8. 3. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 59/19 
Udtalelse  om »den  fælles  politik  på det videnskabelige  og teknologiske  område« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende  nr.  C 187  af 5. august  1977,  side  3. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  14. juli 1977  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om  det 
nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 153.  plenarforsamling  afholdt,  i Bruxelles 
den 23. og 24. november  1977,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  198, 
og traktaten  om  oprettelse  af Det  europæiske  Atom-
energifællesskab,  særlig  artikel  170, 
under  henvisning  til anmodning  om udtalelse  fra Rådet 
af 14. juli 1977, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  27.  september  1977  om  at pålægge 
Afdelingen  for energi  og nukleare  anliggender  at udar-
bejde  udtalelse  og beretning, 
under  henvisning  til Udvalgets  studie  af 25.  maj  1976 
over  »mål  og prioriteter  for en fælles  politik  for forsk-
ning  og udvikling«, 
under  henvisning  til udtalelse  afgivet  af ovennævnte 
afdeling  på det 35. møde  den  7. oktober  1977, 
under  henvisning  til beretning  forelagt  af ordføreren,  hr. 
Schlitt, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  153.  ple-
narforsamling  den  23.  og 24.  november  1977,  mødet 
den 24. november  1977,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Med  henstilling  af 14.  januar  1974  gav  Ministerrådet 
startskuddet  til udvikling  af en fælles  politik  for viden-
skab  og teknologi,  som  omfatter  koordinering  af den 
nationale  politik  og fælles  gennemførelse  af aktioner  af 
fællesskabsinteresse. Det er nu på tide  — efter  tre års forløb  — at gøre  status 
over  EFs  F+U-politik  på basis  af de med  koordinerings-
foranstaltningerne  og handlingsprogrammerne  indhø-
stede  erfaringer. 
I lyset  af disse  erfaringer  bør  Kommissionen  i de kom-
mende  fire  år videreføre  sine  bestræbelser  på dette 
område,  idet  den  bør  koordinere  medlemsstaternes 
forskningspolitik  og revidere  EFs  forskningsprogram-
mer eller  udarbejde  nye  — 
enstemmigt,  idet  dog  3 undlod  at stemme, 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Bemærkninger  til »udkast  til Rådets  resolution  om 
retningslinjerne  for den  fælles  politik  på det viden-
skabelige  og teknologiske  område« 
1.1. Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med  retningslin-
jerne.  Det  godkender,  at Kommissionen  har  til hensigt 
(jf. retningslinjerne)  også  i de kommende  fire  år at 
koordinere  medlemsstaternes  forskningspolitik  og 
iværksætte  eller  videreføre  EFs  forskningsprogrammer 
på det videnskabelige  og teknologiske  område. 
1.2. Udvalget  mener  dog,  at Kommissionen  trods  sine 
bestræbelser  stadig  mangler  meget  i at opfylde  målsæt-
De Europæiske  Fællesskabers  Tidende  8.  3. 78 Nr. C 59/20 
ningen.  EF  råder  over  et betragteligt  F+U-potentiel, 
som kan  udnyttes  langt  bedre,  hvis  en større  del af de 
nationale  F+U-midler  overføres  til EF,  hvilket  afde-
lingen  da også  gentagne  gange  har  henstillet.  Udvalget 
er ikke  uvidende  om,  at gradvis  overførsel  af midler  og 
kompetence  til EF er et led i EFs generelle  integrations-
proces.  Den  træge  gennemførelse  af EFs  F+U-politik 
har i den sidste  tid været  et udmærket  udtryk  for den alt 
for utilstrækkelige  integrationsproces  i EF. 
1.3. I retningslinjerne  går  Kommissionen  ind  for  en 
pragmatisk  holdning  i de kommende  år. Udvalget  er 
enig heri,  specielt  da det anser  dette  for det måske  ene-
ste mulige  alternativ  til gradvis  etablering  af en fælles 
F+U-politik.  Af disse  årsager  anser  Udvalget  de in-
direkte  aktioner  og koordineringsforanstaltningerne  for 
særdeles  egnede  effektive  midler  gradvis  at etablere  en 
fælles  politik  på det  videnskabelige  og teknologiske 
område. 
1.4. Om  bestræbelserne  krones  med  held,  afhænger 
efter  Udvalgets  opfattelse  i vid udstrækning  af, i hvilket 
omfang  det lykkes  Kommissionen  at koncentrere  sig om 
aktioner,  der  hvad  angår  interesse  betydning  og om-
kostningsniveau  er særlig  velegnede  som  EF-foranstalt-
ninger.  Da meget  F+U-arbejde  er velegnet  som  EF-ind-
sats,  og da der  kun  er begrænsede  EF-midler  til rådig-
hed, anser  Udvalget  det for nødvendigt  at foretage  en 
kritisk  udvælgelse  af, hvilke  F+U-aktiviteter,  der  skal 
gennemføres  i fællesskab. 
1.5. Udvalget  anser  EF-initiativer  for  påkrævet,  der-
som aktionernes  budgetbehov  ikke  kan  dækkes  af en 
enkelt  medlemsstat,  hvis  aktionerne  er i samtlige  med-
lemsstaters  interesse,  og hvis  en fælles  indsats  kan  øge 
effektiviteten  af de enkelte  medlemsstaters  aktioner.  EF 
kan således  indstille  sine  egne  aktioner,  hvis  tværnatio-
' nåle  organisationer  allerede  samarbejder  tilstrækkeligt 
og med  held. 
1.6. Udvalget  godkender  de  hovedområder,  som 
Kommissionen  i retningslinjerne  angiver  som  værende 
særligt  velegnede  til fælles  aktion.  Udvalget  har tidligere 
fastslået,  at EFs  F+U  gennem  fællesskabsforanstalt-
ninger  bør  knyttes  sammen  med  de langsigtede  økono-
miske  og sociale  målsætninger.  I studien  påpeger  Udval-
get desuden,  hvorledes  CREST  kan  koordinere  den 
nationale  F+U-politik  til en fælles  F+U-politik.  Udval-
get ønsker  her  at gentage  og bekræfte  dette.  Udvalget 
må desværre  påpege,  at medlemsstaterne  endnu  ikke  i det nødvendige  omfang  sammenligner,  analyserer  og 
tilpasser  deres  nationale  F+U-programmer,  inden  de 
vedtager  dem,  til trods  for at dette  er fastsat  i Rådets 
afgørelse  af 14. januar  1974. 
1.7. Udvalget  rejser  spørgsmålet,  om  det  med 
udgangspunkt  i ovennævnte  Rådsresolution  ikke  snart 
skulle  være  muligt  at udarbejde  en fælles  F+U-rapport 
for de ni medlemslande,  i det mindste  på de vigtigste 
EF-områder.  En sådan  rapport  ville  give  en større  kreds 
af politikere,  videnskabsmænd  og  økonomer  i alle 
medlemslande  et samlet  overblik  over  De Nis  F+U-ind-
sats og deres  F+U-potentiel. 
1.8. Udvalget  mener,  at de store  budgetproblemer  i alle 
medlemslande  tvinger  til øget  F+U-samarbejde  på EF-
plan;  dette  er særligt  vigtigt  for at sikre  den finansiering, 
som er nødvendig  for  at gennemføre  de vigtigste  og 
mest  påkrævede  F+U-projekter. 
1.9. Udvalget  har  flere  gange  tidligere  udtalt  sig om 
EFs F+U-projekter,  specielt  de flerårige  forskningspro-
grammer.  I de fleste  af disse  projekter  og programmer 
koncentrerede  man  sig om at fremme  projekter  på ener-
giområdet.  Således  går  for  tiden  hele  64 % af EFs 
F+U-budget  til energiområdet,  efterfulgt  af 15—16  % 
til sundhedsvæsen  og 12—14  % til industri.  Målsæt-
ningerne  for landbrug,  samfundsmæssige  og miljømæs-
sige foranstaltninger  tegner  sig hver  for ca. 2 % af EFs 
samlede  udgifter.  Da Udvalget  stort  set har  godkendt 
EFs projekter  og programmer,  har  det  derved  aner-
kendt,  at F+U  på energiområdet  prioriteres,  ligesom  det 
samtidig  har  støttet  Kommissionens  initiativer  i denne 
henseende.  De enkelte  F+U-projekters  vægt  og priorite-
ring afhænger  efter  Udvalgets  opfattelse  dog  ikke  blot  af 
deres  andel  i de samlede  udgifter,  men  også  af deres 
betydning  og deres  resultaters  eventuelle  indvirkning  på 
EFs politik.  Således  bør  visse  F+U-projekter  trods 
begrænsede  midler  tillægges  langt  større  vægt,  end  deres 
andel  i de samlede  F+U-udgifter  lader  formode.  Udval-
get mener,  at der  tidligere  først  og fremmest  er taget 
hensyn  til de  enkelte  F+U-projekters  divergerende 
oinkostningskrav,  hvorefter  de disponible  EF-midler  er 
blevet  fordelt  i et afbalanceret  forhold  mellem  de aner-
kendte  hovedområder;  F+U-midlernes  nuværende  for-
deling  bør  imidlertid  ikke  forhindre  fremtidige  æn-
dringer. 
1.9.1.  Udvalget  mener,  at det ved  fremtidige  afgørelser 
om EFs  F+U-projekter  ikke  mere  er tilstrækkeligt  blot 
at tage  hensyn  til de enkelte  medlemsstaters  offentlige 
8. 3. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 59/21 
F+U-udgifter;  også  de private  virksomheders  F+U-ud-
gifter  bør tages  i betragtning. 
1.10.  Udvalget  mener,  at Kommissionen  inden  det 
nuværende  flerårige  programs  udløb  bør  udforme  lang-
sigtede  retningslinjer  for  FFC  og særligt  redegøre  for, 
om FFC's  F+U-kapacitet  bør  bevares  i det nuværende 
omfang,  eller  om  FFC's  direkte  aktioner  bør  udvides, 
hvilket  Udvalget  foretrækker.  En fælles  F+U-politik  og 
de dertil  nødvendige  fælles  F+U-aktioner  må  på 
længere  sigt  støttes  af egne,  effektive,  videnskabeligt 
anerkendte  forskningscentre.  De  mangfoldige  EF-rele-
vante  opgaver  må  nødvendigvis  indebære  en udvidelse 
af de direkte  aktioner.  En sådan  — eventuel  gradvis  — 
udvidelse  bør  dog  først  foretages  efter  omhyggelig 
udvægelse  af de nye  forskningsopgaver;  disse  skal  ikke 
blot være  EF-relevante,  men  deres  videnskabelige  mål 
bør tillige  være  en spore  for kvalificerede  medarbejdere. 
Det bør  i denne  forbindelse  undersøges,  om også  viden-
skabsmænd  fra ikke-medlemslande  principielt  bør  have 
adgang  til EFs  egne  forskningsanlæg.  Udvalget  går  ind 
herfor,  hvis  dette  kan  bidrage  til internationalt  samar-
bejde  med  specielt  udviklingslandene. 
1.10.1.  Udvalget  mener,  at Kommissionen  inden  FFC's 
kapacitet  udvides  bør  undersøge,  hvorvidt  FFC's  ar-
bejde  kan  udføres  bedre  og mere  økonomisk  af eksiste-
rende  nationale  forskningsanlæg  — for  FFC's  regning; 
man  bør  i denne  forbindelse  ikke  undlade  at overveje  at 
indlemme  de nationale  forskningsanlæg  i FFC. europæiske  organisation  for Molekularbiologi  (EMBO) 
og Den  europæiske  Videnskabssammenslutning  fore-
kommer  tilstrækkelige  lor  øjeblikket.  Udvalget  opfor-
drer imidlertid  Kommissionen  til at udbygge  disse  kon-
takter,  hvis  det viser  sig nødvendigt  for bedre  at kunne 
udnytte  de EF-relevante  F + U-opgaver,  som  varetages  af 
disse  organisationer. 
1.13.  Udvalget  finder  de under  kapitlet  »industriforsk-
ning«  fastsatte  foranstaltninger  principielt  rigtigt  ud-
valgt,  specielt  hvis  de indledes  i løbet  af de kommende 
fire år. Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med  den  primære 
foranstaltning:  Udvikling  af en koncept  til fremme  af 
innovation.  Udvalget  har  tidligere  godkendt  den  måle-
stok og de kriterier,  der  skal  anvendes  ved  tildeling  af 
sådanne  industrirelevante  F+U-arbejder.  Udvalget  anser 
den målestok  og de kriterier,  som  i forslaget  ti] afgørelse 
er anført  for  yderligere  F+U  på industriområdet,  for 
rigtige  og velegnede,  også  selv  om  der  ikke  er tale  om 
små og mellemstore  virksomheder.  Udvalget  forventer, 
at de indhøstede  erfaringer  vil blive  benyttet  til at ud-
vide  de første  programmer.  De  udviklingsfremmende 
foranstaltninger  bør  i givet  fald  komme  bestemte  sekto-
rer til gode  — som  foreslået  af Kommissionen.  1 disse 
tilfælde  bør  midlerne  så vidt  muligt  anvendes  til pilot-
og demonstrationsprojekter,  hvis  resultater  bør  stå  ril 
disposition  for  hele  den  berørte  sektor.  Programmet  til 
udvikling  af industriforskningen  kan  efter  Udvalgets 
opfattelse  kun  gennemføres  effektivt  og med  held,  hvis 
de nødvendige  midler  står  til rådighed.  De  for  tiden 
afsatte  midler  er tilstrækkelige  til at visse  udvalgte  pro-
jekter  kan  anvendes  som  erfaringsgrundlag  for et even-
tuelt  endnu  mere  omfattende  udviklingsprogram. 
1.11.  Udvalget  mener,  at Kommissionen  i retningslin-
jerne  har  medtaget  de rigtige  hovedprogrammer.  Pro-
grammerne  er i alt væsentligt  udformet  efter  kriterier, 
som Udvalget  har  godkendt  for  EF-aktioner.  Hoved-
programmerne  energi,  råstoffer  og miljø  anser  Udvalget 
for at være  af særlig  betydning  og af særlig  presserende 
karakter  for  EF.  Særlig  betydning  tillægger  Udvalget 
endvidere  hovedprogrammet  »samfundsliv«,  som  om-
fatter  enkeltprogrammerne  »socialpolitik«,  »by-  og 
landsplanlægning«,  »medicin«,  »strålingsbeskyttelse« 
og »anvendt  molekular-  og cellebiologi«.  Forskningen 
inden  for  sidstnævnte  område  bør  suppleres  af den 
forskning,  der  udføres  i Den  europæiske  Videnskabs-
sammenslutning  og Den  europæiske  organisation  for 
Molekularbiologi  (EMBO). 1.14.  Det  er Udvalgets  umiddelbare  indtryk,  at den 
fælles  forsknings-  og teknologipolitiske  gennemførelse 
og finansiering  har svaret  til forventningerne,  bade  med 
hensyn  til direkte  og indirekte  aktioner.  Udvalget  anser 
det for vigtigt,  at EF får afgørende  indflydelse  på denne 
F+U,  hvoraf  EF finansierer  indtil  50 %. Udvalget  god-
kender  ikke  blot  arten  og omfanget  af den  finansielle 
deltagelse  i tidligere  iværksatte  projekter,  men  anser  det 
også  for principielt  rigtigt  og rimeligt,  at 40 % og 60 % 
af det  samlede  budget  går  til henholdsvis  direkte  og 
indirekte  aktioner.  Udvalget  rejser  dog  spørgsmålet,  om 
det ikke  skulle  være  muligt,  eller  sågar  nødvendigt,  at 
EF finansierer  over  50 % af de nødvendige  udgifter  ril 
visse  indirekte  aktioner,  såfremt  der er tale  om risikobe-
tonede  pilot-  og demonstrationsprojekter  af særlig  inte-
resse  for EF. 
1.12.  Udvalget  indrømmer  dog,  at de nuværende  (her-
under  også  institutionaliserede)  kontakter  mellem  EF-
organerne  og de selvstændige  europæiske  organisationer 
såsom  Den  europæiske  Rumfartorganisation  (ESA).  Den 1.15.  De  af Kommissionen  for  nylig  anvendte  sam-
ordnede  aktioner  anser  Udvalget  for et lovende  middel 
Nr. C 59/22 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 8. 3. 78 
til at koordinere  national  F+U  på  pragmatisk  vis. 
Samordnede  aktioner  kræver  kun  få midler  og bør  der-
for tages  i anvendelse  i udstrakt  grad  — i det mindste 
på de områder,  hvor  EF har behov  for indirekte  aktio-
ner — og hvor  disse  indirekte  aktioner  ikke  kan  gen-
nemføres  på grund  af utilstrækkelige  finansieringsmu-
ligheder.  Således  bør der efterhånden  anvendes  samord-
nede  aktioner  på alle  de områder,  som  er vigtige  og 
påkrævede  for EF,  som  f.eks.  energi,  råstoffer  og miljø, 
for hvilke  der stadig  er separate  F+U-programmer.  Om 
de samordnede  aktioner  krones  med  held,  afhænger 
efter  Udvalgets  opfattelse  i vid ustrækning  af de rele-
vante  forvaltningskomiteers  medvirken.  EF-organerne 
bør derfor  så godt  de formår  aktivt  bistå  forvaltnings-
komiteerne  med  EF-koordinering. jerne.  F+U,  som  ikke  fører  til resultater,  eller  som  ikke 
kan ventes  at føre  til brugbare  resultater,  bør  indstilles. 
Den stadig  mere  omkostningskrævende  F+U,  såvel  som 
de begrænsede  midler,  nødvendiggør  regelmæssig  resul-
tatkontrol.  Det  er vigtigt,  at resultatkontrollen  foretages 
af uvildige,  sagkyndige  rådgivere  eller  organisationer. 
Udvalget  udtrykker  derfor  tilfredshed  med,  at Kommis-
sionen  vil lægge  særlig  vægt  på dette  spørgsmål. 
Bemærkninger  til »udkast  til Rådets  afgørelse  om 
fremme  af forskningsprojekter  af industriel  betyd-
ning« 
1.16.  EFs  store  antal  rådgivende  udvalg  for F+U  har 
gentagne  gange  ført  til kritiske  bemærkninger.  Det  er 
efter  Udvalgets  mening  uundgåeligt,  at Kommissionen 
lader  sig rådgive  på området.  På den  anden  side  er der 
først  og fremmest  behov  for en analyse  af disse  rådgi-
vende  udvalg,  af deres  sammensætning  og baggrund. 
Udvalget  forbeholder  sig ret til på baggrund  af sådanne 
oplysninger  at undersøge  dette  spørgsmål  særskilt  og i 
detaljer. 
1.17.  Udvalget  anser  EF-deltagelse  i internationalt 
F+U-samarbejde  for absolut  nødvendigt.  Ved  EF-rele-
vante  F+U-programmer  bør  medlemsstaternes  forbin-
delser  med  tredjelande  i stadig  højere  grad  kanaliseres 
over  EF, uden  at der dog  gribes  ind i nationale  partneres 
direkte  forbindelser  med  partnere  i tredjelande.  Udval-
get bifalder  i denne  sammenhæng,  at Kommissionen 
deltager  i fastsættelsen  af de internationale  kriterier  for 
den nukleare  brændselscyklus,  hvorom  der  er truffet 
aftale  i London  med  præsident  Carter. 
1.18.  Efter  Udvalgets  opfattelse  kan  udbredelsen  og 
udnyttelsen  af F+U-resultater  gøres  langt  bedre.  Det  er 
dog utvivlsomt  vanskeligt  at anvende  samme  udbredel-
ses- og udnyttelsesmetode  på samtlige  programmer. 
Medlemsstaternes  erfaringer  med  egne  metoder  og 
midler  til resultatudbredelse  bør  nøje  gennemgås  og 
eventuelt  tages  i anvendelse.  Som  nævnt  i retningslin-
jerne  kan  et rådgivende  udvalg  under  CREST  yde værdi-
fuld bistand. 
1.19.  Periodisk  og systematisk  vurdering  af F+U  er af 
stor betydning  — her  er Udvalget  helt  enig  i retningslin-2.1. Udvalget  godkender  Kommissionens  forslag  under 
forbehold  af følgende  bemærkninger. 
2.2. Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med  initiativet  til 
fremme  af forskningsprojekter  af industriel  betydning. 
Udvalget  ser gerne,  at disse  midler  hovedsageligt  kom-
mer små  og mellemstore  virksomheder  til gode,  idet 
disses  bevarelse  og styrkelse  hører  til EFs  målsætninger. 
Disse  generelle  målsætninger  berettiger  EF til at bidrage 
med visse  målrettede  F+U-udviklingsforanstaltninger. 
Udvalget  anser  de i alt 13 mio  RE,  som  er afsat  til de 
kommende  tre år, for  et ganske  utilstrækkeligt  beløb. 
Da er imidlertid  er tale  om  Kommissionens  første  ini-
tiativ  til fremme  af industriforskningen,  og da der med 
programmet  først  skal  indhøstes  erfaringer,  støtter 
Udvalget  kommissionsforslaget,  selv  om der kun  er afsat 
et relativt  ringe  beløb,  til programmet.  Udvalget  støtter 
også  kommissionsforslaget,  fordi  de foreslåede  udvik-
lingsforanstaltninger  hovedsageligt  skal  komme  små 
og mellemstore  virksomheder  til gode  og således  må 
anses  for en udvidelse  af de generelle  foranstaltninger  til 
styrkelse  af denne  kategori  af virksomheder.  Udvalget 
anser  kommissionsforslaget  for  begyndelsen  til  et 
kommende,  mere  omfattende  udviklingsprogram,  som 
senere  skal  udformes  nærmere. 
2.3. Udvalget  mener,  at visse  af Kommissionens  krite-
rier for tildeling  af midler  vil forfordele  netop  små  og 
mellemstore  virksomheder.  Ifølge  artikel  1 i udkastet  til 
afgørelse  kan  der  således  kun  ydes  bidrag  til EF-virk-
somheder,  hvis  disse  tilstræber  samarbejde  på tværs  af 
grænserne  inden  for Fællesskabets  rammer  eller  allerede 
har indledt  et sådant  samarbejde.  Bortset  fra at teksten 
på visse  sprog  (fransk,  engelsk  og italiensk)  er knap  så 
8. 3. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 59/23 
præcis  som  på andre  (tysk,  nederlandsk  og dansk), 
mener  Udvalget,  at ovennævnte  betingelser  kun  i få til-
fælde  vil kunne  opfyldes  af netop  de tilsigtede  små  og 
mellemstore  virksomheder,  hvilket  formentligt  vil med-
føre en kraftig  begrænsning  i netop  disses  udvikling.  For 
ikke at begrænse  bistandstildelingen  unødigt,  hvilket 
bl.a.  vil  begrænse  foranstaltningens  eksperimentelle 
karakter,  bør  Kommissionen  ved  bistandsdelingen  ikke 
lægge  så megen  vægt  på samarbejdet  på tværs  af græn-
serne,  men  snarere  satse  på, at forskningsresultaterne  på 
visse  vilkår  står  til disposition  for samtlige  virksomhe-
der i EF.  Dette  vil ikke  blot  bevare  foranstaltningens 
fællesskabskarakter,  men  tillige  gøre  den  endnu  mere 
effektiv. 
2.4. Blandt  artikel  2's kriterier  for støttetildeling  anser 
Udvalget  »forbedring  af den  økonomiske  ligevægt  mel-
lem regionerne«  for  lidet  realistisk.  Fordeling  af de få 
midler  mellem  et sandsynligvis  større  antal  små  og mel-
lemstore  virksomheder  vil  næppe  påvirke  balancen 
mellem  de enkelte  regioner.  I øvrigt  er støttekriterierne 
ret bredt  formuleret.  Udvalget  anser  dette  for hensigts-
mæssigt,  da programmets  formål  er at indhøste  erfa-
ringer.  Kommissionen  bør  derfor  være  passende  fleksi-
bel i sin gennemførelse  af programmet. 
Udvalget  er tilfreds  med,  at man  med  disse  kriterier  til-
lige vil forfølge  visse  andre  fælles  F+U-mål.  Udvalget 
mener  derfor,  at såfremt  større  virksomheder  fremlæg-
ger forskningsforslag  som  opfylder  de nævnte  kriterier, 
og som  er af særlig  interesse  for EF,  bør disse  virksom-
heders  størrelse  ikke  bevirke,  at de forfordeles  ved støt-
tetildelingen. 
2.5. Udvalget  påpeger,  at virksomhedernes  inddeling  i 
små,  mellemstore  og større  virksomheder  ikke  sker  efter 
faste  kriterier  i de enkelte  lande,  regioner  og brancher. 
Udvalget  håber,  at Kommissionen  i denne  sammenhæng 
vil optræde  fleksibelt. 2.6. Udvalget  mener,  at det ved  projektudvægelsen  bør 
tilstræbes  kun  at fremme  virksomheder,  hvis  ydeevne  og 
position  på EF-  eller  vørdensmarkedet  kan  fremmes 
gennem  udviklingsforanstaltninger. 
2.7. Efter  Udvalgets  opfattelse  bør  Rådet  i afgørelsen 
fastsætte  hvor  stor  en procentdel  af et projekt,  Kommis-
sionen  er villig  til at finansiere.  Hvis  der  fandtes  en 
finansiel  ramme,  ville  de relevante  virksomheder  bedre 
være  i stand  til at vurdere,  hvilke  påtænkte  projekter 
der kan  ventes  støtte  til,  og således  kun  fremsætte 
anmodninger,  som  kan  forventes  efterkommet. 
3. Bemærkninger  til »forslag  til Rådets  afgørelse  om et 
forskningsprogram  for prognoser  og vurderinger  på 
det videnskabelige  og teknologiske  område« 
3.1. Udvalget  godkender  Kommissionens  forslag.  Ud-
valget  er enig  med  Kommissionen  i, at det er for tidligt 
at oprette  et institut  for langsigtede  prognoser  og tekno-
logivurdering,  således  som  det  henstilles  i rapporten 
» Europa+30«. 
3.2. Udvalget  har  noteret  sig  det  dokument;  hvori 
Kommissionen  redegør  for henstillingerne  i undersøgel-
sen »Europa+30«.  Udvalget  er stort  set enig  i Kommis-
sionens  vurdering.  Udvalget  understreger  specielt,  at 
Kommissionen  til gennemførelse  af den  fælles  politik, 
specielt  F+U-politikken,  har  behov  for  et institut  for 
langsigtede  prognoser  og teknologivurdering;  det  bør 
dog først  overvejes  at oprette  et sådant  institut,  når det 
ikke længere  vil føre  til overlapning  af arbejdet  i EF. 
Efterhånden  som  integrationen  skrider  frem,  er det kun 
naturligt,  at de løbende  undersøgelser  og vurderinger  i 
højere  grad  overføres  til EF. 
3.3. Udvalget  anser  Kommissionens  foreslåede  budget 
for den  første  forsøgsfase  for tilstrækkelig  stor.  Samme 
bemærkning  gælder  det foreslåede  ekstrapersonale  ved 
Kommissionen. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  24. november  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Nr. C 59/24 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 8. 3. 78 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne: 
Pkt. 1.2. 
Efter  »som  kan  udnyttes  langt  bedre  ... « affattes  punktet  således: 
» ... hvis  EF får flere  midler  til rådighed.  Det  ville  ikke  være  tilstrækkeligt  blot  at overføre  en del af 
de nationale  F+U-bevillinger  til EF,  eftersom  disse  bevillinger  endnu  ikke  er tilstrækkeligt  store  i alle 
medlemsstater.  Afdelingen  opfordrer  derfor  Kommissionen  til at undersøge  andre  supplerende  fi-
nansieringsmuligheder  især  i form  af skatter  og/eller  afgifter  bestemt  til dette  formål  samt  eventuelt 
lånoptagelse  på kapitalmarkedet  som  forudsat  i EKSF-traktatens  artikel  49 og på grundlag  EØF-
traktatens  artikel  2.35.« 
Resultatet  af afstemningen 
17 stemte  for,  57 stemte  imod,  og 5 undlod  at stemme. 
Begrundelse 
Efter  en anerkendelse  af, at de i øjeblikket  utilstrækkelige  finansielle  midler  tvinger  Fællesskabet  til at 
underudnytte  sit eget  forsknings-  og udviklingspotentiel,  foreslås  det  i udtalelsens  tekst  som  eneste 
middel  til at rette  op på dette,  at en del af bevillingerne  til F+U  på de nationale  budgetter  overføres  til 
EFs budget. 
Dette  forslag  hviler  på den  fejlagtige  antagelse,  at de nuværende  offentlige  bevillinger  på området  stort 
set er tilstrækkelige,  og at problemet  blot  består  i at fordele  dem  på en anden  måde  mellem  de nationale 
og det fælles  regnskab. 
Tværtimod  er det  nødvendigt  at lade  Fællesskabet  råde  over  større  finanser  til F+U  uden  at reducere 
enkeltstaternes.  Kun  således  vil det være  muligt  at give  Fællesskabets  bestræbelser  på F+U-området  den 
udvikling,  som  blandt  andet  kræves  på baggrund  af energikrisen,  af de økologiske  problemer  og af 
nødvendigheden  af at skabe  nye  arbejdspladser  i de teknologisk  avancerede  sektorer. 
Derfor  bør  Kommissionen  opfordres  til at efterforske  nye  finansieringskilder,  for at der  i det mindste 
kan blive  udsigt  til en løsning  af disse  problemer.