28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 115/1 
II 
(Forberedende  retsakter) 
ØKONOMI-  OG  SOCIALUDVALG 
Udtalelse  om  Kommissionens  meddelelse  til Rådet  om  udarbejdelse  af en samlet  plan 
for de forestående  multilaterale  forhandlinger 
Den tekst  der ligger  til grund  for udtalelsen  er ikke  blevet  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin  110.  plenarforsamling  afholdt  den  28.  og 29.  marts  1974 
på forslag  fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGES  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 111.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxelles. 
den 23. og 24. maj  1973  sin udtalelse  om det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til Præsidiets  beslutning  af 27. marts 
1973  om at pålægge  Afdelingen  for forbindelser  udad-
til at udarbejde  en udtalelse  om de forestående  multi-
laterale  GATT-forhandlinger, 
under  henvisning  til den  godkendelse,  som  Udvalgets 
medlemmer  gav  på plenarforsamlingen  den  28.  og 
29. marts  1973  vedrørende  udarbejdelsen  af en udta-
lelse  herom, 
under  henvisning  til det indlæg,  som  Kommissionens 
repræsentant,  hr.  Wellenstein,  fremkom  med  ved 
mødet  i Afdelingen  for forbindelser  udadtil  den  13. 
april  1973,  om hovedlinierne  i den  samlede  plan;  der blev vedtaget  af Kommissionen  i meddelelsen  til Rådet 
om udarbejdelsen  af en samlet  plan  for de forestående 
multilaterale  forhandlinger, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  afgivet  af 
Afdelingen  for forbindelser  udadtil  ved  dens  4. møde 
den 21. maj  1973, 
under  henvisning  til den  beretning,  der  blev  aflagt  af 
ordføreren,  hr. de Precigout,  og afdelingens  forhand-
linger  ved  dens  møder  den  13. april  og den  2. og 21. 
maj 1973, 
under  henvisning  til forhandlingerne  ved  dets  111. 
plenarforsamling  den  23. og 24. maj  1973,  mødet  den 
24. maj  1973,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Ved topmødet,  som  blev  afholdt  i Paris,  fra den  19. til 
den 21.  oktober  1972,  besluttede  statsoverhovederne 
Nr. C 115/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 28. 9. 74 
og regeringscheferne  for de lande,  som  er medlemmer 
af eller  tilknyttet  De  europæiske  Fællesskaber,  at 
Fællesskabets  holdning  til de multilaterale  GATT-
forhandlinger  bør  være  afgjort  før den  1. juli  1973, 
i en meddelelse  til Rådet  dateret  den  4. april  1973,  har 
Kommissionen  foreslået  definitionen  på denne  »sam-
lede plan«, 
det er vigtigt,  at Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs 
mening  kan  forelægges  Kommissionen  og Rådet,  før 
dette  træffer  sin afgørelse,  og Udvalget  er derfor  af 
den opfattelse,  at det  bør  gøre  rede  for sine  første 
reaktioner  på denne  »samlede  plan«,  den  vil så senere 
gå over  til en nærmere  undersøgelse  af forskellige 
aspekter  ved  forhandlingerne, 
med 103  stemmer  for idet  9 undlod  at stemme  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
De store  industrialiserede  nationer  har  i begyndelsen 
af 1972  indset,  at det  er nødvendigt  at »foretage  en 
komplet  ny undersøgelse  af de samlede  internationale 
økonomiske  forbindelser  for at kunne  forhandle  om 
de forbedringer,  som  kan  foretages  i forbindelse  med 
strukturelle  ændringer,  som  er forekommet  i løbet 
af de sidste  år«. 
Erklæringen  omfatter  råvarer,  landbrugsprodukter  og 
industrielle  produkter. 
Den giver  udtryk  for  »speciel  opmærksomhed  ... 
over for udviklingslandenes  problemer«. 
Der var således  givet  en vigtig  politisk  tilskyndelse  til 
de fælles  erklæringer,  som  i februar  og marts  1972 
blev afgivet  af Fællesskabet,  Japan  og USA,  som  står 
for mere  end  60%  af verdenshandelen,  ifølge  hvilken 
de binder  sig til aktivt  af forberede  nye  multilaterale 
forhandlinger,  som  skal  påbegyndes  i 1973  og opfor-
drer de kontraherende  parter  i GATT  til at deltage  i 
denne  virksomhed. 
Ved topmødet  mellem  statsoverhoveder  og regerings-
chefer  fra lande,  der er medlemmer  af eller  tilsluttet 
De europæiske  Fællesskaber,  som  blev  afholdt  fra 
den 19. til den 21. oktober  1972  i Paris,  erklærede  Fæl-
lesskabet,  at det  er »fast  besluttet  på at sikre  en 
harmonisk  udvikling  af verdenshandelen: — samtidig  med  at det respekterer  det,  som  Fælles-
skabet  har opnået,  vil det medvirke  til stigende  libera-
lisering  af den  internationale  samhandel  ved  hjælp 
' af bestemmelser  baseret  på gensidighed,  som  både 
sigter  på tarifmæssige  og ikke-tarifmæssige  hin-
dringer  ; 
— det  vil fortsætte  den  konstruktive  dialog  med  De 
forenede  Stater,  Japan,  Canada  og andre  industria-
liserede  handelspartnere,  forholde  sig  åbent  og 
anvende  bedst  egnede  metoder«. 
Samtidig  bekræftede  Fællesskabet  ønsket  om,  at 
udviklingslandene  deltager  fuldt  ud i disse  forhand-
linger,  som  bør  tage  disse  landes  interesser  med  i 
betragtning. 
I. Almindelige  bemærkninger 
1. De  handelsmæssige  forhandlinger,  som  skal  ind-
ledes  i Tokyo  i oktober  måned  1973,  er i kraft  af deres 
mål og deres  rækkevidde  og deres  næsten  universelle 
virkninger  af overordentlig  betydning  for Det  europæ-
iske Fællesskab,  som  er verdens  største  importør  og 
eksportør. 
I sit budskab  af 10. april  1973  angående  lovforslaget 
om handelsreformen  forpligter  præsidenten  for  De 
forenede  Stater  sig til regelmæssigt  at rådføre  sig med 
Kongressen  og sammen  med  den  at sikre  et nært 
samarbejde  under  alle  forhandlingerne. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  ønsker,  at der ved 
forhandlinger,  som  er så vigtige  for  Europa,  bliver 
sikret  et lignende  samarbejde  med  Det  europæiske 
Parlament,  og at Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
i modsætning  til, hvad  der har været  tilfældet  ved tid-
ligere  forhandlinger,  bliver  bedt  om at afgive  en ud-
talelse  til Fællesskabets  institutioner.  De vil gøre  de 
nødvendige  forberedelser  til at være  i stand  hertil. 
2. Udvalget  er sig den  økonomiske  udvikling  og det 
sociale  fremskridt  bevidst,  som  verden  kan  forvente 
som et resultat  af den  stigende  liberaliserung  af sam-
handelen  og mener  derfor,  at det er væsentligt,  at man 
ikke glemmer  målsætningen  for de multilaterale  GATT  -
forhandlinger  og den  ånd,  de er blevet  til i, nemlig 
ønsket  om at med  virke  til voksende  stabilitet  og stadig 
stærkere  stigning  i levenstandarden. 
Det må derfor  være  på sin plads  ligesom  Kommissio-
nen at minde  om,  at Fællesskabet  allerede  i december 
1971  erklærede  sig »parat  til at deltage  i globale  for-
handlinger,  baseret  på falles  fordele  og gensidig  støtte 
28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 115/3 
med det formål  at videreføre  liberaliseringspolitikken 
for samhandelen,  som  det  i sin oprindelige  udform-
ning  har medvirket  til i højeste  grad«. 
Udvalget  er ikke  uvidende  om,  at De forenede  Staters 
præsident  og flere  amerikanske  talsmænd  for nylig  har 
knyttet  handels-  og valutamæssige  problemer  til for-
svarsproblemerne,  og at der er blevet  bebudet  et stort 
projekt  for forbindelserne  mellem  USA  og Europa. 
Udvalget  er af den  mening,  at det her  drejer  sig om 
betydelige  problemer,  som  ikke  kan  behandles  som 
en underafdeling  af handelsmæssige  forhandlinger, 
hvis formål  er at fremme  samhandelen. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vil i denne  udtalelse 
begrænse  sig til forhandlinger  om handelsaftaler,  som 
skal finde  sted  i GATT,  og som  er emnet  for Kom-
missionens  meddelelse  til Rådet. 
3. Kommissionen  understreger  i sin meddelelse  til 
Rådet,  at »en  international  aktion  på handelsområdet 
af de påtænkte  dimensioner  vil bringes  i fare,  hvis  der 
ikke bliver  fundet  en udvej  for at beskytte  verdens-
økonomien  mod  rystelser  og uroligheder  på valuta-
markedet  af den  slags,  som  har fundet  sted  i den sidste 
tid«. 
Udvalget  bifalder  fuldstændig  denne  betragtning,  for 
hvis der ikke  oprettes  et stabilt  valutasystem,  vil man 
ikke kunne  vurdere  forhandlingernes  virkning,  og de 
opnåede  resultater  må så tages  op til fornyet  behand-
ling.  Paritets  ændringer,  som  er opstået  siden  Kennedy-
runden  har i væsentlig  grad  ændret  de resultater,  der 
blev opnået  under  disse  forhandlinger. mening.  Kommissionens  meddelelse  til Rådet  om den 
samlede  plan  for  disse  forhandlinger  vil naturligvis 
ikke kunne  udfylde  denne  rolle. 
5. Det  er ikke  mindst  nødvendigt  at præcisere,  at selv 
om uligevægten  i Det  forenede  Staters  betalings-
balance  optager  alle  på en sådan  måde,  at der  bør 
findes  en løsning  herpå,  kan  man  ikke  fornuftigvis 
mene,  at det først  og fremmest  skal  ske ved  hjælp  af 
GATT-forhandlingerne. 
Underskuddet  på De forenede  Staters  handelsbalance, 
som i 1971  var på 30 milliarder  dollars,  var i 1972  på 
14 milliarder,  udregnet  efter  de likvide  midler,  og på 
10,3 milliarder  efter  de officielle  udregninger,  synes 
hverken  i kraft  af sin størrelse  eller  karakter  at kunne 
mindskes  væsentligt  ved virkningerne  af de foranstalt-
ninger,  som  EØF  skal  forhandle  om. 
I dette  underskud  var  handelsbalancen  med  EØF  i 
1972  af en størreslsesorden  på ca. 600  millioner  dol-
lars. Imidlertid  er dette  underskud  ret nyt,  idet  sam-
handelen  mellem  Fællesmarkedet  og  De  forenede 
Stater  indtil  1970  tværtimod  fremviste  et underskud 
for EØF,  som  stadig  forefindes  for alle  medlemsstater, 
undtagen  Vesttyskland.  Samme  år viste  USA's  handels-
balance  overfor  Canada,  som  nyder  særlig  begunsti-
gelse  fra USA,  et underskud  på ca. 2 milliarder  dollars. 
I samhandelen  med  Japan  er USA's  handelsunderskud 
steget  til over  4 milliarder  dollars. 
Endelig  bør  man  gøre  opmærksom  på,  at ifølge  de 
amerikanske  statistikker  er den  amerikanske  eksport 
til EØF  steget  hurtigere  end  eksporten  til resten  af 
verden.  Mellem  1960  og 1971  voksede  den  totale  eks-
port med  115  %, 81 % til EFTA  og 143  % til EØF. 
4. Fællesskabet  har  al mulig  grund  til at indtage  en 
positiv  holdning  til forhandlingerne.  Det  bør  fast-
sætte  sine  egne  mål  lige  så klart  som  enhver  anden, 
så at man  kan  mindske  de grundlæggende  hindringer, 
som står  i vejen  for udviklingen  i verdenshandelen,  og 
først  og fremmest  dem,  som  berører  dets  egen  eksport; 
men det bør også  tage  hensyn  til de samfundsmæssige 
forhold,  som  først  må tilgodeses. Hvad  angår  handelsbalancen  mellem  Fællesskabet  og 
Japan,  viser  den  et stort  underskud  for  Europa,  et 
underskud  som  er vokset  regelmæssigt  i de sidste  år. 
Ligeledes  har  samhandelen  mellem  EØF  og Canada 
været  til fordel  for Canada. 
Siden  åbningen  af forhandlingerne  er blevet  bestemt, 
er visse  Fællesmarkedspartneres  krav  blevet  forelagt 
og forsvaret  for verdensopinionen  i udstrakt  grad. 
Det er nødvendigt,  at det  samme  sker,  hvad  angår 
de europæiske  holdninger.  Fællesmarkedets  forhand-
lere bør  ligeledes  kunne  støtte  sig til den  offentlige 6. Det  er uomgængeligt,  at alle  forhandlerne  skal 
have  udstrakte  og præcist  definerede  beføjelser. 
Kommissionen  bør  derfor  som  Fællesskabets  repræ-
sentant  ved  forhandlingerne  have  et præcist  mandat 
og nødvendige  midler  til at forhandle,  ikke  alene  hvad 
Nr. C 115/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 28. 9. 74 
angår  de tarifmæssige,  men  også  hvad  angår  de ikke-
tarifmæssige  hindringer. 
a) Set  i lyset  af erfaringerne  fra »Kennedy-runden«, 
burde  dette  mandat  naturligvis  tage  de institutions-
mæssige  forskelle  mellem  EØF  og dets  partnere  i 
betragtning  og betænke,  at enhver  ensidig  anven-
delse  af koncessioner,  som  er blevet  bevilget  af 
Fællesskabet,.  vil være  udelukket,  hvis  de aftalte 
modforanstaltninger  ikke  bliver  taget  fuldt  ud. nødvendigt  at Kommissionen  på  forhånd  får 
mulighed  for at reagere. 
7. For  bedre  at understrege  værdien  af ligevægt  og 
gensidighed  er det  vigtigt,  at forhandlingerne  ikke 
begrænses  til at omfatte  forbindelserne  mellem  to eller 
tre store  partnere,  men  at de virkelig  er multilaterale 
og knytter  et stort  antal  landes  koncessioner  hertil, 
såvel  på det tarifmæssige  som  på det ikke-tarifmæssige 
plan. 
b) Man  bør  ikke  mindst  være  opmærksom  på,  at 
præsidenten  for De forenede  Stater  i sit budskab 
den 10. april  1973  forpligter  sig til at lade  aftalerne 
om ikke-tarifmæssige  « hindringer  være  afhængig 
af Kongressens  godkendelse,  idet  det ene  eller  det 
andet  kammer  vil have  mulighed  for at modsætte 
sig, at de træder  i kraft. 
For at EØF  ikke  skal  være  i en svag  position,  er 
det nødvendigt  at der  fra begyndelsen  er en pas-
sende  ligevægt  mellem  stillingerne.  Det  er derfor 
ønskeligt,  at Fællesskabet  gør  det  klart,  at det 
forbeholder  sig alle  de samme  foranstaltninger, 
som de andre  deltagere  i forhandlingerne  vil kunne 
tage. II. Om  de industrielle  toldsatser 
Som det er blevet  fastsat  i Rådets  resolution  i december 
1971,  bør  forhandlingerne  afvikles  i en reel  gensidig 
atmosfære. 
Dette  ville  ikke  være  muligt,  hvis  de påtænkte  nedsæt-
telser  i toldtarifferne  stadig  ville  lade  betydelige 
forskelle  i tarifferne  være  tilbage,  således  at forhand-
lingerne  for visse  produkters  vedkommende  kun  ville 
muliggøre  en ensidig  udvikling  i samhandelen. 
Man  bør  minde  om at De forenede  Staters,  Canadas 
og Japans  toldbeskyttelsesniveau  i sin  helhed  er 
betydelig  højere  end  EØFs. 
For at Fællesskabet  skal  være  troværdigt  på dette 
punkt  trods  forskellene  i beslutningsprocedurer  i 
et land  og i et fællesskab  med  flere  lande,  synes  det For det første  er den  gennemsnitlige  toldsats  lavere  i 
EØF  end  i disse  lande,  således  som  det  fremgår  af 
følgende  tal: 
EØF U.S.A. Canada Japan 
Det aritmetiske  gennemsnit  af toldsatserne 6,9 11,1 9,3 10,1 
Det vejede  gennemsnit  af de 13 industrialiserede 
landes  import 6,4 7,3 6,8 10,1 
For det andet  er EØF's  toldsats  meget  mere  regelmæssig 
end de andre  partneres.  For  EØF's  vedkommende 
overstiger  således  mindre  end  7%  af toldsatserne 
12%,  mens  det er tilfældet  i USA  og Japan  for næsten 
en trediedel  af toldsatserne. 
Hvad  angår  de industrielle  produkter,  repræsenterer 
den import,  som  pålægges  en told,  der overstiger  15 %, 
3,2%  af den  samlede  EØF-import,  for Japans  ved-
kommende  er den 4,2%,  for USA  10%  og for Canada 
16,3%. Visse  undersøgelser  har vist,  at forskellene  i de effek-
tive beskyttelsestariffer  er endnu  større,  hvis  man 
medregner  virkningen  af tarifferne  for merværdi. 
Skønt  Udvalget  endnu  ikke  har  undersøgt  alle  de 
omtalte  tekniske  fremgangsmåder  og kan  vurdere 
omfanget  at de tarifnedsættelser,  der skal  forhandles 
om, og navnlig  den  endelige  fjernelse  af toldsatserne, 
bifalder  den  Kommissionens  hensigt  og understreger 
nødvendigheden  af, at man  inden  for  rammerne  af 
den almindelige  målsætning  sigter  på en nedsættelse  i 
tarifferne,  en udligning  af de forskelle,  som  skyldes 
op- og nedgang.  I særdeleshed  bifalder  den  alle  de 
28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 115/5 
forslag,  som  er indeholdt  i kapitel  2 i Kommissionens 
meddelelse  til Rådet. 
III. Om  ikke-tarifmæssige  hindringer 
Udvalget  gør opmærksom  på, at de ikke-tarifmæssige 
hindringer,  som  udøves  på samhandelen,  vil blive 
mere  og mere  mærkbare,  efterhånden  som  toldsatserne 
bliver  nedsat.  Spørgsmålet  om ikke-tarifmæssige  hin-
dringer  bør  derfor  indtage  en væsentlig  plads  i for-
handlingerne,  og  de  tarifmæssige  og  ikke-tarif-
mæssige  hindringer  bør  knyttes  nært  sammen.  Det  er 
ikke mindst  vigtigt,  når  det  drejer  sig  om  ikke-
tarifmæssige  hindringer,  som  fremkalder  en virkning, 
der kan  sammenlignes  med  toldsatser  som  i systemet 
»American  Selling  Price«. 
a) Det  må være  rimeligt  at skelne,  således  som  Kom-
missionen  har  .til hensigt,  mellem  de ikke-tarif-
mæssige  hindringer,  som  er altomfattende,  og 
dem,  som  udelukkende  berører  visse  sektorer  eller 
visse  produkter. 
Det må være  ønskværdigt  at påbegynde  fjernelsen 
af de ikke-tarifmæssige  hindringer  ved  at tage 
hvert  område  for sig for på denne  måde  at imøde-
komme  principperne  om gensidighed  og udligning. 
Derudover  burde  der  for  bestemte  ikke-tarif-
mæssige  hindringer  med  horizontal  virkning  (som 
for eksempel  toldformaliteter  og toldværdibereg-
ningsmetoder)  træffes  aftaler,  hvis  betydning  skal 
bedømmes  efter  kriteriet  om  gensidighed  og 
ligevægt  inden  for rammerne  af en generel  afvejning 
af de til enhver  tid givne  indrømmelser. 
b) Der  er i det mindste  2 punkter,  hvor  de hensigter, 
som præsidenten  for  De  forenede  Stater  gav 
udtryk  fer  i sit budskab  til Kongressen,  stemmer 
overens  med  Kommissionens:  det drejer  sig om de 
hindringer,  som  er forbundet  med  toldvurderingen 
på den  ene side  og bestemmelserne  om etikettering 
og emballage  på den  anden  side.  Udvalget  gør 
dog opmærksom  på,  at selv  disse  hindringer 
optræder  under  forskellige  betingelser,  alt efter 
hvilke  produkter  det drejer  sig om,  f. eks.  erklærer 
toldfunktionærer  og  amerikanske  ambassade-
attachéer  i Europa,  at de for visse  af disses  ved-
kommende  ikke  vil kunne  udregne  den  told,  som 
skal pålægges  ved indførslen  af disse  varer  til De 
forenede  Stater. 
c) Til  listen  over  ikke-tarifmæssige  hindringer,  som 
Kommissionen  har  opregnet  i sin meddelelse  til 
Rådet,  bør man  tilføje  de bestemmelser  om anven-
delse  af lovgivningen  mod  dumping  i de forskellige lande  til trods  for de forbedringer,  der har  været 
enighed  om  ved  tidligere  forhandlinger  med 
hensyn  til foranstaltninger  mod  dumping. 
Man  bør  ligeledes  forhandle  med  forskellige  lande 
om udryddelse  af administrativ  praksis,  som  med-
fører  omlægning  i samhandelen,  såsom  bestemmel-
ser eller  andre  foranstaltninger,  der stiller  impor-
terede  produkter  ugunstigt  i forhold  til lokale 
produkter  såsom  eksportstøtte.  Udvalget  forbe-
holder  sig retten  til senere  at komme  tilbage  til 
dette  spørgsmål. 
Der bør  udfoldes  særlige  bestræbelser  for  at be-
grænse  og forenkle  formaliteterne  og fremgangs-
måderne  i forbindelse  med  handelen  med  tredje-
lande.  Et sort  antal  lande  bør  medvirke  hertil. 
d) Endelig  gør  Udvalget  opmærksom  på de følger, 
der på den  ene side  er forbundet  med  at de sociali-
stiske  lande  indtil  nu ikke  har  anerkendt  Fælles-
skabet  som  forhandlingspartner,  og på den  anden 
side med  det forhold,  at visse  af dem  er medlem-
er af GATT,  mens  andre  ikke  er det.  Den  frem-
hæver,  at de kvantitative  restriktioner,  der  ikke 
synes  at kunne  forhandles  om,  idet  de er et resultat 
af statslig  overtagelse  af handelen  i de socialistiske 
lande.  Det  forekommer  derfor  Udvalget  at være 
nødvendigt,  at man  træffer  specielle  bestemmelser 
om samarbejdet  med  disse  lande,  så at man  kan 
gennemføre  den størst  mulige  udvikling  i samhan-
delen  med  dem,  og den  nødvendige  gensidighed 
bliver  sikret,  så man  derved  undgår  en opløsning 
af markederne  på grund  af anormale  priser.  Det 
gør opmærksom  på forsikringerne  herom,  som 
den amerikanske  administration  synes  at have  op-
nået:  ifølge  de oplysninger,  som  er indeholdt  i 
præsident  Nixons  budskab  til Kongressen  indehol-
der handelsaftalen  med  Sovjetunionen  »en  klau-
sul, som  kræver,  at hver  part  skal  indskrænke  eks-
porten  af produkter,  som  fremkalder  forstyrrelser 
på det andet  lands  marked«.  Hvis  der blev  behov 
herfor,  kunne  den  amerikanske  administration 
reagere  med  ensidige  foranstaltninger. 
e) Udvalget  bifalder  endvidere  de oplysninger,  som 
er givet  i kapital  III i Kommissionens  meddelse 
til Rådet.  Den  støtter  ikke  mindst  Kommissionens 
forslag,  som  inden  for rammerne  af en aftale  om 
ikke-tarifmæssige  hindringer  fastsætter  en koor-
dineret  fremgangsmåde  ved løsningen  af eventuelle 
tvister. 
f) Udvalget  understreger,  at de arrangementer,  der er 
blevet  forhandlet  om med  henblik  på fjernelse  af 
ikke-tarifmæssige  hindringer,  i modsætning  til 
tarifnedssættelserne  ikke  vil mindske  den  fordel, 
Nr. C 115/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2,8. 9. 74 
som udviklingslandene  drager  af de almindelige 
præferencer. 
IV. Om  landbrugsforhandlingerne 
Kommissionens  meddelelse  til Rådet  gælder  ikke  den 
fælles  landbrugspolitik,  den  er overhovedet  ikke  nævnt. 
Men  det  er almindeligt  kendt,  at denne  politik  er 
genstand  for  den  skarpeste  kritik  fra  De  forenede 
Stater,  som  har  givet  udtryk  for,  at de har  til hensigt 
at ændre  den  på de vigtigste  punkter. 
Samtidig  med  at Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
erkender,  at landbrugsprodukter  bør  medtages  i for-
handlingerne,  må  den  konstatere,  at landbrugspoli-
tikken  i sin helhed,  som  følge  af de specielle  forhold 
for landbruger  og  verdensmarkedernes  manglende 
På den  anden  side  møder  Fællesskabet  også  selv  hin-
dringer  for  eksporten  af landbrugsprodukter,  ikke 
mindst  til USA  og Japan  på grund  af disse  landes  land-
brugsbeskyttelsespolitik. 
Det er dog  ønskeligt,  at der  inden  for  rammerne  af 
en aftale  om  fornuftig  adfærd  findes  frem  til inter-
nationale  ordninger,  der  indgås  på grundlag  af gen-
sidige  og velafvejede  fordele  for at muliggøre  en ud-
videlse  af handelen  med  landbrugsprodukter,  idet  der 
tages  hensyn  til producenternes  og forbrugernes  legi-
time  interesser  i det samlede  fællesskabsområde,  såvel 
i de udviklede  lande  som  i udviklingslandene. stabilitet,  er en væsentlig  del  af Fællesmarkedet,  om 
hvilken  der  ikke  kan  forhandles.  Det  er derfor  af nød-
vendighed,  at der  tages  stilling  på dette  punkt,  så at 
der kan  bekræftes,  som  sir Christopher  Soames  er-
klærende  i Det  europæiske  Parlament,  at »det  sam-
lede mål  bør  være  forhandling  om  foranstaltninger, 
der er baseret  på gensidighed,  så der  kan  gives  mulig-
hed for  støt  udvikling  i samhandelen  med  landbrugs-
produkter«  og at Fællesskabet  »vil  sætte  sig til mod-
værge  mod  ethvert  angreb  på principperne  for  den 
fælles  landbrugspolitik«. 
Man  må  konstatere,  at EØFs  import  af landbrugs-
produkter  fra tredjelande,  og især  fra USA,  er vokset 
støt siden  Fællesmarkedets  oprettelse,  og at samhan-
delen  med  landbrugsprodukter  viser  et stigende  under-
skud  for  Fællesskabet,  således  som  det  fremgår  af 
følgende  opstilling: 
Indeks 
1.971 
177 
244 
215 
226 
164 
250 
Kommissionen  henleder  opmærksomheden  på nød-
vendigheden  af at tage  de beslutninger,  som  bliver 
truffet  for  landbrugsprodukter,  med  i betragtning, 
når det  gælder  produkter  fra  landbrugs-  of fødevare-
industrien.  Forhandlingerne  om  de første  kan  derfor 
ikke  indledes,  før  man  kender  resultatet  af de sidste. 
V. Om  undviklingslandene 
Kommissionen  giver  i sin meddelelse  til Rådet  udtryk 
for ønsket,  om,  at der  under  forhandlingerne  bliver 
taget  særlig  hensyn  til udviklingslandenes  interesser. 
Ikke  blot  bør  disse  ikke  på nogen  måde  stilles  ugunstigt, Handel  med  landbrugsprodukter  mellem  EØF  og tredjelande 
Millioner  R.E. 
1958 1971 1958 
EØF-import 
— fra tredjelande 
— heraf  fra  USA 
EØF-eksport 
— til tredjelande 
— heraf  til USA 
EØF's  landbrugsunderskud 
— over  for alle  tredjelande 
— over  for USA 7 356 
885 
1 921 
199 
5 435 
686 13 027 
2 163 
4 134 
450 
8 893 
1 713 100 
100 
100 
100 
100 
100 
28. 9. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 115/7 
men deres  eksportindtagter  bør  forbedres.  Endvidere 
»bør dette  ske således,  at der ikke  røres  ved  de for-
dele,  som  udviklingslande,  med  hvilke  Fællesskabet 
har særlige  forbindelser,  nyder  godt  af«. 
Der synes  ikke  at være  tvivl  om,  at fjernelsen  af ikke-
tarifmæssige  hindringer  ikke  bør medføre  nogen  ulem-
pe for udviklingslandene.  Det er noget  andet,  når det 
drejer  sig om tarif  nedsættelser,  der skal  forhandles 
om mellem  industrialiserede  lande.  De tarifmæssige 
begunstigelser  vil mindske  den fordel,  som  udviklings-
landene  har opnået,  i forhold  til de almindelige  begun-
stigelser.  I sin yderste  konsekvens  vil den  hypotese, 
som Kommissionen  i øvrigt  har taget  afstand  fra, hvor-
efter  toldtarifferne  nedsættes  til 0, medføre,  at den 
begunstigelse,  som  udviklingslandene  har  opnået, 
falder  fuldstændig  bort. 
Der vil naturligvis  kunne  sikres  udviklingslandene  en 
vis kompensation  ved  hjælp  af kvalitativ  og kvantita-
tiv udvikling  af de almindelige  præferencer,  som  er 
påtænkt  under  visse  betingelser  af Kommissionen. 
Fællesskabet  har nemlig  udformet  et system  af præ-
ferencer,  hvori  der ikke  gøres  undtagelse  for forarbej-
dede  produkter.  I øvrigt  har det ved  topkonferencen 
forpligtet  sig til at gøre  det mere  omfattende. 
Men dette  vil nødvendigvis  medføre  en ændring  i de 
fordele,  som  udviklingslande,  der har særlige  forbin-
delser  med  Fællesskabet,  nyder  godt  af. 
Det fremgår  heraf,  at skønt  de målsætninger,  som  er 
foreslåget  Fællesskabet  på dette  område,  begge  er 
prisværdige,  kan  man  ikke  nå dem  begge  på samme 
tid. 
Det ville  kun  kunne  ske,  hvis  men  udelukkede  tarif-
nedsættelserne  mellem  industrialiserede  lande  for de 
produkter,  som  er omfattet  af det almindelige  præfe-
rencesystem,  og som  udviklingslandene  eller  visse  af 
disse  har en særlig  interesse  i. 
Det synes  vanskeligt,  når EØF  har vedtaget  et præ-
ferencesystem  uden  undtagelser,  mens  andre  lande 
fastsætter,  uden  dog  indtil  nu at have  anvendt  det, 
et system,  som  medfører  visse  undtagelser. vendt  af den,  være  underkastet  den  anvendelse,  som 
andre  industrialiserede  lande  gør af et lignende  system. 
Udvalget  forbeholder  sig at vende  tilbage  til dette 
spørgsmål  inden  for rammerne  af dets  arbejde  med 
Fællesskabets  politik  for  udviklingsstøtte;  den  har 
allerede  understreget,  hvor  nødvendigt  dette  er. 
VI. Om  beskyttelsesklausulerne 
Kommissionen  erklærer  i i sin meddelelse,  at »for-
målet  med  en beskyttelsesklausul  bør  være  at over-
vinde  vanskeligheder,  som  kun  er forbigående«. 
Afdelingen  deler  det synspunkt,  at anvendelse  af be-
skyttelselsesklausuler  i princippet  fortsat  bør være  for-
beholdt  rene  undtagelsestilfælde  både  i EØF  og i tred-
jelande,  men  at GATT's  artikel  XIX  burde  komplet-
teres,  således  at den  kan  svare  op til en række  nær-
mere  fastlagte  omstændigheder,  og således  at den 
kan anvendes  på en selekriv  måde. 
Dette  lader  endvidere  en hel række  problemer  uløste, 
hvis betydning  det  er Udvalgets  rolle  at gøre  op-
mærksom  på.  Det  drejer  sig om  dem,  som  man 
undertiden  betegner  med  navnet  social  dumping.  Ret 
beset  er dette  udtryk  ikke  korrekt,  idet  dumping  inde-
bærer  viljen  til at sælge  til en pris,  som  ligger  under 
produktionsprisen,  mens  det her drejer  sig om store 
forskelle  i salgspriser,  som  skyldes  betydelige  forskelle 
i prisen  på arbejdskraft.  Med  mindre  lønforhøjelserne 
i de udviklede  lande  stoppes,  må  denne  forskel 
betragtes  som  værende  forbigående,  selv  om  den 
sociale  politik  i udviklingslandene  bør  bestræbe  sig 
på at udlige  lønningsforskelle.  Hvis  den  ikke  kan 
retfærdiggøre  beskyttelsesklausulen,  vil det medføre, 
at der  i Europa  forsvinder  et betragteligt  antal 
industrielle  stillinger,  skønt  disse  industrigrene  tvær-
timod  burde  være  i stand  til at modtage  de landmænd, 
som går fra landbruget  pår  grund  af modernisering 
af landbrugsstrukturen.  Hvis  man  skal  bevare  fuld 
beskæftigelse  inden  for Fællesskabet,  er der ikke  nogen 
anden  løsning  på dette  problem  end  at gøre  en 
undtagelse  fra  liberaliseringsbestemmelserne  for  de 
vigtigste  grene  af erhvervslivet,  hvilket  heller  ikke 
forekommer  ønskværdigt.  I så tilfælde  synes  løsningen 
at skulle  søges  i en »organisation  af samhandelen«, 
som kan  sikre  en ordnet  udvikling  af samhandelen. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  er opmærksom 
på, at Kommissionen  har til hensigt  at lade  alle  ud-
videlser  af de almindelige  præferencer,  som  bliver  an-Udvalget  forbeholder  sig ligeledes  at vende  tilbage  til 
det man  har kaldt  økologisk  dumping,  hvorunder  man 
Nr. C 115/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 28. 9. 74 
kan fremføre  de aktiviteter,,  som  i de fleste  udviklede 
lande  i højere  og højere  grad  er genstand  for vigtige 
udgifter  til miljøbeskyttelse,  mens  andre  lande  vil 
kunne  undgå  denne  byrde. 
Som  konklusion  fremhæver  Udvalget,  at det  har  til 
hensigt  at gå videre  med  en detaljeret  behandling  af 
alle problemerne  i forbindelse  med  de multilaterale 
forhandlinger,  som  bliver  indledt  i GATT,  idet  med-lemmerne  ønsker  at kunne  udtale  sig om  alle  disse 
ud fra et grundigt  kendskab  hertil. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  24. maj  1973. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand 
Udtalelse  om  Kommissionens  meddelelse  om den  planlagte  industrielle  og teknologiske 
politik 
Den tekst  der ligger  til grund  for udtalelsen  er ikke  blevet  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 114.  plenarforsamling  afholdt  den  24.  og 25. oktober  1973 
på forslag  fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 115.  plenarforsamling  afholdt  i Stras-
bourg  den  28.  og 29.  november  1973  sin udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 10. maj  1973,  ved  hvilket 
Kommissionen  sendte  Det  økonomiske  og  sociale 
Udvalg  »Kommissionens  meddelelse  om den  planlagte 
industrielle  og teknologiske  politik«  til orientering  for 
medlemmerne; 
under  henvisning  til den  beslutning,  som  Det  økono-
miske  og sociale  Udvalgs  plenarforsamling  den  24. og 
25. oktober  1973  traf  på forslag  af dets  præsidium  om 
på eget  initiativ  at fremsætte  en udtalelse  og at 
pålægge  Afdelingen  for  industri,  handel,  håndværk 
og tjenesteydelser  det  forberedende  arbejde; 
under  henvisning  til den  mundtlige  beretning,  som 
blev afgivet  af ordføreren  hr. Kiev; 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  afgivet  af 
Afdelingen  for industri,  handel,  håndværk  og tjene-
steydelser  på mødet  den  7. november  1973; under  henvisning  til forhandlingerne  ved  dets  115. 
plenarforsamling  den  28.  og  29.  november  1973, 
mødet  den  29. november,  og 
ud fra  følgende  betragtninger: 
Formålet  med  Kommissionens  meddelelse  er at for-
berede  en første  orienteringsdebat  i Ministerrådet; 
det er Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  opgave  at 
deltage  i denne  debat  ved  at fremsætte  en udtalelse, 
med 45 stemmer  for  og 8 imod  mens  9 undlod  at 
stemme  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
A. ALMINDELIGE  BEMÆRKNINGER 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  tilkendegav  allerede 
sin holdning  til industripolitikkens  mål  og principielle