A4-0171/98

Beslutning om gradvis udformning af en faelles forsvarspolitik for Den Europaeiske Union

Europa-Parlamentet,

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til sin beslutning af 24. marts 1994 om maalsaetninger, instrumenter og procedurer for en faelles sikkerheds- og forsvarspolitik i Den Europaeiske Union ((EFT C 114 af 25.04.1994, s. 20.)),

* der henviser til sin beslutning af 24. februar 1994 om de fremtidige forbindelser mellem Den Europaeiske Union, WEU og Den Atlantiske Alliance ((EFT C 77 af 14.03.1994, s. 17.)),

* der henviser til sin beslutning af 18. maj 1995 om gennemfoerelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (november 1993 - december 1994) ((EFT C 151 af 19.06.1995, s. 223.)),

* der henviser til sin beslutning af 18. juli 1996 om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af den faelles udenrigspolitik (januar - december 1995) ((EFT C 261 af 09.09.1996, s. 154.)),

* der henviser til sin beslutning af 12. juni 1997 om fremskridt, der er gjort ved ivaerksaettelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar-december 1996) ((EFT C 200 af 30.06.1997, s. 148.)),

* der henviser til sin beslutning af 14. juni 1995 om oprettelse af et EU-analysecenter for aktiv forebyggelse af kriser ((EFT C 166 af 03.07.1995, s. 59.)),

* der henviser til sin beslutning af 14. maj 1997 om formuleringen af Den Europaeiske Unions sikkerhedspolitik ((EFT C 167 af 02.06.1997, s. 99.)),

* der henviser til sin beslutning af 15. maj 1997 om meddelelsen fra Kommissionen om »Europas forsvarsrelaterede industri og de udfordringer, den staar over for, et bidrag til indsats paa europaeisk plan« (KOM(96)0010 - C4-0093/96) ((EFT C 167 af 02.06.1997, s. 137.)),

* der henviser til sin beslutning af 19. november 1997 om Amsterdam-traktaten (CONF 4007/97 - C4-0538/97) ((EFT C 371 af 08.12.1997, s. 99.)),

* der henviser til det forslag, som blev fremsat af seks medlemsstater under den seneste regeringskonference, om gradvis at integrere Den Vesteuropaeiske Union i Den Europaeiske Union ((Jf. meddelelse til medlemmerne PE 222.244.)),

* der henviser til traktaten om Den Europaeiske Union som aendret i Amsterdam og til WEU-Raadets erklaering af 22. juli 1997, der er vedfoejet som erklaering nr. 3 i slutakten fra regeringskonferencen, der afsluttedes med undertegningen af Amsterdam-traktaten den 2. oktober 1997,

* der henviser til WEU-Raadets erklaering, der vedtoges den 18. november 1997 i Erfurt,

* der henviser til beslutningerne fra NATO-topmoederne den 3. juni 1996 i Berlin og den 9. juli 1997 i Madrid,

* der henviser til alle relevante dokumenter fra Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE), og isaer til beslutning nr. 5 om retningslinjer for et politisk bindende europaeisk sikkerhedscharter som aftalt paa OSCE's Ministerraad (19. december 1997 i Koebenhavn),

* der henviser til WEU's Parlamentariske Forsamlings henstilling nr. 618 om WEU's placering i den europaeiske sikkerhedsstruktur efter Den Europaeiske Unions og NATO's beslutninger truffet i Amsterdam og Madrid ((Jf. meddelelse til medlemmerne, PE 223.515.)),

* der henviser til WEU's Parlamentariske Forsamlings henstilling nr. 620 om WEU efter Amsterdam: den europaeiske sikkerheds- og forsvarsidentitet og anvendelsen af artikel V i den aendrede Bruxelles-traktat - svar paa Raadets aarsberetning ((Jf. meddelelse til medlemmerne, PE 224.934.)),

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender samt udtalelse fra Budgetudvalget (A4-0171/98),

A. der henviser til, at Amsterdam-traktaten goer indfoerelsen af en faelles forsvarspolitik mere trovaerdig, idet den bekraefter den naere forbindelse, der med Maastricht-traktaten skabtes mellem Den Europaeiske Union og WEU, og aabner mulighed for en gradvis integration af WEU i Den Europaeiske Union, hvis Det Europaeiske Raad traeffer afgoerelse herom,

B. der henviser til, at den gradvise indfoerelse af en faelles forsvarspolitik kun giver mening, hvis dette forsvar har til formaal at understoette en faelles udenrigspolitik for Den Europaeiske Union, en faelles udenrigspolitik, som stadig ikke er tilstraekkelig gennemfoert,

C. der henviser til, at den gradvise udformning af en faelles forsvarspolitik ikke boer staa i vejen for en faelles udenrigspolitik, som ville goere EU i stand til at foere en mere effektiv politik med henblik paa at forebygge og loese globale konflikter,

D. der henviser til, at ifoelge protokollen ad artikel J.7 i Amsterdam-traktaten udarbejder Den Europaeiske Union inden et aar fra denne traktats ikrafttraeden sammen med WEU ordninger for udvidet samarbejde mellem dem for at saette WEU som en integrerende del af Den Europaeiske Unions udvikling ind i en organisatorisk ramme,

E. der henviser til, at de nye finansielle overslag boer tage hoejde for Amsterdam-traktatens bestemmelser (artikel J.18) om, at aktionsudgifter under anden soejle afholdes over Faellesskabets budget bortset fra udgifter til operationer, der har indvirkning paa militaer- eller forsvarsomraadet,

F. der henviser til, at 50-aaret for Bruxelles-traktaten markerer, at de medlemsstater, som oensker det, har mulighed for at udtraede af WEU, saafremt de giver meddelelse herom et aar forud, og samtidig giver anledning til overvejelser over organisationens fremtid, dvs. overvejelser over udviklingen af snaevrere forbindelser mellem Den Europaeiske Union og WEU og WEU's fremtidige integration i Unionen samt over muligheden af at aendre traktaten for at afstemme EU's opgaver efter den aktuelle politiske og strategiske kontekst og efter EU's evne til at udfoere opgaverne,

G. der henviser til, at WEU som en integrerende del af Den Europaeiske Unions udvikling boer tjene som et vigtigt element i den europaeiske sikkerheds- og forsvarsidentitet inden for rammerne af Den Atlantiske Alliance,

H. der henviser til, at FUSP hviler paa forskellige elementer: traditionel diplomatisk udenrigspolitik, udviklingsbistand, handel, fred og konfliktloesning samt nedrustningspolitik og militaer forsvarspolitik, og som derfor understreger, at en faelles forsvarspolitik udgoer et af de midler, der goer det muligt at garantere EU's medlemsstaters og deres indbyggeres sikkerhed og at foere en mere effektiv udenrigspolitik,

I. der henviser til, at ikke alle Den Europaeiske Unions medlemsstater paa nuvaerende tidspunkt er rede til at deltage i udviklingen af en faelles forsvarspolitik, der omfatter en klausul om gensidig bistand magen til den klausul, der findes i WEU- og NATO-traktaterne, og at Den Europaeiske Union med aftalen om i Amsterdam-traktaten at indfoeje Petersberg-opgaverne, som alle medlemsstater har ret til at deltage i, har skabt forudsaetningerne for fredsbevarelse og for intervention i krisesituationer,

J. der henviser til, at det derfor er noedvendigt, at Den Europaeiske Union gaar i gang med oprette en civil europaeisk styrke, der skal have til formaal at gennemfoere fredsbevarende og fredsskabende opgaver,

K. der henviser til, at det fremgaar af artikel J.7 i den reviderede traktat om Den Europaeiske Union og den dertil hoerende protokol, »at Unionens politik« paa forsvarsomraadet »ikke beroerer den saerlige karakter af visse medlemsstaters sikkerheds- og forsvarspolitik«, og at »Den Europaeiske Union sammen med Den Vesteuropaeiske Union udarbejder ordninger for udvidet samarbejde mellem dem«,

L. der understreger, at de sikkerhedsgarantier, som WEU-traktaten rummer for de EU-lande, der er medlemmer af WEU, ikke maa forringes ved WEU-traktatens eventuelle inkorporering i Den Europaeiske Union,

M. der understreger, at Den Europaeiske Union paa en saerdeles betydningsfuld maade bidrager til sikkerhed og en fredelig udvikling i Europa, og at ansoegerlandene boer bemaerke sig, at respekt for menneskerettighederne i de respektive lande og harmoniske forbindelser med nabolandene er forudsaetninger for deres tiltraedelse af EU,

N. der henviser til, at udviklingen af Den Europaeiske Unions sikkerheds- og forsvarspolitik maa bygge paa princippet om, at EU under saerlige omstaendigheder boer kunne handle uafhaengigt for at forsvare sine interesser og vaerdier, idet der tages hensyn til de betingelser og forpligtelser, der knytter sig til medlemskabet af NATO, og som nogle af medlemsstaterne er underlagt, saadan som det er fastlagt i Amsterdam-traktatens artikel J.7, stk. 1,

1. erklaerer, at formaalet med en faelles sikkerheds- og forsvarspolitik er at:

* sikre de faelles vaerdier, grundlaeggende interesser og EU's uafhaengighed og integritet i overensstemmelse med de principper, der er nedfaeldet i FN-charteret,

* styrke EU's sikkerhed paa alle maader, og

* bevare freden og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med de principper, der er nedfaeldet i FN-charteret og slutakten fra Helsinki samt maalsaetningerne i Paris-charteret, herunder maalsaetningerne om de ydre graenser;

2. understreger, at kriseforebyggelse er en integrerende del af udviklingen og udformningen af en faelles sikkerheds- og forsvarspolitik;

3. mener dernaest, at maalet med en faelles forsvarspolitik er at kunne beskytte alle aspekter af Unionens interesser, herunder sikkerheden for livsvigtige forsyninger, hvis de diplomatiske redskaber ikke slaar til;

4. mener endelig, at en faelles forsvarspolitik vil saette Den Europaeiske Union i stand til at bidrage til fred og stabilitet i verden begyndende med de omraader, der er beliggende ved dens lande- og kystgraenser, inden for rammerne af et mandat fra FN eller OSCE;

5. erindrer om, at en organisation som Den Europaeiske Union i henhold til artikel 51 og 52 i FN-pagten har ret til selvforsvar og kollektivt forsvar, og at Unionen paa dette grundlag har ret til gradvis at udforme en faelles forsvarspolitik;

6. understreger, at skabelse og bevarelse af forbindelser praeget af fred og samarbejde ikke blot med nabolandene, men ogsaa paa globalt plan ligeledes er grundlaeggende i forsvarpolitikken;

7. finder det noedvendigt at drage en klar skillelinje mellem sikkerhed og forsvar, idet sikkerhedsbegrebet omfatter Petersberg-opgaverne, mens forsvarsbegrebet omfatter beskyttelse af medlemsstaternes territorium og vitale interesser; stoetter et taettere samarbejde mellem CJTF (Combined Joint Task Forces) paa grundlag af Den Atlantiske Alliances infrastrukturer og midler;

8. bekraefter, at saa laenge WEU ikke er integreret i Den Europaeiske Union, forbliver medlemsstaternes territoriale integritet beskyttet gennem de alliancer, som nogle af dem deltager i, men erindrer samtidig om, at Amsterdam-traktaten har indfoert udtrykkene »Unionens integritet« og »gensidig politisk solidaritet« og en henvisning til Unionens »ydre graenser«, der er begreber, der med uddybningen af den europaeiske opbygning og Den Europaeiske Unions udvidelse boer udvikles hen imod konvergens mellem de to organisationer;

9. konstaterer, at de fleste af Unionens medlemsstaters sikkerhed paa nuvaerende tidspunkt garanteres gennem deres deltagelse i NATO, men paapeger, at Den Europaeiske Unions fremtidige udvidelse med de central- og oesteuropaeiske lande og Cypern ikke noedvendigvis falder sammen med en tilsvarende udvidelse af NATO, saaledes som det fremgaar af beslutningerne fra topmoedet i Madrid, og at presset efter at faa udviklet en faelles forsvarspolitik for Den Europaeiske Union maaske vil stige i takt med, at Den Europaeiske Union udvides;

10. understreger, at Den Europaeiske Unions udvidelse ligeledes paa afgoerende vis vil bidrage til vort kontinents generelle sikkerhed, og betoner i denne forbindelse betydningen af stabilitetspagten i Europa og af den europaeiske konference;

11. bemaerker afgoerelserne fra Det Nordatlantiske Raad i Berlin den 3. juni 1996 med hensyn til anerkendelsen af en europaeisk sikkerheds- og forsvarsidentitet inden for rammerne af Den Atlantiske Alliance og den opnaaede enighed om CJTF-konceptet, der vil goere det muligt for de europaeiske stater at handle inden for rammerne af FUSP eller inden for en bi- eller multilateral ramme samtidig med, at de har adgang til Den Atlantiske Alliances infrastrukturer og midler i tilfaelde, hvor De Forenede Stater ikke oensker at deltage i en aktion;

12. opfordrer de EU-medlemsstater, der ogsaa er medlemmer af NATO, til at soerge for, at de principper, der ligger til grund for CJTF, bliver klarlagt, saa der kan udarbejdes praktiske ordninger som forberedelse af aktioner inden for disse rammer;

13. understreger noedvendigheden af, at medlemsstaterne, om hensigtsmaessigt i samraad med NATO, opnaar stoerre europaeisk kapacitet inden for strategisk luftmobilitet, rumefterretninger og satellitkommunikation for det tilfaelde, at vitale interesser i Europa skulle noedvendiggoere en selvstaendig aktion;

14. understreger betydningen af Det Euro-Atlantiske Partnerskabsraad og dets styrkede program for Partnerskab for Fred, der giver alle Den Europaeiske Unions nuvaerende og fremtidige medlemsstater mulighed for at deltage i aktioner under ledelse af NATO paa lige fod med NATO-medlemmer, som i Bosnien-Hercegovina;

15. mener, at samarbejdet paa vaabenomraadet noedvendigvis maa styrkes, og at omstillingen af de europaeiske forsvarsindustrier, etablering af et aabent indre marked inden for vaabensektoren, fremstilling af militaert udstyr i faellesskab for at opnaa det bedste forhold mellem omkostninger og effektivitet og udformningen af en faelles politik for vaabeneksport udgoer de vaesentlige elementer i en faelles forsvarspolitik; glaeder sig over WEU-Raadets beslutninger fra Erfurt paa dette omraade, som gaar i retning af skabelsen af et europaeisk vaabenagentur som fastsat i Maastricht-traktaten, og haaber, at de eksisterende organer (OAEO og OCCAR) med tiden optages i det saadant agentur;

16. bemaerker, at indfoerelsen af en faelles forsvarspolitik understoettet af en faelles rustningspolitik ikke er i modstrid med maalet om global nedrustning;

17. glaeder sig over de fremskridt, De Femten har gjort med udarbejdelsen af en adfaerdskodeks for vaabeneksport, isaer hvad angaar proceduren om meddelelse af afvisning og fastsaettelse af faelles principper med hensyn til eksport, og opfordrer indtraengende til en hurtig indgaaelse af denne aftale; understreger, at koordineringen af eksportpolitikken vil styrke gennemsigtigheden i medlemsstaternes indsats for at faa indfoert faelles strenge regler for vaabeneksporten og bidrage til at opretholde og udvikle en staerk europaeisk forsvarsindustri ved at fremme et taettere samarbejde mellem de europaeiske industrier;

18. bemaerker, at de styrker, der i oejeblikket er knyttet til WEU (FAWEU), er redskaber, der kan indgaa i en faelles forsvarspolitik;

19. beklager, at hverken i Den Europaeiske Union med brug af artikel J.4, stk. 2, i Maastricht-traktaten eller inden for selve WEU har der kunnet skabes enighed om at indsaette EUROFOR og EUROMARFOR i Albanien, men glaeder sig samtidig over, at operation »Alba« har haft deltagelse af WEU's fire medlemskategorier under ledelse af Italien, hvilket viser, at europaeerne har kapacitet til at gennemfoere begraensede selvstaendige militaere aktioner;

20. foreslaar som led i den gradvise udvikling af en faelles forsvarspolitik for Den Europaeiske Union en raekke konkrete foranstaltninger, der, naar tiden er inde, vil lette WEU's integration i Den Europaeiske Union og goere det muligt for hver enkelt stat at deltage deri;

21. opfordrer kraftigt EU til uden toeven af anvende bestemmelserne i Amsterdam-traktaten, ifoelge hvilke den paatager sig det politiske ansvar ved at udstikke retningslinjer for beslutninger og aktioner, der gennemfoeres inden for rammerne af FUSP, mens WEU udtrykkeligt har til opgave at gennemfoere disse beslutninger paa det militaere plan;

22. opfordrer til, at observatoerlandene faar mulighed for at deltage i andre opgaver af militaer art (herunder forsvarsopgaver) end Petersberg-opgaverne paa samme vilkaar som for disse opgaver;

23. slaar til lyd for udvikling af taettere forbindelser mellem Den Europaeiske Union og WEU gennem:

* udveksling af informationer og dokumenter mellem de to organisationer

* oprettelse af en interparlamentarisk delegation i Europa-Parlamentet, der skal varetage forbindelserne med WEU's Parlamentariske Forsamling, hvilket vil kunne:

i) muliggoere udviklingen af regelmaessige arbejdsforbindelser mellem de to forsamlinger med henblik paa faelles behandling af de noedvendige betingelser for gennemfoerelse af den faelles forsvarspolitik, som fremgaar af artikel J.7, stk. 1 i Amsterdam-traktaten;

ii) bidrage til at forbedre den gensidige orientering mellem de to forsamlinger

iii) goere det muligt for dem begge bedre at udoeve de demokratiske kontrolbefoejelser, de er tilkendt i de respektive traktater, saa laenge WEU fortsaetter med sin selvstaendige eksistens;

24. anbefaler, at enheden »Sikkerhedsaspekter« under Kommissionens GD IA, der beskaeftiger sig med sikkerheds- og forsvarsanliggender, styrkes kraftigt for at afspejle disse sagers oegede betydning i Amsterdam-traktaten, og at den placeres under ledelse af kommissaeren med ansvar for FUSP; kraever, at denne og tjenestemaend ved Kommissionen samt repraesentanter fra Raadet og WEU faar saede i Planlaegningsenheden for Politiske Anliggender og Hurtig Varsling, for at denne enhed kan vaere til gavn for EU;

25. opfordrer Planlaegningsenheden for Politiske Anliggender og Hurtig Varsling til at udarbejde en hvidbog om EU's forsvar og fredsbevarende operationer, som skal forelaegges Det Europaeiske Raad til godkendelse;

26. er af den opfattelse, at en saadan hvidbog, som bl.a. skal definere de faelles forsvarsinteresser, vil goere det muligt gradvist at harmonisere medlemsstaternes forsvarsdoktriner og herigennem lette udviklingen af faelles vaabenprogrammer og dermed bidrage til at styrke det indre sammenhold i Den Europaeiske Union og Unionens rolle paa den internationale scene;

27. anmoder dernaest om, at der paa EU-raadsplan fastsaettes raadsmoeder for forsvarsministrene med henblik paa behandling af saerlige spoergsmaal under anden eller i givet fald foerste soejle, saasom omstrukturering af den europaeiske vaabenindustri og vaabeneksport;

28. anmoder desuden om, at der i EU-regi afholdes faelles raadsmoeder for udenrigs- og forsvarsministrene mindst to gange om aaret, og hvis der under Den Europaeiske Unions aktioner bliver behov for stoette fra vaebnede styrker f.eks. i forbindelse med Petersberg-opgaver, hvilket vil goere det muligt bedre at sikre overensstemmelse mellem de beslutninger om en aktions politiske sigte, der traeffes i Den Europaeiske Union, og WEU's gennemfoerelse af den;

29. foreslaar, at der afholdes regelmaessige moeder mellem Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender og NATO's og WEU's generalsekretaerer samt WEU's og i givet fald OSCE's formandskab, saaledes at Europa-Parlamentet kan faa bedre orientering om aktiviteterne i de europaeiske sikkerhedsorganisationer;

30. anbefaler i oevrigt, at Raadets formandskab fra den 1. januar 1999, naar Den Europaeiske Unions og WEU's formandskaber harmoniseres, aflaegger beretning i plenarforsamlingen om aktiviteterne baade i Den Europaeiske Union og i WEU paa en saadan maade, at konvergensen mellem de to organisationer understreges;

31. bemaerker, at oprettelsen af en enhed for politisk planlaegning og hurtig varsling med deltagelse af WEU boer kunne lette WEU's fulde samarbejde med EU, og opfordrer indtraengende til, at WEU stiller alle de midler, den raader over (planlaegningscelle, situationscenter og satellitcenter), til denne enheds disposition;

32. bemaerker, at de kriser, der hidtil har udviklet sig i Europa (Bosnien, Albanien), har noedvendiggjort indsaettelse af politistyrker; mener derfor, at medlemsstaterne boer have passende kvalificeret personel til raadighed til hurtigt indsaettelse; foreslaar, at saadanne operationer koordineres og organiseres med bistand fra WEU;

33. foreslaar endvidere, at denne beskedne politimaessige planlaegningsenhed, der skal have begraenset stoerrelse, skal underlaegges foelgende principper:

a) beslutning om at indsaette enheden traeffes som foelge af dens forbindelse til medlemsstaternes rets- og politivaesener af Den Europaeiske Union,

b) EU kan paalaegge WEU at definere de operationelle vilkaar for indsaettelsen,

c) enheden kan om noedvendigt udvides med yderligere enheder, som udsendes af medlemsstaterne,

d) enheden holder sig loebende i forbindelse med medlemsstaternes politistyrker (og gendarmeriet, hvor saadanne enheder findes) med henblik paa at udvikle harmoniserede indsatsprocedurer; den uddanner og leder de lokale politistyrker som led i den operationelle indsats;

34. bekraefter, at den fremtidige faelles forsvarspolitik ikke er rettet mod nogen bestemt, og at den foelgelig kan anvendes som et samarbejdsredskab for FUSP;

35. anmoder om, at der inden for rammerne af den politiske dialog paa hoejt niveau, der er fastsat i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Den Europaeiske Union og Rusland, droeftes sikkerhedsspoergsmaal mellem de to parter, og anbefaler at goere det samme med de oevrige SNG-stater, der er knyttet til Den Europaeiske Union gennem partnerskabs- og samarbejdsaftaler;

36. foreslaar i denne forbindelse, at Den Europaeiske Union, eventuelt ved at give WEU et forhandlingsmandat, forhandler aftaler med interesserede tredjelande for at lette gennemfoerelsen af opgaver af Petersberg-typen og for om muligt at inddrage disse lande i opgaverne;

37. erindrer om, at Kommissionen boer underrette budgetmyndigheden, inden den indgaar samarbejdsaftaler, saafremt disse aftaler har oekonomiske konsekvenser for EU's budget;

38. beklager, at ideen om at afholde et WEU-topmoede i anledning af organisationens 50-aars foedselsdag, ikke har fundet tilslutning fra organisationens medlemmer;

39. mener, at WEU maa moderniseres, hvis det skal blive muligt at styrke de institutionelle forbindelser mellem WEU og EU og eventuelt med tiden integrere WEU i EU, og at det er absolut noedvendigt at goere sig overvejelser om de tilpasninger af WEU-traktaten, der er noedvendige for at opnaa dette maal:

* betydningen af WEU's erklaering af 22. juli 1997 for gennemfoerelsen af Amsterdam-traktaten, udviklingen af en europaeisk sikkerheds- og forsvarspolitik og styrkelsen af WEU's operationelle rolle inden for rammerne af FUSP, uden at der hermed skal saettes spoergsmaalstegn ved WEU-traktatens artikel V

* praecisering af de associerede partneres status og omdefinering af de associerede medlemmers status med henblik paa Den Europaeiske Unions udvidelse med de central- og oesteuropaeiske lande og Cypern

* konsekvenserne af strukturomlaegningerne i WEU - det militaere udvalg, de multinationale styrker under WEU (FAWEU) - for WEU-traktaten og eventuelt for forbindelserne med Den Europaeiske Union;

40. beslutter endelig som led i den gradvise udformning af en faelles forsvarspolitik at aendre navnet paa sit underudvalg for dette omraade til »Underudvalget om Sikkerheds- og Nedrustningspolitik«;

41. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, WEU's, NATO's og OSCE's organer, FN's generalsekretaer samt medlemsstaternes, ansoegerlandenes og alle andre europaeiske landes parlamenter.