Miljø og naturressourcer
58. understreger behovet for udvidede EU-bestræbelser for at klare de enorme miljøudfordringer, der
møder mange af de fattige, som ofte er helt er afhængige af naturressourcer for at overleve;
59. bifalder i denne forbindelse Kommissionens løfter —som for længst skulle have været givet —om
at skride fra ord til handling, hvad angår integrering af miljøaspektet, og sætte strategier til fremme af enbæredygtig udvikling øverst på dagsordenen;
Gennemførelse
60. anmoder Kommissionen om at lade sin strategi for Afrika være ledsaget af en detaljeret handlingsplan
for gennemførelsen med en præcis tidsplan og angivelse af de midler og finansielle ressourcer, der skal
mobiliseres (inklusive medlemsstaternes finansielle forpligtelser), angivelse af de forskellige interventions-niveauer (lokalt, nationalt, regionalt og panafrikansk) og disses respektive rolle samt angivelse af en reelfælles overvågningsordning med henblik på evaluering af fremskridt (med inddragelse af Europa-Parlamentetog Den Afrikanske Union);
61. fastslår, at gennemførelsesplanen bør omfatte hele Afrika, herunder også Nordafrika, Afrika syd for
Sahara og Sydafrika, for hvilke der allerede gælder særskilte forordninger og aftaler (Meda-forordningen,
Cotonou-aftalen og —for Sydafrikas vedkommende —aftalen om handel, udvikling og samarbejde og
forordningen om det europæiske program for genopbygning og udvikling), samt de enkelte ansvarsområderi Kommissionen, og opfordrer Kommissionen til at angive, hvordan disse vil blive samordnet og indbyrdestilpasset, så de kan bidrage til gennemførelsen af de målsætninger, der af Den Afrikanske Union opstilles forhele verdensdelen;
62. fastslår, at essensen af de forslag, som er indeholdt i Kommissionens ovennævnte meddelelse, afhæn-
ger af gennemførelsen af de eksisterende nationale og regionale programmer, og beklager, at der ikke idenne sammenhæng er blevet fremsat nye forslag med henblik på en forbedret gennemførelse eller entilpasning af målene og planlægningen af aktionerne og de nye målsætninger, samt at der ikke er stilletforslag om en gennemgang af de eksisterende landestrategidokumenter og de nationale og regionale vej-ledende programmer i forlængelse af dette nye strategidokument og den seneste udvikling i Afrika (navnligoprettelsen af Den Afrikanske Union og dennes institutioner);
63. udtrykker skuffelse over de manglende ambitioner i den foreslåede finansieringsramme, idet Kommis-
sionen kun forestiller sig muligheden af øgede finansielle ressourcer for perioden efter den niende EUF ogikke overvejer muligheden af at gøre brug af gældslettelse som et middel til at mobilisere yderligere finansi-elle ressourcer til millenniumudviklingsmålene;
*
**
64. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes rege-
ringer, Den Afrikanske Union og AVS.
P6_TA(2005)0446
Revision af erklæringen om EU's udviklingspolitik
Europa-Parlamentets beslutning om fælleserklæring fra Rådet, Europa-Parlamentet og Kommis-sionen om Den Europæiske Unions udviklingspolitik »Den europæiske konsensus« (2004/2261(INI))
Europa-Parlamentet ,
— der henviser til meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomi-
ske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om forslag til fælleserklæring fra Rådet, Europa-Parlamentetog Kommissionen om Den Europæiske Unions udviklingspolitik »Den europæiske konsensus«(KOM(2005)0311),
— der henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (CESE 1072/2005),C 280 E/484 DA 18.11.2006 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005
— der henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (CdR 224/2005),
— der henviser til vurderingen af Fællesskabets udviklingspolitik udført af European Centre for Devel-
opment Policy Management, Overseas Development Institute og Instituto Complutense de EstudiosInternacionales (februar 2005),
— der henviser til OECD's komité for udviklingsbistands (DAC's) gennemgang af Fællesskabets udviklings-
samarbejde (2002),
— der henviser til Rom-erklæringen af 25. februar 2003 om harmonisering og Paris-erklæringen af
2. marts 2005 om bistandseffektivisering,
— der henviser til FN's millenniumerklæring af 8. september 2000, der opstiller millenniumudviklings-
målene som det internationale samfunds fælles kriterier til udryddelse af fattigdom,
— der henviser til de på hinanden følgende Human Development-rapporter udarbejdet af FN's udviklings-
program (UNDP),
— der henviser til rapporten fra Millennium Ecosystem Assessment, Living Beyond our Means: Natural
Assets and Human Well-Being (2005),
— der henviser til rapporten fra FN's Konference om Handel og Udvikling (UNCTAD) fra 2002, »De
mindst udviklede lande: Veje ud af fattigdomsfælden«,
— der henviser til sluterklæringer og konklusioner fra internationale konferencer, navnlig den internatio-
nale konference om finansiering af udvikling (Monterrey, 2002), verdenstopmødet om bæredygtigudvikling (Johannesburg, 2002), verdenstopmødet om social udvikling (København, 1995), FN's tredjekonference om de mindst udviklede lande (Bruxelles, 2001), Verdenshandelsorganisationens fjerde Mini-sterkonference (Doha, 2001), den fjerde verdenskvindekonference (Beijing, 1995), den internationalekonference om befolkning og udvikling (ICPD) (Kairo, 1994), FN's Generalforsamlings særlige samlingi 1999 om en evaluering af fremskridtene i forbindelse med opfyldelsen af ICPD-målene (»Kairo + 5«),dokumentet »A World Fit for Children« (New York, maj 2001) og verdensforum for uddannelse (Dakar,2000),
— der henviser til de forpligtelser, som EU har indgået på Barcelona-topmødet forud for Monterrey-kon-
ferencen,
— der henviser til sin beslutning af 1. marts 2001 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-
Parlamentet om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik (
1),
— der henviser til Fællesskabets erklæring om udviklingspolitikken (DPS) vedtaget af Rådet og Kommis-
sionen den 10. november 2000,
— der henviser til konklusionerne fra Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) af
22.-23. november 2004 og 23.-24. maj 2005,
— der henviser til sin beslutning af 12. april 2005 om EU's rolle i forbindelse med gennemførelsen af
millenniumudviklingsmålene (2),
— der henviser til sin beslutning af 8. september 2005 om alvorlige samt forsømte sygdomme i udvik-
lingslandene (3),
— der henviser til Kommissionens rapport af 29. oktober 2004 om millenniumudviklingsmålene
2000-2004 (SEK(2004)1379),
— der henviser til Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomi-
ske og Sociale Udvalg af 12. april 2005 om hurtigere opfyldelse af millenniumudviklingsmålene —Den
Europæiske Unions bidrag (KOM(2005)0132),
(1) EFT C 277 af 1.10.2001, s. 130.
(2) »Vedtagne tekster«, P6_TA(2005)0115.
(3) »Vedtagne tekster«, P6_TA(2005)0341.18.11.2006 DA C 280 E/485 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005
— der henviser til FN's Millennium Project Task Force om investering i udvikling: en praktisk plan for
opnåelse af millenniumudviklingsmålene under ledelse af Prof. Jeffrey Sachs,
— der henviser til de multilaterale miljøaftaler om klimaændringer, nedbrydning af ozonlaget, biodiversitet,
vådområder, ørkendannelse, farligt affald og persistente organiske miljøgifte,
— der henviser til forretningsordenens artikel 45,
— der henviser til betænkning fra Udviklingsudvalget (A6-0319/2005),
Den europæiske konsensus
1. glæder sig over initiativet til en trepartsudtalelse om EU's fælles vision for udviklingsarbejdet; under-
streger, at Parlamentet bør inddrages fuldt ud på lige fod med de andre institutioner gennem en procedure,som ligner den fælles beslutningsprocedure, for at kunne bidrage væsentligt til målene om bedre overens-stemmelse, komplementaritet, kvalitet og effektivitet i forbindelse med udviklingssamarbejdet;
2. glæder sig over forslaget til fælleserklæring og forslår, at det præciseres, at den formelt betragtes som
den bindende ramme for fastlæggelse af den udviklingspolitik, der skal føres af EU og EU's medlemsstaterover for alle udviklingslande i overensstemmelse med den definition, der er fastsat af OECD's udvalg forudviklingsbistand; anmoder endvidere om en præcisering af, hvordan fælleserklæringen vil forholde sig tilinstrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet;
3. beklager, at forslaget ikke indeholder nogen specifikke udtalelser om vurderingen af effektiviteten af og
erfaringerne med EU-bistand samt erklæringen om udviklingspolitikken fra 2000 og dens indvirkning påfællesskabsbistanden;
4. glæder sig over, at der i første del af ovenstående meddelelse gøres et forsøg på at nå til enighed om de
overordnede mål og principper for EU-bistand; opfordrer dog til, at der skabes større klarhed, især medhenblik på at fastsætte prioriteter og forbedre sammenhængen i og samordningen af foranstaltninger indenfor EU's udviklingssamarbejde;
5. glæder sig over, at der i anden del af ovenstående meddelelse gøres et forsøg på at fastsætte retnings-
linjer for gennemførelsen af en udviklingspolitik på fællesskabsniveau; opfordrer endvidere til klart at defi-nere fællesskabsbistandens specifikke rolle på grundlag af en analyse af dens komparative fordel;
6. mener, at den nuværende tilrettelæggelse af fællesskabsbistanden fra Bruxelles, navnlig adskillelsen
mellem dens programmering og dens gennemførelse, ikke er en optimal måde at gennemføre udviklings-politikken på;
7. bemærker, at globaliseringen hidtil har øget forskellen mellem rig og fattig, og mener, at et af udvik-
lingspolitikkens mål for fremtiden bør være en mere afbalanceret udvikling;
Mål og principper
8. understreger, at det overordnede mål for EU's udviklingssamarbejde bør være at mindske og i sidste
ende at udrydde fattigdom inden for rammerne af bæredygtig udvikling; understreger, at begrebet fattigdomhar flere dimensioner —herunder aspekter som menneskets evne til at forbruge og fødevaresikkerhed,
sundhed, uddannelse, rettigheder, muligheder for til at blive hørt, menneskelig sikkerhed, social retfærdighed,
værdighed og et passende arbejde;
9. anerkender, at mindskelse af fattigdom —hvor det første skridt er opfyldelse af millenniumudviklings-
målene —fremme af demokrati og god regeringsførelse og respekt for menneskerettighederne er centrale
mål i forbindelse med udvikling; understreger dog, at det kun kan lykkes at bekæmpe fattigdom, hvis miljøetog naturressourcerne forvaltes på bæredygtig vis, og hvis det tillægges lige så stor værdi at investere imennesker, navnlig unge mennesker og kvinder, først og fremmest sundhed og uddannelse, som at investereC 280 E/486 DA 18.11.2006 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005
i skabelse af velstand —navnlig med henblik på emner som iværksætterånd, videnskab og teknologi, job-
skabelse, respekt for arbejdstagernes rettigheder, kreditmuligheder, ejendomsret og infrastruktur; understre-ger, at styrkelse af kvinders indflydelse og stilling er af central betydning for enhver form for udvikling, og atligestilling mellem kønnene bør være en vigtig del af alle politikstrategier;
10. støtter principperne om egentlige partnerskaber, ansvarlighed og politisk dialog samt en rettigheds-
baseret tilgang til udvikling; understreger vigtigheden af at støtte partnerlandenes forsøg på at forbedre deresstrategioplæg til nedbringelse af fattigdom (PRSP) samt at tildele de nationale parlamenter og civilsamfunds-organisationer en aktiv rolle i denne forbindelse; foreslår, at hovedprincipperne fra Cotonou-partnerskabs-aftalen udvides til alle udviklingslande;
11. understreger civilsamfundets vigtige rolle i udviklingslandene som såvel tjenesteyder som støtte for
demokrati og menneskerettigheder og kræver øget støtte til kompetenceopbygning til ngo'er i partnerlan-dende; anerkender ligeledes det europæiske civilsamfunds rolle og opfordrer i denne forbindelse til en for-enkling af bestemmelserne om projektstøtte, herunder finansiering;
12. understreger, at EU bør fremme demokratisering af internationale institutioner med henblik på at
opnå en bedre varetagelse af udviklingslandenes interesser og styrke demokratiet i alles interesse;
13. glæder sig over, at EU's forslag sigter mod at styrke kontrollen med EU's våbeneksport med henblik
på at sikre, at de våben, der fremstilles i EU, ikke anvendes mod civilbefolkninger, og at de omfatter kon-krete foranstaltninger, der sigter mod at begrænse den ukontrollerede spredning af håndvåben og lettevåben; opfordrer dog også EU til at tage ansvaret for den våbeneksport, der tidligere har fundet sted, ogskærpe og fremskynde minerydnings- og afvæbningsprogrammer i krigshærgede regioner;
Tematisk fokus og prioriteter
14. glæder sig over indsatsen for at skabe større fokus og koncentration uden tab af fleksibilitet; beklager,
at der ikke er en klar prioritering af indsatsområderne, navnlig på EU-plan, og kræver en afklaring medhensyn til udvælgelsen af mål, indsatsområder og prioriteter;
15. gentager, at der bør lægges vægt på fremme af menneskerettighederne ved udarbejdelsen og over-
vågningen af projekter, der er finansieret eller medfinansieret af EU;
16. understreger, at problemstillinger som forebyggelse og behandling af hiv/aids, malaria og tuberkulose
og fremme af retten til seksuel og reproduktiv sundhed, ligestilling mellem kønnene og kvinders rettigheder,
begrænsning af klimaændringer, handelsreformer, konfliktforebyggelse og god regeringsførelse (navnlig
bekæmpelse af korruption) fortjener særlig opmærksomhed, idet andre udviklingstiltag vil være nytteløse,hvis de ikke bliver behandlet;
17. foreslår, at der i fælleserklæringen gives større opmærksomhed til følgende:
— mange lavindkomstlande sakker bagud i forbindelse med opfyldelsen af de sundhedsrelaterede millen-
niumudviklingsmål; de fleste af disse lande har behov for hjælp til at forberede sig på eventuelle sund-hedsmæssige nødsituationer såsom en influenzapandemi; der er ikke tilstrækkelig opmærksomhedomkring sygdomme, der ikke findes medicin mod, eller der forskes for lidt i; den håbløse mangel påmedicinsk personale, navnlig i Afrika syd for Sahara, er et stort problem, som både kræver en systema-tisk tilgang til sundhed og udvikling, hvilket vil give styrkelse af sundhedssystemerne højeste prioritet,og kræver, at der gives øget støtte til sundhedssektoren, samt at der i PRSP'erne gives højeste prioritettil sundhed;
— de nationale parlamenters rolle er afgørende, og derfor er der behov for særlig bistand til styrkelse og
forbedring af de demokratisk valgte parlamenters arbejdsbetingelser med fuld inddragelse af Europa-Parlamentet;18.11.2006 DA C 280 E/487 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005
— bistand fra Fællesskabets støtteordning til infrastrukturer skal være mere afvejet og fokusere mindre på
anlæggelse af veje og i stedet prioritere adgangen til IKT, vand, energi, udvikling af landdistrikter;
— fremme af lighed mellem kønnene og kvinders rettigheder som grundlæggende menneskerettigheder er
ikke kun afgørende i sig selv, men er et spørgsmål om social retfærdighed, ligesom det er afgørende foropfyldelsen af alle millenniumudviklingsmålene og gennemførelsen af Beijing-handlingsplanen, Kairo-handlingsplanen og konventionen om afskaffelse af enhver form for diskrimination mod kvinder; derforer der behov for større fokus på kønsaspektet i alle EU's politikker og foranstaltninger i forbindelsernemed udviklingslandene;
— på grund af den centrale rolle, grundlæggende sundhed og grunduddannelse har, bør medlemsstaternes
og Fællesskabets støtte prioritere det 20/20-princip, der blev fastsat på Verdenstopmødet om socialudvikling;
— uddannelse er en nøgle til udvikling, og børnearbejde er en af de største hindringer for tilstrækkelig
adgang til fuldtidsundervisning; enhver strategi til fremme af uddannelse skal omfatte foranstaltninger tilbekæmpelse af alle former for børnearbejde;
— da hovedparten af den fattige landdistriktbefolkning er afhængig af en traditionel naturaløkonomi, er
den hurtige nedbrydning af skove, jord og havressourcer samt den voksende vandmangel en alvorligtrussel for flere hundrede millioner menneskers eksistens; dette nødvendiggør omfattende programmerfor genskovning, jordbundsbevaring, beskyttelse af havmiljøet og vandforvaltning;
— de nuværende produktions- og forbrugssystemer har medført en øget belastning af miljøet og udgør en
langsigtet trussel mod velfærden i samfundet; fattige mennesker er særligt sårbare over for forringelse afmiljøet;
— udviklingslandende behøver ikke gentage industrilandenes fejltagelser i forbindelse med forurening, for-
udsat der ydes en betydelig øget støtte til investering i ren og effektiv teknologi; understreger betydnin-gen af at begrænse udviklingslandenes afhængighed af fossile brændstoffer ikke mindst på grund afpresset på betalingsbalancerne og dermed på disse landes økonomi;
— flere hundrede millioner fattige mennesker er meget sårbare over for farer som jordskælv, tropiske
storme, oversvømmelser, tsunamier eller alvorlig tørke, og større katastrofer er til fare for udviklingen;understreger, at millenniumudviklingsmålene vil blive svære at opfylde i de fleste lavindkomstlande,
medmindre risikoreduktion i forbindelse med katastrofer, herunder socialforsikringsordninger til kata-
strofer, bliver en integreret del af strategierne for udvikling og mindskelse af fattigdom;
— erkender, at fattigdom, manglende udvikling og skrøbelige stater skaber gunstige betingelser for kon-
flikter og nye trusler for sikkerheden, herunder international kriminalitet og terrorisme, og erkender
desuden, at udvikling ud over opbygningen af institutioner spiller en vigtig rolle i situationer efterkonflikter, fordi den medvirker til at genetablere samfundenes sociale strukturer og fremme fredsska-belse og forsoningsprocesser;
— beskæftigelse er et vigtigt redskab og en vigtig forudsætning for fattigdomsbekæmpelse; adgang til
anstændigt arbejde og respekt for de grundlæggende ILO-konventioner bør derfor prioriteres;
Bistandsregler, økonomiske ressourcer, effektivitet og overensstemmelse
18. påskønner forpligtelsen til at øge budgetterne for bistand inden for EU med henblik på at nå 0,7 % af
bruttonationalindkomsten i 2015; opfordrer til, at der etableres innovative mekanismer og finansiering afudviklingssamarbejde, som f.eks. internationale afgiftsordninger, men understreger samtidig behovet for enbetydelig forbedring af bistandens kvalitet, samt at der er et stort behov for forbedrede målinger af resultaterog tilbagebetaling af bistand; mener desuden, at der bør stilles en række krav for tildeling af fællesskabs-bistand til de fattigste lande og befolkninger;C 280 E/488 DA 18.11.2006 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005
19. opfordrer til, at der tildeles mere udviklingsbistand til lavindkomstlande;
20. mener, at gældslempelsesinitiativet for stærkt gældstyngede fattige lande er særdeles mangelfuldt;
kræver, at gældslettelse styrkes i de lande, der er karakteriseret ved at have ikke-bæredygtig gæld, hvorregeringerne respekterer menneskerettigheder og demokrati og investerer de frigjorte midler på en ansvarligmåde; understreger endvidere, at gældslettelse ikke bør være forbundet med skadelige økonomiske politikkerog skal supplere den statslige udviklingsbistand (ODA);
21. finder det afgørende, at EU og medlemsstaterne yder en større indsats for at spore uretmæssigt til-
delte og fejlagtigt anvendte midler og kræve dem tilbagebetalt, så de kan blive anvendt til deres rette formål;
22. kræver en omstrukturering af Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) eksterne lånemandat, der giver
EIB mulighed for at blive en fuldt ud fungerende udviklingsbank, der gennemfører EU's udviklingsstrategier,så den kan finansiere offentlige investeringer i tjenesteydelser og faciliteter af almen interesse;
23. beklager manglen på overensstemmelse i EU's udviklingspolitik, der fører til høje transaktions-
omkostninger, dobbeltarbejde og komplikationer for partnerlandene; støtter indsatsen for forbedring afkoordinering, harmonisering og gruppering af de måder, hvorpå bidragydere planlægger og leverer bistandsom fastsat i Paris-erklæringen; mener, at der bør ydes en lignende indsats over for mellemindkomstlande;understreger dog, at forslaget til fælleserklæring er alt for uklart med hensyn til gennemførelse;
24. foreslår, at EU på grundlag af partnerlandets ejerskab og udviklingsstrategi arbejder frem mod en
bedre koordinering af EU-medlemsstaternes og Kommissionens udviklingsbistand gennem fælles landestra-tegidokumenter og fælles flerårig programmering —helst med deltagelse af andre større bilaterale og multil-
aterale bidragydere; opfordrer til bedre koordinering og komplementaritet gennem koordinering med part-nerlandenes budgetprocedurer og fattigdomsbekæmpelsesstrategier; foreslår endvidere vedtagelse afprincippet om, at at maksimalt 2-3 EU-bidragydere skal være ledende organer i et givet partnerland, og atder i forbindelse med særlige problemstillinger skal stræbes efter en klar arbejdsdeling;
25. understreger, at EU og medlemsstaterne bør arbejde tæt sammen med internationale organisationer,
der er involveret i udviklingsarbejde såsom FN's fonde, programmer og agenturer, herunder UNDP, Verdens-banken og Den Internationale Valutafond, med henblik på at øge sammenhængen i EU's udviklingspolitikyderligere og forhindre overlapninger i det arbejde, der udføres med hensyn til internationalt fastsatte mål;
26. understreger, at EU bør sigte mod en bedre samordning af medlemsstaternes politikker vedrørende
Verdensbanken og Den Internationale Valutafond;
27. understreger, at Kommissionen ikke skal opfattes som EU's 26. bidragyder; mener i stedet, at fælles-
skabsbistandens merværdi skal identificeres, og at der skal være enighed om den, med særligt fokus påmuligheden for at forbedre samarbejde, komplementaritet og overensstemmelse, niveauet for fællesskabs-bistand, Kommissionens neutrale image, dens arbejde i forbindelse med regeringsførelse, demokrati ogmenneskerettigheder, dens rolle som global aktør, dens mulige rolle som et intellektuelt centralt forum foreuropæisk udviklingspolitik osv.;
28. er enig i, at særlige betingelser for bistand fra bidragydere, der afspejler bidragsydernes traditionelle
økonomiske interesser, sjældent fungerer; understreger dog, at bistand over det almindelige budget som denforetrukne bistandsmekanisme bør undersøges yderligere og kun bør anvendes, når de rette betingelser er tilstede, og effektive kontrolsystemer f.eks. gennem uafhængige udvalg, der overvåges af de nationale parla-menter, er på plads; mener, at Kommissionen og medlemsstaterne, hvor det er muligt, bør bevæge sig fraprojektstøtte til strategier, der omfatter hele sektorer, og derfra videre til direkte budgetstøtte;18.11.2006 DA C 280 E/489 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005
29. opfordrer Kommissionen til over for Parlamentet at redegøre for, hvilke kriterier udviklingslandenes
støttebehov og støttens effektivitet vurderes ud fra, fremlægge statistikker over den støtte, der allerede erblevet ydet, samt udarbejde et kontrolsystem til vurdering af, hvor effektivt støtten er blevet gennemført,med henblik på en yderligere forbedring af disse værktøjer;
30. peger på alvorlige mangler i Kommissionen med hensyn til integration i udviklingspolitikken af
emner som børns rettigheder, kønsaspektet, ligestilling og kvinders rettigheder, handicapaspektet samt mil-jøet; glæder sig over indsatsen for at styrke integrationen i politikkerne, programmeringen, gennemførelsenog evalueringsfasen, og understreger, at hvis situationen skal forbedres, kræver det en betydelig indsats for atuddanne personalet både i Kommissionen og i landene;
31. støtter indsatsen for at skabe en sammenhængende politik, som skal forvaltes på en sådan måde, at
mål og resultater af udviklingspolitikken understøttes af andre politikker i stedet for at blive undermineret afdem; kræver øjeblikkelig handling i forbindelse med EU-politikker, der er særligt undergravende såsomhandel, den fælles landbrugspolitik og fiskeriaftaler; understreger vigtigheden af at gøre udviklingslandene istand til at leve op til EU's normer for sikkerheden, hvad angår fødevarer, produkter og stoffer, således at
disse ikke hindrer adgangen til EU's markeder; kræver desuden, at alle former for eksportstøtte, herunder
skjult støtte i form af eksportkreditter, fødevarehjælp, eksportforetagender, bunden bistand osv. udfasesinden for de næste fem år;
32. bemærker, at de mindst udviklede lande i de seneste tre årtier er blevet nettoimportører af fødevarer,
og at landbrugspolitikken derfor bør ændres, således at der lægges mere vægt på fødevaresikkerhed;
33. understreger, at udviklingspolitik er et af flere værktøjer til at behandle de grundlæggende årsager til
usikkerhedsfaktorer, men at den ikke skal underordnes sikkerhedspolitikken, og at enhver foranstaltninginden for udviklingssamarbejdets rammer skal være i overensstemmelse med OECD/DAC's definition afODA;
34. understreger, at den internationale handelspolitik og de rette handelsbetingelser i udviklingslandene er
af afgørende betydning for udvikling; understreger derfor vigtigheden af en styrkelse af udbudssiden, her-
under kapacitetsopbygning i partnerlandene, for at gøre dem i stand til at omdanne handelsmuligheder tiludviklingsinstrumenter; understreger i denne henseende betydningen af landbrugs- og fødevaresikkerhed ogbetoner de små og mellemstore virksomheders vigtige rolle;
35. mener, at udviklingspolitik bør bygge på en anerkendelse af et lands eller en regions ret til på demo-
kratisk vis at fastlægge sine egne politikker, prioriteter og strategier for at beskytte befolkningens levebrødog sociale, økonomiske og kulturelle rettigheder, og at disse principper bør respekteres af Kommissionen ogmedlemsstaterne;
36. glæder sig over, at man i stigende grad erkender, at det er vigtigt, at markedsåbninger sker gradvist,
og understreger, at dette medfører, at udviklingslandene får ret til at bestemme handelsliberaliseringenshastighed og retninger på baggrund af deres udviklingsmål;
*
**
37. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.C 280 E/490 DA 18.11.2006 Den Europæiske Unions Tidende
Torsdag, den 17. november 2005