MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 2027/97 om luftfartselskabers erstatningsansvar i tilfælde af ulykker

2000/0145 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 2027/97 om luftfartselskabers erstatningsansvar i tilfælde af ulykker

(EØS-relevant tekst)

1- BAGGRUND

Oversendelse af forslaget til Europa-Parlamentet og Rådet (dokument KOM(2000) 340 endelig - 2000/0145(COD): // 6. juni 2000

Udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg: // 24. januar 2001

Udtalelse fra Europa-Parlamentet, førstebehandling: // 5. april 2001

Oversendelse af det ændrede forslag (KOM(2001) 273 endelig - 2000/145(COD) // 21. maj 2001

Politisk enighed i Rådet: // 28. juni 2001

Vedtagelse af den fælles holdning // 19. december 2001

2- FORMÅLET MED KOMMISSIONENS FORSLAG

2.1- Den 28. maj 1999 blev en ny international aftale om ensartede bestemmelser for international lufttransport undertegnet, Montreal-konventionen. Konventionen behandler først og fremmest luftfartselskabers erstatningsansvar ved dødsfald og ulykker, forsinkelser og forkert behandling af bagage. Kommissionen har undertegnet konventionen og vil, parallelt med medlemsstaterne, indgå den. Den 5. april 2001 vedtog Kommissionen en beslutning om at tillade Kommissionen at indgå konventionen.

2.2- Fællesskabet må nu ændre den eksisterende ordning om luftfartselskabers erstatningsansvar for at bringe den på linje med Montreal-konventionen (hvad angår erstatningsansvar for dødsfald og skade, idet Fællesskabets forordning og den nye konvention ligger meget nær op ad hinanden). Kommissionen foreslår derfor en ændrende forordning med disse formål:

- at anvende Montreal-konventionens bestemmelser på transport, der foretages af EF-luftfartselskaber (forordningens anvendelsesområde udvides til, ud over at omfatte dødsfald og skade, også at omfatte forsinkelser og forkert behandling af bagage)

- at indføre yderligere bestemmelser, hovedsagelig vedrørende forskudsbetaling med henblik på økonomiske problemer og krav om at stille oplysninger om bestemmelserne vedrørende erstatningsansvar til rådighed

- at udvide disse bestemmelser til at omfatte al international og indenlandsk transport, der foretages af EF-luftfartselskaber (Montreal-konventionen er begrænset til international transport mellem aftaleparterne).

2.3- Forordningen sikrer i ændret form, at passagerer kompenseres korrekt, når som helst de anvender et EF-luftfartselskab og uafhængig af destination, og bidrager til skabelse af et ensartet erstatningssystem inden for lufttransport.

2.4- Parlamentet godkendte forslaget med forbehold af atten ændringsforslag ved førstebehandling. Kommissionen accepterede i sit ændrede forslag tretten ændringsforslag i den form, de blev forelagt, og to med omredigering, nr. 3 og 18. Den afslog nr. 9 og 10 (den del, der vedrører artikel 3a, stk. 1), som fastsætter, at EF-luftfartselskabers erstatningsansvar bestemmes af alle de relevante bestemmelser i Montreal-konventionen, i stedet for ved specifikke artikler, som nævnes enkeltvis, som i Kommissionens forslag. Parlamentets udkast henviste derfor til artikler i konventionen, ud over de artikler, der var nødvendige, for at bringe forordning (EF) nr. 2027/97 på linje med konventionen. Kommissionen var betænkelig, idet en sådan udvidelse af fællesskabskompetencen kunne udgøre en politisk hindring for hurtig vedtagelse af ændringsforordningen. Kommissionen afslog også ændringsforslag 11, som var forbundet med denne generelle henvisning til Montreal-konventionen.

2.5- Kommissionen accepterede tre vidtrækkende ændringsforslag vedrørende de oplysninger, luftfartselskaberne skal give passagererne (nr. 13, 14 og 18). Disse forslag styrker kravet i Kommissionens forslag betydeligt. Det foretog dog en betydelig omredigering af nr. 18, som er teksten til en informationsmeddelelse, som luftfartselskaberne er forpligtede til at anvende.

3- KOMMENTARER TIL DEN FÆLLES HOLDNING

3.1- Rådet accepterede i sin med enstemmighed vedtagne fælles beslutning alle Parlamentets ændringsforslag, men med omredigering af nr. 2, 6, 9, 13, 14, 15, 17 og 18. Det inkluderede de ændringsforslag, Kommissionen havde afslået, nr. 9 og 10 (delvis). Rådet indføjede en ny betragtning 10, til at vejlede fortolkning af den ændrede forordning på en sådan måde, at den ikke svækkede passagerernes og deres slægtningens beskyttelse i forhold til den eksisterende forordning.

3.2- Rådet tilføjede endnu en betragtning, nr. 17, for at gøre det klart, at medlemsstaterne kan træffe yderligere foranstaltninger for at gennemføre Montreal-konventionen om spørgsmål, der ikke er omfattet af den ændrede forordning. Dette spørgsmål blev også behandlet i en fælles erklæring, der blev fremsat af Rådet og Kommissionen (se afsnit 5 for indhold).

4- KONKLUSION

Den fælles holdning ligger meget nær op ad Kommissionens ændrede forslag med lidt omredigering. Rådet accepterer de af Parlamentets ændringsforslag, der blev afslået af Kommissionen. Dette har elimineret Kommissionens grunde til afslag, dvs. at en udvidelse af Fællesskabets kompetence kunne blive en politisk hindring for vedtagelse af forordningen.

Kommissionen accepterer derfor den fælles holdning og den vedlagte fælles erklæring. Den håber, at Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse følger hurtigt.

5- RÅDETS OG KOMMISSIONENS ERKLÆRING

5.1- Den fælles holdning er ledsaget af Rådets og Kommissionens fælles erklæring for at imødekomme de betænkeligheder, der blev nævnt af medlemsstaterne. For det første erkender erklæringen, at et luftfartselskab, der tilbyder pakketure, muligvis har erstatningsansvar i henhold til både den ændrede forordning og Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure. Rådet og Kommissionen vil derfor behandle behovet for at tydeliggøre dette spørgsmål.

5.2- Man bemærker sig, at forordningen ikke omfatter alle de luftfartselskaber, der har erstatningsansvar i henhold til Montreal-konventionen. Forordningens anvendelsesområde er reelt begrænset til luftfartselskaber, der har licens i Fællesskabet, mens konventionen omfatter alle luftfartselskaber, der indgår kontrakt om lufttransport, som ikke nødvendigvis selv opererer flyene. Erklæringen opfordrer medlemsstaterne til at dække international transport, som falder inden for konventionens anvendelsesområde, men ikke forordningens anvendelsesområde, når de træffer nationale foranstaltninger til at gennemføre konventionen.

BILAG

Rådets og Kommissionens fælles erklæring

1. Rådet og Kommissionen erkender, at skader, som forekommer i forbindelse med lufttransport muligvis kan medføre erstatningsansvar både i henhold til Montreal-konventionen eller forordning (EF) nr. 2027/97 og pakkerejsedirektivet.

Rådet og Kommissionen har til hensigt, for at skabe en ensartet erstatningsansvarsordning, at behandle behovet for at klargøre dette spørgsmål, før Montreal-konventionen og forordning (EF) nr. 2027/97 i ændret form træder i kraft, om nødvendigt ved en revision af pakkerejsedirektivet.

2. Rådet og Kommissionen erkender endvidere, at forordning (EF) nr. 2027/97 ikke omfatter alle de luftfartselskaber, der har erstatningsansvar i henhold til Montreal-konventionen, og hvis hovedkontor er beliggende i Fællesskabet.

Hvad angår disse luftfartselskaber er det ønskeligt, at medlemsstaterne træffer hensigtsmæssige foranstaltninger ved at gennemføre Montreal-konventionen, således at der skabes en ligelig høj standard for passagerbeskyttelse, navnlig hvad angår standarder for erstatningsansvar