Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets forordning (EOEF) om aendring af forordning (EOEF) nr. 2092/91 om oekologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf paa landbrugsprodukter og levnedsmidler (1) (94/C 148/08)

Raadet besluttede den 13. december 1993 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Kenneth J. Gardner til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. marts 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 314. plenarforsamling, af 23. og 24. marts 1994, moedet den 24. marts 1994, med 5 stemmer imod og 3 stemmer hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Generelle bemaerkninger

Dette forslag indeholder bl.a. foelgende aendringer:

- yderligere udsaettelse af forordninger om oekologisk fremstillede animalske produkter,

- gennemfoerelse af maerkningsdirektivet,

- lettere markedsfoering af blandinger med foedevareingredienser, der ikke er oekologisk produceret,

- regler for froe og planteformeringsmateriale,

- stigning i antallet af pesticider, der er tilladt paa EU-niveau.

OESU tilslutter sig dele af forslaget, men kan kun acceptere andre, hvis de aendres som foreslaaet i det foelgende.

2. Saerlige bemaerkninger

2.1. Artikel 1, stk. 1

Hermed udsaettes et forslag om kontrol med oekologisk produktion af animalske produkter i yderligere tre aar uden tilstraekkelig begrundelse.

Det er uacceptabelt, da det haster med at faa bragt orden i sektoren for oekologisk fremstillede animalske produkter. F.eks. saelges der »oekologisk honning« mange steder i EU uden nogen metoder til at sikre, at bierne ikke lever af normale afgroeder, og uden nogen specifikation af fremstillingsteknikkerne.

Der er endvidere en betydelig handel med produkter, der indeholder baade animalske og vegetabilske produkter, f.eks. bagvaerk og »biofrugtyoghurt«. Nationale love kan her komme i modsaetning til hinanden.

Der kan hoejst vaere tale om at acceptere en udsaettelse til udgangen af dette aar, da der ogsaa gaar temmelig lang tid fra forslag til forordning.

Artikel 1, stk. 1, boer derfor affattes saaledes:

»I artikel 1, stk. 2, aendres »1. juli 1992« til »1. november 1994.«

2.2. Artikel 1, stk. 4

Der er behov for en klar definition af ordet »produkt«, der i forslaget anvendes som betegnelse for:

- levnedsmidler,

- uforarbejdede raastoffer og/eller ingredienser af landbrugsoprindelse,

- produkter som goedningsmidler og plantebeskyttelsesmidler, der anvendes i landbruget.

2.3. Artikel 1, stk. 4

Tilsaetningsstoffer, der er tilstede i levnedsmidlet, men ikke laengere opfylder en teknisk funktion, skal ifoelge maerkningsdirektivet 79/112/EOEF ikke deklareres. Smagsfremhaevende stoffer og hjaelpestoffer i foraedlingsprocessen deklareres heller ikke.

Da forbrugeren tror, at oekologisk fremstillede produkter ikke indeholder tilsaetningsstoffer og lignende, boer alle disse stoffer deklareres, hvor de forekommer, selvom det sjaeldent er tilfaeldet.

Den nuvaerende definition af ordet »ingredienser« boer derfor fastholdes.

2.4. Artikel 1, stk. 5

Denne artikel handler om maerkning. Der er to ting, som skal bemaerkes:

2.4.1. Kommissionens forordning (EOEF) nr. 207/93 undtager oekologisk fremstillet vin fra restriktioner med hensyn til tilsaetningsstoffer og lignende og overlader det til medlemsstaterne at lovgive herom. Dette skete naturligvis uden hoering af OESU og Europa-Parlamentet.

OESU oensker ikke paa dette sted at kommentere maerkningsreglerne for almindelig vin. For oekologisk fremstillet vin er det derimod noedvendigt at offentliggoere en EF-liste over tilsaetningsstoffer og en fuldstaendig deklaration af ingredienserne for at undgaa at vildlede forbrugerne.

Dette forslag (eller et separat forslag hurtigst muligt) boer derfor indeholde en liste over tilladte tilsaetningsstoffer i oekologisk fremstillet vin (herunder svovldioxid), og maerkningsdirektivets normale liste over ingredienser boer finde anvendelse paa oekologisk fremstillet vin.

2.4.2. Direktiv 79/112/EOEF fritager ikke-faerdigpakkede levnedsmidler for kravet om ingredienslister osv., og i artikel 12 overlades det til medlemsstaterne at vedtage regler om information af forbrugerne.

I lyset af forbrugernes opfattelse af oekologiske produkter boer Kommissionen kraeve, at medlemsstaterne oplyser forbrugerne om de tilfaelde, hvor oekologiske produkter saelges med tilsaetningsstoffer eller iblandet ikke-oekologiske ingredienser. Denne oplysning kan gives paa salgsstedet, hvilket er kravet for visse ikke-faerdigpakkede levnedsmidler i nogle medlemsstater.

2.5. Artikel 1, stk. 9

Dette stykke aendrer artikel 5, stk. 4, i grundforordningen, som tillader, at 5 % almindelige produkter af landbrugsoprindelse blandes med oekologisk fremstillede produkter, hvis der ikke produceres tilstraekkelige maengder oekologisk materiale i EU. En liste over disse produkter findes i bilag VI, del C.

OESU oensker at fremhaeve to forhold:

a) Listen blev fastlagt i en kommissionsforordning og er aldrig blevet gennemgaaet af OESU eller Europa-Parlamentet. Den indeholder produkter som kokosnoed og paranoed, hvilket er rimeligt. Den rummer imidlertid ogsaa sukker, vegetabilske fedtstoffer, gluten osv., hvilket haemmer EU-producenternes lyst til at fremstille disse oekologiske produkter, da de selvfoelgelig er dyrere end ikke-oekologiske produkter. Endvidere er produkter som honning og maelkepulver, som der endnu ikke er nogen oekologisk standard for, med paa listen. Den boer derfor revideres, helst gennem et aendringsforslag fra Raadet, saa at OESU og Europa-Parlamentet kan komme med deres bidrag.

b) For produkter, som har et afgoerende behov for denne bestemmelse, boer den ogsaa gaelde for dele, der produceres i utilstraekkelig kvalitet eller maengde i EU.

2.6. Artikel 1, stk. 11, litra b)

Et levnedsmiddel, der indeholder:

- Over 95 % oekologisk fremstillede ingredienser, maa nu kaldes et »oekologisk produkt«.

- Indeholder det 50-95 % oekologisk fremstillede ingredienser, maa betegnelsen »oekologisk« kun figurere i ingredienslisten.

I denne artikel indfoeres en ny kategori:

- Et levnedsmiddel, der indeholder 70-95 % oekologisk fremstillede ingredienser, maa kaldes »oekologisk« i deklarationen paa en lige saa ioejnefaldende maade som varebetegnelsen.

Dette er et meget indviklet regelsaet, der er uforstaaeligt for den almindelige forbruger, og som formodentlig vil blive fortolket paa forskellig vis. Det ville vaere bedre at bevare den nuvaerende graense paa 50 %.

For at undgaa at forvirre forbrugeren, boer alle de blandede produkter i 2 og 3 maerkes klart og ioejnefaldende med

saa og saa mange % oekologisk fremstillede ingredienser.

Det goeres bedst i forbindelse med den generelle »kvantitative ingrediensdeklaration« for alle levnedsmidler, som i oejeblikket behandles af Raadet [KOM(91) 536 endelig udg. - CES 1164/92].

2.7. Artikel 1, stk. 16

Heri tillades det, at froe og planteformeringsmateriale anvendes efter de enkelte medlemsstaters valg.

Det staar ikke klart, hvad »planteformeringsmateriale« betyder. Det boer defineres, og teksten boer affattes saaledes:

»froe og planteformeringsmateriale, der ikke er kimplanter.«

Uden denne aendring kunne kimplanter dyrkes konventionelt i starten og derefter plantes ud i oekologisk dyrkede jorder, hvorefter resultatet ville blive kaldt »oekologisk«.

Bortset fra dette vil denne artikel skabe skel mellem medlemsstaterne og medfoere en hel del bureaukrati. Desuden vil der opstaa en tendens til, at den oekologiske produktion tvinges hen til den stat eller region, der har de mest liberale regler.

OESU kan derfor ikke godkende denne artikel.

2.8. Artikel 1, stk. 17

Listen over tilladte pesticider er i oejeblikket meget begraenset, og de maa ikke:

a) komme i direkte kontakt med levnedsmidlet,

b) efterlade nogen pesticidrester.

Med denne artikel forsoeger man at ophaeve begge sikkerhedsklausuler for de i artiklen naevnte produkter. Det sker ikke ud fra objektive kriterier af nogen art, men udelukkende fordi disse pesticider har vaeret anvendt et sted i EU i det oekologiske landbrug.

Derved vildledes forbrugeren, som tror, at oekologiske levnedsmidler ikke indeholder pesticidrester, og det bliver umuligt for myndighederne i den modtagende medlemsstat at haandhaeve bestemmelsen. Kobberoxyklorid er et eksempel paa et saadant produkt. De myndigheder, der skal haandhaeve bestemmelsen, vil ikke vaere i stand til at afgoere, om kobberrester i et oekologisk produkt skyldes anvendelser, der er tilladt eller ej.

Denne aendring er ikke acceptabel og gaar imod hele ideen med oekologisk fremstillede levnedsmidler.

2.9. Artikel 1, stk. 22

Der er en stigende handel med produkter, der praesenteres paa en saadan maade, at forbrugeren ikke kan skelne dem fra de aegte oekologiske produkter.

I grundforordningens artikel 10 defineres maerkningsregler, en EU-angivelse (af at produkterne er omfattet af kontrolordningen for oekologiske produkter) og et symbol. Begge skulle vaere fakultative i foerste omgang. Det var meningen, at Kommissionen skulle have taget denne valgfrihed op til fornyet overvejelse inden den 1. juli 1993. En saadan revision er aldrig blevet offentliggjort.

I den nuvaerende konkurrencesituation boer Kommissionen imidlertid omgaaende goere denne angivelse samt symbolet obligatorisk for alle metoder til markedsfoering af disse produkter.

Dermed ville forordningens anvendelsesomraade ogsaa blive praeciseret, idet det ville staa klart, at kun produkter med kontrolmaerket rent faktisk er oekologiske produkter i forordningens forstand.

2.10. Artikel 1, stk. 22, litra b)

Denne bestemmelse indebaerer, at importerede oekologiske produkter ikke maa baere symbolet. Dette kan ikke accepteres for produkter eller dele af produkter, som bevisligt har vaeret underkastet en kontrolordning, der er anerkendt som svarende til EU's kontrolordning i henhold til proceduren i EOEF 2083/92.

Dette afsnit maa derfor aendres.

2.11. Artikel 1, stk. 27 og 28

Hermed gives Kommissionen yderligere befoejelser til at udstede forordninger. Paa baggrund af erfaringerne med de nuvaerende befoejelser (jf. pkt. 2.4.1 og 2.8) gaar OESU ikke ind for denne udvidelse.

Da en stor del af lovgivningen er uddelegeret, boer Kommissionen endvidere oprette et raadgivende udvalg i lighed med Den Raadgivende Komité for Levnedsmidler, saa at de beroerte parter kan give deres bidrag til Kommissionens forordninger.

Bryssel, den 23. marts 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 326 af 3. 12. 1993, s. 8.