A4-0185/97

Beslutning om Det Europaeiske Monetaere Instituts rapport om den faelles monetaere politik i den tredje fase - fastlaeggelse af den operationelle ramme (C4-0043/97)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Det Europaeiske Monetaere Instituts rapport (C4-0043/97),

- der henviser til forslag til beslutning af Garriga Polledo, Fabra Vallés og Bennasar Tous om udeladelsen af visse oegrupper i udformningen af euro- pengesedlerne (B4-1234/96),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik (A4-0185/97),

A. der henviser til, at opnaaelsen af fordelene ved OEMU'en forudsaetter, at de forskellige nationale traditioner og strukturer for forstaaelsen og gennemfoerelsen af den monetaere politik skal udvikles til et samlet hele,

B. der henviser til, at EMI's rapport om den faelles monetaere politik, bl.a. behandler de spoergsmaal, vanskeligheder og muligheder, der er i forbindelse med fastlaeggelsen af en operationel ramme:

a) behovet for ensartede monetaere statistikker,

b) indfoerelsen af et realtidsbaseret samlet afviklingssystem (TARGET),

c) de relative fordele og ulemper i forbindelse med de pengepolitiske strategier,

d) mulige politiske instrumenter,

C. der henviser til, at EMI's rapport beskriver fem mulige strategier (valutakursmaal, rentemaal, indkomstmaal, pengemaengdemaal og direkte inflationsmaal), som Den Europaeiske Centralbank skal udvikle for sin monetaere politik,

D. der henviser til, at EMI under hensyn til de vejledende principper for effektivitet, gennemsigtighed, kontinuitet, sammenhaeng osv. anbefaler to strategier: pengemaengdemaal paa mellemlang sigt og et direkte inflationsmaal,

E. der henviser til, at gennemfoerelsen af den faelles monetaere politik medfoerer en streng kontrol med instrumenter inden for en regulativ ramme, der fremmer effektiviteten, gennemsigtigheden og kontinuiteten; henviser desuden til, at staaende faciliteter og mindste-reservekrav boer vurderes i de aendrede omgivelser, som ECB vil arbejde under,

F. der henviser til, at det pengepolitiske maal for Det Europaeiske Centralbankssystem (ECBS) skal vaere fuldt ud forstaaeligt og gennemsigtigt for offentligheden,

G. der henviser til, at de globale finansielle markeder ikke alene har fastlagt de omgivelser, som den monetaere politik arbejder under, men at de ogsaa udfoerer en kontrollerende funktion, idet de undersoeger baeredygtigheden af de offentlige finanser og den monetaere politiks gaeldsaetning i forhold til prisstabiliteten, og at de ogsaa via kapitalbevaegelserne straffer lande med en lempelig budgetpolitik ved at tvinge dem til at indfoere hoeje rentesatser paa kapitalmarkedet,

H. der henviser til, at globaliseringen af de finansielle markeder har foert til gennemsigtighed i markedet, investeringernes store diversifikation og en bedre fordeling af kapital, og at risikostyringen er blevet mere effektiv, men det har ogsaa foert til finansielle innovationer, der udgoer en konstant trussel for pengepolitiske strategier og til stoerre prisudsving paa aktiver,

I. der henviser til, at finansielle innovationer og nedbrydning af pengeinstitutternes traditionelle formidlerrolle har aendret transmissionsmekanismen i forbindelse med en aendring i pengeudbuddet og dets virkninger for renteniveauet og priser samt aarsagssammenhaengen,

J. der henviser til, at effektive markedsoperationer bistaaet af staaende faciliteter forudsaetter paalidelige og erfarne modparter, der vil blive opfordret til at deltage i en ramme, der er fastlagt ud fra et saet af berettigelseskriterier og ud fra princippet om decentralisering ved udfoerelsen af pengepolitiske operationer,

K. der henviser til, at markedsbaserede aktiver, der kan anvendes i forbindelse med ECBS's likviditetsskabende operationer, vil blive baseret paa et to-delt system, hvor den foerste del skal godkendes af ECB, mens den anden vil blive etableret af nationale centralbanker,

L. der henviser til, at EMI har til formaal at udarbejde et valutakurssystem, der vil fastlaegge samarbejdet om valutakurspolitikken mellem de medlemsstater, der deltager i euroen, og de andre medlemsstater, hvilket er rosvaerdigt; men det forberedende arbejde med typen af interventioner paa valutamarkedet forudsaetter dog kendskab til de internationale monetaere rammer efter indfoerelsen af euroen som reservevaluta,

M. der henviser til, at det faelles aspekt i ECB's monetaere politik forudsaetter et effektivt system til overfoersel af midler mellem bankerne og afvikling af vaerdipapirhandler, der begge boer have til formaal at mindske den systematiske risiko og opretholde stabile finansielle markeder, der i sidste ende er afgoerende for effektiviteten af den monetaere politik,

N. der henviser til, at den monetaere politik skal betragtes som en integreret del af raekken af instrumenter til sikring af en afbalanceret oekonomisk udvikling,

1. hilser EMI's rapport om den faelles monetaere politik i den tredje fase velkommen, der indeholder nyttige oplysninger om mulighederne for de pengepolitiske strategier og de pengepolitiske instrumenter saavel som en beskrivelse af betalings- og afviklingssystemer og forelaegger anvisninger til, hvordan instrumenterne til mindstereservekravene skal vaere, og hvordan sanktioner fra ECB's side skal gennemfoeres;

2. erindrer dog om, at den betydningsfulde udvikling, der har fundet sted i de seneste aar, har aendret de omgivelser, som centralbankerne arbejder under, og disse udviklingsomraader er foelgende:

a) globalisering af de finansielle markeder,

b) deregulering af de indenlandske markeder,

c) liberalisering af kapitalbevaegelserne,

d) teknologiske gennembrud inden for informations- og kommunikationsteknologien;

3. understreger, at OEMU'en tredje fase har vaesentlig betydning for faerdiggoerelsen af den faelles monetaere politik med saerlig hensyntagen til opnaaelse af den monetaere politiks trovaerdighed; paapeger desuden, at der skal foretages en vurdering af alle pengepolitiske instrumenter ved fastlaeggelse af handlingsrammen med hensyn til deres effektivitet og gennemsigtighed;

4. paapeger, at EF-traktatens artikel 105, stk. 1, om prisstabilitet og artikel 2 om opfyldelse af maalsaetningerne for vaekst, fremgang, beskaeftigelse og stabilitet i Europa skal danne rammen om den fremtidige pengepolitik;

5. kraever, at der skal udvikles en politisk baeredygtig konstruktion ud fra de hidtil 5 kendte strategier (valutakursmaal, rentemaal, nominel indkomstmaal, pengemaengdemaal og direkte inflationsmaal);

6. er af den opfattelse, at der bedst kan opnaas stabilitet, gennemsigtighed og trovaerdighed ved at kombinere fordelene fra to af de 5 hidtil kendte strategier, der er gennemproevet, nemlig inflationsmaal og pengemaengdemaal, men denne fremgangsmaade skal loebende overvaages, navnlig med hensyn til effektiviteten og relevansen af kontrollen med pengeudbuddet som et mellemmaal;

7. kraever en optimal afstemning mellem valutapolitikken, som finansministrene har ansvaret for, og ECB's pengepolitik gennem loebende hoeringsmekenismer som f.eks. i Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg;

8. anser det for noedvendigt, at ECB gennem en trovaerdig pengepolitik bidrager til at give euroen stabil ydre vaerdi og dermed fremmer stabilisering af de internationale valutaforbindelser, begraensning af spekulationen gennem reduktion af udsvingene og saaledes skaber mere gunstige ledsageforanstaltninger for realoekonomien;

9. udtrykker sin overbevisning om, at euroen - paa grund af dens forventede store vaegt i forhold til D-marken og paa grund af den interne EU-handels store betydning - ikke vil blive tvunget ud i konkurrencebaserede devalueringer;

10. understreger, at de eksisterende pengepolitiske instrumenter til markedsinterventioner, staaende faciliteter samt den stabilitetsorienterende politik for mindstereserver er en vaesentlig forudsaetning for en effektiv styring af pengemaengden;

11. er enig i, at betalingsafviklingssystemet TARGET er en vaesentlig infrastrukturel forudsaetning for den faelles monetaere politik, der dog skal muliggoere en decentral anvendelse af de pengepolitiske instrumenter;

12. understreger, at grundprincipperne om effektivitet, gennemsigtighed, subsidiaritet og kontinuitet paa grundlag af de nationale centralbankers opnaaede erfaringer forudsaetter en decentral gennemfoerelse af pengepolitikken; dette er ogsaa noedvendigt af hensyn til konkurrencen mellem de forskellige finanscentre i EU og af hensyn til de forskellige bankstrukturer i EU- medlemsstaterne;

13. kraever imidlertid, paa baggrund af det princip om gennemsigtighed i Den Europaeiske Centralbanks pengepolitiske strategi, der er almindelig enighed om at tilstraebe, at Den Europaeiske Centralbank meget noeje skal forpligte sig at forelaegge en beretning om sin politik for de andre europaeiske faellesskabsinstitutioner - og i denne sammenhaeng isaer til Europa-Parlamentet, der er en institution med demokratisk legitimitet;

14. mener, at der vil kunne opnaas bedre samfundsoekonomiske resultater og stabilitet i Europa, hvis de oekonomiske aktoerer i Europa samarbejder og foerer dialog med hinanden;

15. kraever, at Den Europaeiske Centralbank gennem sin pengepolitik bidrager til en velafbalanceret og passende policy-mix med sigte paa vaekst, investeringer og beskaeftigelse, og stoetter derfor Kommissionens tanke om inden for rammerne af den makrooekonomiske sociale dialog at institutionalisere en oekonomisk dialog med Den Europaeiske Centralbank, idet denne informationsudveksling skal ske saa tidligt som muligt; mener desuden, at det i forbindelse med denne institutionalisering af dialogen maa sikres, at princippet om ESCB's operationelle effektivitet bevares med henblik paa at give sidstnaevnte muligheder for at udfoere sine opgaver paa kort sigt;

16. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, Det Europaeiske Monetaere Institut og medlemsstaternes parlamenter.