om at give Nederlandene tilladelse til at indføre en særlig foranstaltning, der fraviger artikel 168 og 168a i direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem

BEGRUNDELSE

I henhold til artikel 395, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem ("momsdirektivet") kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse.

Ved brev registreret i Kommissionen den 30. juli 2020 anmodede Nederlandene om tilladelse til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 168 og 168a i direktiv 2006/112/EF, med henblik på at ophæve fradragsretten for moms af varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person eller dennes ansatte til privat brug eller, mere generelt, til ikkeerhvervsmæssige formål eller ikkeøkonomiske aktiviteter.

I overensstemmelse med artikel 395, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF underrettede Kommissionen ved brev af 10. september 2020 de øvrige medlemsstater om Nederlandenes anmodning. Kommissionen meddelte ved brev af 11. september 2020 Nederlandene, at den rådede over alle de nødvendige oplysninger til at vurdere anmodningen.

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I artikel 168 i direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at en afgiftspligtig person kan fradrage den moms, der er betalt eller skal betales af erhvervelser foretaget og ydelser modtaget i forbindelse med afgiftspligtige transaktioner. I artikel 168a, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at moms på udgifter i forbindelse med fast ejendom, der indgår i en afgiftspligtig persons erhvervsaktiver, og som anvendes til såvel erhvervsmæssige som ikkeerhvervsmæssige formål, kun kan fradrages for så vidt angår den del, der modsvarer ejendommens anvendelse til den afgiftspligtige persons erhvervsformål. I henhold til artikel 168a, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF kan medlemsstaterne også anvende denne regel i forbindelse med udgifter til andre varer, der indgår i de erhvervsaktiver, som medlemsstaterne specificerer.

Den foranstaltning, som Nederlandene har anmodet om, afviger dog fra disse principper og ophæver fuldstændig retten til at fradrage moms på varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person til privat eller ikkeerhvervsmæssig brug, herunder ikkeøkonomiske aktiviteter.

Tærsklen på 90 % er baseret på gennemførelsen af denne tærskel i Nederlandene med hensyn til selskabs- og indkomstskat. Ikkeerhvervsmæssig anvendelse i mere end 90 % af tiden betyder, at investeringer næsten udelukkende anvendes af den erhvervsdrivende til eget brug eller til privat brug for vedkommendes ansatte eller generelt til ikkeerhvervsmæssige eller ikkeøkonomiske formål, og at disse investeringer derfor ikke betragtes som erhvervsinvesteringer.

Nederlandene har i sin anmodning gjort gældende, at de nederlandske skattemyndigheder i den nuværende (digitale) økonomi står over for mange private, deltids- eller mikrovirksomheder med en meget lille omsætning, fordi enhver, der regelmæssigt leverer varer eller tjenesteydelser mod betaling, er en afgiftspligtig person. Disse erhvervsdrivende har ret til at fratrække momsen på deres input/omkostninger. Der er eksempelvis ejere af solpaneler, deltagere i deleøkonomien, som udlejer deres biler eller huse, selvstændige erhvervsdrivende uden personale osv. Den hårfine grænse mellem deres professionelle og private aktiviteter giver i praksis anledning til talrige spørgsmål om, i hvilket omfang de har ret til at fradrage indgående moms, en ret, der ofte er meget begrænset for disse personer.

Nederlandene meddelte Kommissionen, at forvaltningen af retten til at fradrage indgående moms for disse afgiftspligtige personer og de dermed forbundne løbende momsangivelser og korrektioner medfører uforholdsmæssige byrder for såvel de berørte afgiftspligtige personer som for skattemyndighederne.

Dette medfører desuden en uberettiget likviditetsfordel sammenlignet med de afgiftspligtige personer, der udelukkende anvender disse varer og tjenesteydelser til erhvervsmæssige formål. Afgiftspligtige personer, der kun i begrænset omfang anvender disse varer og tjenester til erhvervsmæssige formål, har stadig en fradragsret på 100 %. Hertil kommer, at momslovgivningen er yderst kompleks for mikrovirksomheder, der ikke har råd til juridisk bistand, hvilket indebærer en stor risiko for fejl og unddragelse og dermed vanskeliggør overholdelsen. Sidstnævnte underbygges af et eksempel, hvor ejere af solpaneler, som bliver afgiftspligtige for den energi de producerer og tilfører elnettet, fratrækker hele momsen på de købte paneler, og endda tilføjer udgifter såsom købsprisen for byggegrunde og huse til at montere solpanelerne på. Eftersom garager og huse primært anvendes til private formål, giver dette anledning til komplicerede spørgsmål om retten til at fradrage indgående moms, og om, hvordan denne ret anvendes korrekt.

Den pågældende særlige foranstaltning gør derfor arbejdet lettere for både skatteforvaltningen og virksomhederne, da det ikke er nødvendigt at holde øje med den efterfølgende anvendelse af de varer og ydelser, for hvilke fradragsretten på anskaffelsestidspunktet var udelukket, særlig hvad angår eventuel beskatning af privat brug efter artikel 16 eller 26 i direktiv 2006/112/EF. Det er derfor hensigtsmæssigt at tillade fravigelsesforanstaltningen.

Foranstaltningen forventes at få en beskeden indvirkning på de samlede skatteindtægter. Det oprindelige fradrag korrigeres i øjeblikket for den ikkeerhvervsmæssige brug på grundlag af artikel 16 og 26 i direktiv 2006/112/EF. Forslaget forventes ikke at få nogen indvirkning på Unionens egne indtægter hidrørende fra moms.

Enhver fravigelsesforanstaltning bør dog være tidsbegrænset, så det kan vurderes, om de betingelser og effekter, fravigelsen bygger på, fortsat er til stede. Det foreslås derfor at tillade fravigelsen indtil udgangen af 2023 og at anmode Nederlandene om, såfremt landet påtænker endnu en forlængelse efter 2023, sammen med anmodningen om forlængelse senest den 31. marts 2023 at indgive en rapport, der omfatter en evaluering af den anvendte fordeling mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug, som ophævelsen af momsfradraget er baseret på.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Lignende fravigelser i forbindelse med begrænsning af fradragsretten er blevet indrømmet andre medlemsstater (Østrig og Tyskland).