8. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 208/39 
Udtalelse om udviklingen i den sociale situation i EF i 1987 
(88/C 208/12) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede under henvisning til EØF-trakta-
tens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) udtalelse om 
udviklingen i den sociale situation i EF i 1987. 
Det forberedende arbejde henvistes forud til ØSU's sektionen for social-, familie-, uddannel­
ses- og kulturspørgsmål, som udpegede Beatrice Rangoni-Machiavelli til ordfører. Sektionen 
vedtog sin udtalelse den 18. maj 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 256. plenarforsamling, mødet den 2. juni 
1988, med 2 stemmer imod, følgende udtalelse. 
Indledning 
Selv om arbejdsmarkedssituationen og den økonomiske 
situation i EF behandles i to separate udtalelser, er ØSU 
stadig overbevist om, at den økonomiske og den sociale 
politik bør supplere hinanden, således som det flere 
gange har fremhævet. 
Nedenstående bemærkninger og forslag bygger på den 
opfattelse, at hvis den nødvendige fleksibilitet er til 
stede, vil den sociale politik kunne støtte økonomien, 
som så kan sikre bedre sociale forhold. 
1. Data og betragtninger vedrørende udviklingen i den 
sociale situation 
1.1. I 1987 lå den økonomiske vækst i EF som helhed 
på lidt over 2,5%. Inflationen faldt med cirka 3%, 
medens indtjeningen og produktiviteten generelt gik op. 
Lønomkostningerne holdt sig mere eller mindre stabile, 
og investeringen steg. Trods dette gik beskæftigelsen 
ikke synderligt op. 
Beskæftigelsen steg gennemsnitlig kun 0,8 % i forhold 
til 1986, selv om situationen i nogle medlemsstater var 
noget bedre. I øvrigt viser de nedenfor anførte data 
betydelige forskelle for medlemsstaterne og for de for­
skellige regioner i de enkelte lande. 
1.2. Da der endnu ikke foreligger standardiserede, 
sammenlignelige statistikker for situationen i medlems­
staterne, er det umuligt at give en præcis vurdering 
af arbejdsløshedsstrukturen. Det kan imidlertid ikke 
bestrides, at der fortsat er en massiv arbejdsløshed, da 
der nu er over 16 millioner arbejdssøgende. Det er uden 
tvivl den vigtigste økonomiske indikator for den sociale 
udvikling. 1.3. I EF som helhed har forsøg på at mindske ar­
bejdsløsheden og løse andre sociale problemer indtil nu 
ikke givet større resultater, selv om uddannelses/job­
projekter og andre ad /7oc-foranstaltninger har nedbragt 
ungdomsarbejdsløsheden med 4%. 
Samtidig er antallet af voksne arbejdsløse steget med 
2,5%, og over halvdelen af de registrerede arbejdsløse 
har været uden arbejde i over 1 år. 
1.4. Den erhvervsaktive arbjedsstyrke og beskæfti­
gelsen er generelt set vokset, og der er i absolutte tal 
kommet flere kvinder i arbejde i EF. Arbejdsløsheden 
blandt kvinder er imidlertid også steget med 7%, til 
dels fordi flere kvinder nu søger arbjede på det regulære 
arbejdsmarked. 12,1% af den kvindelige arbejdsstyrke 
leder efter arbejde sammenholdt med 9,9 % for mænde­
nes vedkommende. Blandt de unge ligger tallene på 
39,4 % for unge kvinder og 32 % for unge mænd. 
1.5. Der er ligeledes sket en kraftig stigning i mæng­
den af deltidsarbejde, som var ansvarlig for meget af 
den samlede stigning i beskæftigelsen i 1987. Deltidsjobs 
tegner sig nu for 15 % af den samlede beskæftigelse i 
EF, omend der er betydelige forskelle medlemsstaterne 
imellem. 
Selv om nogle medlemsstater har fundet interessante 
overenskomst- og/eller lovgivningsmæssige måder at 
sikre en passende social beskyttelse på, er det ikke alle 
deltidsbeskæftigede, der er omfattet heraf. 
1.6. Dette gælder især for det stigende antal arbejds­
tagere, der har forskellige former for midlertidigt og 
usikkert arbejde. 
Hertil kommer illegalt arbejde, og udnyttelse af mindre­
åriges arbejdskraft, som udover eventuelt at forvride 
konkurrencen har betydelige negative sociale konse­
kvenser. 
Nr. C 208/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 88 
1.7. Der foreligger statistikker, hvoraf det fremgår, 
at de etniske minoriteter i nogle medlemsstater er endnu 
hårdere ramt af den alvorlige beskæftigelsessituation, 
og at de ofte udnyttes. 
Det må ligeledes påpeges, hvilke hårde livsvilkår der 
gælder for en stor del immigranter fra udviklingslande, 
fordi de ofte er tvunget til at arbejde under uværdige 
forhold. 
1.8. De geografiske forskelle i arbejdsløshedsniveau-
erne er ligeledes blevet større. Arbejdsløsheden i EF's 
25 mindst gunstigt stillede regioner ligger nu på 
gennemsnitlig 25 % mod 6,6 % i de bedre stillede regio­
ner. Forskellene afspejles naturligvis i BNP per capita, 
som i Grækenland og Portugal ligger på 45 %, i Irland 
på 35 % og i Spanien på 25 % under EF-gennemsnittet. 
1.9. Der har været et stort tab af arbejdspladser 
inden for næsten alle de traditionelle erhvervsgrene, 
såvel i landbrug som industri, og skønt der er oprettet 
nye arbejdspladser inden for servicesektoren, har dette 
ikke haft nogen videre indflydelse på den generelle 
arbejdsløshed og dens struktur. 
1.10. Der er således stadig flere uden arbejde, uden 
indtægter og i nogle tilfælde sågar uden en minimal 
social beskyttelse. Skønt der er skabt større rigdom, er 
den gamle form for fattigdom dukket op igen, og den 
ledsages af voksende uligheder i de økonomiske, sam­
fundsmæssige, sociale og kulturelle vilkår og mu­
ligheder. 
2. En europæisk socialpolitik 
2.1. EF's væsentligste socialpolitiske initiativer i 1987 
udmøntedes i rådsafgørerser. De vedrørte erhvervsud­
dannelser for de unge, for voksne og for kvinder, økono­
miens tilpasning, bekæmpelse af langtidsledigheden, 
fremme af lokale beskæftigelsesinitiativer og små virk­
somheder, beskæftigelsesforanstaltninger for handicap­
pede, fremme af udveksling af lærere og studerende 
samt sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Hoved­
parten af disse afgørelser er ikke bindende for medlems­
staterne. En del er udelukkende af informativ karakter 
(meddelelser), og andre såsom ERASMUS har været 
genstand for budgetnedskæringer. 
Indsatsen over for det største problem — bekæmpelsen 
af langtidsledigheden — tog hovedsagelig form af »ud­
veksling af erfaringer« og fremme af »demonstrations­
projekter«. Foranstaltningerne vedrørende sundhed og sikkerhed er 
derimod et eksempel på en konkret EF-aktion. 
2.2. En række andre direktivforslag (*), som Kom­
missionen havde udarbejdet, og som blev støttet i udta­
lelser fra Europa-Parlamentet og ØSU, var stadig bloke­
ret i Rådet i 1987. Dette skyldtes igen EF's dårlige 
beslutningsprocedure, dets mangel på ressourcer og de 
utilstrækkelige ressourcer, strukturfondene rådede 
over. 
2.3. Den sociale dialog, som er stadfæstet i Fællesak­
ten, er blevet et vigtigt EF-instrument. Det har ført 
til en positiv konvergens såvel makro-økonomisk som 
inden for »nye teknologier og uddannelse, motivation, 
information og høring«. 
Med hensyn til styrkelsen af den økonomiske og sociale 
samhørighed må den sociale dialog imidlertid have EF-
institutionernes støtte for at kunne fastsætte fælles 
minimumsrettigheder, som kan bane vej for en gradvis 
tilnærmelse af arbejds- og levevilkårene i EF (traktatens 
præambel) og for udbygning af konsultationer og for­
handlinger mellem arbejdsmarkedets parter på de for­
skellige niveauer. 
Inden for disser rammer må man udfærdige lovbestem­
melser til ansættelsesbeskyttelse og ret til kollektive 
overenskomstforhandlinger for arbejdstagere med utra­
ditionel form for ansættelse såsom deltidsbeskæftigelse, 
job-sharing, hjemmearbejde eller midlertidig ansæt­
telse. 
2.4. ØSU understreger endnu engang, at gennemfø­
relsen af det indre marked er et vitalt instrument for 
udviklingen hen imod Europas enhed og en absolut 
betingelse for EF's økonomiske udvikling. Ifølge rap­
porten »Europa 1992, den globale udfordring« (Cecchi-
ni-rapporten) kan gennemførelsen af det indre marked 
føre til et sådant fald i omkostnings- og prisniveauet, 
at der vil blive sat skub i økonomien og innovationerne 
samt skabt nye arbejdspladser. Eksperterne understre­
ger dog, at disse mål kun kan nås på visse betingelser 
og under alle omstændigheder kun, hvis de økonomiske 
foranstaltninger ledsages af sociale foranstaltninger og 
(') F. eks. direktivforslagene om: illegal beskæftigelse (1978), 
information og høring af arbejdstagerne (1980), deltidsarbejde 
(1982), midlertidigt arbejde (1983), forældreorlov (1983), en 
række direktiver om beskyttelse af arbejdstagerne på arbejds­
pladsen og forslag til henstilling om nedsættelse og omlægning 
af arbejdstiden 1983). 
8. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 208/41 
ændringer i infrastrukturen, der kan bidrage til at over­
vinde de vanskeligheder, der forårsages af arbejdsløshed 
og uligheder mellem de forskellige regioner i EG og de 
forskellige sociale og etniske grupper. 
2.5. Resultaterne af topmødet i Bruxelles den 11. og 
12. februar giver EF-politikken ny troværdighed og nye 
initiativmuligheder. Afgørelsen om at fordoble struk­
turfondenes ressourcer inden 1993, kan bidrage til at 
styrke socialpolitikken. ØSU mener således, at det ikke 
blot er et spørgsmål om at øge den finansielle støtte, 
men også om at forbedre bistanden og udnytte den 
mere hensigtsmæssigt ved at revidere fondene efter de 
linjer, Kommissionen har afstukket. 
2.6. Ved at gå over til at støtte flerårige integrerede 
regionalprogrammer frem for enkeltprojekter, stilles 
man over for interessante muligheder. For det første 
giver dette et konkret og positivt svar på de fem priorite­
ter, som er opstillet i Kommissionens program: struktu­
rel tilbagegang, nedgang inden for de traditionelle sek­
torer, omstrukturering af landbruget, langtidsar­
bejdsløshed og erhvervsuddannelse for unge, som tager 
hensyn til udviklingen på arbejdsmarkedet, og som 
hjælper de unge til at finde job. For det andet bidrager 
det til at inddrage borgerne — gennem deres repræsen­
tative organisationer og lokalsamfund — i udarbejdel­
sen og gennemførelsen af programmerne, idet de øver 
den pression, der er vigtig for at få ekstra støtte fra de 
nationale regeringer. 
Dette kunne også omfatte foranstaltninger til at iværk­
sætte nye økonomiske aktiviteter, som tager sigte på at 
imødekomme de voksende krav om et bedre miljø: 
beskyttelse af det naturlige miljø, sanering af bycentre, 
udvikling af rene teknologier og stadig forbedring af 
såvel naturlige som syntetiske produkters sikkerhed. 
Hertil kræves der en særlig indsats for at forenkle og 
fremskynde godkendelses- og gennemførelsesprocedu-
rerne og dermed overvinde de hidtidige vanskeligheder. 
3. Henimod et borgernes Europa: retningslinjer og for­
slag 
3.1. Arbejdsløsheden er stadig alarmerende høj og er 
hovedårsagen til fattigdom, navnlig dens nye former, 
hvis menneskelige, sociale, uddannelsesmæssige og psy­
kologiske følger er meget alvorlige. Disse faktorer i sig 
selv er igen årsag til ledighed, fattigdom og diskrimina­
tion. gør en mere effektiv indsats på alle niveauer, som EF 
fremmer med en politik, der kan udnytte det fulde 
potentiel ved en reel samhørighed og et snævrere og 
mere dynamisk samarbejde. 
ØSU understreger her på ny nødvendigheden af, at 
medlemsstaternes regeringer giver EF-institutionerne de 
politiske beføjelser og de instrumenter, der er nødvendi­
ge for at sikre, at EF's initiativer kan udøve en reel 
indflydelse på den igangværende proces. 
3.2. ØSU mener, at man straks kunne begynde med 
at forbedre EF-interventionernes kvalitet, og at det både 
er nødvendigt og muligt at Kommissionen eller Rådet 
alt efter deres respektive kompetenceområder hurtigt 
iværksætter de nedenfor skitserede forsøg til initiativer. 
3.2.1. For det første må der udformes et mere effek­
tivt system til udarbejdelse af sociale og i særdeleshed 
beskæftigelsesmæssige statistikker for at få en klar op­
deling af komponenterne. Den teknologiske og sociolo­
giske udvikling, udbredelsen af nye og dårligt beskytte­
de former for arbejde og den voksende anvendelse af 
tilfældigt og illegalt arbejde har udvisket sondringen 
mellem arbejdstagere og arbejdsløse. Der er nødvendigt 
at få et klarere billede af en hel række arbejdsformer, 
som undertiden ikke er helt legale, for alt efter omstæn­
dighederne at kunne bekæmpe eller regulere disse. End­
videre bør der tages størren hensyn til de forskellige 
geografiske aspekter af de enkelte sociale parametre. 
Disse bemærkninger gælder også de leve- og arbejdsvil­
kår, der hersker for indvandrerne fra lande uden 
for EF. 
3.2.2. Dette er vigtigt ikke blot for bedre at kunne 
vurdere arbejdsmarkedet, men også for at kunne foreta­
ge en sammenligning af de forskellige sociale sikrings­
ordninger. Det er ikke tilfældigt, at mange medlemssta­
ter er i færd med at drøfte, hvorledes disse ordninger 
kan revideres, da de er sat på en prøve ikke blot af de 
ovennævnte faktorer, men også af den demografiske 
udvikling, der navnlig er præget af en positiv udvikling 
i antallet af ældre. På et sådant tidspunkt er det nødven­
digt, at EF's sociale struktur bevares ved, at der skabes 
størst mulig konvergens i de forskellige sociale sikrings­
ordninger. 
Alt dette samt stigningen i kriminaliteten og stofmisbru­
get (som ofte er forbundet med Aids-risiko) nødvendig-Der må skabes større solidaritet mellem generationerne 
og de sociale grupper, hvis de sociale sikringsordninger 
Nr. C 208/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 88 
skal udfylde deres dobbelte rolle, som består i at beskyt­
te borgerne Og støtte den økonomiske aktivitet. 
3.2.3. Spørgsmålet om hvorledes man kan oprethol­
de og udvide et effektivt, socialt sikkerhedsnet, og om 
hvorledes den sociale sikring skal struktureres og 
finansieres fremover, må hurtigt tages op til en omhyg­
gelig behandling. Disse problemer udgør den vigtigste 
udfordring, medlemsstaterne og EF som sådan står over 
for, ikke mindst fordi de skal være forenelige med andre 
økonomiske afgørelser. De må gribes an på en ansvarlig 
måde, hvor der tages hensyn til, at EF's grundlæggende 
principper består i en forpligtelse til at øge borgernes 
velfærd og til at styrke den sociale og økonomiske 
samhørighed. 
3.3. Man kan kun nå frem til et frit og demokratisk 
EF, dersom social konsensus og retfærdighed er blandt 
de prioriteter og principper, der anses for at være afgø­
rende. Med dette for øje opfordrer ØSU til, at der sættes 
ind på tre hovedfelter: 
3.3.1. Man bør støtte det forslag, der er indeholdt i 
udkastet til socialministrenes erklæring fra rådsmødet 
den 26. maj 1987, hvor 11 medlemsstater udtalte sig til 
fordel for et sæt »grundlæggende sociale garantier« (1). 
Det europæiske Råd bør direkte involveres i dette 
spørgsmål, som under alle omstændigheder vil blive 
et af hovedemnerne ved det næste valg til Europa-
Parlamentet. 
3.3.2. De forskellige befolkningsgrupper bør sikres 
mere information, så europaborgerne i større omfang 
kan deltage i den institutionelle beslutningstagning. 
(J) Dok. 6736 (Presse 85), op. cit. Forslag til en erklæring fra 
Rådet om økonomiens tilpasningsevne i Europa, hvori det 
understreges, at bekæmpelsen af arbejdsløsheden og de nye 
teknologiske udfordringer kræver en anden tilrettelæggelse af 
arbejdet. Endvidere understreges det på ny, at Rådet støtter 
den sociale dialog, samt at arbejdsmarkedets parter bør drøfte 
spørgsmålet om tilpasningsevnen. Det påpeges, at arbejdsta­
gernes fundamentale rettigheder ikke kan indsnævres af kon­
kurrencepres eller bestræbelser på at forbedre konkurrence­
evnen. 
Bryssel, den 2. juni 1988. 3.3.3. Debatten bør udvides til at omfatte emner, 
der vedrører et borgernes Europa, så at der opnås en 
kraftigere EF-indsats, der kan sikre en korrekt anven­
delse og udvidelse af EF-borgernes rettigheder. 
3.4. For 40 år siden vedtog De forenede Nationer 
den generelle menneskerettighedserklæring, som efter­
fulgtes af Europarådets menneskerettighedskonvention 
og »De sociale Charter«, som er baseret på forsvaret af 
den enkelte menneskes værdighed. 
Hverken medlemsstaterne eller EF må udsætte de euro­
pæiske borgere for diskrimination på grund af køn, 
sundhedstilstand, alder, race, religion, politisk overbe­
visning, social status eller af andre grunde. ØSU opfor­
drer Rådet til at godkende og gennemføre Kommissio­
nens direktivforslag om de socialpolitiske mål og gøre 
dette til et af de primære mål for et borgernes Europa. 
Endelig understreger ØSU, at alle EF's borgere bør 
garanteres følgende rettigheder: 
— ret til at leve, arbejde, danne foreninger, varetage 
forretninger og studere i et hvilket som helst EF-
land, 
— stemmeret på bopælsstedet til Europa-Parlaments­
valgene og de lokale valg, 
— lighed for loven, 
— beskyttelse af familieværdier og -rettigheder (for­
ældre og børn), 
— chancelighed og dermed ligestilling for mænd og 
kvinder, 
— beskyttelse af kulturel pluralisme og af minoriteter­
nes rettigheder, herunder etniskes rettigheder, 
— støtte til borgere, hvis indkomst ligger under eksis­
tensminimum, og til de mest sårbare og ugunstigst 
stillede grupper (invalide, handicappede, ældre men­
nesker osv.), 
— sundheds- og miljøbeskyttelse, 
— adgang til undervisning og faglig uddannelse, 
— forbrugeroplysning og -beskyttelse, 
— beskyttelse af privatlivets og individets ukrænkelig­
hed, især i forbindelse med edb-anvendelse og data­
banker. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg