Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS DIREKTIV om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer og om aendring af direktiv 73/239/EOEF og 88/357/EOEF (fjerde motorkoeretoejsforsikringsdirektiv) OM AENDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2

EUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 47, stk. 2, og artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[1],

[1] EFT C 343 af 13.11.1997, s. 11.

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg[2],

[2] EFT C 157 af 25.5.1998, s. 6.

i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 251[3], og

[3] Europa-Parlamentets udtalelse af 16. juli 1998 (EFT C 292 af 21.9.1998, s. 123), Raadets faelles holdning af 21. maj 1999 (EFT C 232 af 13.8.1999, s. 8) og Europa-Parlamentets afgoerelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Der er i oejeblikket forskelle mellem medlemsstaternes love, regler og administrative bestemmelser om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer, og disse forskelle haemmer den frie bevaegelighed for personer og forsikringstjenester.

(2) Disse bestemmelser boer derfor tilnaermes hinanden for at forbedre det indre markeds funktion.

(3) Ved direktiv 72/166/EOEF[4] vedtog Raadet bestemmelser om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse.

[4] EFT L 103 af 2.5.1972, s. 1. Direktivet er senest aendret ved direktiv 84/5/EOEF (EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17).

(4) Ved direktiv 88/357/EOEF[5] vedtog Raadet bestemmelser om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring, og bestemmelser for faktisk at lette den frie udveksling af tjeneste ydelser.

[5] EFT L 172 af 4.7.1988, s. 1. Direktivet er senest aendret ved direktiv 92/49/EOEF (EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1).

(5) Gennem ordningen med bureauer for det groenne forsikringskort sikres der en problemloes afvikling af en skadessag efter et uheld i skadelidtes eget land, selv naar modparten kommer fra et andet europaeisk land.

(6) Ordningen med bureauer for det groenne forsikringskort kan ikke loese alle vanskelig heder for en skadelidt, som maa goere sine krav gaeldende i en anden medlemsstat over for en dér bosiddende modpart og et forsikringsselskab, der har faaet sin administrative godkendelse dér (et fremmed retssystem, et fremmed sprog, en uvant afviklings procedure og en ofte uacceptabelt lang afviklingstid).

(7) Ved beslutning af 26. oktober 1995 om afvikling af skadessager efter faerdselsuheld uden for skadelidtes hjemland[6] tog Europa-Parlamentet et initiativ i medfoer af trakta tens artikel 192, stk. 2, og opfordrede Kommissionen til at afhjaelpe disse problemer ved at fremsaette forslag til et direktiv, som skal vedtages af Europa-Parlamentet og Raadet.

[6] EFT C 308 af 20.11.1995, s. 108

(8) Der er et reelt behov for at udbygge de ordninger, der blev indfoert ved direktiv 72/166/EOEF, 84/5/EOEF[7] og 90/232/EOEF[8], for at sikre en ensartet behandling af personer, der har lidt tab eller skade ved uheld forvoldt af motorkoeretoejer, uanset hvor i Faellesskabet uheldet sker; der er mangler i forbindelse med afviklingen af skade lidtes erstatningskrav efter uheld i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat.

[7] Raadets andet direktiv (84/5/EOEF) af 30. december 1983 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer (EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17). Direktivet er senest aendret ved direktiv 90/232/EOEF (EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33).

[8] Raadets tredje direktiv (90/232/EOEF) af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer (EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33).

(9) Dette indebaerer, at skadelidte skal have mulighed for at rejse krav direkte mod det selskab, hvor skadevolder er forsikret.

(10) En tilfredsstillende loesning paa disse problemer kunne vaere, at skadelidte, der har lidt tab eller skade som foelge af uheld forvoldt af motorkoeretoejer i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, kan fremsaette sit skadeserstatningskrav i sin egen medlemsstat over for en skadebehandlingsrepraesentant, som skadevolders forsikrings selskab har udpeget dér.

(11) Denne loesning ville indebaere, at skade, der er lidt uden for skadelidtes hjemland, kan behandles paa en maade, som skadelidte er fortrolig med.

(12) En saadan ordning med en skadebehandlingsrepraesentant i skadelidtes hjemland ville ikke beroere spoergsmaalet om, hvilken materiel ret der konkret skal anvendes eller om den retslige kompetence.

(13) I forbindelse med indfoerelse af en ordning med en skadebehandlingsrepraesentant er det et logisk supplement at give skadelidte mulighed for at rejse krav direkte mod det paagaeldende selskab, hvilket endvidere vil forbedre retsstillingen for personer, der har lidt tab eller skade som foelge af uheld forvoldt af motorkoeretoejer uden for den medlemsstat, hvor de paagaeldende er bosat.

(14) For at afhjaelpe de paagaeldende mangler boer den medlemsstat, hvor forsikrings selskabet har faaet sin tilladelse til at drive forsikringsvirksomhed, paalaegge selskabet at udpege skadebehandlingsrepraesentanter, der er bosat eller etableret i de andre medlemsstater; en saadan repraesentant skal indsamle alle de noedvendige oplysninger i forbindelse med erstatningskrav som foelge af uheld forvoldt af motorkoeretoejer og, paa forsikringsselskabets vegne og for dettes regning, paa passende maade behandle kravene, herunder udbetale erstatning for forvoldt skade; skadebehandlingsrepraesentanten skal vaere bemyndiget til at repraesentere selskabet over for personer, der har lidt skade som foelge af saadanne uheld, og til at repraesentere selskabet over for nationale myndig heder, herunder, om noedvendigt, repraesentere det ved domstolene, i det omfang dette er foreneligt med den internationale privatrets regler om retternes kompetence.

(15) Skadebehandlingsrepraesentantens virksomhed udgoer ikke et tilstraekkeligt grundlag for at fastslaa domstolskompetence i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, medmindre der er hjemmel herfor i den internationale privatrets regler om retternes kompetence.

(16) Det boer vaere en af betingelserne for at faa adgang til og for fortsat at udoeve forsik ringsvirksomhed i klasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EOEF[9], bortset fra fragtfoererens ansvar, at der udpeges repraesentanter, der er bemyndiget til at behandle skadessager; denne betingelse boer derfor opfyldes ved den administrative tilladelse, der er udstedt af myndighederne i den medlemsstat, hvor forsikrings selskabet har sit hjemsted, som defineret i afsnit II i direktiv 92/49/EOEF[10]; denne betingelse boer ligeledes gaelde selskaber, hvis hjemsted ligger uden for Faellesskabet, men som har faaet tilladelse til at drive forsikringsvirksomhed i en af Faellesskabets medlemsstater; paa dette punkt boer direktiv 73/239/EOEF derfor aendres og suppleres.

[9] Raadets foerste direktiv (73/239/EOEF) af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udoevelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3). Direktivet er senest aendret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).

[10] Raadets direktiv 92/49/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om aendring af direktiv 73/239/EOEF og 88/357/EOEF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1). Direktivet er aendret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).

(17) Ud over at det boer sikres, at forsikringsselskabet har en repraesentant i skadelidtes hjemland, boer skadelidte have sikkerhed for, at sagen behandles hurtigst muligt; de nationale lovgivninger boer derfor indeholde passende effektive og systematiske oekonomiske eller tilsvarende administrative sanktioner - som f.eks. et paabud kombi neret med administrative boeder, regelmaessig rapportering til tilsynsorganer, kontrol paa stedet, offentliggoerelse i den nationale lovtidende og i pressen, suspension af et selskabs aktiviteter (forbud mod at indgaa nye aftaler i et vist tidsrum), udpegelse af en saerlig repraesentant for tilsynsmyndighederne, der skal kontrollere, at forretningerne foeres i overensstemmelse med forsikringslovgivningen, inddragelse af en virksomheds tilladelse, sanktioner over for ledelsen - mod det ansvarlige forsikringsselskab, hvis selskabets repraesentant ikke efterkommer sin pligt til at fremsaette et erstatningstilbud inden for en rimelig frist; dette er ikke til hinder for, at der anvendes enhver anden foranstaltning, isaer i henhold til tilsynslovgivningen, der maatte anses for hensigts maessig; for at forsikringsselskabet kan fremsaette et begrundet tilbud inden for den fastsatte frist, kraeves det dog, at der ikke er uenighed om ansvaret og de lidte tab og skader; det begrundede erstatningstilbud boer vaere skriftligt og indeholde grundlaget for vurderingen af ansvaret og skaden.

(18) Disse sanktioner boer suppleres med en bestemmelse om, at der skal betales renter af det beloeb, som forsikringsselskabet tilbyder i erstatning, eller som en domstol tilkender skadelidte, saafremt tilbuddet ikke er blevet fremsat inden for den fastsatte frist; hvis medlemsstaterne allerede har nationale bestemmelser om renter ved forsinket betaling, kan gennemfoerelsen af en saadan bestemmelse ske ved henvisning hertil.

(19) Personer, der lider tab eller skade som foelge af uheld forvoldt af motorkoeretoejer, har undertiden vanskeligt ved at faa oplyst navnet paa det forsikringsselskab, som har ansvarsforsikret det motorkoeretoej, der er impliceret i et uheld.

(20) Medlemsstaterne boer i disse personers interesse oprette informationskontorer for at sikre, at saadanne oplysninger kan tilvejebringes hurtigt; informationskontorerne skal desuden stille oplysninger til raadighed for skadelidte om skadebehandlingsrepraesen tanter; det er paakraevet, at informationskontorerne samarbejder med hinanden og reagerer hurtigt paa anmodninger om oplysninger fra informationskontorer i andre medlemsstater; det er hensigtsmaessigt at indsamle oplysninger om, hvornaar forsik ringsdaekningen faktisk er ophoert, men ikke om udloebet af policens oprindelige gyldighedsperiode, hvis aftalen er forlaenget stiltiende.

(21) Der boer fastsaettes saerlige bestemmelser vedroerende koeretoejer (f.eks. offentlige eller militaere koeretoejer), som er undtaget fra pligten til at tegne ansvarsforsikring.

(22) Skadelidte kan have en berettiget interesse i at blive underrettet om, hvem der er ejeren eller den saedvanlige foerer eller den registrerede indehaver af koeretoejet, f.eks. hvis der kun kan faas erstatning fra disse personer, fordi koeretoejet ikke er behoerigt forsikret, eller skaden overstiger forsikringssummen; disse oplysninger boer foelgelig ogsaa stilles til raadighed.

(23) Bestemte oplysninger som f.eks. navn og adresse paa ejeren eller den saedvanlige foerer og forsikringspolicens nummer eller koeretoejets registreringsnummer er person oplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af saadanne oplysninger[11]; den behandling af personoplysninger, som naervaerende direktiv indebaerer, boer derfor vaere i overens stemmelse med de nationale foranstaltninger, der er truffet i medfoer af direktiv 95/46/EF; navn og adresse paa den saedvanlige foerer boer kun meddeles, hvis dette har hjemmel i den nationale lovgivning.

[11] EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

(24) Der boer oprettes et erstatningsorgan, som skadelidte kan rette henvendelse til, hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en repraesentant eller forhaler sagen betydeligt, eller hvis forsikringsselskabet ikke kan identificeres, og som skal sikre, at skadelidte faar erstatning; erstatningsorganet boer kun traede ind i sjaeldne konkrete tilfaelde, hvor forsikringsselskabet ikke efterkommer sine forpligtelser til trods for truslerne om sanktioner.

(25) Erstatningsorganet skal kun afgoere erstatningsspoergsmaalet med hensyn til tab eller skade, som skadelidte har lidt, hvis sagen kan bedoemmes objektivt, og organet skal derfor begraense sine aktiviteter til - uden at behandle sagen - at kontrollere, at der er fremsat et erstatningstilbud i overensstemmelse med de fastsatte tidsfrister og proce durer.

(26) Juridiske personer, der i henhold til lov indtraeder i skadelidtes erstatningskrav over for skadevolderen eller dennes forsikringsselskab (f.eks. andre forsikringsselskaber eller organer inden for den sociale sikring) boer ikke have ret til at fremsaette det paagael dende erstatningskrav over for erstatningsorganet.

(27) Erstatningsorganet boer have ret til subrogation i den udstraekning, det har ydet erstat ning til skadelidte; for at goere det lettere at gennemtvinge erstatningsorganets krav mod forsikringsselskabet, hvis dette har undladt at udpege en repraesentant eller forhaler sagen betydeligt, boer organet i skadelidtes hjemland automatisk have ret til refusion med ret til at lade erstatningsorganet i det land, hvor forsikringsselskabet har sit etablerede forretningssted, indtraede i skadelidtes rettigheder; dette organ vil bedre kunne indlede regressoegsmaal mod forsikringsselskabet.

(28) Selv om medlemsstaterne kan tillaegge forelaeggelsen af et erstatningskrav for erstat ningsorganet subsidiaer karakter, boer skadelidte ikke vaere forpligtet til at forelaegge sit erstatningskrav for skadevolderen, inden han forelaegger det for erstatningsorganet; skadelidtes stilling boer i dette tilfaelde mindst vaere den samme, som naar der fore laegges et krav for en garantifond efter artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF.

(29) Denne ordning vil kunne gennemfoeres ved indgaaelse af en aftale mellem de erstat ningsorganer, medlemsstaterne har oprettet eller anerkendt, hvori der fastsaettes bestemmelser om disse organers funktion og forpligtelser samt om fremgangsmaaden ved refusion.

(30) Hvis forsikringsselskabet for et koeretoej ikke kan identificeres, boer det sikres, at den endelige debitor for det beloeb, skadelidte faar udbetalt i erstatning, er garantifonden - som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF - i den medlemsstat, hvor det uforsikrede koeretoej, der har forvoldt uheldet, er hjemmehoerende; hvis koeretoejet er ukendt, skal det sikres, at den endelige debitor er garantifonden - som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF - i den medlemsstat, hvor uheldet er sket -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Anvendelsesomraade

Dette direktiv har som maal at fastsaette saerlige bestemmelser for skadelidte, der er berettiget til erstatning for tab eller skade som foelge af uheld i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, forvoldt af koeretoejer, der er forsikret og hjemmehoerende i en medlemsstat.

Artikel 4 og 6 finder kun anvendelse i tilfaelde af uheld, der er forvoldt af et koeretoej:

(a) som er forsikret gennem et etableret forretningssted i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, og

(b) som er hjemmehoerende i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat.

Artikel 7 finder ligeledes anvendelse paa uheld, der er forvoldt af koeretoejer, der er hjemme hoerende i et tredjeland og omfattet af artikel 6 og 7 i direktiv 72/166/EOEF.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstaas ved:

(a) "forsikringsselskab": et selskab, som har opnaaet administrativ tilladelse i over ensstemmelse med artikel 6 eller artikel 23, stk. 2, i direktiv 73/239/EOEF;

(b) "etableret forretningssted": et forsikringsselskabs vedtaegtsmaessige hjemsted, agentur eller filial, som defineret i artikel 2, litra c), i direktiv 88/357/EOEF;

(c) "koeretoej": et koeretoej som defineret i artikel 1, stk. 1, i direktiv 72/166/EOEF;

(d) "skadelidte": en skadelidt som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 72/166/EOEF;

(e) "den medlemsstat, i hvilken koeretoejet er hjemmehoerende": det omraade, hvor koeretoejet er hjemmehoerende som defineret i artikel 1, stk. 4, i direktiv 72/166/EOEF.

Artikel 3

Direkte krav

Medlemsstaterne sikrer, at skadelidte ved uheld i en anden medlemsstat end den, hvor skade lidte er bosat, kan rejse krav direkte mod det forsikringsselskab, som har ansvarsforsikret skadevolder.

Artikel 4

Repraesentant bemyndiget til at behandle skadessager

1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at ethvert forsik ringsselskab, der daekker risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EOEF, bortset fra fragtfoererens ansvar, udpeger en skadebehandlings repraesentant i alle andre medlemsstater end den, hvor selskabet har faaet sin admini strative tilladelse. Denne repraesentant behandler og afvikler skadessager i forbin delse med uheld i de i artikel 1 omhandlede tilfaelde. Skadebehandlingsrepraesen tanten skal vaere bosat eller etableret i den medlemsstat, hvor han er udpeget.

(a) Valget af skadebehandlingsrepraesentant sker efter forsikringsselskabets skoen. Medlemsstaterne kan ikke saette begraensninger for dette valg.

(b) Skadebehandlingsrepraesentanten kan arbejde for et eller flere forsikrings selskaber.

2. Skadebehandlingsrepraesentanten indsamler i forbindelse med saadanne erstatnings krav alle de oplysninger, der er noedvendige for afvikling af skadessagerne, og tager de noedvendige skridt til at forhandle en afgoerelse heraf. Kravet om udpegelse af en skadebehandlingsrepraesentant afskaerer ikke skadelidte eller skadelidtes forsikrings selskab fra at rejse krav direkte mod skadevolderen eller skadevolderens forsikrings selskab.

3. Skadebehandlingsrepraesentanten skal have tilstraekkelig bemyndigelse og tilstraek kelige sprogkundskaber til at repraesentere forsikringsselskabet over for skadelidte i de i artikel 1 omhandlede tilfaelde samt til fuldt ud at imoedekomme skadelidtes krav. Skadebehandlingsrepraesentanten skal vaere i stand til at behandle sager paa de offi cielle sprog i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat.

4. Medlemsstaterne indfoerer en forpligtelse belagt med passende, effektive og systema tiske oekonomiske eller tilsvarende administrative sanktioner for at sikre, at der senest tre maaneder efter den dato, hvor skadelidte fremsatte sit erstatningskrav enten direkte over for skadevolderens forsikringsselskab eller over for den repraesentant, selskabet har bemyndiget til at behandle skadessager:

(a) af skadevolderens forsikringsselskab eller dets skadebehandlingsrepraesentant fremsaettes et begrundet erstatningstilbud i tilfaelde, hvor ansvaret ikke bestrides, og tabet er opgjort, eller

(b) af det forsikringsselskab, som erstatningskravet er fremsat over for, eller af dettes skadebehandlingsrepraesentant gives et begrundet svar paa de punkter, der er omhandlet i erstatningskravet, hvis ansvaret afvises eller ikke er klart fast lagt, eller hvis skadelidtes tab ikke er endeligt opgjort.

Medlemsstaterne indfoerer bestemmelser med henblik paa at sikre, at der betales renter af det beloeb, som forsikringsselskabet tilbyder i erstatning, eller som en domstol tilkender skadelidte, saafremt tilbuddet ikke er fremsat inden for tre maaneder.

5. Kommissionen rapporterer til Europa-Parlamentet og Raadet om gennemfoerelsen af stk. 4, foerste afsnit, og om bestemmelsens virkning samt om nationale sanktions bestemmelsers overensstemmelse inden den...[12] og forelaegger om noedvendigt forslag.

[12] Fem aar og seks maaneder efter datoen for dette direktivs ikrafttraeden.

6. Udpegelsen af en skadebehandlingsrepraesentant kan ikke i sig selv betragtes som oprettelse af et agentur eller en filial i henhold til artikel 1, litra b), i direktiv 92/49/EOEF, og skadebehandlingsrepraesentanten betragtes ikke som et etableret forretningssted i henhold til artikel 2, litra c), i direktiv 88/357/EOEF eller et forret ningssted i henhold til Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssagerne[13].

[13] EFT C 27 af 26.1.1998, s. 1 (konsolideret udg.).

Artikel 5

Informationskontorer

1. Hver medlemsstat soerger for at oprette eller anerkende et informationskontor, der med henblik paa at give skadelidte mulighed for at soege erstatning skal:

(a) foere et register, som indeholder foelgende oplysninger:

(1) registreringsnumrene paa de motorkoeretoejer, som er hjemmehoerende i den paagaeldende medlemsstat;

(2)

(i) numrene paa de forsikringspolicer, der daekker disse koeretoejer for risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EOEF, bortset fra fragtfoererens ansvar, og saafremt policens gyldighedsperiode er udloebet, ligeledes datoen for forsikrings daekningens ophoer;

(ii) nummeret paa det groenne kort eller paa graenseforsikringspolicen, hvis koeretoejet er daekket af et af disse dokumenter, saafremt koere toejet er undtaget i henhold til artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EOEF;

(3) de forsikringsselskaber, der daekker disse koeretoejer for risici i forsik ringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EOEF, bortset fra fragtfoererens ansvar, og de skadebehandlingsrepraesentanter, som forsik ringsselskaberne har udpeget i henhold til artikel 4, og som er anmeldt til informationskontoret i henhold til denne artikels stk. 2;

(4) en liste over de koeretoejer, der i hver medlemsstat er undtaget fra pligten til at vaere daekket af en ansvarsforsikring, jf. Artikel 4, litra a) og b), i direktiv 72/166/EOEF;

(5) for saa vidt angaar de koeretoejer, der er omhandlet i nr. 4:

(i) navnet paa den myndighed eller det organ, der i overensstemmelse med artikel 4, litra a), andet afsnit, i direktiv 72/166/EOEF er udpeget som ansvarligt for at erstatte skadelidte tabet i de tilfaelde, hvor den procedure, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, foerste led, i direktiv 72/166/EOEF, ikke kan finde anvendelse, hvis koeretoejet er omfattet af undtagelsen i artikel 4, litra a), i direktiv 72/166/EOEF;

(ii) navnet paa det organ, der daekker koeretoejet i den medlemsstat, hvor det er hjemmehoerende, hvis koeretoejet er omfattet af undtagelsen i artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EOEF;

(b) eller koordinere indsamling og formidling af disse oplysninger;

(c) og bistaa berettigede personer med at faa adgang til de i litra a), nr. 1), 2), 3), 4) og 5), naevnte oplysninger.

De i litra a), nr. 1), 2) og 3), omhandlede oplysninger opbevares i et tidsrum af syv aar efter koeretoejets slettelse i registret eller forsikringsaftalens ophoer.

2. Forsikringsselskaber, som er omhandlet i stk. 1, litra a), nr. 3), giver informations kontorerne i alle medlemsstaterne oplysning om navn og adresse paa den skade behandlingsrepraesentant, de har udpeget i den paagaeldende medlemsstat i henhold til artikel 4.

3. Medlemsstaterne sikrer, at skadelidte inden for syv aar efter uheldet har ret til fra informationskontoret i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, eller i den medlemsstat, hvor motorkoeretoejet er hjemmehoerende, eller hvor uheldet fandt sted, uden unoedig forsinkelse[14] at faa foelgende oplysninger:

[14] Europa-Parlamentet foreslog ordet "ufortoevet", men dette boer specificeres naermere i forbindelse med medlemsstaternes gennemfoerelse af bestemmelsen for at undgaa for store forskelle.

(a) forsikringsselskabets navn og adresse;

(b) nummeret paa forsikringspolicen, og

(c) navn og adresse paa forsikringsselskabets skadebehandlingsrepraesentant i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat.

Informationskontorerne skal samarbejde.

4. Informationskontoret oplyser skadelidte om ejerens, den saedvanlige foerers eller den registrerede indehavers navn og adresse, hvis skadelidte har en berettiget interesse i at faa disse oplysninger. For at kunne give saadanne oplysninger henvender kontoret sig navnlig:

(a) til forsikringsselskabet, eller

(b) det centrale register for motorkoeretoejer

Hvis koeretoejet er undtaget i henhold til artikel 4, litra a), i direktiv 72/166/EOEF, meddeler informationskontoret skadelidte navnet paa den myndighed eller det organ, der i henhold til andet afsnit i samme litra i naevnte direktiv er udpeget til at yde de skadelidte erstatning i de tilfaelde, hvor den procedure, der er omtalt i artikel 2, stk. 2, foerste led, i naevnte direktiv, ikke kan finde anvendelse.

Hvis koeretoejet er undtaget i henhold til artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EOEF, meddeler informationskontoret skadelidte navnet paa det organ, der daekker koeretoejet i det land, hvor det er hjemmehoerende.

5. Behandlingen af de personoplysninger, som naevnes i de foregaaende stykker, skal finde sted i overensstemmelse med nationale foranstaltninger truffet i henhold til direktiv 95/46/EF.

Artikel 6

Erstatningsorganer

1. Hver medlemsstat soerger for at oprette eller anerkende et erstatningsorgan, der kan udbetale erstatning til skadelidte i de i artikel 1 omhandlede tilfaelde.

En saadan skadelidt kan indgive erstatningskrav til erstatningsorganet i sin bopaelsmedlemsstat:

(a) hvis forsikringsselskabet eller skadebehandlingsrepraesentanten ikke har givet et begrundet svar paa det fremsatte erstatningskrav inden for en frist paa tre maaneder fra det tidspunkt, hvor skadelidte indgav sit erstatningskrav til det forsikringsselskab, der forsikrer det koeretoej, hvis anvendelse var aarsag til uheldet, eller til dettes skadebehandlingsrepraesentant, eller

(b) hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en skadebehandlingsrepraesentant i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1. De skadelidte kan i saa fald ikke indgive erstatningskrav til erstatnings organet, hvis de har indgivet erstatningskrav direkte til det selskab, der forsikrer det koeretoej, hvis anvendelse var aarsag til uheldet, og har modtaget et begrundet svar senest tre maaneder efter indgivelsen af erstatningskravet.

De skadelidte kan ikke fremsaette erstatningskrav over for erstatningsorganet, hvis de har anlagt soegsmaal direkte mod forsikringsselskabet.

Erstatningsorganet traeder ind senest to maaneder efter, at skadelidte har fremsat sit erstatningskrav over for dette organ, men afslutter behandlingen af sagen, hvis forsikringsselskabet eller skadebehandlingsrepraesentanten efterfoelgende giver et begrundet svar paa erstatningskravet.

Erstatningsorganet underretter oejeblikkelig:

(a) skadevolderens forsikringsselskab eller skadebehandlingsrepraesentanten;

(b) erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor det forsikringsselskab, der har udstedt forsikringspolicen, har sit etablerede forretningssted;

(c) skadevolderen, hvis denne er kendt,

om, at det har modtaget et erstatningskrav fra skadelidte, og at det vil behandle kravet senest to maaneder efter, at skadelidte har fremsat sit erstatningskrav.

Denne bestemmelse griber ikke ind i medlemsstaternes ret til at tillaegge eller undlade at tillaegge erstatningsorganets intervention en subsidiaer karakter samt til at give regler for regresretten mellem dette organ, den eller de for uheldet ansvarlige og andre forsikringsselskaber eller organer inden for den sociale sikring, der skal yde skadelidte erstatning for samme skade. Medlemsstaterne maa imidlertid ikke tillade, at organet goer udbetaling af erstatning betinget af, at skadelidte paa nogen maade godtgoer, at den ansvarlige part er ude af stand til at betale eller naegter at betale.

2. Det erstatningsorgan, som har ydet erstatning til skadelidte i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, kan kraeve refusion af den udbetalte erstatning af erstatnings organet i den medlemsstat, hvor det forsikringsselskab, der har udstedt forsikrings policen, har sit etablerede forretningssted.

Sidstnaevnte organ indtraeder i skadelidtes rettigheder over for skadevolderen eller dennes forsikringsselskab i den udstraekning, erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, har ydet denne erstatning for tabet eller den lidte skade. Hver medlemsstat har pligt til at anerkende en saadan subrogation, der er fastsat af den anden medlemsstat.

3. Bestemmelserne i denne artikel har virkning:

(a) efter at der er indgaaet en aftale mellem de erstatningsorganer, der er oprettet eller anerkendt af medlemsstaterne, om deres funktion og forpligtelser og om fremgangsmaaden ved refusion;

(b) fra den dato, som Kommissionen fastsaetter, efter at den i naert samarbejde med medlemsstaterne har forvisset sig om, at en saadan aftale er indgaaet;

og de finder anvendelse, saa laenge aftalen gaelder.

Kommissionen aflaegger rapport til Europa-Parlamentet og Raadet om gennemfoe relsen af denne artikel og om dens virkning inden den...[15] og fremlaegger om noedven digt forslag.

[15] Fem aar efter datoen for dette direktivs ikrafttraeden.

Artikel 7

Er koeretoejet ukendt, eller er det ikke inden for to maaneder efter uheldet muligt at identificere forsikringsselskabet, kan skadelidte rette en anmodning om erstatning til erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat. Erstatningen ydes i henhold til artikel 1 i direktiv 84/5/EOEF. Erstatningsorganet kan i dette tilfaelde paa samme betingelser som dem, der er fastsat i naervaerende direktivs artikel 6, stk. 2, rejse krav:

(a) hvis forsikringsselskabet ikke kan identificeres: mod garantifonden, jf. Artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF, i den medlemsstat, hvor koeretoejet er hjemmehoerende

(b) hvis der er tale om et ukendt koeretoej: mod garantifonden i den medlemsstat, hvor uheldet er sket

(c) hvis koeretoejet er hjemmehoerende i et tredjeland: mod garantifonden i den medlems stat, hvor uheldet er sket.

Artikel 8

I direktiv 73/239/EOEF foretages foelgende aendringer:

(a) I artikel 8, stk. 1, tilfoejes foelgende litra:

"f) oplyser navn og adresse paa den skadebehandlingsrepraesentant, som er udpeget i enhver anden medlemsstat end den, hvor tilladelsen soeges, hvis de daekkede risici henhoerer under forsikringsklasse 10 i punkt A i bilaget, bortset fra fragtfoererens ansvar."

(b) I artikel 23, stk. 2, tilfoejes foelgende litra:

"h) oplyser navn og adresse paa den skadebehandlingsrepraesentant, som er udpeget i enhver anden medlemsstat end den, hvor tilladelsen soeges, hvis de daekkede risici henhoerer under forsikringsklasse 10 i punkt A i bilaget, bortset fra fragtfoererens ansvar."

Artikel 9

I direktiv 88/357/EOEF foretages foelgende aendring:

I artikel 12a, stk. 4, tilfoejes foelgende afsnit:

"Hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en repraesentant, kan medlemsstaterne godkende, at den skadebehandlingsrepraesentant, der er udpeget i henhold til artikel 4 i direktiv 99/.../EF(*), varetager hvervet som repraesentant udpeget i henhold til dette stykke."

(*) Europa-Parlamentets og Raadet direktiv 99/.../EF af... om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer og om aendring af direktiv 73/239/EOEF og 88/357/EOEF (EFT L...).

Artikel 10

Gennemfoerelse i national ret

1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den...[16] de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.

[16] 24 maaneder efter datoen for dette direktivs ikrafttraeden.

De anvender disse bestemmelser inden den...[17];

[17] 30 maaneder efter datoen for dette direktivs ikrafttraeden.

2. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for henvisningen fastsaettes af medlemsstaterne.

3. Uanset stk. 1 skal medlemsstaterne oprette eller godkende erstatningsorganet i over ensstemmelse med artikel 6, stk. 1, inden den... [18] Hvis erstatningsorganerne ikke har indgaaet en aftale i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, inden den...[19], skal Kommissionen foreslaa passende foranstaltninger, som skal sikre, at bestemmelserne i artikel 6 og 7 faar virkning inden den...[20].

[18] 18 months from the date of entry into force of this Directive.

[19] 24 months from the date of entry into force of this Directive

[20] 30 months from the date of entry into force of this Directive

4. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med traktaten opretholde eller vedtage bestemmelser, som er gunstigere for skadelidte end dem, der kraeves for at efter komme dette direktiv.

5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale rets forskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 11

Ikrafttraeden

Dette direktiv traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 12

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsaetter sanktioner for overtraedelse af de nationale bestemmelser, der udstedes for at gennemfoere dette direktiv, og traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre, at sanktionerne ivaerksaettes. Disse sanktioner skal vaere effektive, staa i et rimeligt forhold til overtraedelsen og have en afskraekkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse bestemmelser inden den...[21] og giver den hurtigst muligt meddelelse om enhver senere aendring.

[21] 24 months from the date of entry into force of this Directive

Artikel 13

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Europa-Parlamentets vegne Paa Raadets vegne

Formand Formand