KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 04.03.1998 
KOM(1998)147 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
OM UDVIKLINGEN I FORBINDELSERNE MED TYRKIET SIDEN 
TOLDUNIONENS IKRAFTTRÆDEN 

RAPPORT OM UDVIKLINGEN I FORBINDELSERNE MED TYRKIET SIDEN 
TOLDUNIONENS IKRAFTTRÆDEN 
Indledning 
Kommissionen forpligtede sig i efteråret 1995 under Europa-Parlamentets debat om den 
samstemmende udtalelse om toldunionen mellem Tyrkiet og EF til at udsende denne 
rapport. Der er tale om en årsrapport om toldunionens gennemførelse samt om de 
økonomiske og politiske aspekter, herunder demokratiseringsprocessen og 
menneskerettighedssituationen i Tyrkiet. 
I. Toldunionens funktion 
To ar efter toldunionens ikrafttræden er den diagnose, som Kommissionen stillede i sin 
foregående rapport stadig gyldig, 'foldunionen fungerer på tilfredsstillende måde og i 
overensstemmelse med Associeringsrådets afgørelse 1/95 og 2/95, som udgør grundlaget 
for slutfasen i toldunionen. 
Siden oktober 1996 har Tyrkiet fortsat sin indsats for harmonisering af sin lovgivning 
med EF-retten. På konkurrenceområdet oprettede Tyrkiet den 6. marts 1997 en 
konkurrencemyndighed, som fra nu afskal kontrollere, at bestemmelserne i afgørelse 
1/95 anvendes effektivt. Med hensyn til handelspolitikken har Tyrkiet, som har pligt til at 
afpasse sig efter EL\s præferenceordning inden udgangen af 2000, allerede gjort store 
fremskridt. Der blev i løbet af 1997 indgået frihandelsaftaler med Ungarn, Rumænien, 
Litauen, Estland og Tjekkiet. Der er paraferet en aftale med Letland og Slovakiet og 
forhandlingerne fortsætter med Polen, Slovenien og Bulgarien. 
Kommissionen pegede i sin foregående rapport på, at flertallet af problemerne med 
toldunionen skyldtes forskelle mellem henholdsvis Tyrkiets og fællesskabets 
toldpræferencepolitik. Disse problemer burde derfor i vid udstrækning blive løst, når 
harmoniseringen (præferenceaftaler med alle de associerede lande i Central- og 
Østeuropa og Maghreb- og Mashrak-landene og lande, der er omfattet af den generelle 
præferenceordning) er fuldført. 
Desuden blev der i april 1997 på basis af tilsagnene af 6. marts 1995 paraferet en aftale 
om forbedring på et gensidigt grundlag af hver af parternes markedsadgang for 
landbrugsprodukter. Denne aftale skal træde i kraft, når de relevante procedurer en gang 
er afsluttet i de første måneder af 1998. 
Med hensyn til toldunionens funktionsmåde trådte Associeringsrådet sammen den 29. 
april 1997 og stadfæstede Associeringsudvalgets henstillinger vedrørende en række 
verserende handelsspørgsmål (landbrug, konkurrence, automobiler, oprindelsesregler, 
toldkonventioner). På hvert af disse områder nåede de to parter til enighed om, hvilke 
initiativer der skulle tages til at befæste toldunionen. 
Del Blandede Udvalg for 'foldunionen mødtes liere gange og anbefalede gensidigt 
tilfredsstillende løsninger på specifikke problemer. 
Tyrkiet skal arbejde videre med afpasningen af sin lovgivning efter EF-retten. 
Harmoniseringen på toldområdet (overtagelse af EF-toldkodeksen), vedrørende 
konkurrenceområdet (tilpasning til Fællesskabets statsstøtteordning og afskaffelse af 
monopoler), beskyttelse af intellektuel ejendomsret (navnlig lovgivning om farmaceutiske 
patenter inden udgangen af 1998) og standarder og tekniske forskrifter (fuldstændig 
overtagelse af Fællesskabets regelværk inden udgangen af 2000) skal fuldføres. 
I sin meddelelse af 15. juli 1997 til Rådet, og Europa-Parlamentet om den fremtidige 
udvikling af forbindelserne med Tyrkiet fremsatte Kommissionen en række forslag med 
sigte på at støtte fuldførelsen af lovgivningsharmonisering inden for rammerne af 
toldunionen og at udvide denne til service- og landbrugssektoren. I sin meddelelse af 
marts 1998 til Rådet og Europa-Parlamentet forelagde Kommissionen et arbejdsprogram 
for gennemførelse af en europæisk strategi for Tyrkiet. 
Med hensyn til toldunionens økonomiske virkninger er der set i forhold til 
oplysningerne fra 1996 siden toldunionens ikrafttræden sket en kraftig stigning i 
samhandelen mellem fællesskabet og Tyrkiet. Fællesskabets eksport til Tyrkiet er steget 
fra 13 til 18 mia. ECU (en stigning på 36%) og Fællesskabets import fra Tyrkiet fra 9 til 
10 mia. ECU (en stigning på 10%). Fællesskabets handelsoverskud over for Tyrkiet er på 
sin side vokset fra 4 til 8 mia. ECU. Nettostigningen i den tyrkiske import fra 
fællesskabet i 1996 kan tilskrives et øget behov for investeringsgoder til støtte af 
væksten i den tyrkiske økonomi på lang sigt. Importen af forbrugsgoder fra fællesskabet 
er på sin side ifølge de foreliggende oplysninger ikke steget meget. Desuden skal det 
bemærkes, at toldunionens ikrafttræden faldt sammen med en konjunkturbestemt 
forskydning mellem den tyrkiske økonomi (i stærk vækst) og den europæiske økonomi (i 
afmatning), hvilket til en vis grad forklarer Tyrkiets mere beskedne eksportresultater i 
forholdet til fællesskabet. De statistiske oplysninger for de første otte måneder af 1997 
antyder dog, at der er sket et mindre opsving i den tyrkiske eksport til Fællesskabet, men 
Tyrkiets handelsunderskud vil sandsynligvis i 1997 svare til 1996-niveauet. Endelig med 
hensyn til toldunionens virkninger for de tyrkiske virksomheder kan det siges, at disse 
synes at have tilpasset sig ret godt til EF-konkurrencen på det tyrkiske marked. 
II. Andre aspekter af gennemførelsen af aftalen af 6. marts 1995 
Finansielt samarbejde: 
Rådets tilsagn (af 6. marts 1995) som led i det finansielle samarbejde betyder, at der skal 
stilles fem finansieringsinstrumenter til rådighed for Tyrkiet. Kommissionen ser gerne, at 
alle disse instrumenter tages i brug. 
Den særlige budgetstøtte i tilslutning til toldunionen til at hjælpe Tyrkiet med at foretage 
de nødvendige tilpasninger af sin industri er endnu ikke blevet vedtaget af Rådet i mangel 
af enstemmighed. EIB har ikke været i stand til at efterkomme opfordringen fra Rådet om 
at bevilge Tyrkiet lån på op til 750 mio. ECU. 
Fællesskabet har ligeledes forpligtet sig til på visse betingelser at yde Tyrkiet en 
makroøkonomisk bistand. Disse betingelser er endnu ikke opfyldt 
(bctalingsbalancevanskeligheder, program med Den Internationale Valutafond). 
Rådet udstedte MEDA-forordningen i juli 1996. Der blev på dette grundlag disponeret 
over et beløb på 33 mio. ECU til Tyrkiet i 1996 til finansiering af fem programmer for 
samarbejde om SMV'er, erhvervsuddannelse, uddannelse og sundhed. Kommissionen 
har som led i M ED A-programmet for 1997 disponeret over 70,2 mio. ECU. De 35 
udvalgte projekter sigter mod at styrke civilsamfundet og menneskerettighederne i 
Tyrkiet, at fremme små og mellemstore virksomheder og at forbedre levevilkårene for de 
fattigste befolkningsgrupper. 
Som følge af Europa-Parlamentets beslutning af september 1996 har man med MEDA-
programmet ikke kunnet nå det oprindeligt fastsatte budgetmål for 1997. Det har 
desværre af samme grund været umuligt at tlnansiere et projekt for erhvervsuddannelse 
inden for landbruget til fordel for de fattigste befolkningsgrupper i det sydøstlige Tyrkiet. 
Endelig skulle Tyrkiet i henhold til tilsagn fra Rådet have adgang til EIB-lån under den 
nye Middelhavspolitik (1992-96) til finansiering af visse infrastrukturprojekter. Tyrkiet 
har i denne forbindelse opnået et beløb på 340 mio. ECU. 
Udvikling af samarbejdet: 
På grund af situationen omkring det finansielle samarbejde, som er beskrevet ovenfor, 
har Associeringsrådets resolution af 6. marts 1995 om udvikling af samarbejdet ikke 
kunnet gennemføres. 
Den 13. maj 1996 forelagde Kommissionen Rådet og Europa-Parlamentet tre forslag til 
afgørelse om ændring af grundafgørelserne vedrørende programmerne SOCRATES, 
Ungdom for Europa III og LEONARDO med henblik på optagelse af Tyrkiet blandt 
deltagerlandene. Europa-Parlamentet har endnu ikke udtalt sig om disse forslag. 
I sin meddelelse om de fremtidige forbindelser med Tyrkiet af 15. juli 1997 og i sin 
meddelelse af februar 1998 om en europæisk strategi for Tyrkiet anførte Kommissionen, 
at de fleste forslag deri til befæstelse af toldunionen og udvikling af de europæiske­
tyrkiske forbindelser på andre områder ikke kunne gennemføres uden en intervention via 
Fællesskabets budget, i det mindste ikke indledningsvis. 
Kommissionen mener i den forbindelse, at den særlige finansforordning for toldunionen 
bør udstedes så hurtigt som muligt, for at Tyrkiet kan tilpasse sin industrisektor til den 
nye konkurrencesituation, som toldunionen har skabt, sikre en bedre sammenkobling af 
sine infrastrukturer med Unionens og reducere kløften mellem den tyrkiske økonomi og 
Fællesskabets økonomi. 
Det bemærkes desuden i meddelelserne, at det er muligt at bringe MEDA ind i det 
finansielle samarbejde, og at den ønsker, at der skabes de nødvendige betingelser for en 
fuld udnyttelse af dette instrument. 
Politisk dialog: 
I tiden siden forelæggelsen af den foregående rapport har kontakterne udviklet sig på 
forskellige niveauer mellem EU og Tyrkiet. Den daværende premierminister Tansu Ciller 
blev indbudt til Det Europæiske Råds møde i Dublin i december 1996 og til mødet i 
Amsterdam i juni 1997, denne gang i sin egenskab af udenrigsminister. Det Blandede 
Parlamentariske Udvalg trådte sammen i Ankara i april 1997. Der har ligeledes fundet to 
møder sted på trojka-plan (politiske direktører). Tyrkiet har fortsat med at spille en større 
rolle i Euro-Middclhavsproeessen, som led i hvilken der har været afholdt talrige 
multilaterale møder på minister- og embedsmandsplan. 
Associeringsrådet EF/Tyrkiet trådte sammen den 29. april 1997 for at behandle tiere 
spørgsmål. 
Men de møder på ministerplan mellem de europæiske og tyrkiske ansvarlige for 
forskellige sektorer med berøring til toldunionen (handel, indre marked, transport osv.), 
som er omhandlet i Associeringsrådets resolutioner af 1995, har endnu ikke fundet sted. 
Efter Det Europæiske Råds møde i Luxembourg i december 1997 besluttede de tyrkiske 
myndigheder at suspendere den politiske dialog med Den Europæiske Union. 
III. Den økonomiske situation i Tyrkiet 
Som det nævnes i Kommissionens foregående rapport er den tyrkiske økonomi 
ubestrideligt meget dynamisk. Væksten i BNI i 1997 forventes at forblive på et højt 
niveau (6% i 1997 mod 7% i 1996) med slotte i en kraftig intern efterspørgsel og private 
investeringer samt en stærkt eksportorienteret aktivitet. Særlig den tyrkiske private sektor 
har været i stand til at drage fordel af de nye muligheder i landene op til Sortehavet. Den 
har desuden vist en virkelig evne til at tilpasse de hårdere konkurrencevilkår inden for 
toldunionen. 
Hvad angår udenrigsøkonomien har Tyrkiet fortsat et underskud på handelsbalancen, 
men landet burde i 1997 kunne holde underskuddet på de løbende poster på nogenlunde 
samme niveau som i 1996, takket være de store indtægter af turisme og betydelige 
overførsler fra tyrkiske arbejdstagere i udlandet. Valutareserverne befinder sig endvidere 
på et meget tilfredsstillende niveau (ca. 19 mia. USD i december 1997). 
Det største problem er fortsat Tyrkiets vanskeligheder med at få bragt inflationen under 
kontrol, med underskuddet på de offentlige finanser og devaluering. 1 1997 nåede 
inflationen 99% (i forbrugerpriser). Underskuddet på de offentlige finanser forventes at 
udgøre ca. 10% af BNI, navnlig på grund af den offentlige gælds overdrevne belastning 
af statsbudgettet. På denne baggrund fortsatte devalueringen af den tyrkiske valuta i 1997 
(med ca. 60% i forhold til ECU mellem januar og december 1997). 
Det er indtil videre ikke lykkedes Tyrkiet at lægge sig fast på en troværdig økonomisk 
strategi til at styre de offentlige finanser, bremse inflationen og stabilisere valutaen og 
samtidig sikre en bæredygtig økonomisk vækst. En stabilisering på mellemlang sigt 
forudsætter desuden en række strukturreformer (reform af socialsikringssystemet og 
skattesystemet, omstrukturering af offentlige virksomheder og privatisering), som de på 
hinanden følgende tyrkiske regeringer endnu ikke har gennemført. Den nuværende 
regeringskoalition har i forbindelse med 1998-budgettet bebudet en række 
økonomipolitiske mål for dette år, navnlig med hensyn til inflationskontroi og styring af 
de offentlige udgifter, hvilket bør opmuntres. Drøftelserne med Den Internationale 
valutafond er desuden stadig i gang. 
Målet med makroøkonomisk stabilisering er som led i toldunionen ligeledes af 
grundlæggende betydning. Den tyrkiske økonomi tilpasser sig konkurrencen fra den 
europæiske industri inden for rammerne af toldunionen, men den ville drage endnu større 
fordele, hvis den makroøkonomiske situation blev varigt stabiliseret, og hvis der blev 
gennemført de nødvendige strukturreformer. Med toldunionen har Tyrkiet mulighed for 
at modernisere sin økonomi og at afpasse markedsfunktionsreglerne efter Fællesskabets. I 
denne forbindelse skal udenlandske investeringer spille en større rolle. Men sådanne 
investeringer er siden toldunionens ikrafttræden forblevet på et meget lavt niveau under 
det forventede niveau. 
IV. Den politiske situation 
1. Indenrigspolitik 
Koalitionsregeringen mellem (premierminister) Necmettin Erbakans REFAH-parti og 
(vicepremierminister og udenrigsminister) Tansu Cillers DYP-parti, der kom til magten i 
juni 1996, holdt stand et år. Efter flere ugers regeringskrise blev der den 13. juni 1997 
dannet en mindretals koalitionsregering (ANAP og DSP) under ledelse af Mesut Yilmaz 
(ANAP). Den nye regering har ikke alene et flertal i parlamentet og støttes af lederen af 
CHP-partiet Deniz Baykai. 
Regeringens vigtigste lovgivningstiltag har været en forlængelse af den tvungne 
skolegang fra fem til otte år. Lovforslaget, som har mødt kraftig kritik fra islamisk side, 
var genstand for en hidsig debat i det tyrkiske parlament. Loven blev i sidste ende 
vedtaget den 15. august 1997 og har betydet lukning af mange gymnasier af islamisk 
observans på grund af mangel på elever. 
Den 16. januar 1998 besluttede den tyrkiske forfatningsdomstol at opløse REFAH-
partiet, at konfiskere al dets ejendom og at forbyde dets vigtigste ledere at være medlem 
af nogen politisk bevægelse i fem år. Det britiske formandskab afgav den 21. januar 1998 
en erklæring om denne begivenhed på Den Europæiske Unions vegne. Kommissionen 
tilslutter sig denne erklæring. Kommissionen anerkender på den ene side, at beslutningen 
er truffet i overensstemmelse med den tyrkiske forfatning, men den beklager på den 
anden side beslutningen og er bekymret over, hvilke konsekvenser den kan få for den 
demokratiske pluralisme og ytringsfriheden. Kommissionen håber, at Tyrkiet vil bevise, 
at det fortsat tilslutter sig de grundlæggende demokratiske principper. 
2. Situationen i Ægæerhavet 
Situationen i regionen er fortsat spændt. Det irske formandskabs bestræbelser for at 
nærme parterne til hinanden blev genoptaget af det nederlandske formandskab i første 
halvår 1997. Rådet (almindelige anliggender) vedtog den 15. juni 1996 (sammen med 
MEDA-forordningen) en erklæring, hvori det pegede på en række principper (godt 
naboskab, respekt for folkeretten), som forbindelserne mellem EU og Tyrkiet burde 
bygge på. Tyrkiet har redegjort for sin holdning til principperne i denne erklæring i en 
skrivelse af 21. februar 1997 fra vicepremierminister Tansu Ciller til den nederlandske 
udenrigsminister Hans van Mierlo. Denne reaktion har imidlertid ikke bidraget til at løse 
op på situationen. Den vedvarende uoverensstemmelse fortsætter med at påvirke ikke 
blot forbindelserne mellem Grækenland og Tyrkiet men også forbindelserne mellem 
Tyrkiet og EU. 
På Associeringsrådels møde den 29. april 1997 enedes Tyrkiet og Grækenland om at 
nedsætte et vismandsudvalg til at undersøge problemerne i Ægæerhavet. Men på grund af 
uenighed mellem parterne om, hvordan udvalget skal fungere, har det endnu ikke kunnet 
træde sammen. 
I tilslutning til NATO-topmødet i Madrid i juli 1997 enedes Grækenland og Tyrkiet om 
en fælleserklæring, hvori de to lande erklærer sig rede til at etablere gode 
naboskabsforbindelser. Parlerne bekræfter tillige, at de agter i god tro og på fredelig vis 
al bilægge uoverensstemmelserne (som f.eks. i A Ægæerhavet) mellem dem. 
Som nævnt i Agenda 2000 deler Kommissionen det synspunkt, som også blev bragt op 
på mødet i Associeringsrådet EF/Tyrkiel den 29. april 1997, al spændingerne i 
Ægæerhavet kun vil kunne lempes under overholdelse af folkeretten, navnlig ved 
behandling af sagen ved Den Internationale Domstol i Haag. I konklusionerne af Det 
Europæiske Råds møde i Luxembourg den 12. og 13. december 1997 nævnes dette 
princip. 
3. Cypern 
Kommissionen har i Agenda 2000 bekræftet, at forhandlingerne om Cyperns tiltrædelse 
ville blive indledt seks måneder efter afslutningen af regeringskonferencen ifølge den 
tidsplan, som Det Europæiske Råd fastsatte i marts 1995. Kommissionen skønner, at 
tiltrædelsesforhandlingerne ville blive lettet, hvis der blev opnået tilstrækkelige 
fremskridt inden for rammerne af de kontakter, som parterne havde knyttet under FN's 
auspicier. I en erklæring af 22. august 1997 beklagede Kommissionen, at drøftelserne i 
(ilion under FN's auspicier i samme måned ikke have givet noget resultat. 
Kommissionen lægger stor vægt på, at forhandlingerne under FN's auspicier genoptages. 
Kommissionen håber, at der kan findes en formel, som gør det muligt for del tyrkisk­
cypriotiske samfund at deltage i tiltrædelsesprocessen. Det Europæiske Råd anmodede i 
denne sammenhæng på mødet i Luxembourg om, at den cypriotiske regerings 
beredvillighed til at lade repræsentanter for det tyrkisk-cypriotiske samfund deltage i 
delegationen til tiltrædelsesforhandlingerne udmøntede sig i et konkret tiltag. Det 
Europæiske Råd pålagde formandskabet og Kommissionen at optage de nødvendige 
kontakter i denne henseende. Der er flere sådanne kontakter i gang. 
V. Menneskerettighedssituationen 
Det må på grundlag af en analyse af den forløbne periode siden den foregående rapport 
konstateres, at der ikke er sket nogen synderlig udvikling i 
menneskerettighedssituationen og demokratiseringsprocessen i Tyrkiet. Mesut Yilmaz' 
regerings program lægger vægten på kravet om at forbedre 
menneskerettighedssituationen i Tyrkiet. Dette har dog endnu ikke ført til nogen mærkbar 
forbedring af situationen, forfatningsreformen af 1995 er kun til dels slået igennem i den 
tyrkiske lovgivning, selvom en særlig parlamentskommission har fået til opgave at 
forberede arbejdet. Vedtagelsen af loven om varetægtsarrest i marts 1997 er på dette plan 
det eneste væsentlige tiltag fra det tyrkiske parlaments side. 
Den officielle anerkendelse på højeste niveau i Tyrkiet af manglerne ved det tyrkiske 
demokrati og af kravet om at ændre på og fjerne praksis, der er uforenelig med disse 
principper er en positiv udvikling. I sin åbningstale til parlamentet henviste præsident 
Siileyman Demirel til, at Tyrkiet måtte efterleve Københavner-kriterierne. Ministeren 
med ansvar for menneskerettighederne Hikmet Sami Tiirk erkendte også for nylig, at der 
forekommer menneskerettighedskrænkelser i Tyrkiet. Udenrigsminister Cem klagede i en 
avisartikel over krænkelserne af menneskerettighederne og fængslinger på grund af 
meningsytringer. 
Det høje udvalg for koordination af menneskerettighederne (under ledelse af Hikmet 
Sami Tiirk og med deltagelse af repræsentanter for premierministeren, udenrigs-, 
indenrigs-, justits-, undervisnings- og sundhedsministeren), som den foregående regering 
havde nedsat i april 1997, fungerer stadigvæk. Dets opgave er at koordinere og 
kontrollere foranstaltningerne til forbedring af menneskerettighedssituationen; det kan 
tillige forelægge regeringen forslag herom. Repræsentanter for tyrkiske NGO'er indbydes 
med regelmæssige mellemrum til at deltage i udvalgets møder. Det er endnu for tidligt at 
vurdere virkningerne af udvalgets arbejde for demokratiseringsprocessen. 
Kort tid efter, at den nye regering var tiltrådt, blev der den 13. august 1997 stemt om en 
amnesti lov i parlamentet. Dermed blev syv avischefredaktører, der var dømt for 
"separatistisk propaganda og fremme af terrorisme" løsladt. Ved denne lov suspenderes 
disse personers domme på den betingelse, at de ikke recidiverer i de næste tre år. 
Artikel 8 i anti-terroristloven, som blev revideret i en mere liberal retning i 1995, danner 
stadig grundlag for retsforfølgelse af journalister, udgivere eller personer, der udtaler sig 
offentligt, for meningsytringer. Som i den foregående rapport kan man bemærke, at nogle 
artikler i straffeloven (artikel 312 og 315) stadig benyttes til retsforfølgelse af samme art 
som den, der tidligere var baseret på artikel 8. 
I november 1996 oprettede de tyrkiske myndigheder i indenrigsministeriet et kontor til 
efterforskning af forsvundne personer. Dette kontor skal dog endnu bevise sin 
effektivitet. 
Det tyrkiske parlament vedtog den 6. marts 1997 under den foregående regering en lov 
om nedsættelse af perioden for varetægtsarrest. Denne lov er det vigtigste 
lovgivningstiltag på menneskeretlighedsområdet siden offentliggørelsen af den 
foregående rapport. Del markante element i denne lov vedrører rettighederne for 
personer, der er varetægtsarresteret for kollektive forbrydelser (dvs. begået af tre personer 
eller flere), som henhører under statssikkerhedsrådets kompetence (alle forbrydelser mod 
staten, herunder forbrydelser i forbindelse med terrorisme). De tilbageholdte skal stilles 
for retten inden fire dage efter deres tilbageholdelse (i stedet for som tidligere 15 dage) 
med mulighed for en forlængelse indtil syv dage. I de provinser, hvor der hersker 
undtagelsestilstand (seks ud af 80), er perioden nedsat fra 30 dage til højst 10. 
Selvom de nye varetægtsarrestperioder, der er indført med denne nye lov, stadig er 
længere end, hvad der gælder i Den Europæiske Union, har Tyrkiet således nærmet sig de 
europæiske standarder og normer på området. Europarådets europæiske komité til 
forebyggelse af tortur har betegnet denne lov som et vigtigt skridt i den rigtige retning. 
Det bør følges med opmærksomhed, hvordan de nye bestemmelser i loven anvendes i 
praksis. Det er i denne forbindelse vigtigt at bemærke, at adgang til en sagfører nu også 
er sikret personer, der tilbageholdes i forbindelse med en retssag for 
sikkerhedsdomstolene. En person, der er varetægtsarresteret i denne forbindelse, har dog 
ikke adgang til en sagfører straks fra begyndelsen af varetægtsarresten, men først fra det 
øjeblik, hvor en dommer har forlangt en forlængelse af hans tilbageholdelse, dvs. fire 
dage efter varetægtsarresten. 
Som Kommissionen nævner i Agenda 2000 bør Tyrkiet i sin bekæmpelse af terrorisme i 
den sydøstlige del af landet udvise større mådehold, bestræbe sig yderligere på at 
respektere retsstatsprincipperne og menneskerettighederne og søge en civil snarere end en 
militær løsning. Mesul Yilmaz' regering havde ved liere lejligheder bebudet at ville hæve 
undtagelsestilstanden i de sydøstlige provinser. Den 6. oktober 1997 skete dette i tre 
provinser (Batman, Bingol og Bitlis) ud af ni. Undtagelsestilstanden i de resterende 
provinser er blevel forlænget med fire måneder. 
Mesut Yilmaz' koalition har desuden bebudet, at den agter at støtte den socioøkonomiske 
udvikling i denne region. Der er bebudet en række foranstaltninger, som bl.a. skal 
anspore til private investeringer dér, forbedre uddannelsestilbuddene og fremme en 
stigning i landbrugs- og industriproduktionen. Regeringen skal efter sigende også være i 
færd med at udarbejde en lov om decentralisering, hvorefter den centrale kontrol kun 
gælder retsvæsen, sikkerhed, forsvar og udenrigspolitik. Man må afvente disse lovtekster 
for at kunne analysere, hvilken virkning de vil få. 
I den forløbne periode siden den foregående rapport har Kommissionen mærkbart udvidet 
sin finansielle støtte af tyrkiske NGO'er, der arbejder for fremme og forsvar af 
menneskerettighederne i Tyrkiet. Der er således disponeret over mere end 3 mio. ECU 
til finansiering af omkring tredive aktioner. Disse er blevet udvalgt blandt følgende 
prioriterede emner: kvindernes stilling, børns rettigheder og deres beskyttelse, 
information, uddannelse, opgørelse over NGO'erne forvaltningskapacitet og revalidering 
af torturofre. I denne forbindelse har Kommissionen navnlig bevilget et tilskud til Umut 
Foundation, Society for Prevention of Child Abuse and Neglect, Turkish Democracy 
Foundation, World Academy for local government and democracy, Antalyas 
advokatforbund, Helsinki citizen's Assembly (den tyrkiske gren). 
KONKLUSION 
1 Agenda 2000, der blev vedtaget den 15. juli 1997, giver Kommissionen en beskrivelse 
af den økonomiske og politiske situation i Tyrkiet. Af denne analyse i Agenda 2000 
drages der den konklusion, at Den Europæiske Union skal fortsætte med al støtte Tyrkiet 
i dets bestræbelser for at løse sine problemer og knytte tættere bånd med Unionen. 
Associeringsaftalen og toldunionen danner grundlaget for en uddybning af de politiske 
og økonomiske forbindelser mellem parterne, som skal forløbe side om side med 
fremskridt med hensyn til demokratisering i Tyrkiet, med en gradvis etablering af varige, 
gode naboskabsforbindelser mellem Tyrkiet og Grækenland og med en retfærdig og varig 
løsning på Cypern-problemet. 
Det Europæiske Råd erkendte på den ene side, at de politiske og økonomiske betingelser 
for at kunne overveje tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet endnu ikke var til stede, men 
det skønnede, at det var vigtigt at lægge en strategi for at forberede Tyrkiet på tiltrædelse 
ved at nærme landet til Den Europæiske Union på alle områder. Kommissionen blev af 
Det Europæiske Råd opfordret til at forelægge forslag herom. Kommissionen vedtog 
således i marts 1998 en meddelelse om en europæisk strategi for Tyrkiet. 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 147 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 02 06 
Katalognummer : CB-CO-98-150-DA-C 
ISBN 92-78-31939-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg