Ordliste

ASECNA : Kontoret for Luftfartssikkerhed i Afrika og på Madagaskar

AVS : (Staterne i) Afrika, Vestindien og Stillehavet

Comesa : Fællesmarkedet for det Østlige og Sydlige Afrika

EAC : Det Østafrikanske Fællesskab

Ecowas : Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater

EPA : Økonomiske partnerskabsaftaler

EUF : Den Europæiske Udviklingsfond

IAS : Intern revisionstjeneste

IGAD : Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling

IOC : Kommissionen for Det Indiske Ocean

IRCC : Interregional koordineringskomité (Inter Regional Coordinating Committee)

RISM : Regional integrationsstøttemekanisme (Regional Integration Support Mechanism)

RISP : Regionalt integrationsstøtteprogram (Regional Integration Support Programme)

SADC : Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab

UEMOA : Den Vestafrikanske Økonomiske og Monetære Union (Union économique et monétaire ouest africaine)

UNIDO : De Forenede Nationers Organisation for Industriel Udvikling

Resumé

I. Regional integration er betegnelsen for den proces, hvor nabolande samarbejder for at forbedre den politiske stabilitet og stimulere den økonomiske udvikling i en region. På større og mere harmoniserede markeder giver fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer mulighed for stordriftsfordele og stimulerer samhandel og investeringer. Regional økonomisk integration mellem udviklingslande er således et redskab, der kan føre til økonomisk vækst og bidrage til at mindske fattigdommen.

II. Formålet med Rettens revision var at vurdere, om EUF-støtten til regional økonomisk integration i Østafrika og Vestafrika havde været effektiv. Ved revisionen undersøgtes Kommissionens strategi for regional økonomisk integration, dens forvaltning af den ydede støtte og resultaterne af en stikprøve af individuelle projekter.

III. Der er sket fremskridt i den regionale økonomiske integrationsproces i begge regioner med hensyn til at nå frem til aftaler om regionale mål og politikker vedrørende handel og transport. Men de nationale myndigheders gennemførelse af sådanne aftaler halter bagefter, og fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer er endnu ikke en realitet i de to regioner.

IV. Samlet set har EUF-støtten til regional økonomisk integration hidtil kun været delvis effektiv, da den undermineres af flere faktorer. Der er flere regionale organisationer med sammenfaldende mandater og medlemsskarer, og sammen med den begrænsede kapacitet medfører det, at de institutionelle rammer er komplekse. Endvidere er der svagheder i Kommissionens strategi for og forvaltning af programmer vedrørende regional økonomisk integration.

V. Kommissionens strategi for støtte til regional økonomisk integration i Østafrika og Vestafrika er relevant i forhold til regionens og landenes behov for at opnå højere økonomisk vækst som et middel til at bekæmpe fattigdom. Men strategierne og interventionerne på regionalt og nationalt niveau er i høj grad blevet udformet og gennemført uafhængigt af hinanden, og man har ikke været tilstrækkelig opmærksom på muligheden for at skabe komplementaritet mellem dem. Dette er dog i et vist omfang sket i transportsektoren.

VI. Kommissionens delegationer har hverken passende retningslinjer eller tilstrækkelig kapacitet til at forberede, gennemføre, rapportere om og koordinere regionale aktiviteter. For så vidt angår de regionale organisationer er koordineringen også utilstrækkelig, og der findes ikke et overvågningssystem, der kan spore, hvordan processen med henblik på regional økonomisk integration i de enkelte lande samlet set skrider frem.

VII. Det var vanskeligt at vurdere de resultater, der var opnået eller sandsynligvis ville blive opnået i de enkelte projekter, fordi projekternes mål var defineret dårligt, fordi rapporteringen og overvågningen var utilstrækkelig, og fordi adskillige større projekter stadig er i gang, og man ikke kender deres endelige resultater. Samlet set vil disse projekter sandsynligvis i bedste fald kun opnå delvis tilfredsstillende resultater.

VIII. Rettens væsentligste anbefalinger går ud på, at Kommissionen:

- bør gøre sin fortsatte støtte til regional integration afhængig af, at der tidligt i forløbet indgås aftale om, hvordan man kan opnå den nødvendige indbyrdes tilnærmelse af de forskellige regionale organisationer i en region inden for en bestemt tidsramme, og at de nationale myndigheder påtager sig større ejerskab med hensyn til den regionale integrationsproces

- bør forbedre sammenhængen mellem sine regionale og nationale strategier fra og med midtvejsevalueringen af 10. EUF's strategier i 2010

- bør undersøge, om 10. EUF's finansielle støtte til regionale programmer er for høj

- med hensyn til delegationernes forvaltning af de regionale programmer bør definere delegationernes ansvar, indføre en passende mekanisme til koordinering mellem dem og se på deres personalekapacitet.

Indledning

Politikrammer

1. De centrale mål for samarbejdet mellem Det Europæiske Fællesskab (EF) og staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-staterne) i henhold til "Cotonouaftalen" er at mindske og med tiden udrydde fattigdommen samt at fremme bæredygtig udvikling og gradvis integration af AVS-staterne i verdensøkonomien [1]. Regional økonomisk integration kan været et vigtigt trin henimod at nå disse mål for mange lande, navnlig de mindre lande, fordi integrationen primært har fokus på at skabe politisk stabilitet eller forbedre den eksisterende stabilitet og at stimulere den økonomiske udvikling i en region. Store harmoniserede markeder fremmer fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer, hvilket giver mulighed for stordriftsfordele og stimulerer samhandel og investeringer. Regional økonomisk integration (herefter "regional integration") hjælper med til at stimulere økonomisk vækst og kan dermed bidrage til at mindske fattigdommen [2].

2. Selv inden Cotonouaftalen havde Kommissionen i en meddelelse fra 1995 [3] defineret sin støtte til regional integration blandt udviklingslandene ved at skitsere et overordnet koncept og formulere tre hovedområder for støtten til udviklingssamarbejdet: kapacitetsopbygning og styrkelse af institutioner på regionalt og nationalt niveau, direkte støtte til den private sektor for at bistå den med at udnytte de muligheder, som den regionale integration frembyder, og budgetstøtte til at bistå med at betale overgangsomkostningerne ved den økonomiske liberalisering og reform.

3. I EF's udviklingspolitik fra 2000 [4] blev der udvalgt et begrænset antal prioriterede indsatsområder for Fællesskabets udviklingssamarbejde, herunder handel og udvikling samt regional integration og samarbejde. EF's opdaterede udviklingspolitik fra 2005, "Den europæiske konsensus om udvikling" [5], understregede igen vigtigheden af handel og regional integration ved at forbinde disse to områder med hinanden og udvælge dem som et af de områder, Fællesskabet ville koncentrere sin indsats om.

4. Kommissionen opdaterede sin politik på området regional integration, specifikt i forbindelse med AVS-landene, i en meddelelse fra 2008 (jf. fodnote 2), hvor den bekræfter sin opfattelse af, at regional integration er afgørende for, at man kan øge den økonomiske vækst og mindske fattigdommen. Kommissionen identificerer også flere udfordringer, som har eksisteret længe med hensyn til den regionale integration, herunder manglende institutionel kapacitet og ejerskab på nationalt og regionalt plan, behov for at forbedre gennemførelsen af aftaler om økonomisk integration og foretage en strømlining af overlappende og uforenelige integrationsdagsordener, utilstrækkelig økonomisk diversificering i nationale økonomier og ineffektiv infrastruktursammenkobling. For så vidt angår regional økonomisk integration foreslås det i meddelelsen, at EU-støtten koncentreres om følgende prioriterede områder: styrkelse af regionale institutioner, skabelse af regionale integrerede markeder, støtte til erhvervsudvikling og sammenkobling af regionale infrastrukturnet.

+++++ TIFF +++++

Kilde: Den Europæiske Revisionsret.

EUF-støtte til regional integration

5. EF støtter AVS-landenes udviklingsbestræbelser gennem de europæiske udviklingsfonde ved at oprette nationale programmer sammen med de enkelte lande, regionale programmer, der omfatter flere eller alle lande i en bestemt region, og de såkaldte "AVS-interne programmer", der er rettet mod mange eller alle AVS-lande. Fra 9. EUF (2002-2007) er de regionale programmer blevet det vigtigste instrument til at støtte regional integration. En række regionale organisationer, der er oprettet af forskellige grupper af AVS-lande med mandat til at stræbe efter regional økonomisk integration, er blevet Kommissionens vigtigste partnere, når de regionale programmer skal udformes og gennemføres. Under 9. EUF var der oprindeligt afsat 1000 millioner euro til regionale programmer. Efter de afsluttende evalueringer af de forskellige programmer var der indgået forpligtelser for et endeligt beløb på 904 millioner euro i forbindelse med regionale programmer. 70 % af beløbet vedrørte interventioner på området regional økonomisk integration [6]. Under 10. EUF er den samlede tildeling til regionale programmer blevet øget til 1783 millioner euro, heraf 75 % til regional økonomisk integration. De tildelte beløb pr. region vises i tabel 1.

Tabel 1

Finansielle tildelinger til regionale programmer

(millioner euro) |

Region | 8. EUF (1996-2001) | 9. EUF (2002-2007) | 10. EUF (2008-2013) |

I alt | REI [1001] | I alt | REI | I alt | REI |

Østafrika [1002] | 219 | 154 | 289 | 203 | 645 | 548 |

Vestafrika | 226 | 143 | 253 | 200 | 597 | 418 |

Subtotal | 445 | 297 | 542 | 403 | 1242 | 966 |

Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab (SADC) | 121 | 81 | 147 | 95 | 116 | 93 |

Centralafrika | 91 | 60 | 64 | 29 | 165 | 97 |

Det vestindiske område | 90 | 40 | 111 | 89 | 165 | 140 |

Stillehavsregionen | 35 | – | 40 | 15 | 95 | 45 |

I alt | 782 | 478 | 904 | 631 | 1783 | 1341 |

Forvaltningen af de regionale programmer

6. Før 9. EUF blev regionale programmer aftalt mellem Kommissionen og de enkelte lande i den berørte region, og de regionale projekter leverede ofte yderligere finansiering til nationale aktiviteter (f.eks. vejbyggeri) i stedet for at støtte klart udformede regionale politikker.

7. Med Cotonouaftalen blev der dog som noget nyt lagt vægt på, at de regionale programmer skulle være det vigtigste instrument til at støtte regional økonomisk integration, og det er anført i aftalen, at Kommissionen sammen med den eller de berørte regionale organisationer, der har et behørigt mandat, forbereder og godkender flerårige regionale støttestrategier og indikativprogrammer på følgende betingelser [7]:

- De berørte AVS-stater vedtager definitionen af de geografiske regioner.

- De regionale programmer skal i videst mulig udstrækning svare til programmer, der gennemføres af eksisterende regionale organisationer med mandat til økonomisk integration.

- Hvis der er en vis grad af sammenfald mellem medlemmerne af flere regionale organisationer, skal det regionale program svare til disse organisationers kombinerede medlemsskare.

8. På grund af ovennævnte bestemmelser har regional programmering under 9. og 10. EUF ført til strategier og indikativprogrammer for seks forskellige regioner, der dækker samtlige AVS-lande, dvs. fire regioner i Afrika, én i Stillehavet og én i Vestindien. I flere af de afrikanske regioner findes der mere end én regional organisation med mandat til økonomisk integration, og de dækker forskellige områder, der undertiden overlapper hinanden. Det har ført til, at Kommissionen f.eks. i de to største regioner, Østafrika og Vestafrika, er nødt til at arbejde med henholdsvis fire (Østafrika) og to (Vestafrika) regionale organisationer, som har behørigt mandat til at opstille, undertegne og gennemføre den regionale strategi og indikativprogrammet for deres region. I det regionale indikativprogram foretages en første tildeling til de centrale støtteområder af de disponible ressourcer for regionen i den periode, det drejer sig om. For hver enkelt intervention får den bedst egnede regionale organisation rollen som regional anvisningsberettiget, med ansvar for at forberede og gennemføre interventionen i tæt samarbejde med Kommissionen.

Regionen Østafrika

9. Regionen Østafrika blev i sin nuværende udformning skabt ved undertegnelsen af det regionale strategipapir og det regionale indikativprogram under 9. EUF [8]. Det er på mange punkter en heterogen og uensartet region, hvor landenes størrelse, befolkning, geografiske forhold, udviklingsniveau og politiske stabilitet varierer. Under 9. EUF dækkede det regionale program 21 lande, men under 10. EUF er dette antal reduceret til 17, da fire lande har trukket sig ud af de involverede regionale organisationer.

10. Regionen er kendetegnet ved, at der findes fire regionale organisationer med mandat til regional integration, der dækker forskellige underregioner. Organisationerne er kendt under forkortelserne Comesa, EAC, IGAD og IOC [9], og deres geografiske dækning, medlemslande og politikmål er i høj grad sammenfaldende (jf. bilag I og II). Comesa og EAC tager primært sigte på regional økonomisk integration. EAC har allerede etableret en toldunion, mens Comesa stadig er i gang med at ændre sit frihandelsområde til en toldunion. IGAD's mandat omfatter også regional økonomisk integration, men har mere fokus på konfliktløsning og fødevaresikkerhed. IOC har mandat til økonomisk samarbejde og handelssamarbejde snarere end til regional økonomisk integration og fokuserer fortrinsvis på regionalt samarbejde om forvaltningen af naturressourcer (fiskeri). IOC deltager dog også i programmering og gennemførelse af de regionale indikativprogrammer for regionen Østafrika under 9. og 10. EUF.

11. Sammenfald i medlemskab volder betydelige problemer, da nogle medlemslande tilhører to forskellige samhandelsområder (Comesa og EAC). Der er desuden tale om sammenfald og uforeneligheder for de lande, der er medlemmer af Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab (SADC), den regionale organisation for det sydlige Afrika [10], der også har til formål at etablere en toldunion mellem sine medlemslande. Men det er teknisk set umuligt at være medlem af mere end én toldunion. Disse sammenfaldende medlemsskarer og mandater betyder, at de institutionelle rammer er komplekse. Disse faktorer og den nuværende svage koordinering mellem disse organisationer (jf. punkt 39-43) giver alvorlige problemer for Kommissionen, navnlig i forbindelse med udformningen og gennemførelsen af interventioner på området regional økonomisk integration.

Regionen Vestafrika

12. Der er to regionale organisationer med mandat i denne region, nemlig Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (Ecowas) og Den Vestafrikanske Økonomiske og Monetære Union (UEMOA). Det regionale program dækker disse to organisationers kombinerede medlemsskare. Mauretanien, der er det eneste land i regionen, der ikke er medlem af nogen af organisationerne, deltager også i det regionale EUF-samarbejde under Ecowas.

13. Det kan forekomme mere ligetil at opnå økonomisk integration i denne region, da der er færre underregioner end i Østafrika, men også her er der væsentlige udfordringer. UEMOA har fordelen af at have en fælles valuta og en etableret toldunion, mens Ecowas ikke er nået nær så langt. Ecowas har til gengæld en bredere medlemsskare og er derfor den mere logiske regionale integrationsstruktur på langt sigt og den vigtigste reference for den økonomiske partnerskabsaftale (EPA), der skal indgås med Det Europæiske Fællesskab [11]. De to organisationer har erkendt behovet for, at de og regionerne tilnærmer sig hinanden, og de har aftalt at arbejde hen imod dette langsigtede mål ved at anvende en metode med variabel geometri og forskellige tempi. I mellemtiden er det nødvendigt med en høj grad af koordinering mellem de to organisationer indbyrdes og mellem dem og Europa-Kommissionen, for at den regionale integrationsproces kan skride fremad så effektivt og produktivt som muligt.

Revisionens omfang og revisionsmetoden

14. I lyset af den voksende interesse for regional økonomisk integration og den stigende EUF-støtte til dette formål vedtog Retten at gennemføre en revision med dette emne. Revisionen blev planlagt, således at Kommissionen kunne tage resultaterne i betragtning i den midtvejsevaluering af gennemførelsen af 10. EUF, som den skal foretage i 2010.

15. Formålet med revisionen var at afgøre, om Den Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) støtte til regional økonomisk integration har været effektiv. Revisionen vedrørte følgende spørgsmål:

a) Har Kommissionen en relevant og sammenhængende strategi for regional integration?

b) Har Kommissionen forvaltet sin støtte til regional integration godt?

c) Har Kommissionens individuelle projekter for støtte til den regionale integration opfyldt deres mål?

16. Med hensyn til det geografiske omfang var Rettens revision koncentreret om de to største af de seks eksisterende regionale programmer, dvs. programmerne for Østafrika og Vestafrika (jf. tabel 1), der tilsammen tegner sig for et godt stykke over 50 % af det samlede beløb, der tildeles regionale programmer.

17. Revisionsarbejdet omfattede følgende:

a) en gennemgang af relevant dokumentation vedrørende Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik på området regional integration

b) en undersøgelse af Kommissionens regionale strategidokumenter [12] vedrørende 9. og 10. EUF for de to udvalgte regioner sammen med de nationale strategidokumenter [13] for de besøgte lande

c) besøg på stedet i begge regioner, i alt i ni lande, samt i de relevante regionale organisationers hovedkvarter [14]

d) en undersøgelse af 18 regionale projekter, nemlig samtlige 9. EUF- og de største 8. EUF-projekter vedrørende regional integration, handel og transport, med en samlet finansiel tildeling på næsten 450 millioner euro [15]. Omfanget af denne undersøgelse var begrænset til en vurdering af, om projektresultaterne var opnået (eller sandsynligvis ville blive opnået), og effekten på længere sigt blev ikke undersøgt. Listen over undersøgte projekter findes i bilag III

e) en gennemgang af evalueringer af Kommissionens regionale strategier for Øst- og Vestafrika for at vurdere konklusionernes pålidelighed og den opfølgning, som Kommissionen har foretaget eller planlagt, og en gennemgang af en intern revision af den finansielle forvaltning af regionale projekter, navnlig i det sydlige Afrika [16].

Bemærkninger

Har Kommissionen en relevant og sammenhængende strategi for regional integration?

18. For at søge svar på dette spørgsmål undersøgte Retten, om Kommissionens strategi for regionalt samarbejde i de to regioner var i overensstemmelse med regionernes prioriteter og supplerede Kommissionens samarbejdsstrategier for de enkelte lande. Retten undersøgte, om de enkelte regionale projekter vedrørte prioriterede behov, både på regionalt og nationalt niveau.

Kommissionens strategi for regionalt samarbejde er relevant, men den supplerer ikke dens strategier for nationalt samarbejde godt, og finansieringsniveauet er fastsat uden hensyn til absorptionskapaciteten

19. Kommissionen giver i sine regionale strategidokumenter for både 9. og 10. EUF en præcis analyse af de fremskridt, der er gjort i den regionale integration, og de udfordringer, der er forbundet dermed. Denne analyse lå til grund for beslutningen om at fokusere EUF's finansielle tildelinger til begge regioner på økonomisk integration og handel, med transport enten som en integreret del eller som en anden målsektor. I de regionale strategipapirer for 10. EUF og i Kommissionens meddelelse fra 2008 (jf. fodnote 2) blev fordoblingen af den finansielle tildeling til regionale programmer under 10. EUF til 1783 millioner euro begrundet med, at fordoblingen afspejler "den betydning, både EU og AVS tillægger regional integration med henblik på udvikling". Det vil blive vanskeligt for de regionale organisationer at bruge den store tildeling på en effektiv og produktiv måde i betragtning af den begrænsede absorptionskapacitet, som de hidtil har lagt for dagen (jf. punkt 44-49).

20. Kommissionens regionale strategier er i overensstemmelse med de vigtigste regionale organisationers strategier og mål om at øge den økonomiske vækst og mindske fattigdommen gennem højere niveauer af regional økonomisk integration, ved at støtte gennemførelsen og konsolideringen af eksisterende frihandelsområder og toldunioner og ved at gå i gang med at løse problemer på udbudssiden på infrastrukturområdet.

21. Kommissionen har fulgt en hensigtsmæssig metode og ydet institutionsopbygningsstøtte til de regionale organisationer for at øge deres kapacitet til at udvikle regionale politikker og håndhæve gennemførelsen af dem. Dens strategi med at støtte et fælles regionalt indikativprogram i hver region, hvor forskellige regionale organisationer involveres, tager højde for de nuværende institutionelle rammers kompleksitet, som skyldes, at der er flere regionale organisationer med sammenfaldende mandater (jf. punkt 10-13). Et andet mål er at styrke disse organisationers samarbejde og indbyrdes tilnærmelse. Men de regionale strategidokumenter identificerer ikke de prioriterede behov for at styrke de enkelte landes institutionelle kapacitet, så de kan deltage aktivt i formuleringen og gennemførelsen af de regionale integrationspolitikker.

22. Den regionale strategis fokus på transport er i overensstemmelse med den fælles Afrika-EU-strategi [17], som fastsætter, at Afrika og EU vil satse på at forbedre sammenkoblingen af net ved at investere i og forbedre infrastrukturen i forbindelse med de transafrikanske vejtransportkorridorer for at støtte udviklingen gennem vækst og handel. Målet er at støtte udformningen og gennemførelsen af regionale transportpolitikker, hvor der gives førsteprioritet til at harmonisere nationale transportpolitikker (f.eks. standardisering af det maksimale akseltryk for tunge transportkøretøjer) og lette transporten ad regionale korridorer (f.eks. opførelse og drift af grænseposter og afskaffelse af ulovlige kontroller).

23. Kommissionens samarbejdsstrategier med de enkelte lande under 9. og 10. EUF er i overensstemmelse med de nationale udviklingsstrategier som fastsat i landenes strategidokumenter om fattigdomsbekæmpelse. Formålet med alle disse nationale strategier er at opnå højere økonomisk vækst, hvilket betragtes som en nødvendig betingelse for, at fattigdommen kan mindskes. Men i mange tilfælde tager de nationale strategier ikke højde for, hvordan de bør samvirke med eller supplere de regionale integrationsprogrammer.

24. I de fleste af de lande, Retten undersøgte, har Kommissionens samarbejdsstrategier fokuseret på budgetstøtte. Formålet hermed er at bidrage til den makroøkonomiske stabilitet, som er en vigtig betingelse for, at man kan styrke de nationale makroøkonomiske politikkers indbyrdes tilnærmelse samt den økonomiske vækst og handelsudviklingen i regionerne, hvorved den regionale integration styrkes generelt.

25. Transport defineres som en målsektor i de fleste af de lande, Retten har undersøgt, og kan bidrage til regional integration. Selv om det i de nationale programmer under 9. EUF flere gange nævnes, at det er vigtigt at forbedre de regionale transportkorridorer, fokuserer de fleste vejprogrammer i de forskellige lande, Retten har undersøgt, på forbedring af forbindelserne inden for landets grænser. I landestrategierne under 10. EUF er der sket en betydelig ændring i vægtningen, eftersom man nu prioriterer fremme af regionale forbindelser for at lette og udvide den regionale handel.

26. På andre områder end transport tillægges regional integration varierende og generelt utilstrækkelig betydning i landestrategierne under 9. EUF. Det angives ikke, hvordan Kommissionens bistand og den politiske dialog på nationalt plan skal støtte den regionale integrationsproces, og der er ingen direkte sammenkædning eller komplementaritet med regionale interventioner, f.eks. hvad angår behovet for institutionel støtte til de nationale administrationer i forbindelse med gennemførelsen og anvendelsen af regionale regler eller behovet for at styrke den private sektors konkurrencedygtighed. Mens landestrategierne under 10. EUF for de fleste af de lande, Retten har undersøgt, omfatter bestemmelser om støtte til lavtprioriterede områder som handel, regional integration eller gennemførelse af økonomiske partnerskabsaftaler (EPA), angiver de ikke de højtprioriterede behov, der skal dækkes.

27. Rettens revisionsresultater underbygger de evalueringer vedrørende de to regioner, som Kommissionen havde bestilt. Det konkluderes i disse evalueringer, der dækkede 8. og 9. EUF, at der var utilstrækkelig komplementaritet på grund af utilstrækkelig koordinering, både i den politiske dialog mellem Kommissionen, de regionale organisationer og de enkelte lande, og på programniveau mellem regionale og nationale programmer.

De regionale projekter er relevante, men de har ikke tilstrækkelig fokus på behovet for en national indsats i forbindelse med regional integration

28. De regionale programmer under 9. EUF for henholdsvis Østafrika og Vestafrika indeholder omfattende projekter vedrørende regional integration [18], der vedrører de fleste spørgsmål på området. Der fokuseres på støtte til institutionel kapacitetsopbygning, udvikling af regler for handelspolitik, forhandlinger om og gennemførelse af økonomiske partnerskaber og finansielle ordninger for udligning af statslige indtægtstab på grund af nedsatte toldtariffer. På transportområdet fokuserer de på at lette transporten, eftersom støtte til transportinfrastruktur finansieres af de nationale programmer.

29. RISP-projektet i Østafrika består f.eks. af ni forskellige "resultatområder", bl.a. gennemførelse af aftalerne om frihandelsområdet og toldunionen, harmonisering af statistiske data, harmonisering af penge-, skatte- og afgiftspolitik, forberedelse af en transport- og kommunikationsstrategi og en plan over de vigtigste investeringer. Projektet vedrørende økonomisk integration og handel i Vestafrika indeholder fire hovedbestanddele, nemlig gennemførelse af et fælles marked, makroøkonomisk stabilitet og tilnærmelse, institutionel kapacitetsopbygning samt styrkelse af de produktive sektorers konkurrencedygtighed. Alle disse aktiviteter er relevante for integrationsdagsordenen i de regionale organisationer, dvs. Comesa og EAC i Østafrika og Ecowas og UEMOA i Vestafrika [19].

30. RISM-projektet i Østafrika er den største finansielle intervention i regionen med en EUF-forpligtelse på 78 millioner euro. Projektets mål er at bistå landene i regionen med budgetmæssig justering, når de liberaliserer deres toldtariffer i forhold til andre medlemslande, der tilslutter sig frihandelsområdet eller toldunionen. Nogle lande har manglet interesse for projektet. Den vigtigste årsag er, at projektet er udformet, så det ikke er målrettet mod prioriteterne i disse lande. Der var endnu ikke udbetalt beløb under dette projekt, da revisionen fandt sted.

31. De undersøgte regionale projekter har alle en klar regional dimension og omfatter aktiviteter på regionalt plan. Men Kommissionen, de regionale organisationer og de enkelte lande har ikke i tilstrækkelig grad lagt vægt på og støttet de nødvendige opfølgningsaktioner på nationalt plan, navnlig med hensyn til gennemførelsen og anvendelsen af lovgivningen og gennemførelsen af de regionale politikker (jf. tekstboks 1).

Tekstboks 1

Utilstrækkelig sammenhæng mellem regionale og nationale aktiviteter

I Østafrika har det regionale integrationsstøtteprogram (RISP), der blev lanceret i juli 2005, til formål at udvikle de regionale organisationers og deres medlemslandes kapacitet med hensyn til politikformulering, gennemførelse og overvågning af regional integration, multilateral og regional handel samt på områder, der er relateret til handel. Det er fastlagt i resultatområde 5 – forbedret harmonisering af regionale politikker på nationalt plan – at programmet skal støtte hver enkelt medlemsstats forum for national udvikling og handelspolitik (eller en lignende national arbejdsgruppe) i opgaven med at vejlede, koordinere og overvåge landets regionale integrationsbestræbelser og dets integration i verdensøkonomien. I 2008 var der dog kun fire lande (Burundi, Etiopien, Malawi og Seychellerne), der havde et forum for handelspolitik, der var tilstrækkeligt aktivt og havde tilstrækkelig kapacitet til at fremlægge en arbejdsplan på dette område. Og kun Etiopien har reelt fået bistand fra programmet.

I Vestafrika findes der Ecowaskontaktpunkter i alle medlemslandenes administrationer. De er ansvarlige for at bistå Ecowaslandene med at gennemføre regionale beslutninger, men deres input tages ikke tilstrækkeligt i betragtning i forvaltningen af det vigtigste regionale integrationsprojekt, da de ikke er repræsenteret i projektets styringskomité. Deres kapacitet er meget begrænset, og indtil nu har de mest fungeret som Ecowas' informationspersoner i medlemslandene. I projektet har man erkendt behovet for at styrke Ecowaskontaktpunkternes kapacitet, men der er tildelt utilstrækkelige midler til dette formål. I projektarbejdsplanen for 2008 var der afsat 45000 euro (3 000 euro per kontaktpunkt) til udvikling af en kapacitetsopbygningsplan, der stadig var under forberedelse, da revisionen fandt sted. I arbejdsplanen for 2009 er der kun afsat 98000 euro (6 500 euro per kontaktpunkt) til gennemførelsen af kapacitetsopbygningsplanen.

Har kommissionen forvaltet sin støtte til regional integration godt?

32. For at få besvaret dette spørgsmål undersøgte Retten, om Kommissionens retningslinjer, mekanismer og menneskelige ressourcer var passende og gjorde det muligt for dens delegationer at forvalte programmeringen, gennemførelsen og overvågningen af regionale interventioner, om Kommissionen sikrede, at de regionale organisationer havde indført egnede koordinerings- og overvågningsmekanismer, og om de regionale projekter blev gennemført inden for tidsplanen.

Delegationerne mangler retningslinjer og kapacitet til at forvalte de regionale programmer

33. Landestrategipapirerne udarbejdes på grundlag af drøftelser mellem Kommissionen og det enkelte land, men de regionale strategipapirer vedrører i den østafrikanske region hele fire regionale organisationer (Comesa, EAC, IGAD, IOC), der repræsenterer 17 nationale myndigheder, og i den vestafrikanske region to regionale organisationer (Ecowas, UEMOA), der repræsenterer 16 nationale myndigheder. Det skal dog bemærkes, at Kommissionen har næsten det samme antal delegationer i de enkelte regioner. Aktiviteterne under de regionale projekter udføres navnlig på regionalt plan, dvs. af en eller flere regionale organisationer, men nogle aktiviteter finder også sted i de enkelte lande i regionen. Etableringen af en toldunion kræver f.eks. i første omgang, at der opnås en aftale på regionalt plan om en fælles ekstern toldtarif, men anvendelsen af denne toldtarif kræver involvering og uddannelse af alle toldtjenester i de deltagende lande. Når der deltager så mange forskellige parter, er det i høj grad nødvendigt at koordinere forberedelsen og gennemførelsen af en regional strategi.

34. Kommissionen har ikke etableret procedurer eller retningslinjer for forberedelsen og gennemførelsen af regionale strategier og interventioner. Når der ikke er passende retningslinjer, betyder det, at:

a) de specifikke roller og det specifikke ansvar ikke er klart defineret og fordelt mellem de forskellige delegationer i en region, dvs. dem med og dem uden ansvar for forbindelsen til en regional organisation

b) der ikke er én delegation, der har det overordnede ansvar eller den koordinerende rolle i forbindelse med et regionalt indikativprogram

c) der ikke er etableret en generel koordineringsramme, der dækker alle delegationerne i en region.

35. De regionale strategipapirer og indikativprogrammer under 10. EUF bygger i vidt omfang på retningslinjerne for udformningen af landestrategipapirer. Der blev udsendt specifikke retningslinjer for regional programmering, der dækkede dokumenternes indhold og format, men ikke udformningsprocessen. I retningslinjerne blev der heller ikke taget hensyn til de betydelige institutionelle forskelle, der er mellem landestrategier og regionale strategier. Manglende koordinering og definering af ansvar er en af hovedårsagerne til, at de regionale og de nationale programmer ikke er komplementære (jf. punkt 20-31).

36. Med hensyn til gennemførelsen af projekter overvåger hver delegation kun de aktiviteter, der gennemføres af myndighederne i det land, hvor den ligger, og eventuelt af den regionale organisation, der ligger i samme land, og rapporterer derom (se tekstboks 2). Delegationernes rapporter fokuserer endvidere især på den finansielle projektgennemførelse og giver ingen eller kun få detaljer om de fysiske fremskridt eller om problemer med projekterne. Det medfører, at Kommissionens centrale tjenester generelt ikke får et samlet billede og derfor ikke er i stand til at overvåge og koordinere regionale projekter ordentligt. Når Kommissionens tjenester ikke har et generelt overblik over, hvordan de regionale projekter skrider frem, kan de ikke reagere rettidigt på eventuelle problemer med projektgennemførelsen (jf. punkt 40-46).

37. Delegationerne i Burkina Faso, Nigeria, Tanzania og Zambia har hver især ansvaret for både at pleje forbindelserne med den regionale organisation, der er etableret i det pågældende land, og at forvalte dele af det regionale program og de nationale programmer. Retten undersøgte, om disse "regionale" delegationer havde fået yderligere personale nok til at kunne forvalte et regionalt program. En delegations arbejdsbyrde skyldes forskellige faktorer [20], men det er den finansielle tildeling, som en delegation skal forvalte, der er relevant for dens personalesituation, navnlig for så vidt angår operationelle, finansielle og kontraktuelle spørgsmål. Retten fandt dog, at det større ansvar, som disse delegationer, der forvalter både regionale og nationale aktiviteter, har, ikke er afspejlet i deres personalekapacitet, og at den potentielle effekt af fordoblingen af tildelingerne under 10. EUF endnu ikke er taget i betragtning.

Tekstboks 2

Kommissionens rapportering og overvågning er ikke tilstrækkelig

Fragmenteringen af ansvaret kan ses af den måde, hvorpå delegationerne aflægger beretning om de regionale aktiviteter i deres halvårlige rapporter til Kommissionens centrale tjenester om forvaltningen af bistanden til tredjelande. I Vestafrika har hverken delegationen i Abuja, der varetager forbindelsen til Ecowas, eller delegationen i Ouagadougou, der varetager forbindelsen til UEMOA, fuldt overblik over, hvilke fremskridt der gøres med hensyn til to store regionale projekter, projektet for støtte til regional integration og handel og projektet for lettelse af transporten, der begge omfatter aktiviteter, der finder sted i alle eller mange af landene i regionen. I praksis rapporterer begge delegationer til Kommissionens centrale tjenester om de aktiviteter, som "deres" regionale organisation er ansvarlig for. Dertil kommer, at delegationerne i mange af de andre lande ikke rapporterer om aktiviteter, der kan have fundet sted under de regionale projekter i deres land, eftersom de ikke har noget formelt ansvar for disse projekter [21].

En lignende situation er opstået i Østafrika, hvor den regionale organisation Comesa, der er baseret i Zambia, har det formelle ansvar for de vigtigste regionale integrationsprojekter (RISP/RISM), men en del af projektaktiviteterne vedrører EAC's integrationsdagsorden og gennemføres af EAC, der er baseret i Tanzania, mens visse aktiviteter i princippet vedrører alle lande i regionen Østafrika. Hverken delegationen i Zambia, der er det vigtigste kontaktpunkt for Comesa, eller de andre delegationer har et fuldstændigt overblik over, hvordan disse projekter skrider frem, og kun de fire delegationer, der ligger i de lande, hvor de fire regionale organisationer er baseret, rapporterer til Kommissionens centrale tjenester om de aktiviteter, som "deres" regionale organisation er ansvarlig for.

38. Rettens bemærkninger om manglende koordinering mellem de forskellige delegationer i regionen underbygger det, som blev konstateret i de evalueringer, Kommissionen havde bestilt. I evalueringsrapporten for Vestafrika bemærkes det, at Kommissionen ikke havde brugt sit netværk af delegationer effektivt til at sikre en komplementær og koordineret forvaltning af interventioner på regionalt og nationalt plan. Det konkluderes også i evalueringen, at fordi der ikke var et fungerende koordineringssystem, voldte adskillelsen af støtteforvaltningen mellem Abuja og Ouagadougou problemer og styrkede indtrykket af, at regionen reelt bestod af to uafhængige underregioner. I evalueringsrapporten for Østafrika bemærkes det, at der ikke var nogen mekanisme, der kunne sikre en koordineret politisk dialog mellem de delegationer, der var ansvarlige for de involverede regionale organisationer, og mellem disse delegationer og delegationerne med nationale kompetencer. I evalueringen hedder det også, at den nuværende koordinering stadig er svag, da der ikke er et fælles overvågningssystem for de regionale organisationer, og der stadig er en lav grad af kommunikation mellem delegationerne med nationalt ansvar og delegationerne med regionalt ansvar. Ved revisionen fandt Retten ikke bevis for, at Kommissionen havde truffet passende foranstaltninger som reaktion på resultaterne af evalueringen.

De regionale organisationers overordnede koordinering, rapportering og overvågning er ikke tilstrækkelig

39. I begge regioner har de regionale organisationer indført mekanismer til at styrke deres indbyrdes koordinering og overvåge programgennemførelsen. I 2003 nedsatte de fire regionale organisationer i Østafrika en interregional koordineringskomité (Inter Regional Coordination Committee (IRCC)), hvis sekretariat for tiden støttes gennem et EUF-projekt ("Support to Secretariat of IRCC"). I Vestafrika oprettede Ecowas og UEMOA et fælles teknisk sekretariat i 2004. Dette organ støttes også gennem et EUF-finansieret projekt ("RIP Monitoring Mechanism").

40. IRCC anses af alle berørte parter for at være et vigtigt instrument til koordinering af de regionale organisationer og til at bistå med at sikre overensstemmelse mellem de forskellige individuelle projekter og den godkendte regionale strategi. Men IRCC har endnu ikke sikret, at der er etableret et overordnet overvågnings- og evalueringssystem, der dækker hele det regionale indikativprogram. I praksis overvåger IRCC den finansielle gennemførelse af de regionale projekter, men måler ikke disse programmers fremskridt i forhold til forudfastsatte mål og deres bidrag til den regionale integration generelt. En midtvejsevaluering af IRCC-projektet, der blev foretaget i 2005, anbefalede bl.a., at der skulle oprettes et fælles overvågnings- og evalueringssystem og et system til kvalitetskontrol af finansieringsforslagene for at øge koordineringen mellem de nationale og de regionale indikativprogrammer. De regionale organisationer og Kommissionen har dog været langsomme til at tilpasse projektet i overensstemmelse hermed, da disse anbefalinger først vil blive taget med i det nye kommissorium for projektets udvidelsesfase under 10. EUF, der bliver operationel i løbet af 2009.

41. I Vestafrika har det fælles tekniske sekretariat potentiale til at blive et vigtigt instrument til koordinering af de regionale organisationer og til at sikre sammenhæng mellem de forskellige individuelle projekter og den godkendte regionale strategi. Hidtil har det ikke været i stand til at varetage disse roller effektivt på grund af begrænsede menneskelige ressourcer og begrænsede beføjelser. I aktivitetsrapporterne fra projektet "RIP Monitoring Mechanism" nævnes der problemer såsom personalemangel og det forhold, at der manglede overvågningsdata, fordi der ikke forelå rettidige statusrapporter fra projekterne. Disse problemer, der også blev rapporteret til styringskomitéen for det regionale indikativprogram, hvor Kommissionen er repræsenteret, viser, at det ikke er lykkedes for de to regionale organisationer (Ecowas og UEMOA) og Kommissionen at afhjælpe grundlæggende begrænsninger, som allerede var kendt og rapporteret i 2007, og som hindrer en effektiv overvågning og koordinering af det regionale indikativprogram i Vestafrika.

42. Retten konstaterede i næsten 40 % af de undersøgte projekter, at rapporteringen fra de regionale organisationer eller de separate projektforvaltningsteam var dårlig og i nogle tilfælde forsinket. I Vestafrika blev der ikke foretaget en midtvejsevaluering af de fire afsluttede projekter under 8. EUF, selv om dette normalt kræves for alle projekter, og der var kun udført én projektafslutningsevaluering, mens alle de evalueringer, der var planlagt for de syv igangværende projekter, var blevet udsat, fordi de blev påbegyndt for sent, og der ikke var sket tilstrækkelige fremskridt. Der er risiko for, at midtvejsevalueringen af de sidstnævnte projekter enten vil finde sted for sent til, at anbefalingerne kan følges, eller at de slet ikke vil blive gennemført. Utilstrækkelig rapportering gør det vanskeligt eller umuligt at vurdere og komme til en konklusion med hensyn til projekternes effektivitet (jf. tekstboks 5).

43. Selv om de regionale organisationer selv er direkte ansvarlige for de to koordineringskomitéer (IRCC og styringskomitéen for det regionale indikativprogram), har Kommissionen indirekte ansvar for og indflydelse på, hvordan komitéerne fungerer, da den yder finansiel og teknisk støtte til dem gennem de to nævnte projekter og er repræsenteret i begge komitéer. Kommissionen har derfor været bekendt med manglerne i overvågnings- og koordineringssystemerne i begge regioner, men dens indflydelse og støtte har indtil videre ikke været tilstrækkelig til at løse disse problemer.

Gennemførelsen af regionale projekter er kompleks og langsom

44. Retten undersøgte, om de 18 udvalgte regionale interventioner blev gennemført inden for tidsplanen, og om brugen af bidragsaftaler bidrog til at forbedre gennemførelsen af regionale projekter.

45. Ud af de 18 undersøgte projekter havde det været nødvendigt at forlænge varigheden af 11 projekter (8 nu afsluttede og 3 igangværende), da de var begyndt for sent som følge af en langsom forberedelsesproces og/eller på grund af langsom gennemførelse. Bidragende faktorer var bl.a. de regionale projekters kompleksitet, de regionale organisationers svage institutionelle kapacitet og i nogle tilfælde manglende ejerskab hos de nationale myndigheder og andre deltagere, f.eks. civilsamfundet. Kommissionen har overvurderet de regionale organisationers forvaltnings- og absorptionskapacitet, og det har medført, at der er fastsat for ambitiøse projektmål med en for bred vifte af aktiviteter og for store projektbudgetter (jf. tekstboks 3).

Tekstboks 3

Komplekst og langsomt regionalt projekt

Den største del af støtten til regional integration under 9. EUF i Vestafrika kanaliseres gennem et stort projekt med en finansiel tildeling på 105 millioner euro. Det komplekse projekt startede i 2007, og to regionale organisationer, Ecowas og UEMOA, er ansvarlige for dets gennemførelse gennem følgende instrumenter:

en bidragsaftale med de regionale organisationer til henholdsvis 44,8 og 31,6 millioner euro med fokus på det fælles marked, makroøkonomisk stabilitet og kapacitetsopbygning for de regionale organisationer og medlemslandene

en finansieringsaftale til 28,6 millioner euro med fokus på forbedring af den private sektors konkurrencedygtighed og kapacitetsopbygning for ikke-statslige aktører, indgået med UEMOA, der undertegnede på vegne af begge organisationer

denne finansieringsaftales komponent vedrørende den private sektor består af tre underkomponenter: 1) et kvalitetsprogram, der gennemføres gennem en bidragsaftale med UNIDO (15 millioner euro), 2) en harmonisering af handelslovgivningen (4 millioner euro) og 3) en harmonisering af fiskerilovgivningen (5 millioner euro), der skal gennemføres af UEMOA gennem programoverslag og aftaler i offentligt regi, men som er delegeret til de nationale anvisningsberettigede i medlemslandene

komponenten vedrørende kapacitetsopbygning for ikke-statslige aktører (2,6 millioner euro) gennemføres af Ecowas gennem tilskudskontrakter efter indkaldelse af forslag.

Gennemførelsen af de femten forskellige komponenter har været meget langsom, hvilket navnlig skyldes de to regionale organisationers svage institutionelle kapacitet. I begyndelsen af 2009, efter næsten 2 års gennemførelse, var bidragsaftalernes gennemførelsesgrad 4 % [22]. Kommissionens betalinger i henhold til finansieringsaftalen undertegnet i 2006, beløb sig til ca. 20 % af budgettet, mens man i januar 2009, som var sidste frist for undertegnelsen af alle kontrakterne, endnu ikke havde indgået forpligtelser for over 5 millioner euro (eller 17 % af finansieringsaftalens budget), og dette beløb var i princippet tabt for projektet.

46. Rettens bemærkninger underbygger Kommissionens interne revisionstjenestes rapport om den finansielle forvaltning af regionale programmer (jf. fodnote 16), hvori der for så vidt angår AVS-lande fortrinsvis fokuseres på regionen det sydlige Afrika. Det konkluderes i rapporten, at programmeringen og udformningen af regionale projekter var en kompleks proces, der involverede adskillige aktører, og at dette, sammen med samarbejdsparternes begrænsede kapacitet, førte til væsentlige operationelle vanskeligheder for de gennemførende organer og delegationer, hvilket igen førte til lange startfaser og væsentlige forsinkelser i gennemførelsen.

47. For at forbedre projekternes produktivitet og effektivitet og øge de regionale organisationers ejerskab vedtog Kommissionen at anvende "fælles forvaltning" for de vigtigste regionale projekter under 9. EUF. Fælles forvaltning er finansforordningens [23] væsentligste gennemførelsesmetode til brug ved samarbejde med internationale organisationer. Dens væsentligste karakteristikum er, at den pågældende organisation kan bruge sine egne procedurer for regnskabsføring, intern kontrol, revision og indkøb, forudsat at det bekræftes i en forudgående firesøjlevurdering, at disse procedurer er i overensstemmelse med internationale standarder. Efter en positiv vurdering kan Kommissionen yde sin finansielle støtte til den pågældende organisation gennem en bidragsaftale.

48. Kommissionen undertegnede bidragsaftaler med UEMOA og Ecowas om gennemførelsen af en væsentlig del af det regionale program under 9. EUF, selv om firesøjlevurderingens konklusion var negativ. Kommissionen var derfor nødt til at tilføje særlige betingelser vedrørende de finansielle procedurer og procedurerne for indkøb og ekstern revision for at kompensere for de svagheder, der var konstateret i organisationernes egne systemer og procedurer. I stedet for at styrke ejerskabet medførte denne midlertidige løsning væsentlig utilfredshed fra UEMOA's side, da den efter organisationens opfattelse gør det formålsløst at bruge en bidragsaftale. Den forventede højere produktivitet har heller ikke vist sig endnu, eftersom de berørte delegationer stadig er nødt til at overvåge den finansielle implementering på nært hold, fordi organisationerne har en svag kapacitet med hensyn til finansiel forvaltning. I praksis har gennemførelsen af de nuværende programmer under 9. EUF i Vestafrika været meget langsom (jf. tekstboks 3), og kapaciteten til at absorbere yderligere støtte er fortsat begrænset i en overskuelig fremtid. I denne sammenhæng vil fordoblingen af midler tildelt til regionalt samarbejde under 10. EUF sandsynligvis forværre de gennemførelsesproblemer, man har set i denne region.

49. I Østafrika er der indtil videre én regional organisation (Comesa) der har fået en positiv vurdering af sin kapacitet med hensyn til finansiel forvaltning, og Kommissionen brugte en bidragsaftale til at kanalisere sin støtte til de to vigtigste regionale integrationsprojekter (RISP/RISM) under 9. EUF. Men nogle af aktiviteterne under disse projekter skal gennemføres af den anden regionale organisation, EAC, selv om dens sekretariats institutionelle kapacitet stadig er svag, og firesøjlevurderingen var negativ. Igen blev der aftalt en midlertidig løsning, hvor EAC skulle forvalte RISP-midler på grundlag af Comesaprocedurer. Men ifølge interne revisionsberetninger fra Comesa anvender EAC i praksis sine egne procedurer, som Kommissionen endnu ikke har valideret.

Har Kommissionens individuelle projekter for støtte til den regionale integration opfyldt deres mål?

50. Retten undersøgte en stikprøve af regionale projekter for at vurdere, i hvilket omfang de havde opfyldt deres mål i form af resultater, der var opnået eller sandsynligvis ville blive opnået. Hvad angår igangværende projekter, blev der taget hensyn til deres gennemførelsesgrad og -hastighed. Effektiviteten blev vurderet til at være tilfredsstillende, hvis projekterne havde opnået eller sandsynligvis ville opnå deres resultater, delvist tilfredsstillende, hvis der havde været problemer, og kun en del af deres resultater var opnået eller sandsynligvis ville blive opnået, og utilfredsstillende, hvis der havde været væsentlige problemer, og kun få af de planlagte resultater var opnået eller sandsynligvis ville blive opnået. Listen over projekterne og vurderingerne er medtaget i bilag III.

Det er vanskeligt at vurdere projekternes effektivitet, men i de fleste tilfælde er den begrænset

51. Projektmålene og de forventede resultater er ofte ikke formuleret klart i finansieringsaftalerne, og de dermed forbundne indikatorer til måling af fremskridt er ikke veldefinerede. I sådanne tilfælde er det vanskeligt at afgøre objektivt, om de forventede resultater er opnået.

52. Med hensyn til fem projekter, der allerede var afsluttet, eller som havde været i gang i lang tid, selv om de planlagte aktiviteter generelt var gennemført og de forventede outputs produceret, var Retten ikke i stand til at vurdere resultaterne, fordi der manglede tilstrækkelige statusrapporter og/eller de krævede overvågnings- og evalueringsrapporter (jf. tekstboks 4).

Tekstboks 4

Retten var ikke i stand til at vurdere effektiviteten

I Østafrika havde det regionale integrationsprogram (fase II) til formål at styrke den regionale integrationspolitik ved at øge Comesasekretariatets analytiske kapacitet og informationskapacitet. Retten konstaterede, at der ikke, som krævet, var blevet aflagt rapport hver sjette måned om projektets fremadskriden, men at der kun i de årlige arbejdsplaner var blevet rapporteret om aktiviteterne i det foregående år. Der var ingen styringskomité, der med mellemrum kunne vurdere de opnåede fremskridt. Ud over en midtvejsevaluering var der ikke foretaget anden ekstern overvågning, og der var heller ikke blevet gennemført en uafhængig evaluering ved projektets afslutning, selv om det var fastsat i finansieringsaftalen. Indikatorerne i projektets logiske rammer fandt man for vage til, at de kunne give mulighed for en pålidelig og detaljeret vurdering af projektets effektivitet med hensyn til hvert enkelt af de forventede resultater.

53. Med hensyn til seks projekter, herunder de vigtigste regionale integrationsprojekter i begge regioner , vurderede Retten effektiviteten til at være "utilfredsstillende" [24]. Projekterne er alle under 9. EUF, og de var stadig i gang på tidspunktet for revisionen. I betragtning af disse projekters brede omfang og mål, den lave gennemførelseshastighed og den lave udbetaling af midler er det usandsynligt, at de fleste af de igangværende projekter vil kunne nå de forventede resultater i den periode, der er tilbage (jf. tekstboks 5).

Tekstboks 5

Projektresultaterne var utilfredsstillende

Med hensyn til det regionale integrationsstøtteprojekt i Østafrika, der efter planen skal afsluttes medio 2010, konstaterede Retten, at kun tre ud af de syv mellemliggende mål foreslået i bidragsaftalen var nået ved udgangen af 2008. Navnlig manglen på relevante resultater med hensyn til de nationale myndigheders vedtagelse af regionale politikker bringer projektets samlede effektivitet i fare.

I Vestafrika er formålet med projektet for lettelse af transporten (64 millioner euro) at forbedre de regionale transporttjenester, navnlig ved at etablere fælles grænseposter langs de vigtigste regionale transportkorridorer. Projektet er blevet væsentligt forsinket i sin opstartsfase, og efter tre års gennemførelse var det største resultat en detaljeret undersøgelse af, hvordan disse grænseposter, man har til hensigt at oprette, skal fungere. For at kunne fortsætte med udformningen og til sidst opførelsen af grænseposterne var Kommissionen nødt til at frafalde kravet om overholdelse af den såkaldte D+3-regel, der kræver, at kontrakter under et projekt ikke må undertegnes mere end tre år efter godkendelsen af de finansielle forpligtelser forbundet med projektet. Selv med de to års forlængelse, som projektet har fået, vil de to regionale organisationer Ecowas og UEMOA få svært ved at fuldføre konstruktionsarbejdet og etablere detaljerede og harmoniserede ordninger mellem de berørte lande, således at de kan få grænseposterne til at fungere effektivt.

54. De sidste syv projekter havde tilsyneladende opnået eller ville sandsynligvis opnå en del af de forventede resultater, men der er brug for yderligere støtte til de afsluttede projekter, og i de fleste tilfælde ydes eller programmeres den under de forskellige igangværende projekter (jf. tekstboks 6).

55. De to evalueringer, Kommissionen havde bestilt, fokuserer mere på, om Kommissionens regionale strategier og valg af målsektorer var relevante og sammenhængende, end på resultaterne af de enkelte projekter. I evalueringen af regionen Vestafrika hedder det, at de fleste af de regionale projekter under 9. EUF var for nye til, at man kunne vurdere, om de var effektive. Det bemærkes dog i evalueringen, at der mangler veldefinerede forventede resultater og baselinereferencer, og at det derfor er vanskeligt at afgøre EUF-projekternes effekt.

Tekstboks 6

Delvist tilfredsstillende projektresultater

PARI-projektet i Vestafrika ("Programme d’Appui à l’Intégration Régionale de la zone UEMOA" – program for støtte til regional integration i UEMOA-zonen) skulle bistå UEMOA og organisationens medlemslande med at forbedre de retlige og administrative rammer, etablere et regionalt marked og konsolidere de makroøkonomiske rammer. Selv om disse projektmål og de dermed forbundne indikatorer var formuleret i meget brede vendinger, blev der ved den endelige evaluering af projektet konstateret forbedringer i den regionale integrationsproces. Navnlig lovgivningen vedrørende toldunionen og liberaliseringen af handelen inden for fællesskabet, som UEMOA havde udformet, var god og blev indført i retssystemerne i de forskellige medlemslande. Man var dog stadig langt fra at have opnået fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital samt retten til etablering. UEMOA's multilaterale makroøkonomiske overvågningsmekanisme var ligeledes blevet forbedret, men det havde endnu ikke medført, at økonomierne i UEMOA-zonen havde tilnærmet sig hinanden yderligere, hvilket var det vigtigste mål. De samme områder behandles igen under det igangværende projekt vedrørende økonomisk integration og handel.

Konklusioner og anbefalinger

EUF-støtten til regional økonomisk integration i Østafrika og Vestafrika har hidtil kun været delvis effektiv

56. Der er sket fremskridt i den regionale integrationsproces i begge regioner med hensyn til at nå frem til aftaler om regionale mål og politikker vedrørende handel og transport, som f.eks. etablering af frihandelsområder og toldunioner og etablering af regionale transportkorridorer med harmoniserede regler og uden uberettigede kontroller. EUF har givet væsentlig teknisk og finansiel støtte til denne proces. Men de nationale myndigheders gennemførelse af sådanne aftaler halter bagefter, og fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer er endnu ikke en realitet i de to regioner.

57. EUF-støtten til regional økonomisk integration har hidtil kun været delvis effektiv, hvilket skyldes en række faktorer. Nogle af disse faktorer ligger uden for Kommissionens direkte kontrol, selv om den kan påvirke dem gennem sin støtte og politiske dialog. I begge regioner er der flere regionale organisationer med sammenfaldende medlemsskarer og mandater. Trods Kommissionens støtte til kapacitetsopbygning mangler alle de regionale organisationer desuden stadig institutionel kapacitet, om end i forskellig grad, i alle aspekter af projektcyklussen fra programmering og projektforberedelse til gennemførelse, rapportering og finansiel forvaltning. Endvidere prioriterer medlemslandene ikke altid regional integration højt som et politikmål i betragtning af de mange andre presserende behov, der identificeres på nationalt plan. Andre faktorer vedrørende Kommissionens strategi og forvaltning underminerer også effektiviteten af EUF-støtten (jf. punkt 58-60).

Anbefaling 1

Kommissionen bør gøre sin fortsatte støtte til regional integration afhængig af, at der tidligt i forløbet indgås aftale om, hvordan man kan opnå den nødvendige indbyrdes tilnærmelse af de forskellige regionale organisationer i hver region inden for en bestemt tidsramme, og at de nationale myndigheder påtager sig større ejerskab med hensyn til den regionale integrationsproces.

Kommissionens strategi for regional integration er relevant, men der er ikke gjort nok for at sikre sammenhæng, og finansieringsniveauet er fastsat uden hensyn til den begrænsede absorptionskapacitet

58. Kommissionens strategi for støtte til regional integration i Østafrika og Vestafrika er relevant i forhold til regionernes og landenes behov for at opnå højere økonomisk vækst som et middel til at bekæmpe fattigdom, hvilket er et mål, som er fælles for alle Kommissionens regionale og nationale strategier og interventioner. Men der er ikke gjort nok for at sikre sammenhæng, da strategierne og interventionerne på de to niveauer i høj grad er blevet udformet og gennemført uafhængigt af hinanden, og man ikke har set nok på muligheden for at skabe komplementaritet mellem dem. Dette er dog i et vist omfang sket i transportsektoren. Endvidere har man fordoblet den finansielle tildeling til regionale programmer under 10. EUF uden hensyn til de regionale organisationers begrænsede absorptionskapacitet (jf. punkt 19-31).

Anbefaling 2

Fra og med midtvejsevalueringen af 10. EUF's strategier i 2010 bør Kommissionen forbedre sammenhængen mellem sine regionale og nationale strategier ved at mainstreame regional integration i alle sine støtteaktiviteter på nationalt plan og ved at søge mere systematisk komplementaritet mellem sine støtteaktiviteter på de to forskellige niveauer.

Anbefaling 3

Som led i midtvejsevalueringen af 10. EUF bør Kommissionen undersøge, om den finansielle støtte til regionale programmer er for høj.

Kommissionen forvalter ikke sin støtte til regional integration hensigtsmæssigt

59. Kommissionen har i sin forvaltning af de regionale programmer manglet specifikke forvaltnings- og koordineringsinstrumenter, således at den kunne forberede, gennemføre, rapportere om og koordinere regionale aktiviteter på en tilfredsstillende måde: De forskellige delegationers roller og ansvar i en region er ikke klart fastlagt, og der er ikke indført en mekanisme til koordinering mellem disse delegationer. De delegationer, der forvalter regionale såvel som nationale aktiviteter, har et større ansvar, men det er ikke afspejlet i deres personalekapacitet. For så vidt angår de regionale organisationer er koordineringen også utilstrækkelig, og der mangler et overvågningssystem, der kan spore, hvordan den regionale integrationsproces i de enkelte lande samlet set skrider frem. I de tilfælde, hvor den gennemførende organisations institutionelle kapacitet er svag, har brugen af bidragsaftaler ikke øget projektgennemførelsens hastighed (jf. punkt 33-49).

Anbefaling 4

Med hensyn til sin forvaltning af regionale programmer bør Kommissionen:

- klart definere de forskellige delegationers ansvar i de berørte regioner

- indføre en passende mekanisme til koordinering mellem delegationerne i en region

- se på de ressourcer, der er tildelt delegationerne til programmering og gennemførelse af de regionale programmer

- kun bruge bidragsaftaler med regionale organisationer, når den finansielle forvaltning anses for at være i overensstemmelse med internationale standarder.

Anbefaling 5

Kommissionen bør øge sin indsats for at hjælpe regionale organisationer med:

- at forbedre deres indbyrdes koordinering og koordineringen med medlemslandene

- at etablere overvågningssystemer, der kan støtte gennemførelsen af programmer og give omfattende oplysninger om den samlede regionale integrationsproces, herunder fremskridt i de enkelte lande.

Samlet set vil de individuelle projekter for støtte til regional integration sandsynligvis opnå utilfredsstillende resultater

60. Det har været vanskeligt og i nogle tilfælde umuligt for Retten at vurdere de enkelte interventioners effektivitet, fordi deres mål ofte ikke var veldefinerede, og fordi de nødvendige oplysninger ofte manglede, hvilket skyldtes, at rapporteringen, overvågningen og evalueringen i forbindelse med projektet var af utilstrækkelig kvalitet og ikke hyppig nok. Nyere igangværende projekter har for det meste et bredt omfang og ambitiøse mål, men deres gennemførelse har hidtil været langsom. For de 18 regionale projekter, der er blevet undersøgt, er de opnåede eller sandsynlige resultater samlet set i bedste fald kun delvis tilfredsstillende (jf. punkt 51-54).

Anbefaling 6

Kommissionen bør:

- formulere projektmål, der er specifikke, målbare, accepterede, realistiske og tidsafgrænsede (SMART)

- lægge større vægt på udarbejdelse af regelmæssige statusrapporter af god kvalitet og på systematisk overvågning og evaluering af projektresultater.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 19. november 2009.

På Revisionsrettens vegne

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Formand

[1] AVS-EF-partnerskabsaftalen undertegnet den 23. juni 2000 og revideret den 25. juni 2005 (herefter kaldet Cotonouaftalen), del 3, afsnit I: Udviklingsstrategier, artikel 19.

[2] Meddelelse fra Kommissionen til Ministerrådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: "Regional integration for development in ACP countries" (COM(2008) 604 final/2 af 6.10.2008). Jf. også Kommissionens arbejdsdokument, der foreligger som bilag til meddelelsen om regional integration med henblik på udvikling i AVS-landene, SEC(2008) 2539 af 1.10.2008.

[3] Meddelelse fra Kommissionen - Det Europæiske Fællesskabs støtte til regional økonomisk integration mellem udviklingslandene indbyrdes (KOM(95) 219 endelig af 16.6.1995).

[4] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik (KOM(2000) 212 endelig af 26.4.2000).

[5] Fælleserklæring fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen: "Den europæiske konsensus om udvikling" af 22. november 2005.

[6] I Kommissionens indikativprogrammer er den samlede støtte opdelt i beløb vedrørende to eller tre hovedområder, der også kaldes "målsektorer". I de forelagte data er den del af de regionale programmer, der er afsat til regional økonomisk integration, beregnet ved at sammenlægge de beløb, der er tildelt til de målsektorer, der kaldes "regional integration og samhandel" eller "regional økonomisk integration" og "transport og kommunikation" eller "transportsammenkobling". I de regionale programmer under 10. EUF er "transport" ikke længere præsenteret som en separat målsektor, men er dækket af den store målsektor "økonomisk integration".

[1001] Regional økonomisk integration.

[1002] Kommissionens officielle betegnelse for denne region er "det østlige og sydlige Afrika og Det Indiske Ocean"; i denne beretning kaldes den "Østafrika".

[7] Cotonouaftalen, bilag IV "Gennemførelses- og forvaltningsprocedurer", kapitel 2 "Programmering og udarbejdelse (regional)".

[8] Op til 8. EUF var denne region dækket af to indikativprogrammer, ét for det østlige og det sydlige Afrika og ét for regionen Det Indiske Ocean, men efter principperne i Cotonouaftalen blev programmerne erstattet af en enkelt strategi og et enkelt indikativprogram for den større region.

[9] Comesa - Fællesmarkedet for det Østlige og Sydlige AfrikaEAC - Det Østafrikanske FællesskabIGAD - Den Mellemstatslige Organisation for UdviklingIOC - Kommissionen for Det Indiske Ocean.

[10] Tanzania deltager f.eks. i det regionale program for Østafrika som medlem af EAC. Tanzania er dog ikke medlem af Comesa, men af SADC.

[11] De økonomiske partnerskabsaftaler vil blive de nye handelsaftaler mellem (grupper af) AVS-lande og EU, der erstatter systemet med ikke-gensidige handelspræferencer, der var aftalt i Lomékonventionerne, der gik forud for Cotonouaftalen.

[12] I Kommissionen kaldes disse dokumenter "regionalt strategipapir" og "regionalt indikativprogram".

[13] I Kommissionen kaldes disse dokumenter "landestrategipapir" og "nationalt indikativprogram".

[14] I Østafrika besøgte Retten Kenya, Malawi, Rwanda, Tanzania, Zambia og de regionale organisationer Fællesmarkedet for det Østlige og Sydlige Afrika (Comesa) og Det Østafrikanske Fællesskab (EAC). I Vestafrika besøgte Retten Burkina Faso, Ghana, Nigeria og Senegal og de regionale organisationer Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (Ecowas) og Den Vestafrikanske Økonomiske og Monetære Union (UEMOA). I Østafrika er to andre regionale organisationer (Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling og Kommissionen for Det Indiske Ocean) også involveret i regionalt samarbejde, men de spiller en mindre rolle med hensyn til økonomisk integration, og de blev ikke besøgt i forbindelse med revisionen.

[15] 12 projekter blev finansieret under 9. EUF og 6 under 8. EUF; da revisionen fandt sted, var ingen projekter finansieret under 10. EUF under gennemførelse.

[16] "Évaluation de la stratégie régionale de la Commission Européenne en Afrique de l’Ouest", Rapport final de synthèse, maj 2008; "Evaluation of the Commission's support to the region of Eastern and Southern Africa and the Indian Ocean", final report, december 2008; IAS Audit report, juli 2008 (internt kommissionsdokument).

[17] "Det strategiske partnerskab mellem Afrika og EU: en fælles Afrika-EU-strategi", vedtaget på topmødet mellem EU og Afrika, Lissabon, december 2007.

[18] I Østafrika er der tale om det regionale integrationsstøtteprogram (Regional Integration Support Programme (RISP) i kombination med den regionale integrationsstøttemekanisme (Regional Integration Support Mechanism (RISM). I Vestafrika er der tale om projektet vedrørende støtte til regional integration i Vestafrika i kombination med projektet vedrørende økonomisk integration og handel.

[19] De regionale organisationers fulde navn findes i ordlisten efter indholdsfortegnelsen og i fodnote 14.

[20] Budgetstøtte kan f.eks. medføre en anden arbejdsbyrde for en delegation end projektstøtte, og procentdelen af budgetstøtte kan variere fra land til land. Ud over de normale EUF-tildelinger kan delegationer i de berørte regioner også være ansvarlige for en række projekter, der finansieres over horisontale budgetposter på det almindelige budget.

[21] En undtagelse er det regionale projekt "Appui au programme de formation de l'ASECNA" (støtte til ASECNA's uddannelsesprogram), hvor delegationerne i Senegal og Niger deler ansvaret.

[22] Eksklusive betalinger under den finansielle ordning for udligning af statslige indtægtstab på grund af nedsatte toldtariffer.

[23] Finansforordning af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond, artikel 16 (EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1); Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond, artikel 29 (EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1).

[24] I Østafrika:

- Regional Integration Support Programme (RISP)

- Regional Integration Support Mechanism (RISM)I Vestafrika:

- Economic Integration and Trade

- Support for Regional integration in West Africa

--------------------------------------------------

BILAG I

FIGUR - REGIONALE ORGANISATIONER FOR ØKONOMISK INTEGRATION I DET ØSTLIGE OG SYDLIGE AFRIKA

+++++ TIFF +++++

COMESA: Fællesmarkedet for det Østlige og Sydlige Afrika

EAC: Det Østafrikanske Fællesskab

IGAD: Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling

IOC: Kommissionen for Det Indiske Ocean

SACU: Toldunionen for Det Sydlige Afrika

SADC: Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab

Kilde: Region of Eastern and Southern Africa and the Indian Ocean - European Community: Regional Strategy Paper and Regional Indicative Programme for the period 2002-2007, Annex 6.

--------------------------------------------------

BILAG II

DE VIGTIGSTE REGIONALE ORGANISATIONER I ØSTAFRIKA OG VESTAFRIKA

De vigtigste regionale organisationer | Type økonomisk fællesskab | Integrations- og samarbejdsområder omfatter | Ikrafttrædelses-dato | Medlemslande | Angivet mål |

Fællesmarkedet for det Østlige og Sydlige Afrika (Comesa) | Frihandelsområde | Varer, tjenesteydelser, investeringer, migration | 8. december 1994 | Burundi, Comorerne, Den Demokratiske Republik Congo, Djibouti, Egypten, Eritrea, Etiopien, Kenya, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Rwanda, Seychellerne, Sudan, Swaziland, Uganda, Zambia, Zimbabwe | Fællesmarked |

Det Østafrikanske Fællesskab (EAC) | Toldunion | Varer, tjenesteydelser, investeringer, migration | 7. juli 2000 | Kenya, Tanzania, Uganda, Rwanda, Burundi | Fuldstændig økonomisk union |

Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling (IGAD) | Frihandelsområde | Varer, tjenesteydelser, investeringer, migration | 25. november 1996 | Djibouti, Eritrea, Etiopien, Kenya, Somalia, Sudan, Uganda | Fuldstændig økonomisk union |

Kommissionen for Det Indiske Ocean (IOC) | | Diplomatisk, økonomisk og kommercielt samarbejde, naturressourcer, miljøbeskyttelse | 1984 | Comorerne, Madagaskar, Mauritius, Réunion (Frankrig), Seychellerne | Jf. Comesa |

Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (Ecowas) | Frihandelsområde | Varer, tjenesteydelser, investeringer, migration | 24. juli 1993 | Benin, Burkina Faso, Kap Verde, Côte d'Ivoire, Gambia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Liberia, Mali, Niger, Nigeria, Senegal, Sierra Leone, Togo | Fuldstændig økonomisk union |

Den Vestafrikanske Økonomiske og Monetære Union (UEMOA) | Toldunion | Harmoniseret handelslovgivning. Konvergens i den makroøkonomiske politik. | 10. januar 1994 | Benin, Burkina Faso, Côte d'Ivoire, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal, Togo | Fuldstændig økonomisk union |

--------------------------------------------------

BILAG III

LISTE OVER UNDERSØGTE PROJEKTER

Reference | Projekttitel | Beløb [1] | Vurdering |

EAST AFRICA |

9 ACP RSA 03 | Support to Secretariat of IRCC (støtte til IRCC’s sekretariat) | 9,7 | Delvist tilfredsstillende |

9 ACP RSA 08 | Trade Negotiations Facility (facilitet for handelsforhandlinger) | 2,0 | Kan ikke vurderes |

9 ACP RSA 16 | Regional Information and Communication Technologies Support Programme (regionalt program for støtte til informations- og kommunikationsteknologi) | 21,0 | Delvist tilfredsstillende |

9 ACP RSA 19 | Regional Integration Support Programme (program for støtte til regional integration) | 33,5 | Utilfredsstillende |

9 ACP RSA 25/26 | Regional Integration Support Mechanism (program for støtte til regional integration) | 78,0 | Utilfredsstillende |

8 ACP ROR 01 | Regional Harmonisation of Customs and Trade Statistics Systems (regional harmonisering af told- og handelsstatistiksystemer) | 13,6 | Delvist tilfredsstillende |

8 ACP ROR 02 | Regional Integration Programme Phase II (regionalt integrationsprogram – fase II) | 9,5 | Kan ikke vurderes |

| I ALT ØSTAFRIKA | 167,2 | |

VESTAFRIKA |

9 ACP ROC 16 | Economic Integration and Trade (økonomisk integration og handel) | 76,4 | Utilfredsstillende |

9 ACP ROC 15 | Support for Regional Integration in West Africa (støtte til regional integration i Vestafrika) | 28,6 | Utilfredsstillende |

9 ACP ROC 14 | Facilitation des Transports (lettelse af transporten) | 63,8 | Utilfredsstillende |

9 ACP ROC 10 | RIP Monitoring Mechanism (overvågningsmekanisme for regionale indikativprogrammer) | 6,0 | Utilfredsstillende |

9 ACP ROC 09 | Appui à l'intégration régionale et aux négociations de l'Accord de Partenariat Économique entre la CE et la région de l'Afrique de l'Ouest (støtte til regional integration og til forhandling af aftalen om økonomisk partnerskab mellem EF og regionen Vestafrika) | 7,0 | Kan ikke vurderes |

9 ACP ROC 08 | Appui technique à la CEDEAO pour la facilitation des transports en Afrique de l'Ouest (teknisk støtte til CEDEAO for at lette transporten i Vestafrika) | 2,0 | Delvist tilfredsstillende |

9 ACP ROC 01 | Appui au programme de formation de l'ASECNA (støtte til ASECNA’s uddannelsesprogram) | 14,2 | Kan ikke vurderes |

8 ACP ROC 44 | ECOWAS Statistical Development Programme (Ecowas – program for statistikudvikling) | 2,0 | Delvist tilfredsstillende |

8 ACP ROC 33 | ECOWAS Capacity Building Programme for Regional Integration (Ecowas – kapacitetsopbygningsprogram med henblik på regional integration) | 1,9 | Kan ikke vurderes |

8 ACP ROC 31 | PARI II - Secteur privé (PARI II – den private sektor) | 15,0 | Delvist tilfredsstillende |

8 ACP ROC 21 | PARI II (PARI II) | 65,0 | Delvist tilfredsstillende |

| I ALT VESTAFRIKA | 281,9 | |

I ALT | | 449,1 | |

[1] Finansierings-/bidragsaftale + tillægskontrakter i millioner euro.

--------------------------------------------------