31. 1. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 24/3 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om udstedelse af et bevis for arbejdstageres ansættelsesforhold 
KOM(90) 563 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 5. december 1990) 
(91/C 24/03) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER FIAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Da der i medlemsstaterne har udviklet sig nye former for 
arbejde, er der opstået mange forskellige typer ansættel­
sesforhold; 
visse medlemsstater har i lyset af denne udvikling fundet 
det nødvendigt at fastsætte bestemmelser om de formelle 
krav, der skal gælde for ansættelsesforhod; formålet med 
disse bestemmelser er at yde arbejdstagerne en bedre 
beskyttelse mod en eventuel tilsidesættelse af deres 
rettigheder og at gøre arbejdsmarkedet mere gennemsig­
tigt; 
medlemsstaternes lovgivninger på dette område varierer 
meget med hensyn til visse grundlæggende forhold, som 
f.eks. kravet om, at arbejdskontrakter skal indgås skrift­
ligt, eller kravet om, at der skal udfærdiges et skriftligt 
bevis for, at der består et ansættelsesforhold; 
der bør på fællesskabsplan indføres et generelt krav om, 
at enhver arbejdstager skal modtage et dokument som 
bevis på de vigtigste betingelser for det ansættelsesfor­
hold, der knytter arbejdstageren til arbejdsgiveren; 
det er imidlertid nødvendigt at bevare en vis fleksibilitet i 
ansættelsesforholdet, og kravet om udstedelse af en 
skriftlig erklæring bør følgelig ikke gælde for ansættel­sesforhold, hvor den ugentlige arbejdstid i gennemsnit 
ikke overstiger otte timer; 
såfremt der eksisterer en skriftlig arbejdskontrakt, et 
ansættelsesbrev eller et hvilket som helst andet doku­
ment, hvori der henvises til de gældende bestemmelser 
eller kollektive overenskomster, er det ikke nødvendigt 
at udstede en skriftlig erklæring; 
for at beskytte arbejdstagerens interesser i forbindelse 
med udfærdigelsen af en skriftlig erklæring skal alle 
væsentlige ændringer i de oplysninger, der er anført i 
erklæringen, skriftligt meddeles den arbejdstager, for 
hvem erklæringen gælder, navnlig hvis vedkommende 
udstationeres i et andet land; 
forskellene i medlemsstaternes lovgivninger kan direkte 
påvirke den måde, hvorpå det indre marked fungerer; 
i henhold til afsnit 1, punkt 9, i fællesskabspagten om de 
grundlæggende arbejdsmæssige og sociale rettigheder 
skal alle Det Europæiske Fællesskabs arbejdstageres 
arbejdsvilkår være fastsat ved lovgivning, i en kollektiv 
overenskomst eller i en arbejdskontrakt afhængig af den 
fremgangsmåde, der anvendes i det enkelte land; 
ifølge artikel 117 i Traktaten er medlemsstaterne enige 
om, at det er nødvendigt at fremme en forbedring af 
arbejdernes leve- og arbejdsvilkår for herigennem at 
muliggøre en udjævning af disse vilkår på et stadigt 
stigende niveau; 
medlemsstaterne har mulighed for først og fremmest at 
overlade det til arbejdsmarkedets parter at nå de mål, der 
er fastsat i dette direktiv; de skal i så tilfælde sætte de 
bestemmelser i kraft, som er nødvendige for at sikre en 
generel gennemførelse af dette direktiv; 
den faktiske opfyldelse af medlemsstaternes forpligtelser 
i henhold til dette direktiv bør sikres — 
Nr. C 24/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 1.91 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
1. Dette direktiv gælder for ethvert ansættelsesfor­
hold, der er omfattet af gældende lovgivning i en 
medlemsstat. 
2. Bestemmelserne i dette direktiv gælder ikke ansæt­
telsesforhold, hvor den ugentlige arbejdstid i gennemsnit 
ikke overstiger 8 timer. 
Artikel 2 
1. Senest en måned efter arbejdstagerens ansættelse 
skal arbejdsgiveren give den pågældende en skriftlig 
erklæring, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv. 
Arbejdsgiveren skal underskrive erklæringen og opbevare 
en genpart heraf. 
2. Den i stk. 1 omhandlede erklæring skal indeholde 
følgende væsentlige oplysninger: 
— parternes navne 
— arbejdssted 
— beskrivelse af arbejdet og jobkategori 
— ansættelsesforholdets varighed og i givet fald, prøve­
tidens varighed samt opsigelsesvarsel 
— arbejdstidens længde og antal betalte feriedage 
— løn og betalingsmåde 
— gældende social sikringsordning og, i givet fald, 
supplerende social sikringsordning 
— henvisning til gældende kollektive overenskomster. 
3. Alle væsentlige ændringer af de i stk. 2 nævnte 
oplysninger skal meddeles skriftligt, navnlig hvis arbejds­
tageren skal udføre sit arbejde i et andet land; den 
pågældende skal i så tilfælde have sikkerhed for inden 
afrejsen at modtage den i stk. 2 omhandlede skriftlige 
erklæring, som i så fald suppleres med følgende oplys­
ninger: 
— udstationeringens varighed 
— angivelse af de valutaer, i hvilke lønnen udbetales 
— eventuelle fordele i forbindelse med opholdet i 
udlandet 
— i givet fald, vilkårene i forbindelse med vedkom­
mendes tilbagevenden til hjemlandet. Artikel 3 
Arbejdsgiveren er ikke forpligtet til at udstede den i 
artikel 2 omhandlede skriftlige erklæring, såfremt der 
eksisterer: 
— en skriftlig arbejdskontrakt eller 
— et ansættelsesbrev eller et andet dokument, hvori der 
henvises enten til en kollektiv overenskomst eller til 
enhver anden form for bestemmelser vedrørende 
ansættelsesforhold, som arbejdstageren har let 
adgang til. 
Artikel 4 
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes adgang til 
at anvende eller indføre love og administrative bestem­
melser, der er mere gunstige for arbejdstagerne. 
Artikel 5 
Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er 
nødvendige for effektivt at sikre, at alle fysiske og juri­
diske personer opfylder de forpligtelser, der følger af 
dette direktiv, og for at sanktionere enhver overtrædelse 
af de foranstaltninger, der er truffet i medfør af dette 
direktiv. 
Artikel 6 
1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og 
administrative bestemmelser for at efterkomme dette 
direktiv senest den 31. december 1992 eller sikrer, at 
arbejdsmarkedets parter gennem overenskomster fast­
sætter de nøvendige bestemmelser, uden at dette fritager 
medlemsstaterne for forpligtelsen til at nå de med dette 
direktiv tilstræbte resultater. 
2. For så vidt angår de ansættelsesforhold, der eksis­
terer på det tidspunkt, hvor disse bestemmelser træder i 
kraft, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstalt­
ninger til at sikre, at de af dette direktiv omfattede 
arbejdstagere modtager erklæringen senest seks måneder 
efter den i stk. 1 anførte dato. 
3. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, 
henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved 
offentliggørelsen af en sådan henvisning. De nærmere 
regler for denne henvisning fastsættes af medlemssta­
terne. 
4. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen 
om de foranstaltninger, der er truffet i medfør af dette 
direktiv. 
Artikel 7 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.