Udtalelse om:

- Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om et uddannelsesprogram for branchefolk inden for den europæiske audiovisuelle programindustri (MEDIA II - Uddannelse) (1996-2000), og - Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om et program til fremme af udvikling og distribution af europæiske audiovisuelle produktioner (MEDIA II - Udvikling og Distribution) (1996-2000) () (95/C 256/08)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 19. april 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 127 og 130 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Giampaolo Pellarini til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. juni 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 327. plenarforsamling af 5.-6. juli 1995, mødet den 5. juli 1995, med et flertal af stemmer for og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens forslag er baseret på en række dokumenter, herunder hvidbogen om »Vækst, Konkurrenceevne og Beskæftigelse«, Bangemann-gruppens rapport om »Europa og det globale informationssamfund«, grønbogen om »Strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlængelse af Den Europæiske Unions audiovisuelle politik«, dokumenterne fra »Den Europæiske AV-konference«, der blev afholdt i Bruxelles den 30. juni-2. juli 1994, og især midtvejsrapporten om MEDIA-programmet, som er udarbejdet to år efter programmets iværksættelse (KOM(93) 364 endelig udg.). I forordet til midtvejsrapporten er følgende anført: »På baggrund af evalueringen vil Kommissionen inden længe foreslå en række ændringer af både institutionel og teknisk art med det formål at styrke MEDIA-programmet.«

1.2. Da »opbygningen af en europæisk programindustri, der kan opfylde informationssamfundets kulturelle og økonomiske behov, der er konkurrencedygtig og på længere sigt rentabel, er ... en af de vigtigste målsætninger for Den Europæiske Union« mener Kommissionen, at EU's »indsats til fordel for programindustrien bør tage sigte på:

- at påvirke den europæiske programindustris strukturer,

- at udnytte fordelene ved det indre marked,

- at fremme komplementariteten mellem EU's og medlemsstaternes indsats samt branchens finansielle medansvar,

- at indføre støtteordninger hovedsagelig bestående af lån med tilbagebetalingspligt og lån på særlig favorable vilkår fremfor tilskud uden tilbagebetalingspligt,

- at hovedvægten lægges på automatisk støtte fremfor på selektiv støtte«.

1.3. Med dette for øje foreslår Kommissionen to instrumenter, ét til uddannelse af branchefolk i programindustrien og ét til fremme af udvikling og distribution af europæiske audiovisuelle produktioner.

1.4. Kommissionen »agter desuden at opfordre til, at der oprettes støtteordninger, der skal fremme mobiliseringen af ressourcer til audiovisuel produktion (film, tv)«.

1.5. På den 1841. samling den 3.-4. april 1995 pålagde Rådet ad hoc-gruppen AUDIOVISUEL og COREPER at videreføre gennemgangen af Kommissionens forslag til MEDIA II, og det opfordrede Kommissionen til hurtigst muligt at fastlægge de vigtigste retningslinjer for støtteordningerne, så Rådet kan drøfte emnet indgående på sit møde i juni 1995.

1.6. På samme møde besluttede Rådet at afsætte 400 mia. ecu til MEDIA II over 5 år. Støtten skal som hovedregel have form af lån på højst 50% af projektomkostningerne, men med mulighed for undtagelser i forbindelse med uddannelsesforanstaltninger, hvor støtten kan andrage op til 75% af omkostningerne og ydes i form af tilskud uden tilbagebetalingspligt.

2. Indledende bemærkninger

2.1. ØSU har allerede flere gange slået til lyd for udformningen af strategiske målsætninger eller specifikke handlingsprogrammer, det være sig på informationsområdet generelt eller på det audiovisuelle område ().

2.1.1. Selv om den igangværende debat er meget indgående, og det foreliggende dokumentationsmateriale er både omfattende og udtømmende, ser det ud til, at Kommissionen i sine analyser ikke tager højde for visse faktorer, der kan indebære risici for samhørighedsmålet og få alvorlige negative følger i form af sociale spændinger.

2.1.2. Da Kommissionen anser det for givet, at der er en uafvendelig tendens til liberalisering og deregulering på verdensplan inden for tjenestesektoren, og at der er behov for hurtige, effektive foranstaltninger til afskaffelse af barriererne på det indre marked, undlader den bevidst at behandle de sociale konsekvenser, der kan opstå dels som følge af de store internationale telekoncerners indflydelse og pres, dels som følge af den skærpede konkurrence, der givet vil komme inden for den audiovisuelle sektor.

2.1.3. Oplysninger af nyere dato tyder på, at Kommissionen i løbet af 1995 vil fremlægge en grønbog om massemediernes socio-kulturelle virkninger.

2.1.4. Den audiovisuelle sektor udvikler sig meget hurtigt og har stor indflydelse på sædvaner og kulturmønstre. ØSU finder derfor Kommissionens fremgangsmåde utilfredsstillende, idet analysen af disse faktorer gennemføres for sent og først efter, at der er iværksat en række konkrete tiltag, som risikerer at blive usammenhængende, fordi der mangler en overordnet strategi.

2.1.5. Det er særligt beklageligt, at der stadig er megen modvilje mod at tage visse centrale problemstillinger på området op, herunder liberaliserings- og privatiseringsgraden, mediekoncentrationen, forbrugernes behov, den universelle tjeneste og de offentlige servicenets rolle.

2.2. Det skal nu undersøges, om en forlængelse af MEDIA-programmet med yderligere 5 år på grundlag af nye retningslinjer og vilkår for støttetildeling i det mindste delvist imødekommer de bekymringer, der er givet udtryk for i ovenstående, og om forslaget indeholder egnede instrumenter til på mellemlang sigt at bringe for den europæiske, audiovisuelle industri, som for øjeblikket står over for store vanskeligheder, ind i en »god cirkel«.

2.2.1. Ved en første gennemlæsning af »Retningslinjer for en europæisk indsats« får man det helhedsindtryk, at der afstikkes omfattende målsætninger, som kan virke positivt ind på sektorens strukturelle svagheder.

2.2.2. Denne del behandles under punktet »Generelle bemærkninger«.

2.2.3. De konkrete foranstaltninger, der foreslås, synes imidlertid snarere at afspejle en mere tilfældig og mindre strukturrettet støttepolitik, bl.a. på baggrund af de prioriterede områder, der er blevet afgrænset under drøftelserne om ændring af MEDIA-programmet.

2.2.4. Dette behandles under punktet »Særlige bemærkninger«.

2.3. ØSU ser med interesse og opmærksomhed på forslagene og værdsætter Kommissionens bestræbelser på at udforme retsinstrumenter, der kan sikre en bedre regulering af det indre marked inden for rammerne af den frie konkurrence, men beklager, at mange af de forslag og opfordringer, som ØSU gennem de senere år har fremsat på området, og som er udtryk for en afbalanceret konsensus mellem forskellige og til tider modstridende holdninger, åbenbart ikke er fundet nyttige.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Efter at have fastslået, at »den europæiske programindustri lider af en række strukturelle svagheder«, og at der er behov for »en politik, der kan sikre den konkurrencedygtighed på mellemlang sigt«, afgrænser Kommissionen minutiøst de forskellige barrierer og svagheder inden for sektoren.

3.1.1. De vigtigste er følgende:

- opsplitningen i nationale markeder,

- svaghederne ved distributionssystemerne og programmernes manglende grænseoverskridende gennemslagskraft,

- kronisk kapitalmangel og manglende evne til at tiltrække kapital,

- problemer med udarbejdelse af kataloger over produktionen, dvs. fortegnelser over de programmer, der kan distribueres.

3.1.2. Kommissionen analyserer også den europæiske programindustris konkurrencesituation og giver oplysninger vedrørende de seneste ti år, hvor der er sket en foruroligende tilbagegang, især til fordel for USA.

3.1.3. På grundlag af disse analyser konkluderer Kommissionen, at »det er alle led i den europæiske programindustri, der er mere eller mindre svage, lige fra produktion til distribution«, og at det derfor er en »uomgængelig nødvendighed med nytænkning for branchen med tilhørende støtteordninger«, uden at det dog er »meningen, at EU-ordninger skal træde i stedet for nationale ordninger til fremme af medlemsstaternes kulturelle identitet«.

3.2. Visse mangler i denne analyse bør tages op.

3.2.1. Udviklingen på spillefilmsområdet, der senere er blevet sammenflettet med udviklingen på tv-området, har med skiftende intensitet især været præget af forholdet mellem Europa og USA.

3.2.2. Succeser og fiaskoer for den ene eller den anden part med tilhørende økonomiske opog nedgange må i højere grad tilskrives værkets kulturelle budskab og publikums modtagelse af budskabet end producentens organisatoriske evner.

3.2.3. I dag har den amerikanske model succes, ikke blot fordi omkostningerne minimeres og indtjeningen maksimeres som følge af den optimale organisation i alle produktionsfaser (lige fra konciperingsfasen til markedsføringen af det færdige produkt, herunder den økonomiske udnyttelse af de afledte markeder), men også fordi den helliger sig produktioner, der sikrer høje publikumstal i kraft af deres alment accepterede kulturelle budskaber.

3.2.4. Det er måske for letkøbt og forenklet at tale om en kulturs kolonialisering, men det er nødvendigt at forstå, at den europæiske audiovisuelle industris nuværende underskud i forhold til USA ikke blot kan måles i finansiel og organisatorisk styrke, men også - og ikke mindst - i produktionens kulturelle islæt, og netop på det område vil Kommissionen ikke intervenere med sine forslag.

3.2.5. Dette er den første modsætning til nødvendigheden af at forsvare i første række »den europæiske kulturelle identitet«. Denne forudsætning anerkendes af mange og er da også stadfæstet af EU med beslutningen fra december 1993 om at udelukke den audiovisuelle sektor fra GATT's handelsaftale.

3.2.6. Det er derfor nødvendigt, at Kommissionen tager initiativer på det punkt under hensyntagen til de risici, der er forbundet med at begrænse sig til at stimulere et marked, der i forvejen i vid udstrækning er domineret af ikke-europæiske produktioner.

3.2.7. En anden mangel ved analysen er, at Kommissionen fuldstændig overser, at de eksisterende offentlige og private koncerner, der i øvrigt indirekte holdes ansvarlige for de aktuelle problemer, kan få afgørende indflydelse på de foreslåede tiltags succes eller mangel på samme.

3.2.8. I programmet til fremme af udvikling og distribution af europæiske audiovisuelle produktioner lægges der således meget stor vægt på den strukturskabende rolle, de små og mellemstore virksomheder og den uafhængige produktionssektor kan spille.

3.2.9. ØSU er naturligvis enig i, at det er generelt nødvendigt at styrke nettet af små og mellemstore virksomheder, men det er naivt at tro, at det er vejen til at skabe et alternativ til de dominerende koncerner. Det ville svare til, at man foreslog en europæisk transportpolitik uden overhovedet at inddrage de store bilproducenter.

3.2.10. Det drejer sig dog ikke om at foreslå fremme- eller støtteforanstaltninger til fordel for disse storaktører, men om at udforme instrumenter, der gør det muligt at inddrage dem på en positiv og gennemsigtig måde i den omstrukturering af sektoren, man ønsker at igangsætte.

3.3. ØSU kan i første række tilslutte sig forslagene om at etablere:

a)

en rammestruktur for udveksling af erfaringer, herunder en databank med oplysninger om de nationale støtteordninger, og

b)

finansieringsmekanismer, der kan føre til mobilisering af ressourcer, men ØSU forbeholder sig ret til at behandle spørgsmålet i enkeltheder, når forslagene fremlægges.

3.4. Under forbehold af ovenstående bemærkninger støtter ØSU de foreslåede foranstaltninger vedrørende uddannelse, udvikling og distribution. ØSU er dog fortsat af den opfattelse, at foranstaltningerne ikke vil få strukturelle virkninger, dels fordi de afsatte midler er for beskedne, dels fordi de ikke tilgodeser alle led i kæden lige fra produktion til distribution, men er begrænset til sektorielle foranstaltninger.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Uddannelse

4.1.1. ØSU bifalder de foreslåede uddannelsesforanstaltninger inden for management, fordi der synes at være store mangler i de forskellige europæiske, sektorielle uddannelsescentres dækning af dette område.

4.1.2. ØSU er også enig i, at det er både nyttigt og nødvendigt at fremme oprettelsen af netværk mellem de forskellige centre, lige som det kan tilslutte sig indførelsen af stipendier med praktikophold i virksomheder i andre medlemsstater. Der burde dog også være mulighed for praktikophold i tredjelandevirksomheder.

4.1.3. ØSU nærer imidlertid nogen skepsis i forbindelse med uddannelse i nye teknologier, navnlig inden for datamatgrafik. Det skyldes følgende forhold:

- de er meget omkostningskrævende (en enkelt maskine kan koste ca. 150 000 ECU),

- deres anvendelse er meget begrænset, eftersom man kan opnå stort set de samme resultater i optagelsesfasen med mindre omkostningskrævende midler,

- den tekniske oplæring varetages i al almindelighed i produktionsvirksomhederne.

4.1.4. Med hensyn til denne målsætning - og især på grund af de tilknyttede økonomiske og tekniske forudsætninger - mener ØSU, at det ville være mere hensigtsmæssigt at operere med en eller to europæiske uddannelsescentre, som skulle udbyde kurser på højt niveau til personer, der allerede har tilstrækkelig indsigt i de grundlæggende teknologier.

4.1.5. ØSU foreslår, at der også iværksættes uddannelsestiltag inden for eftersynkronisering for udøvende kunstnere og teknikere med henblik på at fremme værkernes udbredelse inden for Den Europæiske Union.

4.1.6. Med hensyn til den finansielle støttes omfang mener ØSU, at loftet på 100 000 ECU om året pr. uddannelsescenter er for lavt med risiko for, at der iværksættes et utal af beskedne initiativer, og at midlerne dermed spredes i stedet for at blive koncentreret på enkelte uddannelsescentre, der kunne tjene som reference- og oplæringscentre for sektoren.

4.1.7. ØSU bemærker endvidere, at beskyttelsen af den kulturelle pluralisme ikke kan sikres alene med deltagelse af - geografisk velfordelte - specialiserede uddannelsesinstitutioner. For at støtte de forskellige kulturbaser i medlemsstaterne uden at ofre dem på et konkurrenceskabt integrationsbål kunne det være særdeles nyttigt at lade emnet indgå som moduler i visse andre uddannelseskurser.

4.1.8. Hvad angår slutevalueringen af de forskellige programmer, mener ØSU, at der ud over de forskellige kontrolforanstaltninger til undgåelse af svig bør indføres evalueringsskemaer, som udfyldes anonymt af deltagerne ved kursernes afslutning.

4.2. Udvikling og distribution

4.2.1. Det skal indledningsvist bemærkes, at støttetildelingen er betinget af en gennemførlighedsanalyse, som foretages af Kommissionen med bistand fra et rådgivende udvalg. Dette er i modstrid med Kommissionens eget princip om, at »hovedvægten lægges på automatisk støtte fremfor på selektiv støtte«.

4.2.2. Selv om det må medgives, at det foreslåede program indeholder en nøje afgrænsning af aktionslinjerne og finansieringen, skal det bemærkes, at en lang række spørgsmål står åbne.

4.2.3. I teksten henvises der gang på gang til »den uafhængige produktionssektor« i Europa som foretrukken støttemodtager, men det er ikke klart, hvilken form for uafhængighed der er tale om, eller hvilke kontrolkriterier der skal lægges til grund for afgørelsen heraf.

4.2.4. Samtidig ignoreres det påtrængende spørgsmål om de store industrikoncerner inden for massekommunikation og deres internationale forbindelser, selv om der faktisk burde træffes foranstaltninger for at sikre, at produktions- og distributionsstøtten ikke tilflyder sådanne koncerner.

4.2.5. For at sikre dette bør man efter ØSU's mening - under hensyntagen til gennemsigtighedskravet - fastsætte grænser for sådanne selskabers størrelse efter de kriterier, der anvendes ved tildeling af SMV-støtte, og sikre mulighed for at kontrollere dem ved i det mindste at kræve offentliggørelse af deres årsregnskaber og statusopgørelser.

4.2.6. ØSU mener endvidere, at man i forbindelse med udvikling og distribution bør overveje andre foranstaltninger, der kan have en positiv indvirkning på økonomien, og som ikke har form af direkte finansiering: en styrkelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder, skattefradrag, langsigtede garantier for lavtforrentede lån.

4.2.7. Bl.a. i lyset af de kommende ændringer til direktivet om fjernsyn uden grænser, hvor der må forventes nye regler i form af kvoter for europæisk producerede programmer, mener ØSU, at der bør sondres mellem støtteordninger til produktion af tv-programmer og støtteordninger til spillefilmsproduktionen.

5. Konklusioner

5.1. Den audiovisuelle sektor tilkendes en privilegeret rolle blandt de industrisektorer, der har et stort vækstpotentiale, især med hensyn til skabelse af nye arbejdspladser. Selv om ØSU bifalder Kommissionens specifikke forslag som et første skridt til en løsning, er det skuffet over manglerne i den generelle analyse af den audiovisuelle industris problemer og mener fortsat, at foranstaltningerne ikke er tilstrækkelige til at sikre en strukturforbedrende effekt, fordi de er for sektororienterede, og de afsatte midler er for beskedne.

5.2. For at sikre en mere håndgribelig kulturpolitisk indsats, bl.a. for at forsvare den »europæiske kulturelle identitet«, kunne Kommissionen oprette et europæisk audiovisuelt agentur.

5.3. Dette instrument kunne i praksis være en ubureaukratisk instans for samarbejde og koordinering og sikre et fælleseuropæisk fodslag på de forskellige områder, lige fra produktion til distribution, ved hjælp af en velafvejet anvendelse af støttefinansiering og af de foreslåede finansielle stimuleringsmidler.

5.4. Hvad angår uddannelsesprogrammet, ønsker ØSU, at der fastlægges gennemførelseskriterier, som kan nedbringe risikoen for spredning af midlerne og bidrage til at optimere programmerne og de finansielle midlers anvendelse.

5.5. Hvad angår programmet til fremme af udvikling og distribution, savner ØSU en nøjere fastlæggelse af alle kriterier og instrumenter, der kan fremme en nøje afgrænsning af de potentielle støttemodtagere samt en optimal gennemsigtighed i aktionerne.

Bruxelles, den 5. juli 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 108 af 29. 4. 1995, s. 4-8.

() ØSU's udtalelse om »handlingsprogram til fremme af udviklingen af den europæiske audiovisuelle industri »MEDIA« 1991-1995« - EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990;

ØSU's udtalelse om handlingsprogrammet MEDIA - EFT nr. C 148 af 30. 5. 1994;

ØSU's udtalelse om grønbogen om pluralisme og koncentration i medierne - EFT nr. C 304 af 10. 11. 1993;

ØSU's udtalelse om pluralisme og koncentration - EFT nr. C 110 af 2. 5. 1995.