Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 86/378/EØF om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger (95/C 218/05) (Tekst af betydning for EØS) KOM(95) 186 endelig udg. - 95/0117(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 19. juni 1995)

RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

I henhold til traktatens artikel 119 skal hver medlemsstat gennemføre princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde; ved løn forstås den almindelige grund- eller minimumsløn og alle andre ydelser, som arbejdstageren som følge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier;

i dom af 17 maj 1990 i sag C-262/88, Barber mod Royal Exchange Assurance (1), fastslår de Europæiske Fællesskabers Domstol, at alle ydelser, der udbetales i henhold til erhvervstilknyttede pensionsordninger, udgør en del af lønnen som omhandlet i traktatens artikel 119;

i ovennævnte dom og den senere fortolkning af den i dom af 14. december 1993 (sag C-110/91 Moroni) (2) har Domstolen taget klar stilling til det reelle omfang af traktatens artikel 119, nemlig at forskelsbehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger generelt er forbudt, ikke blot når det drejer sig om at fastsætte pensionalderen, eller når der tilbydes en erhvervstilknyttet pension i stedet for en godtgørelse i forbindelse med afskedigelse af økonomiske årsager;

i henhold til protokollen ad artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der blev underskrevet af de tolv stats- og regeringschefer i Maastricht med henblik på anvendelse af samme artikel 119, skal ydelser i medfør af en erhvervstilknyttet social sikringsordning ikke anses som løn, hvis og i det omfang de kan henføres til beskæftigelsesperioder, der ligger forud for den 17. maj 1990, undtagen for arbejdstagere eller deres ydelsesberettigde pårørende, der inden denne dato har anlagt søgsmål eller indbragt en dertil svarende klage i overensstemmelse med den relevante nationale ret;

i domme af 28. september 1994 (3) i sag C-57/93, Vroege, og i sag C-128/93, Fisscher, udtaler Domstolen, at den til traktaten om Den Europæiske Union knyttede protokol ad artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ingen betydning har for retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning, idet denne ret fortsat reguleres af dommen af 13. maj 1986 i sag 170/84, Bilka-Kaufhaus GmbH mod Hartz (4), og at begrænsningen af de tidsmæssige virkninger af dommen af 17. maj 1990 i sag C-262/88, Barber mod Guardian Royal Exchange Assurance Group, ikke gælder for retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning;

i dom af 6. oktober 1993 i sag C-109/91, Ten Oever (5), samt i domme af henholdsvis 14. december 1993 i sag C-110/91, Moroni, 22. december 1993 i sag C-152/91, Neath (6), og 28. september 1994 i sag C-200/91, Coloroll (7), bekræfter Domstolen, at i medfør af dommen af 17. maj 1990 i sag C-262/88, Barber, kan den direkte virkning af traktatens artikel 119 kun påberåbes til støtte for krav om ligebehandling med hensyn til erhvervstilknyttede pensioner, for så vidt angår ydelser, der vedrører beskæftigelsesperioder efter den 17. maj 1990, medmindre arbejdstagerne eller disses ydelsesberettigede pårørende forinden har anlagt sag eller indgivet en tilsvarende administrativ klage i henhold til den nationale lovgivning, der finder anvendelse;

i domme af henholdsvis 6. oktober 1993 i sag C-109/91, Ten Oever, og 28. september 1994 i sag C-200/91, Coloroll, bekræfter Domstolen atter, at begrænsningen af de tidsmæssige virkninger af Barber-dommen gælder for efterladtepensioner, og at der følgelig kun kan kræves ligebehandling på dette område, for så vidt angår beskæftigelsesperioder efter den 17. maj 1990, medmindre de pågældende forinden har anlagt sag eller indgivet en tilsvarende administrativ klage i henhold til den nationale lovgivning, der finder anvendelse;

endvidere præciserer Domstolen i dom af 22. december 1992 i C-152/91, Neath, og i dom af 28. september 1994 i sag C-200/91, Coloroll, at lønmodtagernes bidrag til en ydelsesdefineret pensionsordning på grundlag af slutlønnen skal være ens for mandlige og for kvindelige arbejdstagere, da de falder ind under traktatens artikel 119, hvorimod det forhold, at der på grund af anvendelse af forskellige aktuarmæssige faktorer for mænd og kvinder ikke indbetales samme arbejdsgiverbidrag inden for rammerne af funderede og ydelsesdefinerede pensionsordninger, ikke skal bedømmes efter artikel 119;

i domme af 28. september 1994 (8) i sag C-408/92, Smith, og i sag C-28/93, Van den Akker, præciserer Domstolen, at traktatens artikel 119 er til hinder for, at en arbejdsgiver, som træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme dommen af 17. maj 1990 i Barber-sagen (sag C-262/88), sætter kvindernes pensionsalder op til samme niveau som mændenes, for så vidt angår beskæftigelsesperioder mellem den 17. maj 1990 og ikrafttrædelsestidspunktet for de nævnte foranstaltninger; derimod er artikel 119 ikke til hinder herfor, for så vidt angår beskæftigelsesperioder efter dette tidspunkt; for så vidt angår beskæftigelsesperioder før den 17. maj 1990, indeholdt fællesskabsretten ikke nogen forpligtelse, der kunne begrunde foranstaltninger, som efterfølgende begrænser de fordele, kvinderne har haft;

i dom af 28. september 1994 i sag C-200/91, Coloroll, præciserer Domstolen, at supplerende ydelser, der hidrører fra bidrag, som arbejdstagerne frivilligt har indbetalt, ikke falder ind under anvendelsesområdet for traktatens artikel 119;

Kommissionen har bl.a. i det tredje handlingsprogram på mellemlang sigt (9) (1991-1995) om lige muligheder for kvinder og mænd endnu engang understreget betydningen af at vedtage passende foranstaltninger for at tage konsekvenserne af dommen i Barber-sagen C-262/88 af 17. maj 1990 i betragtning;

efter sidstnævnte dom bliver nogle af bestemmelser vedrørende lønmodtagerne i Rådets direktiv 86/378/EØF (10) nødvendigvis delvis ugyldige;

traktatens artikel 119 gælder umiddelbart og kan påberåbes for de nationale domstole over for enhver arbejdsgiver, det være sig en privat eller en offentligretlig juridisk person, og det tilkommer disse at sikre beskyttelsen af de rettigheder, denne bestemmelse tillægger borgerne;

af hensyn til retssikkerheden bliver det imidlertid nødvendigt at ændre direktiv 86/378/EØF for at tilpasse de bestemmelser, der er blevet påvirket af afgørelsen i Barber-sagen -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv (EØF) 86/378 foretages følgende ændringer:

1) Artikel 2 affattes således:

»Artikel 2

1. Ved erhvervstilknyttede sikringsordninger forstås ordninger, der ikke er omfattet af direktiv 79/7/EØF, og som har til formål at sikre lønmodtagere eller selvstændige erhvervsdrivende samlet inden for en virksomhed eller en gruppe af virksomheder, inden for en erhvervsgren eller inden for en faglig eller tværfaglig branche, ydelser, som skal supplere ydelserne fra de lovbestemte sociale sikringsordninger eller træde i stedet for disse, uanset om medlemskab af disse ordninger er obligatorisk eller ej.

2. Direktivet gælder ikke for:

a) individuelle aftaler for selvstændige erhvervsdrivende

b) ordninger for selvstændige erhvervsdrivende, hvori kun én person deltager

c) lønmodtageres forsikringsaftaler, hvori arbejdsgiveren ikke er part

d) frivillige bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, som deltagerne tilbydes individuelt for at sikre dem:

- supplerende ydelser

- valg af datoen, fra hvilken de normale ydelser til selvstændige erhvervsdrivende skal løbe, eller valg mellem flere ydelser.«

2. Artikel 3 affattes således:

»Artikel 3

Dette direktiv finder anvendelse på den erhvervsaktive del af befolkningen - herunder selvstændige erhvervsdrivende, arbejdstagere, der midlertidigt er uden arbejde på grund af sygdom, svangerskab og fødsel, ulykke eller ufrivillig arbejdsløshed, og personer, der søger arbejde, på pensionerede og invalide arbejdstagere samt på disse arbejdstageres ydelsesberettigede pårørende«

3. Artikel 6 affattes således:

»Artikel 6

1. Blandt bestemmelser, der er i modstrid med princippet om ligebehandling, forstås sådanne bestemmelser, som direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til ægteskabelig eller familiemæssig stilling, er baseret på kønnet for så vidt angår fastsættelse af.

a) de personer, der har ret til at deltage i en erhvervstilknyttet sikringsordning

b) hvorvidt deltagelse i en erhvervstilknyttet sikringsordning er tvungen eller frivillig

c) forskellige regler vedrørende alder ved indtrædelse i ordningen eller vedrørende krav om minimumsanciennitet i stillingen eller om en minimumsperiode for tilslutning til ordningen, for så vidt angår erhvervelse af ydelser

d) forskellige regler for tilbagebetaling af bidrag, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), når arbejdstageren forlader ordningen uden at have opfyldt betingelserne for at få udbetalt langtidsydelser med opsættende virkning

e) forskellige betingelser for tilkendelse af ydelserne eller udelukkelse af det ene af kønnene fra disse ydelser

f) forskellige aldersgrænser for pensionsret

g) regler, der suspenderer rettigheder eller adgangen til erhvervelse af rettigheder under lovbestemt eller overenskomstmæssig barselsorlov eller orlov af familiemæssige årsager, som betales af arbejdsgiveren

h) forskellige ydelsesniveauer undtagen i det omfang, det er nødvendigt som følge af aktuarmæssige faktorer, der er forskellige for de to køn i forbindelse med bedragsdefinerede ordninger

i) forskellige bidragsniveauer for lønmodtagerne

forskellige bidragsniveauer for arbejdsgiverne bortset fra

- i forbindelse med bidragsdefinerede ordninger, hvis formålet er at gøre størrelsen af pensionsydelserne baseret på disse bidrag ens eller tilnærme dem til hinanden

- i forbindelse med ordninger, der er funderede og ydelsesdefinerede, når arbejdsgiverens bidrag er beregnet på at supplere beregningsgrundlaget for at dække udgifterne til disse ydelsesdefinerede ordninger

j) forskellige normer eller normer, der kun gælder for det ene køn, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), for erhvervelse eller bevarelse af retten til at få udbetalt ydelser med opsættende virkning, når den pågældende forlader ordningen.

2. Når det overlades til ordningens administrative organer at træffe afgørelse om tilkendelse af ydelser i henhold til dette direktiv, skal de pågældende organer overholde ligebehandlingsprincippet.«

4) Artikel 8 affattes således:

»Artikel 8

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger for selvstændige erhvervsdrivende, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, bliver taget op til revision senest med virkning fra den 1. januar 1993.

2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at rettigheder og pligter, som vedrører en periode for medlemskab af en erhvervstilknyttet ordning for selvstændige erhvervsdrivende, der ligger forud for revisionen af den pågældende ordning, fortsat er undergivet de bestemmelser i ordningen, som var gældende for den pågældende periode.«

5. Artikel 9 affattes således:

»Artikel 9

Hvad angår selvstændige erhvervsdrivendes ordninger, kan medlemsstaterne udsætte den obligatoriske gennemførelse af ligebehandlingsprincippet, for så vidt angår:

a) fastsættelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner samt de følger, som en sådan udsættelse måtte have for andre ydelser, efter eget valg:

- indtil den dato, på hvilken ligebehandlingen gennemføres i de lovbestemte ordninger, eller

- senest indtil ligebehandlingen indføres ved et direktiv

b) efterladtepension, indtil ligebehandlingsprincippet ved et direktiv indføres i de lovbestemte sociale sikringsordninger om dette forhold

c) anvendelse af artikel 6, stk. 1, litra i) første afsnit, for at tage hensyn til forskellige aktuarmæssige faktorer, senest indtil udløbet af en frist på 13 år fra meddelelsen af dette direktiv.«

Artikel 2

1. Enhver gennemførelsesforanstaltning til dette direktiv, for så vidt angår lønmodtagere, skal dække alle ydelser, der kan henvises til beskæftigelsesperioder, der ligger efter den 17. maj 1990, og har tilbagevirkende kraft til denne dato, medmindre arbejdstagerne eller deres ydelsesberettigede pårørende forinden har anlagt søgsmål eller indgivet en dertil svarende administrativ klage i overensstemmelse med den relevante nationale ret. I så fald har gennemførelsesforanstaltningerne tilbagevirkende kraft til den 8. april 1976 (eller for de medlemsstater, der er blevet medlemmer af Fællesskabet efter denne dato, den dato, hvor artikel 119 er blevet gældende på deres territorium) og skal dække alle ydelser, der kan henvises til beskræftigelsesperioder, der ligger efter denne dato.

For de medlemsstater, der har tiltrådt efter den 17. maj 1990, udskiftes den pågældende dato med 1. januar 1994.

2. Stk. 1 har ikke indvirkning på nationale regler om klagefrister i national ret, som kan gøres gældende over for arbejdstagere, der forfægter deres ret til ligebehandling inden for en erhvervstilknyttet pensionsordning, under forudsætning af at de ikke er mindre gunstige over for denne form for klage end over for tilsvarende klager af intern art, og at de ikke gør det umuligt i praksis at udøve fællesskabsretten.

Artikel 3

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for af efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 1996. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne fremsender senest to år efter dette direktivs ikrafttræden alle nødvendige oplysninger til Kommissionen, således at den kan udarbejde en rapport til Rådet om gennemførelsen af direktivet.

Artikel 4

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 5

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) Sml. 1990, I-s. 1889.

(2) Sml. 1993, I-s. 6591.

(3) Sml. 1994, I-s. 4541 og Sml. 1994, I-s. 4583.

(4) Sml. 1986, I-s. 1607.

(5) Sml. 1993, I-s. 4879.

(6) Sml. 1993, I-s. 6953.

(7) Sml. 1994, I-s. 4389.

(8) Sml. 1994, I-s. 4435 og Sml. 1994, I-s. 4527.

(9) EFT nr. C 142 af 31. 5. 1991, s. 1.

(10) EFT nr. L 225 af 12. 8. 1986, s. 40.