om den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på den 222. samling i Rådet for Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) i forbindelse med den påtænkte vedtagelse af ændring 177 af bilag 1, ændring 47 af bilag 2, ændring 108 af bilag 8, ændring 90 af bilag 10 og et nyt bind VI til bilag 10 til konventionen angående international civil luftfart

I henhold til artikel 38 i Chicagokonventionen skal enhver stat, der finder det umuligt i praksis at overholde en sådan international norm eller fremgangsmåde, eller at bringe sine egne regler eller praksis i fuld overensstemmelse med en sådan international norm eller fremgangsmåde, eller som anser det for nødvendigt at vedtage bestemmelser eller fremgangsmåder, der i visse aspekter afviger fra dem, der er fastsat i den internationale norm, straks meddele ICAO afvigelserne mellem sin egen praksis og den, der er fastsat i den internationale norm.

Efter vedtagelsen af sådanne foranstaltninger skal ICAO-staterne, før foranstaltningerne træder i kraft og bliver retligt bindende, enten meddele, at de ikke godkender foranstaltningerne, meddele afvigelser eller meddele, at de overholder de vedtagne foranstaltninger.

I henhold til artikel 90 i Chicagokonventionen træder ethvert sådant bilag eller enhver ændring af et bilag i kraft tre måneder efter, at bilaget eller ændringen er forelagt de kontraherende ICAO-stater, eller ved udløbet af en sådan længere periode, som ICAO-Rådet måtte fastsætte, medmindre et flertal af de kontraherende ICAO-stater i mellemtiden giver meddelelse om, at de ikke er indforstået hermed.

ICAO-Rådet er et stående ICAO-organ med 36 kontraherende stater som medlemmer, der er valgt af ICAO-Forsamlingen for en periode på tre år. I perioden 2019-2022 er syv EU-medlemsstater repræsenteret i ICAO-Rådet.

Organisationen for International Civil Luftfart er en særorganisation under De Forenede Nationer. Organisationen har til opgave at udarbejde principperne og teknikken for den internationale luftfart og fremme planlægningen og udviklingen af den internationale lufttransport.

Konventionen angående international civil luftfart ("Chicagokonventionen") har til formål at regulere den internationale lufttransport. Chicagokonventionen trådte i kraft den 4. april 1947, hvorved Organisationen for International Civil Luftfart blev oprettet.

ii) den holdning, der skal indtages på Unionens vegne efter ICAO's meddelelse af vedtagelsen af ændring 177 af bilag 1, ændring 47 af bilag 2, ændring 108 af bilag 8, ændring 90 af bilag 10 og det nye bind VI til bilag 10 i de respektive ICAO-skrivelser, hvori de kontraherende stater opfordres til enten at meddele, at de ikke godkender ændringerne, meddele afvigelser eller meddele, at de overholder de vedtagne foranstaltninger.

i) den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på den 222. samling i Rådet for Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) i forbindelse med den påtænkte vedtagelse af ændring 177 af bilag 1 — Personnel Licensing, ændring 47 af bilag 2 — Rules of the Air, ændring 108 af bilag 8 — Airworthiness of Aircraft, ændring 90 af bilag 10 — Aeronautical Telecommunications og et nyt bind VI til bilag 10 til konventionen angående international civil luftfart, og

De ændringer, der oprindeligt blev foreslået i ICAO-skrivelse AN 7/67.1.1-19/52, vedrører kommando- og kontrolforbindelsen (C2 Link) og omfatter teknologineutrale SARPs for C2 Link-procedurer og C2 Link-systemer. C2 Link bruges specifikt til udveksling af oplysninger mellem de to vigtigste fysiske komponenter i RPAS, dvs. kontrolstationen på jorden (RPS) og det fjernstyrede luftfartøj (RPA). C2 Link er derfor den logiske forbindelse, uanset hvordan den skabes rent fysisk, til udveksling af oplysninger mellem RPS og RPA, således at fjernpiloten kan integrere RPAS sikkert i det globale operationelle luftfartsmiljø, navnlig med hensyn til kommunikation, navigation og overvågning. Disse SARPs er de første af to planlagte pakker vedrørende C2-Link.

Som følge af den integrerede karakter af RPAS, kan RPS certificeres som en del af det typecertifikat (TC), der udstedes til indehaveren af RPA TC efter afslutning af RPA-typecertificeringsproceduren. Dette udelukker ikke muligheden for at godkende en RPS særskilt. C2 Link er en yderst vigtig komponent i RPAS og dets luftdygtighedsstatus, og den er derfor inkluderet som en komponent i TC'et.

De ændringer, der oprindeligt blev foreslået i ICAO-skrivelse AN 3/5.12-19/53, vedrører luftdygtigheden af fjernstyrede fastvingede luftfartøjer, fjernstyrede helikoptere og kontrolstationer på jorden (RPS). Disse SARPs blev udviklet med henblik på RPAS, som skal gennemgå typecertificeringsproceduren i overensstemmelse med ICAO-dokument 10019, Manual on Remotely Piloted Aircraft Systems (RPAS), og underbygget af indholdet og antagelserne i ICAO RPAS Concept of Operations (ICAO RPAS-operationskonceptet (CONOPS)).

ICAO-panelet for fjernstyrede luftfartøjssystemer (RPASP) har fået til opgave at udvikle SARPs, manualer og vejledningsmateriale, som skal bane vejen for operation af fjernstyrede luftfartøjer på tværs af de internationale grænser i henhold til instrumentflyvereglerne. Medlemsstaterne er blevet hørt om de foreslåede ændringer ved ICAO-skrivelse AN 7/67.1.1-19/52 og AN 3/5.12-19/53, herunder forslagene til ændring af bilag 8 og 10 til Chicagokonventionen og konsekvensændringerne af bilag 1 og 2 til nævnte konvention. Disse forslag er en del af en række ændringer, som skal foretages i rækkefølge.

tilføje et nyt bind VI til bilag 10 — Communication Systems and Procedures relating to Remotely Piloted Aircraft Systems C2 Link (kommunikationssystemer og procedurer for kommando- og kontrolforbindelsen (C2 Link) til fjernstyrede luftfartøjssystemer)

ændre de gældende SARPs i bilag 8 til Chicagokonventionen ved i del I i bilag 8 at indarbejde specifikke definitioner og udtryk, der anvendes i de normer, der er fastsat i de nye dele dertil, dvs. del VIII, IX og X. Den indeholder også forslag vedrørende del II i bilag 8, der giver et overblik over de generelle procedurer for certificering og fortsat luftdygtighed, som finder anvendelse på fjernstyrede luftfartøjer (RPA).

Et nyt bind VI til bilag 10 vedrørende systemer og procedurer for RPAS C2 Link. (I det følgende benævnt "den påtænkte retsakt").

Ændring 47 af bilag 2 — Rules of the Air, der vedrører krav om luftdygtighedscertificering af fjernstyrede luftfartøjssystemer (RPAS), og som er en konsekvensændring som følge af ændring 108 af bilag 8.

RPASP arbejder i øjeblikket på den anden og mere detaljerede pakke bestående af teknologispecifikke SARPs, der forventes vedtaget i 2022.

Efter EASA's input til ICAO-skrivelse AN 3/5.12-19/53 har mange EU-medlemsstater foreslået, at høringen i form af brevveksling på politisk niveau forlænges som følge af den specifikke ansvarsfordeling mellem operatøren og konstruktøren, indtil der foreligger et udkast til ændring af bilag 6, og de foreslår ligeledes, at vedtagelsen af bilag 6 og bilag 8 gennemføres parallelt, særlig med hensyn til godkendelsen af kontrolstationer på jorden (RPS) og de kontraherende staters ansvar med hensyn til sådanne kontrolstationers vedvarende luftdygtighed. Dette forslag blev ikke accepteret af ICAO, hvilket risikerer at komplicere gennemførelsen af de relevante SARPs i EU-lovgivningen, fordi det er nødvendigt at tage højde for fordelingen af ansvaret for RPS på konstruktøren og operatøren.

De påtænkte ændringer vil kunne få afgørende indflydelse på EU-lovgivningen, nemlig Kommissionens forordning (EU) nr. 748/2012, Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014, Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011, Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012 og potentielt Kommissionens forordning (EU) nr. 452/2014 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/373. Nye SARPs, der fastsættes af ICAO, skal indarbejdes i EU-lovgivningen med henblik at ændre de gældende retsregler, således at der fastsættes bestemmelser for konstruktion, typecertificering og operation af RPAS på tværs af de internationale grænser og over åbent hav.

3.2.Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne

Unionen anerkender behovet for at fastlægge et harmoniseret regelsæt på internationalt plan, der muliggør konstruktion, typecertificering og operation af fjernstyrede luftfartøjer på tværs af de internationale grænser og over åbent hav i henhold til instrumentflyvereglerne. De ændringer, der foreslås i de to ICAO-skrivelser, støtter dette mål.

Den holdning, der foreslås indtaget på Unionens vegne, er at støtte de foreslåede ændringer i deres helhed.

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne, forudsat at ICAO-Rådet vedtager de foreslåede ændringer uden at ændre dem væsentligt, er i svaret på de pågældende ICAO-skrivelser ikke at meddele, at ændringerne ikke godkendes, men at meddele overholdelse af de vedtagne foranstaltninger. Hvis EU-lovgivningen afviger fra de nyligt vedtagne SARPs efter den anvendelsesdato, der påtænkes fastsat for disse SARPs, dvs. den 28. november 2024, bør der gives meddelelse til ICAO om afvigelse fra de pågældende SARPs.

4.Retsgrundlag

4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag

4.1.1.Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen".

Artikel 218, stk. 9, i TEUF finder anvendelse, uanset om Unionen er medlem af organet eller part i aftalen.

Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver".

4.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde

ICAO-Rådet er et organ, der er nedsat ved en aftale, nemlig konventionen angående international civil luftfart ("Chicagokonventionen").

I overensstemmelse med Chicagokonventionens artikel 54 vedtager ICAO-Rådet internationale normer og anbefalede fremgangsmåder, der optages som bilag til Chicagokonventionen. Der er tale om retsakter, der har retsvirkninger. Visse af disse retsakters retsvirkninger kan afhænge af fremsendelsen af meddelelser om afvigelser og af betingelserne for disse meddelelser. Derfor er vedtagelsen af Unionens holdning til sådanne meddelelser omfattet af anvendelsesområdet for artikel 218, stk. 9, i TEUF.

De påtænkte retsakter vil kunne få afgørende indflydelse på EU-lovgivningen, nemlig Kommissionens forordning (EU) nr. 748/2012, Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014, Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011, Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012 og potentielt Kommissionens forordning (EU) nr. 452/2014 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/373. Nye SARPs, der fastsættes af ICAO, skal indarbejdes i EU-lovgivningen med henblik at ændre de gældende retsregler, således at der fastsættes bestemmelser for konstruktion, typecertificering og operation af RPAS på tværs af de internationale grænser og over åbent hav. EU-lovgivningen vil derfor skulle ændres i overensstemmelse hermed.

Det væsentligste formål med de foreslåede ændringer er at fastlægge et harmoniseret regelsæt for konstruktion, typecertificering og operation af fjernstyrede luftfartøjer på tværs af de internationale grænser og over åbent hav i henhold til instrumentflyvereglerne. Unionen har i henhold til artikel 3, stk. 2, i TEUF, ekstern enekompetence på dette område.

Den vedtagne retsakt supplerer eller ændrer ikke den institutionelle ramme for aftalen.

Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF.