•it à KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 10 06 1996 
KOM(96) 247 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
MARKEDSSITUATIONEN FOR TOMATER 
I DEN EUROPÆISKE UNION 

BEGRUNDELSE 
På landbrugsministrenes rådsmøde den 19. og 22. juni 1995 og i forbindelse med drøftelserne 
omkring prispakken for 1995/1996 anmodede Rådet Kommissionen om at udarbejde en 
rapport om situationen i tomatsektoren i EU. 
Kommissionen er nu i stand til at forelægge Rådet denne rapport, som er blevet til på 
grundlag af en undersøgelse, Kommissionen har foretaget i medlemsstaterne med henblik på 
at efterprøve de foreliggende oplysninger og indsamle nye oplysninger. 
Denne rapport behandler kun markedssituationen for tomater til ferskvaremarkedet og 
inddrager således ikke tomater til forarbejdning. 
Markedet for tomater har i de seneste produktionsår været præget af vanskeligheder, navnlig 
inden for væksthusproduktionen, hvor der er ved at ske en omlægning af markedet som følge 
af den nye situation, der opstod, da overgangsperioden for dette produkt i forbindelse med 
Spaniens tiltrædelse udløb i 1993. 
Denne rapport analyserer ligeledes fællesskabsstøtten til produktions- og afsætningsleddene, 
som ikke synes at have nogen mærkbar indvirkning på produktionsudviklingen. 
De nationale støtteordninger, der fuldt ud finansieres af medlemsstaterne, og som specifikt 
vedrører tomatsektoren, gennemgås ligeledes i denne rapport. 
En af konklusionerne i denne rapport er, at markedet skal finde sin naturlige ligevægt uden 
EF-i nterventi oner. 
Kommissionen har imidlertid ved tidligere lejligheder ikke modsat sig national støtte til 
afvikling af produktionskapaciteten, og en sådan støtte ville eventuelt kunne anvendes i 
forbindelse med væksthusene. 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
INDLEDNING 
RESUMÉ 
I. ANALYSE AF EF-MARKEDET FOR TOMATER 
1. VERDENSMARKEDET 
2. EF-MARKEDET 
2.1. Tomaternes relative økonomiske betydning i landbruget 
2.2. EF-produktionen 
2.3. Situationen og udviklingen med hensyn til 
produktionsstrukturerne 
2.4. Forbrug og afsætning 
2.5. Producentpriserne 
3. SAMHANDELEN 
3.1. Samhandelen i Fællesskabet 
3.2. Indførsel fra tredjelande 
3.3. Udførsel til tredjelande 
II. EF-STØTTE 
1. Strukturstøtte 
2. Statsstøtte 
KONKLUSIONER 
BILAG 
1. Produktionsregioner 
Belgien 
Nederlandene 
Frankrig 
Spanien 
2. Statistikker 
3. Strukturbilag 
INDLEDNING 
På landbrugsministrenes rådsmøde den 19. og 22. juni 1995 anmodede Rådet i 
forbindelse med drøftelserne af prispakken for 1995/96 Kommissionen om at 
forelægge en rapport om situationen i tomatsektoren i Den Europæiske Union. Denne 
rapport er blevet udarbejdet på grundlag af en undersøgelse, som Kommissionen skulle 
foretage i medlemsstaterne, så de foreliggende oplysninger kunne kontrolleres, og der 
kunne indsamles oplysninger, som Kommissionens tjenestegrene ikke var i besiddelse 
af. 
Den undersøgte periode omfatter de fem år fra 1990 til 1994. Denne periode omfatter 
tre produktionsår, hvor Spanien stadig for dette produkts vedkommende var inde i 
overgangsperioden i forbindelse med tiltrædelsen og derfor var undergivet 
tilbudspriser, samt to produktionsår, 1993 og 1994, hvor Spanien kun havde en 
ordning med statistisk overvågning af forsendelserne (SMS). 
Denne rapport behandler kun markedssituationen for tomater til ferskvaremarkedet. 
Den vedrører derfor ikke tomater til forarbejdning, der anses for et andet produkt både 
med hensyn til produktionsbetingelser og afsætning. 
RESUME 
Tomater er blandt de vigtige grøntsager i den europæiske kost. Deres betydning i 
Fællesskabets landbrugsøkonomi (14,7% af den samlede mængde grøntsager) er stor. 
På EF-budgettet er der opført 9,4 mio. ECU, der anvendes til intervention på 
tomatmarkedet. 
Siden 1990 har der været en nedgang i EF-produktionen og i de arealer, hvor der 
dyrkes tomater. På den anden side har der været en bemærkelsesværdig stigning i 
udbytterne på grund af forbedrede dyrkningsmetoder. Den fremtidige udvikling vil gå i 
retning af en specialisering af produktionen og en nedgang i antallet af bedrifter. 
Den stigning, der siden 1990 har kunnet konstateres i forbruget, synes at have nået sit 
højdepunkt, og forbruget forventes nu at stabilisere sig. Forbruget viser imidlertid en 
udvikling, hvor der ønskes større diversitet og bedre kvalitet, idet der er efterspørgsel 
efter nye typer og sorter med en smag, der i højere grad minder om "frilandstomater". 
En tilpasning af produktionen til denne nye efterspørgsel synes at være en af de 
faktorer, der vil kunne øge produktionen i de nordiske lande, som står over for en hård 
konkurrence fra de sydlige lande. 
De udprægede sæsonudsving er fortsat et af de væsentligste kendetegn for denne 
sektor. Prisudviklingen på engrosmarkederne synes alt i alt at være faldende; der 
kunne dog konstateres en relativ stigning i noteringerne i 1994. Selv om der endnu 
ikke foreligger endelige oplysninger, synes priserne også at være faldet i 1995, navnlig 
for de drivhustomater, der produceres i den nordlige del af EF. 
Dette fald skyldes frem for alt en nedgang i noteringerne for de traditionelle runde 
tomater, medens producentpriserne for de nye sorter med høj værditilvækst (tomater i 
klaser, kirsebærtomater) er meget hævdede. Der er en gradvis stigning i produktionen 
af disse nye sorter. 
Det har ikke kunne påvises, at visse svage valutaers monetære udsving har haft nogen 
mærkbar virkning for priserne på tomater fra lande, hvis valutaer er blevet devalueret 
(Spanien bl.a.). 
EF-interventionen, som alt i alt er aftaget siden 1990, er kun blevet anvendt som 
sikkerhedsnet for markedet og i intet tilfælde som en indkomstkilde, idet udnyttelsen 
af denne mulighed har været meget begrænset (1,6% i gennemsnit). 
Fællesskabets samhandel er steget med 27% siden 1990. Dette må for en stor dels 
vedkommende tilskrives forøgelsen i forsendelserne af spanske produkter. 
En omlægning af produktionsperioderne har medført visse sæsonbetingede 
vanskeligheder for denne sektor mellem de nordlige og sydlige regioner. Indtil 1994 
var vinterperioden (januar, februar og marts) således næsten fuldt ud dækket af den 
spanske (herunder De Kanariske Øer) og den marokkanske produktion, medens 
sommerperioden svarede til produktionssæsonen i de nordlige medlemsstater (Belgien, 
Nederlandene og en del af Frankrig). 
Da Spaniens overgangsperiode i forbindelse med tiltrædelsen udløb i 1993, ophørte 
prisrestriktionerne, og der er nu fri adgang til afsætning af spanske produkter i de 
såkaldt "følsomme" måneder (april, maj og juni), hvilket medfører en stor overlapning 
med produktionen i de nordlige lande. 
På den anden sider forsøger "væksthusproduktionen" at tilkæmpe sig en del af 
"vintermarkedet" ved hjælp af ny dyrkningsteknik og sorter med høj værditilvækst, 
som nødvendiggør store investeringer. 
Indførslerne fra tredjelande, navnlig marokkanske produkter, sker hovedsageligt til det 
franske marked. Det ser ikke ud til, at denne indførsel forstyrrer markedet. 
Indførslerne finder i øvrigt siden 1995 sted i henhold til en bilateral aftale med 
Marokko. 
EF-støtten til produktions- og afsætningsstrukturerne synes ikke at have haft nogen 
afgørende indflydelse på produktionsudviklingen. Denne er i langt højere grad blevet 
påvirket af de normale markedsudsving og navnlig udviklingen i samhandelen i 
Fællesskabet. 
Kommissionen har i øvrigt ingen oplysninger om nationale støtteordninger, der helt 
finansieres af medlemsstaterne, og som specifikt ydes til tomater. I forbindelse med de 
generelle nationale støtteordninger har tomatsektoren kunne nyde godt af generelle 
støtteplaner for landbruget og for regional udvikling. 
1. VERDENSMARKEDET 
Tomatproduktionen tegner sig mængdemæssigt for 18% af verdensproduktionen af 
grøntsager. Ifølge FAO's tal er verdensproduktionen af tomater (herunder tomater til 
forarbejdning) steget fra 50 mio. tons i 1990 til 74,3 mio. tons i 1993. 
Verdenshandelen med friske tomater er på mindre end 4% af verdensproduktionen, og 
tomater til forarbejdning tegner sig for ca. 30% af verdensproduktionen. 
De små udførsler af tomater til konsum i frisk tilstand viser, at størstedelen af 
tomatproduktionen på verdensplan er bestemt til forbrug på hjemmemarkederne. 
Produktet er nemlig ikke særligt velegnet til samhandel som følge af dets egenskaber. 
Produktet er meget let fordærveligt, der er overlapning mellem produktionsperioderne i 
de importerende og eksporterende lande, og der er store prisudsving i løbet af 
sæsonen. 
De største producenter er EF, USA, det tidligere USSR, Kina og Tyrkiet. 
EF er den største producent med en produktion på 13,4 mio. tons, hvoraf 6,9 mio. 
tons, dvs. 48,5% af den samlede produktion1, er bestemt til forbrug i frisk tilstand. 
Handelen med friske tomater er stærkt udviklet i Europa, og det er her man finder 
verdens største eksportører, Nederlandene, Spanien og Belgien, samt de største 
importører, Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige. 
2. EF-MARKEDET 
2.1. Tomaternes økonomiske betydning i gartnerisektoren 
Friske tomater er et vigtigt produkt inden for gartnerisektoren. Det forhold, at 
europæerne forbruger tomater hele året igennem, gør det berettiget at betragte 
tomaten som en "basisgrøntsag". Den tegner sig for 14,7% af de samlede 
producerede grøntsager i EF. Det landbrugsareal, der anvendes til denne 
produktion udgør i gennemsnit 13% af gartneri areal et i EF. 
Hvad budgettet angår, er de gennemsnitlige omkostninger på 9,4 mio. ECU2 til 
interventioner på markedet, og de svarer til 1,2% af budgettet for friske frugter 
og grøntsager. 
De tilbagekøbte mængder fra markedet er siden 1990 aftaget, hvad de samlede 
mængder angår, og svarer i gennemsnit til 1,6% af produktionen af tomater til 
forbrug i frisk tilstand i perioden 1990-1994. I denne periode har Frankrig 
tilbagekøbt 3% af sin produktion, efterfulgt af Nederlandene (2,8%) og Italien 
(2,6%). 
For perioden 1990-1994. 
Gennemsnit for årene 1990-1994. For 1994 var budgetudgifterne på 4,46 mio. ECU, hvilket 
svarede til 0,5% af budgettet for friske frugter og grøntsager. 
2.2. EF-produktionen 
I gennemsnit er 48,5% af EF-produktionen af tomater bestemt til forbrug i frisk 
tilstand. 
Europas største producent af tomater til forbrug i frisk tilstand er Italien 
(29,8%), efterfulgt af Spanien (27,4%), Grækenland (10%) og Nederlandene 
Denne produktion, der var stigende indtil 1990, er faldet i perioden fra 1990 til 
1994 (fra 7 mio. tons i 1990 til 6,3 mio. tons i 1994). Denne nedadgående 
tendens er meget tydelig fra produktionsåret 1993, navnlig i Spanien, Italien og 
Nederlandene. Derimod har der i Belgien og Grækenland kunnet konstateres en 
stigning siden 1990. 
Tabel 1: Udviklingen i tomatproduktionen 
Belgien 
Græken­
land 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Neder­
landene 
Portugal 
EUR-15 1988 
205.030 
666.910 
1.834.893 
417.500 
1.594.916 
567.029 
63.893 
5.530.068 1989 
225.220 
728.050 
1.987.763 
421.700 
2.018.230 
620.782 
80.835 
6.265.710 1990 
268.400 
665.790 
2.024.695 
461.100 
2.657.083 
640.725 
86.706 
6.987.534 1991 
313.960 
710.700 
1.793.832 
527.300 
2.759.091 
636.149 
72.625 
6.993.597 1992 
329.500 
754.940 
1.880.143 
516.900 
2.712.099 
651.994 
64.267 
7.098.801 1993 
346.779 
784.850 
1.912.300 
643.400 
1.984.572 
606.612 
n.d. 
6.651.347 (tons) 
1994 
309.334 
757.250 
1.786.807 
492.600 
2.149.074 
540.577 
75.000 
6.262.412 
Tabel 2: Produktionsudviklingen i forhold til den sandede EUR-produktion 
Belgien 
Græken­
land 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Neder­
landene 1988 
3,7 
12 
33 
7,5 
28,7 
10,2 1989 
3,6 
11,5 
31,4 
6,7 
31,9 
9,8 1990 
3,8 
9,4 
28,7 
6,5 
37,7 
9,1 1991 
4,5 
10,1 
25,4 
7,5 
39,1 
9 1992 
4,6 
10,5 
26,3 
7,2 
37,9 
9,1 1993 
5,2 
11,7 
28,5 
9,6 
29,6 
9 1994 
4,9 
12 
28,2 
7,8 
33,9 
8,5 
2.3. Situationen og udviklingen med hensvn til produktionsstrukturerne 
Frilandsdvrkningen foregår i de sydlige lande og navnlig i Italien, Spanien, 
Grækenland, Sydfrankrig og Portugal. 
Dyrkning under plastikfolie er en nylig form for frilandsproduktion, som består 
i at beskytte afgrøderne ved hjælp af plastiktunneler. Det væsentligste formål 
hermed er at beskytte mod vinden og at optimere produktkvaliteten. 
Væksthusdyrkningen foregår i de nordlige lande, navnlig i Nederlandene, 
Belgien og en del af Frankrig. Denne dyrkningsform giver mulighed for 
kunstig opvarmning i de koldeste perioder. 
Det samlede EF-areal, der anvendes til tomatproduktion, har været aftagende 
siden 1990 (fra 255 000 ha i 1990 til 217 000 ha i 1994). Dette skyldes for en 
dels vedkommende mindskelsen af arealerne i de sydlige lande, hvor der 
traditionelt er tale om frilandsdyrkning, og falder sammen med en forøgelse af 
udbytterne og indførelsen af nye sorter. 
Italien har for det største areal, som udgør 50,6% af det samlede areal, og 
derefter følger Spanien med 25,5% og Grækenland med 14,9%. 
Det samlede areal til væksthusproduktion i Fællesskabet udgør kun 9% af det 
samlede areal, hvor der dyrkes tomater til forbrug i frisk tilstand. 
I Belgien og Nederlandene foregår hele produktionen i væksthuse. Det skal 
bemærkes, at der siden 1990 har været en konstant nedgang i arealet i 
Nederlandene, medens der i Belgien har været tale om en svag forøgelse. I 
Spanien tegner arealet til væksthusproduktion sig for 16,6% af det samlede 
areal, i Italien for 5,3% og i Frankrig for 60%. 
Generelt kan der for perioden 1990-1994 konstateres en nedgang i arealerne på 
17,7%. Denne reduktion har været størst i Frankrig (-38,9%), efterfulgt af 
Nederlandene (-29,2%), Grækenland (-20%) og Spanien (-13,4%). 
Tabel 3: Udviklingen i produktionsarealerne for tomater 
(hektar) 
Belgien 
Græken­
land 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Neder­
landene 1990 
940 
38.513 
69.884 
6.600 
136.378 
1.603 1991 
945 
39.015 
59.913 
6.650 
129.669 
1.570 1992 
963 
36.657 
55.802 
5.960 
117.595 
1.505 1993 
946 
33.110 
57.111 
6.060 
113.426 
1.390 1994 
954 
32.083 
61.613 
4.750 
115.248 
1.241 
De forskellige dyrkningsmetoder bevirker en meget stor forskel i udbytterne for 
de enkelte bedriftstyper. 
Nedenstående tabel viser således forskellen mellem udbytterne ved 
frilandsdyrkning - 50 tons/hektar - og udbytterne ved væksthusdyrkning - 400 
tons/hektar. 
Fra 1990 til 1994 har der været en tendens til en generel stigning i udbytterne 
(på +2% årligt) for begge produktionstyper. 
Disse væsentlige stigninger i udbytterne skyldes hovedsagelig en bedre 
beherskelse af dyrkningsmetoderne, indførelsen på markedet af nye mere 
produktive sorter samt anvendelsen af ny teknologi ved væksthusdyrkning. 
Tabel 4: Udbytteudviklingen for tomatproduktionen 
(tons/ha) 
Belgien 
Græken­
land 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Neder­
landene 1988 
238,8 
45,5 
42,8 
108,2 
41 
330,6 1989 
246,1 
53,2 
44,9 
113 
45,5 
368 1990 
285,5 
45,6 
45,2 
119,3 
45,7 
399,7 1991 
332,2 
48,4 
44,5 
127,7 
47,7 
405,2 1992 
342,2 
51,2 
47,4 
128,2 
50,5 
433,2 1993 
366,6 
52,4 
49,1 
145,4 
48,4 
436,4 1994 
324,2 
52,6 
49,8 
162 
50,4 
435,6 
ZA Forbryg og afogtnjng 
Ifølge de oplysninger, der er indsamlet fra medlemsstaterne, har der siden 1990 
været en stigning i forbruget. Denne tendens siger dog intet om den fremtidige 
udvikling, og inden for branchen forventes der snarere en stagnation i 
forbruget. 
Det gennemsnitlige forbrug af friske tomater i EF er på 24,6 kg/indbygger3. 
Dette tal ligger langt fra det gennemsnitlige forbrug på 31 kg/indbygger, som 
er konstateret for OECD-landene. 
Grækenland tegner sig for det største forbrug af friske tomater efterfulgt af 
Italien og Spanien. Det skal i øvrigt bemærkes, at der i Spanien har været en 
kraftig nedgang i forbruget af friske tomater i 1994. 
Det fremgår også af nedenstående tabel, at forbruget i Fællesskabet ikke er 
ensartet, snarere tværtimod. Der er betydelige forskelle i forbruget for de 
enkelte medlemsstater. Forholdet mellem den medlemsstat, der har det største 
forbrug, og den, der har det laveste forbrug, er 1 til 15. 
Udviklingen i forbruget viser, at der er en udpræget tendens til, at forbrugerne 
foretrækker de nye sorter såsom tomater i klaser, kirsebærtomater og sorter 
med organoleptiske egenskaber, der i højere grad minder om frilandstomater. 
De medlemsstater, der har en stor produktion, har generelt et meget stort 
forbrug, som holder sig mere eller mindre stabilt. 
Gennemsnit i perioden 1990-1994. 
10 
Tabel S: Forbruget af (friske) tomater 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede Kongerige 
Østrig 
Finland 
Sverige 1988 
10,9 
5,9 
13,9 
66,0 
37,0 
10,0 
6,0 
59,4 
/ 
6,1 
/ 
6,4 
/ 
8,3 
/ 1989 
9,5 
1 
14,8 
72,0 
40,8 
10,3 
6,0 
62,1 
/ 
6,2 
/ 
6,6 
/ 
8,5 
/ 1990 
11,8 
5,5 
15,4 
65,0 
43,6 
10,4 
6,0 
64,4 
/ 
6,5 
/ 
6,4 
/ 
9,1 
1 1991 
14,0 
/ 
15,3 
69,0 
37,2 
10,6 
6,0 
63,3 
/ 
6,7 
/ 
5,9 
/ 
8,7 
/ 1992 
11,7 
/ 
15,7 
73,0 
36,5 
/ 
6,0 
57,6 
/ 
6,6 
/ 
6,0 
/ 
9,0 
/ (kg/indbygger) 
1993 
13,5 
5,0 
16,0 
76,0 
35,3 
/ 
/ 
57,1 
/ 
6,7 
/ 
4,5 
/ 
9,0 
/ 1994 
/ 
1 
14,1 
73,0 
28,3 
/ 
/ 
55,6 
/ 
6,0 
/ 
5,5 
/ 
9,7 
/ 
Der anvendes forskellige tomatsorter til at imødekomme efterspørgslen fra EF's 
forbrugere, som i stadig højere grad ønsker differentierede produkter på 
markedet. Det nødvendiggør en ekstra indsats i produktionen for at tilpasse sig 
denne opdeling af markedet med de nye sorter. I de seneste år har der kunnet 
konstateres en forøgelse af antallet af sorter såsom "kirsebærtomater" og 
tomater på stilk eller "tomater i klasser", som har haft stor succes på grund 
af de organoleptiske egenskaber og den indlysende friskhed. 
Produktionen af tomater til forbrug i frisk tilstand adskiller sig fra 
produktionen til forarbejdning ved at fordele sig over hele året, hvilket er 
muligt på grund af de nye produktionsmetoder og de nye tomatsorter. 
2.5. Producentpriserne 
Det mest markante træk ved priserne på friske tomater er de store 
sæsonudsving. Der kan således konstateres en meget stor forskel i 
producentpriserne for de enkelte produktionsmåneder og for de enkelte 
producentmedlemsstater. Normalt er priserne højere i vinterperioden end i 
perioden fra maj til november, og prisniveauerne er regelmæssigt 
tilbagevendende. 
Generelt kan der konstateres en nedgang i priserne for friske tomater fra 1990 
til 1994, hvor priserne igen stiger svagt. 
I produktionsåret 1991 var der tale om en prisstigning i forhold til 1990. 
Priserne faldt imidlertid i Spanien, Italien og Portugal. I dette produktionsår var 
der også generelt en stigning i produktionen, de tilplantede arealer og 
udbytterne. 
11 
Produktionsåret 1992 var det første produktionsår, hvor priserne faldt. 
Prisnedgangen var størst i Spanien, Belgien, Nederlandene og Det Forenede 
Kongerige. 
I produktionsåret 1993 fortsatte det i 1992 indledte prisfald. Der skal mindes 
om, at dette produktionsår var præget af et fald i produktionen til trods for en 
forøgelse af de tilplantede arealer. 
I produktionåret 1994 var der tale om en relativ prisstigning. Denne stigning i 
noteringerne var mest udpræget i Nederlandene og Frankrig, hvor 1994-
priserne udviste en meget tilfredsstillende stigning og endog oversteg 
producentpriserne i 1990.1 Italien, Belgien og Portugal derimod rettede 
priserne sig kun en smule uden at nå op på niveauet for 1990.1 Spanien og 
Det Forenede Kongerige lå priserne fortsat på et meget lavt niveau. 
Tabel 6 over udviklingen i de månedlige priser er atypisk og viser for Spanien, 
Nederlandene og Belgien, at der siden 1990 har været en stigning i priserne i 
maj og juni og et fald i marts og april. I marts og april 1994 var der dog tale 
om en betydelig genopretning af priserne. 
Marts 
April 
Maj 
Juni Tabel 6: Udviklingen i de månedlige priser i forhold til 1990 
1. Spanien 
Marts 
April 
Maj 
Juni 
2.Neder 1990 
100 
100 
100 
100 
landene 1991 
44 
79 
189 
133 1992 
64 
72 
160 
101 1993 
70 
116 
181 
105 1994 
88 
95 
132 
146 
Marts 
April 
Maj 
Juni 1990 
100 
100 
100 
100 1991 
77 
110 
94 
159 1992 
68 
79 
126 
123 1993 
53 
74 
% 
109 1994 
77 
91 
104 
148 
3.Belgien 
1990 
100 
100 
100 
100 1991 
73 
106 
92 
128 1992 
67 
85 
130 
110 1993 
59 
77 
101 
96 1994 
78 
86 
99 
123 
Kilde: Udarbejdet af GD VI på grundlag af oplysninger fra Landbrugsministeriet (Spanien), CBT og VBT 
12 
I produktionsåret 1995 har producenterne i de nordlige lande beklaget sig over 
lave noteringer og en manglende rentabilitet for virksomhederne som følge 
heraf. Dette forhold synes at gøre sig gældende for alle væksthusprodukterne 
og er således ikke begrænset til tomatsektoren. 
Problemet kan illustreres ved nedenstående tal for de traditionelle runde 
tomater i Belgien: 
Omkostninger (investeringer, produktion og arbejdskraft): 1 400 til 
1 500 BEF/m2-. Den normale produktion er på ca. 55 kg/m2 og en høj 
produktion på ca. 60 kg/m2; 
Det indebærer, at der for at opnå et økonomisk resultat, der er 
tilstrækkeligt til at dække de afholdte omkostninger, skal opnås en pris 
på mindst 23 BEF/kg (omkostninger på 1 400 BEF og en produktion på 
60 kg) for de virkelig gode bedrifter. Den gennemsnitlige pris i Belgien 
har i 1995 været på 20 BEF/kg4. 
Belgiske tomater konkurrerer med spanske tomater, hvis pris er ledende, på det 
franske marked (55% af den belgiske udførsel). 
En gennemgang af de spanske priser i pesetas viser, at udsvingene er meget 
betydelige, de monetære problemer ikke taget i betragtning. 
Udviklingskurverne fra januar 1992 til april 1995 viser, at udviklingen i 
priserne i pesetas praktisk talt er parallel med devalueringen af den spanske 
valuta. På grundlag af de gennemsnitlige tendenser over 40 måneder steg 
kursen ECU/PTA temmelig regelmæssigt med 32%, mens prisen i pesetas med 
store udsving steg med 51%. Det følger heraf, at prisen på spanske tomater 
udtrykt i ECU steg med ca. 14% over perioden. 
Det kan derfor ikke påvises, at devalueringerne af pesetas har haft en virkning 
for de spanske tomaters pris i ECU og dermed i franske francs. 
Tal fra medlemsstaten. 
13 
Spanske tomater 
Monetære virkninger for priserne 
J1992J 
=r »CO i 
_L_J I I I I I L 1993 
_1_J I I I I I I I L 1994 
J I I L !il 1995 
• 1ecu=...PTA 
o- Prix Pta/Kg 
1 23456789 10 11 12 1 234 56789 10 11 12 1 2 34 56789 10 11 12 1 234 
Januar 1992/april 1995 
3. ANALYSE AF SAMHANDELEN 
3.1. Samhandelen i Fællesskabet 
EF-handelen (herunder også De Kanariske Øer) er mængdemæssigt steget med 
27 % siden 1990. 
Samhandelen omfatter 1,3 mio. tons, hvilket svarer til 21% af den samlede 
produktion. 
Mængdemæssigt kom den største del af forsendelserne inden for EF i 1994 fra 
Spanien med 618 000 tons (heraf 306 000 tons fra De Kanariske Øer); desuden 
skal det bemærkes, at dette land siden 1990 har fordoblet sine forsendelser. 
Herefter kommer Nederlandene med 410 000 tons og Belgien med 160 800 
tons5. De vigtigste bestemmelseslande i EF for disse forsendelser befinder sig i 
Tyskland, Det Forenede Kongerige og Frankrig. 
Tal for 1994. 
14 
Siden 1990 har der været en nedgang i forsendelserne fra Nederlandene og 
Belgien, navnlig i produktionsåret 1993, hvorefter der var tale om en let 
genopretning i produktionsåret 1994. 
Derimod opretholdtes eller forøgedes de franske og italienske forsendelser i 
1993, og de havde et rekordår i 1994. 
Tabel 7: Den interne samhandel i Fællesskabet (tons) 
Spanien 
Nederlandene 
Belgien 
Italien 
Frankrig 
EUR-12 
Kilde:Eurostat-Cr 1990 
291.885 
545.958 
154.667 
17.196 
31.568 
1.051.777 
onos.Tallene f< 1991 
331.391 
559.175 
172.437 
23.884 
43.317 
1.142.113 
)r Spanien om 1992 
414.630 
545.010 
187.831 
28.883 
46.682 
1.238.824 1993 
433.167 
387.053 
150.403 
38.832 
46.758 
1.068.907 
fatter også De kanariske Øer. 1994 
618.426 
409.669 
160.779 
64.655 
62.051 
1.332.080 
Forøgelsen af de spanske forsendelser har utvivlsomt forbindelse med 
overgangsperiodens udløb ved begyndelsen af produktionsåret 1993, da 
restriktionerne dermed ophørte. Denne forøgelse konsolideres i 1994, et år hvor 
produktionen og forbruget i Spanien var faldende. For dette år kan det 
konkluderes, at forsendelserne fandt sted på bekostning af afsætningen på det 
nationale marked. Endvidere kan det konstateres, at der var en større stigning i 
forsendelserne fra fastlandet (Almeria og Murcia) end i forsendelserne fra De 
kanariske Øer 
Sæsonens forløb 
Forsendelserne inden for EF har traditionelt fundet sted i to forskellige 
perioder: 
Fra november til marts (vintertomater): Forsendelser af spansk 
oprindelse fra De Kanariske Øer og fra Murcia/Almeria. 
Fra april til september (sommertomater): Forsendelser fra Nederlandene 
og Belgien. I denne periode har den spanske produktion været bestemt 
for det nationale marked. 
15 
For nylig har der dog kunnet konstateres to ændringer i dette traditionelle 
mønster: 
Dels har der været tale om en stigning i forsendelserne af spansk 
oprindelse i april, maj og juni (se nedenstående tabel) samtidig med at 
den store mængde i januar, februar og marts er blevet opretholdt. Dette 
er tegn på en handelsstrategi for den spanske produktion gående ud på 
også at få del i afsætningen i den periode, der traditionelt har været 
forbeholdt de nordlige producenter. 
Dels har der også kunnet konstateres en udvikling i forsendelserne fra 
Nederlandene med modsat fortegn: Forsendelserne i 1994 steg i januar, 
februar og marts. Til gengæld mindskedes forsendelserne i maj og juni. 
I Belgien steg forsendelserne i april og maj, men også i februar og 
marts. 
Disse ændringer viser, at der i vinterperioden er en konkurrence mellem 
de "nordlige" og de spanske forsendelser. 
Siden 1993 har der været tegn på en hel omlægning af den traditionelle 
tidsplan for samhandelen. Nye markedsføringsstrategier er ved at gøre sig 
gældende. Eksempelvis har diversificeringen i Nederlandene gjort det muligt at 
markedsføre tomater i klaser i februar. På den anden side giver den spanske 
produktionskapacitet i visse regioner mulighed for produktion i 11 af de 12 
måneder. 
Dette har været en af hovedgrundene til de vanskeligheder, der i de seneste år 
har været på tomatmarkedet. Den naturlige markedsudvikling vil formentlig 
føre til en passende ligevægt, uden at det er nødvendigt at intervenere fra 
Fællesskabets side. 
Tabel 8 : Udviklingen i samhandelen over tid 
(tons) 
Belgien 
Nederiandene 
Spanien Januar 
1992 1993 1994 
1170 527 1076 
22762 16510 22830 
105219 76099 95013 Februar 
1992 1993 1994 
317 462 1862 
18125 14760 24694 
50741 108644 97027 Marts 
1992 1993 1994 
869 2221 2182 
27301 24878 36776 
68795 89203 88256 
Belgien 
Nederlandene 
Spanien April 
1992 1993 1994 
11478 15248 81333 
46343 43828 43487 
43801 39099 49114 Maj 
1992 1993 1994 
23562 29100 26637 
74566 72308 65076 
8428 29671 50601 Juni 
1992 1993 1994 
30050 34558 34204 
93469 86330 77578 
5078 11230 50601 
16 
3.2 Samhandelen med tredjelande 
Import 
Hovedleverandøren er for øjeblikket Marokko med en mængde på 148 000 t fordelt 
mellem november og marts. 
Den næstvigtigste leverandør er Israel med 4 000 t i 1994. 
EF's samlede import var i 1994 på 162 114 t. 
Tabel 9 : EFfs import 
MAROKKO 
TYRKIET 
ISRAEL 
1 ALT 1990 
106.319 
3.014 
7.217 
-1991 
135.808 
3.230 
5.707 
-1992 
131.920 
3.926 
5.033 
152.066 1993 
164.360 
1.820 
3.860 
179.572 1994 
148.297 
2.829 
4.073 
162.114 
Marokko 
Marokkos tomatareal er blevet reduceret siden 1990 (fra 5 500 ha i 1990 til 4 000 ha i 
1994) med en forskydning mod beskyttede afgrøder. Produktionen er stabil på trods af 
et fald i 1994. 
Hovedaftageren for importen fra Marokko er Frankrig, som i 1994 købte 85% af den 
samlede tomatimport fra Marokko. Tyskland er det endelige marked for 6,4% af den 
samlede mængde, og Belgien og Nederlandene aftager hver 2% af importen fra 
Marokko. Spanien og Italien aftager hver under 400 t. 
I protokol nr. 1 til euro-Middelhavsassocieringsaftalen med Marokko fastsættes et 
kontingent af friske tomater på 150 676 t, for hvilket der gælder en værditold på nul 
og i perioden fra oktober til marts en præferenceindgangspris. 
Med hensyn til nedsættelsen af værditolden er aftalen endnu ikke blevet iværksat: for 
importen anvendes fortsat en værditold på nul i henhold til den tidligere, men stadig 
gældende aftale inden for grænserne af EF-kontingentet på 96 208 t for perioden 15. 
november-30. april 1996, heraf 16 800 t for perioden 1.-30. april 1996. Desuden 
findes der for Marokko et bilateralt fransk kontingent på 120 000 t til en værditold på 
nul. 
17 
Når den nye aftale træder definitivt i kraft, bliver EF-kontingentet til en værditold på 
nul på 150 676 t, og det bilaterale fransk-marokkanske kontingent annulleres. Det nye 
kontingent svarer således til summen af det tidligere EF-kontingent, det bilaterale 
kontingent, der er blevet "overtaget" af EF, og af mængder, der er blevet tildelt i 
forbindelse med udvidelsen med de tre nye medlemsstater. 
Bestemmelsen vedrørende den årlige forhøjelse af kontingentet, der fandtes i den 
gamle aftale, er blevet videreført: hvert år fra den 1. januar 1997 til den 1. januar 
2000 vil mængden blive forhøjet med fire lige store rater svarende til 3% af beløbet. 
Endelig vil værditolden blive reduceret med 60% for de mængder, der overstiger 
kontingentet. 
Hvad angår præferenceindgangsprisen blev aftalen iværksat før tiden den 1. november 
1995 ved Rådets forordning (EF) nr. 3057/95 af 22. december 1995 (EFT nr. L 326). 
I perioden fra den 1. november 1995 til den 30. marts 1996 gjaldt der for Marokko en 
indgangspris på 500 ECU/t for en maksimumsmængde på 145 676 t. Indgangsprisen i 
henhold til den fælles toldtarif, der gælder for alle andre oprindelser, var på 688 
ECU/t fra den 1. november til den 20. december 1995, på 738 ECU/t fra den 21. til 
den 31. december 1995 og på 895 ECU/t fra den 1. januar til den 31. marts 1996. 
I henhold til artikel 3 i protokol nr. 1 til associeringsaftalen med Marokko vil der for 
dette land for alle fremtidige perioder fra den 1. oktober til den 31. marts gælde en 
reduceret indgangspris for en uændret maksimumsmængde på 150 676 t. Denne 
mængde fordeles på månederne på følgende måde: 
periode mængde 
oktober 5 000 
november til og med marts 145 676 
heraf: 
november 18 601 
december 36170 
januar 30 749 
februar 33 091 
marts 27 065 
i art 150676 
Indgangsprisen - 500 ECU/t for 1995/96 - nedsættes i samme forhold og i samme 
rytme som den indgangspris, der er konsolideret i forbindelse med den fælles 
markedsordning. Der er for perioden fra november til marts åbnet mulighed for en vis 
tolerance i form af en månedlig overskridelse på 20% og mulighed for at bruge 
mængder, der ikke er blevet brugt i en given måned, i en senere måned, forudsat at 
den samlede mængde ikke overskrides. 
Endelig giver Marokko Kommissionen meddelelse om den ugentlige eksport til EF. 
18 
Med denne præferenceordning vedrørende den specifikke tillægstold overtoges og 
videreudvikledes de bestemmelser, der var blevet indført i første kvartal af 1995, og 
som havde til formål at sikre Marokko, at landet kunne opretholde sin traditionelle 
eksport. 
For det første produktionsår, hvor den nye ordning med indgangspris blev anvendt, 
nemlig fra den 1. januar 1995 for tomater, fastsattes i en aftale i form af brevveksling 
mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko1 navnlig en 
præferenceindgangspris for tomater på 560 ECU/t. Denne aftale blev anvendt for 
første gang for perioden fra den 1. januar til den 31. marts 1995 for en 
maksimumsmængde på 81 006 t, der var baseret på den traditionelle samhandel med 
De Tolv. 
Marokko havde forpligtet sig til ikke at overskride denne mængde og månedligt at 
fordele 27 756, 29 594 og 23 656 t i henholdsvis januar, februar og marts 1995 med 
en tolerance på 10% og til at give meddelelse om de ugentlige mængder, der blev 
eksporteret til EF. 
En analyse af denne periode viser, at aftalen er blevet anvendt tilfredsstillende: 
mængderne er blevet strengt overholdt, de forskellige informationskilder svarer til 
hinanden (se nedenstående oversigt). Bortset fra en kritisk periode i februar 1995 har 
priserne endvidere været tilfredsstillende. 
informationskilder/ 
perioder 
(mængder i tons) 
januar 1995 
februar 1995 
marts 1995 
i alt Marokkos 
meddelelse: 
eksport til EF 
28 697 
26 063 
24 463 
79 223 Afskrivning på 
kontingentet 
11.0990: 
importerede mængder 
28 884 
25 985 
26 106 
80 975 Databanken 
Comext : 
reel import: 
26 189 
25 319 
25 971 
77 479 
De foreliggende tal for indeværende produktionsår viser en underudnyttelse fra 
Marokkos side af det kontingent, for hvilket der gælder en præferenceindgangspris. 
Endvidere er priserne blevet opretholdt: den faste importværdi har til stadighed ligget 
over indgangsprisen for Marokko bortset fra to kritiske perioder i midten af november 
1995 og midten af januar 1996. 
Rådets afgørelse af 20. december 1994, EFT nr. L 48 af 3.3.1995, s. 22. Kommissionen satte 
denne aftale i kraft ved forordning (EF) nr. 298/95 af 14. februar 1995, EFT nr. L 35 af 
25.02.1995, s. 6. 
19 
Tabel 10 : Udvikling i EF's import fra Marokko 
tomater Samhandel med 
KN 070200 tredjelande 
enhed: ton Import fra Marokko til 
EF 
1986 93 482 
1987 93 194 
1988 80 968 
1989 91 874 
1990 106 319 
1991 135 808 
1992 131 920 
1993 164 360 
1994 148 297 
1995 (januar -juni) 84 491 
Kilder: eurostat-comext 
Eksport 
Fællesskabets tomateksport har været i stadig stigning siden 1990 for alle 
medlemsstater med undtagelse af Det Forenede Kongerige, idet den er steget fra 
107 000 t til 278 000 t for 1994, dvs. en årlig gennemsnitsstigning på 24,1%. 
Tabel 11 : Eksport fra EUR-12 (i tons) 
PARTNERE 
EF 
CANADA 
SCHWEIZ 
POLEN 
UNGARN 
ISRAEL 
RUSLAND 
SLOVENIEN 
KROATIEN 
TJEKKIET 
ANDRE END 
EUR-12 1990 
2.009 
425 
25.891 
2.070 
131 
3 
0 
0 
0 
0 
106.904 1991 
4.106 
1.769 
29.549 
22.260 
189 
24 
0 
0 
0 
0 
131.591 1992 
3.862 
1.067 
29.239 
29.959 
1.782 
15 
84 
577 
111 
0 
147.383 1993 
12.782 
1.978 
34.267 
43.570 
4.668 
0 
648 
5.051 
1.481 
6.950 
211.207 1994 
12.549 
2.891 
39.816 
32.020 
4.463 
4.056 
35.759 
7.458 
6.602 
12.865 
278.089 
20 
Generelt kan det vedrørende eksporten bemærkes, at der har været en åbning mod 
østlande som Rusland, Polen, Tjekkiet og visse dele af det tidligere Jugoslavien. 
Denne eksport må kunne forventes at fortsætte i fremtiden. 
21 
0. EF-STØTTE 
1. Strukturstøtte 
a) Støtten til produktionsstrukturer 
Indtil 1993 intervenerede EUGFL, Garantisektionen, ikke med hensyn til denne støttetype. 
Støtten blev ydet via et system med udgifter "uden loft" i den enkelte medlemsstat, og 
EUGFL godtgjorde de af disse medlemsstater anmeldte udgifter. Udgifterne var 
støtteberettigede, når bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91 om forbedring 
af landbrugsstrukturernes effektivitet var overholdt. Denne forordning indeholdt ikke et 
specifikt forbud mod støtte vedrørende væksthuse eller tomater. 
Efter 1994 var der en finansiel ramme for mål 5a (samt en programmering begrænset til 
støtte ydet i mål 1-regioner). Men det må erindres, at til trods for Kommissionens forsøg på 
at opnå en specifik programmering for hele forordning (EØF) nr. 2328/91, har Rådet ikke 
støttet denne holdning. De nuværende lovrammer omfatter kun et vejledende finansielt 
overslag, og for investeringernes vedkommende er støtten til væksthuse og tomater fortsat 
mulig. 
På baggrund af denne situation og de deraf følgende vanskeligheder med at undersøge denne 
støttes eventuelle virkninger for tomatproduktionen er medlemsstaterne blevet anmodet om at 
foretage en analyse af støtten til denne produktion. Alle medlemsstater har meddelt, at det har 
været umuligt at fremkomme med præcise oplysninger om denne støtte. Der bør ligeledes 
tages hensyn til, at produktionsstrukturerne for frugt og grøntsager er meget varierende (i 
læhus, under plastic eller net, i væksthus osv.) og kan anvendes til fremstilling af flere 
produkter alt efter sæsonen, klimaet, forbrugernes smag, markedet osv., hvilket yderligere 
vanskeliggør en præcis analyse inden for rammerne af mål 5a. 
Derimod kan denne investeringstype bedre identificeres inden for de operationelle 
programmer. Således har svaret hver gang været negativt, trods de anmodninger som er 
modtaget fra en række medlemsstater med henblik på opførelse af væksthuse for tomater. 
Sidst har det drejet sig om Spanien. De eneste tilfælde, hvor der er godkendt en 
medfinansiering for væksthuse, har været meget specifikke aktioner for produkter som 
blomster og produkter, der produceres uden for sæsonen. 
Uden for de operationelle programmer kan der kun foretages en forsøgsvis analyse i mangel 
af præcise oplysninger. Da lovgrundlaget ikke muliggør en indgående behandling af 
situationen, er der blevet indhentet en række oplysninger hos medlemsstaterne for at få et 
overblik over situationen. Det fremgår af de oplysninger, der er blevet indhentet i perioden 
1990-94 i forbindelse med investeringsstøtten efter forordning nr. 2328/91, at 5,5 % af støtten 
er gået til opførelse og modernisering af væksthuse for alle mulige former for produkter, 
nemlig frugter, grøntsager, blomster eller planteskoler. Disse investeringer udgør tilsammen en 
udgift for EUGFL på 347,65 mio. ECU for EF for hele perioden. 
22 
Ud fra dette samlede beløb kan der ved en ekstrapolation for tomatproduktionen, der udgør 
ca. 14 % af den samlede produktion af frugt og grøntsager (ekskl. blomster og planteskoler), 
foretages en forsøgsvis ansættelse af støtten til tomater. Anvendes den deraf fremkomne 
procentsats på den samlede støtte til disse investeringer, nås der frem til et EUGFL-bidrag på 
48,67 mio. ECU for perioden 1990-94, hvilket giver et årligt gennemsnit for de 12 EF-lande 
på 9,73 mio. ECU. 
Konklusionen er, at uden at der kan udelukkes marginale tilfælde af anvendelser af væksthuse 
til tomatproduktion, er der kun en minimal strukturstøtte til investeringer for så vidt angår EF-
produktionen. 
b) Støtten til forarbejdnings- og afsætningsstrukturer 
For at fa et fuldstændigt overblik over situationen bør der ligeledes foretages en undersøgelse 
af støtten til forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter. På dette område er støtten 
tilladt, men der er præcise udvælgelseskriterier, der skal overholdes [jf bilag]. Det kan 
således konstateres, at der er forbud mod eller meget restriktive betingelser for - f.eks. en 20 
%'s reduktion af forarbejdningskapaciteterne - investeringer vedrørende forarbejdning af 
tomater. Derimod er forarbejdningsstøtte (auktioner, emballage) normalt tilladt, idet der er tale 
om foranstaltninger, der skal lette produkternes afsætning på markedet, og som derfor udgør 
et positivt element i produktionskæden. 
Til orientering viser nedenstående tabel støtten til forarbejdning og afsætning for hele frugt-
og grøntsagssektoren for perioden 1991-93. På baggrund af de restriktive udvælgelseskriterier 
og tomaternes relative betydning inden for hele frugt- og grøntsagssektoren kan det 
konkluderes, at tomatproduktionen praktisk taget ikke har nydt godt af støtte til forarbejdning 
og afsætning. 
Forordning (EØF) nr. 866/90 - SEKTOR: FRUGT OG GRØNTSAGER 
Perioden 1991-93 
(i mio. ECU) 
Medlems­
stat 
Perioden 
91-93, i alt 
Årligt 
1 gennemsnit B 
5,78 
1,45 DK 
0,11 
0,03 D 
29,10 
7,28 GR 
22,06 
5,52 E 
56,95 
14,24 F 
31,40 
7,85 IRL 
2,37 
0,59 I 
74,17 
18,54 L 
0 
0 NL 
4,59 
1,15 P 
26,2 
6,55 UK 
6,64 
1,66 EUR-12 i 
alt 
259,37 
64,84 
23 
2. Statsstøtte 
2.1. Statsstøtte i tomatsektoren 
Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger om nationale støtteordninger, der 
udelukkende finansieres af medlemsstaterne, og som specifikt vedrører tomatsektoren. Det 
eneste kendte tilfælde, som vedrører den nuværende situation på tomatmarkedet, er en belgisk 
anmodning om tilladelse til at anvende en redningsstøtte i form af rentelettelse og statsgaranti 
for kreditter til tomat-, paprika- og agurkeavlere med økonomiske vanskeligheder 
I henhold til Kommissionens gældende politik er den væsentligste betingelse for at godkende 
en sådan redningsstøtte, at den vedrører investeringer, der allerede er blevet foretaget, og at 
redningsstøtten og den allerede bevilligede investeringsstøtte ikke overstiger den maksimale 
grænse, som normalt anvendes på investeringsstøtte. 
Yderligere betingelser for godkendelse af redningsstøtte er, at de pågældende virksomheders 
økonomiske vanskeligheder skyldes eksterne faktorer, eller at de støttede virksomheder kan 
dokumentere deres fremtidige levedygtighed. 
Det skal påpeges, at de belgiske tomatavleres nuværende markedsproblemer kun er en af de 
situationer, der kan udløse en sådan redningsstøtte. En sådan støtte kan ligeledes ydes som 
følge af andre begivenheder som f.eks. en stigning i rentesatsen. Den væsentligste årsag til, at 
Kommissionen ikke modsætter sig en sådan støtte er imidlertid, at den tidligere ydede 
investeringsstøtte ikke er nået op over det niveau, som normalt accepteres af Kommissionen. 
På det grundlag kan en sådan støtte betragtes som en supplerende, efterfølgende 
investeringsstøtte. 
2.2. Støtte til tomatsektoren under generelle støtteordninger 
Selv om Kommissionen ikke har kendskab til specifikke, nationale støtteordninger for 
tomatavlere, kan tomatsektoren være omfattet af generelle statsstøtteordninger for 
gartneri sektoren eller regionale ordninger, der ikke udelukker landbrugssektoren. 
Mulighederne for at yde en sådan støtte er imidlertid af de nedenstående grunde 
relativt begrænsede: 
2.2.1 Kommissionen har den generelle opfattelse, at national støtte i form af driftsstøtte 
(støtte pr. input- eller outputenhed eller pr. ha) er uforenelig med det fælles marked, 
fordi en sådan støtte ikke har en varig indvirkning på udviklingen i den pågældende 
sektor. Hvor der er tale om produkter, der er omfattet af fælles markedsordninger, kan 
denne form for støtte endvidere risikere at gribe ind i EF-støttemekanismerne og 
betragtes således som overtrædelse af disse markedsordninger. De fælles 
markedsordninger anses for at være fuldstændige og udtømmende for de heraf 
omfattede produkter, og de udelukker supplerende, national støtte. Hvis en sådan støtte 
tildeles, vil den som hovedregel være ulovlig. 
24 
I forbindelse med denne gennemgang af markedet for tomater i Den Europæiske 
Union skal der nævnes to nederlandske foranstaltninger for gartnerisektoren, som 
eventuelt kan opfattes som driftsstøtte (men som ikke nødvendigvis opfylder 
betingelserne i artikel 92, stk. 1): 
Kommissionen mener ikke, at det gastarifsystem for den nederlandske gartneri sektor, 
der anvendes på indeværende tidspunkt, giver denne sektor økonomiske fordele i 
forhold til andre sektorer i den nederlandske økonomi, idet disse kan opnå den samme 
tarif, hvis de anvender gas i de samme mængder som gartnerisektoren. Denne tarif er 
således ikke en statsstøtte, der falder ind under artikel 92, stk. 1. Den nederlandske 
gaspris indeksreguleres for alle sektorer på grundlag af oliepriserne. 
Kommissionen er endvidere ikke i besiddelse af oplysninger om mulig støtte i 
form af skattelettelser til den nederlandske gartnerisektor. Dette gælder 
ligeledes for energiafgiften, som for nylig er blevet godkendt af Kommissionen. 
I forbindelse med denne afgift fritages gartnerisektoren delvis for 
energiafgiften. Den væsentligste årsag til, at Kommissionen godkendte denne 
undtagelse for væksthusgartneri var, at fuld beskatning ikke ville gøre det 
muligt at gennemføre en fuldstændig tilbageføring af afgiftsprovenuet, hvilket 
er en forudsætning for denne ordning, men at den tværtimod ville medføre en 
mærkbar forøgelse af skattebyrden for gartnerisektoren (Kommissionens 
beslutning af 20. december 1995). 
2.2.2 Den eneste form for driftsstøtte, der opfylder bestemmelserne i artikel 92, stk. 1, og 
som kan antage form af medfinansieret støtte under Rådets forordning (EØF) nr. 
2078/92 og af statsstøtte, er støtte til overgang til miljøvenlige produktionsmetoder 
i landbruget. Denne støtte ydes sædvanligvis som støtte pr. ha og har til formål at 
kompensere indkomsttabet som følge af støttemodtagernes gennemførelse af 
miljøbeskyttelsesforanstaltninger, og støtten omfatter endvidere et finansielt incitament. 
Det skal påpeges, at der i Kommissionens nuværende politik vedrørende statsstøtte 
ikke er fastsat grænser for omfanget af dette finansielle incitament. 
Støtte til miljøvenligt landbrug ydes ofte i form af medfinansieret støtte i henhold til 
betingelserne i den ovenfor nævnte rådsforordning. Eftersom forordningen ikke 
udelukker statsstøtte, der gives på forskellige vilkår eller overskrider de grænser, som 
er fastsat i forordningen, findes der i flere medlemsstater supplerende 
statsstøtteordninger. 
2.2.3 Hvad angår investeringsstøtte, kan den gives til tomatavlere under generelle 
støtteordninger. Disse støtteordninger er for en stor dels vedkommende omfattet af 
Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91. Denne forordning åbner mulighed for 
supplerende statsstøtte til investeringer, men kun til særlige formål som f.eks. støtte til 
miljøbeskyttelsesforanstaltninger, der ikke er knyttet til en forøgelse af 
produktionskapaciteten. 
25 
KONKLUSIONER 
1. På grundlag af denne samlede analyse kan det fastslås, at EF-markedet for tomater til 
forbrug i frisk tilstand generelt synes at være afbalanceret med de udsving, der er 
karakteristiske for et dynamisk marked. 
Til trods for det stigende forbrug siden 1990, der synes at ville stabilisere sig i 
fremtiden, er der tale om en nedgang i EF-produktionen og dyrkningsarealerne. Der 
har imidlertid været en bemærkelsesværdig udvikling i dyrkningsmetoderne, som har 
ført til en kraftig stigning i udbytterne. 
Der er en stadig stigende efterspørgsel efter større diversitet og bedre kvalitet. En 
tilpasning af udbuddet til denne efterspørgsel er en af hovedforudsætningerne for en 
opretholdelse af dynamikken på dette marked. 
2. Der er en generel tendens til faldende engrospriser til trods for en relativ stigning i 
1994. Udviklingen i 1995 synes også at gå i retning af lavere priser. Dette prisfald er 
ikke ensartet, og det har i højere grad ramt de "traditionelleHsorter end de nye sorter 
og præsentationsformer, for hvilke producentpriserne har været meget attraktive. Der 
er kun i meget ringe omfang gjort brug af intervention fra Fællesskabet. 
Endvidere kan der ikke påvises nogen virkning af devalueringerne af visse valutaer 
(PTA, LIT) på prisen i ECU på tomater fra landene med svag valuta (navnlig 
Spanien). 
3. Forøgelsen af samhandelen inden for EF viser, at sektoren fungerer tilfredsstillende. 
Der er imidlertid sket en omlægning af den traditionelle tidsplan for forsendelserne i 
vinter- og sommersæsonen. Den nye ligevægt, der må opnås for de 1,3 mio. tons, som 
samhandelen omfatter, vil være af afgørende betydning for løsningen af konflikterne 
mellem Nord og Syd. 
Indførslerne fra tredjelande, navnlig af marokkanske oprindelse, forstyrrer ikke EF's 
marked. 
4. EF-støtten til produktions- og af sætningsstrukturerne synes ikke at have nogen 
afgørende indvirkning på produktionens udvikling. Denne er i langt højere grad blevet 
påvirket af de normale udsving på markedet og navnlig af udviklingen i samhandelen 
inden for EF. 
Undersøgelsen tyder ikke på, at der er generelle strukturproblemer. Sektoren er 
dynamisk, der er ikke tale om nogen overproduktion, og udsvingene i samhandelen må 
anses for at være normale for et dynamisk enhedsmarked. 
5. Kommissionen råder ikke over oplysninger vedrørende den statsstøtte, der finansieres 
fuldt ud af medlemsstaterne, og som specifikt er rettet mod tomatsektoren. Der er 
anmodet om støtte til denne sektor under påberåbelse af den såkaldte'Tedningsstøtte". 
Kommissionen er for øjeblikket i gang med at behandle denne anmodning. 
26 
HENSTILLINGER 
På baggrund af disse konklusioner mener Kommissionen, at 
1. EF-markedet er inde i en omstillingsproces som følge af den nye situation, der 
foreligger siden 1993. Udfordringerne er dels de nye efterspørgselskrav og dels en 
omlægning af perioderne for samhandelen inden for EF. Gennem den naturlige 
markedsudvikling skulle man kunne nå frem til en passende ligevægt, uden at det er 
nødvendigt at anvende interventionsforanstaltninger fra Fællesskabets side. 
2. Den manglende rentabilitet i visse væksthusbrug i de nordlige lande vedrører ikke blot 
tomatsektoren. Disse vanskeligheder skyldes i højere grad konjunkturbestemte faktorer 
vedrørende investeringsmulighederne end egentlige ændringer af markedsligevægten. 
3. Løsningerne bør findes ved en passende behandling af de konkrete tilfælde, men uden 
at bringe enhedsmarkedets funktion i fare. 
Kommissionen har tidligere ikke rejst indvendinger mod national støtte til afvikling af 
produktionspotentialet, og dette vil kunne være relevant i forbindelse med væksthuse. 
Denne type støtte vil kun kunne ydes som kompensation på grund af værdiforringelse 
af produktionsmidlerne til urentable virksomheder, der ønsker at opgive 
gartneriproduktionen. 
27 
BILAG 
28 
BILAG I 
PRODUKTIONSREGIONER 
1. Belgien 
Den belgiske produktion er siden 1990 steget med 13%. Den er koncentreret i provinsen Antwerpen, 
navnlig Mechelen og Hoogstraaten, samt i Vestflandern. Denne produktion afsættes som oftest gennem 
kooperativer, som sørger for markedsføringen af produkterne. 
Omsætningen på engrosmarkedet for tomater udgjorde i 1994 23,3% af det samlede beløb for grøntsager 
produceret i Belgien. 
Generelt steg omsætningen af væksthusgrøntsager i Belgien i 1994 med 6,1% i forhold til 1993, og 
tomaterne tegnede sig for den største stigning. 
Antallet af bedrifter, som for størstedelens vedkommende er familiebrug med et gennemsnitligt areal på 
1 ha, er faldet siden 1990, men dyrkningsarealerne er forblevet praktisk taget uændrede, og der har 
været en stigning i udbytterne. Den andel af arealet, som de opvarmede væksthuse tegner sig for, er i de 
seneste to år blevet forøget på bekostning af produktionen uden opvarmning. 
Tendensen i sektoren går i retning af færre bedrifter, en større specialisering og en forøgelse af det 
gennemsnitlige dyrkningsareal. 
De gennemsnitlige producentpriser (for alle sorter under ét) faldt i produktionsårene 1992 og 1993, men 
steg igen i 1994 uden dog helt at nå op på niveauet for 1990. 
En mere detaljeret analyse for de enkelte sorter viser, at priserne for traditionelle runde tomater i 
1993 var faldet i forhold til 1990, men at de steg igen i 1994. 
For tomater i klaser var der derimod en stærk stigning i mængderne, der øgedes fra 430 t i 1993 til 
2 752 t i 1994, hvor afsætningen begyndte i februar, samtidig med at der var tale om en betydelig 
prisstigning for denne sort. Denne stigning i produktionen af tomater i klaser er fortsat i produktionsåret 
1995 og må forventes at fortsætte fremover. 
Efter at produktionen af traditionelle tomater stabiliserede sig i Belgien i 1992 og 1993, besluttede de 
belgiske producenter sig for en større diversificering af denne afgrøde. Dette synes at have muliggjort en 
genopretning af priserne i 1994. 
Belgien har siden 1990 forøget omfanget af sine forsendelser til EF, og navnlig forsendelserne til 
Frankrig og Det Forenede Kongerige, medens forsendelserne til Tyskland er aftaget. 
29 
2. Nederlandene 
Produktionen er siden 1990 gået tilbage med 19%. Antallet af virksomheder er faldet med 34% i de 
seneste fem år, hvor der også har kunnet konstateres en nedgang i dyrkningsarealerne. Udbytterne er 
stadig stigende. Den største del af produktionen foregår i regionen Westland. 
Tomatproduktionens værdi udgør 37% af værdien af den samlede produktion af grøntsager. Siden 1990 
har der været i en stigning i produktionen af peberfrugter på bekostning af tomatproduktionen. 
Der har været en nedgang i dyrkningsarealerne for runde tomater og kødtomater, hvorimod 
dyrkningsarealerne for små tomater, tomater i klaser og kirsebærtomater tilsvarende er blevet udvidet 
kraftigt (fra 30 ha i 1993 til 150 ha i 1994). 
Hvad priserne angår, kan det generelt (for alle sorter under ét) konstateres, at niveauet fra 1990 er blevet 
opretholdt I produktionsårene 1992 og 1993 faldt priserne med 15%, medens de i 1994 igen nåede 
1990-niveauet. 
For de enkelte sorter kan der stadig konstateres en prisnedgang for tomater af "kød"-sorterne og en 
stigning for tomater i klaser og kirsebærtomater. 
Traditionelt afsættes den største del af produktionen i Nederlandene gennem kooperativer, som også 
tager sig af kvalitetskontrollen og markedsføringen. 
De nye strategier har i de senere år i højere grad taget hensyn til efterspørgslen på markedet, hvilket har 
ført til en politik gående ud på at diversificere udbuddet med henblik på at udvikle nye "muligheder for 
værditilvækst". Et eksempel på denne politik er indførelsen af tomater i klaser og tomater med "særlig 
smag", som har haft stor succes på markedet 
Mere end 85% af den nederlandske tomatproduktion er bestemt for eksterne markeder. Afsætningen 
heraf sker gennem de hollandske auktionscentre. Ca. 15 store supermarkedskæder afsætter mere end 
50% af den nederlandske produktion i bestemmelseslandene. De vigtigste bestemmelseslande er 
Tyskland, Det Forenede Kongerige og Sverige. 
Siden 1990 har der været en sugning i forsendelserne til Tyskland, medens der har været en nedgang i 
forsendelserne til det engelske marked. 
30 
3. Frankrig 
Selv om franske produktion er steget siden 1990, var der en kraftig nedgang i produktionen i 1994. 
Den øgede anvendelse af væksthuse har medført en nedgang i dyrkningsarealerne og en stigning i de 
gennemsnitlige udbytter. 
Væksthusproduktionen i Frankrig tegner sig i øjeblikket for 75% af den samlede høst. 
Virksomhedernes gennemsnitlige areal er på under 1 ha, og der er for en stor dels vedkommende tale 
om familiebrug. Afsætningen af hen ved 70% af produktionen foregår via 45 producentorganisationer. 
Den franske produktion er koncentreret i de sydøstlige, sydvestlige og nordvestlige regioner. I den 
sydlige del af landet er det største produktionsdepartement Bouches-du-Rhône, som tegner sig for 20% 
af den samlede produktion. 
Den franske produktion dækker ikke hele hjemmemarkedsefterspørgslen, og de væsentligste leverandører 
er Spanien og Belgien. Indførslerne fra Spanien er steget kraftigt, navnlig i vinterperioden. Tomaterne af 
belgisk og nederlandsk oprindelse er i direkte konkurrence med den franske produktion i 
sommerperioden. 
Indførslerne fra Marokko afsættes først og fremmest i Frankrig, som aftager mere end 85% af tomaterne 
af marokkansk oprindelse. 
31 
4. Spanien 
Tomaten er den grøntsag, der tegner sig for det største forbrug i Spanien, og produktionen heraf udgør 
25% af værdien af den samlede gartneriproduktion. Produktet er at finde på markedet hele året igennem. 
Siden 1990 har der i Spanien været en nedgang i produktionen og dyrkningsarealerne på 13%, medens 
udbytterne til stadighed har været stigende. 
Den spanske produktion fordeler sig over hele året, men vinterproduktionen (oktober-juni) har andre 
kendetegn end sommerproduktionen (juni-september). 
Sommerproduktionen er hovedsagelig beregnet til det nationale marked og dyrkes for størstedelens 
vedkommende som frilandstomater på mindre familiebrug. Sommerproduktionen, som er koncentreret i 
de sydøstlige kystområder ved Middelhavet og på De Kanariske Øer, udgør mere end 85% af den 
spanske tomatproduktion. Det er en intensiv produktion på store og mellemstore virksomheder, som har 
udviklet meget specialiserede dyrkningsmetoder og råder over dynamiske og meget effektive 
afsætningsstrukturer. Hele den spanske eksport kommer fra disse regioner med vinterproduktion. 
Fastlandet: 
Produktionsområderne ligger navnlig i Almeria og Murcia, som tegner sig for 22% af den spanske 
produktion af tomater til forbrug i frisk tilstand. Siden 1990 har der været en stigning i produktionen i 
denne region samt en mindre stigning i arealerne til dyrkning af tomater i væksthuse. Næsten 60% af 
virksomhederne dyrker tomater under plastik, hvilket giver mulighed for en højere temperatur om 
vinteren og en ventilation i årets varmeste perioder. 
Takket være de nye sorter er det i disse regioner blevet muligt at producere en ensartet kvalitet i 11 af 
de 12 måneder. 
I de seneste år er der i denne region blevet udviklet en middelhavsmodel for effektiv produktion, som 
også omfatter afsætningsstrukturerne (og dermed udførslen) omkring produktionsområderne. 
De Kanariske Øer. 
Den væsentligste del af produktionen på De Kanariske Øer udføres, og eksporten omfatter i øjeblikket 
80% af produktionen på disse øer. 
Produktionen foregår på ca. 100 virksomheder, som tegner sig for 75% af den samlede værdi af 
gartneriproduktionen på De Kanariske Øer. 
Der har siden 1990 været en stigning i dyrkningsarealet og produktionen, som nu synes at være inde i 
en stagnation, og det samme gælder forsendelserne til EF. 
Siden 1990 er der inden for sektoren foretaget en strukturel modernisering, som for en stor dels 
vedkommende har været baseret på forventningerne til det europæiske marked, og som stadig fortsætter 
med modernisering af pakningsprocessen og markedsføringsstrategierne. Konkurrencen med Marokko 
har uden tvivl fremskyndet denne proces. 
Adgangen til international konkurrence på transportområdet har ikke desto mindre i 1994 gjort det 
muligt at reducere transportomkostningerne med 15% i forhold til de foregående år. 
Forsendelserne fra De Kanariske Øer til EF steg i 1994 med 29%; denne stigning er frem for alt opnået 
på det engelske marked. 
De vigtigste markeder for forsendelserne fra De Kanariske Øer er Det Forenede Kongerige (33,5%) og 
Nederlandene (63%), hvor en stor del af forsendelserne via Rotterdam videresendes til andre 
bestemmelsessteder, det være sig EF eller tredjelande. 
32 
Tomatdyrkningen i EUR 15 
Medlemsstat 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 
EUR 12 produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 
produktion 
areal 
udbytte 1988 
205.030 
859 
239 
15.167 
47 
323 
19.100 
255 
75 
666.910 
36.720 
46 
1.834.893 
60.350 
43 
417.500 
6.420 
108 
13.500 
81 
167 
1.594.916 
116.013 
41 
30 
2 
15 
567.029 
1.715 
331 
63.893 
132.100 
624 
212 
5.630.068 
223.086 
133 1989 
225.220 
915 
246 
17.000 
21.500 
267 
81 
728.050 
37.691 
53 
1.987.763 
66.066 
45 
421.700 
6.600 
113 
10.600 
57 
186 
2.018.230 
133.601 
46 
30 
2 
15 
620.782 
1.687 
368 
80.835 
134.000 
595 
225 
6.265.710 
247481 
116 1990 
268.400 
940 
286 
19.300 
60 
322 
14.600 
: 
: 
666.790 
38.613 
46 
2.024.696 
09.884 
46 
461.100 
6.600 
119 
10.600 
64 
194 
2.667.083 
136.378 
46 
36 
2 
18 
640.726 
1.603 
400 
86.706 
; 
; 
138.700 
680 
239 
6.987.634 
264.614 
143 1991 
313.960 
945 
332 
17.500 
16.000 
710.700 
39.015 
48 
1.793.832 
59.913 
44 
527.300 
6.650 
128 
9.100 
43 
212 
2.759.091 
129.669 
48 
40 
3 
13 
636.149 
1.570 
405 
72.625 
137.300 
556 
247 
6.993.597 
238.364 
123 1992 
329.500 
963 
342 
20.000 
31.306 
479 
65 
754.940 
36.657 
51 
1.880.143 
55.802 
47 
516.900 
5.960 
128 
11.700 
55 
213 
2.712.099 
117.595 
50 
52 
3 
17 
651.994 
1.505 
433 
64.267 
125.900 
476 
264 
7.098.801 
219.496 
134 1993 
346.779 
946 
367 
14.666 
55 
267 
24.100 
784.850 
33.110 
52 
1.912.300 
57.111 
49 
643.400 
6.060 
145 
0 
1.984.572 
113.426 
48 
65 
4 
19 
606.612 
1.390 
436 
221.103 
34.694 
21 
112.900 
401 
282 
6.651.347 
247.197 
140 1994 
309.334 
954 
324 
20.000 
20.700 
757.250 
32.083 
53 
1.786.807 
61.613 
50 
492.600 
4.750 
162 
0 
2.149.074 
115.248 
50 
70 
4 
20 
540.577 
1.241 
436 
75.000 
111.000 
388 
286 
6.262.412 
216.281 
116 
Kilde: 
ft 
Tomatdyrkningen i EUR 15 - Den samlede produktion tii forbrug i frisk tilstand 
Medlemsstat 
BELGIEN 
DANMARK (*) 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
FORE. KONGERIG 
ØSTRIG 
FINLAND 
SVERIGE (**) 1988 
(tons) | (%) 
205.030 
15.167 
19.100 
666.910 
1.634.893 
417.500 
13.500 
1.594.916 
30 
567.029 
63.893 
132.100 
30.145 
EUR15 | 5.660.213 3,7 
0,3 
0,3 
12,0 
33,0 
7,5 
0,2 
28,7 
0,0 
10,2 
1,1 
2,4 
0.0 
0,5 
0,0 
100,0 1989 
(tons) | (%) 
225.220 
17.000 
21.500 
728.050 
1.987.763 
421.700 
10.600 
2.018.230 
30 
620.782 
80.835 
134.000 
18.395 
28.822 
15.540 
6.328.467 3.6 
0,3 
0,3 
11.5 
31.4 
6.7 
0.2 
31,9 
0,0 
9,8 
1,3 
2.1 
0.3 
0,5 
0.2 
100,0 1990 
(tons) | (%) 
268.400 
19.300 
14.500 
665.790 
2.024.695 
461.100 
10.500 
2.657.083 
35 
640.725 
86.706 
138.700 
18.045 
31.857 
17.887 
7.056.323 3.8 
0.3 
0,2 
9,4 
28,7 
6,5 
0.1 
37.7 
0,0 
9.1 
1.2 
2.0 
0,3 
0,5 
0,3 1991 
(tons) | (%) 
313.960 
17.500 
16.000 
710.700 
1.793.832 
527.300 
9.100 
2.759.091 
40 
636.149 
72.625 
137.300 
13.768 
30.014 
17.890 
100,0 | 7.056.269 4,5 
0.2 
0,2 
10.1 
25,4 
7.5 
0.1 
39,1 
0,0 
9.0 
1.0 
1.9 
0,2 
0,4 
0,3 1992 
(tons) | (%) 
329.500 
20.000 
31.306 
754.940 
1.880.143 
516.900 
11.700 
2.712.099 
52 
651.994 
64267 
125.900 
12.330 
30.346 
17.890 4,6 
0,3 
0,4 
10,5 
26,3 
7,2 
0,2 
37,9 
0,0 
9.1 
0.9 
1.8 
0.2 
0,4 
0,2 
100,0 I 7.159.367 | fOO.O 1993 
(tons) 
346.779 
14.666 
24.100 
784.850 
1.912.300 
643.400 
1.984.572 
65 
606.612 
221.103 
112.900 
13.620 
30.778 
18.889 (%) 
5,2 
0,2 
0,4 
11,7 
28,5 
9,6 
29,6 
0.0 
9,0 
3,3 
1,7 
0,2 
0,5 
0,3 
6.714.634 | 100,0 1994 
(tons) 
309.334 
20.000 
20.700 
757.250 
1.786.807 
492.600 
2.149.074 
70 
540.577 
75.000 
111.000 
14.524 
34.608 
19.000 (%) 
4.9 
0,3 
0,3 
12.0 
28.2 
7.8 
33,9 
0,0 
8.5 
1.2 
1,8 
0,2 
0.5 
0,3 
6.330.644 1 100,0 
(•) Tal fra EUROSTAT - CRONOS for 1989,1991,1992,1994 
(") Tal fra EUROSTAT - CRONOS for 1989,1991.1992 
C>L 
Udviklingen i de tilbagekøbte mængder fra 1990 til 1994 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
FORKONGERIGE 1990 
tilbagekøb 
18 
8 
62 
7783 
116367 
11123 produktion 
268400 
19300 
14500 
665790 
2024695 
461100 
10500 
2657083 
35 
640725 
86706 
138700 (%) 
0,01 
0,00 
0,00 
1,69 
4,38 
1,74 1991 
tilbagekøb 
312 
0 
46 
19091 
71 
26407 
47 
9072 
0 
5227 
0 
0 produktion 
313960 
17500 
16000 
710700 
1793832 
527300 
9100 
2759091 
40 
636149 
72625 
137300 (%) 
0,1 
2,7 
0,00 
6,01 
0,33 
0,82 1992 
tilbagekøb 
6543 
0 
312 
3169 
49 
25528 
120 
175792 
0 
41181 
0 
3 produktion 
329500 
20000 
31306 
754940 
1880143 
516900 
11700 
2712099 
52 
651994 
221103 
112900 (%) 
2,0 
0,4 
0,0 
4,9 
6,6 
6,3 1993 
tilbagekøb 
5444 
99 
5008 
2613 
11964 
89 
5852 
18894 
130 
0 produktion 
346779 
14666 
24100 
784850 
1912300 
643400 
1984572 
65 
606612 
221103 
112900 (%) 
1,67 
0,4 
0,6 
0,1 
1.9 
0,3 
3,1 
0,1 1994 
tilbagekøb 
7531 
59 
2977 
6644 
97 
13820 
8958 
138 produktion 
309334 
20000 
20700 
757250 
1786807 
492600 
2149074 
70 
540577 
75000 
111000 (%) 
2,4 
0,3 
0,4 
0,6 
1,3 
0,6 
1,7 
0,2 
EUR-12 135361 6987534 1,94 60273 6993597 0,86 252697 7242637 3,6 50091 6651347 0,8 50220 6262412 0,8 
Kilde: Udarbejdet af GD V1.E.1 på grundlag af opgørelser fra medlemsstaterne. 
Produktion og samhandel inden for EF - EUR 12 -
000 
Uo o o o 7 000 
6 000 
5 000 
4 000 
3 000 
2 000 
1 000 | D produktion 
g samhandel 
1990 1991 1992 1993 1994 
Udviklingen i produktionsudbytterne 
(tons/ha) 
Dyrkningsareal i EF for tomater, der dyrkes i væksthuse 
(ha) 
30 
25 
20 
Co 
-® 15 Forbruget af friske tomater i EF (skøn) 
(kg/indbygger) 
10 
1990 1991 1992 1993 1994 
Udsving i de månedlige priser i forhold til 1990 - Spanien 
(indeks 1990 = 100) 
r 
flMSlf APftiL. W7. $ UV) 
Udsving i de månedlige priser i forhold til 1990 - Belgien 
(indeks 1990 = 100) 
i: 
hAtJY Åp*/t- hasr T^t 
Udsving i de månedlige priser i forhold til 1990 - Nederlandene 
(indeks 1990 = 100) 
t\<uTff ÆPt-i ^ &v*:r To*~/ \ 
Udsving i de gennemsnitlige EF-priser fra marts til juni i forhold til 1990 
(indeks 1990 = 100) 
1994 
Størrelsen af de nationale tilbagekøb af tomater fra markedet i forhold til den 
nationale produktion i perioden 1990-1994 
Produktion, intern EF-samhandel og investeringsstøtte - Belgien 
(x 1 000 tons) -
2 000 
1 500 
1 000 
500 produktion 
samhandel 
støtte 
1990 1991 1992 1993 1994 
Produktion, intern EF-samhandel og investeringsstøtte - Nederlandene 
(x 1 000 tons) -
2 000 
1 500 
1 000 (ZZZ3 produktion 
tøffli samhandel 
e støtte 
1990 1991 1992 1993 1994 
Produktion, intern EF-samhandel og investeringsstøtte - Spanien 
(x 1 000 tons) -
2 000 
1 500 
1 000 .produktion 
samhandel 
støtte 
1990 1991 1992 1993 1994 
Produktion, intern EF-samhandel og investeringsstøtte - Frankrig 
(x 1 000 tons) -
<£" 2 000 
1 500 
1 000 produktion 
samhandel 
støtte 
1990 1991 1992 1993 1994 
Indførsel til EF af tomater fra Marokko 
(x 1 000 tons) 
5 
1990 1991 1992 1993 1994 
I WOC/%/3 1470300 I'00 (FR) 
jls/jls 
BILAG III 
Udvælgelseskriterier for investeringer med henblik på forarbejdning 
og afsætning af landbrugsprodukter, jf. forordning (EØF) nr. 866/90 
Hvad angår sektoren for frugt og grøntsager, fastsætter udvælgelseskriterierne (beslutning 
90/342/EØF) en udelukkelse af følgende investeringer: 
investeringer vedrørende forøgelse af afsætningskapaciteten for produkter, for hvilke 
der i de pågældende regioner er konstateret væsentlige tilbagekøb (i tilknytning til en 
overskudsproduktion) i de seneste tre år 
alle investeringer, der medfører en forøgelse af forarbejdningskapaciteten, undtagen 
hvis en tilsvarende kapacitet opgives i den samme virksomhed eller i andre bestemte 
virksomheder, eller undtagen for særlige produkter, for hvilke der har vist sig en 
væsentlig forøgelse af afsætningsmulighederne. Dette forbud gælder ikke i mål 1-
regioner, for hvilke der har vist sig at være en kapacitetsmangel 
investeringer vedrørende produktion af tomatkoncentrat, flåede tomater, citrusfrugtsaft, 
ferskner i sukkerlage og pærer i sukkerlage, undtagen hvis de tager sigte på en ny 
forarbejdningskapacitet, der er mindst 20 % lavere den samlede tidligere kapacitet, der 
er blevet opgivet i den pågældende region. 
De investeringer, der tages hensyn til ved ydelsen af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, 
under forordningen, skal tage sigte på følgende: 
rationalisering og udvikling af konditioneringen, konserveringen, behandlingen, 
forarbejdningen samt genanvendelsen af biprodukter eller affald fra fremstillingen 
forbedring af afsætningen, herunder forbedring af prisdannelsens gennemsigtighed 
anvendelse af nye forarbejdningsteknikker, herunder udvikling af nye produkter og 
biprodukter eller åbning af nye markeder samt innovative investeringer 
en forbedring af produkternes kvalitet. 
-.So -

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 247 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-96-256-DA-C 
ISBN 92-78-04813-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
61