22. 7. 91 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 191/37 
Udtalelse  om Kommissionens  forslag  til Rådets  direktiv  om ændring  af direktiv  89/622/EØF 
om indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstaternes  love  og administrative  bestemmelser  om 
mærkning  af tobaksvarer  (!) 
(91/C  191/15) 
Rådet  for De Europæiske  Fællesskaber  besluttede  den  28. januar  1991  under  henvisning  til 
EØF-Traktatens  artikel  100  A at anmode  om Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
om det ovennævnte  emne. 
Det forberedende  arbejde  henvistes  til ØSU's  sektion  for miljø-,  sundheds-  og forbrugerspørgs-
mål, som  udpegede  Philip  H. Noordwal  til ordfører.  Sektionen  vedtog  sin udtalelse  den  17. 
maj 1991. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 287.  plenarforsamling  den  29. maj  1991 
med 78 stemmer  for,  33 imod  og 4 hverken  for eller  imod  følgende  udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. Sigtet  med  dette  forslag  fra Kommissionen  er 
at imødekomme  medlemsstaternes  anmodning  om,  så 
snart  dette  var  teknisk  muligt,  at forelægge  et forslag 
om at supplere  bestemmelserne  om mærkning  af andre 
tobaksvarer  end  cigaretter  med  passende  foran-
staltninger  og navnlig  om  at indføre  de ændringer, 
der er nødvendige,  for  at der  kan  fastsættes  særlige 
advarsler  for disse  tobaksprodukter. 
1.2. Samtidig  benytter  Kommissionen  lejligheden  til 
at supplere  listen  over  fakultative  advarsler,  der  er 
indeholdt  i bilaget  til direktivet,  som  hidtil  kun  har 
været  gældende  for cigaretter,  hvilket  er i overensstem-
melse  med  en aftale  med  Rådet  om jævnlig  ajourføring 
af denne  liste. 
1.3. Endelig  indeholder  dette  forslag  tillige  et forbud 
mod  distribution  af våd  snus,  da de medlemsstater,  der 
er mest  berørt  af problemet  med  dette  nye produkt,  har 
forbudt  al handel  hermed.  Disse  nationale  bestemmelser 
bør harmoniseres. 
1.4. Kommissionen  baserer  sit forslag  på artikel  100 
A, stk.  3, i EØF-Traktaten,  der tilstræber  sikringen  af 
et højt  beskyttelsesniveau. 
1.5. På  grundlag  af videnskabelige  udtalelser  og ud 
fra tekniske  hensyn  opdeler  Kommissionen  de pågæl-
dende  tobaksprodukter  i tre grupper  med  henblik  på 
udformningen  af de specifikke  advarsler,  nemlig 
— tobak  til hjemmerulning, 
— anden  røgtobak, 
— røgfri  tobak. 
De tekniske  krav  er ifølge  Kommissionen  i overensstem-
melse  med  den  fleksible  fremgangsmåde,  der er fastsat i artikel  4, stk.  5, i direktiv  89/622/EØF,  for  andre 
tobaksvarer  end  cigaretter. 
1.6. Brug  af tobak  til hjemmerulning  svarer  ifølge 
Kommissionen  til at ryge  cigaretter  og medfører  de 
samme  helbredsrisici.  Anden  røgtobak  omfatter  pibeto-
bak, cigarer  og cigarillos,  der udviser  særlige  kendetegn, 
navnlig  hvad  angår  årsagssammenhængen  mellem  disse 
produkter  og hjerte-karsygdomme. 
Røgfri  tobak  (f.eks.  skråtobak  og snustobak)  adskiller 
sig ifølge  Kommissionen  ved  at blive  indtaget  gennem 
mund  eller  næse  samt  derved,  at de kun  anvendes  i 
visse  erhvervs-  og samfundsgrupper  såsom  af sømænd, 
minearbejdere  og visse  personer  i hæren  og i visse 
områder. 
1.7. I  et særligt  afsnit  i begrundelsen  gør Kommissio-
nen rede  for produktet  »våd  snus«. 
Kommissionen  anfører,  at produktet  er ret nyt,  og at 
det ifølge  nylige  videnskabelige  undersøgelser  i nogle 
henseender  er mere  skadeligt  og afhængighedsdannende 
end andre  tobaksvarer  end  cigaretter.  Dertil  kommer, 
at det  virker  tiltrækkende  på de unge  og gør  dem 
afhængige  af nikotin. 
Efter  at have  undersøgt  muligheden  for et forbud  mod 
salg til unge  under  18 år anser  Kommissionen  dette  for 
en utilstrækkelig  løsning.  Den  foretrækker  at følge  de 
medlemsstaters  eksempel,  som  allerede  har forbudt  eller 
står umiddelbart  foran  at forbyde  dette  produkt.  Med 
hensyn  til de nye tobaksvarer,  som  af videnskaben  anses 
for skadelige,  og som  endnu  ikke  er udbredt  blandt 
de europæiske  forbrugere,  har Kommissionen  dermed 
taget  det standpunkt,  at den  mest  effektive  foranstalt-
ning  til forebyggelse  af kræft  vil bestå  i et forbud,  inden 
forbrugernes  økonomiske  eller  personlige  interesser  be-
røres  heraf. 
(!) EFT  nr. C 29 af 5. 2. 1991,  s. 15. 1.8. På  grundlag  af en rapport  fra  1988  fra  den 
amerikanske  sundhedsstyrelse  (Surgeon  General)  »The 
Nr. C 191/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
Health Consequences of Smoking; Nicotine Addiction« 
foreslår Kommissionen endelig en ny advarsel mod den 
nikotinafhængighed, som tobak medfører. 
Da forbrugerne sikres en objektiv information, og da en 
sådan oplysning har en afskrækkende virkning navnlig 
over for de unge, anser Kommissionen det for vigtigt, 
at den medtages på listen over advarsler. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. ØSU tager kræftspecialisternes rapporter om de 
farer, der er forbundet med anvendelsen af tobak, meget 
alvorligt og anser skrappere foranstaltninger på dette 
område for at være i forbrugernes interesse. 
Efter ØSU's opfattelse er en sammenhængende EF-
politik yderst ønskelig, og i den forbindelse er det 
påkrævet at udarbejde omstillingsprogrammer for råto­
bak og samtidig yde støtte til dem, der rammes af tab 
af arbejdsplads og indkomst på grund af dette direktiv. 
I alle medlemsstaterne forårsager behandlingen af to-
baksofre betydelige udgifter for de nationale sygesikrin­
ger. For at kunne fortsætte behandlingen under forhold, 
som er de bedst mulige for de pågældende, bør en del 
af tobaksafgifterne overføres til de nationale sikrings­
systemers budget. 
I udtalelsen af 7. juli 1988 {l) om det første mærknings­
direktiv har ØSU allerede anført, at man i forbindelse 
med disse foranstaltninger bør bevare balancen mellem 
de tilstræbte resultater og de forårsagede omkostninger. 
Det må derfor beklages, at Kommissionen i sit forslag 
ikke har taget hensyn til denne udtalelse, hvor ØSU 
anmoder om, at de økonomiske og beskæftigelsesmæs­
sige konsekvenser, navnlig for de europæiske små og 
mellemstore virksomheder (SMV), også drages ind i 
overvejelserne. Dette gælder så meget mere nu, hvor de 
europæiske SMV stadig har nok at gøre med at omstille 
sig til følgerne af det første mærkningsdirektiv, der — 
som Kommissionen selv konstaterer — endnu ikke er 
gennemført i alle medlemsstater. 
2.2. I EF er markedet for tobak til hjemmerulning, 
pibetobak, cigarer, cigarillos, skråtobak og snustobak 
beskedent (ca. 9%) og som helhed strukturelt faldende. 
Fabrikanterne er ofte mindre virksomheder, som med 
et stort antal mærker og sorter imødekommer de indivi­
duelt indstillede forbrugeres forskellige ønsker. Nedenstående eksempler (1990-tal) fra nogle medlems­
stater, som er vigtige i forbindelse med disse produkter, 
giver et indtryk heraf: 
Cigarer/cigarillos 
Tyskland 
Frankrig 
Holland 
Tobak til hjemme­
rulning 
Tyskland 
Holland 
Pibetobak 
Tyskland 
Holland 
Skråtobak 
Tyskland 
Holland 
Snustobak 
Tyskland 
Holland Sorter/mærker 
1 600 
450 
650 
300 
100 
700 
60 
15 
20 
200 
10 Forbrug 
1 245 millioner 
(stk.) 
1 459 millioner 
519 millioner 
14 266 t 
16 072 t 
1 259 t 
267 t 
14 t 
65 t 
260 t 
nogle få tons ( ) 
2.3. I perioden 1970-1990 faldt omsætningen af ciga­
rer og cigarillos i EF med 30%. Omsætningen af tobak 
til hjemmerulning i alle EF- tilsammen er i de sidste 
2 år faldet med 6 %. Markedet for pibetobak har siden 
1982 udvist et vedvarende fald på i alt omkring 25%, 
og markedet for skråtobak og snustobak udviser samme 
tendens. 
2.4. Hvad angår de forskellige emballager, tvivler 
ØSU på, at Kommissionen har gjort sig klart, hvilke 
praktiske vanskeligheder en fabrikant stilles overfor. 
Emballage skal bestilles og aftages i mængder på mindst 
100 000, hvilket for 40-50 g emballager betyder 4 000-
5 000 kg. For mærker med en omsætning på under 
1 000 kg om året indebærer en sådan levering et embal­
lageforråd til 4-5 år. 
For eksportfirmaer er problemet endnu større, da der 
her er tale om yderligere forråd med vekslende advarsler 
på importlandets sprog. I denne forbindelse må der 
også tages hensyn til, at medlemsstaterne har ret til 
med tiden at ændre listen over advarsler. Hvad angår 
snustobak, gøres der udtrykkeligt opmærksom på, at 
emballagen er så lille (emballager til 4, 5, 7, 10 g osv.), 
at der ikke er plads til en yderligere advarsel ud over 
den generelle. 
(*) EFT nr. C 237 af 12. 9. 1988. (2) Nøjagtige tal for omsætningen foreligger ikke. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 191/39 
2.5. ØSU mener, at de af Kommissionen foreslåede 
foranstaltninger i for høj grad er tilpasset cigaretmarke­
det, hvor produktionen omfatter forholdsvis få mærker, 
som fremstilles af nogle få store verdensomspændende 
multinationale selskaber, der kan opfylde mærknings­
kravene med moderne midler (laserteknik). Dette ind­
tryk forstærkes af, at Kommissionen, med en enkelt 
ændring, overfører listen over vekslende advarsler for 
cigaretter til andre tobaksprodukter. 
Foranstaltningerne for andre tobaksvarer end cigaretter 
må ikke føre til, at produkter fra de europæiske SMV 
diskrimineres. 
2.6. ØSU er derfor af den opfattelse, at disse produk­
ters beskedne og strukturelt faldende markedsandel, 
sammenholdt med den kendsgerning, at produktionen 
i overvejende grad foregår i europæiske små og mellem­
store virksomheder, kunne være gode grunde til at 
undgå de vekslende specifikke advarsler. 
2.7. ØSU's bemærkninger i den nævnte udtalelse om 
handelshindringer på grund af forskellige sprog og for­
slaget om at undersøge muligheden for at anvende 
piktogrammer er heller ikke efterkommet. Derfor består 
den anomali fortsat, at den form for advarsler på lan­
dets sprog, som Kommissionen har valgt, kan forårsage 
handelshindringer, mens artikel 100 A netop har til 
formål at fjerne handelshindringer. 
2.8. Med hensyn til forbuddet mod »våd snus«, rejser 
ØSU spørgsmålet, om et direktiv, der fastsætter bestem­
melser for mærkningen af produkter, bør bruges til at 
indføre et forbud mod et af disse produkter. Derudover 
ønsker ØSU undersøgt, om et forbud, som i princippet 
gælder alle EF-borgere, kan indføres med et direktiv, 
og om en forordning ikke ville være mere velegnet til 
formålet. 
Desuden er definitionen juridisk set ikke tilstrækkeligt 
præcis til at markere forskellen mellem våd snus og 
andre »orale« tobaksformer (f.eks. den såkaldte »våde 
skråtobak«). 
Følgende definition ville i højere grad svare til Kommis­
sionens målsætning: »Fintskåret, våd tobak emballeret 
i små poser og bestemt til således emballeret at anbrin­
ges i munden på indersiden af kinden.« 
2.9. ØSU er dog af den opfattelse, at Kommissionen 
går for vidt, når den har til hensigt at udvide del B i 
bilaget med et punkt 15: »Rygning medfører afhængig­
hed«, da man ved afhængighed først og fremmest tæn­
ker på produkter som cannabis osv. Det er en kendsger­
ning, at rygning generelt er trængt så stærkt tilbage, at 
det nu kun er 30-40 % af befolkningen, der ryger. Derfor 
foreslår ØSU at ændre teksten til: »Tobak medfører en 
vis form for afhængighed og vanedannelse.« 3. Specifikke bemærkninger 
3.1. ØSU er af den opfattelse, at et forbud bør indfø­
res ved en forordning; dette direktiv om mærkning er 
under ingen omstændigheder egnet dertil. Er Kommis­
sionen enig heri, bør den foreslåede ændring (opsplit­
ning i et punkt 1 og et punkt 4) i artikel 2 falde bort. 
I øvrigt bør den definition, der foreslås i dette punkt 4, 
ændres. Et forslag til definition er anført i punkt 2.8. 
3.2. a) ØSU foreslår, at man skelner mellem »cigaret­
ter« på den ene side og »andre tobaksvarer end cigaret­
ter« som følge af de skalaforskelle i produktionen, 
der er påpeget i punkt 2.5. Derfor bør tilføjelsen »og 
pakninger til tobak til hjemmerulning« i artikel 1, nr. 2, 
litra a), a), og tilføjelsen »og tobak til hjemmerulning« i 
artikel 1, nr. 2, litra a), b), udgå. 
b) Efter ordene »På pakninger til røgfri tobak« i c) 
indføjes »dog med undtagelse af våd snus«, da der på 
denne meget lille pakning ikke er plads til en ekstra 
advarsel. 
3.3. Artikel 1, nr. 2, litra b), 1. punktum affattes 
således: 
»På pakninger til andre røgtobaksvarer end cigaret­
ter anføres én ekstra ikke-vekslende advarsel.« 
3.4. Alt efter hvilken afgørelse der træffes vedrøren­
de forslaget i punkt 3.1, skal nr. 4 i artikel 1 eventuelt 
udgå. 
3.5. Tilføjelsen af et punkt 15 i del B i bilaget bør 
affattes således: 
»Tobak medfører en vis form for afhængighed og 
vanedannelse.« 
3.6. Artikel 2 
a) For artikel 2, stk. 1, gælder bemærkningerne i punkt 
3.1 og 3.4 med de nødvendige ændringer. 
b) Stk. 2 og 3 vil volde de små og mellemstore virksom­
heder store problemer, bl.a. fordi det første direktiv 
endnu ikke er gennemført generelt. ØSU anmoder 
derfor Kommissionen om at tilpasse datoerne i disse 
stykker efter den dato, hvor det første mærkningsdi­
rektiv i praksis er indført i alle medlemsstaterne. 
Med henblik på en gradvis indførelse er det nødven­
digt, at de små og mellemstore virksomheder ind­
rømmes mindst et års frist ud over de frister, der er 
anført i det første mærkningsdirektiv. 
Nr. C 191/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
3.7. Artikel 3, stk. 1, må omformuleres i overens- 3.8. Artikel 3, stk. 2, må tilpasses efter de datoer, 
stemmelse med punkt 3.2 i denne udtalelse. der fremkommer som et resultat af forslagene i punkt 
3.2 og 3.6 b) i denne udtalelse. 
Bryssel, den 29. maj 1991. 
Francois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Udtalelse Under debatten blev følgende ændringsforslag nedstemt, men støttet af en fjerdedel af de afgivne 
stemmer: 
Side 7, punkt 2.9 
Sidste linje: Udtrykket »en vis form for« udgår. 
Begrundelse 
Der kan ikke skelnes, enten er der tale om afhængighed og vanedannelse, eller der er ikke tale om noget 
sådant. 
Afstemningsresultat 
34 stemte for, 45 stemte imod, 19 hverken for eller imod. 
Side 8, punkt 3.2 
Udgår. 
Begrundelse 
Direktivet omhandler præventive advarsler, og følgelig bør intet tobaksprodukt udelukkes. Argumentet om 
størrelse holder ikke, det samme gælder argumentet om antallet af mærker. 
Harmoniseringen skal gælde samtlige tobaksvarer for at opretholde konkurrencen. 
Afstemningsresultat 
31 stemte for, 44 imod, 21 hverken for eller imod. 
Side 8, punkt 3.5 
Udtrykket »en vis form for« udgår. 
Begrundelse 
Det er velkendt, at visse rygere bliver afhængige af nikotin, andre får for vane at bruge tobak. For visse er 
der tale om både afhængighed og vane. 
Den nye definition i udtalelsen vil åbne en debat om graden af afhængighed og vanedannelse. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 191/41 
Afstemningsresultat 
34 stemte for, 45 imod, 19 hverken for eller imod. 
Side 9, punkt 3.6 b) 
Teksten slettes fra og med anden sætning. Følgende indføjes: 
»ØSU konstaterer, at det første mærkningsdirektiv endnu ikke er indført i praksis i nogle medlemsstater 
og beder derfor Kommissionen om at sikre, at dette sker.« 
Begrundelse 
Vi har et vedtaget direktiv, og det skal gennemføres. De i forslaget til udtalelse omtalte forhalingsmanøvrer 
er uacceptable, når medlemsstaterne ikke overholder EF-lovgivningen. 
Afstemningsresultat 
37 stemte for, 42 imod, 16 hverken for eller imod. 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse 
af offentlige tjenesteydelseskontrakter(1) 
(91/C 191/16) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 4. januar 1991 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Henry Salmon til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
3. maj 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 287. plenarforsamling af 29.-30. maj 1991, 
mødet den 29. maj 1991, med et flertal af stemmer for og to hverken for eller imod følgende 
udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. Kommissionens forslag tilsigter at dække ind­
køb af tjenesteydelser fra statslige, regionale og lokale 
myndigheders side, forudsat at kontrakterne er store 
nok til, at det kan betale sig at udbyde dem på tværs 
af landegrænserne. Undtaget fra direktivets anvendel­
sesområde er offentlige forsyningstjenesters indkøb af 
tjenesteydelser, dvs. de offentlige værker inden for 
vand- og energiforsyning samt transport og telekommu­
nikation; disse vil blive behandlet i et separat direktiv. 
1.2. For nogle tjenesteydelser finder direktivet fuld 
anvendelse (bilag I A), og for andre gælder der mini­
mumskrav (bilag I B). Der er opstillet en række kriterier 
for denne klassifikation. Definitionen af kategorier af 
tjenesteydelser er baseret på De Forenede Nationers 
Central Product Classification (CPC). 
f1) EFTnr. C 23 af 31. 1. 1991, s. 1. 1.3. Der er fastsat undtagelsesbestemmelser på føl­
gende områder: fast ejendom — audiovisuelle tjeneste­
ydelser — voldgifts- og mæglingstjenesteydelser — pri­
mæremission af statsobligationer — statsgældsforvalt-
ning — en del af teletjenesterne (dem der ikke er omfat­
tet af direktiv 90/388/EØF om liberalisering af 
markedet for teletjenester). 
1.4. Der er fastsat tærskelbeløb med minimumskrav 
til kontraktværdien i forbindelse med tildelingen af 
ordrer, og samtidig opereres der med et bestemt præ­
mie- og betalingsbeløb som kriterium for, hvornår di­
rektivets regler for projektkonkurrencer finder anven­
delse. 
1.5. Alle EF-statsborgere kan deltage i projektkon­
kurrencer, hvis det samlede præmiebeløb og de samlede 
betalinger overstiger 200 000 ECU. Ifølge visse nationale 
bestemmelser kan udførelsen af bestemte tjenesteydelser