BEGRUNDELSE

1. I forbindelse med Borgernes Europa lægger Kommissionen stor vægt på at forenkle EU-lovgivningen for at gøre den klarere og lettere tilgængelig for almindelige borgere, således at de får nye muligheder og kan udnytte de specifikke rettigheder, som EU-lovgivningen giver dem.

Dette mål kan ikke nås, så længe en lang række bestemmelser, som er blevet ændret gentagne gange, ofte ganske væsentligt, stadig ikke er samlet, men skal findes dels i den oprindelige retsakt og dels i senere ændringsretsakter. Det er således nødvendigt at foretage omfattende undersøgelser af mange forskellige dokumenter, der skal sammenholdes, før det kan fastslås, hvilke regler der gælder.

Som følge heraf er det af afgørende betydning, at bestemmelser, der ofte er blevet ændret, kodificeres, hvis EU-lovgivningen skal være klar og gennemsigtig.

2. Den 1. april 1987 besluttede Kommissionen[1] derfor at pålægge sine medarbejdere at kodificere alle retsakter senest efter den tiende ændring af dem, idet den understregede, at dette var et minimumskrav, og at tjenestegrenene skulle bestræbe sig på at kodificere de tekster, de var ansvarlige for, med endnu kortere mellemrum for at sikre, at EU-reglerne var klare og lette at forstå.

3. Dette blev bekræftet i formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Edinburgh (december 1992)[2], hvori det understreges, at en kodifikation er vigtig, fordi den giver sikkerhed med hensyn til, hvilke retsforskrifter der gælder vedrørende et bestemt spørgsmål på et bestemt tidspunkt.

Kodifikationen skal foretages under fuldstændig overholdelse af den normale procedure for vedtagelse af Unionens retsakter.

Eftersom der ved kodifikation ikke må foretages nogen ændringer af indholdet i de kodificerede retsakter, har Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i en interinstitutionel aftale af 20. december 1994 fastsat, at der kan anvendes en hasteprocedure til hurtig vedtagelse af de kodificerede retsakter.

4. Formålet med dette forslag er at foretage en kodifikation af Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske unions funktionsmåde på visse former for horisontal statsstøtte[3]. Den nye forordning træder i stedet for de forskellige retsakter, som er indarbejdet i den[4]; forslaget ændrer ikke indholdet af de retsakter, der kodificeres, men er blot en sammenskrivning af dem, og der foretages kun de formelle ændringer, der er nødvendige af hensyn til selve kodifikationen.

5. Forslaget til kodifikation er udarbejdet på grundlag af en foreløbig konsolidering på 22 officielle sprog af forordning (EF) nr. 994/98 og retsakterne om ændring heraf, som er foretaget af Kontoret for Den Europæiske Unions Publikationer ved hjælp af et edb-system. Hvor artiklerne har fået nye numre, vises sammenhængen mellem de gamle og de nye numre i en tabel i bilag II til den kodificerede forordning.

ê 733/2013 Art. 1, nr. 1

2014/0192 (COD)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse former for horisontal statsstøtte (kodifikation)

(EØS-relevant tekst)

ê 994/1998 (tilpasset)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til Ö traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde Õ, særlig artikel Ö 109 Õ,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

efter høring af Europa-Parlamentet[5],

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og[6]

ud fra følgende betragtninger:

ê

1) Rådets forordning (EF) nr. 994/98[7] er blevet væsentligt ændret[8]. Af hensyn til klarheden og overskueligheden bør denne forordning kodificeres.

ê 994/1998 artikel 2 (tilpasset)

2) I henhold til traktaten Ö om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) Õ er det Kommissionen, der har hovedansvaret for vurdering af om støtten er forenelig med det Ö indre Õ marked.

ê 994/1998 artikel 3

3) Det er en forudsætning for et velfungerende indre marked, at konkurrencereglerne anvendes stringent og effektivt på statsstøtte.

ê 994/1998 artikel 4 (tilpasset)

4) Kommissionen bør have bemyndigelse til — gennem forordninger på områder, hvor den har tilstrækkelig erfaring til at fastlægge generelle kriterier for forenelighed — at erklære, at visse Ö specificerede Õ former for støtte er forenelige med Ö det indre marked Õ i medfør af en eller flere af bestemmelserne i traktatens artikel Ö 107, stk. 2 og 3, i TEUF Õ og ikke er omfattet af proceduren efter artikel 108, stk. 3.

ê 994/1998 artikel 5 (tilpasset)

5) Ö Gruppefritagelsesforordninger Õ vil Ö sikre Õ gennemsigtigheden og rets­sikkerheden. De kan anvendes direkte af de nationale domstole, jf. dog Ö artikel 4, stk. 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og artikel 267 i TFEU Õ.

ê 733/2013 artikel 2 (tilpasset)

6) Statsstøtte er et objektivt begreb, der defineres i artikel 107, stk. 1, i TEUF. Kommissionens bemyndigelse til at vedtage gruppefritagelser i henhold til Ö denne Õ forordning gælder alene for foranstaltninger, der opfylder alle kriterierne i artikel 107, stk. 1, i TEUF, og derfor udgør statsstøtte. Medtagelse af en vis kategori af støtte i Ö denne Õ forordning eller i en fritagelsesforordning foregriber ikke, at en foranstaltning betegnes som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.

ê 733/2013 artikel 3 (tilpasset)

7) Kommissionen Ö bør bemyndiges Õ til at erklære, at støtte til små og mellemstore virksomheder, støtte til forskning, udvikling Ö og innovation Õ, støtte til miljø­beskyttelse, støtte til beskæftigelse og uddannelse samt støtte tildelt i overensstemmelse med det kort, som Kommissionen har godkendt for tildeling af regionalstøtte i hver medlemsstat på visse betingelser er forenelig med det indre marked og ikke er omfattet af underretningspligten.

ê 733/2013 artikel 4 (tilpasset)

8) Innovation er blevet en politisk prioritet for EU som led i "Innovation Union", der er et af flagskibsinitiativerne i Europa 2020-strategien. Desuden er mange støtte­foranstaltninger til fordel for innovation forholdsvis små, og de skaber ingen væsentlige konkurrencefordrejninger.

ê 733/2013 artikel 5 (tilpasset)

9) I sektoren for kultur og bevarelse af kulturarven vil en række foranstaltninger truffet af medlemsstaterne muligvis ikke udgøre støtte, fordi de ikke opfylder alle kriterierne i artikel 107, stk. 1, i TEUF, f.eks. fordi støttemodtageren ikke udfører en økonomisk aktivitet, eller fordi samhandelen mellem medlemsstaterne ikke påvirkes. I den udstrækning foranstaltningerne inden for kultur og bevarelse af kulturarven faktisk udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, Ö bør Õ Kommissionen have bemyndigelse til at erklære, at Ö støtten på visse betingelser er forenelig med det indre marked og ikke er omfattet af underretningspligten. Õ Små projekter inden for kultur, skabende kunst og bevarelse af kulturarven giver dog normalt ikke anledning til nogen væsentlige fordrejninger og nyere sager har vist, at en sådan støtte har begrænset indvirkning på samhandelen.

ê 733/2013 artikel 6

10) Fritagelser i sektoren for kultur og bevarelse af kulturarven kan udformes på grundlag af Kommissionens erfaringer, som findes i retningslinjer for f.eks. film- og audiovisuelle produktioner, eller som er udviklet fra sag til sag. Når der udarbejdes sådanne gruppefritagelser, bør Kommissionen tage hensyn til, at de udelukkende bør dække foranstaltninger, der udgør statsstøtte, at de i princippet bør fokusere på foranstaltninger, der bidrager til målene i forbindelse med "Modernisering af EU's statsstøttepolitik", og at kun støtte, som Kommissionen allerede har betydelig erfaring med, gruppefritages. Desuden bør der tages hensyn til medlemsstaternes primære beføjelse på kulturområdet og den særlige beskyttelse, som den kulturelle mangfoldighed nyder i henhold til artikel 167, stk. 1, i TEUF, og kulturens særlige karakter.

ê 733/2013 artikel 7 (tilpasset)

11) Ö Hvad angår Õ statsstøtteforanstaltninger, som skal råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer, Ö såvel som statsstøtteforanstaltninger, som skal råde bod på skader forårsaget af visse ugunstige vejrsituationer inden for fiskerisektoren, er Õ de beløb, der ydes på dette område normalt begrænsede, og der kan fastlægges klare forenelighedskriterier. Nærværende forordning bør give Kommissionen bemyndigelse til at fritage en sådan støtte for underretningspligten. Det er Kommissionens erfaring, at en sådan støtte ikke medfører væsentlige fordrejninger, og at der kan fastlægges klare forenelighedskriterier på grundlag af de opnåede erfaringer.

ê 733/2013 artikel 9 (tilpasset)

12) Under visse omstændigheder finder statsstøttereglerne ikke anvendelse på en række støtteforanstaltninger til fordel for landbrugsprodukter, der er opført i bilag I i TEUF, jf. artikel 42 i TEUF. Artikel 42 gælder ikke for skovbrug eller for produkter, der ikke er opført i Ö det Õ bilag. Kommissionen bør kunne fritage visse typer støtte til skovbrug, bl.a. støtte, der er anført i programmerne for udvikling af landdistrikter, samt støtte til fremme af og reklame for produkter i fødevaresektoren, der ikke er opført i bilag I Ö i TEUF Õ , når konkurrencefordrejningerne efter Kommissionens erfaring er begrænsede, og der kan fastlægges klare forenelighedskriterier.

ê 733/2013 artikel 10 (tilpasset)

13) I henhold til artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006[9] gælder artikel 107, 108 og 109 i TEUF for støtte, som medlemsstaterne yder til virksomheder i fiskerisektoren undtagen betalinger fra medlemsstaterne i henhold til og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1198/2006. Yderligere statsstøtte til bevarelse af havets og ferskvandsområdernes biologiske ressourcer har normalt begrænsede virkninger for samhandelen mellem medlemsstaterne, bidrager til Unionens mål inden for hav- og fiskeripolitikken og skaber ikke væsentlige konkurrencefordrejninger. De beløb, der ydes, er normalt begrænsede, og der kan fastlægges klare forenelighedskriterier.

ê 733/2013 artikel 11 (tilpasset)

14) Inden for idrætssektoren, navnlig inden for amatørsport, vil en række foranstaltninger truffet af medlemsstaterne muligvis ikke udgøre støtte, fordi de ikke opfylder alle kriterierne i artikel 107, stk. 1, i TEUF, f.eks. fordi støttemodtageren ikke udfører en økonomisk aktivitet, eller fordi samhandelen mellem medlemsstaterne ikke påvirkes. I den udstrækning foranstaltningerne til fremme af sport faktisk udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, Ö bør Kommissionen have bemyndigelse til at erklære, at støtten på visse betingelser er forenelig med det indre marked og ikke er omfattet af underretningspligten. Õ Statsstøtteforanstaltninger til fordel for sport, navnlig foranstaltninger inden for amatørsport eller dem, der er i mindre målestok, har ofte begrænsede virkninger for samhandelen mellem medlemsstaterne, og de skaber ikke væsentlige konkurrencefordrejninger. De beløb, der ydes, er normalt også begrænsede. Der kan fastlægges klare forenelighedskriterier på grundlag af de opnåede erfaringer, så det sikres, at støtte til sport ikke giver anledning til væsentlige fordrejninger.

ê 733/2013 artikel 12

15) I forbindelse med støtte til luft- og søtransport er det Kommissionens erfaring, at støtte af social karakter til transport af beboere i afsidesliggende områder, som f.eks. regioner i den yderste periferi og øer, herunder ømedlemsstater, der kun består af én region, og tyndt befolkede områder, ikke giver anledning til væsentlige fordrejninger, forudsat at støtten ydes uden forskelsbehandling med hensyn til transportselskab. Desuden kan der fastlægges klare forenelighedskriterier.

ê 733/2013 artikel 13

16) Kommissionen har i de senere år opnået store erfaringer med og udarbejdet retningslinjer for støtte til bredbåndsinfrastruktur[10]. Kommissionen har i de senere år opnået store erfaringer med og udarbejdet retningslinjer for støtte til bredbånd. Det er Kommissionens erfaring, at støtte til visse typer bredbåndsinfrastruktur ikke giver anledning til væsentlige fordrejninger og kan være omfattet af en gruppefritagelse, forudsat at visse forenelighedskriterier er opfyldt, og at infrastrukturen udrulles i "hvide" områder, dvs. områder, hvor der ikke findes nogen infrastruktur af samme kategori (enten bredbånd eller næste generation af meget hurtige accessnet (NGA‑net)), og hvor det ikke er sandsynligt, at der udvikles en sådan i nær fremtid, som beskrevet i kriterierne i retningslinjerne. Dette gælder støtte til etablering af basale bredbåndsnet og støtte til små individuelle støtteforanstaltninger vedrørende NGA-net og støtte til bredbåndsrelateret bygge- og anlægsarbejde og passiv bredbåndsinfrastruktur.

ê 733/2013 artikel 14 (tilpasset)

(17) Hvad angår infrastruktur vil en række foranstaltninger truffet af medlemsstaterne muligvis ikke udgøre støtte, fordi de ikke opfylder alle kriterierne i artikel 107, stk. 1, i TEUF, f.eks. fordi støttemodtageren ikke udfører en økonomisk aktivitet, eller fordi samhandelen mellem medlemsstaterne ikke påvirkes, eller fordi foranstaltningen består af kompensation for en tjeneste af generel økonomisk interesse, der opfylder alle kriterierne i Altmarkdommen[11]. I den udstrækning finansieringen af infrastruktur udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, Ö bør Kommissionen have bemyndigelse til at erklære, at støtten på visse betingelser er forenelig med det indre marked og ikke er omfattet af underretningspligten. Õ. Med hensyn til infrastruktur kan små støttebeløb til infrastrukturprojekter være en effektiv måde at støtte Unionens mål på, i den udstrækning støtten minimerer omkostningerne, og den potentielle konkurrencefordrejning begrænses. Kommissionen bør derfor kunne fritage statsstøtte til infrastrukturprojekter til støtte for målene i denne forordning, og til støtte for andre mål af fælles interesse, navnlig Europa 2020-målene[12]. Dette kunne omfatte støtte til projekter, der involverer tværsektorielle net eller faciliteter, hvor der er brug for relativt små støttebeløb. Gruppefritagelser kan imidlertid kun gives til de infrastruktur­projekter, hvor Kommissionen har tilstrækkelig erfaring til at definere klare og strenge forenelighedskriterier, der sikrer, at risikoen for potentiel konkurrencefordrejning er begrænset, og at større støttebeløb stadig er underkastet underretningspligten i artikel 108, stk. 3, i TEUF.

ê 994/98 artikel 6 (tilpasset)

18) Kommissionen bør ved udstedelsen af forordninger om fritagelse af støtteformer for underretningspligten i henhold til Ö TEUF Õ artikel Ö 108 Õ, stk. 3, specificere støttens formål, kategorierne af støttemodtagere og de lofter, der begrænser den fritagne støtte til en vis maksimal støtteintensitet, som er beregnet i forhold til de støtteberettigede omkostninger eller et maksimalt støttebeløb, betingelserne for kumulering af støtten samt kontrolbetingelserne, for at sikre, at den støtte, der er omfattet af denne forordning, er forenelig med Ö det indre marked Õ.

ê 733/2013 artikel 16 (tilpasset)

19) Lofterne for hver enkelt støttekategori, for hvilken Kommissionen vedtager en gruppefritagelsesforordning, Ö kan Õ fastsættes som støtteintensitet i forhold til samtlige støtteberettigede omkostninger eller som maksimale støttebeløb. Ö Herudover bør Kommissionen også bemyndiges til at vedtage gruppe­fritagelser Õ for visse typer foranstaltninger, der involverer statsstøtte, som på grund af foranstaltningernes særlige udformning ikke kan udtrykkes præcist som støtteintensitet eller maksimale støttebeløb, f.eks. finansieringstekniske instrumenter eller visse typer foranstaltninger til fremme af risikokapitalinvesteringer. Sådanne komplekse foranstaltninger kan involvere støtte på forskellige niveauer (direkte, formidlende og indirekte støttemodtagere). I betragtning af sådanne foranstaltningers voksende betydning og deres bidrag til Unionens mål bør der Ö gives Õ mulighed for at fritage dem. Det bør derfor i forbindelse med sådanne foranstaltninger være muligt at fastsætte lofterne for en specifik tildeling af støtte som maksimalt offentligt støtteniveau i eller forbundet med den pågældende foranstaltning. Det maksimale offentlige støtteniveau kan omfatte et element af støtte, som eventuelt ikke er statsstøtte, forudsat at den pågældende foranstaltning omfatter mindst nogle elementer, der indeholder statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, og disse elementer ikke er marginale.

ê 994/98 artikel 8 (tilpasset)

20) Det kan være påkrævet at fastsætte lofter eller indføre andre passende betingelser for underretning om individuelle tildelinger af støtte for at give Kommissionen lejlighed til i de enkelte tilfælde at undersøge virkningerne af visse former for støtte på konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne og vurdere dens forenelighed med Ö det indre marked Õ.

ê 994/98 artikel 7 (tilpasset)

21) Kommissionen bør ved udstedelsen af forordninger om fritagelse af støtteformer for underretningspligten i henhold til Ö TEUF Õ artikel Ö 108 Õ, stk. 3, stille yderligere betingelser for at sikre, at den støtte, der er omfattet af denne forordning, er forenelig med Ö det indre marked Õ.

ê 994/98 artikel 9 (tilpasset)

22) Kommissionen bør af hensyn til det indre markeds udvikling og funktion have bemyndigelse til gennem en forordning at fastslå, at en støttetildeling ikke opfylder kriterierne i artikel Ö 107 Õ, stk. 1, Ö i TEUF Õ og derfor er fritaget for underretningsproceduren i Ö TEUF Õ artikel Ö 108 Õ, stk. 3, hvis støtten til den samme virksomhed i en given periode ikke overstiger et bestemt beløb.

ê 994/98 artikel 10 (tilpasset)

23) I overensstemmelse med Ö TEUF Õ artikel Ö 108 Õ, stk. 1, er Kommissionen forpligtet til sammen med medlemsstaterne at føre løbende tilsyn med alle eksisterende støtteordninger, med henblik herpå og for at sikre størst mulig gennemsigtighed og passende kontrol bør Kommissionen sørge for, at der indføres et pålideligt system til registrering og lagring af oplysninger om anvendelse af Kommissionens forordninger, som alle medlemsstater har adgang til, og for, at den modtager alle de oplysninger fra medlemsstaterne om udbetaling af støtte, der er fritaget for underretning, som er nødvendige for at opfylde denne forpligtelse, og som kan drøftes og evalueres sammen med medlemsstaterne i det rådgivende udvalg; i denne forbindelse kan Kommissionen desuden anmode om at få adgang til oplysninger, der er nødvendige for en effektiv undersøgelse.

ê 733/2013 artikel 17 (tilpasset)

24) Medlemsstaterne Ö bør Õ fremlægge resuméer af oplysningerne om de støtteforanstaltninger, de har gennemført, og som er omfattet af en fritagelses­forordning. Offentliggørelsen af disse resuméer er nødvendig for at sikre gennemsigtighed i de foranstaltninger, som medlemsstaterne vedtager. Med udviklingen i de elektroniske kommunikationsmidler er det imidlertid hurtigt og effektivt at offentliggøre disse resuméer på Kommissionens websted, ligesom det sikre gennemsigtigheden til gavn for de interesserede parter. Offentliggørelsen af disse resuméer bør derfor ske på Kommissionens websted.

ê 994/98 artikel 11 (tilpasset)

25) Kontrollen med tildeling af støtte omfatter faktiske, retlige og økonomiske spørgsmål af yderst kompleks karakter, der varierer meget i et miljø i konstant udvikling. Kommissionen bør derfor regelmæssigt overveje, hvilke støtteformer der skal være fritaget for underretningspligten. Kommissionen skal kunne ophæve eller ændre kommissionsforordninger udstedt i medfør af denne forordning, når situationen har ændret sig med hensyn til nogle af de forhold, der lå til grund for udstedelsen, eller når det Ö indre Õ markeds funktion eller gradvise udvikling kræver det.

ê 994/98 artikel 12 (tilpasset)

26) Kommissionen skal i nært og konstant samarbejde med medlemsstaterne præcist kunne definere forordningernes anvendelsesområder og de tilhørende betingelser. For at fremme samarbejdet mellem Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder bør Ö Det Õ Rådgivende Udvalg for Statsstøtte høres, inden Kommissionen udsteder forordninger i medfør af denne forordning.

ê 733/2013 artikel 18 (tilpasset)

27) Udkast til forordninger og andre dokumenter, der skal behandles af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte i overensstemmelse med Ö nærværende Õ forordning, bør også offentliggøres på Kommissionens websted for at sikre gennemsigtighed.

ê 733/2013 artikel 19 (tilpasset)

28) Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte Ö bør høres Õ, inden Ö offentliggørelsen af Õ et udkast til forordning. For at skabe større gennemsigtighed bør udkastet til forordning dog offentliggøres på Kommissionens websted samtidig med, at Kommissionen hører Det Rådgivende Udvalg første gang.

ê 994/98 (tilpasset)

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Gruppefritagelser

1. Kommissionen kan ved forordning udstedt i overensstemmelse med proceduren i nærværende forordnings artikel 8 og TEUF, artikel Ö 107 Õ, erklære, at følgende former for støtte er forenelige med Ö det indre marked Õ og ikke omfattet af underretningspligten i Ö TEUF Õ, artikel Ö 108 Õ, stk. 3:

ê 733/2013 Art. 1, nr. 2, litra a) (tilpasset)

a) støtte til:

i) små og mellemstore virksomheder

ii) forskning, udvikling og innovation

iii) miljøbeskyttelse

iv) beskæftigelse og uddannelse

v) kultur og bevarelse af kulturarven

vi) kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer

vii) kompensation for skader forårsaget af visse ugunstige vejrsituationer inden for fiskerisektoren

viii) skovbrug

ix) fremme af produkter i fødevaresektoren, der ikke er opført i bilag I i TEUF

x) bevarelse af havets og ferskvandsområdernes biologiske ressourcer

xi) sport

xii) beboere i afsidesliggende områder til transportformål, når støtten er af social karakter og ydes uden forskelsbehandling med hensyn til transportselskab

xiii) basal bredbåndsinfrastruktur, små individuelle infrastrukturforanstaltninger vedrørende næstegenerationsnet, bredbåndsrelateret bygge- og anlægsarbejde og passiv bredbåndsinfrastruktur i områder, hvor der enten ikke findes en sådan infrastruktur, eller hvor det ikke er sandsynligt, at der udvikles en sådan infrastruktur i nær fremtid

xiv) infrastruktur til støtte af de mål, der er anført i nr. i)-xiii) Ö samt Õ litra b) Ö til nærværende stykke Õ og til støtte for andre mål af fælles interesse, navnlig Europa 2020-målene

ê 994/1998

b) støtte tildelt i overensstemmelse med det kort, Kommissionen har godkendt for tildeling af regional- støtte i hver medlemsstat.

2. Forordninger som omhandlet i stk. 1 skal for hver enkelt støttekategori indeholde angivelse af:

a) støttens formål

b) kategorier af støtteberettigede

ê 733/2013 Art. 1, nr. 2, litra b)

c) lofter fastsat enten som støtteintensitet i forhold til samtlige støtteberettigede omkostninger eller som maksimale støttebeløb eller, for visse typer støtte, hvor det kan være svært at identificere støtteintensiteten eller støttebeløbet præcist, navnlig finansieringstekniske instrumenter eller risikokapitalinvesteringer eller lignende, som maksimalt offentligt støtteniveau i eller forbundet med den pågældende foranstaltning, uanset hvordan de pågældende foranstaltninger betegnes i lyset af artikel 107, stk. 1, i TEUF

ê 994/1998 (tilpasset)

d) betingelser for kumulering af støtte

e) tilsynsvilkårene i henhold til artikel 3.

3. Ö Herudover kan forordninger Õ som omhandlet i stk. 1 blandt andet:

a) fastsætte lofter eller andre betingelser for underretning om individuelle støtte­tildelinger

b) udelukke visse sektorer fra deres anvendelsesområde

c) indføre yderligere betingelser for forenelighed, som gælder for støtte, der fritages i medfør af sådanne forordninger.

Artikel 2

De minimis

1. Kommissionen kan ved en forordning udstedt i overensstemmelse med proceduren i denne forordnings artikel 8 beslutte, at en støttetildeling på baggrund af det indre markeds udvikling og funktion ikke opfylder alle kriterierne i artikel Ö 107 Õ, stk. 1, Ö i TEUF Õ og derfor er fritaget for underretningspligten i artikel, Ö 108 Õ, stk. 3, Ö i TEUF Õ, hvis støtten til en enkelt virksomhed i en given periode ikke overstiger et bestemt fast beløb.

2. Medlemsstaterne forelægger på Kommissionens opfordring til enhver tid alle ønskede supplerende oplysninger om støtte, der er fritaget i medfør af stk. 1.

Artikel 3

Gennemsigtighed og tilsyn

1. Ved udstedelsen af forordninger i medfør af artikel 1 skal Kommissionen give medlemsstaterne detaljerede regler for at sikre gennemsigtighed i og tilsyn med den støtte, der er fritaget for underretning i medfør af sådanne forordninger. Disse regler omfatter navnlig de forpligtelser, der er omhandlet i stk. 2, 3 og 4.

ê 733/2013 Art. 1, nr. 3

2. Ved iværksættelsen af støtteordninger eller individuelle støtteforanstaltninger, der ikke er omfattet af en ordning, der er blevet fritaget i henhold til forordninger omhandlet i artikel 1, stk. 1, sender medlemsstaterne straks Kommissionen et resumé af oplysningerne om dem til offentliggørelse på Kommissionens websted.

ê 994/1998 (tilpasset)

3. Medlemsstaterne registrerer og lagrer alle oplysninger om anvendelsen af gruppefritagelserne. Hvis Kommissionen får kendskab til forhold, der rejser tvivl om, hvorvidt en fritagelsesforordning anvendes forskriftsmæssigt, forelægger medlemsstaterne Kommissionen alle de oplysninger, den finder nødvendige for at vurdere, om en støtte er i overensstemmelse med den pågældende forordning.

4. Medlemsstaterne forelægger mindst en gang om året Kommissionen en rapport om anvendelsen af gruppefritagelserne i overensstemmelse med Kommissionens specifikke krav, helst i elektronisk form. Kommissionen stiller disse rapporter til rådighed for alle medlemsstaterne. En gang om året drøftes og evalueres rapporterne i Ö udvalget Õ nævnt i artikel 7.

Artikel 4

Forordningernes gyldighedsperiode og ændring af forordningerne

1. Forordninger udstedt i medfør af artikel 1 og 2 gælder i en bestemt periode. Støtte, som er fritaget i henhold til en forordning udstedt i medfør af artikel 1 og 2, er fritaget i forordningens gyldighedsperiode samt i gyldighedsperioden for den overgangsperiode, der er fastsat i stk. 2 og 3 Ö i nærværende artikel Õ.

2. Forordninger udstedt i medfør af artikel 1 og 2 kan ophæves eller ændres, når et vigtigt forhold, der lå til grund for udstedelsen, har ændret sig, eller når det Ö indre Õ markeds gradvise udvikling eller funktion kræver det. I så fald fastsætter den nye forordning en overgangsperiode på seks måneder for tilpasningen af den støtte, der var omfattet af den tidligere forordning.

3. Forordninger udstedt i medfør af artikel 1 og 2 foreskriver en periode som omhandlet i stk. 2 Ö i nærværende artikel Õ for det tilfælde, hvor de ikke forlænges, når de udløber.

Artikel 5

Evalueringsrapport

Kommissionen forelægger hvert femte år Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om, hvordan denne forordning fungerer. Et udkast til beretning forelægges til behandling i Ö udvalget Õ, nævnt i artikel 7.

Artikel 6

Høring af de berørte parter

Når Kommissionen har til hensigt at udstede en forordning, offentliggør den et udkast for at give alle berørte personer og organisationer lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger inden for en rimelig frist, som Kommissionen fastsætter, men som under ingen omstændigheder må være mindre end en måned.

Artikel 7

Rådgivende udvalg Ö for statsstøtte Õ

Ö Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte Õ (herefter benævnt Ö "udvalget"Õ) Ö skal oprettes Õ. Det Ö skal bestå Õ af repræsentanter for medlemsstaterne og Ö det har en repræsentant fra Õ Kommissionen som formand.

Artikel 8

Høring af det Ö udvalget Õ

1. Kommissionen hører Ö udvalget Õ:

ê 733/2013 Art. 1, nr. 4, litra a)

a) samtidig med at den offentliggør et udkast til forordning i henhold til artikel 6

ê 994/1998 (tilpasset)

è1 733/2013 Art. 1, nr. 4, litra b)

b) inden den udsteder en forordning.

2. Kommissionen hører udvalget på et møde, som Kommissionen indkalder til. è1 De udkast og dokumenter, der skal behandles, udsendes sammen med indkaldelsen og kan offentliggøres på Kommissionens websted. ç Mødet finder tidligst sted to måneder efter mødeindkaldelsen.

Denne frist kan afkortes for de høringer, der er omhandlet i stk. 1, litra b), samt i haste­tilfælde, og når der blot er tale om at forlænge en forordning.

3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.

4. Udtalelsen optages i mødeprotokollen. Derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. Ö Udvalget Õ kan henstille, at udtalelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

5. Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.

Artikel 9

Ö Ophævelse Õ

Ö Forordning (EF) nr. 994/98 ophæves. Õ

Ö Henvisninger til den ophævede forordning skal betragtes som henvisninger til nærværende forordning og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i Bilag II Õ.

ê 994/1998 (tilpasset)

Artikel 10

Ö Ikrafttræden Õ

Ö Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende Õ.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den […].

Rådet

Formanden

[1] KOM(87) 868 PV.

[2] Se bilag 3 til del A i konklusionerne.

[3] Opført i lovgivningsprogrammet for 2014.

[4] Se bilag I til dette forslag.

[5] EFT [...] af [...], s. [...].

[6] EFT [...] af [...], s. [...].

[7] Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske unions funktionsmåde på visse former for horisontal statsstøtte (EFT L 142 af 14.5.1998, s. 1).

[8] Se bilag I.

[9] Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond (EUT L 223 af 15.8.2006, s. 1).

[10] Meddelelse fra Kommissionen — EU-retningslinjer for statsstøttereglernes anvendelse i forbindelse med hurtig etablering af bredbåndsnet (EUT C 25 af 26.1.2013, s. 1).

[11] Domstolens dom af 24. juli 2003 i Sag C-280/00, Altmark Trans GmbH og Regierungspräsidium Magdeburg mod Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ([2003] Samling I-7747).

[12] Rådets henstilling 2010/410/EU af 13. juli 2010 om overordnede retningslinjer for medlems­staternes og Unionens økonomiske politikker (EUT L 191 af 23.7.2010, s. 28) og Rådets afgørelse 2010/707/EU af 21. oktober 2010 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelses­politikker (EUT L 308 af 24.11.2010, s. 46).