0dash at industrilandene til at begynde med bør gå foran i denne klimabeskyttelsesproces på grund af deres
meget store andel i drivhusgasproduktionen;
0dash at det er vigtigt at bistå udviklingslandene med at mindske klimaændringer;0dash at det er afgørende, at EU fortsætter arbejdet med at gennemføre specifikke politikker og foranstalt-
ninger efter COP6’s afslutning i november;
0dash at der må udarbejdes en positivliste over teknologier, der må anvendes inden for rammerne af meka-
nismen for bæredygtig udvikling;
0dash at skovplantning kun i begrænset omfang må anvendes som »dræn«, og kun hvis dette sker under
overvågning;
21. understreger klimapolitikkens internationale rækkevidde og især behovet for blandt andre internati-
onale partnere også at inddrage udviklingslandene, EU-ansøgerlandene og Den Russiske Føderation;
22. giver i denne forbindelse endnu en gang udtryk for den opfattelse, at der, selv om der er indgået en
aftale om et bindende loft for de samlede emissioner fra bilag I-lande, stadig mangler et globalt loft påmaksimalt 50% for anvendelse af de fleksible mekanismer;
23. mener, at man må gå meget forsigtigt frem med hensyn til at opfylde reduktionsforpligtelsen ved
hjælp af drænkonceptet, idet de videnskabelige data på dette område er meget ufuldstændige, og der ikke
vil være tilstrækkelige incitamenter til at mindske emissioner, hvis der lægges for stor vægt på dette kon-cept;
24. minder om, at alle kompetente videnskabelige kredse anser det for påkrævet, at der på lang sigt sker
en langt større reduktion af drivhusgasemissionerne end den, der vedtoges i Kyoto, og opfordrer derforaftaleparterne til snarest muligt at opstille yderligere ambitiøse reduktionsmål, navnlig for industrilandene;
25. opfordrer COP6-deltagerne til at fastholde et højt ambitionsniveau og ikke slå sig til tåls med et
minimalistisk resultat, idet der på lang sigt kun kan opnås en positiv indvirkning på de globale klimaæn-
dringer gennem en række omfattende foranstaltninger; opfordrer Rådet til at ratificere Kyoto-protokollenefter COP6, forudsat at COP6 munder ud i et acceptabelt resultat for EU;
26. giver endnu en gang udtryk for den opfattelse, at det i betragtning af det eventuelle udfald af COP6
nu i højere grad er sandsynligt, at ratificeringen af Kyoto-protokollenvil ske på nøjagtig de betingelser, derer omhandlet i EF-traktatens artikel 300, stk. 3, og opfordrer derfor igen Kommissionen til at forelæggeratifikationsinstrumentet efter proceduren med samstemmende udtalelse;
27. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
12. Handel med emissioner af drivhusgasser
A5-0271/2000
Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens grønbog om handel med emissioner af driv-
husgasser inden for Den Europæiske Union (KOM(2000) 87 Sdash C5-0193/2000 Sdash 2000/2104(COS))
Europa-Parlamentet,
0dash der henviser til Kommissionens grønbog (KOM(2000) 87 0dash C5-0193/2000),0dash der henviser til EF-traktatens artikel 2 og 6, hvorefter miljøbeskyttelseskrav skal integreres i de fælles
sektorpolitikker med henblik på at fremme en miljømæssigt bæredygtig økonomisk udvikling,C197/400 DA12.7.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 26. oktober 2000
0dash der henviser til Kyoto-protokollen til FN’s rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC)
fra december 1997,
0dash der henviser til konklusionerne fra samlingen i Rådet (miljø) den 22. juni 2000,0dash der henviser til meddelelse fra Kommissionen om EU’s politikker og foranstaltninger til reduktion af
drivhusgasemissionerne: mod et europæisk klimaændringsprogram (KOM(2000) 88),
0dash der henviser til aftalen fra juni 1998 om byrdefordeling mellem EU’s medlemsstater(
1),
0dash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,
0dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik og
udtalelser fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, Udvalget om Retlige Anliggender og Det
Indre Marked og Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi
(A5-0271/2000),
A. der henviser til, at klimaændringerne er og vil forblive et af de alvorligste miljøproblemer for det
internationale samfund,
B. der henviser til, at industrilandene, herunder Den Europæiske Union og dens medlemsstater, har en
vigtig rolle at spille i bestræbelserne på at nedbringe drivhusgasemissionerne,
C. der henviser til, at de samlede EU-emissioner af kuldioxid (CO 2) ventes at ville stige med 6% i
perioden 1990-2010 i henhold til Det Europæiske Miljøagentur, hvis Fællesskabet og medlemsstaterneikke træffer yderligere foranstaltninger til nedbringelse af emissionerne,
D. der henviser til, at Den Europæiske Union som fuldgyldig part i Kyoto-protokollenhar forpligtet sig til
i perioden 2008-2012 at nedbringe drivhusgasemissionerne med 8% i forhold til 1990-niveauet, at
der ved planlægningen af reduktionen af drivhusgasser også må tages højde for stigningen i emissio-nerne siden 1990, og at der både på EU-plan og nationalt plan må gøres en betydelig indsats for atleve op til Kyoto-forpligtelserne,
E. der henviser til, at transportsektoren tegner sig for den stærkeste vækst med hensyn til CO
2-emis-
sioner, som ventes at stige med 39% frem til 2010 i forhold til 1990, hvis Fællesskabet og medlems-staterne ikke træffer yderligere foranstaltninger til nedbringelse af emissionerne,
F. der henviser til, at klimaændringerne kræver handling på en række områder, herunder energi, trans-
port, landbrug, industri, handel, boliger, finans- samt sundhedssektoren og den sociale sektor,
G. der henviser til, at international handel med emissioner er en af de såkaldte fleksible mekanismer i
Kyoto-protokollen, som skal anvendes fra 2008, og at nogle medlemsstater har indført nationale ord-
ninger for handel med emissioner, medens nogle store selskaber har opstillet programmer for intern
handel med emissioner,
H. der henviser til, at indførelse af handel med emissionsrettigheder skal stimulere til udvikling af nye,
renere teknikker,
I. der henviser til, handel med emissionsrettigheder er et effektivt system til fordeling af byrderne, idet
denne handel dog ikke i sig selv reducerer emissionerne af drivhusgasser og derfor forudsætter andreforanstaltninger, som f.eks. beskatning og lovgivning,
(1) Rådets (miljø) konklusioner af 17. juni 1998.12.7.2001 DA C197/401 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 26. oktober 2000
J. der mener, at over 50% af reduktionen af emissionerne bør opnås gennem andre foranstaltninger,
f.eks. af national art,
K. der henviser til, at sigtet med Kommissionens grønbog om handel med emissioner er et forsøg, som
kun omfatter Det Europæiske Fællesskab,
L. der henviser til, at fordelene ved en EU-ordning for handel med emissioner vil give lavere omkostnin-
ger og større miljøfordele end forskellige nationale ordninger;
M. der forventer, at EU fører an hen imod gennemførelsen af en global ordning for handel med emis-
sioner, da dette vil give de bedst mulige resultater med hensyn til at opnå de størst mulige globale
miljøfordele og de mindst mulige omkostninger for verdensøkonomien og samtidig sprede forpligtel-
serne med henblik på at nå det nødvendige miljøresultat på den mest retfærdige måde;
1. bifalder Kommissionens intention, som den kommer til udtryk i dens samtidige forelæggelse af to
dokumenter om henholdsvis handel med emissioner og EU’s politikker og foranstaltninger, om at mod-
virke den negative udvikling i drivhusgasemissionerne, der i dag finder sted i de fleste medlemsstater, og
atter lade EU spille den ledende rolle i klimaændringsspørgsmålet;
2. glæder sig over Kommissionens initiativ til at indlede de forberedende aktiviteter med henblik på i
2005 at kunne vedtage en fællesskabsordning om handel med drivhusgasemissioner og ønsker, at dette
kombineres med ledsagende politikker og foranstaltninger, der er mere ambitiøse end foreslået i dokumentKOM(2000) 88, især i bilag 3 hertil, og som er i overensstemmelse med EU’s strategi til nedbringelse afdrivhusgasemissionerne i overensstemmelse med målsætningerne i Kyoto-protokollen; kræver derfor, athøjst 50% af de samlede bestræbelser helliges fleksible foranstaltninger;
3. henstiller til et EU-rammedirektiv på grundlag af EF-traktatens artikel 175, stk. 1, med henblik på at
indføre et system til handel med drivhusgasemissioner mellem parterne i hele EU som led i EU’s globaleklimaændringspolitik;
4. bemærker, at en EU-ordning for handel med drivhusgasemissioner;
0dash kunne yde et betragteligt bidrag til EF’s grundlæggende mål og vigtigste aktiviteter, jf. EF-traktatens
artikel 2 og 3;
0dash er begrundet i nødvendigheden af at beskytte miljøet og skabe de ensartede konkurrencevilkår, der er
nødvendige for det indre markeds funktion;
0dash opfylder kriterierne for en handling fra Fællesskabets side i protokollen om anvendelse af nærheds-
princippet og proportionalitetsprincippet, punkt 5;
0dash medfører en betragtelig nedskæring af de samlede omkostninger ved overholdelse af EU’s Kyoto-mål;
5. anser det for vigtigt, at grønbogen åbner op for en høring og debat forud for fastlæggelsen af ram-
merne for EU-ordningen om handel med emissioner; er imidlertid bekymret over, at spørgsmålene kundækker et begrænset område og Kommissionen i nogle tilfælde klart foreslår visse nærmere bestemte valgi stedet for at lægge op til en bred debat;
6. henstiller for at gøre det lettere at sammenholde og fortolke resultaterne af den høring, der er indledt
i forbindelse med grønbogen, at medlemstaterne anmodes om en økologisk, økonomisk, juridisk og poli-tisk begrundelse for deres svar på de ti spørgsmål i grønbogen;C197/402 DA12.7.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 26. oktober 2000
7. understreger betydningen af udviklingen af vedvarende energikilder;
8. anser det for særdeles vigtigt, at der på forhånd, for hvert enkelt land og for hver enkelt sektor
fastsættes kvantificerede mål for reduktionen af drivhusgasser, som skal gennemføres i forbindelse medhandelen med emissioner i EU, og at Kommissionen snarest bør forelægge disse mål; mener, at disse målskal hindre forvridning af konkurrencen og sikre lige vilkår;
9. opfordrer til indførelse af juridisk bindende foranstaltninger, der forpligter medlemsstaterne til at
overholde deres kvoter; opfordrer Kommissionen til under den fælles beslutningsprocedure så hurtigt sommuligt efter COP6-mødet at fremlægge et udkast til direktiv herom, som pålægger sanktioner, hvis emis-sionskvoterne overskrides;
10. er overbevist om, at enkelthed, gennemskuelighed og god markedspraksis 0dash korrekt registrering,
effektiv kontrol og solid håndtering 0dash har stor betydning for skabelse og fastholdelse af markedsparternes
tillid til den ordning for handel med emissionsrettigheder, der skal indføres;
11. understreger, at atomkraft skaber miljøproblemer, som ikke bør undervurderes, og anmoder derfor
Kommissionen om at undersøge, hvorledes det inden for rammerne af ordningen med handel med emis-sioner kan sikres, at vedvarende energikilder og effektiv energiudnyttelse prioriteres; understreger i dennehenseende betydningen af en europæisk forureningskildeorienteret grøn afgift, som ikke øger den samledeskattebyrde for borgerne, og som omfatter alle drivhusgasser; påpeger, at atomkraft afgiver langt færre
drivhusgasser end fossile brændstoffer;
12. mener, at Kommissionen i grønbogen ved valget af de sektorer, der skal omfattes af ordningen for
handel med emissionsrettigheder, ikke burde have begrænset sig til en »downstream«-metode; mener, at der
skal være fleksibilitet i valget af metode afhængig af emissionskilden;
13. konstaterer med bekymring, at visse sektorer ikke er omfattet af grønbogen, det drejer sig især om
transportsektoren (herunder luft- og skibsfart), hvor der skal opnås reduktion af drivhusgasemissionerne,
hvis EU skal kunne opfylde sine Kyoto-forpligtelser; mener imidlertid ikke, at alle tekniske og juridiskeaspekter af handelen med emissioner endnu er undersøgt, og er af den opfattelse, at ordningens funktionog effektivitet må afprøves i praksis, så den kan sammenlignes med alternative instrumenter; støtter »lear-
ning-by-doing«-strategien og mener, at direktiverne om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forure-ning og om store fyringsanlæg er gode udgangspunkter; understreger, at ordningen på længere sigt børudvides til også at omfatte andre gasser og sektorer, og at den må gøres forenelig med det internationalehandelssystem;
14. mener, at kompatibilitet mellem eksisterende og eventuelle fremtidige nationale ordninger for han-
del med emissioner er af største betydning for handelen med drivhusgasemissioner inden for Fællesskabet,hvis der på længere sigt skal sikres retfærdige konkurrenceforhold, effektivitet og komparative fordele;
15. mener, at det er uomgængeligt nødvendigt, at der foretages en vurdering af de sociale virkninger,
hvad angår beskæftigelse, virksomhedslukninger, omlægning af aktiviteter og virksomhedsflytninger,
16. mener, at der i forbindelse med en sådan »learning-by-doing«-strategi bør gennemføres pilotprojek-
ter vedrørende handel med emissioner inden for økonomiske sektorer (f.eks. husholdninger og servicesek-toren), der tegner sig for et lavt emissionsniveau hver især, men for betydelige emissioner tilsammen;
17. finder det af afgørende betydning, at man overvejer, hvordan målene for EU-ordningen for handel
med emissioner skal forenes med byrdefordelingsmålene, således at emissionsniveauet fra de deltagende
erhvervsgrene reduceres og de aftalte nationale reduktioner samtidig nås; ønsker en bæredygtig regerings-politik: fremtidige emissionslofter bør i god tid være alle implicerede parter bekendt, således at investering-splaner kan afpasses herefter;12.7.2001 DA C197/403 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 26. oktober 2000
18. henviser til, at de sektorer, der omfattes af systemet, vil få lavere omkostninger ved reduktion af
emissionerne, og mener, at Kommissionen derfor burde have uddybet spørgsmålet om, hvordan man kanundgå forskelle med hensyn til omkostningerne ved nedbringelse af CO
2-emissionerne mellem de sektorer,
der er omfattet af handelen med emissioner, og dem, der ikke er det;
19. insisterer på, at Kommissionen bør modstå opfordringer til at lade effektivitetsmål indgå i handels-
ordningen; mener, at en EU-handelsordning for at undgå kompliceret administration i første omgang ude-
lukkende bør omfatte absolutte emissioner;
20. mener, at indførelsen af handel med emissioner i EU inden overgangsperioden (2008-2012) kræver
fastsættelse af overgangsmål, og beklager, at Kommissionen ikke har undersøgt, hvordan disse mål skal
fastsættes;
21. mener, at Kommissionen i spørgsmålet om ordningens anvendelsesområde ikke bør fastsættehandel
med emissioner direkte mellem virksomhederne i EU som den eneste mulige løsning ved udformningen af
ordningen, og anmoder Kommissionen om at overveje andre alternativer;
22. kræver, at ansøgerlandene snarest muligt inddrages i ordningen for handel med emissioner; mener,
at Kommissionen derfor må fremlægge en plan, hvoraf det fremgår, hvorledes denne inddragelse kan ske,
men gør opmærksom på, at en sådan inddragelse ikke må underminere den ordning, der omfatter denuværende EU-medlemsstater, og at den skal være i overensstemmelse med alle lofter for anvendelse affleksible mekanismer i henhold til Kyoto-protokollen;
23. fremhæver, at EU-ordningen for handel med emissioner er en intern politik for nedbringelse af
emissioner i EU; insisterer på, at den bør adskille sig fra en emissionshandelsordning i henhold til Kyoto-protokollen;
24. anser det for særdeles vigtigt, at metoden for tildeling af emissionskvoter sikrer det ønskede miljø-
mæssige resultat og minimerer konkurrenceforvridningen; beklager, at Kommissionen til trods for det for-hold, at dette er et centralt spørgsmål for fastlæggelsen af ordningen for handel med emissioner, ikke haradspurgt alle de berørte parter, navnlig medlemsstaterne, om, hvordan emissionskvoterne bedst kan tilde-les; mener, at metoden for tildeling af kvoter skal sikre retfærdighed, miljømæssig effektivitet, gennemskue-
lighed og følge princippet om, at forureneren betaler;
25. mener, at skønt ingen model bør udelukkes på dette stadium i forbindelse med tildeling af kvoter,
har auktionsmodellen i forhold til »grandfathering«-modellen den fordel, at konkurrenceforvridning mellem
virksomhederne undgås, og at de virksomheder, der allerede inden en bestemt frist har investeret i ener-
gieffektive og fornyelige energikilder, ikke bliver stillet konkurrencemæssigt ringere;
26. mener, at en clearing-ordning for emissionshandel, der er baseret på frie markedsprincipper, vil
resultere i en optimal tildeling af emissionsrettigheder, og at markedsprisfastsættelse for emissionsrettighe-der er det mest hensigtsmæssige middel til at fremme en hastig generel forbedring af emissionsniveauerne;
27. erkender, at afgørelser om tildeling af kvoter til parterne fortsat kunne træffes på medlemsstatsni-
veau under forudsætning af, at Kommissionen spiller en mere aktiv rolle som kontrolinstans for at sikreoverholdelse af konkurrence- og statsstøtteregler;
28. foreslår, at EU, om muligt multilateralt med andre Kyoto-signatarstater, forpligter sig til gradvist
over en årrække at nedbringe omfanget af omsættelige emissionsrettigheder for fortsat at lægge pres påudlederne om at nedbringe de samlede emissioner;
29. mener, at grønbogen med hensyn til redskaberne til overholdelse og håndhævelse af handelen med
emissioner i stedet for at åbne en debat om de eksisterende redskabers egnethed snarere burde være gåetvidere og have rejst spørgsmålet om, hvilke nye instrumenter der bør indføres;C197/404 DA12.7.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 26. oktober 2000
30. understreger, at mulighederne for kontrol og bekæmpelse af misbrug i forbindelse med handel med
emissioner på verdensplan er endnu mere komplicerede end i forbindelse med handel med emissionerinden for Fællesskabet, og at en fuldstændig frigivelse af handel med emissioner på internationalt planinden for rammerne af Kyoto-protokollen vil kunne sende et tvetydigt signal til dem, der forårsager driv-
husgasemissionerne;
31. bekræfter derfor sin holdning, at mindst 50% af forpligtelserne inden for rammerne af Kyoto-pro-
tokollenskal opfyldes gennem foranstaltninger på stedet, og at handelen med emissioner ligesom de øvrigefleksible mekanismer på internationalt plan kun kan være et supplerende instrument;
32. understreger betydningen af mindstekrav om gennemskuelige procedurer for overvågning, rappor-
tering og kontrol i såvel medlemsstaterne som på EF-plan og nødvendigheden af klare og alvorlige sankti-oner ved manglende overholdelse;
33. anmoder om, at der ved fastlæggelsen af en EU-ordning for handel med drivhusgasemissioner tages
hensyn til erfaringer med andre kvoteordninger, til nationale eksperimenter med handel med emissioner og
til Verdensbankens Prototype Carbon Fund;
34. mener, at princippet må være, at alle emissioner, uanset kilde, skal være omfattet af et politisk
instrument;
35. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
13. Klimaændringer
B5-0803/2000
Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens strategi med henblik på Haag-konferencen om
klimaændringer (COP6)
Europa-Parlamentet,
0dash der henviser til Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer
(UNFCCC) fra december 1997(1) og til den kommende sjette konference mellem parterne (COP6),
der vil finde sted i Haag den 13.-14. november 2000,
0dash der henviser til sine beslutninger om klimaændringer, navnlig beslutningerne af 26. oktober 2000 om
Kommissionens grønbog om handel med emissioner af drivhusgasser inden for Den EuropæiskeUnion(
2) og om meddelelse fra Kommissionen om EU’s politikker og foranstaltninger til reduktion af
drivhusgasserne: mod et europæisk klimaændringsprogram(3),
0dash der henviser til mundtlig forespørgsel B5-0547/2000 fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender
og Forbrugerpolitik og til Kommissionens erklæring,
A. der henviser til, at det for at vende de nuværende negative tendenser med hensyn til klimaændringer er
vigtigt, at Haag-konferencen får et heldigt udfald,
B. der henviser til, at COP6-forhandlingsprocessen må underkastes behørig demokratisk kontrol, og at
Europa-Parlamentet i videst muligt omfang må inddrages i denne kontrol,
(1) FCCC/CP/1997/1.7/add. 1.
(2) »Vedtagne tekster«, punkt 12.
(3) »Vedtagne tekster«, punkt 11.12.7.2001 DA C197/405 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 26. oktober 2000