FORKORTELSER

CATS : Kommissionens CATS-database (Clearance Audit Trail System, som anvendes til indsamling af oplysninger med relation til de europæiske landbrugsfondes betalinger)

EGFL : Den Europæiske Garantifond for Landbruget

Eurostat : Den Europæiske Unions Statistiske Kontor

GLM : God landbrugs- og miljømæssig stand

IFKS : Det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem.

LPIS : Markidentifikationssystem

SMR : Lovgivningsbestemte forvaltningskrav (Statutory Management Requirements)

SAPS : Den generelle arealbetalingsordning

SPS : Enkeltbetalingsordningen

ULA : Udnyttet landbrugsareal

WTO : Verdenshandelsorganisationen

GLOSSAR

Tiltrædelsesakt : Akt, der indeholder de vilkår og betingelser, et land skal følge for at blive medlem af EU.

Agenda 2000 : Ved denne reform kom den fælles landbrugspolitik til at hvile på to grundpiller, som fællesskabsbudgettet finansierer gennem to europæiske landbrugsfonde. Den første pille (Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL)) tilvejebringer markedsforanstaltninger og yder indkomststøtte i form af direkte betalinger. Den anden pille (Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)) medfinansierer foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne inden for f.eks. miljøvenligt landbrug, forbedring af fødevarekvalitet, højere tekniske standarder og dyrevelfærd.

Landbrugsbedrifternes indkomst : Indkomst fra landbrugsaktiviteten, som bruges til aflønning af egne produktionsfaktorer (arbejde og/eller virksomhed, egenkapital og ejet jord). Den svarer til faktorindkomsten minus omkostninger til at låne kapital og ansætte arbejdskraft.

Faktorindkomsten i landbruget : Viser nettoværditilvæksten fra landbrugsaktivitet (samt ikke-separable, ikke-landbrugsmæssige biaktiviteter) i faktorpriser. Den beregnes som værdien af landbrugsproduktionen i basispriser plus værdien af (øvrige) produktionssubsidier minus værdien af forbruget i produktionen, forbruget af fast realkapital og produktionsafgifter. Husholdningerne oppebærer ofte indkomst fra andre kilder (anden aktivitet end landbrugsaktivitet, løn, sociale ydelser, formueindkomst), så landbrugsindkomsten er ikke nødvendigvis identisk med landbrugshusholdningernes faktiske indkomst.

Afkobling : En proces, hvor betalingen af direkte støtte adskilles fra landbrugsproduktionen.

EU’s udvidelse : En proces, hvorved Den Europæiske Union vokser gennem nye medlemsstaters tiltrædelse.

EU-15 : Belgien, Danmark, Tyskland, Irland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige.

Sundhedstjek : Gennemgangen i 2008 af 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik. Vedtagelse af Kommissionens forslag om yderligere afkobling af direkte støtte og supplerende fleksibilitet for SPS, flere overførsler af udgifter til foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, ændring af interventionsordningen, forhøjelse af mælkekvoterne og andre sektorspecifikke foranstaltninger.

Nye medlemsstater : Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Rumænien, Slovenien og Slovakiet.

SAPS : En forenklet overgangsindkomststøtteordning for landbrugerne i de nye medlemsstater.

SAPS-medlemsstater : De nye medlemsstater, der har valgt at indføre SAPS i stedet for de ordninger, der anvendes i EU-15: Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Polen, Rumænien og Slovakiet.

2003-reformen : Reformen af den fælles landbrugspolitik ("midtvejsrevisionen"), som sigtede mod at reducere prisstøtten og kompensere for denne reduktion med direkte indkomststøtte, hvorved den videreførte den proces, der var begyndt i 1992 (MacSharryreformen), og som var blevet bekræftet i 1999 (Agenda 2000-reformen). 2003-reformen indførte afkobling af støtten og krydsoverensstemmelse og øgede samtidig støtten til udvikling af landdistrikterne.

RESUMÉ

I. Den generelle arealbetalingsordning (SAPS) er en forenklet indkomststøtteordning for landbrugerne i de nye medlemsstater. Den blev indført i Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Polen, Rumænien og Slovakiet. Ordningen gjorde de nationale myndigheder i stand til at yde direkte støtte til landbrugerne, indtil de pågældende medlemsstater går over til den støtteordning, som efter planen skal indføres i hele EU fra 1. januar 2014. SAPS-betalingerne beløb sig til ca. 5 milliarder euro i regnskabsåret 2011.

II. Under SAPS har landbrugerne ingen pligt til at producere eller anvende produktionsfaktorer. De skal dog bevare deres jord i god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM) og overholde grundlæggende normer inden for miljø, fødevaresikkerhed, dyresundhed og -velfærd.

III. Rettens revision vedrørende gennemførelsen af SAPS var koncentreret om følgende:

- Implementeringen af de vigtigste elementer i ordningen, herunder definition af støttemodtagere og af begrebet støtteberettiget areal

- Ordningens bidrag til opfyldelsen af målet om at støtte landbrugernes indkomst i de nye medlemsstater

- Forberedelsen af overgangen til en ny ordning med direkte betalinger, som er fælles for alle EU-medlemsstater.

IV. I sin beretning om SPS [1] bemærkede Retten, at definitionen af "landbrugere" ikke var præcis nok, og at der blev udbetalt støtte til personer, der ikke — eller kun marginalt — udøvede en landbrugsaktivitet. Denne revision gør det muligt at drage samme konklusioner med hensyn til SAPS. Dertil kommer, at SAPS-støtten også i nogle af de berørte medlemsstater lovligt blev udbetalt (og fungerede som indkomststøtte) til offentlige enheder, der forvaltede statsjord, og som ikke på anden måde udøvede en landbrugsaktivitet.

V. Medlemsstaterne identificerede ikke de støtteberettigede områder præcist, og der blev afholdt betalinger i relation til uudnyttede parceller eller jord, der blev brugt til andre aktiviteter end landbrug. Denne situation har en effekt på det beløb, der udbetales til hver enkelt landbruger, og svækker forbindelsen mellem betalingen og det støtteberettigede areal.

VI. SAPS-betalingerne har bidraget væsentligt til at øge landbrugernes indkomst i de berørte medlemsstater, og for mange landbrugere er de på nuværende tidspunkt den vigtigste kilde til nettoindkomst. Men for så vidt angår fordelingen, er støtten under SAPS fortrinsvis baseret på arealet af de landbrugsparceller, som landbrugerne har rådighed over, og der tages hverken hensyn til de særlige regionale karakteristikker ved landbrugsaktiviteten eller til landbrugernes bidrag til produktionen af offentlige goder. Dertil kommer, at landbrugssektoren i mange af de nye medlemsstater har en dobbeltstruktur (spændende fra store landbrug på den ene side til et stort antal små familiebrug på den anden), hvilket, sammen med at ordningen er arealbaseret, medfører, at betalingerne i høj grad koncentreres på et lille antal store støttemodtagere, mens de fleste landbrugere modtager meget små beløb i støtte.

VII. Der er ingen mulighed for at differentiere SAPS-betalingerne i en medlemsstat for at tage hensyn til regionernes landbrugspotentiale eller til miljømæssige kriterier. Siden 2010 har medlemsstaterne dog kunnet bruge en del af det nationale rammebeløb til SAPS til specifik støtte til landbrugere i økonomisk sårbare eller miljømæssigt følsomme områder eller til økonomisk sårbare former for landbrug. Det er imidlertid for tidligt at vurdere, hvordan denne mulighed indvirker på fordelingen af SAPS-støtten.

VIII. Størrelsen af de direkte betalinger i medlemsstaterne blev fastsat med henblik på at fremme den nødvendige omstrukturering af landbrugssektoren og for at undgå, at der opstod væsentlige indkomstforskelle og sociale forvridninger i de berørte landdistrikter. Men vedvarende strukturelle svagheder i landbrugsøkonomien i SAPS-medlemsstaterne kan på lang sigt indvirke på de direkte betalingers effektivitet og produktivitet. Kommissionen har ikke til dato analyseret SAPS-støttens effekt på omstruktureringen af landbrugssektoren.

IX. SAPS-støtten til landbrugsindkomsten bliver mindre effektiv, når støtten "kapitaliseres" i jordpriser eller -forpagtningsafgifter. Kommissionen har endnu ikke analyseret denne effekt i de besøgte medlemsstater, men meget tyder på, at SAPS-betalinger er forbundet med en stigning i prisen på jord og i jordforpagtningsafgiften.

X. De fleste af de medlemsstater, der anvender SAPS, har ikke forberedt sig på indførelsen af en ordning, der bygger på rettigheder, og som kommer til at efterfølge SAPS. Erfaringerne fra indførelsen af SPS i EU-15 medlemsstaterne i 2005 har vist, at implementeringen af en sådan ordning medførte væsentlige forsinkelser i betalingerne til landbrugerne.

XI. Retten anbefaler følgende:

- Støtten til landbrugernes indkomst bør rettes mod den aktive landbruger, der udøver konkrete og regulære landbrugsaktiviteter. Navnlig bør offentlige enheder, der forvalter statsjord, og som ikke på anden vis er beskæftiget med landbrug, udelukkes fra at modtage SAPS-støtte.

- Arealers støtteberettigelse bør defineres klart og begrænses til parceller, hvor GLM-standarderne kræver, at der udøves konkrete og regulære landbrugsaktiviteter. Hvis der indføres en rettighedsbaseret ordning, bør der kun tildeles betalingsrettigheder for sådanne parceller.

- Der bør tilstræbes en mere ligevægtig fordeling af støtten blandt landbrugerne, enten ved at der lægges loft over høje enkeltbetalinger, eller ved at de særlige forhold, der gør sig gældende for bedrifterne i de forskellige regioner, tages i betragtning.

- Kommissionen bør analysere, i hvilket omfang de direkte betalingers effektivitet og produktivitet påvirkes negativt af strukturelle svagheder og jordpriser. På grundlag af en sådan analyse bør Kommissionen overveje supplerende foranstaltninger, der tager sigte på at omstrukturere landbruget og gøre det mere konkurrencedygtigt.

- Kommissionen bør støtte medlemsstaterne aktivt og sørge for tættere overvågning af deres forberedelser på indførelsen af en fremtidig ordning, der bygger på rettigheder. Den bør navnlig bistå medlemsstaterne med at definere de centrale krav til de nationale myndigheder og landbrugerne.

INDLEDNING

BAGGRUND

1. Da Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet tiltrådte Den Europæiske Union (EU) den 1. maj 2004, bestod kernen i den fælles landbrugspolitik af koblede direkte betalinger til landbrugerne baseret på landbrugsarealer og antallet af dyr (kvæg, får og geder). I 2002 havde Rådet vedtaget, at landbrugerne i de nye medlemsstater skulle have adgang til sådanne direkte betalinger. I overensstemmelse med de principper, der på det tidspunkt var gældende i EU-medlemsstaterne (EU-15), fastsatte Rådet et budgetloft for hver ny medlemsstat. Loftet svarer til det maksimale beløb finansieret af EU-budgettet, der hvert år kan bruges til direkte betalinger. Rådet vedtog også, at de direkte betalinger skulle forøges gradvist frem til 2013, således at de kunne sammenlignes med den støtte, der blev ydet i EU-15.

2. I de fleste af de nye medlemsstater var landbrugssektorens struktur imidlertid væsentlig forskellig fra den, som var fremherskende i EU-15 medlemsstaterne. Den var kendetegnet ved en dobbeltstruktur med store landbrug på den ene side og et stort antal små familiebrug på den anden. Generelt var produktiviteten i sektoren lav. De fleste nationale myndigheder havde endvidere ingen erfaring med at forvalte et system med direkte betalinger til landbrugerne.

3. Tiltrædelsesakten, der blev undertegnet med de medlemsstater, der tiltrådte EU i 2004, gav derfor disse mulighed for i en overgangsperiode at anvende en forenklet indkomststøtteordning: "den generelle arealbetalingsordning" (SAPS) som et alternativ til koblede direkte betalinger. Ifølge tiltrædelsesakten fastsætter Kommissionen for hver ny medlemsstat en årlig finansieringsramme for SAPS-udgifter inden for det nationale budgetloft, der er fastsat af Rådet. Bulgarien og Rumænien fik samme mulighed, da de tiltrådte EU i 2007.

4. Parallelt med EU’s udvidelsesproces vedtog Rådet 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik. Med denne reform:

a) Indførtes der en enkeltbetalingsordning (SPS), der erstattede de fleste direkte betalinger, hvorved støtten blev "afkoblet" enhver forpligtelse til at producere

b) blev udbetalingen af det fulde beløb i direkte betalinger gjort betinget af, at landbrugerne overholdt "krydsoverensstemmelseskrav" [2]

c) indførtes der en tvungen mekanisme til reduktion af alle direkte betalinger, der oversteg 5000 euro pr. kalenderår og pr. bedrift, med en fast procent ("graduering").

5. Rådet vedtog i 2004, at principperne i 2003-reformen skulle finde anvendelse i de nye medlemsstater med undtagelse af "gradueringselementet" (i det mindste indtil niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater svarede til niveauet for disse betalinger i EU-15). Muligheden for at anvende SAPS blev dog bevaret [3].

6. Kun Malta og Slovenien valgte i 2004 at gennemføre de bestemmelser om direkte betalinger, der var gældende på det tidspunkt, og senere, i 2007, SPS, som havde været gældende i EU-15 siden 2005. Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Polen, Slovakiet og, i 2007, Bulgarien og Rumænien besluttede at anvende SAPS.

7. SAPS var således fra begyndelsen tænkt som en overgang til den ordning med direkte betalinger, der var gældende i EU som helhed (SPS fra 2005). Oprindeligt skulle overgangsperioden slutte senest i 2009. Men inden for rammerne af "sundhedstjekket" af den fælles landbrugspolitik i 2008 forlængede Rådet denne periode frem til udgangen af 2013. Ordningen med direkte betalinger, der på nuværende tidspunkt drøftes i Europa-Parlamentet og Rådet, og som vil blive vedtaget som en del af den nye landbrugspolitik, der skal gennemføres fra 2014, vil erstatte SAPS fra denne dato [4].

CENTRALE ELEMENTER I SAPS

8. SAPS er en forenklet indkomststøtteordning for landbrugere og bygger på det støtteberettigede areal, som er til deres rådighed [5]. I hver medlemsstat består støtten af et årligt beløb pr. hektar støtteberettiget jord. Landbrugerne afleverer en årlig angivelse til den kompetente nationale myndighed, der omfatter alle landbrugsparceller. Landbrugerne har ingen pligt til at producere eller anvende produktionsfaktorerne, men de skal holde parcellerne i god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM) [6].

9. I hver medlemsstat beregnes den årlige betaling pr. hektar, ved at den årlige finansieringsramme divideres med landbrugsarealet i den pågældende nye medlemsstat. Hvis disse betalinger i et givet år overstiger den årlige finansieringsramme, nedsættes det nationale beløb pr. hektar tilsvarende ved anvendelse af en nedsættelseskoefficient. Det sikrer, at betalingerne ikke overstiger de nationale rammebeløb, der blev vedtaget i tiltrædelsesakterne.

10. For de medlemsstater, der tiltrådte EU i 2004, er landbrugsarealet defineret som den del af det "udnyttede landbrugsareal" (ULA), der var holdt i "god landbrugsmæssig stand" pr. 30. juni 2003 [7]. Denne skæringsdato medførte, at jord, der ikke var udnyttet på denne dato, blev udelukket fra støtte under SAPS, selv når landbrugerne i efterfølgende år begyndte at dyrke jorden igen. For Bulgarien og Rumænien var der dog ikke fastsat en skæringsdato, og landbrugerne kan derfor modtage SAPS-betalinger for jord, hvor dyrkning tidligere var opgivet, men som de igen begynder at dyrke, efter disse medlemsstaters tiltrædelse af EU.

11. Det "udnyttede landbrugsareal" er et statistisk begreb, som Eurostat [8] anvender. Det omfatter det samlede areal, der er udlagt som agerjord, permanente græsarealer, arealer med permanente afgrøder og køkkenhaver.

12. I bilag I sammenlignes den generelle arealbetalingsordning (SAPS) og enkeltbetalingsordningen (SPS).

MULIGHED FOR AT YDE SUPPLERENDE NATIONALE DIREKTE BETALINGER

13. Nogle medlemsstater havde, allerede inden de tiltrådte EU, ydet direkte betalinger til deres landbrugere, hvilket ville have været uforeneligt med principperne for EU’s fælles marked. For at undgå et muligt fald i den støtte, som landbrugerne modtager, når deres land har tiltrådt EU, kan de berørte medlemsstater som supplement til SAPS-støtten yde supplerende direkte betalinger fra det nationale budget for at opveje den gradvise indfasning af EU’s direkte betalinger [9]. De skal godkendes af Kommissionen, og den samlede direkte støtte, som landbrugerne kan få tildelt, må ikke overskride det niveau for direkte støtte, som de ville være berettiget til at modtage i EU-15. De supplerende nationale direkte betalinger udfases gradvist, indtil de falder sammen med den årlige stigning i SAPS-betalingerne.

REVISIONENS OMFANG, MÅL OG METODE

14. Siden regnskabsåret 2005 har Retten undersøgt anvendelsen af SAPS inden for rammerne af sin årlige revisionserklæring (DAS). Disse revisioner vedrørte imidlertid kun betalingernes lovlighed og formelle rigtighed og overvågnings- og kontrolsystemernes funktion. Retten har offentliggjort resultaterne af disse revisioner i sine årsberetninger for de pågældende år.

15. SAPS er den næststørste ordning, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), og den vigtigste kilde til landbrugernes indkomst i de nye medlemsstater. De årlige udgifter er i årenes løb steget fra 1,4 milliarder euro i regnskabsåret 2005 til ca. 5 milliarder euro i 2011. Det er planen, at støtten i regnskabsåret 2014 skal nå op på ca. 7,5 milliarder euro.

16. Revisionen blev gennemført i 2011 og omfattede besøg i Europa-Kommissionen og i fem medlemsstater, der havde indført SAPS, enten i 2004 (Ungarn, Polen og Slovakiet) eller i 2007 (Bulgarien og Rumænien), samt dokumentanalyse og gennemgang af undersøgelser og evalueringer. I 2011 udbetalte de besøgte medlemsstater ca. 4 milliarder euro i SAPS-støtte, hvilket udgør ca. 80 % af de samlede udgifter, der blev afholdt under ordningen i det regnskabsår [10].

17. Denne beretning sætter fokus på følgende:

- Implementeringen af de vigtigste elementer i ordningen, herunder definitionen af støttemodtagere og af begrebet støtteberettiget areal

- Ordningens bidrag til opfyldelsen af målet om at støtte landbrugernes indkomst i de nye medlemsstater

- Forberedelsen af overgangen til en ny ordning med direkte betalinger, som er fælles for alle EU’s medlemsstater.

BEMÆRKNINGER

DER VAR AFHOLDT BETALINGER TIL MODTAGERE, DER KUN UDØVEDE MARGINAL LANDBRUGSAKTIVITET

18. Som anført i det foregående er hensigten med SAPS-betalingerne at støtte landbrugernes indkomst [11]. Ordningen er udformet, så den er i overensstemmelse med den fælles landbrugspolitiks overordnede mål om "at forøge landbrugets produktivitet" og "herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer" [12].

DEFINITION AF "LANDBRUGER" OG "LANDBRUGSAKTIVITET"

19. I forordningen [13] er en landbruger defineret som en person eller en gruppe af personer, som udøver en "landbrugsaktivitet". En landbrugsaktivitet defineres som "produktion, avl eller dyrkning af landbrugsprodukter, herunder høst, malkning, opdræt af husdyr og hold af husdyr til landbrugsformål, eller bevarelse af jorden i god landbrugs- og miljømæssig stand".

20. Retten har allerede tidligere bemærket, at definitionen af "landbrugere" som personer eller enheder, der har støtteberettiget jord til deres rådighed, og som udøver en "landbrugsaktivitet", ikke var præcis nok [14]. Retten konstaterede, at Ungarn og Rumænien havde præciseret disse termer i deres nationale lovgivning. Ungarn besluttede, at der kun skulle udbetales SAPS-støtte til brugerne af jorden. I Rumænien udelukker de nationale regler udtrykkeligt personer, der blot giver andre lov til at udnytte jorden, eller som bortforpagter den, fra at modtage betalinger under SAPS. Det kontrolleres dog sjældent i praksis, og i begge medlemsstater konstaterede Retten, at der var betalt SAPS-støtte til jordejere, der ikke selv udøvede nogen landbrugsaktivitet på den pågældende jord, mens de landbrugere, der reelt udnyttede jorden, ikke havde mulighed for at modtage SAPS-støtte.

21. Som det også var tilfældet i forbindelse med enkeltbetalingsordningen (SPS), fandt Retten modtagere af SAPS-støtte, der kun udøvede en marginal landbrugsaktivitet. Det drejede sig f.eks. om ejendomsselskaber, lufthavne (Polen og Rumænien), skovbrugsvirksomheder, jagtforeninger, fiskeklubber og skiklubber (Ungarn, Polen og Slovakiet). Kommissionen og de besøgte medlemsstater havde hverken detaljerede oplysninger om det præcise antal tilfælde af denne art eller om deres finansielle effekt. Som eksempel på den slags tilfælde konstaterede Retten, at 1345 jagtforeninger i Polen i ansøgningsåret 2010 lovligt havde modtaget 2,54 millioner euro i SAPS-støtte i relation til 19000 ha landbrugsjord. I Ungarn havde 337 jagtforeninger på samme måde modtaget over 1 million euro i SAPS-støtte i relation til 7000 ha landbrugsjord.

22. I de besøgte medlemsstater identificerede Retten også en specifik gruppe af SAPS-modtagere bestående af offentlige enheder, der forvaltede jord ejet af staten i henhold til den relevante lovgivning. Disse enheder udfører ingen eller kun marginal landbrugsaktivitet. I den slags tilfælde finansierer SAPS-betalingerne fortrinsvis en offentlig funktion, som disse enheder skal varetage, og støtter ikke landbrugernes indkomst.

23. Sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik i 2008 gjorde det muligt for medlemsstaterne at definere kriterier, der udelukkede støttemodtagere som de ovennævnte fra at modtage SAPS-betalinger, Men ingen af de medlemsstater, der blev besøgt under revisionen, har indtil videre benyttet sig af denne mulighed, og følgelig er de forhold, som er beskrevet i det foregående, stadig almindeligt udbredt.

JORD ANVENDT TIL IKKE-LANDBRUGSMÆSSIGE AKTIVITETER

24. Ifølge de bestemmelser, der gælder for SPS, er det ikke tilladt at afholde betalinger i relation til jord, der ikke fortrinsvis anvendes til landbrug [15]. Der findes ingen sådanne regler for SAPS. I Ungarn udbetalte myndighederne SAPS-støtte vedrørende permanente græsarealer for statsejet jord beregnet til militærtræning, men de nationale myndigheder kunne ikke oplyse, om arealerne udelukkende blev brugt til træning, eller om de også, i hvert fald delvist, blev brugt til landbrugsformål (græsning af får). Retten vurderede, at der i 2010 var blevet betalt 4,25 millioner euro til 25000 ha militære områder [16].

TEKSTBOKS 1

STATSLIGE ENHEDER, DER MODTAGER SAPS-STØTTE BLOT FOR AT VARETAGE OFFENTLIGE FUNKTIONER I MEDFØR AF NATIONAL LOVGIVNING

I Polen, Rumænien, Slovakiet og Ungarn er store landbrugsarealer statsejede. I Polen er landbrugsejendomsagenturet, der forvalter ca. to millioner hektar tilhørende finansministeriet, for eksempel den største forvalter af landbrugsjord. Forvaltningsmyndighederne dyrker ikke jorden selv, men bortforpagter den til landbrugere, der normalt er berettiget til at anmode om SAPS-støtte for de parceller, som de dyrker. Disse medlemsstater havde ingen ensartet politik over for sådanne enheder: i Slovakiet og Rumænien modtager de ikke SAPS-støtte, mens landbrugsejendomsagenturets amtskontorer i Polen modtager ca. 1 million euro i SAPS-støtte om året for jord, som de ikke har fundet en forpagter til. Amtskontorerne havde overdraget plejen af jorden til tjenesteydere for at bevare dens landbrugsværdi til en pris pr. hektar, der var meget lavere end den årlige SAPS-støtte. Denne opgave skal myndighederne imidlertid under alle omstændigheder varetage, fordi de i henhold til national lovgivning er forpligtet til at bevare værdien af den offentlige ejendom.

I Ungarn er staten den største enkeltmodtager af SAPS-støtte [17]. Støtten udbetales f.eks. i forbindelse med nationalparker, som finansieres over det centrale statsbudget, med det primære mål at vedligeholde naturreservaterne. Andre eksempler, hvor brugerne af jorden er institutioner, hvis hovedmål ikke er landbrug, er vandforsyningsselskaber og kommuner. De nationale myndigheder har intet overblik over, hvor store beløb der går til sådanne enheder. Retten vurderer imidlertid, at der vil kunne være tale om 300000 ha, som de nationale myndigheder i 2010 betalte ca. 50 millioner euro i SAPS-støtte for.

I Rumænien, hvor ca. 1,6 millioner ha landbrugsjord, heraf ca. 1,5 millioner ha græsarealer, er kommunalt ejet, konstaterede Retten, at over 1000 kommuner og lokale myndigheder i 2010 havde modtaget 23,5 millioner euro i SAPS-støtte i relation til ca. 340000 ha offentlig jord. Der er tale om jord, som de lokale landbrugere for det meste bruger i fællesskab, f.eks. til græsning af kvæg eller til at høste græs, og hvor de offentlige ejere som regel ikke selv udøver nogen landbrugsaktivitet. De rumænske myndigheder har for nylig truffet foranstaltninger til i højere grad at lade betalingerne komme landbrugerne til gode. Disse foranstaltninger er dog kun delvis effektive, og mange af de landbrugere, der bruger jorden, er stadig udelukket fra at modtage SAPS-betalinger.

Retten konstaterede lignende tilfælde i Bulgarien, hvor kommunerne havde oprettet juridiske personer, der modtog SAPS-støtte for offentlig jord, som lokale landbrugere anvendte til græsning for deres dyr. Disse juridiske personers eneste aktiviteter var at give kvæget vand eller lejlighedsvis at ansætte arbejdere til at rydde arealet for buske.

På grund af den planlagte stigning i SAPS-betalingerne pr. hektar vil det årlige beløb, der betales til disse juridiske personer, stige frem til 2013 eller, i Bulgarien og Rumænien, frem til 2016. I alle de førnævnte tilfælde forøger støtten ikke en landbrugers indkomst, men bidrager til at finansiere en offentlig administration.

IDENTIFICERINGEN AF DE SAMLEDE AREALER, DER ER BERETTIGEDE TIL STØTTE UNDER SAPS, VAR IKKE PÅLIDELIG, OG DE BESØGTE MEDLEMSSTATER DEFINEREDE PARCELLERNES STØTTEBERETTIGELSE FORSKELLIGT

DE FLESTE BERØRTE MEDLEMSSTATER KAN IKKE FASTSLÅ PRÆCIST, HVILKET LANDBRUGSAREAL DER ER STØTTEBERETTIGET I HENHOLD TIL SAPS

25. Rådet fastsatte de nationale budgetlofter for de direkte betalinger, men det var op til Kommissionen og de pågældende medlemsstater at fastslå præcist, hvilke områder der reelt var berettigede til SAPS-støtte [18].

26. Som anført ovenfor er det fastsat i tiltrædelsesakterne og de efterfølgende rådsforordninger, at det støtteberettigede landbrugsareal skal være den del af "det udnyttede landbrugsareal" (ULA), der var holdt i "god landbrugsmæssig stand" pr. 30. juni 2003, uanset om det var opdyrket på denne dato.

27. I Bulgarien og Rumænien finder denne historiske reference imidlertid ikke anvendelse, og derfor er det støtteberettigede landbrugsareal her den del af ULA, der er i god landbrugsmæssig stand i det pågældende ansøgningsår.

28. ULA-kriteriet udelukker ikke kun ikke-landbrugsmæssige arealer, f.eks. skovarealer og prydhaver, fra at modtage støtte under SAPS, men også arealer, der ikke længere opdyrkes af økonomiske, sociale eller andre årsager (herunder også, når sådanne arealer vil kunne udnyttes igen med de midler, en bedrift normalt råder over). Retten bemærker, at de regler, der hidtil er fastsat, er inkonsekvente, da landbrugere, der igen vil udnytte parceller i de SAPS-medlemsstater, der tiltrådte EU i 2004, er udelukket fra at modtage SAPS-støtte for sådanne parceller, mens landbrugere i Bulgarien og Rumænien modtog SAPS-støtte for at dyrke jord, hvor dyrkning tidligere havde været opgivet.

29. "God landbrugsmæssig stand" er ikke defineret nærmere i EU-lovgivningen. Da revisionen fandt sted, var det kun Bulgarien, der havde vedtaget eksplicitte normer, som definerede dette begreb.

30. I henhold til bestemmelserne i tiltrædelsesakterne skulle de nationale myndigheder identificere det støtteberettigede landbrugsareal fysisk, men de fleste af de besøgte medlemsstater havde problemer med at identificere dette areal på en pålidelig måde. I mangel af en definition af "god landbrugsmæssig stand", og fordi markidentifikationssystemerne (LPIS) enten ikke var disponible eller ikke var tilstrækkeligt udviklede, anvendte medlemsstaterne forskellige metoder til at fastslå deres landbrugsareal.

31. I Polen var det støtteberettigede landbrugsareal, som Kommissionen havde godkendt, fastsat på grundlag af de generelle oplysninger om anvendelsen af jorden i undersøgelsen af landbrugsbedrifterne fra 2002 suppleret med oplysninger om "brakjord", som man forventede ville blive taget i brug som landbrugsjord, når landbrugerne fandt ud af, at de ville modtage SAPS-betalinger. De områder, der var med i markidentifikationssystemet, var til gengæld fastlagt på grundlag af oplysninger fra matrikelbogen, der omfattede meget større områder, for hvilke der dog ikke var oplysninger om jordens tilstand i 2003 [19].

32. I Ungarn var det støtteberettigede landbrugsareal, som Kommissionen havde godkendt, fastlagt på grundlag af oplysninger om anvendelsen af jorden fra før tiltrædelsen og fra undersøgelsen af landbrugsbedrifterne fra 2002, hvor et skønnet areal, der blev betragtet som uegnet til landbrug, ikke var medtaget. Markidentifikationssystemet er til gengæld udelukkende baseret på fortolkningen af luftfotos.

33. Ovennævnte eksempler viser også, at LPIS, der registrerer de arealer, der er berettigede til støtte under SAPS, og som de nye medlemsstater bruger til forvaltning af støtteansøgninger [20], omfatter landbrugsarealer, der undertiden er væsentlig større end de landbrugsarealer, der blev fastlagt og godkendt af Kommissionen ved tiltrædelsen. Som det fremgår af tabellen, var dette stadig tilfældet i 2010.

34. Kommissionen har ikke anmodet medlemsstaterne om at analysere sådanne afvigelser. Retten kan derfor ikke bekræfte, om de arealer, der er registreret som berettigede til SAPS-betalinger, reelt var fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i tiltrædelsesakten og senere vedtagne EU-retsakter [21].

35. Denne usikkerhed med hensyn til det areal, der er støtteberettiget under SAPS, har to konsekvenser:

a) Da det finansielle rammebeløb, der tildeles hver medlemsstat, er fastsat for hele finansieringsperioden, blev det gennemsnitlige beløb pr. hektar nedsat forholdsmæssigt, hvis de samlede arealer, som landbrugerne havde anmeldt, overskred det landbrugsareal, som Kommissionen havde godkendt.

b) Det gennemsnitlige støttebeløb pr. hektar under SAPS blev forhøjet, når det landbrugsareal, som Kommissionen havde godkendt, var mindre end de faktiske landbrugsarealer defineret i LPIS.

TABEL

SAMMENLIGNING MELLEM DET UDNYTTEDE LANDBRUGSAREAL, DET LANDBRUGSAREAL, SOM KOMMISSIONEN HAR GODKENDT, OG DE AREALER, DER ER BERETTIGET TIL STØTTE UNDER SAPS, I ANSØGNINGSÅRET 2010

Kilde: Den Europæiske Revisionsret på grundlag af data fra de nationale statistiske kontorer og fra betalingsorganerne (2011).

(i hektar) |

| Bulgarien | Ungarn | Polen | Rumænien | Slovakiet |

Udnyttet landbrugsareal (ULA) 2010 ifølge de statistiske kontorer | 3620000 | 5343000 | 15534000 | 13298000 | 1921000 |

Landbrugsareal godkendt af Kommissionen (Bilag VIII til forordning (EF) nr. 1121/2009) | 3492000 | 4829000 | 14137000 | 8716000 | 1865000 |

Samlet areal registreret som berettiget til SAPS-støtte | 3707125 | 5681781 | 18245374 | 13015446 | 2083248 |

REVISIONERNE AF DE STØTTEBERETTIGEDELANDBRUGSAREALER BYGGEDE IKKE ALTID PÅ KRITERIER, DER KUNNE VERIFICERES

36. Kommissionen kan godkende revisioner af det støtteberettigede landbrugsareal i en medlemsstat, hvis det viser sig, at det areal, der oprindeligt blev fastsat, ikke er korrekt. Sådanne tilpasninger kan kun foretages under forudsætning af, at den pågældende medlemsstat har fastsat objektive og ikke-diskriminerende kriterier [22].

37. Siden 2004 har Kommissionen godkendt anmodninger om revision af landbrugsarealerne fra Bulgarien, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet. I Bulgarien, Polen og Slovakiet medførte revisionen en formindskelse af landbrugsarealet og dermed en højere støttesats pr. hektar under SAPS. Det gjorde disse medlemsstater i stand til at bruge hele deres årlige finansieringsramme. Ungarn anmodede om en forøgelse af landbrugsarealet, fordi myndighederne modtog støtteansøgninger for meget større arealer end forventet. Det medførte en nedsættelse af SAPS-betalingerne til alle landbrugere for at undgå en overskridelse af den årlige finansieringsramme.

38. Retten konstaterede, at revisionen af landbrugsarealet i Bulgarien til dels skyldtes identifikation af ikke-støtteberettiget jord, men at revisionen i Ungarn, Polen og Slovakiet ikke var baseret på kriterier, der kunne efterprøves, bortset fra, at myndighederne havde modtaget støtteansøgninger for mindre eller for mere landbrugsjord end forventet. Allerede i 2005 havde Kommissionen underrettet de slovakiske myndigheder om, at det antal støtteansøgninger, de havde modtaget på et år, og en forventet stigning heri ikke var et tilstrækkeligt objektivt kriterium for ændring af landbrugsarealet under SAPS. Men Kommissionen godkendte i sidste ende anmodningen om revision fra Ungarn, Polen og Slovakiet uden yderligere analyser [23].

DER AFHOLDES SAPS-BETALINGER FOR LANDBRUGSAREALER, DER ER UUDNYTTEDE, ELLER HVOR DYRKNING ER OPGIVET

39. Et særligt kendetegn for mange SAPS-medlemsstater er, at der her findes områder med landbrugsarealer, der er uudnyttede, eller hvor dyrkning er opgivet. Det skyldes navnlig de sociale og økonomiske forandringer efter 1990. Der bør ikke betales SAPS-støtte for denne jord.

40. Som anført i det foregående havde medlemsstaterne svært ved på en pålidelig måde at identificere den del af ULA, der var holdt i god landbrugsmæssig stand pr. 30. juni 2003. Ved de revisioner, Retten gennemførte inden for rammerne af den årlige revisionserklæring, blev det konstateret, at LPIS ofte ikke var af tilstrækkelig god kvalitet, og at det ikke var blevet ajourført regelmæssigt.

41. Retten konstaterede, at Kommissionen og medlemsstaterne bestræbte sig på at forbedre LPIS. F.eks. klassificerede myndighederne i Ungarn mellem 2008 og 2010 ca. 891000 ha som ikke værende berettiget til støtte under SAPS, fordi de havde konstateret, at dyrkningen af de pågældende parceller var opgivet, eller at de ikke længere var egnet til landbrugsaktivitet. For Bulgariens og Rumæniens vedkommende udarbejdede Kommissionen specifikke handlingsplaner, der ikke var implementeret fuldt ud i den periode, revisionen omfattede (ansøgningsåret 2010), men som allerede havde ført til væsentlige formindskelser af det oprindeligt støtteberettigede areal. I Slovakiet havde myndighederne identificeret ca. 100000 ha permanent græsareal (ca. en femtedel af det samlede permanente græsareal), som de var usikre på, fuldt ud blev anvendt til landbrugsmæssige formål, og hvor de overvejede at nedsætte SAPS-betalingerne pr. hektar for at tage hensyn til de uudnyttede dele af parcellerne.

42. Trods denne indsats omfatter LPIS i nogle medlemsstater stadig arealer, hvor dyrkning er opgivet, eller som ikke udnyttes.

TEKSTBOKS 2

BETALING AF SAPS-STØTTE I RELATION TIL UUDNYTTET JORD

I Rumænien, hvor de landbrugsarealer, der er anmeldt under SAPS, er blevet forøget siden 2007, blev parceller anset for støtteberettigede, selv når der ikke blev udført en landbrugsaktivitet (billede 1). Myndighederne har endnu ikke defineret klare og utvetydige betingelser for, hvordan arealer, hvor dyrkning er opgivet, men som landbrugerne vil dyrke igen, bliver støtteberettigede.

+++++ TIFF +++++

I Bulgarien kræver myndighederne som minimumsbetingelse for støtteberettigelse, at de permanente græsarealer afgræsses af dyr, eller at græsarealerne slås mindst én gang om året. I praksis accepterer myndighederne dog fuldt ud parceller med kun meget begrænset eller ingen landbrugsaktivitet overhovedet (f.eks. parceller, som husdyr eller vilde dyr blot passerer henover). Retten fandt også eksempler på SAPS-betalinger i relation til parceller, hvor der ikke var bevis for, at der nogensinde havde fundet en landbrugsaktivitet sted (billede 2).

+++++ TIFF +++++

I Polen skal der ifølge kravene til god landbrugs- og miljømæssig stand være regelmæssig aktivitet på agerjord. Retten konstaterede imidlertid, at der var udbetalt SAPS-støtte i forbindelse med den uudnyttede agerjord, der vises på billede 3. Retten konstaterede ofte lignende forhold hos de besøgte støttemodtagere. SAPS-modtagerne modtog i de fleste tilfælde fuld støtte, eller støtten blev kun nedsat meget lidt, selv når myndighederne konstaterede, at de ikke havde udnyttet deres jord i adskillige år.

+++++ TIFF +++++

I Ungarn stilles der ingen krav om, at landbrugerne skal udøve nogen landbrugsaktivitet på deres parceller for at være støtteberettigede, bortset fra at de er forpligtede til at bekæmpe uønsket ukrudt. Retten fandt tilfælde, hvor landbrugere, der forpagtede store områder med delvis naturlig græsbevoksning, modtog SAPS-støtte uden overhovedet at anvende jorden til landbrug. Dette fravær af enhver form for landbrugsaktivitet er til skade for denne jordtypes miljømæssige værdi (billede 4).

+++++ TIFF +++++

43. Vurderingen af, om en parcel er berettiget til SAPS-støtte, afhænger af, om og hvor klart medlemsstaterne nærmere har defineret betingelserne for støtteberettigelse og mindstekravene til landbrugsmæssig aktivitet, hvor pålideligt de nationale myndigheder kan fastslå status med hensyn til den pågældende parcel pr. 30. juni 2003, og hvor indgående deres kontrol er. Afhængigt af disse faktorer observerede Retten en lang række forskellige situationer, som medførte, at landbrugerne i de besøgte medlemsstater ikke blev behandlet lige.

SAPS-BETALINGERNE BIDRAGER VÆSENTLIGT TIL LANDBRUGERNES INDKOMST, MEN STØTTEN KOMMER FORTRINSVIS STØRRE BEDRIFTER TIL GODE

SAMLET SET STØTTER SAPS-BETALINGERNE LANDBRUGSINDKOMSTEN I DE NYE MEDLEMSSTATER …

44. Formålet med SAPS er at støtte landbrugernes indkomst, men dette mål er ikke blevet defineret nærmere for så vidt angår det ønskede støtteniveau eller fordelingen af støtten.

45. Fra 2004 til 2010 (regnskabsårene 2005 til 2011) modtog landbrugerne i de nye medlemsstater ca. 21,5 milliarder euro i SAPS-betalinger [24]. I 2010 var der ca. 3 millioner støttemodtagere, og den gennemsnitlige SAPS-betaling pr. landbrug beløb sig til 1668 euro [25]. Alle de medlemsstater, der anvender SAPS, brugte det meste af deres rammebeløb. Samlet set har SAPS således bidraget til at øge landbrugernes indkomst [26].

46. Kommissionens seneste analyse af landbrugernes indkomst konkluderer, at landbrugernes indkomstniveau i EU-12 (dvs. de medlemsstater, der anvender SAPS, plus Malta og Slovenien) trods et stærkt fald i 2009, der forklares med den nuværende økonomiske krise, stadig ligger et godt stykke højere end niveauet før tiltrædelsen. Generelt er indkomsten pr. årsarbejdsenhed steget med 34 % fra 2004 til 2009 [27]. Denne stigning forklares med de højere priser, der er fremherskende på det indre marked, og stigningen i den offentlige støtte til landbrugssektoren.

47. SAPS-betalingerne kan anses for at være det vigtigste element i landbrugernes nettoindkomst i disse medlemsstater, som det fremgår af figur 1.

48. Udviklingen i landbrugsindkomsten varierer dog meget fra medlemsstat til medlemsstat. I Polen er udviklingen generelt positiv, mens der i Ungarn og Slovakiet selv med indførelsen af SAPS-betalinger var en væsentlig nedgang i landbrugsproduktionens nettoværditilvækst.

FIGUR 1

UDVIKLINGEN I SAPS-BETALINGERNE, ANDEN STØTTE OG LANDBRUGSBEDRIFTERNES INDKOMST I ALLE SAPS-MEDLEMSSTATER (I LØBENDE PRISER)

+++++ TIFF +++++

Kilde: Den Europæiske Revisionsret på grundlag af Economic Accounts for Agriculture (Eurostat).

... MEN DERES EFFEKT VARIERER ALT EFTER BEDRIFTSSTØRRELSE, BEDRIFTSTYPE OG MEDLEMSSTAT

49. Retten bemærker, at i alle de besøgte SAPS-medlemsstater medførte ordningens arealbaserede natur [28] kombineret med landbrugssektorens dobbeltstruktur en særlig stærk koncentration af betalingerne på større bedrifter, mens støtten til mindre bedrifter undertiden var meget lav [29]. Et betydeligt antal landbrugere modtager ikke SAPS-støtte overhovedet, fordi det støtteberettigede areal på deres bedrift er for småt. Denne koncentration ses særlig tydeligt i Bulgarien, hvor 2 % af bedrifterne i 2010 modtog over halvdelen af det nationale rammebeløb under SAPS.

50. Der ligger en selvmodsigelse i udformningen af SAPS-støtten, når den er ment som en støtte til den individuelle landbrugers indkomst, og der samtidig ved fordelingen af støtten ikke tages hensyn til modtagerens særlige omstændigheder.

51. Samlet set modtog 98 % af støttemodtagerne i 2010 under 10000 euro svarende til 49 % af betalingernes samlede værdi. Til gengæld fik 0,2 % af støttemodtagerne over 100000 euro eller 24 % af betalingernes samlede værdi.

52. I modsætning til, hvad der gælder for SPS, giver retsgrundlaget for SAPS ikke mulighed for at differentiere betalingerne i en medlemsstat for bedre at tage højde for regionernes landbrugspotentiale eller miljømæssige kriterier. Det gør SAPS til en ukompliceret ordning, der er let at gennemføre, men den giver ikke mulighed for at målrette betalingerne med regionernes specifikke behov.

53. I Ungarn, Rumænien og Slovakiet konstaterede Retten, at støttemodtagerne kunne få et godt udbytte af SAPS-betalingerne, når de forpagtede eller købte landbrugsjord uden aktivt at drive landbrug, da de ikke skal udføre nogen specifik aktivitet på jorden. I sådanne tilfælde bidrager SAPS-betalingerne ikke til at opfylde traktatens mål om at forøge landbrugets produktivitet [30].

54. Effekten af SAPS-støtten på landbrugsindkomsten varierer også betydeligt afhængigt af bedriftstypen. Navnlig den animalske produktion gik med tiltrædelsen af EU stærkt tilbage i mange nye medlemsstater, samtidig med at mange dyreavlere ikke eller kun i meget begrænset omfang kunne modtage SAPS-støtte, fordi de ingen eller kun meget lidt landbrugsjord havde.

55. De supplerende nationale direkte betalinger gav de nye medlemsstater mulighed for at tage hensyn til særlige behov. Inden for rammerne af sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik åbnede Rådet endvidere i 2009 mulighed for, at medlemsstaterne kunne bruge en del af det nationale rammebeløb under den generelle arealbetalingsordning til at overvinde særlige ulemper for visse landbrugere, f.eks. i økonomisk sårbare eller miljømæssigt følsomme områder eller til økonomisk sårbare typer landbrug [31]. Alle de nye medlemsstater, Retten besøgte, anvendte denne mulighed på den ene eller den anden måde. Men da de kun har haft denne mulighed siden 2010, er der endnu ikke foretaget en evaluering af dens indvirkning på fordelingen af landbrugernes indkomst.

FIGUR 2

FORDELINGEN AF SAPS-INDKOMSTSTØTTEN I 2010 (I EURO)

+++++ TIFF +++++

Kilde: Den Europæiske Revisionsret på grundlag af betalingsdata fra Europa-Kommissionen (CATS).

SAPS-BETALINGERNES INDVIRKNING PÅ OMSTRUKTURERINGEN OG FORØGELSEN AF BEDRIFTERNES PRODUKTIVITET ER ENDNU IKKE BLEVET VURDERET

56. SAPS-betalingerne pr. hektar i de nye medlemsstater blev fastsat med henblik på, at de ikke måtte hindre den nødvendige omstrukturering af landbrugssektoren, og for at undgå, at der opstod væsentlige indkomstforskelle og sociale forvridninger i landsamfundene. Ifølge Kommissionen ville indførelsen af direkte betalinger på et lavt niveau bidrage til at stabilisere landbrugsindkomsten uden at bringe omstruktureringsprocessen i fare [32].

57. Kommissionen har imidlertid endnu ikke analyseret SAPS-støttens effekt på omstruktureringen af bedrifterne og på deres produktivitet og rentabilitet i de nye medlemsstater.

STRUKTURELLE SVAGHEDER PÅVIRKER STADIG LANDBRUGSINDKOMSTEN NEGATIVT

58. Forskellige undersøgelser så vel som Rettens egne resultater viser, at strukturelle faktorer som f.eks. opsplitning af ejendomsretten til jorden, bedrifternes lave teknologiske stade, utilstrækkelig oplagringskapacitet, for dårlige faciliteter til behandling af fødevarer, mangel på faglært arbejdskraft og vanskelig adgang til finansiering forringer SAPS-støttens forventede effekt på bedrifternes modernisering og levedygtighed [33].

ANDRE FAKTORER, DER NEDSÆTTER SAPS-BETALINGERNES EFFEKTIVITET

59. SAPS-ordningens støtte af landbrugsindkomsten kan blive mindre effektiv, når den "kapitaliseres" i jordpriser eller -forpagtningsafgifter. Det betyder, at landbrugerne skal betale højere jordpriser eller højere forpagtningsafgifter, blot fordi de modtager SAPS-støtte. Det gør støtten mindre effektiv og kan have en negativ indflydelse på bedrifternes rentabilitet [34].

60. I Bulgarien, Ungarn, Slovakiet og i nogle regioner i Polen og Rumænien [35] er store arealer af landbrugsjord bortforpagtet. Kommissionen har endnu ikke specifikt vurderet, hvilken effekt indførelsen af SAPS har haft på jordpriserne og forpagtningsafgifterne i de nye medlemsstater. De undersøgelser, der foreligger, peger imidlertid på, at SAPS-betalingerne har en statistisk signifikant effekt på jordforpagtningsafgifterne [36], selv om markedet for landbrugsjord endnu ikke fungerer fuldt ud i alle de nye medlemsstater. SAPS-betalingernes fulde effekt på jordpriserne og forpagtningsafgifterne fremgår derfor endnu ikke fuldstændig klart [37].

TEKSTBOKS 3

SAPS-BETALINGENS EFFEKT PÅ FORPAGTNINGSVILKÅRENE OG -AFGIFTERNE

I Polen og Ungarn konstaterede Retten en særlig voldsom stigning i afgifterne for forpagtning af statsejet jord med lav landbrugsværdi, f.eks. marginale græsarealer. Før 2004 havde fåreavlere, der traditionelt bruger denne jord, betalt ingen eller en meget lav lejeafgift, men med indførelsen af SAPS steg efterspørgslen efter denne type jord. Det skyldes ikke forholdene på landbrugsmarkederne, men at SAPS-betalingerne udbetales i forhold til arealet og dermed sikrer et højt niveau af støtte i forhold til jordens lave produktionsværdi. Myndighederne begyndte at organisere offentlige udbud for at tildele forpagtningskontrakter, hvilket medførte væsentligt højere forpagtningsafgifter, der påvirkede alle de landbrugere, der arbejdede på denne type jord.

I Ungarn og Rumænien fandt Retten forpagtningskontrakter, hvor afgiften direkte var udtrykt som en procentdel af SAPS og/eller af de supplerende nationale direkte betalinger, og således steg prisen proportionalt med udviklingen i disse betalinger. Det kan f.eks. være fastsat i forpagtningskontrakten, at der skal betales en fast pris pr. hektar plus 100 % af SAPS-beløbet.

Retten konstaterede også, at landbrugere, der forpagtede jord i Ungarn, kun kunne underskrive eller forlænge kontrakter om forpagtning af jord på den betingelse, at de overfører de betalingsrettigheder, som de vil få tildelt i tilfælde af indførelsen af en fremtidig ny støtteordning, gratis til jordejeren.

MANGLENDE FORBEREDELSE TIL EN STØTTEORDNING, DER BYGGER PÅ BETALINGSRETTIGHEDER

61. Oprindeligt var det meningen, at SAPS kun skulle anvendes, indtil de nye medlemsstater var i stand til effektivt at forvalte direkte betalinger på samme måde som i EU-15, og senest i 2009 [38]. I 2006 forlængede Rådet den mulige anvendelsesperiode for SAPS til udgangen af 2010 [39]. Inden for rammerne af sundhedstjekket i 2008 udvidede Rådet imidlertid overgangsperioden for indførelsen af SPS yderligere frem til udgangen af 2013. Det gav medlemsstaterne mulighed for at udnytte fordelene ved en ordning, der er enkel at anvende, men det ansporede dem ikke til at forberede sig til et system baseret på rettigheder.

62. Ungarn var den eneste af de medlemsstater, der blev besøgt i løbet af revisionen, der tog konkrete skridt til at erstatte SAPS med SPS fra 2009. Men som følge af en afgørelse fra den ungarske forfatningsdomstol kunne den specifikke nationale gennemførelsesmodel ikke sættes i kraft. Siden da har de nationale myndigheder ikke taget yderligere initiativer til at indføre SPS.

63. I oktober 2011 fremsatte Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastsættelse af nye regler for direkte betalinger til landbrugere [40]. Ifølge dette forslag skal både den generelle arealbetalingsordning og enkeltbetalingsordningen erstattes med en grundbetalingsordning fra 2014. Denne ordning vil også fungere på grundlag af betalingsrettigheder. Landbrugerne vil til den tid skulle besidde betalingsrettigheder og anmelde de støtteberettigede hektarer, som de har rådighed over, for at modtage betalinger. Under ordningen med delt forvaltning er det de nationale myndigheder, der skal tildele betalingsrettighederne til landbrugerne i 2014 og forvalte dem i de efterfølgende år.

64. Retten konstaterede, at kendskabet til rettighedsbaserede ordninger med direkte betalinger på nuværende tidspunkt var meget dårligt både hos de nationale myndigheder og blandt landbrugerne. Hverken Kommissionen eller de nationale myndigheder har aktivt forberedt myndighederne og landbrugerne på skiftet til et rettighedsbaseret system. Da revisionen fandt sted i 2011, var de polske myndigheder først lige på centralt niveau begyndt at få et vist kendskab til den rettighedsbaserede støtte (den nuværende SPS), men de havde ikke truffet foranstaltninger til systematisk at klarlægge de tekniske krav til forvaltningen af en sådan ordning efter 2013. De bulgarske myndigheder var ved at udarbejde en vurdering af, hvilken effekt et skift til SPS vil få på administrationen og på landbrugerne. I Rumænien havde myndighederne i marts 2012 indledt bilaterale drøftelser med repræsentanter for Kommissionen og gennemført en høring af landbrugerne. I Slovakiet havde myndighederne siden 2009 kun analyseret de finansielle følger af et skift til SPS, men de vedtog at fortsætte med SAPS frem til 2013.

65. Da SPS blev indført i EU-15 medlemsstaterne, havde de nationale myndigheder mindst 20 måneder til at forberede overgangen fra koblet støtte til den nye ordning. I sine årsberetninger for regnskabsårene 2006 og 2007 konstaterede Retten imidlertid, at gennemførelsen af en ordning med tildeling af betalingsrettigheder var behæftet med svagheder, der undertiden havde medført væsentlige forsinkelser i betalingerne til landbrugerne [41]. Hvis indførelsen af en støtte baseret på rettigheder ikke forberedes tilstrækkeligt, ser Retten derfor en risiko for de samme problemer i SAPS-medlemsstaterne.

KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER

66. SAPS er en ordning, der er nem at administrere, og som gjorde de nye medlemsstater i stand til at betale indkomststøtte til deres landbrugere, da de var tiltrådt EU i 2004 og 2007. Støtten er afkoblet fra landbrugsproduktionen og har således også foregrebet målene for 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik, der skulle gøre landbrugerne mere markedsorienterede, samtidig med at betalingerne blev gjort betingede af overholdelsen af krydsoverensstemmelseskrav.

67. Medlemsstaternes udformning og detaljerede gennemførelse af SAPS førte dog til en række tvivlsomme forhold med hensyn til de potentielle støttemodtagere, identifikationen af støtteberettigede arealer og fordelingen af støtten i landbrugsbefolkningen. I lighed med SPS er fordelingen af støtten blandt landbrugerne baseret på bedrifternes areal og afspejler hverken de regionale kendetegn ved landbrugsaktiviteten eller landbrugernes bidrag til produktionen af offentlig goder. Effekten af SAPS på omstruktureringen af landbrugssektoren er endnu ikke blevet vurderet, og vedvarende strukturelle svagheder påvirker stadig mange landbrugeres indkomst negativt. Endelig var de medlemsstater, der på nuværende tidspunkt anvender SAPS, endnu ikke forberedt på indførelsen af en rettighedsbaseret indkomststøtteordning efter 2013. Derfor kunne Rådet og Parlamentet måske inden for rammerne af forberedelsen af den kommende reform af den fælles landbrugspolitik overveje, om disse forhold burde revurderes i overensstemmelse med de anbefalinger, der fremstilles i det følgende.

STØTTEMODTAGERE, STØTTEBERETTIGET JORD OG LANDBRUGSAKTIVITETER

68. I sin beretning om SPS bemærkede Retten, at definitionen af "landbrugere" ikke var præcis nok, og at der blev udbetalt støtte til modtagere, der ikke — eller kun marginalt — udøvede en landbrugsaktivitet. Denne revision viser, at der kan drages samme konklusioner med hensyn til SAPS. Dertil kommer, at SAPS-støtten i nogle af disse medlemsstater også lovligt blev udbetalt (og støttede indkomsten hos) offentlige enheder, der forvaltede statsjord, og som ikke på anden måde udøvede en landbrugsaktivitet.

69. SAPS-medlemsstaterne identificerede ikke de støtteberettigede områder præcist, og der blev afholdt betalinger i relation til uudnyttede parceller eller jord, der blev brugt til andre aktiviteter end landbrug.

ANBEFALING 1

Retten gentager sin anbefaling om, at indkomststøtte bør rettes mod den aktive landbruger, der udøver konkrete og regulære landbrugsaktiviteter. Navnlig bør offentlige enheder, der forvalter statsjord, og som ikke på anden vis er beskæftiget med landbrug, udelukkes fra at modtage indkomststøtte under SAPS.

ANBEFALING 2

Arealers støtteberettigelse bør defineres klart og begrænses til parceller, hvor GLM-standarderne kræver, at der udøves konkrete og regulære landbrugsaktiviteter. Hvis der indføres en rettighedsbaseret ordning, bør der kun tildeles betalingsrettigheder for sådanne parceller.

FORDELINGEN AF SAPS-STØTTEN

70. Fordelingen af SAPS-støtten er fortrinsvis baseret på arealet af de landbrugsparceller, som landbrugerne har rådighed over, og der tages hverken hensyn til de særlige regionale karakteristikker ved landbrugsaktiviteten eller til landbrugernes bidrag til produktionen af offentlige goder.

71. På grund af, at landbruget i de fleste af de nye medlemsstater har en dobbeltstruktur, modtager størsteparten af landbrugerne kun meget små beløb, mens et lille antal store støttemodtagere absorberer det meste af støtten.

ANBEFALING 3

Der bør tilstræbes en mere ligevægtig fordeling af støtten blandt landbrugerne, enten ved at der lægges loft over høje enkeltbetalinger, eller ved at de særlige forhold, der gør sig gældende for bedrifterne i de forskellige regioner, tages i betragtning.

SAPS-STØTTENS ROLLE MED HENSYN TIL OMSTRUKTURERING AF LANDBRUGSSEKTOREN

72. Siden de nye medlemsstater tiltrådte i 2004 og 2007, er omfanget af støtte hvert år steget, og det vil fortsætte sådan frem til henholdsvis 2013 og 2016. Det vides dog endnu ikke, hvilken effekt det nuværende støtteniveau og de fremtidige stigninger vil få på omstruktureringen af landbrugssektoren og på bedrifternes produktivitet.

STRUKTURELLE SVAGHEDER, DER PÅVIRKER LANDBRUGSINDKOMSTEN

73. Vedvarende strukturelle svagheder i landbrugsøkonomien i SAPS-medlemsstaterne kan få en langtidseffekt på de direkte betalingers effektivitet og produktivitet.

KAPITALISERING AF DELE AF STØTTEN I JORDPRISER OG -FORPAGTNINGSAFGIFTER

74. Da SAPS-støtten hænger tæt sammen med det areal, som en landbruger har rådighed over, kan den føre til en stigning i jordpriserne og -forpagtningsafgifterne og dermed reducere støttens effektivitet.

ANBEFALING 4

Kommissionen bør analysere, i hvilket omfang de direkte betalingers effektivitet og produktivitet påvirkes negativt af strukturelle svagheder og jordpriser. På grundlag af en sådan analyse bør Kommissionen overveje supplerende foranstaltninger, der tager sigte på at omstrukturere landbruget og gøre det mere konkurrencedygtigt.

SAPS’ KARAKTER SOM EN OVERGANGSORDNING OG FORBEREDELSEN TIL INDFØRELSEN AF RETTIGHEDSBASERET STØTTE

75. SAPS er defineret som en overgangsordning, der skal erstattes af en ny rettighedsbaseret ordning. Men de fleste af de medlemsstater, der anvender SAPS, har ikke forberedt sig på indførelsen af en sådan ordning. Erfaringerne fra indførelsen af SPS i EU-15 medlemsstaterne viser, at implementeringen af en ordning, der bygger på rettigheder, medførte væsentlige forsinkelser i betalingerne til landbrugerne.

ANBEFALING 5

Kommissionen bør støtte medlemsstaterne aktivt og sørge for tættere overvågning af deres forberedelser på indførelsen af en fremtidig ordning, der bygger på rettigheder. Den bør navnlig bistå medlemsstaterne med at definere de centrale krav til de nationale myndigheder og landbrugerne.

Vedtaget af Afdeling I, der ledes af Ioannis SARMAS, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 10. oktober 2012.

På Revisionsrettens vegne

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Formand

[1] Særberetning nr. 5/2011: Enkeltbetalingsordningen (SPS): emner, der bør tages op til behandling, for at den økonomiske forvaltning kan blive mere forsvarlig (http.//eca.europa.eu).

[2] Det betyder, at betalingerne til landbrugerne er betingede af, at de overholder en række basisnormer for miljø, fødevaresikkerhed, dyresundhed og dyrevelfærd på deres bedrifter, også kendt som de lovgivningsbestemte forvaltningskrav (SMR), og at de bevarer deres jord i god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM).

[3] Rådets afgørelse 2004/281/EF af 22. marts 2004 om tilpasning af akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, som følge af reformen af den fælles landbrugspolitik (EUT L 93 af 30.3.2004, s. 1).

[4] COM(2011) 625 final/2 af 19. oktober 2011: Forslag til forordning om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik.

[5] Artikel 1, litra c), og artikel 124, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 30 af 31.1.2009, s. 16).

[6] Artikel 124, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009.

[7] Artikel 124, stk. 1, i forordning (EF) nr. 73/2009.

[8] Dette begreb er defineret i Kommissionens forordning (EF) nr. 1200/2009 af 30. november 2009 om undersøgelser af landbrugsbedrifternes struktur (EUT L 329 af 15.12.2009, s. 1).

[9] Artikel 132 i forordning (EF) nr. 73/2009.

[10] Jf. bilag II.

[11] Artikel 1, litra c), i forordning (EF) nr. 73/2009.

[12] Artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde."1.Den fælles landbrugspolitik har til formål:a)at forøge landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især arbejdskraftenb)herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personerc)at stabilisere markederned)at sikre forsyningernee)at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer.2.Ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik og de særlige foranstaltninger, som den kan medføre, tages der hensyn til: a)landbrugserhvervets særlige karakter, der følger af landbrugets sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsområderb)nødvendigheden af, at ønskelige tilpasninger gennemføres gradvisc)den kendsgerning, at landbruget i medlemsstaterne udgør en sektor, som er snævert forbundet med økonomien som helhed."

[13] Artikel 2 i forordning (EF) nr. 73/2009.

[14] Særberetning nr. 5/2011.

[15] Artikel 34 i forordning (EF) nr. 73/2009.

[16] Det nationale betalingsorgan kendte ikke til det samlede omfang af disse militære områder, som der var blevet udbetalt SAPS-støtte for.

[17] For ansøgningsåret 2010 modtog offentlige enheder ca. 13,8 millioner euro i direkte støtte for næsten 82000 ha jord, hvoraf over 27000 ha var anmeldt af de 10 nationalparker og udløste 4,3 millioner euro i SAPS-støtte til statskassen.

[18] De landbrugsarealer, som der kan anmodes om SAPS-støtte for, er fastsat i Bilag VIII til Kommissionens forordning (EF) nr. 1121/2009 af 29. oktober 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår støtteordningerne for landbrugere i forordningens afsnit IV og V (EUT L 316 af 2.12.2009, s. 27). For ansøgningsårene før 2010 var arealerne fastsat i Bilag XXI i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004 af 29. oktober 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 for så vidt angår støtteordningerne ihenhold til afsnit IV og IVa i nævnte forordning og anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer (EUT L 345 af 20.11.2004, s. 1).

[19] Jf. tabellen.

[20] Artikel 6 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin (EUT L 316 af 2.12.2009, s. 65).

[21] Artikel 124, stk. 1, i forordning (EF) nr. 73/2009.

[22] Artikel 124, stk. 1, i forordning (EF) nr. 73/2009.

[23] Kommissionens forordning (EF) nr. 993/2007 (EUT L 222 af 28.8.2007, s. 10) og nr. 316/2009 (EUT L 100 af 18.4.2009, s. 3) om ændring af forordning (EF) nr. 1973/2004 samt Kommissionens forordning (EU) nr. 387/2010 (EUT L 114 af 7.5.2010, s. 1) om ændring af forordning (EF) nr. 1121/2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009.

[24] Beløbene udbetalt pr. regnskabsår og pr. medlemsstat vises i bilag II.

[25] Jf. bilag III.

[26] For at måle den samlede direkte landbrugsstøtte til landbrugssektoren skal de supplerende nationale direkte betalinger lægges til. Ifølge Kommissionen beløb de sig i samme periode til 13,4 milliarder euro.

[27] Kommissionens dokument "Developments in the income situation of the EU agricultural sector", Bruxelles 2010, http://ec.europa.eu/agriculture/rica/pdf/hc0301_income.pdf. Indkomsten måles i årsarbejdsenheder, hvilket kort sagt svarer til en fuldtidsansat person på en landbrugsbedrift.

[28] Jf. punkt 8.

[29] Med hensyn til fordelingen af SAPS-støtten jf. bilag III.

[30] Artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

[31] Artikel 68, stk. 1, og artikel 131 i forordning (EF) nr. 73/2009.

[32] SEK(2002) 95 final af 30. januar 2002: Enlargement and Agriculture: Successfully integrating the new Member States into the CAP (punkt 4.2).

[33] For Ungarn, jf. f.eks. Udovecz, G., Popp, J., Potori, N., Hungarian Agriculture under pressure for adjustment, Budapest, 2007. Resultaterne af analysen fra 2007 blev bekræftet i 2009 (Strategic dilemmas of Hungarian Agriculture and its chances on the market, Budapest, 2009), og viser, at der er strukturelle problemer, og at konkurrenceevnen er svag i den ungarske landbrugssektor. For Slovakiet, jf. Božik, M. o.a. Economics of sustainable development in agriculture, food sector and rural areas in Slovak Republic, Bratislava, 2009. I Rumænien, hvor der ikke foreligger detaljerede evalueringer af landbrugssituationen, nævnte de nationale myndigheder opsplitningen af ejendomsretten til jorden, som gør det vanskeligt at samle parceller til større produktionsenheder, og strukturelle problemer i fødekæden – f.eks. for dårlige faciliteter til forarbejdning af levnedsmidler og en fødevarehandel, der i stadig mindre grad er baseret på indenlandske produkter, som faktorer, der gør det vanskeligt for mange landbrugere at opnå en højere indkomst fra landbrugsaktiviteter.

[34] Retten havde allerede i en anden revision bemærket, at der kunne observeres sammen virkninger efter indførelsen af enkeltbetalingsordningen i EU-15, navnlig i den regionale model: Særberetning nr. 5/2011.

[35] I Slovakiet var 82 % af ULA bortforpagtet i 2009 i modsætning til i Rumænien, hvor de seneste disponible tal (2007) viser, at denne sats kun er 17 %.

[36] Det ungarske forskningsinstitut for landbrugsøkonomi beregnede, at jordejerne på grund af den høje procentsats af forpagtet jord også drager væsentlig fordel af støtten og absorberer 31 % heraf, Kovacs, G. o.a., The efficiency of agricultural subsidies, Budapest, 2008. Dette stemmer overens med en anden undersøgelse, der berørte Den Tjekkiske Republik, Estland, Ungarn, Litauen, Letland, Polen og Slovakiet; Ciaian, P., Kancs, D., The capitalisation of Area Payments into Farmland Rents: Theory and Evidence from the New EU Member States, Bruxelles, 2009.

[37] Der er stadig nationale restriktioner for forpagtning og erhvervelse af landbrugsjord (Ungarn, Slovakiet, Polen og Rumænien), og forpagtningskontrakter har sommetider meget lang løbetid (Slovakiet), således at effekterne af EU-tiltrædelsen endnu ikke fuldt ud afspejles i jordpriserne og forpagtningsafgifterne.

[38] Artikel 143b, stk. 9, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270 af 21.10.2003, s. 1).

[39] Rådets forordning (EF) nr. 2012/2006 af 19. december 2006 om ændring og berigtigelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 384 af 29.12.2006, s. 8).

[40] COM(2011) 625 final/2 af 19. oktober 2011.

[41] Jf. årsberetningen for regnskabsåret 2006, punkt 5.33-5.38, og årsberetningen for regnskabsåret 2007, punkt 5.14 og 5.21-5.25.

--------------------------------------------------

BILAG I

SAMMENLIGNING MELLEM DEN GENERELLE AREALBETALINGSORDNING (SAPS) OG ENKELTBETALINGSORDNINGEN (SPS)

Både SPS og SAPS er udformet til at yde indkomststøtte til landbrugerne. Under begge ordninger skal de landbrugsarealer, betalingerne bygger på, være til landbrugernes rådighed på en bestemt dato i ansøgningsåret og bevares i GLM (som fastsat i forordning (EF) nr. 73/2009).

Der er dog to væsentlige forskelle mellem SPS og SAPS:

a) Betalingsrettigheder

Under SPS fastsættes støtten på grundlag af to sæt af krav i) antallet af støtteberettigede hektarer, som landbrugeren råder over, og ii) værdien af de betalingsrettigheder, som han besidder. Betalingsrettigheder giver ret til et fastsat støttebeløb pr. hektar. I de fleste tilfælde afspejler værdien af hver betalingsrettighed værdien af den direkte støtte, der er ydet i en historisk referenceperiode. Betalingsrettigheder kan handles uafhængigt af jorden.

I modsætning hertil fastsættes SAPS-støtten som et fast beløb pr. hektar, der hvert år beregnes ved, at det nationale rammebeløb divideres med det udnyttede landbrugsareal i den pågældende medlemsstat, og der er ingen betalingsrettigheder.

b) Definitionen af støtteberettiget landbrugsareal: i god landbrugsmæssig stand og i god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM).

Under SPS afholdes der betalinger for et hvilket som helst af bedriftens landbrugsarealer, der bruges til en landbrugsaktivitet (herunder at holde det i god landbrugs- og miljømæssig stand).

Under SAPS er det støtteberettigede landbrugsareal derimod det areal, der reelt udnyttes, og som var holdt i "god landbrugsmæssig stand" pr. 30. juni 2003. Det er ikke yderligere defineret i forordningen, hvad der skal forstås ved god landbrugsmæssig stand. På tiltrædelsestidspunktet blev begrebet af praktiske hensyn kun brugt for at udelukke parceller, der var taget ud af drift pr. juni 2003, fra ULA og for at undgå, at landbrugerne anmoder om støtte for jord, som de igen vil opdyrke efter denne dato. Det er derfor kun et historisk begreb, der med de to undtagelser, der angives i det følgende, ikke længere tjener noget praktisk formål.

For Bulgarien og Rumænien nævnte tiltrædelsesakten ikke skæringsdatoen den 30. juni 2003, og i princippet skal kravet om god landbrugsmæssig stand overholdes hvert år.

Kun Bulgarien har defineret normer for god landbrugsmæssig stand. I Rumænien definerede myndighederne ikke sådanne normer, hvilket medførte, at uudnyttede arealer ikke blev udelukket fra landbrugsarealet.

Af praktiske hensyn er GLM nu det relevante begreb, da landbrugerne skal overholde GLM-kravene for at være berettiget til den fulde betaling af enten SPS- eller SAPS-støtte.

--------------------------------------------------

BILAG II

INDKOMSTSTØTTE UDBETALT UNDER SAPS I REGNSKABSÅRENE FRA 2005 TIL 2011

Kilde: EGFL-årsberetninger for regnskabsårene 2005-2011.

(millioner euro) |

Regnskabsår | Bulgarien | Den Tjekkiske Republik | Estland | Cypern | Letland | Litauen | Ungarn | Polen | Rumænien | Slovakiet | I ALT |

2005 | 0,0 | 212,4 | 21,2 | 7,9 | 25,1 | 81,8 | 316,0 | 702,0 | 0,0 | 82,8 | 1449,2 |

2006 | 0,0 | 255,5 | 27,8 | 13,6 | 38,4 | 103,3 | 373,4 | 807,1 | 0,0 | 102,2 | 1721,3 |

2007 | 0,0 | 309,6 | 35,1 | 16,9 | 48,4 | 128,2 | 445,4 | 977,3 | 0,0 | 122,0 | 2082,9 |

2008 | 166,3 | 354,7 | 40,5 | 19,4 | 55,5 | 146,3 | 508,3 | 1123,9 | 420,1 | 139,5 | 2974,5 |

2009 | 208,5 | 437,3 | 50,6 | 24,6 | 69,5 | 183,5 | 639,4 | 1401,6 | 528,8 | 179,7 | 3723,5 |

2010 | 272,1 | 517,0 | 60,6 | 28,7 | 83,6 | 220,1 | 771,1 | 1671,6 | 611,0 | 225,2 | 4461,0 |

2011 | 289,7 | 580,6 | 70,5 | 29,9 | 95,1 | 261,1 | 831,7 | 1962,5 | 698,5 | 264,8 | 5084,4 |

I ALT | 936,6 | 2667,1 | 306,3 | 141,0 | 415,6 | 1124,3 | 3885,3 | 8646,0 | 2258,4 | 1116,2 | 21496,8 |

--------------------------------------------------

BILAG III

FORDELINGEN AF INDKOMSTSTØTTE UNDER SAPS (ANSØGNINGSÅR 2010)

Kilde: Den Europæiske Revisionsret på grundlag af betalingsdata fra Europa-Kommissionen (CATS).

Årlig betaling af SAPS-støtte (i euro) | Antal støttemodtagere | Bulgarien | Den Tjekkiske Republik | Estland | Cypern | Letland | Litauen | Ungarn | Polen | Rumænien | Slovakiet |

< 500 | 1761219 | 63377 | 3822 | 5662 | 22373 | 33144 | 92613 | 58940 | 520945 | 954443 | 5900 |

≥ 500 og < 5000 | 1164925 | 21359 | 12724 | 8167 | 8779 | 29128 | 68918 | 94003 | 801055 | 114179 | 6613 |

≥ 5000 og < 10000 | 62135 | 2608 | 3174 | 908 | 598 | 1522 | 4773 | 11170 | 30515 | 6055 | 812 |

≥ 10000 og < 50000 | 46706 | 2952 | 3776 | 1101 | 420 | 1174 | 3348 | 11469 | 13450 | 7699 | 1317 |

≥ 50000 og < 100000 | 6060 | 862 | 818 | 164 | 17 | 132 | 259 | 1031 | 1267 | 1125 | 385 |

≥ 100000 og < 300000 | 4396 | 529 | 1170 | 90 | 4 | 45 | 145 | 771 | 566 | 440 | 636 |

≥ 300000 og < 500000 | 746 | 26 | 303 | 6 | 0 | 2 | 10 | 184 | 56 | 30 | 129 |

≥ 500000 | 287 | 15 | 105 | 0 | 0 | 0 | 2 | 77 | 20 | 21 | 47 |

I ALT | 3046474 | 91728 | 25892 | 16098 | 32191 | 65147 | 170068 | 177645 | 1367874 | 1083992 | 15839 |

--------------------------------------------------