bør  fås fra tredjelande,  som  har  en større  flåde, 
især i Middelhavet. 
2.4. Artikel  S og 6 
2.4.1.  Udvalget  udtrykker  ønske  om,  at medlems-
staterne  af de grunde,  der  er anført  under  de almin-
delige  bemærkninger,  ikke  får  enekompetence  med 
hensyn  til bestemmelserne  om tilladelser. 
2.4.2.  Bestemmelserne  i disse  artikler,  navnlig  om 
dumpningsområder,  bør  gøres  til  genstand  for 
fællesskabsbestemmelser  snarest  muligt  med  henblik 
på en form  for »havplanlægning«. 
2.4.3.  I  påkommende  tilfælde  kunne  man  indføre 
en ordning  for godkendelse  af skibe. 
2.5. Artikel  7 
2.5.1.  Udvalget  går principielt  ud fra,  at de således 
indhentede  oplysninger  enkeltvis  bør  forblive  klassi-
ficeret  som  fortrolige,  men  at Kommissionen  under 
ét bør  offentliggøre  de væsentlige  resultater  deraf. 
2.6'. Artikel  10 
2.6.1.  Udvalget  foreslår  artikel  10 affattet  således: 
»I tilfælde  af force  majeure,  på grund  af hårdt 
vejr eller  af nogen  anden  årsag,  når  menneskeliv 
bringes  i fare  eller  et skibs,  et luftfartøjs  eller  en 
platforms  sikkerhed  er truet  og i tilfælde  af, at 
bestemmelserne  i artikel  4 og 5 ikke  kan  anven-
des, skal  den  pågældende  medlemsstat  straks 
meddele  Kommissionen  og  alle  medlemsstater, 
der måtte  berøres  deraf,  alle  oplysninger  om 
omstændighederne  i forbindelse  med  dumpningen 
samt  arten  og mængden  af de dumpede  stoffer  el-
ler materialer«. 
2.7. Artikel  11 
2.7.1.  Udvalget  ønsker,  at der  foretages  en revision 
af den  meget  vage  formulering  af stk.  3 vedrørende tilladelser  i undtagelsestilfælde.  Afdelingen  underken-
der ikke  de økonomiske  krav  — som  Kommissionen 
tager  hensyn  til i direktivet  om  titandioxid  — men 
det vil ikke  være  hensigtsmæssigt,  hvis  man  i al al-
mindelighed  systematisk  kan  påberåbe  sig  bortskaf-
felsesomkostningerne. 
2.7.2.  Denne  kommentar  er desto  mere  nødvendig, 
som direktivet  fraviger  princippet  »forureneren  be-
taler«.  Der  vil systematisk  finde  forvanskninger  sted  i 
forbindelse  med  en afvejning  af forureningens  øko-
nomiske  omkostninger  og de omkostninger,  der  er 
forbundet  med  recirkulering  eller  bortskaffelse. 
2.7.3.  Kommissionens  tilladelse  bør  ske  i form  af 
en afgørelse  som  offentliggøres  i De  Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
2.8. Artikel  12 
2.8.1.  Udvalget  ønsker,  at recirkulation  af affald 
og anvendelse  af ikke-forurenende  teknologi  og pro-
dukter  udtrykkeligt  anføres  blandt  de videnskabelige 
forskningsprogrammer,  der nævnes  i denne  artikel. 
2.9. Artikel  13 
2.9.1.  Udvalget  understreger,  at det  såfremt  direk-
tivet  skal  anvendes  ensartet,  sandsynligvis  vil blive 
nødvendigt  at udvide  personalet  betragteligt  i Kom-
missionens  tjenestegrene. 
2. 10. Artikel  15 
2.10.1.  Udvalget  ønsker,  at ordet  »vigtigste«  slet-
tes, og at der  i alle  versioner  undtagen  den  danske  og 
den tyske,  hvor  udtrykket  allerede  forekommer,  an-
føres  »administrative  og ved  lov  fastsatte  bestem-
melser«. 
3. Bemærkninger  til bilagene 
3.1. Bilag  1 (Stoffer,  som  ikke  må  dumpes) 
3.1.1.  Da  der  ikke  har  fundet  undersøgelser  sted 
over  synergivirkningerne,  mener  Udvalget,  at kontrol 
af, hvor  og  hvordan  udledning  finder  sted,  i det 
mindste  til at begynde  med  kunne  yde  et vist  bidrag 
til forståelsen  af dette  problem. 
23. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 197/59 
3.1.2.  Udvalget  konstaterer,  at flere  punkter  i dette 
bilag  (A 1, A 2, B, C) er affattet  i meget  generelle 
vendinger,  hvilket  kan  føre  til en forskellig  anvendel-
se i de enkelte  lande.  Uorganiske  halogen-forbindel-
ser, der  ikke  kan  nedbrydes,  og produkter  af tunge 
metaller  kan,  selv  når  der  ikke  er tale  om  giftige 
koncentrationer,  medføre  betydelig  skade,  navnlig 
når de optages  i bestemte  organismer  eller  indgår 
forbindelser  med  andre  stoffer. 
3.1.3.  Udvalget  henviser  derfor  til sine  almindeli-
ge bemærkninger  til dette  bilag. 
3.2. Bilag  I, A 2 
3.2.1.  Udvalget  er ikke  overbevist  om  nødvendig-
heden  af en generel  omtale  af organiske  silikone-for-
bindelser,  samtidig  med,  at dette  bilag,  som  opregner 
de stoffer,  som  generelt  anerkendes  som  farlige  ikke 
medtager  de kræftfremkaldende  stoffer.  Selv  om Rå-
det i sit handlingsprogram  fra 1973  giver  udtryk  for, 
at Kommissionen  i givet  fald  på Fællesskabets  vegne 
kan fremlægge  forslag  til revision  af listen  over  de i 
konventionerne  nævnte  stoffer,  anser  Udvalget  det 
for muligt  at undgå  en sådan  ændring  under  for-
udsætning  af,  at man  udtrykkeligt  anfører,  hvilke 
organiske  silikone-forbindelser  der  bør  medtages  i 
bilag  I på grund  af deres  egne  og deres  monomerers 
specielle  fysiske  eller  kemiske  skadelighed,  deres  ned-
brydelighed  og bioakkumulationsevne. 
3.2.2.  Til  bilag  II bør  derfor  føjes  et punkt  6 
dækkende  de organiske  silikone-forbindelser,  som 
ikke omfattes  af bilag  I. 
3.2.3.  Den  foreslåede  præcisering  skulle  give  mu-
lighed  for en ensartet  anvendelse  i medlemsstaterne, 
mens  den  nuværende  affattelse  lader  døren  stå åben 
for divergerende  fortolkninger. 
3.3. Bilag  I, AS 
3.3.1.  Dette  punkt  bør  omfatte  alle  flydende  gen-
stande,  som  kan  være  til gene  for  sejladsen  eller 
ændre  havmiljøet  og ikke  blot  genstande  af syntetiske 
materialer. 
3.3.2.  Udvalget  mener  i øvrigt,  at modstandsdyg-
tigt plast  sjældent  kastes  i havet.  Løsningen  på dette 
problem  skal  snarere  søges  andetsteds  (f. eks.  recirku-
lation  og indskrænkning  af anvendelsesområderne). 3.4. Bilag  I, A 6 
3.4.1.  Udvalget  foreslår  dette  punkt  udvidet  til 
også  at omfatte  kulbrinter,  som  ikke  er mineralolie-
produkter.  Denne  bredere  definition  ville  indebære 
forbud  mod  produkter  såsom  stenkulstjære  og enhver 
form  for kulbrinter  fremstillet  ved  tørdestillering  af 
organisk  materiale.  Disse  produkters  giftighed,  som 
hænger  sammen  med  deres  meget  høje  indhold  af 
aromatiske  kulbrinter,  behøver  ingen  nærmere  på-
visning. 
3.5. Bilag  I, A 7 
3.5.1.  Udvalget  ønsker  oplyst,  hvad  der  gælder 
med hensyn  til svagt  radioaktivt  affald  og materiale, 
indtil  Rådet  vedtager  særlige  bestemmelser. 
3.5.2.  Udvalget  kan  i øvrigt  i mangel  af oplysnin-
ger om alternative  bortskaffelsesmetoder  ikke  udtale 
sig om dette  punkt. 
3.6. Bilag  I, A 8 
3.6.1.  Dette  punktvedrørende  syrer  og alkalier  fra 
henholdsvis  titanium-  og aluminiumindustrier,  kan 
ændres.  Efter  Udvalgets  mening  er det  principielt 
uden  betydning,  hvilken  industrigren  syre-  og alka-
lieaffaldet  stammer  fra.  Afgørende  er, hvor  store 
mængder  der dumpes.  For tiden  udtømmes  de største 
mængder  af aluminium-  og titaniumindustrien,  hvil-
ket formodentlig  er baggrunden  for bilag  I, A 8. 
3.6.2.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  henviser 
til sin enstemmigt  vedtagne  udtalelse  om gradvis  re-
duktion  af titandioxidindustriens  affald  (*). Dette  af-
fald bør ikke  omfattes  af direktivet  på grund  af de i 
nævnte  udtalelse  anførte  særlige  forhold. 
3.6.3.  Udtømning  af andre  syrer  og alkalier  bør 
vurderes  i forhold  til de udtømte  mængder,  sekundæ-
re bestanddele  og dumpningsstedet  (havbundsforure-
ning med  sterile  skorper)  snarer  end  på basis  af 
oprindelse. 
3.7. Bilag  I, B 
3.7.1.  Udvalget  anmoder  om  ændring  af dette 
punkt  om  giftigt  affald,  som  hurtigt  uskadeliggøres; 
ændringerne  bør  være  som  skitseret  i de almindeli-
ge bemærkninger  og som  nærmere  beskrevet  i afde-
H EFT  nr. C 131 af 12. 6. 1976. 
Nr. C 197/60  De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende 
lingens  beretning.  Det  bør  undgås,  at store  mængder 
forurenende  stoffer  såsom  cadmium,  kviksølv  osv. 
som er opslemmet  eller  findes  spredt  i vandet,  foru-
rener  organismer,  som  kan  koncentrere  stoffer,  der 
findes  i svag  koncentration. 
3.8. Bilag  I, C 
3.8.1.  Udvalget  ønsker  en mere  præcis  formulering 
for at undgå,  at store  mængder  affald,  der indeholder 
spor  af de i bilag  I, A nævnte  stoffer,  i sidste  instans 
medfører  en forøgelse  af forureningen  i absolut  for-
stand. 
3.8.2.  Udvalget  bemærker  i denne  forbindelse,  at 
visse  områder  er blevet  kraftigt  forurenet  af tunge 
metaller  som  følge  af omfattende  udtømning  af stof-
fer, der  kun  indeholder  spor  af disse  metaller.  En 
fælles  definition  af ordet  »spor«  og er særlig  kontrol 
er derfor  nødvendig. 
3.9. Bilag  11 (Stoffer,  hvis  dumpning  er  betinget  af 
forudgående  udstedelse  af  en særlig  tilladelse  i 
hvert  enkelt  tilfælde  og  underkastet  særlige  for-
holdsregler) 
3.9.1.  Udvalget  ønsker,  at der  vedtages  kriterier, 
som nærmere  præciserer  den  »særlige  agtpågivenhed« 
i forbindelse  med  dumpning  og  især  de  tilladte 
mængder  og områder.  Det  finder,  at der  på EF-plan 
hurtigst  muligt  bør  træffes  afgørelse  om,  hvor  de 
forskellige  former  for  dumping  må  finde  sted.  Hvis 
ikke  der  foreligger  harmoniserede  fællesskabsbestem-
melser  vil  virksomhederne  i de lande,  som  udøver 
den strengste  kontrol,  blive  udsat  for  en konkurren-
cefordrejning. 
3.9.2.  Af  de grunde,  som  er skitseret  under  almin-
delige  bemærkninger  og nærmere  beskrevet  i afdelin-
gens  beretning,  mener  Udvalget  at man  bør  være  gan-
ske særlig  opmærksom  på visse  af stofferne  i bilag  II: 
pesticider,  kobber  og  zink  bl.a.  Der  bør  være  to-
talt forbud  mod  dumpning  af disse  former  for affald  i 
visse  områder  og i store  mængder.  Det  samme  gælder 
slam,  også  ikke-toksisk,  som  bør  tilføjes  bilag  II. 
3.9.3.  Bilagets  punkt  4 (»stoffer,  som,  skønt  de af 
natur  er ikke-toksiske,  muligvis  kan  blive  skadelige 
på grund  af de store  mængder,  der  dumpes  af dem, 23. 8. 76 
eller  som  sandsynligvis  vil forringe  rekreative  værdier 
i alvorlig  grad«)  bør  gøres  til genstand  for  særlig 
opmærksomhed  i Kommissionen,  så det  sikres,  at di-
rektivet  gennemføres  korrekt  og i overensstemmelse 
med artikel  13.  Nogle  tilsyneladende  uskadelige  stof-
fer — f. eks.  natriumklorid  — kan  anrette  skade,  hvis 
de dumpes  i for stor  mængde. 
3.10.  Bilag  III (Bestemmelser  om  udstedelse  af  tilla-
delser) 
3.10.1.  I  direktivforslagets  bilag  III  anføres  en 
række  kriterier  for udstedelsen  af tilladelser  til dump-
ning  af stoffer  i havet.  Forskelle  i fortolkningen  og 
anvendelsen  af disse  kriterier  i medlemsstaterne  vil 
kunne  føre  til alvorlige  fordrejninger  af konkurren-
cen. Udvalget  foreslår  derfor,  at disse  kriterier  defi-
neres  klart,  og at der  fastsættes  talmæssige  værdier, 
hvor  det er muligt. 
3.10.2.  Der  vil under  ingen  omstændigheder  kunne 
gives  tilladelse  til dumpning,  som  måtte  medføre,  at 
badevand  overskrider  de normer,  der  er angivet  som 
vejledende  værdier  i Rådets  direktiv  af 8. december 
1975  om  kvaliteten  af badevand  (*);  dette  bør  fremgå 
udtrykkeligt  af bilag  II eller  III. 
3.10.3.  Endelig  bør  man  beskæftige  sig mere  ind-
gående  med: 
— den  nøjagtige  spredningsform, 
— analysemetoder  for de forskellige  affaldstyper, 
— variationsmargen  for  de forskellige  koncentratio-
ner og eventuelle  tolerancer  i forhold  til de an-
givne  specifikationer. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  26.  maj  1976. 
Vormand  for 
Det økonomiske  og  sociale  TJdvalg 
Henri  CANONGE 
(*) Jf. EFT  nr. L 31 af 5. 2. 1976.