ytt*
9OMMISSIONEN  FOR DE EUROPÆISKE  FÆLLESSKABER
KOM (88) 172 endelig  udg.
Bruxelles,  den 21 februar  1989
GRØNBOG
OM
OPHAVSRET  OG DEN TEKNOLOGISKE  UDFORDRING  -
OPHAVSRETLIGE  PROBLEMER,  DER NØDVENDIGGØR  ØJEBLIKKELIG  HANDLING
Meddelelse  fra Kommissionen
-V
4« %Φ
ητϊττΓνa IQ

GRØNBOG
OH
OPHAVSRET  OG DEN TEKNOLOGISKE  UDFORDRING  -
OPHAVSRETLIGE  PROBLEMER,  DER NØDVENDIGGØR  ØJEBLIKKELIG  HANDLING
Meddelelse  fra Kocnmissionen
(c) 1988 Kommissionen  for De Europæiske  Fællesskaber.
Eftertryk  tilladt  med kildeangivelse,  dog ikke til kommercielle  
formål.

FREMSÆTTELSE  AF KOMMENTARER
Parter, der måtte  ønske at fremkomme  med kommentarer  til denne grønbog  eller  
dele heraf  bedes forelægge  dem i (5) kopier  og indsende  dem til:
Kommissionen  for De Europæiske  Fællesskaber
Generalsekretariatet
200, rue de la Loi
B-1049  Bruxelles
Belgien
Konvolutten  mærkes  med "Copyright  - comments".

I
INDHOLDSFORTECMELSE  ·
* Side
KAPITEL  1 : OPHAVSRET  OG DET EUROPÆISKE  FÆLLESSKAB
1.1.  Forekomsten  af vigtige  ophavsretlige  spergsmål  på EF-plan  . . . . . 1
1.2.  Ophavsrettens  voksende  betydning  for industri  og handel  . . . . . . .  2
1.3.  De generelle  overvejelser  på EF-plan  . . . . . . . . . . . . . . . .  3
1.4.  Kulturpolitiske  betragtninger  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  5
1.5.  EØF-Traktaten  og Fællesskabets  beføjelser  i forbindelse med
ophavsretligt  beskyttede  varer og tjenesteydelser  . . . . . . . . .  8
1.6.  Fællesskabets  prioriteter:  formålet  med og rækkevidden  af dette
memorandum  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  15
1.7.  Sammendrag . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  16
1.8.  Konklusion  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  16
KAPITEL  2; PIRATVIRKSOMHED
2.1.  Hvad forstås  ved piratvirksomhed  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  19
2.2.  Piratvirksomhedens betydning  inden for de enkelte  sektorer  . . . . 20^ Bøger . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  21
Lydoptagelser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  21
Film- og videooptagelser . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  28
* Edb-programmer  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  35
2.3.  Hovedårsagerne  til forskellene  mellem  de enkelte  sektorer  . . . . . 36
» 2.4. Forskelligt  retsgrundlag  for beskyttelse  på internationalt  plan . 38
Bøger, film og videooptagelser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  38
Lydindspilninger  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  39
Radio-  og fjernsynsudsendelser  samt kabeltransmissioner  . . . . . .  40
2.5.  De nødvendige  betingelser  for bekæmpelse  af piratvirksomhed  . . . . 42

II
Side
«f
2.6.  Den nuværende  situation  i Fællesskabet  . . . . . . . . . . . . . . . . . .  45
De materielle  bestemmelser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  45
Procedurer  med henblik  på at lette retsforfelgning  og
bevisførelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  54
- ransagning  og beslaglæggelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  54
- beslaglæggelse  i tolden  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  61
Retsmidler  og sanktionsmuligheder  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  65
- erstatning  eller  anden form for økonomisk  godtgørelse  . . . . 65
- forbud  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  67
- fjernelse  af illegale  produkter  og det udstyr,  der er
anvendt  til fremstilling  heraf . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  68
- præventive  strafferetlige  sanktioner  . . . . . . . . . . . . . . . .  69
2.7.  Den nærmere  organisering  af retshåndhævelsessystemet  . . . . . . .  71
Rettighedshaverne  og deres organisationer  . . . . . . . . . . . . . . . .  72
Offentlige  myndigheder  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  74
2.8.  Den internationale  situation med hensyn  til fremtidige
initiativer  på fællesskabsplan  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  80
2.9.  Fremtidige  initiativer  på fællesskabsplan  . . . . . . . . . . . . . . . .  83
2.10.  Sammendrag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  90
2.11.  Konklusion  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  91
2.12.  Frist for fremsættelse  af kommentarer  . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  93
KAPITEL  3; PRIVATKOPIERIMG  AF AUDIOVISUELT  MATERIALE
3.1.  Indledning  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  99
3.2.  Privatkopieringen  i den tidlige  fase . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  1ø1
3.3.  De internationale  retsregler  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  102
3.4.  Retstilstanden  i medlemsstaterne  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  103
Medlemsstater,  der synes at betragte  hjemmekopiering  som en 
overtrædelse  af ophavsretten  eller dermed  beslægtede  rettigheder  104 
Medlemsstater,  der synes at betragte  hjemmekopiering  som tilladt
i henhold  til national  lovgivning  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  1ø4
Radio-  og tv-udsendelser,  samt kabeltransmissioner  . . . . . . . . .  107
Lovgivningstendenser  i medlemsstaterne  . . . . . . . . . . . . . . . . . .  108

3.5.  Privatkopiering  i praksis  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  109
Markedet  for optageudstyr,  uindspillede  bånd og audiovisuelle
optagelser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  110
Privatkopieringens  indvirkning  på markedet  for audiovisuelle
optagelser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  113
Kopieringens  konsekvenser  for udnyttelsen  af beskyttede  værker  . 116
3.6.  Nye tekniske  muligheder  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  118
Digitaloptageteknik  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  118
Tekniske  beskyttelsesanordninger  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  119
3.7.  De berørte  parters  synspunkter  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  120
Kravet  om en større  beskyttelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  120
Modstanden  mod kravet  om større  beskyttelse  . . . . . . . . . . . . . .  122
En "betal  ved kilden"-løsning  på problemet  med hjemmekopiering  . 125
3.8.  De vigtigste  spørgsmål  for Fællesskabet  . . . . . . . . . . . . . . . . .  125
3.9.  Kommissionens  nuværende  holdning  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  126
3.10.  Mulige  lovgivningstiltag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  127
Principper  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  127
Løsninger  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  128
- tekniske  løsninger  af obligatorisk  art . . . . . . . . . . . . . . .  128
- afgifter  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  132
- en "betal  ved kilden"-løsning  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  135
3.11.  Den politiske  kontekst  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  135
3.12.  Sammendrag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  136
3.13.  Konklusion  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  137
3.14.  Frist for fremsættelse  af kommentarer  . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  138
3.15.  Bilag: Teknisk  beskyttelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  139

KAPITEL  4: SPREDNINGSRETTEN·  KONSUMPTION  AF RETTIGHEDER  OC 
TIL AT KONTROLLERE  UDLEJMING
4.1.  Spredningsretten:  Retten  til at kontrollere  den kommercielle
udnyttelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  146
4.2.  Konsumption  af spredningsretten:  National  lovgivning  . . . . . . .  147
4.3.  Konsumption  af rettigheder:  Fællesskabslovgivning  . . . . . . . . . .  148
4.4.  Spredningsretten  og dens konsumption:  Endnu ikke afklarede
spørgsmål  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  152
4.5.  Distribution  af lyd- og videooptagelser  . . . . . . . . . . . . . . . . .  155
4.6.  Den aktuelle  situation  med hensyn  til udlejning  af lydoptagelser  157
4.7.  Den aktuelle  situation  med hensyn  til udlejning  af
videooptagelser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  159
4.8.  Nyere lovforslag  vedrørende  udlejning  af lyd- og videooptagelser  16ø
4.9.  Problemets  EF-dimension  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  160
4.10.  Den fremtidige  udvikling  af Fællesskabets  lyd- og 
videooptagelsesindustrier  samt generel  indførelse  af en ret til
at kontrollere  udlejning  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  161
4.11.  Sammendrag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  165
4.12.  Konklusion  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  166
4.13.  Frist for fremsættelse  af kommentarer  . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  166
KAPITEL  5: EDB-PROCRAMMER  06 -PROGRAMHEL
5.1.  Emne . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  170
5.2.  Den økonomiske,  industrielle  og teknologiske  kontekst  . . . . . . .  171
5.3.  Lovgivningstiltag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  175
5.4.  Fællesskabets  hidtidige  involvering  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  18ø
5.5.  Ophavsret:  EF-initiativets  fokus . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  181

5.6.  Afklaring  og tilpasning  af eksisterende  ophavsretlige  ordninger  186
Adgang  til beskyttelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  186
Originalitet  og selvstændig  intellektuel  virksomhed  . . . . . . .  187
Fiksering  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  189
Hvad er beskyttet:  rettighedskrænkende  handlinger  . . . . . . . . .  189
- rettighedskrænkende  handlinger:  reproduktion,  oversættelse,
tilpasning  og brug . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  189
- rettighedskrænkende  handlinger:  tilpasning  for at ege
performancen  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  192
- reproduktion  til private  formål  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  192
- beskyttelsens  varighed  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  193
- hvem er ophavsmand  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  196
- datamatgenererede  programmer  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  196
- droit moral . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  197
- hvem kan nyde beskyttelse  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  197
- bevisspergsmål  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  199
5.7.  Sammendrag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  280
5.8.  Konklusion . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  200
5.9.  Frist for fremsættelse  af kommentarer  . . . . . . . . . . . . . . . . . .  2ø1
KAPITEL  6: DATABASER
6.1.  Emne . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  205
6.2.  Etablering  af et fælles  informationsmarked  . . . . . . . . . . . . . .  207
6.3.  Juridiske  problemer  i forbindelse  med lagring  og udtræk  af
information  fra databaser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  208
Informationslagring  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  209
Udtræk  af værker  i databaser  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  210
6.4.  Beskyttelse  af databaser mod kopiering  . . . . . . . . . . . . . . . . .  211
6.5.  Datalagret  på disketter  og bånd . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  215
6.6.  Sammendrag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  215
6.7.  Konklusion  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  216
6.8.  Frist for fremsættelse  af kommentarer  . . . . . . . . . . . . . . . . . .  216

VI*
Side
KAPITEL  7: EF»S ROLLE  I MULTILATERALE  OG BILATERALE  EKSTERNE  
RELATIONERi
7.1.  Eksterne  relationer:  multilateralt  og bilateralt  . . . . . . . . . .  218
7.2.  Multilaterale  relationer  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  219
Verdensorganisationen  for Intellektuel  Ejendomsret  (WIPO) . . . . 219
De Forenede  Nationers  Organisation  for Uddannelse,  Videnskab
og Kultur  (UNESCO)  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  221
Den Almindelige  Overenskomst  om Told og Udenrigshandel  (GATT) . 221 
Organisationen  for Økonomisk  Samarbejde  og Udvikling  (OECD) ... 224
Den Internationale  Arbejdsorganisation  (ILO) . . . . . . . . . . . . .  225
Europa-Rådet  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  225
7.3.  Bilaterale  relationer  generelt  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  226
7.4.  Eksisterende  bilaterale  ordninger  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  229
Designproblemer  inden for tekstil-  og beklædningsindustrien  ... 230
7.5.  Lomé-Konventionerne  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  231
7.6.  Det nye handelspolitiske  instrument  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  232
7.7.  Sammendrag  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  236
7.8.  Konklusion  . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  236
7.9. Frist for fremsættelse  af kommentarer  . . . . . . . . . . . . . . . . . .  236

KAPITEL  1 : OPHAVSRET  OG DET EUROPÆISKE  FÆLLESSKAB
1.1.  Forekomsten  af vigtige  ophavsretlige  sprasmål  På EF-Plan
1.1.1.  Ophavsretslovgivningernes  udvikling  i Fællesskabet  og andetsteds  viser,  
at de til stadighed  tages op til fornyet  overvejelse  for derved  at opnå  
en rimelig  balance  - i lyset af de på det  pågældende  tidspunkt  gældende  
vilkår  - mellem  vigtige  og til dels indbyrdes  modstridende  mål. Beskyt ­
telse af ophavsmands  og andre kreativt  virkendes  interesser,  fremme  af 
let adgang  til information  samt forfølgning  af kulturelle  mål er foran ­
staltninger,  der alle skal fremmes,  men som skal afvej  es mod hinanden.  
Denne udfordring  har inden for de seneste  år og med stadig større  
hyppighed  presset  sig på i forbindelse  med ophavsretslovgivning  (1) og 
-politik  på fællesskabsplan.
1.1.2.  EØF-Trakt atens direkte  anvendelige  bestemmelser  om varers  frie bevæge ­
lighed  og om fri udveksling  af tjenesteydelser  har givet  anledning  til 
en række principielle  sager, hvor det blev afprøvet,  i hvilket  omfang  
man kan påberåbe  sig de - nødvendigvis  - nationale  ophavsretlige  be­
stemmelser,  hvis resultatet  heraf er, at varer og tjenesteydelser  ikke  
frit kan udveksles  på tværs af Fællesskabets  indre landegrænser.  
Ligesom  tilfældet  var for andre intellektuelle  ejendomsrettigheders  
vedkommende  etablerede  EF-Domstolen  hurtigt det princip, at 
ophavsretten  i de tilfælde, hvor varer lovligt  markedsføres  i et 
EF-land, ikke kan påberåbes  med henblik på at hindre frie  
varebevægelser  i andre EF-lande.  EF-Domstolen  fik for nylig anledning  
til at definere  dette princips  udstrækning  mere præcist, f.eks. hvad  
angår rettighedsindehavernes  fortsatte  mulighed  for at påberåbe  sig 
deres rettigheder  i forbindelse  med fremvisning  og afspilning  af 
indførte  film og lydoptagelser,  samt i forbindelse  med udlejning  af 
videooptagelser  (2).
1.1.3.  Ophavsretlige  spørgsmål  er også opstået i andre sammenhænge.  Til 
eksempel  kan nævnes  de initiativer,  der er blevet  taget for at udvikle  
Fællesskabets  aktion  på det kulturelle  område  (3); endvidere  kan nævnes  
muligheden  for at anvende  EF's konkurrencelovgivning  i visse situatio ­
ner, hvor der er tale om udøvelse  af ophavsret  og om industriel  design;  
samt problemerne  i forbindelse  med indførelsen  af nye teknologier,  her­
under  kabel-  og satellit-tv  (4), halvlederprodukter  (5), datamattekno ­
logi (6) og ny audiovisuel  optageteknologi  (7); hertil  kommer  også de

betydelige  kommercielle  problemer,  Fællesskabets  rettighedsindehavere  
står overfor,  fordi der i mange tredjelande  (8) ikke findes  en effektiv  
retlig  beskyttelse  af deres rettigheder.
1.1.4.  Det er ikke tilfældigt,  at alle disse problemer  netop er opstået  på 
fællesskabsplan  inden for de seneste  år. Der er i vid udstrækning  tale  
om en afspejlning  af den radikale  ændring,  der finder  sted i verdens-  
okonomien,  med de deraf felgende  store strukturelle  tilpasninger,  ikke  
mindst  i industrilandene.
1.2.  Ophavsrettens  voksende  betydning  for industri  og handel
1.2.1.  De igangværende  strukturtilpasninger  kan siges at være karakteriseret  
ved felgende  fænomener,  der alle har bidraget  til at understrege  vig­
tigheden  af ophavsretlig  beskyttelse  for industri  og handel.
1.2.2.  For det ferste  er der sket et skred i industrilandenes  ekonomiske  akti ­
vitet væk fra produktion  af varer, der primært  har karakter  af masse ­
varer, i retning  af produktion  af varer med stor værditilvækst,  dvs.  
varer, hvis værdi er blevet  foreget  gennem  en sterre  brug af teknologi,  
know-hou  og kreativitet.  Sådanne  varers  hejere  ydeevne  og immaterielle  
elementer,  såsom  design  eller image, er det, der udger deres  primære  
fortrin  i konkurrencemæssig  henseende.  Hvis nogle af eller alle disse  
karakteristika  uden videre  kan tilegnes  af andre ved kommerciel  kopie ­
ring for en brokdel  af, hvad det ville koste at udvikle  en konkurre ­
rende original,  bringes  hele fundamentet  for investering  i produktion  
og markedsføring  af sådanne  varer  med høj merværdi  i fare (9).
1.2.3.  For det andet har industrilandenes  produktionssektor  ofte vist sig at 
være mindre dynamisk  end servicesektoren,  hvoraf informations-  og 
underholdningsindustrien  udgør en væsentlig  del. Disse industrier  er 
ligeledes  specielt  sårbare  over for uretmæssig  tilegnelse,  specielt  ved 
uautoriseret  kopiering  (10). Det vil sige, at netop de aktiviteter,  
hvor udsigterne  til økonomisk  ekspansion  er størst, og hvor der derfor  
foretages  store nye investeringer,  i særlig  grad er udsatte  for tab på 
grund af kopiering;  derfor  har man også for disse aktiviteter  søgt  
tilvejebragt  en adækvat  beskyttelse,  bl.a. i form af en til deres  behov  
tilpasset  ophavsretslovgivning.

3
1.2.4.  For det tredje  skaber  teknologisk  innovation  paradoksalt  nok ikke blot  
mulighed  for nye former  for økonomisk  aktivitet,  men også forudsætnin ­
gerne for en nem uretmæssig  tilegnelse  af resultaterne  af andres  arbej ­
de. Inden for design  af halvlederprodukter  skønnes  det f.eks., at den 
originale  udvikling  af en avanceret  chip kan indebære  en investering  på 
100 mio dollars, hvorimod  reproduktion  af et eksisterende  design  kan 
ske for mellem  5ø øøø og løø øøø dollars  (11). Det er muligt  blot ved 
et tryk på en knap næsten  øjeblikkeligt  at fremstille  en perfekt  kopi  
af et komplekst  edb-program,  der kan repræsentere  mange  mand-timers  ar­
bejde og anden investering.  Kopier  af lyd- eller  videooptagelser  kan i 
stort antal fremstilles  med udstyr, der knap nok er mere sofistikeret  
end det udstyr,  der anvendes  i en gennemsnitshusholdning.
1.2.5.  Kort sagt har den voksende  økonomiske  betydning  af de industrier,  for 
hvem ophavsretlig  beskyttelse  (12) mod uhindret  uretmæssig  tilegnelse  
af deres produkter  - specielt  ved kopiering  - er en nødvendighed,  
naturligvis  affødt et pres for en modernisering  af de eksisterende  
ophavsretlige  ordninger,  både nationalt  og på EF-plan.
1.3.  De generelle  overvejelser  På EF-Plan
1.3.1.  Efter Kommissionens  opfattelse  må de fundamentale  overvejelser  på 
EF-plan  have fire dimensioner  for øje.
1.3.2.  For det første  må Fællesskabet  sikre, at det fælles  marked fungerer  
korrekt. I videst  mulig udstrækning  må ophavsmænd  og leverandører  af 
ophavsretligt  beskyttede  produkter  og tjenesteydelser  kunne behandle  
Fællesskabet  som ét enkelt  indre marked.  Dette forudsætter  fjernelse  af 
de hindringer  og retligt betingede  forskelle,  der medfører  et 
væsentligt  afbræk i markedets  funktion  ved at hindre eller fordreje  
handelen  med nævnte produkter  og tjenesteydelser  på tværs af 
landegrænserne  og ved at skabe konkurrencefordrejning.

4
Dette forhold  gøres til genstand  for en mere udførlig  gennemgang  i 
nsste afsnit  af dette kapitel.  Her er det imidlertid  tilstrækkeligt  at 
nævne, at betydelige  forskelle  med hensyn  til, hvilken  beskyttelse  der 
ydes de enkelte  kategorier  af ophavsretligt  beskyttede  værker, helt  
klart kan bevirke,  at det interne  marked  for de pågældende  varer  split ­
tes op på en måde, der er uheldig. Tilsvarende  gælder  det, at EF's  
produktionsindustri  ikke vil kunne nyde godt af et indre marked, der 
omfatter  hele Fællesskabet,  hvis ikke der i en række medlemsstater  
skrides  effektivt  ind for at stoppe  audiovisuel  piratvirksomhed,  idet  
industrien  i så fald ikke vil være i stand til at operere  med overskud  
i de dele af markedet,  hvor den underbydes  af uredelig  konkurrence  hid-  
rørende  fra piratprodukter.  Fællesskabet  må træffe  de fornødne  foran ­
staltninger  med henblik  på at fjerne de forskelle  mellem  medlemssta ­
ternes  lovgivninger  og procedurer,  der giver  problemer  af denne art, og 
med henblik  på at hindre  nye samhandelshæmmende  forskelle  i at opstå.
■<.3.3. For det andet bør Fællesskabet,  når det vedtager  foranstaltninger  til 
sikring  af, at det indre marked  for ophavsretligt  beskyttede  varer og 
tjenesteydelser  fungerer  korrekt,  udvikle  en politik,  der vil øge dets  
erhvervslivs  konkurrenceevne  i forhold  til handelspartnerne,  specielt  
på områder  med vækstpotentiel,  såsom medier  og information.  Ud over  
projektorienterede  aktioner  såsom ESPRIT  er også supplerende  foran ­
staltninger,  herunder  lovgivningsinitiativer  inden for intellektuel  
ejendomsret  nødvendige,  således  at europæiske  ophavsmænd  og virksom ­
heder kan nyde godt af en retlig  beskyttelse  af deres produkter  og 
,i|;I ivi I < U'i , ilor yj iiiiiidsl lige så gunstig  for deres virksomheder  som 
den, deres vigtigste  konkurrenter  nyder  godt af på deres hjemmemarked.
1.3.4. Den tredje  generelle  overvejelse  må gå ud på, at intellektuel  ejendoms ­
ret, der er resultatet  af skabende  virksomhed  og betydelige  investe ­
ringer, der har fundet  sted inden for Fællesskabet,  ikke uretmæssigt  
tilegnes  af andre uden for Fællesskabet.  Sådan virksomhed  bør sikres  et 
rimeligt  afkast, når den udnyttes  i tredjelande.  Dette er ofte ikke  
tilfældet  i dag (13).

1.3.5.  På den anden side udg®r ophavsretten  en enerettighed,  som lovgivningen  
tillægger  en person. En af retsvirkningerne  er uundgåeligt,  at tredje ­
mands ret til at konkurrere  ved at markedsfere  lignende  produkter  be­
grænses.  På det mere traditionnelle  ophavsretsområde  omfattende  litte ­
rære værker,  musikværker  og dramatiske  værker,  har denne udvikling  ikke  
fremkaldt  nævneværdige  problemer,  idet værker skabt uafhængigt  af 
hinanden  inden for samme genre, både i henhold  til lovgivningen  og i 
praksis  stadig  kan konkurrere  med hinanden  på rimelige  vilkår. Men 
inden for mere nye områder  har den konkurrencebegrænsende  effekt af 
ophavsretten  dog til tider vist risiko for at blive for vidtgående,  
f.eks. inden for funktionelt  industrielt  design  og inden for edb-pro-  
grammer.  På sådanne  områder  kan ophavsretlig  beskyttelse  uden passende  
begrænsninger  i praksis  udvikle  sig til et egentligt  monopol,  der med 
hensyn  til omfang  og varighed  er urimeligt  vidtgående.
1.3.6.  Det følger  heraf, at man ved udviklingen  af ophavsretlige  EF-regler  må 
tage skyldigt  hensyn  ikke blot til rettighedshavernes  interesser,  men 
også til tredjemands  og offentlighedens  interesser,  idet de pågældende  
værker  - og dette gælder ganske  særligt  for værker  af industriel  karak ­
ter - er bragt på markedet  i henhold  til beslutning  truffet  af rettig ­
hedshaveren  selv.
1.4.  Kulturpolitiske  betragtninger
1.4.1. De økonomiske  interesser,  som ophavsretlovgivningen  tager sigte på at 
beskytte,  er uløseligt  forbundet  med kulturelle  interesser  og behov.  Ny 
mangfoldiggørelses-  og reproduktionsteknik  har udviklet  sig med stadig  
større hast og har med lige så stor hast bidraget  til, at dette  
indbyrdes  forhold  er blevet  af stadig  mere kompleks  karakter.  Disse nye 
teknologier  har medført  en de fakto fjernelse  af de nationale  grænser,  
ligesom de  også har bevirket,  at en territorial  begrænset  anvendelse  af 
national  ophavsretslovgivning  i stigende  grad synes forældet,  samtidig  
med at der i alle lande på godt og ondt åbnes mulighed  for stadig  
hurtigere,  lettere  og billigere  at tilvirke  højkvalitetsreproduktionen  
af værker. Dette indebærer  på en og samme tid både fordele  og ulemper.

1.4.2.  Fordelen  er, at skabende  kunstnere  aldrig fer har haft en lignende  
mulighed  for stadig  hurtigere  at få udbredt  kendskabet  til deres værker  
på både nationalt  - europæisk  - eller ligefrem  verdensplan.  Det bliver  
således  stadig  mere almindeligt,  at der til et værk eller en optræden  
er et publikum  på flere hundrede  millioner  eller ligefrem  flere milli ­
arder. Samtidig  giver det anledning  til problemer,  fordi de nye tekno ­
logier  medferer,  at kontrol  med udnyttelsen  eller brugen af et værk  
vanskeliggøres  eller ligefrem  umuliggøres,  således  at både værdien  af 
ophavsretlig  beskyttelse  baseret  på national  lovgivning  og på eksiste ­
rende internationale  konventioner  reduceres.
1.4.3.  Set ud fra synsvinklen  til det indre markeds gennemførelse  hilser
Kommissionen  det naturligvis  velkomment,  at der er mulighed  for hurtigt  
og på samme tid at få udbredt intellektuelle  værker i hele
Fællesskabet.  Under alle omstændigheder  kan tendensen  i retning  af 
stadig hurtigere  udbredelse  af værker hverken  bremses  eller stoppes.  
Fællesskabet  må tage denne udfordring  op.
1.4.4.  Foranstaltninger  på fællesskabsplan  skal være baseret på følgende  
betragtninger.  Intellektuel  og kunstnerisk  kreativitet  er et værdifuldt  
gode og forudsætningen  for Europas  og de enkelte landes kulturelle  
identitet.  Kreativitet  er en vigtig  forudsætning  for økonomisk  velfærd  
og for at sikre europæisk  indflydelse  i hele verden. Derfor skal  
kreativitet  beskyttes;  kreativitet  skal opprioriteres  og stimuleres.
1.4.5.  Generelt  betyder  beskyttelse  af kreativitet,  at de af kunstnere  skabte  
værkers  integritet  respekteres  behørigt,  og at ophavsmanden  tillægges  
ret til at tillade  eller forbyde  brugen  af dem. Vederlaget  skal være  
rimeligt  og generelt  svare til den brug, der gøres af værket. En 
opprioritering  af kreativitet  indebærer,  at man må søge at finde egnede  
midler  til at sikre en hurtig  og omfattende  udbredelse  af kunstneriske  
værker; skal man stimulere  kreativiteten  indebærer  dette endvidere  - 
udover den beskyttelse,  som værket måtte nyde - at ophavsmanden  
desforuden  sikres fordele i form af royalties,  nye måder til at 
udbrede  og udnytte  værket,  samt nye markeder.

7
1.4.6.  Det er klart, at disse tre mål på en og samme tid er indbyrdes  forbund ­
ne og indbyrdes  modsigende.  De er indbyrdes  forbundne,  foxxäi formålet  
med beskyttelsen  naturligvis  er at opprioritere  og stimulere  kreati ­
vitet. Målene er indbyrdes  modsigende,  fordi en for vidtgående  
beskyttelse  kan mindske  mulighederne  for værkers  udbredelse  og samtidig  
danne basis for et urimeligt  højt vederlag.  På den anden side kan ukon ­
trolleret  udbredelse  af værker gøre beskyttelsen  ineffektiv  og dei?med  
mindske  mulighederne  for at sikre en rimelig  indkomst  fra værket.
1.4.7.  Hensigten  med at denne grønbog  om ophavsret  er, at den skal danne basis  
for omfattende  konsultationer  med interesserede  kredse. Med henblik  
herpå indeholder  bogen en juridisk  og økonomisk  analyse af de 
forskellige  prioriterede  problemer,  der er opstået  i kølvandet  af de 
nye teknologier.
1.4.8.  I hvert kapitel  er der blevet foreslået  en række lovgivningsmæssige  
eller tekniske  løsninger,  således  at kommende  politiske  beslutninger  
kan etablere  den nødvendige,  men vanskelige  balance  mellem  indbyrdes  
modstridende  mål, og derved  på fællesskabsplan  fremme  beskyttelsen  af 
intellektuel  og kunstnerisk  kreativitet,  således  at denne opprioriteres  
og stimuleres.
1.4.9.  Fællesskabslovgivning  bør dog indskrænkes  til, hvad der er nødvendigt  
for at udføre  Fællesskabets  opgaver. Mange aspekter  af ophavsretten  
nødvendiggør  ikke lovgivning  på fællesskabsplan.  Eftersom  samtlige  
medlemsstater  er tilsluttet  Berner-konventionen  til Værn for Litterære  
og Kunstneriske  Værker  samt Verdenskonventionen  om Ophavsret,  er deres  
lovgivninger  allerede  i vidt omfang  i indbyrdes  overensstemmelse.  Mange  
af de forskelle,  der fortsat  består,  har ikke nogen større  indvirkning  
på det indre markeds  funktion  eller på EF-erhvervslivets  konkurrence ­
evne. Forskelle  med hensyn  til, hvorledes  man i national  lovgivning  
forholder  sig til forfatteres  såkaldte  "droit morale" vil således  
normalt  ikke resultere  i situationer,  der nødvendiggør  indskriden  via 
EF-lovgivning.  Man kan derfor  i det store og hele lade dette spørgsmål  
regulere  inden for rammerne  af den nationale  lovgivning  og under  
overholdelse  af Berner-konventionens  artikel  6bis (14). Dette gælder  
også mange andre spørgsmål,  herunder  f.eks. spørgsmålet  om indførelse  
af en "domaine  public  payant"  (dvs. en royalty  på værker, med hensyn  
til hvilke ophavsretten  i øvrigt er udløbet)  og indførelse  af en 
følgende  "droit  de suite", (hvilket  vil sige maleres  og billedhuggeres  
ret til at modtage  et vederlag, når deres værk af den oprindelige  
erhverver  videresælges) .

8
1.4.10.  Fællesskabets  handlingsprogram  ber derfor være karakteriseret  ved 
nedvendigheden  af at tage stilling  til fællesskabsproblemer.  Enhver  
fristelse  til at iværksætte  lovreformer  blot for lovreformens  skyld  
bør modstås.
1.5.  E£BF-Traktaten  og Fællesskabets  befrielser  i forbindelse  med ortiavsretliat
beskyttede  varer  o« tjenesteydelser
1.5.1.  Retligt  set er Fællesskabets  mål på såvel det ophavsretlige  område  som 
på andre områder  angivet  i traktaten,  der også specificerer,  hvilke  
midler, der kan bringes  i anvendelse  med henblik  på målenes  gennem ­
førelse.
1.5.2.  Forfatteres,  udøvende  kunstneres  og andre personers  rettigheder  i hen­
hold til den nationale  ophavsretslovgivning  er ikke af abstrakt  karak ­
ter, men udøves  i praksis  over for specifikke  varer eller tjenesteydel ­
ser. Mange af EØF-Traktatens  bestemmelser  vedrører  spørgsmålet  om 
varebevægelser  og udveksling  af tjenesteydelser;  i mangel  af en udtryk ­
kelig undtagelse  for så vidt angår ophavsretligt  beskyttede  varer og 
tjenesteydelser  er disse - lige så vel som alle andre varer og tjene ­
steydelser  - omfattet  af de pågældende  bestemmelser.  En nærmere  under ­
søgelse  af de vigtigste  af disse bestemmelser  viser, at tilvejebringel ­
sen af de ovennævnte  generelle  overvejelser  hænger  sammen  med rammerne  
for Fællesskabets  kompetence,  således  som defineret  i EØF-Traktaten,  og 
at Fællesskabet  har de beføjelser,  der er nødvendige  til at 
tilvejebringe  løsninger.
1.5.3.  Fællesskabets  mål, således  som angivet  i EØF-Traktatens  (herefter  EØF)  
artikel  2, er at fremme  en harmonisk  udvikling  af den økonomiske  virk ­
somhed  i Fællesskabet  som helhed, en varig og afbalanceret  ekspansion,  
en øget stabilitet,  en hurtigere  højnelse  af levestandarden  og snævrere  
forbindelser  mellem  medlemsstaterne.  Disse mål gennemføres  ved etable ­
ringen  af et fælles  marked og en gradvis  indbyrdes  tilnærmelse  mellem  
de enkelte  medlemsstaters  økonomiske  politik.

9
1.5.4.  Med henblik  herpå skal Fællesskabet  gennemfare  en række foranstalt ­
ninger, der er angivet  i artikel  3 i EØF. Disse foranstaltninger  kan 
inddeles  i felgende  hovedgrupper:  for det første  fjernelse  mellem  med­
lemsstaterne  af kvantitative  restriktioner  ved varers  ind- og udførsel,  
såvel som af alle andre foranstaltninger  med tilsvarende  virkning;  for 
det andet indførelse  af en fælles  handelspolitik  over for tredjelande;  
for det tredje  fjernelse  af hindringerne  for den frie bevægelighed  for 
personer,  tjenesteydelser  og kapital  mellem  medlemsstaterne;  for det 
fjerde  gennemførelse  af en ordning, der sikrer, at konkurrencen  inden  
for Fællesmarkedet  ikke fordrejes;  for det femte indbyrdes  tilnærmelse  
af de nationale  lovgivninger  i det omfang,  dette er nødvendigt  for fæl­
lesmarkedets  funktion.  Hertil  kommer,  at medlemsstaterne  har pligt til 
at lette gennemførelse  af Fællesskabets  opgaver  og til at afstå fra at 
træffe  foranstaltninger,  der kan bringe  virkeliggørelsen  af traktatens  
målsætninger  i fare. Endvidere  gælder  det, at inden for traktatens  
anvendelsesområde  og med forbehold  af særlige  bestemmelser,  er al for­
skelsbehandling,  der udøves  på grundlag  af nationalitet,  forbudt.
1.5.5.  Mange af Fællesskabets  opgaver  er specificeret  nærmere  i traktatens  
øvrige bestemmelser,  men det ville være for vidtgående,  om man her 
skulle  komme ind på alle disse bestemmelsers  aktuelle  eller potentielle  
anvendelsesmuligheder  på det ophavsretlige  område. I den foreliggende  
sammenhæng  vil det være tilstrækkeligt,  om man koncentrerer  sig om 
følgende:  fjernelse  af alle foranstaltninger  med tilsvarende  virkning  
som kvantitative  restriktioner;  indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstater ­
nes lovgivninger  i det omfang, dette er nødvendigt  for Fællesmarkedets  
funktion,  fjernelse  af hindringerne  for den fri udveksling  af tjeneste ­
ydelser, og endelig  indførelsen  af en fælles  handelspolitik  over for 
tredjelande.  Herudover  skal man også undersøge,  om der eventuelt  findes  
andet retsgrundlag  for fælles  handling  på området  Fællesskabets  ekster ­
ne relationer.

10
1.5.6.  I henhold til traktaten  er kvantitative  indfersels-  og udfersels-  
restriktioner  såvel som alle foranstaltninger  med tilsvarende  virkning  
forbudt  mellem  medlemsstaterne  (jf. artikel  30-34 i EØF). Disse bestem ­
melser  er i vidt omfang  blevet gjort til genstand  for fortolkning  af 
EF-Domstolen.  Bestemmelserne  er et af EØF-Traktatens  mest effektive  
instrumenter  med henblik  på at sikre fri udveksling  af varer. Men der 
er dog knyttet  visse begrænsninger  til disse bestemmelser.  De er f.eks.  
ikke til hinder  for sådanne  forbud eller restriktioner  vedrerende  ind-  
fersel, udferse 1 eller transit, som er begrundet  i hensynet  til en 
beskyttelse  af industriel  og kommerciel  ejendomsret,  dog således  at 
sådanne  forbud eller restriktioner  hverken  må udgøre et middel til 
vilkårlig  forskelsbehandling  eller en skjult  begrænsning  af samhandelen  
mellem  medlemsstaterne  (artikel  36 i EØF).
1.5.7.  Som nævnt ovenfor  har EF-Domstolen  allerede  fået forelagt  en række  
sager om fri udveksling  af varer, der er beskyttet  af ophavsret  eller  
lignende  rettigheder.  Selv om antallet  af ophavsretlige  sager endnu  
ikke er så stort - endsige  spænder  så vidt - som de sager, der har ført  
til tvist vedrørende  andre intellektuelle  ejendomsrettigheder  såsom  
patent  og varemærkerettigheder,  står det dog allerede  nu klart, at hvad  
angår ophavsretligt  beskyttede  varer finder  principperne,  der forbyder  
opsplitning  af markedet,  anvendelse  i ophavsretlige  sager ligesom  det 
også er tilfældet  i sager, hvor den pågældende  industrielle  ejendomsret  
er et patent eller et varemærke.  Men disse principper  er dog ikke til 
hinder  for, at ophavsret  kan gøres gældende  over for importerede  varer,  
hvor der er tale om værker, der udnyttes  ved offentlig  fremførelse,  
medmindre  påberåbelsen  af ophavsretten  udgør et middel til vilkårlig  
forskelsbehandling  eller en skjult begrænsning  af samhandelen  mellem  
medlemsstaterne  (15).
1.5.8.  Traktatens  bestemmelser  om frie varebevægelser  må derfor siges stort  
set at finde anvendelse  med de fornødne  modifikationer  på ophavsretligt  
beskyttede  varer; og navnlig  gælder  det, at påberåbelse  af ophavsret  
som middel til en kunstig  opsplitning  af markedet  er lige så forbudt  
som påberåbelsen  af en patentret  eller varemærkeret,  da noget sådant  
vil have tilsvarende  virkning  som en kvantitativ  begrænsning.  Det føl­
ger endvidere  heraf, at situationer  kan forekomme,  hvor en harmonise ­
ring af de nationale  ophavsretslovgivninger  kan blive nødvendig.  Det 
vil især være tilfældet,  hvor artikel  36 i EØF og i særdeleshed  den 
heri indeholdte  undtagelse  fra forbuddet  mod restriktioner,  der er

11
begrundet  i hensynet  til en beskyttelse  af industriel  og kocmnerciel  
ejendomsret,  kan bringes  i anvendelse  på nationale  retsregler,  der 
ellers  ville være i strid med artikel  30 eller 34 i EØF.
1.5.9.  I henhold  til traktaten  har Rådet befejelse  og pligt til ved enstem ­
mighed og på forslag  af Kommissionen  at udstede  direktiver  om indbyr ­
des tilnærmelse  af medlemssstaternes  ved lov eller administrativt  
fastsatte  bestemmelser,  der direkte  indvirker  på Fællesmarkedets  op­
rettelse  eller funktion  (jf. artikel  løø i EØF). Indtil  for nylig var 
denne befejelse  det mest nærliggende  grundlag,  på hvilket  man på fæl­
lesskabsplan  kunne træffe foranstaltninger  på det ophavsretlige  om­
råde. Den i artikel  løø i EØF, tillagte  befejelse  er et vigtigt  
instrument  med henblik  på harmonisering  af indbyrdes  divergerende  
nationale  lovgivninger  samt med henblik  på skabelsen  af standarder  
inden for Fællesskabet,  selv i de tilfælde,  hvor nogle af medlems ­
staterne  ikke måtte have nogen lovgivning  overhovedet  vedrerende  det 
pågældende  emne. Artikel  løø blev derfor anvendt  som det primære  
retsgrundlag  for det direktiv,  der for nylig blev vedtaget  om retlig  
beskyttelse  af halvlederprodukters  topografi  (16).
1.5.10.  Efter Den Europæiske  Fælles  Akts ikrafttræden,  kan artikel  løØA i EØF,  
anvendes  med henblik  på vedtagelse  af foranstaltninger  til etablering  
af det indre marked. Denne bestemmelse  åbner mulighed  for, at sådanne  
foranstaltninger  kan vedtages  med kvalificeret  flertal. Dersom  for­
skelle  i medlemsstaternes  ophavsretlige  lovgivninger  påvirker  det in­
dre markeds  funktion  i en sådan grad, at lovgivningsforanstaltninger  
er nedvendige,  kan Fællesskabet  derfor nu gere brug af denne nye 
mulighed  med henblik  på at fjerne  de pågældende  hindringer  og fordrej ­
ninger.
1.5.11.  Offentlig  fremferelse  af værker, der er beskyttet  af ophavsret  eller  
tilgrænsende  rettigheder,  kan falde ind under kategorien  af tjeneste ­
ydelser  i traktatens  forstand.  Dette er således  tilfældet,  hvis den 
offentlige  fremferelse  normalt  finder  sted mod betaling,  og hvis den 
hverken  er omfattet  af bestemmelserne  vedrørende  frie varebevægelser  
eller bestemmelserne  vedrørende  den fri bevægelighed  for personer  og 
kapital.  Offentlig  fremførelse  af sådanne  værker  er derfor  omfattet  af 
de traktatbestemmelser,  der foreskriver  afskaffelse  af restriktioner  i 
den fri udveksling  af tjenesteydelser  inden for Fællesskabet  (artikel  
59-66 i EØF). Medens  der er en righoldig  retspraksis  vedrørende  den 
generelle  anvendelse  af disse bestemmelser,  er der kun få sager, der 
vedrører  det specielle  område  ophavsretligt  beskyttede  tjenesteydel-

12
ser. Men den foreliggende  retspraksis  pâ området  efterlader  ikke nogen  
tvivl om, at visse tjenesteydelser  i relation  til ophavsretsbeskyttede  
produkter  er fuldt ud omfattet  af de pågældende  bestemmelser.  Som 
noget mere specielt  skal nævnes, at traktatens  bestemmelser  vedre ­
rende tjenesteydelser  udtrykkeligt  er blevet  anset for at omfatte  tv- 
og radiospredning  (17). Artikel  57 i EØF, kan derfor  blive af stor  
betydning  som retsgrundlag  for direktiver,  der skal lette udvekslin ­
gen af ophavsretligt  beskyttede  tjenesteydelser  via en harmonisering  
af de regler, der gælder  for adgangen  til at udeve sådanne  aktivite ­
ter. Kapitlet  om ophavsret  i forslaget  til Rådets  direktiv  om radio ­
spredningsvirksomhed  var den første  anvendelse  af artikel  57 i EØF som 
retsgrundlag  på dette område  (18).
1.5.12.  På en lang række områder  er Konwiissionen  blevet gjort bekendt  med 
ophavsretlige  hindringer  for samhandelen  med varer og tjenesteydelser  
mellem  medlemsstaterne.  Til eksempel  kan man her nøjes med at henvise  
til de problemer,  der er opstået  i forbindelse  med tv- og radiospred ­
ningsvirksomhed  samt i forbindelse  med udlejning  af videokassetter.
1.5.13.  Men udover  sådanne  hindringer  kan indbyrdes  forskelle  mellem  medlems ­
staternes  ophavsretlige  lovgivninger  klart have andre direkte og 
negative  virkninger  på Fællesmarkedets  funktion  ved at fordreje  de 
konkurrencevilkår,  som virksomhederne  opererer  under i de forskellige  
dele af Fællesskabet.
1.5.14.  I lande, hvor den ophavsretlige  lovgivning  f.eks. er vanskelig  at 
håndhæve,  vil værker  lettere  kunne tilegnes  af andre end i de lande,  
hvor den ophavsretlige  lovgivning  sikrer  en mere effektiv  beskyttelse.  
Endvidere  vil kopierede  værker i mange tilfælde  blive produceret  til 
en pris, der ligger  under prisen  for originalværkerne,  og vil således  
kunne udkonkurrere  de sidstnævnte  på markedet.  Fællesmarkedets  funk ­
tion vil blive direkte  berørt  derved, at kopierede  værker i de med­
lemsstater,  der giver en relativt  ringe beskyttelse,  kommer  til at 
tegne sig for en større  markedsandel  end i andre lande.
1.5.15.  Risikoen  for, at sådanne  kopierede  værker  bringes  ind på de nationale  
markeder,  hvor det originale  værk er beskyttet,  er reel. Fællesmar ­
kedets  funktion  vil herved  blive yderligere  forstyrret,  fordi værker.

der er lovligt  fremstillet  i en medlemsstat  - endog ved legal kopie ­
ring - kan cirkulere  i omsætningen,  indtil der skrides  ind for at 
stoppe  dem i de medlemsstater,  hvor originalværket  er beskyttet,  dvs.  
på et tidspunkt,  hvor de kopierede  værker måske allerede  er blevet  
erhvervet  af uskyldige  forretningsdrivende.  Samtidig  vil nedvendig-  
heden af at skride  ind over for importerede  produkter,  der krænker  en 
ophavsret  i den importerende  stat medføre, at man til stadighed  må 
føre kontrol  ved Fællesskabets  indre grænser, hvilket  uundgåeligt  
skaber  uheldige  konsekvenser  for den grænseoverskridende  samhandel  med 
lovlige  produkter.
1.5.16.  Hvad endelig  angår fjernelsen  af hindringer  og fordrejninger  skal det 
bemærkes,  at "Fællesmarkedets  funktion"  er et bredt begreb, der om­
fatter  udveksling  af alle produktionsfaktorer  på tværs af EF-landenes  
grænser, herunder  direkte  investeringer.  Er det beskyttelsesniveau,  
som sikres  af ophavsretslovgivningen  eller anden lovgivning  vedrørende  
intellektuelle  og industrielle  rettigheder  forskelligt  fra land til 
land, vil dette ikke alene påvirke  handelsstrømmene  med de pågældende  
varer og tjenesteydelser,  men også mere fundamentalt  omfanget  og 
karakteren  af de hertil  knyttede  produktionsaktiviteter  i de forskel ­
lige medlemsstater  og de deri foretagne  investeringer.
1.5.17.  Det skal også bemærkes,  at ud over beføjelsen  til at udstede  direk ­
tiver med henblik  på harmonisering  af national  lovgivning,  indeholder  
traktaten  hjemmel  til for yderligere  beføjelser,  hvilket  er relevant  
for visse områder  af ophavsretten.  Såfremt  en handling  fra Fælles ­
skabets  side viser sig påkrævet  for at virkeliggøre  et af Fællesska ­
bets mål inden for Fællesmarkedets  rammer, og Traktaten  ikke  
indeholder  fornøden  hjemmel  hertil, har Rådet beføjelse  og pligt til 
at træffe passende  foranstaltninger;  og disse foranstaltninger  kan 
bestå i enten direktiver,  forordninger  eller andre instrumenter  (arti ­
kel 235 i EØF). Dette er ifølge  sagens  natur et supplerende  aktions ­
middel. Bestemmelsen  bør ikke anvendes  for så vidt angår harmonise ­
ringsforanstaltninger  til etablering  af det indre marked, for hvilke  
foranstaltninger  artikel løø A i EØF udgør det specifikke  retlige  
grundlag, men den kan meget vel være en af de beføjelser,  der skal  
tages i anvendelse  ved løsning  af problemer,  hvor harmonisering  alene  
muligvis  ikke er en adækvat  løsning  på f.eks. piratproblemet.  Rådets  
forordning  om foranstaltninger  med henblik på forbud mod 
varemærkeforfalskede  varers overgang  til fri omsætning  (19) er i så 
henseende  et interessant  fortilfælde.

14
1.5.18.  Ser man pâ Fællesskabets  eksterne  relationer  er piratvirksomhed  i for­
bindelse  med ophavsretligt  beskyttede  produkter  et af flere eksempler  
på, hvorledes  ophavsretlige  problemer  rækker ud over Fællesskabets  
ydre grænser;  og det er formålet  med Fællesskabets  fælles  handelspoli ­
tik at sikre den nedvendige  ensartethed  i medlemsstaternes  udenrigs ­
handelspolitik  over for tredjelande.  Toldunionen  kan anses for 
udgangspunktet  for den fælles  handelspolitik,  for ved at etablere  en 
toldunion,  der skal gælde mellem  medlemsstaterne,  søger de at bidrage  
til en harmonisk  udvikling  af verdenshandelen,  til en gradvis  afskaf ­
felse af begrænsningerne  i den internationale  samhandel  og til at 
sænke toldskrankerne.  Men inden for rammerne  af den fælles  handels ­
politik  falder også indgåelsen  af handelsaftaler  og vedtagelsen  af 
foranstaltninger  til beskyttelse  og fremme  af handelen  med tredjelan ­
de. Told- og handelsaftaler  benyttes  i stadig  større  udstrækning  som 
instrument  til at fremme beskyttelsen  af varer og tjenesteydelser,  
hvortil  der er knyttet  intellektuelle  ejendomsrettigheder.  Under den 
nye GATT-runde  overvejes  også handelsrelaterede  aspekter  af intellek ­
tuel ejendomsret  (20). På sådanne  områder  kan artikel  113 i EØF i 
givet fald tages i anvendelse  med henblik  på at nå frem til en fælles  
EF-holdning.
1.5.19.  Hertil  kommer,  at de i EØF-Traktaten  fastsatte  bestemmelser  vedrørende  
den fælles handelspolitik,  også indeholder  en bestenanelse  om, at 
medlemsstaterne  i alle spørgsmål,  som er af særlig interesse  for 
Fællesmarkedet,  udelukkende  skal optræde  i fællesskab  i internationale  
organisationer  af økonomisk  karakter;  og det påhviler  Kommissionen  at 
forelægge  Rådet forslag  vedrørende  rækkevidden  og gennemførelsen  af 
den fælles  optræden  (artikel  116 i EØF). Denne procedure  har været  
fulgt inden for rammerne  af Verdensorganisationen  for Intellektuel  
Ejendomsret  (WIPO) samt i forbindelse  med forhandlingerne  om en revi ­
sion af Pariser-konventionen  om beskyttelse  af industriel  ejendomsret,  
og hvis lignende  forhandlinger  skal finde sted i fremtiden  vedrørende  
Berner-konventionen  om beskyttelse  af ophavsret  eller vedrørende  andre  
konventioner,  der administreres  af WIPO, og som også vedrører  ophavs ­
ret eller tilgrænsende  rettigheder,  vil en lignende  procedure  i givet  
fald finde anvendelse.  Men det vil under alle omstændigheder  blive  
mindre nødvendigt  at bringe artikel  116 i EØF i anvendelse,  dersom  
Fællesskabet  indfører  en EF-lovgivning,  der harmoniserer  medlemssta ­
ternes ophavsretslovgivninger.  Under de beskrevne  omstændigheder  vil 
retsgrundlaget  for Fællesskabets  aktion være den af EF-Domstolen  
afsagte  dom i AETR-sagen  (21).

1.5.20.  En undersegelse  af Fællesskabets  retlige  beføjelser  i henhold  til 
EØF-Traktaten  ville ikke være fuldstændig,  uden omtale af artikel  
222/EØF. I henhold  til denne artikel berøres de ejendomsretlige  
ordninger  i medlemsstaterne  ikke af traktaten.  Kommissionen  har 
allerede  rimeligt  detaljeret  tilkendegivet,  hvorledes  denne artikel  
skal fortolkes  i relation  til intellektuel  ejendomsret  (22), Bestem ­
melsens  hovedindhold  er, at tillæggelse  af ejendomsret  til private  
eller til det offentlige  og følgelig  spørgsmålet  om, hvorvidt  ejendom  
skal nationaliseres  eller overføres  fra det offentlige  til private,  
forbliver  undergivet  medlemsstaternes  afgørelse.  Men indholdet  af 
ejendomsretten,  omfanget  af ejendomsrettens  beskyttelse,  og begræns ­
ninger i ejendomsrettens  udøvelse  kan reguleres  af Fællesskabet  i det 
omfang Fællesskabets  mål nødvendiggør  det, og i særdeleshed  i det 
omfang  funktionen  af det fælles  marked  nødvendiggør  det. Omfanget  af 
Fællesskabets  aktionsfelt  er således  stadig  betydeligt.
1-6. Fællesskabets  prioriteter: _formålet  med og rækkevidden  af dette  merooran -
dtm
1.6.1.  Kommissionen  har gennem  nogen tid taget hele det ophavsretlige  område  
op til vurdering  med henblik  på at publicere  et memorandum,  hvori man 
tilsigtede  detaljeret  at komme ind på en række spørgsmål,  der bør 
drøftes og afgøres på fællesskabsplan.  Europa-Parlamentet  har 
ligeledes  ved flere lejligheder,  og især ved at stille  spørgsmål  til 
Kommissionen  (23) udtrykt Parlamentets  interesse  i at erfare  
Kommissionens  holdning  til aktuelle  ophavsretlige  spørgsmål.  De 
spørgsmål,  der er drøftet i dette dokument  er ikke de eneste, der 
kræver  opmærksomhed  på fællesskabsplan,  men udgør de spørgsmål,  der er 
anset for mest hastende.
1.6.2.  Disse er kort sagt: piratvirksomhed;  privat  kopiering  af lyd og audio ­
visuelle  optagelser;  spredningsret  og udlejningsret  for visse foi^mer  
for værker  og i særdeleshed  for lyd- og videooptagelser;  beskyttelsen  
af edb-programmer  og databaser;  og endelig  begrænsningerne  i den 
beskyttelse  rettighedsindehavere  fra Fællesskabet  kan opnå i tred ­
jelande.

16
1.6.3.  Andre sporgstnål,  såsom problemerne  i forbindelse  med beskyttelse  af 
design og mønstre  er ikke blevet  glemt. Disse problemer  vil fortsat  
blive behandlet  på grundlag  af traktatens  direkte  anvendelige  bestem ­
melser, og der kan eventuelt  senere  tages yderligere  lovgivningsini ­
tiativer,  når tiden er moden dertil.  Men på indeværende  tidspunkt  ville  
det være urealistisk  at tro, at sådanne  lovgivningsforslag kan  lanceres  
med rimelige  udsigter  til at blive vedtaget.  Noget sådant  forudsætter,  
at der stilles  supplerende  ressourcer  til rådighed.  Selv de initia ­
tiver, der allerede  er blevet  foreslået  som prioriteter,  vil i så hen ­
seende  rejse problemer,  og vil kræve en særlig  indsats,  dersom  der skal  
nås resultater  inden for en rimelig  tid.
1.7.  Sammendrag
I dette memorandum  har man begrænset  sig til at behandle  spørgsmålet  om 
piratvirksomhed,  privatkopiering  af lyd- og audiovisuelle  optagelser,  
samt til spørgsmålet  om spredningsret  og retten  til at kontrollere  udlej ­
ning for så vidt angår lyd- og videoindspilninger  og endelig  spørgsmålet  
om retlig  beskyttelse  af edb-programmer,  retlige  problemer  i forbindelse  
med drift af databaser  og de eksterne  aspekter  af ophavsretlig  beskyt ­
telse.
1.8.  Konklusion
Kommissionen  indbyder  interesserede  parter  til at fremkomme  med kommenta ­
rer til de specifikke  forslag, der er fremsat  i de følgende  kapitler  i 
dette memorandum.  For at indkredse  de emner, der skal drøftes,  og dermed  
lette konsultationen,  har man i en sammenfattende  konklusion  til hvert  
kapitel  angivet  de centrale  spørgsmål,  der ønskes  kommenteret.  Men alle  
relevante  bemærkninger  er velkomne,  herunder  også om, hvorledes  reaktio ­
nerne er på de generelle  betragtninger,  der er indeholdt  i dette indle ­
dende kapitel.

17
(1) Brugt uden anden kvalifikation  skal der ved "ophavsret"  i dette dokument  forstås  et bredt spekter  af rettigheder,  der måske snarere  burde kaldes  ophavsret  og tilgrænsende  rettigheder,  dvs. ud over forfatterrettigheder,  analoge  rettigheder,  der gives til bl.a. kunstnere,  producenter  af audio ­visuelle  værker  og radio-  og tv-organisationer.  Der er forskellige  opfat ­telser  med hensyn  til, om sådanne  rettigheder  skal betragtes  som "ophavs ­ret", selv når dette begreb  tages i bred forstand,  f.eks. rettigheder  til design, mønstre  eller halvledertopografier.  I dette dokument  medregnes  sådanne  rettigheder  under ophavsret,  medmindre  andet er anført.
(2) Se nedenstående  kapitel  4, hvor dette omtales  mere udførligt.
(3) Se EF-Bulletin,  suppl. 6/77 om Fællesskabets  aktion  inden for den kultu ­relle sektor  og EF-Bulletin,  suppl. 6/82 om styrkelse  af Fællesskabets  indsats  på det kulturelle  område.
(4) Se forslag  til Rådets  direktiv  af 6. juni 1986 om samordning  af visse i medlemsstaterne  ved lov eller administrativt  fastsatte  forskrifter  vedrørende  udøvelse  af radiospredningsvirksomhed,  EFT nr. C 179 af 17. juli 1986, s. 4, og dok. K0M(84)  300 endelig  udg. af 14. juni 1984 om "fjernsyn  uden grænser"  - en grønbog  om etableringen  af det fælles  marked  for radiospredning,  specielt  ved satellit-  og kabelfremføring.
(5) Se Rådets  direktiv  87/54/EØF  af 16. december  1986 om retlig  beskyttelse  af halvlederprodukters  topografi,  EFT nr. L 24 af 27. januar  1987, s. 36.
(6) Se nedenstående  kapitel  5.
(7) Se nedenstående  kapitel  2 og 3.
(8) Se nedenstående  kapitel  7.
(9) Fællesskabets  tekstilindustri  er et godt eksempel  herpå. Se nedenstående  kapitel  7, pkt. 7.4.4 til 7.4.8.
(10) Se nedenstående  kapitel  2, 3 og 5.
(11) Se Robert  U. Kastenmeier  og Michael  J. Remington,  Minnesota  Law Rewiew,  bind 70, nr. 2, december  1985, s. 437-438.
(12) Der er i de seneste  år gjort en række forsøg  på at gøre den økonomiskebetydning  af ophavsretten  op i tal. Det er klart, at man ved sådanne  forsøg er stødt på store vanskeligheder  med hensyn til definition  og måling.  I det store og hele ser det imidlertid  ud til på grundlag  afsådanne undersøgelser,  at ophavsretligt  beskyttede  aktiviteter  i industrilandene  tegner  sig for mindst  2-3% af bruttonationalproduktet,  og sandsynligvis  langt mere. Højere  skøn ligger  på omkring  5-6%. Det kan næppe overraske,  at det tilgængelige  materiale  tyder på, at disse tal er stigende.Se bl.a. J. Philipps,  The Economic  Importance  of Copyright,  The Common  Law Institute  of Intellectual  Property, 1985; J.S. Cramer, J.M.  Meigering,  T.J. Nijssen, The Economic  Importance  of Copyright  in the Netherlands  in 1982, Stichting  voor Economisch  Onderzoek  der Universiteit  van Amsterdam,  1986; A.H. Olsson  Copyright  in the National  Economy,  in Copyright,  World Intellectual  Property  Organization,  april 1982; United  States  Copyright  Office, Size of the Copyright  Industries  in the United  States, Report  to the Subcommittee  on Patents,  Copyright  and Trade Marks  of the Committee  on the Judiciary  of the US Senate, 1984; Office of Technology  Assessment  of the US Congress,  Intellectual  Property  Rights  in an Age of Electronics  and Information,  1986.

18
(13)  Se nedenstående  kapitel  2, pkt. 2,2.2 til 2.2.31.
(14)  Denne losning  blev. f.eks. valgt i forslaget  til Rådets direktiv  om radiospredningsvirksomhed,  loc. cit. . artikel  20. Der findes  muligvis  en mindre  undtagelse,  se nedenstående  kap, 4, pkt. 4.4.4.
(15)  Se nedenstående  kap. 4, pkt. 4.3.5, 4.3.6 og 4.9.1,
(16)  Loc. cit.
(17)  Coditel  mod Ciné-Voe  Films . EF-Domstolens  domssamling  (1980) s. 881.
(18)  Loc. cit.
(19)  Rådets  forordning  3842/86/EØF  af 1. december  1986, EFT nr. L 357 af 18. december  1986.
(20)  Se nedenstående  kap. 7, pkt. 7.2.5 til 7.2.8.
(21)  Kommissionen  mod Rådet, EF-Domstolens  domssamling  (1971) s. 263. Se også  nedenstående  kap. 7, pkt. 7.2.2 og 7.2.3.
(22)  Senest i grenbogen  om fjernsyn  uden grænser,  od. cit. . s. 323-328.
(23)  Jf. f.eks. skriftlig  foresporgsel  nr. 1977/86  (EFT nr. C 124 af 11. maj 
1987, s. 26), skriftlig  forespørgsel  nr. 1157/86  (EFT nr. C 149 af 9. ju­
ni 1987, s. 8), skriftlig  forespørgsel  nr. 656/87  (EFT nr. C 315 af 26. 
november  1987, s. 3).

KAPITEL  2 : PIRATVIRKSOMHED
2.1.  Hvad forstås  ved Piratvirksomhed
2.1.1.  Ved "piratvirksomhed"  i dette kapitels  forstand  forstås  uautoriseret
reproduktion  i kommercielt  øjemed af værker beskyttet  af ophavsret  
eller tilgrænsende  retligheder,  såvel som den efterfølgende  
kommercielle  udnyttelse  af sådanne reproduktioner.  Netop det 
kommercielle  formål og ofte den målestok, hvori denne form for 
virksomhed  finder sted, er det, der kendetegner  og adskiller  denne  
praksis  fra anden form for uautoriseret  reproduktion  eller brug i form  
af f.eks. privat kopiering.  Piratvirksomhed  i den her anførte  
betydning  omfatter  tapning  eller såkaldt  "bootlegging",  dvs. illegal  
optagelse  af optræden  og efterfølgende  salg af kopier  af eksemplarer  af 
den ulovlige  optagelse.  Hyppigt  indgår  der i piratvirksomhed  også et 
andet element,  nemlig  forfalskning,  den såkaldte  "counterfeiting",  dvs.  
uautoriseret  brug  af et produkts retsbeskyttede  kommercielle
præsentation,  herunder  navnlig  dets varemærke  eller anden form for 
beskyttet  kendetegn.
2.1.2.  Defineret  på denne måde omfatter  piratvirksomhed  også piratkopiering  af
edb-programmer.  Eftersom  diskussionen  i de seneste  år i overvejende
grad har været koncentreret  om, hvorvidt  edb-programmer  kan eller bør 
sidestilles  med værker, der er beskyttet  af den nuværende  ophavsrets ­
lovgivning,  har man imidlertid  ment, at det ville være mere på sin 
plads særskilt  at gøre rede for denne diskussion  i kapitel  5. Eftersom  
tendensen  i medlemsstaterne  er den, at man beskytter  edb-programmer  
ved hjælp af ophavsret  eller en dermed beslægtet  ret, vil de 
betragtninger,  der fremsættes  i dette kapitel, imidlertid  også ofte  
gælde for edb-programmer mutatis  mutandis.

2.1.3.  Pâ sanune mâde falder  ogsâ uretmæssig  tilegnelse  af design  med henblik  
på kommerciel  udnyttelse  ind under denne definition  af piratvirksomhed.  
Inden for visse områder,  som f.eks. tekstil-  og beklædningsbranchen,  er 
piratvirksomhed  og varemærkeforfalskning  et stort problem for 
Fællesskabets  virksomheder.  Eftersom  produktion  om end ikke salg af 
varer baseret  på piratkopieret  design  fortrinsvis  finder  sted uden for 
Fællesskabet,  behandles  problemet  først og fremmest  i kapitel  7, der 
vedrører  Fællesskabets  relationer  udadtil. Ikke desto mindre gælder  
mange af de betragtninger,  som fremføres  i dette kapitel, også  
piratkopiering  af design; dette er bl.a. tilfældet  med bemærkningerne  
om foranstaltninger  mod indførsel  i Fællesskabet  af ulovlige  produkter.
2.1.4.  De senere  år er piratvirksomhed  som fænomen  blevet  et alvorligt  problem  
for copyright-industrien  og for de skabende  kunstnere,  hvis indtjening  
er afhængig  af en behørig  overholdelse  af ophavsretten.  Det er derfor  
ikke tilfældigt,  at kulturministrene  på deres allerførste  formelle  møde  
på EF-plan  i juni 1984 brugte  megen tid på dette spørgsmål  med henblik  
på at udarbejde  en resolution  om bekæmpelse  af audiovisuel  
piratvirksomhed.  Resolutionen  blev vedtaget  den 24. juli 1984 af 
repræsentanterne  for medlemsstaternes  regeringer  (1).
2.2.  Piratvirksomhedens  betvdnin«  inden for de enkelte  sektorer
2.2.1. Piratvirksomhedens  omfang i praksis  varierer  fra sektor  til sektor  og 
fra periode  til periode. I det følgende  redegøres  der kort for den 
seneste  udvikling  inden for de primært berørte sektorer, om end 
oplysninger  om sådan illegal  virksomhed  nødvendigvis  tit snarere  er 
baseret  på et begrundet  skøn end på nøje kontrollerede  oplysninger.

2.2.2.  Der findes  tilsyneladende  ingen statistiske  oplysninger  om - endsige  et 
sken over - omfanget  af piratvirksomhed  på bogområdet  inden for EF, men 
det er i forlagsindustrien  den almindelige  opfattelse,  at de piratfrem ­
stillede  bøgers andel i det interne  marked er beskeden  i forhold  til 
det legale  bogmarked.  Men inden for visse kredse  nærer man dog bekym ­
ring for fremtiden,  herunder  bl.a. frygt for udviklingen  af avanceret  
reproduktionsteknik  i de dele af verden, der er kendt som såkaldte  
"pirat-ly"  med hensyn  til andre produkter,  og som kan føre til en øget  
import til Fællesskabet  af ulovligt  fremstillede  bøger. Dette problem  
synes imidlertid  ikke for øjeblikket  at være af større  betydning.
2.2.3.  Men uden for Fællesskabet  er der derimod  tale om et ganske  andet alvor ­
ligt problem, navnlig  for så vidt angår spansk-, fransk-  og engelsk ­
sprogede  bøger, hvoraf  de sidstnævnte  udgør hovedparten  af den illegale  
pirattrafik.  I Indien,  Pakistan,  Mellemøsten,  Sydøstasien,  Latinamerika  
og Afrika  har piratvirksomhed  antaget  et sådant  omfang,  at bogforlagene  
i 1979 - ifølge  eget skøn - fik en nedgang  i salget som følge af dette  
pirateri  svarende  til ca. 1 mia USD pr. år (2). Dette tal antages  også  
at svare til situationen  i dag (3).
Lydoptagelser
2.2.4.  Producenter  af lydoptagelser  har inden for de sidste  mange år lidt  
betydelige  tab på grund af piratfremstillede  kopier af plader og 
kassetter.  Den legale plade- og båndindustri,  der til stadighed  er 
konfronteret  med dette piratproblem,  har gjort en stor indsats  og taget  
en lang række initiativer  for at få forbedret  lovgivningen  og dens  
håndhævelse  med henblik på så effektivt  som muligt at bekæmpe  
piratvirksomhed.  Ligeledes  har man i de kompetente  internationale  
organisationer  haft en lang række konferencer  og drøftelser  vedrørende  
spørgsmålet  om piratvirksomhed  på fonogramområdet.

22
2.2.5.  For at fâ mere detaljerede  oplysninger  om, hvor udbredt  piratfremstil ­
lede produkter  er i de enkelte  medlemsstater,  og hvilke specifikke  
juridiske  problemer  der knytter  sig til beskyttelsen  af lydoptagelser,  
har Kommissionen  bestilt en række studier og undersøgelser  samt  
konsulteret  forskelige  eksperter  på området.  Gillian  Davies,  associeret  
generaldirektør  for International  Federation  of Producers  of Phonograms  
and Videograms  (4), har på foranledning  af EF-Kommissionen  foretaget  en 
undersøgelse  vedrørende  piratvirksomhed  på fonogramområdet.  Denne  
undersøgelse  indeholder  et væld af oplysninger  om dette problem, som 
der dog ikke her skal redegøres  for i sin helhed. De følgende  
bemærkninger  vedrørende  piratvirksomhed  på fonogramområdet  udgør en 
første  reaktion  på undersøgelsen  og navnlig  på dens konklusioner  med 
hensyn til omfanget  og konsekvenserne  af piratvirksomed  på dette  
område .
2.2.6.  Tabellerne  i 1984-udgaven  af undersøgelsen  gav alarmerende  tal for de 
tab, som man skønner  piratvirksomhed  medfører  inden for EF og på 
verdensplan.  Disse tal er med henblik  på nærværende  grønbog  i videst  
muligt omfang  blevet  ajourført  og inkluderer  nu også Fællesskabets  nye 
medlemsstater.

23
I. Anslået  indtægtstab  i 1984 som folge af piratkopiering  af fonogrammer  
(i national  valuta  og USD, i mio)
LandMusikforlagTekstforfattere  og komponisterUdøvendekunstnereDistributører Fonogram-producenter
Belgien 3,8BFR 7,1BFR 8,2BFR 8.2BFR0,06USD 0,11USD 0,13USD 0,13USD
Tyskland 2,9DM 5.4DM 6,3DM 6,3DM0.9USD 1.8USD 2,0USD 2,0USD
Grækenland 224,0 DRA 320,0 DRA 480,0 DRA 480,0 DRA1.8USD 2,5USD 3,9USD 3,9USD
Frankrig 7.8 FF 14,6 FF 16,8 FF 16,8 FF0,8USD 1.5USD 1.8USD 1.8USD
Italien 6720,0 LIT 12480,0 LIT 14 400,0 LIT 14 400,0 LIT3,5USD 6,5USD 7,5USD 7,5USD
Nederlandene 1.3HFL 2,4HFL 2,8HFL 2,8HFL0,4 USD 0,7USD 0,8USD 0,8USD
Portugal 308,7 ESC 573,3 ESC 661,5 ESC 661 ,5ESC
1 .9USD 3,4USD 4,0USD 4,0USD
Spanien 4420,0 PTA 780,0 PTA 900,0 PTA 900,0 PTA1.9USD 4,5USD 5,2USD 5,2USD
Det Forenede 0,8UKL 1.6UKL 1.9UKL 1,9UKLKongerige 1 .0USD 1,9USD 2,3USD 2.3USD
(Piratkopiering  af fonogrammer  i Danmark, Irland og Luxembourg  menes at være af ubetydeligt  omfang).
Kilde: Oplysninger  indhentet  fra IFPI.

24
2.2.7.  Selv om man ger den indrømmelse,  at ikke hele salget  af et piratprodukt  
nødvendigvis  substituerer  salget  af en lovlig indspilning,  forekommer  
det dog ubestrideligt,  at piratvirksomhed  på dette område medfører  
store økonomiske  tab. Endvidere  bør den omstændighed,  at 
piratprodukternes  markedsandel  inden for EF er faldet siden 1978 (se 
tabel II og III), ikke tages som udtryk  for, at problemet  er blevet  
løst.

25
II. De piratfremstillede  fonogrammers  markedsandel  (i X) af det samlede  
marked  (dvs. både piratmarkedet  og det legale  marked)  i 1978 og 1984
1978 I 1984 Q
Kassetter  LP-plader
Belgien  og 15,0%  ·ΙΙ··ΙΙΙ  II 3,0%
Luxembourg  3,0%  CO D 1,0%
Tyskland  9,0%  III··  I 2,0%5,0% CIO α 1,5%
Grækenland  78,0%  ■·ΙΙΙ·ΙΙ·Ι··ΙΙ··········Ι··ΙΙ····Ι···ΙΙ  Meget  lavt64,0% i - - . - ^0 Meget Lavt
Spanien
50,0% l::-·, i".':.;;'": v.j
Frankrig  12,0%  lililí  I 1,0%5,0% iZD I 0,5%
Irland  20,0%  llllllllll  II 3,0%3,0% □ Meget  Lavt
Italien  40,0%  llllllllllllllllllll  llll 6,5%25,0% L:_ _ _ _ _ 10 rr~l 7,0%
Nederlandene  10,0%  Ulli  llll  7,0%5,0% CZO □ 3,0%
Portugal
80,0% I' -- - - - - - - - - - - - - - · ~l
Det Forenede  7,0%  llll  I 2,0%
Kongerige  5,0%  CZO 0 1,0%
Kilde:  Oplysninger  indhentet  fra IFPI

26
III.  Omsætningen  i detailleddet  af pirat fremstiIlede fonogrammer,  i procent  
af omsætningen  på det samlede  marked  (både piratmarked  og legalt  marked)  
i 1978 og 1984
1978 I 1984 □
Belgien  og Luxembourg6% ■■■1% 0
Tysk  land 4% ■■2% □
Grækenland28% L'.:_ _ _ _ _ ΤΓ~^
Spanien26% 1 ·· - - 1
Frankrig 4% Il1,5% Π
Irland 6% III0,5% 1
Italien14% r - ■ Ί
Nederlandene 6% III3% Π
Portugal23%
Det Forenede  Kongerige6% III2% 0
Kilde : Oplysninger  indhentet  fra IFPI

27
2.2.8.  For det forste  skyldes  nedgangen  i omsætningen  inden for piratvirksom ­
hed til dels, at fonogramindustrien  - til tider under vanskelige  vilkår  
- har gjort en stadig  og intensiveret  indsats  for at bekæmpe  pirateri.  
For det andet kan faldet i piratvirksomhedens  omfang i de seneste  år, 
selv om fonogramindustriens  indsats  således  synes at have fert til 
positive  resultater,  efter al sandsynlighed  også for en stor dels  
vedkommende  tilskrives  den omstændighed,  at piratproducenterne  i nogen  
tid har koncentreret  sig om videoprodukter,  fordi der her - i hvert  
fald over en vis periode  - var flere penge at tjene, således  at dette  
marked  dermed  også var mere attraktivt.  Endelig  er det også vigtigt  at 
notere  sig de særlige  forhold,  der gør sig gældende  inden for plade-  og 
båndindustrien.  Langt de fleste  lydoptagelser,  der bringes  på markedet,  
er ikke nogen overskudsforretning  (5). De få indspilninger,  der udgives  
og sælges  i stort oplag med et betydeligt  overskud,  tjener  til gengæld  
til at finansiere  nye udgivelser  og sikre et bredt repertoire,  der 
ellers ikke ville være muligt. Men piratproducenterne  udser sig 
selvfølgelig  netop de indspilninger,  som allerede er i stor  
efterspørgsel,  og det er netop dette forhold,  der udgør en risiko  for 
hele bånd- og pladeindustriens  rentabilitet.
2.2.9.  Tabel IV viser, hvorfra de piratkopier,  der sælges inden for de 
forskellige  EF-lande,  stammer.
IV. EF-landenes  (med undtagelse  af Portugals  og Spaniens)  hjemmemar ­keder - de solgte  piratprodukters  oprindelsessted
Land1
1Importeret  til landet1 1
1 De importerede  produk-l
1
1(i %) 1 ters oprindelsessted  1
1 1
Belgien  og Luxembourg1
1
1 40%1 1
1 1
1 Hovedsagelig  EF 1Danmark 1 100% 1 EF og r.a.v.*  ITyskland 1
1
140% 1 Hovedsagelig  EF (Bel- 1
1 gien, Italien,  Neder- 1
1 landene)  1Grækenland 1 0% 1 1Frankrig 1over 50% arabisk  reper- 1 EF og r.a.v.*  (primærti
1toire - det øvrige 1 fra Italien,  Nederlan-I
1
1repertoire  tegner  sig for en beskeden  %-del1 dene, Sydøstasien)  !
1 iIrland 1 85% 1 50/50 EF/r.a.v.*  1Italien 1 5% kassetter 1 Tredjelande  1
1 80% plader 1 (USA, Singapore)  1Nederlandene  Det forenede1
199% 1 50/50 EF/r.a.v.*  1
1 1Kongerige 1
1meget beskeden  %-del 1 EF og r.a.v.*  1
1 1
* r.a.v. = resten  af verden.Kilde : Udarbejdet  på grundlag  af oplysninger  indeholdt  i Piracy ofPhonograms,  Gillian  Davies,  anden udgave  1984.

28
2.2.10.  Piratvirksomhed  er helt klart et område, hvor der finder en livlig  
handel  sted på tvårs af landegrænserne  - dvs. såvel mellem  EF-landene  
indbyrdes  som mellem  EF-landene  og tredjelande.
2.2.11.  Uden for EF kan nævnes  Mellemosten,  hvor piratvirksomhed  drives  i stor
stil. Medregner  man også Afrika, anslås  det årlige  salg af piratpro ­
dukter at udgore  ca. 355 mio USD (6). Lige så betydeligt  er problemet  
i Det Fjerne  Østen, specielt  i Indien,  Malaysia,  Taiwan, og Indone ­
sien samt indtil for nylig Singapore,  hvor ny ophavsretslovgivning  
kombineret  med energiske  aktioner  mod piratvirksmhed  i betydeligt
opfang har reduceret  det tidligere  niveau for piratvirksomhed.  Det 
skønnes, at salget  af piratprodukter  i dette område  udgør 350 mio USD 
pr. år. På verdensplan  anslås værdien  af solgte piratprodukter  at 
tegne sig for 1,2 mia USD ud af en samlet  omsætning  på 10 mia USD. En 
stor andel af denne pirathandel  gælder optagelser  af europæisk
oprindelse.  I modsætning  til hvad der er tilfældet  i EF viser pirat-  
produkternes  markedsandel  i disse lande ingen faldende  tendens.
Film- Qg videooptagelser
2.2.12.  Da videooptagelse  er et relativt  nyt fænomen, har man ikke med hensyn
til de første  par år med videobåndoptagere  så omfattende  og detalje ­
rede oplysninger  om denne  industri  og om piratkopiering  af spillefilm
og andre videoprodukter.  Men én ting er i hvert fald  sikker -
piratvirksomheden  på dette område  er betydelig.  Illegale  videooptag ­
elser har både inden for og uden for EF antaget  et sådant  omfang, at 
antallet  af illegale  eksemplarer  undertiden  overstiger  antallet  af 
legalt  fremstillede  produkter.  I lande, hvor udbredelsen  af videobånd ­
optagere  er relativt  beskeden,  er problemet  mindre  alvorligt,  hvorimod  
sagen stiller  sig noget anderledes  for f.eks. Englands  vedkommende,  
hvor udbredelsen  af videobåndoptagere  er stor, og regeringen  har her 
foretaget  en skønsmæssig  beregning,  hvorefter  piratprodukternes  mar­
kedsandel  var helt oppe på 66% i 1983. Den engelske  ophavsretslov  er 
sidenhen  blevet  ændret  og håndhævet  mere strikt, hvilket  har resulte ­
ret i, at piratprodukternes  markedsandel  nu skønnes  at være faldet  
betydeligt,  om end den stadig  tegner  sig for helt op til 2ø% eller der 
omkring.
2.2.13.  Tabel V viser et skøn over udbredelsen  af videobåndoptagere  i private  
husstande  i EF i 1985 og 1986.

29
V. Husstande  med videobåndoptagere  ved årets slutning
LAND1
119851
11986  1
1 i % af Antal 1i % af Antal 1
1 husstande i 1000 1husstande i 1000 1
Belgien1
1 14,9 4711
118,71595 1Danmark 1 23,0 430 128,5 545 1Tyskland 1 22,0 5 250 126,0 6 250 1Grækenland 1 6,9 200 18,3 250 1Frankrig 1 14,0 2 800 117,0 3 500 1Irland 1 22,0 220 127,0 250 1Italien 1 3,0 500 15,0 800 1Luxembourg 1 26,4 24 134,0 31 1Nederlandene 1 29,0 1 500 135,0 1 850 1Portugal 1 10,0 200 115,0 300 1Spanien 1 13,8 1 500 118,4 2 000 1Det F. Kongerige 1 40,0
18 500 1
146,0 9 800 1
1
Kilde ; Oplysninger  indhentet  fra IFPI
2.2.14.  Tabel VI viser branchens  eget sken over videopiratkopieringens  mar­
kedsandel  i 1984.
VI. Omfanget  af piratkopiering  af videomateriale  i EF
1 1 Piratkopierede  videoprodukters  1
1 1 markedsandel  i EF 1
1 i t
1 1983  11984  11985  11986  1
Belgien  og1 1
1 11
11
11
1Luxembourg 1 30-40% 130-40% 1 25% 1 25% 1Danmark 1 5-10% 15-10% 15-10% 1 5-10% 1Tyskland 1 40-50% 140-50% 1 65% 1 45% 1Grækenland 1 60-70% 160-70% 1 50% 1 50% 1Frankrig 1 30-40% 120-25% 1 30% 1 25% 1Irland 1 80% 1 60% 1 40% i 30% 1Italien 1 50% 1 50% 1 50% 1 40% 1Nederlandene 1 50-65% 150-60% 1 45% 140-45% 1Portugal 1 90-95% 190-95% 175-85% 170-75% 1Spanien 1 60-70% 1 40% 1 35% 1 30% 1Det F. Kongerige 1 60-70% 1
1 135-40% 1
1under 20%1
11
1
Kilde : Statistik  stillet  til Kommissionens  rådighed  af Motion Picture  Export  Association  of America  i oktober  1986

30
2.2.15.  Hvad angår karakteren  af de piratprodukter,  der salges i medlemssta ­
terne, såvel som spergsmålet  om, hvorfra  de stammer,  har man fra film-  
og videoindustriens  side fået forskellige  oplysninger,  der giver  
felgende  billede  af, hvorledes  piratvirksomhed  - i hovedtræk  - har 
udviklet  sig inden for de seneste  år.
2.2.16.  I Belgien  er omfanget  af piratvirksomhed  faldet en smule siden 1983  
og dens markedsandel  anslås i dag at være på omkring  25% af hele det 
belgiske  marked. Det er umuligt  at sige noget om, i hvilket  omfang  
piratvirksomheden  er karakteriseret  ved kopiering  i detailleddet,  
men at dette finder  sted i vid udstrækning,  er der næppe tvivl om. I 
de fleste tilfælde  har piratvirksomhed  dog karakter  af en regulær  
industri.  De piratkopier,  der findes  på det belgiske  marked,  er frem ­
stillet enten i landet selv eller også importeret  fra Nederlandene,  
eftersom  de to lande har et sprogfællesskab.  De i Belgien  fremstillede  
piratprodukter  eksporteres  også til Nederlandene.  I visse tilfælde  
importeres  masterbåndene  fra Det forenede  Kongerige  eller USA, men de 
skal i så fald forsynes  med undertekster  eller eftersynkroniseres  før 
viderekopiering .
2.2.17.  Danmark  udviser  de laveste  tal i EF med hensyn  til piratvirksomhed.  
Det anslås, at piratprodukter  nu udgør ca. 5% af markedet  mod 50% for 
nogle år siden. Dette markante  fald skyldes  sandsynligvis  den måde,  
hvorpå  det legale  udlejningsmarked  er organiseret  (7). Der er oprettet  
et net af primært udlejningsorienterede  forretninger  med passende  
geografisk  dækning, og distributørerne  har organiseret  sig i Forenin ­
gen af Danske  Videogramdistributører  (FDV), der dækker  næsten  hele det 
legale marked. Medlemskab  af denne forening  og overholdelse  af dens  
regler  er reelt en forudsætning  for at få adgang  til legalt  materiale.  
Foreningen  af Danske  Videogramdistributører  har også taget energiske  
skridt til at bekæmpe  piratvirksomhed  og ser ud til at have held  
hermed.  Ikke desto mindre  må det konstateres,  at piratvirksomhed  trods  
alt forekommer,  og et stort antal piratkopierede  kassetter  blev  
konfiskeret  ved razziaer  foretaget  på foranledning  af FDV. Det menes,  
at piratkopierne  indføres  fra Det forenede  Kongerige  eller fra USA.

2.2.18.  I Tyskland  har piratvirksomhed  på videoområdet  i modsætning  til ten­
densen  i andre EF-lande  været stigende  indtil 1985, hvor den udgjorde  
65% af markedet.  To faktorer  anføres  som havende  bidraget  til det nu 
ændrede  billede. Den ene er, at man i december  1984 oprettede  Gesell ­
schaft  zur Verfolgung  von Urheberrechtsverletzungen  (GVU), der er den 
tyske sammenslutning  til bekæmpelse  af copyright-tyver i, og som er 
hjemmehørende  i Hamburg. Den anden faktor er, at man i 1985 ændrede  
ophavsretslovgivningen,  idet man indførte  langvarige  fængselsstraffe  
for piratvirksomhed  og gjorde  piratvirksomhed  til genstand  for offent ­
lig påtale,  således  at politimyndighederne  kan inddrages  i efterforsk ­
nings- og opklaringsarbejdet.  I hele 1985 var GVU aktivt  involveret,  
og der blev gennemført  mere end 45ø razziaer  hos forretninger,  der 
solgte piratkopier,  hvilket  resulterede  i mere end 50ø domfældelser.  
Det meddeles,  at dette har medført, at markedsandelen  af piratpro ­
dukter  i Tyskland,  dvs. både indenlandsk  producerede  og importeret  fra 
tysktalende  nabolande,  såsom Østrig  og Schweiz,  nu er faldende,  såle ­
des at den i 1986 udgjorde  45%.
2.2.19.  I Grækenland  er videoindustrien  stadig i sin absolutte  vorden, idet  
kun 8% af husstandene  ejer en videobåndoptager.  Men piratvirksomhed  
har på den anden side lige fra starten skabt problemer  for den græske  
videoindustri.  Imidlertid  har domstolene  den senere  tid idømt pirat ­
producenterne  hårde fængselsstraffe  og store bøder, hvilket  har bevir ­
ket, at piratvirksomhedens  omfang  er faldet  ret betydeligt,  således  at 
den nu udgør 50% af markedet.
2.2.20 I Spanien  er piratprodukternes  markedsandel  nu faldet  til omkring  30%.  
Dette fald ser ud til at være et resultat  af den indsats,  der har været  
gjort af ADICAN, en landsdækkende  distributørsammenslutning,  der 
omfatter  de største  selskaber  på videodistributionsområdet,  og som har  
formådet  at få myndigheder  og specielt  højesteret  til at gribe pirat ­
problemet  anderledes  an. I 1985 oprettedes  en sammenslutning  til bekæm ­
pelse af piratvirksomhed,  FAP, på initiativ  af Motion  Picture  Export  
Association  of America.  Denne sammenslutning  har med held gennemført  en 
lang række aktiviteter  rettet  mod pirater  og har haft held til at mind ­
ske piratprodukternes  markedsandel  betydeligt.

32
2.2.21.  I Frankrig  skønnes  piratvirksomhed  på videoområdet  at tegne sig for 
20-25ÎÎ  af markedet.  Piratprodukterne  fremstilles  hovedsagelig  i Frank ­
rig, Dette skyldes  den omstændighed,  at man i Frankrig  benytter  det 
såkaldte  SECAM-system,  der er forskelligt  fra PAL-systemet,  som i vid 
udstrækning  benyttes  i resten  af verden  (bortset  fra USA, som benytter  
NTSC- systemet).  De tekniske  forskelle  mellem  disse systemer  såvel som 
den omstændighed,  at mange videoindspilninger  skal eftersynkroniseres  
på fransk,  er efter al sandsynlighed  det, der bevirker,  at videopirat ­
virksomhed  i Frankrig  ikke har større  udbredelse,  end det rent faktisk  
kan konstateres  i dag.
2.2.22.  I Irland  har piratvirksomhed  været i aftagende  inden for de sidste  år, 
og piratprodukterne  tegner sig nu for omkring 3ø% af markedet.  
Piratkopierne  fremstilles  i Irland  eller importeres,  hovedsagelig  fra 
Det forenede  Kongerige.  De laves ofte i private  hjem og videresælges  
så gennem  videoklubber  eller på markedspladser  eller lignende.
2.2.23.  I Italien  menes piratvirksomheden  på videoområdet  at udgøre 40-50%  af 
det samlede  marked, men med en svagt faldende  tendens. Den samlede  
omsætning  er imidlertid  forholdsvis  lille, fordi markedet  endnu ikke  
er særligt  udviklet  i Italien, idet der kun findes  8øø øøø videobånd ­
optagere  i hele landet, dvs. kun hos 5% af husstandene.  Videomarkedet  
har udviklet  sig langsommere  i Italien  end i de fleste  andre europæ ­
iske lande, og dette skyldes  sandsynligvis  det meget store udbud af 
tv-kanaler  og det deraf følgende  større udvalg af underhold ­
ningsprogrammer,  som offentligheden  har adgang  til. Den mindst  vigtige  
form for piratvirksomhed  er den kopiering,  som foregår  i detailleddet.  
Hvad derimod  angår den mere alvorlige  piratvirksomhed,  dvs. hvor der 
er tale om en regulær  industri,  sker kopiering  ved overspilning  fra 
masterbånd  af spillefilm,  der for nyligt har haft premiere,  eller  
endog af nye film, der endnu ikke er i distribution.  Normalt  
distribueres  spillefilm  legalt på video et år efter biografpremieren.  
Det vil således  sige, at piratprodukterne  hovedsagelig  udgøres  af 
film, der endnu ikke er frigivet  til videoafspilning.  Piratkopierne  
fremstilles  hovedsagelig  i Italien  - også her af sproglige  grunde.  Kun 
masterbåndene  importeres  undertiden  fra udlandet.
2.2.24.  Hvad angår Luxembourg,  foreligger  der ikke rapporter  om, at piratvirk ­
somhed  er et væsentligt  problem.  Der blev dog i 1985 og 1986 foretaget  
en række aktioner  til bekæmpelse  af piratvirksomhed.

2.2.25.  Piratkopierede  produkter  har gennem længere  tid haft en dominerende
markedsandel  i Nederlandene  karakteriseret  ved en stadig stigende
udbredelse  af videobåndoptagere  (35% af alle husstande  i 1986).  
Omfanget  af piratvirksomheden  i dette velorganiserede  og normalt  
lovlydige  land har vakt undren  hos mange, men der har været så mange  
og tilbagevendende  tegn på, at piratvirksomheden  er i hænderne  på en 
velorganiseret  underverden,  at de ikke blot kan affejes uden videre.  
Kampen  mod piratkopiering  af videomateriale  er imidlertid  blevet fort  
med stigende  held siden januar 1984. På dette tidspunkt  dannede  Det 
Nederlandske  Filmforbund  i fællesskab  med Motion  Picture Export
Association  of America, NOS (det nederlandske  fjernsyn),  STEMRA  
(selskab  for opkrævning  af afgifter  for mekaniske  rettigheder)  og
Nederlandse  Vereniging  van Producenten  en Importeurs  van Beeld- en 
Geluidsdragers  (NVPI) et forbund  til bekæmpelse  af copyright-  tyveri,  
nemlig  Stichting  Video Veilig. Denne organisation  har med bistand  fra 
STEMRA  foretaget  et stort antal razziaer,  der har resulteret  i talrige  
domfældelser  og konfiskation  af store mængder piratmateriale.  Som 
følge af den aktive indsats fra rettighedsindehavernes  side er 
omfanget  af piratprodukter  nu faldet  til 4ø-45%  af markedet.
2.2.26  I Portugal  havde 15% af husstandene  videobåndoptager  i 1986 i henhold  
til de seneste  skøn. Piratprodukter  dominerer  markedet  med en markeds ­
andel på 70-75%. Det er vanskeligt  at forklare,  hvorfor  piratproblemet  
er så akut i Portugal.  Der ser ud til at være en række forskellige  
årsager,  hvoraf  to menes at være specielt  relevante.  For det første  har 
man først for nylig fået indført  en moderne  ophavsretslovgivning,  der 
fastlægger  rettigheder  for alle rettighedshavere.  For det andet er mar­
kedet for udlejning  af legalt materiale  ikke organiseret  i samme grad  
som f.eks. i Danmark,  og resultatet  heraf er, at udlejningsforretninger  
ikke kan tilbyde  kunderne  et passende  udvalg  af legalt  materiale  i alle  
dele af landet.

34
2.2.27.  I Det Forenede  Kongerige  er omfanget  af piratvirksomhed  på videoom ­
rådet også faldet markant  inden for de sidste  år, idet den illegale  
markedsandel  nu menes kun at være på omkring  2ø% eller mindre. FACT  
(the Federation  against  Copyright  Theft), som har gjort en aktiv ind­
sats for at bekæmpe  piratvirksomhed,  mener nu at have sat en stopper  
for tyveri (eller "lån") - til piratformål  - af nye spillefilm  fra 
engelske  biografer.  En ordning  med mærkning  af film har vist sig meget  
effektiv  med henblik  på at stoppe  piratkopiering  af nye film, der lige  
er blevet  bragt på markedet,  eftersom  en sådan mærkning  giver politiet  
og FACT'S inspektorer  mulighed  for at identificere  den biograf, fra 
hvilken  kopien er blevet "lånt". Selv om man har fået optrævlet  to 
store lokale illegale  videokæder,  finder  der dog stadig  en betydelig  
import sted af piratkassetter  fra udlandet,  hovedsagelig  overført  fra 
amerikanske  NTSC-format  er, der er importeret  fra USA. Det har også
vist sig, at der fra Det fjerne  Østen importeres  film, forsynet  med 
malaysiske,  kinesiske  eller indiske  undertekster.
2.2.28.  De fleste illegale  videokassetter,  der findes på markedet  inden for 
EF, synes at være af fællesskabsoprindelse.  Dette skyldes  forskellige  
faktorer.  Sproget,  det tekniske  udstyr,  know-how 'en spiller  en rolle,  
ligesom  også de forskellige  farve-tv-standarder.  At London  og Amster ­
dam i sin tid blev valgt som produktionscentre  for videopirateri  
skyldes  til dels, at PAL-systemet,  der anvendes  i Det Forenede  Konge ­
rige og i Nederlandene,  også benyttes  i vidt omfang  andre steder i 
verden. Endvidere  er forholdet  det, at mange af de mest efterspurgte  
produktioner  bringes  ret hurtigt  på markedet  i Det Forende  Kongerige,  
f.eks. engelske  tv-programmer,  film og mange af de populære  
amerikanske  filmproduktioner.  De fremmedsprogede  filmproduktioner  
forsynes  med engelske  undertekster,  når de vises i Det Forenede  
Kongerige,  og kan så kopieres  - ikke nødvendigvis  i selve Det Forenede  
Kongerige  - for dernæst  at blive lanceret  på de større  markeder  over  
hele verden.

2.2.29.  Den almindelige  tendens i retning  af en faldende  markedsandel  for 
piratprodukter  på videomarkedet  i årene 1983-86  som påvist i tabel IV 
gjorde  sig også gældende  i 1987. Det anslåede  niveau  i midten  af 1987  
for piratprodukters  markedsandel  synes i henhold  til oplysninger  med­
delt Kommissionen  i november  1987 af Motion  Picture  Export  Association  
of America  at være lidt lavere end de for de foregående  år anførte  
tal .
2.2.30.  Uden for EF er piratvirksomhed  på vidoområdet  naturligvis  mest udbredt  
i de lande, hvor antallet  af privatejede  videobåndoptagere  er stort,  
såsom i De Forenede  Stater, Canada og Japan. Fremstillingen  af 
piratprodukter  finder dog  ikke kun sted i disse lande, men sker også i 
visse udviklingslande,  f.eks. i Sydøstasien.  Mange af de værker,  der 
piratkopieres,  er af europæisk  oprindelse.
Edb-proarammer
2.2.31.  Edb-software,  og navnlig  edb-programmer,  er i de senere  år blevet  et 
meget sårbart  mål for piratvirksomhed.  Så længe anvendelsen  af edb-  
anlæg hovedsagelig  var begrænset  til erhvervsmæssig  brug i forret ­
ningslivet  og administration,  var omfanget  af illegalt  kopierede  pro­
grammer  ikke alarmerende.  Men i og med at mikrodatamaterne  er blevet  
populære  har billedet  ændret  sig. Datamatprogrammer  og i særdeleshed  
computer-spil  sælges  nu i forretningerne  som forbrugsvarer  på lige fod 
med plader og kassetter.  Programmerne  kan nemt reproduceres  til en 
pris, der kun er en brøkdel  af omkostningerne  forbundet  med den oprin ­
delige  udvikling  af programmet.  Dette har påført  handelen  med program ­
pakker  betydelige  tab. F.eks. skønner  Sammenslutningen  mod Programmel ­
tyveri (Federation  Against  Software  Theft - FAST), at salget  af legale  
programmer  i UK i 1986 blev reduceret  med 150 mio UKL på grund af 
piratvirksomhed .

2.3.  Hovedårsagerne  til forskellene  mellem  de enkelte  sektorer
2.3.1.  At piratvirksomhedens  omfang  og betydning  inden for de primart  bererte  
sektorer  er forskellig  fra sektor  til sektor, skyldes  flere forhold.i
INogle af disse er af juridisk  art, og der redegeres  narmere  herfor  
senere. Men den vigtigste  faktor, der spiller  ind, synes dog nok at 
vare af ekonomisk  karakter.  Videopirateriets  nuvarende  dominans  skyldes  
således  utvivlsomt  for en stor dels vedkommende,  at de illegale  
producenter  her kan opnå en kampefortjeneste,  der langt overstiger  den  
fortjeneste,  der kan blive tale om på bog- eller fonogramområdet.  Ved 
illegal  reproduktion  af f.eks. beger kan man ganske  vist slippe  for at 
skulle  betale  royalties.  Dette beleb udger normalt  10-15%  af boglade ­
prisen. Men de illegale  beger skal dog stadig  trykkes  og distribueres,  
hvilket  stort set sker til samme omkostninger  som dem, der afholdes  i 
forbindelse  med markedsferingen  af legale  produkter.  Tilsvarende  galder  
det med hensyn til lydoptagelsers  overspilning  og viderekopiering  på 
bånd, at selv om en sådan praksis  er let og billig, vil den gennem ­
snitlige  avance  ved salg af sådanne  produkter  i detailleddet  vare langt  
mindre  end ved videooptagelser,  der også kan udnyttes  kommercielt  gen­
nem udlejning  (8). Videooptagelser,  er således  et langt mere fristen ­
de mål.
2.3.2.  Det forholder  sig utvivlsomt  således, at indehaverne  af rettighederne  
til spillefilm  selv har bidraget  til at skabe et marked for piratpro ­
dukter  ved at tilbageholde  licenser  til markedsforing  af deres varker  
på videokassette.  I stedet  for at hilse dette nye medium  velkomment  som 
en supplerende  indkomstkilde  for produktioner,  der allerede  har varet  
vist i biograferne,  for produktioner,  der ikke er blevet  nogen kommer ­
ciel succes,  og for bernefilm,  har mange producenter  varet imod det nye 
medium  og forgaves  forsegt  at bremse  det ved at afslå licenser.  De har 
set fjernsyn  og video som en trussel  mod filmproduktion  og ikke som et 
vigtigt  nyt marked.

37
2.3.3.  En anden forværrende  omstændighed,  som har bidraget  til udbredelsen  af
piratvirksomhed  på videoområdet  er filmproducenternes  normale  distri ­
butionspolitik.  I modsætning  til musikværker,  som normalt  udgives  
samtidig  på alle markederne,  frigives  nye spillefilm  på markederne  på 
forskellige  tidspunkter  afhængigt  af, hvornår  man mener, det vil være  
mest lukrativt  at bringe filmværket  på det pågældende  marked. Hertil  
kommer, at moderne  filmproduktion  ofte er så dyr, at en betydelig  re­
klamekampagne  er nødvendig,  før en film bringes  på markedet  for derved  
at maksimere  entreindtægten.  Formålet  med den forudgående  reklame ­
kampagne  er at skabe en efterspørgsel  efter værket, hvilket  normalt  
også bliver  resultatet,  men desværre  også i de områder, hvor film ­
værkets  lancering  ikke er umiddelbart  forestående,  eller hvor filmen  
ikke vil blive frigivet  til videooptagelse.  Dette forhold  resulterer  
således  i, at der skabes  et modtageligt  og gunstigt  marked for pirat ­
kopier og dermed en næsten  uimodståelig  fristelse  for illegal  video ­
handel. Uanset hvad man nu måtte mene om de nationale  love eller  
aftalearrangementer,  der har til formål  at sikre, at spillefilm  først  
forevises  i biograferne  inden de markedsføres  som videooptagelser  
- nemlig  ved et institutionaliseret  og generelt  krav om, at der skal  
være et bestemt tidsinterval  mellem spillefilmenes  forevisning  i 
biograferne  og markedsføring  på video - er det dog en kendsgerning,  at 
sådanne forholdsregler  bidrager  til piratfænomenets  udbredelse  og 
dermed  nødvendiggør  en øget indsats  for effektivt  at bekæmpe  denne
illegale  virksomhed.
2.3.4.  Den faldende  markedsandel  af piratkopierede  videoprodukter,  man har
kunnet  konstatere  gennem det seneste  par år, kan ligesom  faldet i
piratkopieringen  af lydoptagelser  tilskrives  forskellige  faktorer.  En 
bedre lovgivning  og en mere energisk  indsats  fra rettighedsindehavernes  
side er uden tvivl to af hovedårsagerne.  Men den vigtigste  af alle er 
sikkert  den økonomiske  faktor. Prisen  på indspillet  materiale  af høj 
kvalitet  er i færd med at falde drastisk. I De Forenede  Stater er 
salgsprisen  på en spillefilm  på kassette  under 20 USD, og udlejnings ­
prisen  (9) mindre  end 1 USD. Selv om priserne  i EF generelt  er højere  
end i USA, er det et faktum,  at videopiraternes  gevinstmargin  er faldet  
ganske  betydeligt  i det sidste par år, hvorved  den væsentligste
tilskyndelse  til denne illegale  virksomhed  bortfalder.

2.3.5.  Piratkopiering  af compact  disks er sâ sjælden, at den praktisk  talt er 
ikke-eksisterende,  sandsynligvis  fordi fremstillingen  af CD-plader  er 
for dyr og teknisk  kompliceret  for piraterne.  Markedsforing  af DAT-pro-  
dukter (Digital  Audio Tape) vil imidlertid  kunne stimulere  til pirat ­
kopiering  af lydoptagelser.  Det skønnes dog, at DAT først og fremmest  
vil rejse spørgsmål  med hensyn til uautoriseret  privat reproduktion,  
hvorfor  en detaljeret  gennemgang  af DAT skal findes i kapitel  3 om 
privat  kopiering.  Pirataspektet  bør imidlertid  ikke overses.
2.4.  Forskelligt  retsgrundlag  for beskyttelse  på indemationalt plan
2.4.1.  Bøger, lydoptagelser  film og videooptagelser  beskyttes  ikke på samme  
måde på internationalt  plan. Beskyttelsens  omfang og effektivitet  
varierer  fra sektor  til sektor, og navnlig  beskyttelsen  af litterære  
værker og videoprodukter  er forskellige  fra beskyttelsen  af lydo ­
ptagelser.  Det retsgrundlag,  på hvilket  radio-  og fjernsynsudsendelser  
samt kabeltransmissioner  beskyttes,  er også af særegen  karakter.
Bøger, film og videooptagelser
2.4.2.  Bøger er som litterære  værker  ophavsretligt  beskyttet  på internationalt  
plan inden for rammerne  af Berner-konventionen  og Verdenskonventionen  
om ophavsret  . Alle EF-landene  har tilsluttet  sig Berner-konventionen  
(10), og EF-landenes  nationale  lovgivning  giver dermed forfatteren  
eneret  til at tillade  fremstilling  af eksemplarer  af værket. På til­
svarende  måde er filmværker  - i overensstemmelse  med Berner-konven ­
tionen - beskyttet  i samtlige  EF-lande, men spørgsmålet  om, hvem  
ophavsretten  tilkommer,  er dog reguleret  i national lovgivning  inden  
for de rammer,  der er fastsat  ved artikel  14 bis i konventionen.  Video ­
optagelser  er tilsyneladende  blevet  sidestillet  med film i overensstem ­
melse med Berner-konventionens  definition  af kinematograf iske værker  
som omfattende  "værker, som er kommet  til udtryk  gennem  en fremgangs ­
måde, de er analog  med kinematografi"  (11). En række moderne  love inde ­
holder imidlertid  en udtrykkelig  beskyttelse  af videooptagelser,  der 
sammen  med filmværker  herefter  under ét af og til betegnes  som audio ­
visuelle  værker.

Lvdindspilninger
2.4.3.  Den retlige  beskyttelse  af lydoptagelser  er derimod  ikke nar så ensar ­
tet. Hverken  Berner-konventionen  eller Verdenskonventionen  om ophavsret  
kræver, at lydoptagelser  som sådanne  skal nyde særskilt  beskyttelse  i 
forhold  til de litterære  værker  og musikværker,  de gengiver.  Konventio ­
nerne sikrer  derfor  hverken  de udøvende  kunstnere  eller de producenter,  
der er ansvarlige  for lydoptagelsen,  nogen beskyttelse.  Men den inter ­
nationale  konvention  om beskyttelse  af udøvende  kunstnere,  fremstillere  
af fonogrammer  samt radio- og fjernsynsforetagender  - den såkaldte  
Rom-konvention  om beslægtede  rettigheder  undertegnet  i Rom i 1961 - 
indeholder  dog bestemmelser,  der tager sigte på beskyttelse  af lydop ­
tagelser.  Ifølge  nævnte  Rom-konvention  har fremstillere  af fonogrammer  
ret til at tillade  elle forbyde  reproduktion  af deres fonogram  for en 
periode  af mindst  2ø år fra den første  optagelse.  De udøvende  kunstnere  
er bl.a. beskyttet  mod uautoriseret  optagelse  af deres optræden.  Men 
denne konvention  er imidlertid  kun blevet ratificeret  af følgende  
EF-lande:  Danmark,  Tyskland,  Irland,  Italien,  Luxembourg,  Det Forenede  
Kongerige  og Frankrig.  Pr. 1. september  1987 havde alt i alt 31 stater  
tilsluttet  sig konventionen.
2.4.4.  Der er to hovedårsager  til, at konventionen  kun er blevet  ratificeret  
af et så forholdsvis  begrænset  antal lande: for det første  var konven ­
tionen  på det tidspunkt,  hvor den blev vedtaget,  nemlig  i 1961, forud  
for en lang række af de nationale  lovgivninger,  således  at de fleste  
lande måtte indføre  en helt ny lovgivning,  før de kunne tiltræde  den.  
For det andet indeholder  konventionen  en ikke-bindende  bestemmelse  om 
ret til for udøvende  kunstnere  og producenter  at kræve et rimeligt  
vederlag,  når plader  spilles  i radioen  eller fjernsynet  eller på anden  
måde spredes  til offentligheden.  Denne bestemmelse  er lige fra starten  
stødt på voldsom  modstand  fra radio- og fjernsynsselskabernes  side.  
Pladeindustriens  og de udøvende  kunstneres  organisationer  derimod  har 
gjort en aktiv indsats  for at fremme konventionens  vedtagelse  og har 
til stadighed  presset  på for at opnå fuld beskyttelse  i henhold  til 
dens bestemmelser.  Det har derfor  til tider været vanskeligt  at forene  
parternes  standpunkter  og derved  muliggøre  vedtagelsen  af en lovgivning  
på området.

40
2.4.5.  Men omkring  1969 blev piratproblemet  så akut og alvorligt,  at bånd- og 
pladeindustrien  så sig nødsaget  til at søge beskyttelse  via andre  
internationale  instrumenter,  netop fordi Rom-konventionen  blev anvendt  
i så begrænset  udstrækning.  Dette resulterede  i, at man i Genève  i 1971 
undertegnede  konventionen  om beskyttelse  for fremstillere  af fonogram ­
mer mod ulovlig  kopiering  af deres fonogrammer.  I henhold  til denne  
konvention  kan de stater, der ikke går ind for et krav om ydelse  af et 
rimeligt  vederlag  til de udøvende  kunstnere,  bringe  forskellige  foran ­
staltninger  i anvendelse  med henblik  på at bekæmpe  piratvirksomhed.  
Følgende  EF-lande  har ratificeret  denne konvention:  Danmark,  Tyskland,  
Frankrig, Italien, Luxembourg,  Spanien  og Det Forenede  Kongerige.  
Indtil  dato er denne konvention  blevet  underskrevet  af 39 stater  i alt.
2.4.6.  Til forskel  fra Rom-konventionen  af 1961, er de stater, der har til ­
sluttet  sig Genève-konvent ionen, ikke forpligtet  til også at tiltræde  
Berner-Unionen  eller Verdenskonventionen  om ophavsret.  Genève-konven-  
tionen, der primært  vedrører  ulovlig  reproduktion,  import  og distribu ­
tion af lydoptagelser,  angiver  endvidere  fire forskellige  valgfri  meto ­
der, ved hjælp af hvilke man kan sikre retlig beskyttelse,  nemlig  
beskyttelse  ved ophavsret  eller anden særlig eller tilgrænsende  ret;  
beskyttelse  gennem lovgivningen  om illoyal  konkurrence  eller beskyt ­
telse ved hjælp af strafferetlige  sanktioner  - eventuelt  en kombination  
af disse foranstaltninger.  De enkelte  EF-lande,  der har tiltrådt  kon­
ventionen,  har valgt forskellige  metoder  til at gennemføre  den, jf. 
nedenfor,  hvor spørgsmålet  uddybes  nærmere.
Radio-  Qg fjernsynsudsendelser  samt kabeltransmissioner
2.4.7.  Den beskyttelse,  som ydes radio- og fjernsynsudsendelser  samt kabel ­
transmissioner  som sådanne  - til forskel  fra hvad der ydes litterære  og 
andre værker, når de spredes  via æteren  eller transmitteres  - falder  
også uden for Berner-konventionen  og Verdenskonventionen  om ophavsret  
<12).

2.4.8. Ifølge Rom-konventionen  af 1961 skal radio- og fjernsynsforetagender  
fra en kontraherende  stat sikres  national  behandling  i andre kontrahe ­
rende stater.  Konventionens  artikel  13 indeholder  endvidere  en bestem ­
melse, hvorefter  radio-  og fjernsynsforetagender  har ret til at til­
lade eller forbyde  optagelse  af deres udsendelser  og inden for visse  
grænser  reproduktion  af sådanne  optagelser.  Ifølge  konventionen  for­
stås ved "radio- og fjernsynsudsendelse":  udsendelse  ved hjælp af 
radiobølger  af lyd eller billeder  og lyd med henblik  på modtagelse  af 
almenheden.  Udsendelser,  der alene transmitteres  via kabler, er 
således  ikke omfattet,  end ikke selv om optagelsen  af et radio- og 
fjernsynssignal  retransmitteres  via kabel, hvilket  rent faktisk  kan 
betragtes  som en krænkelse  af radio- og fjernsynsselskabets  rettig ­
heder, når retransmission  sker samtidig  med selve transmissionen.
2.4.9.  Den europæiske  Overenskomst  af I960 om beskyttelse  af fjernsynsudsen ­
delser  indeholder  en bestemmelse,  hvorefter  radiostationer  har ret til 
at tillade  optagelse  af deres udsendelser  eller gengivelse  heraf.  
Beskyttelsen  finder anvendelsen  på fjernsynsudsendelsens  billede  og 
lyd, hvorimod  den ikke omfatter  lydudsendelse  alene (jf. artikel  5). 
Konventionen  definerer  ikke nærmere, hvad der skal forstås  ved fjern ­
synsudsendelse,  men hvis man hermed mener udsendelse  ved hjælp af 
radiobølger,  jf. Rom-konventionen,  så vil den europæiske  overenskomst  
ikke yde de udsendelser,  der alene transmitteres  via kabel, nogen form  
for beskyttelse  mod uautoriseret  optagelse  eller gengivelse  heraf.  
Belgien, Danmark, Frankrig,  Spanien,  Tyskland  og Det  Forenede  Konge ­
rige har tiltrådt  konventionen.
2.4.10.  Spørgsmålet  om retlig  beskyttelse  af fjernsynsudsendelser  som sådan - 
hvad enten der er tale om transmission  via æteren eller kabel - 
tillægges  stadig større  betydning,  da sådanne  udsendelser  er en let 
tilgængelig  kilde for adgang  til et stadig  større  udbud af audiovisu ­
elle værker, hvoraf  nogle ikke er beskyttet  på anden måde. Hvad angår  
lydoptagelser,  giver de nuværende  internationale  instrumenter  medlems ­
statene  et betydeligt  spillerum,  jf. nedenfor,  hvor der redegøres  
nærmere  herfor.
2.4.11.  Men inden dette spørgsmål  uddybes  nærmere, skal man måske lige kort  
opsummere  de betingelser,  der, ideelt  set, er nødvendige  for at be­
kæmpe piratvirksomhed,  og således  lægge dem til grund for en vurdering  
af styrken  og svagheden  i den nuværende  situation  inden for Fælles ­
skabets  medlemsstater.

42
2.5. De nodvendine  betingelser for bekampelse  af piratvirksomhed
2.5.1.  En bekæmpelse  af piratvirksomhed  forudsætter  i det væsentlige,  at føl­
gende fire nødvendige  betingelser  er opfyldt: klare materielle  bestem ­
melser til beskyttelse  af sådanne  interesser,  som kan krænkes  af pirat ­
virksomhed;  effektive  procedurer  med henblik  på retsforfølgning  og 
bevisførelse  i forbindelse  med piratvirksomhed;  passende  sanktioner  og 
retsmidler;  organiseret  og koordineret  indsats  fra de berørte  parters  
og de ansvarlige  offentlige  myndigheders  side for at håndhæve  bestem ­
melserne.  Der er i et vist omfang indbyrdes  sammenhæng  mellem  disse  
betingelser,  idet det f.eks. i en given medlemsstat  kan tænkes,  at de 
procedurer  og retsmidler,  der benyttes,  er afhængige  af de i denne stat  
vedtagne  materielle  bestemmelser.  Ikke desto mindre  vil en gennemgang  
af betingelserne  enkeltvis  fremme  en klarlæggelse  af problematikken.
2.5.2.  Den første  betingelse  er, at der findes  klare, materielle  bestemmelser,  
der sikrer, at de berørte  økonomiske  interesser  beskyttes  mod de 
vigtigste  former for piratvirksomhed.  Det bør klart fremgå af loven,  
hvilke  interesser  der er beskyttet  og mod hvilke  former  for virksomhed.  
Beskyttelse  må sikres  forfattere  af litterære  værker, musikværker  samt  
andre kunstneriske  værker, dels udøvende  kunstnere,  der har medvirket  
til produktionen  af en lydoptagelse,  en audiovisuel  optagelse  eller en 
film, dels de herfor  ansvarlige  producenter  og dels de selskaber,  der 
varetager  radiospredning  og kabeltransmissioner.  Der skal ligeledes  
indføres  et klart forbud  mod de vigtigste  former for piratvirksomhed.  
Blandt disse indgår ikke blot uautoriseret  reproduktion  af nævnte  
værker, men også import, eksport  og distribution  af ulovlige  kopier,  
herunder  besiddelse  af disse kopier  med kommerciel  udnyttelse  for øje.  
Med hensyn  til udøvende  kunstnere  bør uautoriseret  optagelse  af disses  
optræden,  herunder  live-udsendelser,  være klart forbudt.

A3
2.5.3.  For det andet ber der findes effektive  procedurer  med henblik  på rets ­
forfølgning  og bevisførelse  i forbindelse  med piratvirksomhed,  således  
at rettighedshavere  og de ansvarlige  myndigheder  - med rimelig  udsigt  
til at gennemføre  sagen - kan anlægge  søgsmål  mod de personer,  som må 
formodes  at være indblandet  i piratvirksomhed.  Der bør specielt  
indføres  bestemmelser  om ransagning  og beslaglæggelse,  således  at 
sagsøgere  og anklagemyndigheden  kan opnå foreløbig  retskendelse,  helst  
uden tilsigelse  af modparten,  for at tiltvinge  sig adgang til den 
formodede  lovovertræders  lokaler for dér at finde bevis  på
piratvirksomhed  og, om fornødent,  beslaglægge  sådanne  beviser,  indtil  
sagen er afgjort. Sådanne  procedurer  ville bidrage  til at sikre, at 
piraterne  ikke kan nå at skjule, destruere  eller på anden måde skaffe  
piratmaterialet  af vejen, når de opdager,  at de er under mistanke.  Det 
således  tilvejebragte  bevismateriale  vil ikke blot være et bevis på, at 
der foreligger  en lovovertrædelse,  men vil også give en ide om omfanget  
af den piratvirksomhed,  der foregår, og dermed  medvirke  til, at lov­
overtræderen  idømmes  passende  sanktioner.  Man vil også på denne måde  
kunne sikre sig, at beslaglagt  piratmateriale  ikke længere  er i omløb  
på markedet.  Det er naturligvis  nødvendigt  at sikre sig, at sådanne  
procedurer  ikke misbruges,  og bestemmelser  om, at der f.eks. skal stil ­
les sikkerhed  eller betales  skadeserstatning  for det tab, uskyldigt  
sigtede  personer  måtte have lidt, kan let indarbejdes  i lovgivningen.  
Det vil også være af stor betydning,  om der indføres  passende  toldbe ­
stemmelser,  der åbner mulighed  for at tilbageholde  formodede  piratpro ­
dukter  fra tredjelande  ved grænsen  til Fællesskabet,  indtil der fore ­
ligger  en afgørelse  om, hvorvidt  de er lovlige.  Det vil være langt mere  
effektivt,  at kontrollere  mistænkelige  produkter  på det  sted, hvor de 
indføres  i Fællesskabet,  end at skulle  kontrollere  dem, når de er nået  
længere  ud i distributionssystemet.

44
2.5.4.  For det tredje  ber de retsmidler  og sanktioner,  der finder  anvendelse  
efter den endelige  dom, være af en sådan art, at det ikke blot sikres,  
at der så vidt muligt  ydes fuld erstatning  til dem, der har lidt tab,  
men også at piratprodukter  ikke længere  kan cirkulere  i handelen,  og at 
pirater  for fremtiden  afholder  sig fra eller forhindres  i at fortsætte  
deres  ulovlige  virksomhed.  Det er klart, at erstatning  til rettig ­
hedshaveren  for det tab, han har lidt, spiller  en vigtig  rolle, men der 
kan opstå vanskeligheder,  fordi sagsegeren  ikke er i stand til 
nejagtigt  at opgøre  sit tab. Under alle omstændigheder  kan det meget  
vel tænkes, at avancerede  piratvirksomheder  er villige  til at løbe  
risikoen  for at skulle betale erstatning  i det omfang, det lykkes  
modparten  at bevise  tabet, fordi de ved, at dette i praksis  ofte ikke  
vil være muligt, og under alle omstændigheder  kan betaling  af 
skadeserstatning  undgås, ved at man sikrer sig, at der ikke findes  
nogen realisable  aktiver  til dækning  af et erstatningskrav.
2.5.5.  Derfor  skal erstatning  til rettighedshavere  for de tab, de har lidt,
suppleres  med andre foranstaltninger.  Forbud, erstatning,  som ikke er 
betinget  af bevis for økonomisk  tab, og strafferetlige  sanktioner,  
herunder  frihedsstraf  i meget alvorlige  eller gentagne  tilfælde,  kan 
alle bidrage i så henseende.  Hertil kommer,  at destruktion  af
beslaglagte  varer vil sikre, at disse ikke kan udnyttes  på 
rettighedshaverens  bekostning.  Lignende  resultater  kan opnås, hvis der 
træffes  bestemmelse  om, at beslaglagte  varer gøres uafsættelige  eller  
skal overdrages  til rettighedshaveren.  Endelig  vil en destruktion  af 
det til fremstillingen  af de ulovlige  kopier benyttede
produktionsudstyr  sikre, at den ulovlige  virksomhed  ikke straks  
genoptages  ved hjælp af det udstyr, der førte til den oprindelige  
lovovertrædelse .
2.5.6.  For det fjerde  skal de rettigheder,  procedurer,  retsmidler  og sanktio ­
ner, som indføres  ved lov, også anvendes  i praksis. Erfaringen  tyder  
på, at hvis piratvirksomheden  får lov til at nå op på et vist omfang,  
bliver  det meget vanskeligere  at bekæmpe  denne virksomhed.  Når først  
forholdsvis  avancerede  virksomheder  er blevet  tilstrækkelig  etablerede,  
vil de også råde over de ressourcer  og den teknik,  der gør det svært at 
få ram på dem. Men også en offentlig  accept  af deres metoder  kan gøre  
det vanskeligere  for rettighedshavere  og de ansvarlige  myndigheder  at 
bringe  en stopper  for den ulovlige  handel.  Følgelig  må rettighedshaver ­
ne være årvågne  og aktive  i varetagelsen  af deres rettigheder,  og der 
må indføres  ordninger,  der fremmer  et samarbejde  mellem  disse personer  
og de offentlige  myndigheder,  der også har en vigtig  rolle at udføre.

2.6.  Den nuvarende  situationen  i Fallesskabet
2.6.1.  I de felgende  afsnit  forseges  en analyse  på basis af den ovenfor  anfer-  
te model af den nuværende  situation  i Fællesskabet.
2.6.2.  Det ber allerede  fra starten  understreges,  at den nuværende  situation  i 
mange henseender  er væsentligt  forskellig  fra situationen  i juli 1984,  
da repræsentanter  for medlemsstaternes  regeringer  for første gang  
behandlede  piratproblemet  og vedtog en resolution  om bekæmpelse  af 
piratvirksomhed  (13). Resolutionen  og dens gennemførelse  blev den 25. 
juni 1985 drøftet  på et særligt  møde mellem repræsentanter  for de 
nationale  myndigheder,  der varetager  bekæmpelse  af pirateri  inden for 
Rådets  rammer (arbejdsgruppen  af kulturattachéer).  Denne drøftelse  og 
senere  begivenheder  viser, at der kan opnås positive  resultater,  når 
love og praksis  forbedres  væsentligt.
De materielle  bestemmelser
2.6.3.  Hvad angår de materielle  bestemmelser,  synes beskyttelsen  for bøgers  
vedkommende  at give tilfredsstillende  resultater  i praksis. Med hensyn  
til film og audiovisuelle  optagelser  kunne situationen  forbedres  inden  
for visse lovgivninger.  Hovedsvaghederne  viser sig imidlertid  inden for 
lydoptagelser,  radiospredning  og kabeltransmission.
2.6.4.  Med hensyn  til bøger er forfattere  af litterære  værker  klart beskyttet  
i samtlige  medlemsstater,  og det normale  kontraktforhold  mellem  for­
fattere  og forlæggere  gør det i praksis  muligt  for sidstnævnte  at skri ­
de effektivt  ind over for pirater  i det omfang,  der er behov derfor.
2.6.5.  Med hensyn  til film og videooptagelser  synes disse overalt  at være be­
skyttet  som kinematografiske  værker  eller - i visse nyere lovgivninger  
- som audiovisuelle  eller videografiske  værker. Spørgsmålet  om, hvem  
der har enerettighederne,  eller hvem, der formodes  at kunne udøve de 
økonomiske  rettigheder  på vegne af alle dem, der har medvirket  ved 
skabelsen  af værket,  afgøres  imidlertid  forskelligt  fra land til land.

46
2.6.6.  Der er en historisk  forklaring  pâ, at filmproducenten  normalt  ikke  
repræsenterer  filmmusikkomponisten.  I stumfilmsperioden  blev det 
praksis, at en slags forvaltningsselskaber  (collecting  societies),  der 
repræsenterede  komponisten  til den musik, der i biografteatret  blev  
spillet  af et orkester  eller en pianist  som ledsagemusik,  tog sig af 
opkrævningen  af royalties  for den under forestillingen  anvendte  musik.  
Talefilmens  opdukken ændrede ikke noget ved dette mønster.  
Filmmusikkomponister  oppebærer  nemlig  stadig  uafhængigt  af producenten  
deres royalties  via forvaltningsselskaber  på grundlag  af billetsalget.  
Denne tradition  kan være nedfældet  udtrykkeligt  i loven, som det 
f.eks. er tilfældet  i Frankrig  (14) og Nederlandene  (15), men selv hvor  
dette ikke er tilfældet,  afspejler  det samme generelle  mønster  sig i 
praksis  i alle lande. Filmproducenten  repræsenterer  ikke komponisten  
til filmmusik,  som i øvrigt har vist sig at være et hyppigt  mål for 
piratvirksomhed,  også ganske  uafhængigt  af selve filmværket.
2.6.7.  For så vidt angår retten  til selve filmværket,  giver én gruppe  af med­
lemsstater  eksplicit  denne ret til filmproducenten,  der enten optræder  
som eneste rettighedsindehaver  eller som legal repræsentant  for alle  
ophavsmand  involveret  i det kollektive  værk, som filmen  udgør. Denne  
gruppe  består  af Spanien,  Irland,  Luxembourg,  Nederlandene,  Portugal  og 
Det Forenede  Kongerige.  I Italien  er forholdet  stort set det samme,  
idet udnyttelsesrettighederne  - selv om ophavsretten  tager sit udspring  
i de personer,  der skaber  filmværket  - med visse begrænsninger  umiddel ­
bart ifølge  loven overgår  til filmproducenten.  I en anden gruppe  sta­
ter, omfattende  Tyskland  og Frankrig,  siger bestemmelserne,  at ophavs ­
mandenes  rettigheder  til værket formodes  overxJraget  til producenten,  
medmindre  det modsatte  kan bevises.  Og endelig  indehaves  ophavsretten  i 
Belgien,  Danmark  og Grækenland  af de personer,  der har ydet et kunstne ­
risk bidrag  til skabelsen  af filmen. Overdragelse  af disse rettigheder  
til producenten  sker på kontraktbasis.

2.6.8.  I praksis  - selv i de stater, hvor producenterne  ikke automatisk  får 
tildelt  rettighederne  enten direkte  eller indirekte  i kraft af lovens  
bestemmelser  - indgås  der hyppigt  kontraktmæssige  ordninger,  således  at 
producenterne  legitimeres  til at skride ind over for piraterne.  En 
afkræftelig  formodning  om rettighedernes  overgang,  der gælder  inden for 
nogle retsordener,  spiller  en vigtig  rolle, men selv hvor denne regel  
ikke findes, overfores  de nedvendige  rettigheder  i praksis  ofte til 
producenten  på kontraktbasis.  Ikke desto mindre  må det foretrækkes,  at 
det i samtlige  medlemsstater  forholdt  sig således, at producenter  af 
audiovisuelle  værker  havde deres egne rettigheder  - uden at dette dog 
må præjudicere  andre personers  rettigheder  - således  at de kan skride  
ind over for pirater.  Et sådant  resultat  kunne nås enten direkte  via en 
lovbestemmelse  om indrommelse  af sådanne  rettigheder  eller indirekte  
ved en lovbestemmelse  om automatisk  overførsel  af de rettigheder,  som 
indehaves  af dem, der har medvirket  ved produktionen.  I den forbindelse  
skal det i øvrigt for så vidt angår videooptagelser  bemærkes,  at den 
nye franske  og portugisiske  lovgivning  tillægger  producenter  af den 
nye særskilte  kategori værker, nemlig audiovisuelle,  sådanne  
rettigheder.
2.6.9.  Hvad angår bekæmpelsen  af audiovisuel  piratvirksomhed  synes behovet  for 
at tillægge  andre personer  end producenterne  eller disses senere  
successorer  sådanne rettigheder  mindre indlysende,  selv om andre  
sociale  og kulturelle  betragtninger  afgjort  taler for, at personer,  
som medvirker  til skabelsen  af sådanne  værker eller optræder  i dem,  
også tildeles  rettigheder.  Imidlertid  er piratvirksomhed  som fænomen  
betragtet  først og fremmest et økonomisk  problem, og det er 
producenten,  som normalt  påtager  sig de økonomiske  risici, der er 
forbundet  med en produktion.  Det er ham, der har afgørende  økonomisk  
interesse  i at bekæmpe  piratvirksomhed,  og fremfor  alt han har behov  
for et sikkert  lovgrundlag,  på basis af hvilket  han kan skride ind. 
Derfor di.skuteres  i denne sammenhæng  ikke andre medvirkendes  og 
kunstneres  rettigheder,  hvor vigtige  disse end måtte være. For øvrigt  
skal det anføres, at med hensyn til udøvende  kunstnere  er der 
indlysende  tekniske  grunde til, at audiovisuelle  piratoptagelser  af 
live-optræden  i praksis  ikke er et problem  af samme størrelsesorden  som 
piratvirksomhed  i forbindelse  med lydoptagelser.

2.6.10.  Med hensyn  til lydoptagelser  har de medlemsstater,  der har tilsluttet  
sig Rom-konventionen,  vedtaget  love, der beskytter  producenter  af 
sådanne  optagelser  uafhængigt  af de rettigheder,  som ophavsmanden  til 
det optagne  værk har. På samme måde beskyttes  de udøvende  kunstnere  
mod uautoriseret  optagelse  af deres sceneoptræden,  omend dette i Stor ­
britanniens  og Irlands  tilfælde  sker ved anvendelse  af strafferetlige  
bestemmelser  alene. Den britiske  regering  har imidlertid  i november  
1987 i forbindelse  med fremsættelse  af forslag  til en ny ophavsretslov  
foreslået  at give udøvende  kunstnere  mulighed  for at iværksætte  
civilretlige  sanktioner  (16).
2.6.11.  I andre medlemsstater  er situationen  mindre klar og kan derfor give  
anledning  til problemer.
2.6.12.  I Belgien,  hvor ophavsretloven  er fra 1886, kan producenter  og udøven ­
de kunstnere  ikke påberåbe  sig nogen speciel  lovhjemmel  til at tillade  
eller forbyde  reproduktion  af lydoptagelser.  I stedet  har producenter  
og udøvende  kunstnere  søgt beskyttelse  specielt  under henvisning  til 
lov af 14. juli 1971 om illoyal  konkurrence.  I henhold  til artikel  54 
i denne lov forbydes  handlinger,  der strider  mod god handelsskik,  og 
hvorved  en handlende  skader eller søger at skade en eller flere andre  
handlendes  erhvervsmæssige  interesser.  Søgsmål, som producenter  og 
udøvende  kunstnere  har anlagt  med henvisning  til denne lov, har givet  
ganske  gode resultater,  og det oplyses, at producenterne  betragter  
dette beskyttelsessystem  som værende  forholdsvis  effektivt.  Imidlertid  
består  der fortsat  nogle problemer,  som kunne løses, hvis producenter  
og udøvende  kunstnere  var beskyttet  af en med ophavsretten  analog ret 
(17). Specielt  kunne dette medføre  hjemmel  til at foretage  ransagning  
og beslaglæggelse,  hvorved  det blev lettere  at bevise, at der forelå  
lovovertrædelse,  samt hvor omfattende  den var. Dette omtales  nærmere  
nedenfor  under pkt. 2.6.27-2.6.40.

2.6.13.  Grækenland  har ikke nogen speciel lovgivning  om beskyttelse  af 
producenter  og udøvende  kunstnere  mod kopiering  af deres optagelser,  
men i praksis  har de græske  domstole  accepteret  den antagelse,  at den 
beskyttelse,  som forfattere  nyder i henhold  til loven om ophavsret,  
også omfatter  producenter  af fonogrammer  i kraft af deres kontrakter  
om mekanisk  reproduktion.  Dette har gjort det muligt for græske  
producenter  at skride ind på grundlag  af loven om ophavsret,  og de 
problemer,  producenterne  konfronteres  med, vedrører  hovedsagelig  
spørgsmålet  om de til rådighed  stående  sanktioner  er adækvate.  Med 
hensyn  til udøvende  kunstnere  blev der i september  198ø vedtaget  en 
lov, hvorefter  bl.a. udøvende  kunstnere  får ret til at tillade  eller  
forbyde  enhver form for optagelse  eller anden udnyttelse  af deres  
optræden  (18). Desværre  er det nødvendige  dekret,  hvorved  præsidenten  
sætter  loven i kraft, endnu ikke blevet  udstedt.
2.6.14.  Spanien  har ratificeret  Geneve-konventionen  om beskyttelse  for frem ­
stillere  af fonogrammer  mod ulovlig  kopiering  af deres fonogrammer,  
men derimod  ikke Rom-konventionen.  Kravene  i Genève-konvent ionen har 
hidtil  været opfyldt  ved et dekret  af 10. juli 1942 om beskyttelse  af 
fonografiske  værker. I dette dekret  tillægges  pladeproducenterne  de 
rettigheder,  der omhandles  i artikel  19 ff. af loven af 1879 om intel ­
lektuel  ejendomsret.  Disse rettigheder  omfattede  retten  til at tillade  
eller forbyde  reproduktion  af en optagelse.  Disse bestemmelser  er 
imidlertid  fornylig  blevet erstattet  af bestemmelserne  i artikel  
108-111 i lov om ophavsret  af 1987 (19), der giver fonoprogramprodu-  
center  ret til at tillade  eller forbyde  reproduktion  af fonogrammer  i 
et tidsrum  af 40 år regnet fra fonogrammets  produktion  eller første ­
gangspublikation.  Med hensyn  til udøvende  kunstnere  er det et fortolk ­
ningsspørgsmål,  hvorvidt  retten  for en udøvende  kunstner  i henhold  til 
1987-lovens  artikel  1ø2 til at tillade  eller forbyde  reproduktion  af 
en fremførelse  også finder  anvendelse  med hensyn  til fonograiraner.

2.6.15.  I Nederlandene,  hvor producenter  og udevende  kunstnere  ikke indtil  
dato har fået tillagt  sarlige  rettigheder  med hensyn  til reproduktion,  
har man i praksis  sogt at beskytte  sig mod  ulovlig  reproduktion  gennem  
et samarbejde  med forfatternes  sammenslutning,  STEMRA. Dette skyldes  
det forhold, at de retsmidler,  der står til rådighed  for producenter  
og udevende  kunstnere,  nemlig  segsmål  på grundlag  af loven om illoyal  
konkurrence,  lægger  en tung bevisbyrde  på sagsegeren.  For det ferste  
skal han fere bevis for den ulovlige  handling,  dvs. produktion  af 
eller handel med piratfremstillede  eller varemærkeforfalskede  
produkter  eller "bootlegging" -produkter.  Endvidere  skal han bevise,  at 
piraten  handlede  i ond tro, og at han vidste  eller at han i hvert fald  
burde vide, at disse handlinger  var ulovlige.  Økonomisk  tab, og 
tabets  omfang  skal sagsegeren  også bevise, og ligeledes  det forhold,  
at tabet skyldes  sagsegtes  handlinger.  At der er en sammenhæng  mellem  
disse begrænsninger  og påstanden  om koncentreret  piratvirksomhed  
omkring  Haag, er nok mere end et tilfælde.  Heldigvis  ser det ud til,  
at man arbejder  på en lovgivning,  hvorefter  der indferes  specielle  og 
med ophavsret  beslægtede  rettigheder  for producenter  af optagelser  og 
for udøvende  kunstnere  (2ø).

2.1.16.  Portugal  har hverken  tilsluttet  sig Rom-konventionen  eller Genéve-  
konventionen,  men i 1985 vedtoges  der en ny lovgivning  (21), der 
sætter landet i stand til at ratificere  Rom-konventionen,  hvis det 
skulle enske det. I henhold  til lovens artikel 178 har udøvende  
kunstnere  ret til at tillade eller forbyde optagelse  af deres  
optræden  og reproduktion  af sådanne  optagelser.  Artikel 184 giver  
fonogramproducenterne  ret til at tillade  eller forbyde reproduktion  
og distribution  af deres optagelser.  Bestemmelserne  i artikel  190 om 
beskyttelse  af de udøvende  kunstnere  er opfyldt,  hvis kunstneren  er af 
portugisisk  nationalitet,  eller hvis forestillingen  finder sted på 
portugisisk  område, eller hvis en original  forestilling  optages  eller  
transmitteres  for første  gang på portugisisk  område.  På samme måde med 
hensyn til fonogrammer:  producenten  nyder beskyttelse,  hvis han er 
portugisisk  statsborger,  hvis han har etableret  sit hovedsæde  på 
portugisisk  område, hvis optagelsen  har fundet  sted i Portugal,  eller  
hvis den første  publikation  har fundet  sted i Portugal,  eller samtidig  
i Portugal  med førstegangspublikation  andetsteds.  Bestemmelserne  om 
udøvende  kunstneres  og producenters  ret til at tillade  reproduktion  af 
optagelser  har følgelig  kun begrænset  værdi for udenlandske  rettig ­
hedsindehavere,  undtagen  hvor beskyttelse  i overensstemmelse  med 
bestemmelserne  i artikel  193 følger  af en bilateral  eller multilateral  
overenskomst  (22).
2.6.17.  Indførelse  af bestemmelser  i samtlige  medlemsstater,  hvorved  producen ­
ter og udøvende  kunstnere  tillægges  rettigheder  i forbindelse  med 
lydoptagelser  ville være en klar forbedring.  I øvrigt bevirker  
specielle  forhold for denne sektor, at den adskiller  sig fra de 
andre, hvad der bestyrker  det berettigede  i gennemførelsen  af sådanne  
rettigheder.  Der består  ikke nødvendigvis  et snævert,  kontraktmæssigt  
forhold  mellem  producenter  af lydoptagelser  og ophavsmanden,  som har 
rettighederne  til de værker, der indspilles.  I nogle medlemsstater  
findes der lovbestemte  licensordninger  eller bestemmelse  om tvangs ­
licens (Forbundsrepublikken  Tyskland,  Irland, Nederlandene,  Portugal  
og Det Forenede  Kongerige),  således  at den anden eller de følgende  
udgaver  af indspillede  musikværker  kan produceres  uden tilladelse  fra 
ophavsmanden.  Inden for klassisk  musik vil mange indspilninger,  som 
har været forbundet  med betydelige  investeringer,  under alle omstæn ­
digheder  vedrøre  værker, hvortil  ophavsretten  er udløbet.  For så vidt  
angår udøvende  kunstnere,  er det endelig  kun topstjernerne,  der kan 
have betydelig  interesse  i at retsforfølge  de personer,  der foretager  
illegal  tapning  ("bootleggers"),  og det kan være vanskeligt  at sikre  
sig ophavsmændenes  samarbejde.

52
2.6.18.  Felgelig,  uafhængigt  af det ønskelige,  i at samtlige  medlemsstater  
ratificerer  Genève-  og Rom-konventionerne  i deres helhed (23) må en 
generel  indførelse  af rettigheder  gældende  for producenter  og udøvende  
kunstnere  inden for lydoptagelser  betragtes  som en ønskelig  udvikling,  
der vil medvirke  til en effektiv  bekæmpelse  af piratvirksomhed,  og 
derfor  bør en indførelse  af sådanne  rettigheder  overvejes  nærmere.
2.6.19.  For så vidt angår radio-  o« fjernsynsudsendelser  og kabeltransmission
eksisterer  beskyttelse  mod uautoriseret  optagelse  og reproduktion  
til kommercielle  formål  kun i et vist omfang  (24). Der kan naturligvis  
bestå rettigheder  med hensyn til de værker, der udsendes  eller  
transmitteres,  men dette er ikke altid tilfældet. I sådanne
situationer  er tilstedeværelsen  af en ophavsret  eller en hermed  
beslægtet  ret for så vidt angår radio- og fjernsynsudsendelser  eller  
transmission  som sådan af stor betydning.  Selv når radio- og 
fjernsynsudsendelsen  eller transmissionen  vedrører  beskyttede  værker,  
vil selvstændige  rettigheder  udgøre  et klart juridisk  grundlag,  på 
hvilket  radio- og fjernsynsforetagender  eller kabelorganisationer  på 
egne vegne kan anlægge  søgsmål  mod pirater.
2.6.20.  Det er længe siden, at Irland og Det Forenede  Kongerige  udvidede  den 
ophavsretlige  beskyttelse  til også at omfatte  indenlandske  og uden ­
landske  radio- og fjernsynsudsendelser  i overensstemmelse  med deres  
internationale  forpligtelser  i henhold  til Rom-konventionen  og - for 
så vidt angår fjernsyn  i Det Forenede  Kongerige  - i overensstemmelse  
med Den europæiske  Overenskomst.  Det Forenede  Kongerige  har i 1984  
ændret  sin lovgivning,  således  at kabelprogrammer  udtrykkeligt  omfat ­
tes af beskyttelse,  selv når disse ikke er blevet  udsendt  på tradi ­
tionel  vis (25).
2.6.21.  Danmark, Tyskland,  Frankrig,  Luxembourg  og Portugal  tillægger  radio-  
og fjernsynsforetagender  en med ophavsret  beslægtet  ret via bestem ­
melser, der så godt som er identiske  med bestemmelserne  i 
Rom-konventionens  artikel 13, hvorefter radio- og
fjernsynsforetagender  har ret til at tillade  eller forbyde  optagelse  
eller reproduktion  af deres udsendelser.  Italien når til samme  
resultat  via bestemmelserne  i artikel  79 og 2ø3 i den italienske  lov 
om ophavsret.

53
2.6.22.  I Belgien, der endnu ikke har tiltrådt  Rom-konventionen,  baseres  
beskyttelsen  af tv-udsendelser  på Den europæiske  Overenskomst,  der 
blev ratificeret  af Belgien  ved lov af 14. januar  1968 i afventning  af 
ny lovgivning,  der skal give Belgien  mulighed  for at tiltræde  Rom­
konventionen  (26).
2.6.23.  Spanien  ratificerede  Den Europæiske  Overenskomst  den 23. oktober  1971.  
Ophavsretsloven  af 1987 har endvidere  tillagt radio- og fjernsyns ­
foretagender  ret til at tillade  eller forbyde  optagelse  og reproduk ­
tion af deres udsendelser  for et tidsrum  af 40 år (27).
2.6.24.  I Grækenland  og Nederlandene  nyder radio- og tv-udsendelser  ingen  
særlig  beskyttelse  i modsætning  til de værker,  som udsendelserne  måtte  
være baseret  på; det forlyder  dog, at der overvejes  en reform i 
sidstnævnte  stat (28).
2.6.25.  Selv i de medlemssstater,  hvor der findes  beskyttelse,  forholder  det 
sig hyppigt  således, at det langt fra er klart, i hvilket  omfang  den 
for radio- og fjernsynsudsendelsen  gældende  beskyttelse  omfatter  
kabeltransmissioner.  Når en udsendelse  straks retransmitteres  via 
kabel, må dette klart være et vægtigt  argument  for, at en uautoriseret  
optagelse  af kabelsignalet  også er en uautoriseret  optagelse  af 
udsendelsen.  Når en kabeltransmission  ikke samtidig  sendes i æteren  
eller i det hele taget ikke udsendes, er det imidlertid  meget  
vanskeligere  at nå til en sådan konklusion.
2.6.26.  Det ser derfor  ud til, at det - i lighed  med hvad der er konstateret  
med hensyn til lydoptagelser  - ville være ønskeligt,  at indføre  
rettigheder  for radio- og fjernsynsforetagender,  der er involveret  i 
radio-  og fjernsynsudsendelser,  til at tillade  eller forbyde  optagelse  
af deres udsendelser  i kommercielt  øjemed, der hvor disse rettigheder  
ikke allerede  findes. I betragtning  af den sandsynlige  udvikling  i 
kabelsystemer,  der kan overføre  såvel genudsendelser  som original ­
udsendelser,  vil det ligeledes  være formålstjenligt  at indføre  
bestemmelser  om forbud mod uautoriseret  optagelse  af kabelsignaler  og 
reproduktion  af disse optagelser.

Procedurer  med henblik  Pâ at lette retsforfelaning  o« bevisførelse
Ransagning  oa beslaglæggelse
2.6.27.  I de fleste  medlemsstater  kan der foretages  ransagning  og beslaglæg ­
gelse, om end effektiviteten  af disse retsskridt  varierer  ikke blot  
fra land til land, men også afhænger  af beskaffenheden  af de rettig ­
heder, der beskyttes.  I et mindretal  af medlemsstater  har man endnu  
ikke indført  denne form for retsskridt.
2.6.28.  Ifølge  artikel  29 i den belgiske  lov af 1886 om ophavsret  kan rettig ­
hedshaveren,  for så vidt angår værker,  der beskyttes  af ophavsretten  i 
snæver forstand  og med forbehold  af en eventuel  garanti  i form af en 
sikkerhedsstillelse  i overensstemmelse  med artikel  31, direkte  anmode  
om, at der iværksættes  en beslaglæggelse.  Beslaglæggelse  er imidlertid  
ikke mulig i henhold  til loven om illoyal  konkurrence,  som producenter  
af lydindspilninger  og udøvende  kunstnere  stadig  må henholde  sig på, 
jf. ovenfor. I stedet indeholder  artikel  70-72 i nævnte  lov bestem ­
melser  om beslaglæggelse  i tilfælde  af overtrædelser,  som begås i ond 
tro i den i artikel  61 anførte  betydning.  Iværksættelse  af beslag ­
læggelse  er betinget  af et samarbejde  med de retshåndhævende  myndig ­
heder, og hertil kommer, at kravet om bevis for ond tro begrænser  
muligheden  for beslaglæggelse  i praksis.
2.6.29.  I Danmark  fandtes  der ikke tidligere  mulighed  for iværksættelse  af 
ransagning  og beslaglæggelse  på ophavsretsområdet.  Ophavsretslovgiv ­
ningen  blev imidlertid  ændret (29) i 1985, således  at der nu findes  
mere effektive  retsmidler  og sanktionsmuligheder  for piratvirksomhed.  
Rettighedsindehavere,  herunder  producenter  af lydoptagelser  og udøven ­
de kunstnere,  er ligeledes  nu berettiget  til at anmode  den offentlige  
anklagemyndighed  om at skride  ind over for pirater.  I henhold  til § 55 
i loven om ophavsret,  som ændret i 1985, kan ransagning  og beslag ­
læggelse  i henhold  til kapitel  72 og 73 i den danske  lov om proceduren  
i borgerlige  og strafferetlige  sager (30) nu iværksættes  i tilfælde  af 
piratvirksomhed .

2.6.30.  I Tyskland  kan der i henhold  til den almindelige  straffeproceslov
iværksættes  ransagning  og beslaglæggelse  i forbindelse  med krænkelse  
af ophavsret  eller en hermed  beslægtet  rettighed  (31). Normalt  var 
krænkelse  af ophavsret  underkastet  betinget  offentlig  påtale  - d.v.s.  
kun efter begæring  af den krænkede  part, men med 1985-skærpelsen  (32)  
af den tyske ophavsretslov,  indførtes  en mulighed  for offentlig  
påtale ex officio, hvis offentlighedens  interesser  nødvendiggør  det 
offentliges  indgriben.  Bestemmelsen  i den nye artikel  109 viser, at 
dette normalt vil være tilfældet,  når der foreligger  kommerciel
piratvirksomhed,  for hvilket  der er indført  straf i artikel  108a. De 
nye sanktionsbestemmelser  har bevirket,  at de normale  retsskridt  i 
straffesager,  herunder  ransagning  og beslaglæggelse,  kan bringes  fuldt  
ud i anvendelse  over for piratvirksomhed.
2.6.31.  I henhold  til græsk strafferet  kan de retshåndhævende  myndigheder,  som 
en foreløbig  foranstaltning  træffe  bestemmelse  om beslaglæggelse.
2.6.32.  I Spanien  kan politiet  i tilfælde  af piratvirksomhed  i henhold  til 
straffeloven  anmode om retskendelse  til ransagning  af en mistænkts  
lokaler. Hvis der foreligger  prima facie bevis på lovovertrædelse  vil 
piratkopierne  blive beslaglagt  og overdraget  i rettens  varetægt.

56
2.6.33.  I Frankrig  giver ophavsretslovens  artikel  66-69 hjemmel  til foreløbig  
beslaglæggelse  af ulovlige  kopier af værker, der er beskyttet  af 
ophavsretten  i snæver forstand på simpel anmodning fra 
retlighedshaveren  dog under visse betingelser  afhængig  af en 
sikkerhedsstillelse.  Man har ment, at et sådant retsskridt  var så 
velegnet  som retsmiddel,  at man i den nye lov medtog  bestemmelser  om 
indførelse  af et lignende om end ikke identisk retsmiddel  i 
forbindelse  med de nye beslægtede  rettigheder,  som tillægges  
udøvende  kunstnere,  producenter  af lyd- og videooptagelser  samt  
virksomheder  inden for audiovisuel  kommunikation.  Den nye lov 
indeholder  ligeledes  bestemmelse  om, at repræsentanter  for det 
nationale  kinematograf iske center kan få adgang til regnskaber  og 
optegnelser  med henblik  på at fastslå, hvorfra  reproducerede  eller  
distribuerede  videooptagelser  kommer, eller hvem de er bestemt  til,  
samt regnskaber  fra personer,  der reproducerer  eller distribuerer  
videooptagelser  til forbrugere  (33). Sådanne  regler gør det klart  
lettere at udrydde hele distributionsnet  for afsætning  af 
piratprodukter  og gør det muligt  at indlede  retsforfølgning  mod samt ­
lige implicerede.

2.6.34.  Section  27 i den irske lov af 1963 om ophavsret  indeholder  bestem ­
melser  om ransagning  og beslaglæggelse  af kopier, der betragtes  som 
ulovlige  i henhold  til ophavsretten,  herunder  kopier  af lydoptagelser,  
idet dog filmværker  er undtaget.  Hvis "District  Court"  pâ grundlag  af 
oplysninger  afgivet  under ed, når til den opfattelse,  at der er en 
rimelig  formodning  for, at der begås en lovovertrædelse,  i en eller  
anden lokalitet  kan domstolen  udstede  en ransagningskendelse  i henhold  
til hvilken  politiet  bemyndiges  til om fornødent  at tiltvinge  sig ad­
gang til de pågældende  lokaler,  og beslaglægge  samtlige  kopier  af alle  
værker  eller pladeoptagelser,  med hensyn  til hvilke, der er rimelig  
grund til at have mistanke  om, at der er begået en lovovertrædelse.  
Samme sektion  indeholder  bestemmelser  om, at hvis "District  Court"  på 
grundlag  af bevismaterialet  er af den opfattelse,  at der er rimelig  
grund til at tro, at ulovlige  kopier af et værk, der omfattes  af 
ophavsretten,  fremstilles,  sælges eller udbydes til salg, kan 
domstolen  ved retskendelse  bemyndige  politiet til - uden  
sikkerhedsstillelse  - at beslaglægge  kopierne  og forelægge  dem for 
domstolen,  der derefter  kan træffe bestemmelse  om, at de skal  
destrueres  eller udleveres  til indehaveren  af ophavsretten.  En 
eventuel  udvidelse  af section  27, således  at bestemmelserne  også  
kommer til at omfatte filmværker,  er under nøje overvejelse.  
Retskendelser  af "Anton Piller"-typen  (34) kan benyttes  i civile  
søgsmål  vedrørende  ophavsret  ved irske domstole  (35). Disse kan 
udstedes  i forbindelse  med sager, hvor filmværker  er involveret.  
Imidlertid  synes ingen af disse retsmidler  at være anvendelige,  når 
udøvende  kunstnere  skal bekæmpe  illegal  optagelse.

58
2.6.35.  Ifelge  artikel  161 i den italienske  lov om ophavsret  kan man i forbin ­
delse med værker, der beskyttes  af ophavsretten  i snæver forstand,  
iværksætte  ransagning  og beslaglæggelse.  I ekstremt  hastende  sager  
(periculum  in mora) kan man undlade  at underrette  og afhere  den formo ­
dede lovovertræder,  selv om dette normalt  kræves.  Der kan stilles  krav  
om sikkerhedsstillelse,  undtagen  i de tilfælde,  hvor den nationale  
organisation,  der repræsenterer  ophavsmand  (36), har indledt  segs-  
målet. Det er et omstridt  spørgsmål,  om man kan basere  sig på artikel  
161 med hensyn  til beslægtede  rettigheder.  I visse tilfælde  har rets ­
praksis, afvist  denne mulighed  (37), men visse juridiske  forfattere  
gør den modsatte  opfattelse  gældende  (38), Under alle omstændigheder  
kan man påberåbe  sig artikel  7øø i den italienske  civile  retsplejelov.  
I henhold  til denne artikel  kan retten  afsige  de retskendelser,  den 
finder  nødvendige  af hensyn  til den person, der har rimelig  grund til 
at befrygte, at han i det tidsrum, der forløber  ved den normale  
procedure  i en sag vedrørende  hans rettigheder,  vil lide et uopret ­
teligt  tab.
2.6.36.  I Luxembourg  er det tilsyneladende  ikke muligt under en straffesag  om 
ophavsretskrænkelse  at foretage  ransagning  og beslaglæggelse.  Men i 
civile søgsmål  kan der afsiges  kendelse  om beslaglæggelse  i henhold  
til artikel  37 i loven om ophavsret.  Denne mulighed  foreligger  ikke i 
sager om krænkelse  af rettigheder,  der tilkommer  producenter  af lydop ­
tagelser  eller udøvende  kunstnere.

59
2.6.37.  I Nederlandene  kan rettighedshaverne  beslaglægge  piratkopier  i henhold  
til artikel  28 i loven om ophavsret.  Der er tale om en forholdsvis  
enkel procedure,  idet en dommerkendelse  tilslås  rettighedshaveren  
efter begæring  til retspræsidenten.  Der er også mulighed  for 
beslaglæggelse  i ophavsretlige  straffesager.  Men eftersom  producenter  
af lydoptagelser  og udevende  kunstnere  som nævnt ikke i ejeblikket  er 
beskyttet  af ophavsretten  eller hermed  beslægtede  rettigheder,  kan de 
ikke på egne vegne anmode  om en sådan kendelse.  Det er dog hensigten,  
at den nye lov, der er under forberedelse,  og som også omhandler  
producenters  og udevende  kunstneres  beslægtede  rettigheder,  skal  
indeholde  bestemmelser  om beslaglæggelse  svarende  til dem, der i 
øjeblikket  er gældende i ophavsretlige  sager. Endvidere  vil 
licenstagere  også blive berettiget  til at anmode  om beslaglæggelse.
2.6.38.  I Portugal  er overtrædelse  af ophavsretsbestemmelserne  underkastet  
offentlig  påtale. Ifølge loven af 1985 skal der ske beslagslæggelse  
af alle illegalt  producerede  kopier, såvel som emballage  og maskiner  
samt andet udstyr  og dokumenter,  der har været brugt ved overtrædel ­
sen. I tilfælde  af flagrante  delieto  har politimyndighederne  og andre  
retshåndhævende  myndigheder  beføjelse  til at foretage  beslaglæggelse  
(39),

60
2.6.39.  I Det Forenede  Kongerige  er der efter appelrettens  kendelse  i sagen  
Anton Piller KG mod Manufacturing  Processes  Ltd. (4ø) udviklet  den 
praksis, at en sagseger  kan opnå en forelebig  kendelse,  der uden  
forudgående  underretning  af sagsegte, giver ham mulighed  for at 
foretage  ransagning  hos sidstnævnte,  tage fotografier  og beslaglægge  
materiale  i sagsegtes  besiddelse,  der krænker  ophavsretten  og beslæg ­
tede rettigheder.  En sådan kendelse  afsiges  naturligvis  kun, når 
bestemte  betingelser  foreligger  opfyldt  og under iagttagelse  af visse  
forholdsregler.  Der skal således  foreligge  stærk formodning  om, at der 
er begået en overtrædelse,  sagsøgeren  skal rent faktisk  have lidt  
eller formodes  at ville lide alvorlig  skade, og der skal være væsent ­
lig risiko for, at afgørende  bevismateriale  vil blive destrueret,  
såfremt  sagsøgte  underrettes  på forhånd. Desuden  skal ransagningen  
gennemføres  i henhold  til ganske  bestemte  regler, og sagsøgeren  skal  
stille  sikkerhed  til dækning  af eventuelle  tab for sagsøgte,  såfremt  
det viser sig, at ransagningen  har været uberettiget.  Det kan også ved 
retskendelse  pålægges  sagsøgte  at give sagsøgeren  relevante  oplysnin ­
ger, herunder  navne på personer,  fra hvem de illegale  produkter  er 
modtaget  eller til hvem de er videregivet  (41); endelig  kan sagsøgte  
ved retskendelse  forhindres  i at disponere  over sine aktiver  (42). Ved 
Copyright  (Amendment)  Act 1983 (43) tillagdes  domstolene  - med hensyn  
til film- og lydoptagelser  - beføjelse  til at afsige  retskendelse  om 
ransagning  og beslaglæggelse,  dersom  der foreligger mistanke  om pirat ­
virksomhed,  og denne beføjelse  blev ved Copyright  (Computer  Software)  
Amendment  Act 1985 (44) udvidet  til også at omfatte  edb-programmer.  
Regeringen  har endvidere  bebudet, at den agter at udvide  denne beføj ­
else til at omfatte  alle kategorier  af ophavsretligt  materiale  (45).  
Disse retsmidler  står derimod ikke åbne for udøvende  kunstnere  med 
henblik  på at bekæmpe  piratvirksomhed,  der har karakter  af bootleg ­
ging, eftersom  det er blevet fastslået,  at den lov, i henhold  til 
hvilken det er ulovligt  at fremstille  eller distribuere  ulovlige  
optagelser  af en kunstners  optræden,  ikke giver de pågældende  selv ­
stændig  civilretlig  søgsmålskompetence  (46). Regeringen  har imidler ­
tid meddelt,  at den har til hensigt  at lukke dette hul, hvilket  skulle  
betyde, at også udøvende  kunstnere  kan opnå retskendelser  om ransag ­
ning og beslaglæggelse  (47).

2.6.40.
2.6.41.
2.6.42.
2.6.43.Det kan konkluderes,  at det mere generelt  i Belgien,  Tyskland,  Luxem ­
bourg og Nederlandene  b®r geres muligt at foretage  ransagning  og 
beslaglæggelse  - vel at mærke betinget  af passende  forholdsregler.  
Specielt  bør i disse lande disse retsmidler  kunne anvendes  både af 
producenter  af lydoptagelser  og af udøvende  kunstnere.  Sidstnævnte  
ville også have fordel  af, at der blev vedtaget  tilsvarende  bestem ­
melser  i Irland  og Det Forenede  Kongerige.  Det kan også overvejes  at 
fastsætte  mere vidtrækkende  bestemmelser  i lighed med dem, der 
eksisterer  i Frankrig  og i Det Forenede  Kongerige,  ifølge  hvilke  det 
pålægges  piratproducenterne  at oplyse, hvorfra  de illegale  kopier  er 
modtaget,  og til hvem de er blevet  videregivet.
Beslaglæggelse  i tolden
Toldmyndighederne  kan foretage  beslaglæggelse  i visse medlemsstater,  
men ikke i andre. I de lande, hvor denne mulighed  foreligger,  varierer  
reglerne  med hensyn  til, i hvilket  omfang  de kan anvendes  i praksis.
I Belgien  og Luxembourg,  som har etableret  en fuldstændig  toldunion,  
har toldmyndighederne  ingen retlige  beføjelser  i relation  til ophavs ­
ret eller intellektuelle  rettigheder  generelt.  Toldmyndighederne  spil ­
ler derfor  kun en yderst  begrænset  eller slet ingen rolle i forbindel ­
se med opdagelse  af piratvirksomhed  eller bevis herfor.  Det ser dog ud 
til, at det overvejes  at lade toldmyndighederne  spille en mere aktiv  
rolle i bekæmpelsen  af handelen  med varemærkeforfalskede  varer som 
følge af vedtagelsen  af Rådets  forordning  nr. 3842/86  om foranstalt ­
ninger  med henblik  på forbud mod varemærkeforfalskede  varers  overgang  
til fri omsætning  (48).
I Danmark  er der for tiden ingen bestemmelser  i loven om ophavsret  
eller varemærkeloven,  der giver toldmyndighederne  beføjelse  til at 
gribe ind for at forhindre  indførsel  af piratprodukter.  Men der vil 
nu, jf. ovenfor, blive taget skridt  hertil  for at efterkomme  Rådets  
forordning  nr. 3842/86.

62
2.6.44.  I Forbundsrepublikken  Tyskland  giver loven toldmyndighederne  et til­
strækkeligt  retsgrundlag  til at gribe ind og beslaglægge  importerede  
produkter  med forfalsket  angivelse  af oprindelse  eller identitet  samt  
produkter,  der er påført et varemærke  uden varemærkeindehaverens  
godkendelse  (49).
2.6.45.  I Grækenland  findes  der ingen særlige  bestemmelser  i loven, der giver  
toldmyndighederne  beføjelse  til at gribe ind for at forhindre  import  
af piratprodukter.  Men eftersom  Berner-konventionen  betragtes  som en 
del af den græske ophavsretslovgivning  og indeholder  bestemmelse  om, 
at illegale  kopier  af værker, der er beskyttet  af konventionen,  skal  
kunne beslaglægges  ved indførslen  (5ø), griber  de græske  toldmyndig ­
heder imidlertid  ind i denne slags sager og beslaglægger  illegale  
kopier  (51).
2.6.46.  I Spanien  er der ingen bestemmelser  i den nuværende  lovgivning,  der 
giver toldmyndighederne  mulighed  for at gribe ind for at standse  ind­
førsel  af piratkopierede  varer. Det rapporteres  imidlertid,  at told ­
myndighederne  i praksis  samarbejder  med det spanske  ophavsretsselskabs  
(SGAE) og pladeindustrien  om kontrol med den grænseoverskridende  
handel  med ophavsretsbeskyttede  varer.
2.6.47.  Frankrig  udgør import af produkter,  som strider  imod den franske  lov 
om ophavsret,  en overtrædelse  af straffeloven  (52). Dette indebærer,  
at toldmyndighederne  kan udøve en vis form for kontrol  med importen  af 
sådanne  produkter.  Der har siden 1977, da der blev udsendt  en række  
cirkulærer  om dette emne, jævnligt  været grebet  ind på dette grundlag,  
i hvert fald over for importerede  lydoptagelser  (53).

2.6.48.  Section  28 i den irske lov om ophavsret  fra 1963 giver rettighedshave ­
ren til offentliggjorte  litterære,  dramatiske  eller musikalske  værker  
samt lydoptagelser,  men ikke filmværker,  mulighed  for at underrette  
toldmyndighederne  om, at han har ophavsretten  til et bestemt  værk  
eller en bestemt  lydoptagelse,  og anmode  dem om i en nærmere  fastsat  
periode  at behandle  kopier  af det pågældende  værk eller lydoptagelser  
som forbudte  produkter.  I henhold  til denne bestemmelse  kan toldmyn ­
dighederne  forhindre  import, bortset  fra import til privat  brug, af 
alle illegale  kopier af værket eller lydoptagelser.  Hvorledes  der 
skal ske underretning  samt sterrelsen  af det gebyr, der skal betales,  
er nærmere  anfert i en række cirkulærer,  som toldmyndighederne  har 
udsendt  under henvisning  til loven. Ophavsretsorganisationerne  og 
toldmyndighederne  er gået sammen  om at fastlægge,  under hvilke  omstæn ­
digheder  forsendelser  kan inspiceres  (54). Der findes tilsvarende  
bestemmelser  i den irske varemærkelovgivning.
2.6.49.  I Italien  har toldmyndighederne  befojelse  til at forhindre  import af 
varer, som bevidst  er fejlagtigt  beskrevet  (55), eller som er påført  
forfalskede  varemærker  (56). De har ingen specielle  beføjelser  med 
hensyn  til overtrædelser  af ophavsretten  eller beslægtede  rettigheder.
2.6.50.  I Nederlandene  findes  ingen specifikke  bestemmelser,  der giver told ­
myndighederne  mulighed  for at gribe ind for at forhindre  import af 
piratprodukter.  Selv om de kan inspicere  alle varer i forbindelse  med 
indførslen,  er deres beføjelse  til at gribe ind begrænset  til at 
kontrollere  importformaliteterne,  herunder  hvorvidt  varernes  værdi er 
korrekt deklareret.  Toldmyndighederne  har desuden tavshedspligt.  
Beslaglæggelse  i tolden  har derfor ikke fundet almindelig  anvendelse  
som et middel til at bekæmpe  privatvirksomhed,  selv om der i visse  
tilfælde  i særlige  sager er videregivet  oplysninger  til politiet  eller  
til ophavsretsorganisationerne  (57). Den tværministerielle  
arbejdsgruppe  har ikke i sin rapport om piratvirksomhed  fremsat  
forslag  om at inddrage  toldmyndighederne  (58), men der må nu tages  
skridt  hertil  for at efterkomme  Rådets  forordning  nr. 3842/86.

2.6.51.  I Portugal  giver artikel  229 i loven om industriel  ejendomsret  (59) 
toldmyndighederne  ret til at beslaglægge  forfalskede  varer ved 
grænsen. Denne bestemmelse  gælder  dog kun, hvor et varemærke  eller en 
oprindelsesbetegnelse  er forfalsket.
2.6.52.  I Det Forenede  Kongerige  er det i section  22 i loven om ophavsret  af 
1956 anfort, at indehaveren  af ophavsretten  til et offentliggjort  
litterært,  dramatisk  eller musikalsk  værk kan meddele  toldmyndigheder ­
ne, at kopier  af et givet værk skal behandles  som forbudte  varer, og 
at toldmyndighederne  skal forhindre,  at de indferes  i landet. Denne  
bestemmelse  gælder dog ikke for lydoptagelser  og spillefilm.  Der 
eksisterer  tilsvarende  bestemmelser  i section  64(a) i varemærkeloven  
af 1938 vedrerende  varer med forfalskede  varemærker.  Denne bestemmelse  
kan naturligvis  anvendes  af de producenter,  som er ejere af varemær ­
ker, der er anvendt  ulovligt  af piratproducenter.  Regeringen  har i sit 
forslag  til en ophavsretslov  af oktober  1987 indfejet  en bestemmelse  
med det formål at indføre  de samme regler for film og plader, dog 
således, at rettighedsindehaverne  på forhånd  skal give meddelelse  om, 
hvornår  og på hvilket  sted den forventede  indførsel  af ulovlige  kopier  
af film og lydoptagelser  vil ske (60). Disse krav om forudgående  
underretning  kan imidlertid  set ud fra rettighedshavernes  synspunkt  
begrænse  nytten  af sådanne  procedurer  (61).
2.6.53.  Det fremgår  således,  at beslaglæggelse  i tolden  ved Fællesskabets  ydre  
grænser  i mange medlemsstater  vil kunne gøres til et mere effektivt  
instrument  i bekæmpelsen  af krænkelser  af ophavsretten.  Ved Fælles ­
skabets  indre grænser  kan der ikke udøves  nogen kontrol  efter 1992.  
Dette er dog ikke til hinder  for, at der kan foretages  beslaglæggelse  
i tolden, dersom  toldmyndighederne  får meddelelse  om, at der er tale  
om ulovlige  varer, eller dersom de under udøvelsen  af interne  
kontrolfunktioner  opdager, at der foreligger  bedrageri.  Men man skal  
være opmærksom  på de praktiske  vanskeligheder  (62), dette indebærer,  
hvis man vil undgå, at toldmyndighederne  får så stor en arbejdsbyrde,  
at det går ud over deres hovedopgaver,  samtidig  med at procedurerne  
ikke må være så komplicerede  for rettighedshaverne,  at de bliver  mere  
eller mindre  uanvendelige  i praksis.

2.6.54.  I december  1986 vedtog  Rådet en forordning  om fastsættelse  af foran ­
staltninger  til forebyggelse  af varemærkeforfalskede  varers overgang  
til fri omsætning  - dvs. varer, på hvilke  der ubefejet  er anbragt  et 
varemærke  (63). I denne forordning  fastsættes  fælles regler for,  
hvilken  procedure  der skal folges for at forhindre,  at forfalskede  
varer indføres  i Fællesskabet.  Forordningen  er begrænset  til kun at 
omfatte  varemærkeforfalskede  varer, men, som det også er anført i 
begrundelsen  til Kommissionens  oprindelige  forslag, kan det på et 
senere tidspunkt  overvejes  at anvende procedurerne  på andre  
intellektuelle  rettigheder,  især ophavsrettigheder.  En sådan udvidelse  
af forordningen  ville sikre, at procedurerne  vedrørende  beslaglæggelse  
i tolden  blev et ensartet  instrument  til bekæmpelse  af piratvirksomhed  
ved Fællesskabets  ydre grænser.
Retsmidler  og sanktionsmuligheder
2.6.55.  En nogenlunde  fuldstændig  beskrivelse  af den aktuelle  situation  i de 
enkelte  lande ville kræve en detaljeret  gennemgang  af de forskellige  
regler. Det forekommer mere hensigtsmæssigt  at koncentrere  sig om at 
behandle  et begrænset  antal væsentlige  spørgsmål,  nemlig  muligheden  
for erstatning  eller anden økonomisk  godtgørelse  til de personer,  hvis  
rettigheder  er blevet  krænket, muligheden  for at nedlægge  forbud  mod 
fortsat  udøvelse  af den illegale  virksomhed  samt muligheden  for at 
disponere  over de beslaglagte  piratprodukter  og det udstyr, der er 
anvendt  til fremstillingen,  for at sikre, at de ikke fortsat  vil blive  
omsat til skade for rettighedshaverne,  og endelig  muligheden  for at 
pålægge  tilstrækkeligt  præventive  straffesanktioner,  herunder  fæng ­
selsstraf  for grove overtrædelser.
Erstatning  eller anden form for økonomisk  godtgørelse
2.6.56.  Der vil naturligvis  i princippet  foreligge  mulighed  for at opnå er­
statning  i de tilfælde,  hvor der er tale om krænkelse  af enerettig ­
heder i henhold  til de civilretlige  bestemmelser  og det vil tillige  
være muligt at anlægge  sag for at få fastslået  størrelsen  af det 
økonomiske  tab. Ligeledes  vil der under et civilt søgsmål  angående  
illoyal konkurrence  kunne opnås erstatning  for deraf følgende  
økonomisk  tab.

2.6.57.  På den anden side kan der, som nævnt, være tale om, at visse væsent ­
lige interesser  ikke er beskyttet  med civilretlige  retsmidler.  Dette  
gælder ikke blot for de sager, hvor den pågældendes  rettigheder  
simpelt  hen ikke er retligt  anerkendt,  som f.eks. for producenter  af, 
lydoptagelser  i Nederlandene,  men også for de nationale  retsordener,  
hvor visse interesser  udelukkende  er beskyttede  i den strafferetlige  
lovgivning,  uden at der heri er forudset  mulighed  for erstatning.  
Dette er som sagt i ejeblikket  tilfældet  med hensyn til ulovlige  
optagelser  af optræden  i Det Forenede  Kongerige  og formodentlig  også i 
Irland. Indførelse  af bestemmelser  om søgsmålsret,  således  som det 
allerede  er bebudet  af regeringen  i Det Forenede  Kongerige,  ville  
lukke dette hul (64).
2.6.58.  Mere generelt  kan det siges, at erstatningskrav  normalt  afhænger  af 
bevis for den skade, der er lidt, eller af størrelsen  af den tabte  
fortjeneste.  I visse retsordener  kan skaden omfatte  tort, selv om 
dette normalt  er begrænset  til forfatteres  og udøvende  kunstneres  
erstatningskrav.  Kun i Irland (65) og Det Forenede  Kongerige  (66) 
eksisterer  der bestemmelser,  ifølge hvilke domstolene  kan tilkende  
erstatning  svarende  til den fulde værdi af de beslaglagte  eller  
videresolgte  illegale  kopier  og i grove tilfælde  yderligere  erstatning  
for derved  at statuere  et eksempel.  Men selv i disse tilfælde  afhænger  
den førstnævnte  form for erstatning  af, hvorvidt  den skadelidte  kan 
bevise,  hvor mange kopier  det drejer  sig om, og tilkendelse  af erstat ­
ning for at statuere  et eksempel  er undergivet  en række restriktive  
bestemmelser,  som indebærer,  at det i praksis  kun forekommer  yderst  
sjældent.  Endvidere  har den engelske  regering  for nylig meddelt, at 
den agter at afskaffe  de såkaldte  "conversion  damages"  (67), som fand ­
tes at være uheldige,  navnlig  for så vidt angår ophavsret  med hensyn  
til design. I stedet  vil domstolenes  beføjelse  til at yde supplerende  
erstatning  blive udvidet ved at de eksisterende  begrænsninger  med 
hensyn  til anvendelsen  af denne form for erstatning  afskaffes.

2.6.59.  Nødvendigheden  af at skulle føre bevis for den skade, der er lidt,  
eller for omfanget  af den mistede  indtægt, kan volde problemer,  fordi  
antallet  af rent faktisk  solgte  piratprodukter  kan være vanskelig  at 
fastslå  med sikkerhed,  selv i de tilfælde,  hvor der har været fore ­
taget en effektiv  ransagning  og beslaglæggelse.  Hvor der er tale om 
ulovlig  optagelse  af kunstneres  optræden,  er der den yderligere  van­
skelighed,  at et overslag  over den negative  virkning  af piratpladens  
udsendelse  på salget  af lovlige  plader  ofte er rent hypotetisk.  Disse  
problemer  med hensyn  til beviset  for den skade, der er lidt, samt den 
praktiske  vanskelighed  ved at få udbetalt  erstatningen,  da mange  
piratvirksomheder  omhyggeligt  sørger  for, at deres realisable  aktiver  
holdes  på et forholdsvist  lavt niveau, betyder, at tilkendelsen  af 
erstatning  bør suppleres  med andre retsmidler,  såfremt  piratproducen ­
terne effektivt  skal overtales  til ikke at fortsætte  deres  
piratvirksomhed .
Forbud
2.6.60.  Et vigtigt  middel i denne henseende  er forbud  mod at fortsætte  pirat ­
virksomheden,  dvs. muligheden  for at opnå retskendelser,  som indebæ ­
rer, at fortsat  eller fremtidig  piratvirksomhed  kan mødes med straffe ­
retlige  sanktioner.  Sådanne  retsmidler  eksisterer  i forskellige  former  
i Belgien, Danmark, Tyskland, Irland, Luxembourg  og Nederlandene  
("astreint"  eller "dwangsom")  og Det Forenede  Kongerige,  naturligvis  
underkastet  de tidligere  nævnte  begrænsninger  med hensyn  til de mate ­
rielle  regler  og muligheden  for at anlægge  sag i civilretligt  søgsmål.  
Der kan eventuelt  også være tale om at bringe forbud  i anvendelse  som 
et foreløbigt  retsmiddel  eller efter en summarisk  procedure,  hvilket  
har den væsentlige  fordel, at der kan gribes  ind for at forhindre,  at 
piratprodukterne  overhovedet  kommer  ud på markedet.
2.6.61.  I Grækenland  er der mulighed  for at nedlægge  forbud  mod fortsat  pirat ­
virksomhed  - under visse omstændigheder  også som foreløbigt  retsmiddel  
(68).
2.6.62.  I Spanien  er nedlæggelse  af forbud  muligt  i henhold  til bestemmelserne  
i 1987-ophavsretsloven  - under visse betingelser  også som foreløbigt  
retsmiddel  (69).

2.6.63.  I Frankrig  er det tilsyneladende  ikke muligt at nedlægge  forbud  mod 
fortsat  piratvirksomhed,  men det er blevet fremført,  at det ville  
være hensigtsmæssigt  i en række tilfælde  at få indført  sådanne  regler,  
specielt  for at bekæmpe  mere avancerede  og fremturende  lovovertrædere  
(70). Den nye franske  lov (71) vil ikke ændre denne situation,  selv om 
loven indeholder  andre bestemmelser,  som tager sigte på den mere  
professionelle  piratproducent  (72).
2.6.64.  I Portugal  indeholder  den nuværende  lovgivning  ingen bestemmelser,  der 
åbner mulighed  for nedlæggelse  af forbud  mod fortsat  piratvirksomhed.
Fjernelse  af illegale  produkter  og det udstvr. _(jer er anvendt  til
fremstilling  heraf
2.6.65.  Der er forskellige  metoder til at sikre, at piratprodukter,  som er 
blevet  afsløret,  ikke fortsat  kan cirkulere  på markedet  til skade for 
rettighedshaverne .
2.6.66.  I henhold  til de civilretlige  og strafferetlige  bestemmelser  i de 
fleste  medlemsstater  kan søgsmål  om overtrædelse  af rettigheder  til 
bøger, film, lyd- og videooptagelser  føre til, at domstolene  afsiger  
kendelse  om, at de illegale  kopier skal destrueres  eller i visse  
tilfælde  gøres uanvendelige  eller i andre tilfælde  skal overdrages  
rettighedshaveren .
2.6.67.  Ligeledes  eksisterer  der i mange tilfælde  bestemmelser  om, at det 
udstyr, der er anvendt  til fremstillingen  af de illegale  kopier,  skal  
destrueres  for at forhindre,  at piratvirksomheden  fortsættes.

2.6.68.  De største  huller i lovgivningen  på dette område er tilsyneladende  
snarere  en følge af, at visse rettigheder  ikke er materielt  beskyttet  
af civilretlige  eller strafferetlige  bestemmelser,  end blot svagheder  
i retsplejelovgivningen.  Nogle af disse huller er for nylig blevet  
lukket.  F.eks. vil den nye franske  lov betyde,  at det bliver  muligt  at 
beslaglægge  lyd- og videooptagelser,  der krænker  de materielle  beslæg ­
tede rettigheder,  som den nye lov har indført  til fordel  for udøvende  
kunstnere  og producenter.  En sådan mulighed  har længe eksisteret  for 
bøger og film (73). Men der er andre huller  tilbage,  specielt  på grund  
af den manglende  beskyttelse  i Grækenland  og Nederlandene  for pro­
ducenter  af lydoptagelser  og for udøvende  kunstnere.  Desuden  ser det 
ud til, at den belgiske  lov af 1971 om illoyal  konkurrence,  der som 
nævnt spiller  en væsentlig  rolle for beskyttelsen  af lydoptagelser,  
ikke giver mulighed  for beslaglæggelse  eller iværksættelse  af tilsva ­
rende retsmidler  - og dette hverken i strafferetlige  eller civile  
spørgsmål.
Præventive  strafferetlige  sanktioner
2.6.69.  Mange former  for piratvirksomhed  er af en sådan art, at der skal skær ­
pede strafferetlige  sanktioner  til for at afholde  de piratproducenter,  
som søger at undgå de fulde virkninger  af kendelserne  i civile  sager - 
og er dygtige  til det - fra at fortsætte  piratvirksomheden.  Muligheden  
for at idømme strenge  straffe, herunder  fængselsstraf  for grovere  
overtrædelser,  giver desuden  de retshåndhævende  myndigheder  et klart  
indtryk  af, at det er nødvendigt  at gribe ind over for piratvirk ­
somhed, og det vil samtidig  være et effektivt  incitament  til en sådan  
indgriben.  Men hvis disse myndigheder  på den anden side ved, at selv  
en effektiv  retsforfølgning  kun vil medføre en mindre bøde, som 
formentlig  af piratproducenterne  blot vil blive betragtet  som en 
irriterende  "skat"  på deres fortsatte  virksomhed,  er det forståeligt,  
at de foretrækker  at koncentrere  deres begrænsede  ressourcer  om andre
sager.

2.6.70.  Mange stater  har allerede  indset, hvor vigtigt  det er, at der findes  
et hensigtsmæssigt  net af strafferetlige  sanktioner  af hensyn til 
politiets  effektive  deltagelse  i efterforskning  af piratvirksomhed  og 
håndhævelsen  af loven og for at skabe en effektiv  motivation  til ati 
afholde  sig fra piratvirksomhed.  Dette har betydet, at man i mange  
medlemsstater  på trods af den generelle  tendens  i EF til at lempe  
straffe, herunder  især fængselsstraf,  har indfort  ganske  betydeligt  
skærpede  sanktioner  over for piratvirksomhed  i overensstemmelse  med de 
målsætninger,  der af repræsentanterne  for medlemsstaternes  regeringer  
blev fastlagt  i resolutionen  af 24. juli 1984 (74). Mens Det Forenede  
Kongerige  allerede  skærpede  sin maksimumstraf  i 1983 (75), har Danmark  
(76), Tyskland  (77), Frankrig  (78) og Portugal  (79) alle indført  
strengere  straffe  i de seneste  to år. I Italien  blev den straf, der 
indførtes  i 1981 (80) for piratvirksomhed  på lydoptagelsesområdet,  i 
1985 (81 ) også gjort anvendelig  på piratkopiering  af film og video.  
Endvidere  er en skærpelse  af straffen  under nærmere  overvejelse  i 
Irland  og Nederlandene.  Det vil således  sige, at præventivt  virkende  
sanktioner  allerede  er, eller snart vil blive indført  i Danmark,  Tysk ­
land, Grækenland,  Frankrig,  Irland,  Italien,  Luxembourg,  Nederlandene,  
Portugal  og Det Forenede  Kongerige.
2.6.71.  Men specielt  i nedenstående  tilfælde  forekommer  det nødvendigt  at 
skærpe  de strafferetlige  sanktioner.
2.6.72.  I Belgien  er fængselsstraf  således  ikke mulig for krænkelse  af ophavs ­
retten i sig selv, uanset arten af den krænkede  rettighed  eller  
omfanget  eller arten af overtrædelsen.  Men hvis der statueres  for­
falskning  i henhold  til artikel  191, 498 eller 5ø5 i straffeloven,  kan 
der idøtranes  fængselsstraf.
2.6.73.  Som nævnt er producenternes  rettigheder  til lydoptagelser  ikke beskyt ­
tet i Nederlandene,  og der er derfor à fortiori  ikke mulighed  for 
strafferetlige  sanktioner,  men det overvejes  dog at indføre  denne  
mulighed  (82).
2.6.74.  Endelig omfatter  strafferammen  for ulovlig optagelse  af udøvende  
kunstneres  optræden  i Irland  ikke fængselsstraf.

2.6.75.  Desuden  afhænger  effektiviteten  af strafferetlige  sanktioner  ikke blot  
af straffens  karakter,  men også af, hvorvidt  man kan være sikker  på, 
at sanktionerne  vil blive anvendt  i praksis. Dette afhænger  igen i 
vidt omfang  af, hvorvidt  de retshåndhævende  myndigheder  tager aktivt  
del i retsforfølgningen  af lovovertræderne.  Strenge  straffe  i hvert  
fald for grove eller gentagne  lovovertrædelser  virker,  således  som det 
tidligere  er blevet  påvist, som et incitament  for de retshåndhævende  
myndigheder  til at gribe ind, hvor de har beføjelse  til at gøre det.  
Men det fremgår  af det anførte,  at krænkelser  af ophavsretten,  selv om 
der er tale om overtrædelse  af straffeloven,  i visse tilfælde  kun kan 
påtales  efter anmodning  fra den krænkede  part, hvilket  er tilfældet  i 
Belgien  og Luxembourg,  eller endog kun ved påtale  af den krænkede  part  
selv, hvilket  er tilfældet  i Grækenland.
2.6.76.  Forklaringen  på denne situation  synes i hvert fald delvis  at ligge i
en forståelig  tilbageholdenhed  med hensyn til at give de retshånd ­
hævende myndigheder  ansvar i sager af den mere klassiske  og 
komplicerede  art, hvori en forfatter  hævder,  at en anden forfatter  har 
plagieret  hans værk. Men moderne  kommerciel  kopiering  er helt klart  
noget ganske andet:  her er tale om fuldstændige  eller næsten
fuldstændige  kopier, og der gøres ikke noget forsøg  på at præsentere  
værket  som værende  forskelligt  fra originalen.  Desuden  er fænomenet  så 
udbredt, at det burde betragtes  som en af de alvorligste  økonomiske  
forbrydelser,  som skader  ikke blot de individuelle  rettighedshavere,  
men også overlevelsesmulighederne  for væsentlige  dele af økonomien  og 
kulturlivet.  Derfor  giver de fleste  medlemsstater  de retshåndhævende  
myndigheder  beføjelser  til at retsforfølge  på eget initiativ  for så 
vidt angår piratvirksomhed  i større stil samt handel med 
piratprodukter,  eller tilskynder  i det mindste  anklagemyndigheden  til 
at skride  ind, når en krænket  part anmoder  herom. Alle medlemsstater  
burde indføre  mulighed  for en sådan medvirken.
2.7.  Den nærmere  organisering  af retshåndhavelsessvstemet
2.7.1.  Den nærmere  organisering  af retshåndhævelsessystemet  er kompliceret  og 
varierer  fra medlemsstat  til medlemsstat.  Det omfatter  individuelle  
rettighedshavere,  organisationer,  der repræsenterer  sådanne  rettig ­
hedshavere  samt offentlige  myndigheder.

72
Rettighedshaverne  o« deres organisationer
2.7.2.  Ophavsmand  er i alle medlemsstater  organiseret  i forbund, hvis hoved ­
opgave  er opkravning  af royalties  for litterare  og musikalske  varker.  
Der kan vare tale om separate  forbund for forskellige  former for 
varker,  f.eks. skelnes  der ofte mellem  forbund,  der beskaftiger  sig med 
dramatiske  og dramatisk-musikalske  varker, og forbund,  der beskaftiger  
sig med andre former  for musik og tilherende  tekst, herunder  popular  
musik. De nationale  forbund  er medlemmer  af en international  orga ­
nisation,  CISAC (83). Andre rettighedshavere  er ligeledes  organiseret  
på nationalt  og internationalt  plan. Således  er producenter  af lyd- og 
videooptagelser  organiseret  i alle medlemsstater,  og disse nationale  
organisationer  udger tillige med en rakke andre organisationer  
International  Federation  of Producers  of Phonograms  and Videograms  
(IFPI). Film- og videoproducenter  (84) samt -distributörer  (85) er 
ligeledes  organiseret  på nationalt  og internationalt  plan, og det samme  
galder  forlaggere  (86), radio-  og fjernsynsselskaber  (87) samt udovende  
kunstnere  (88).
2.7.3.  I et stigende  antal sager har den efterhånden  meget udbredte  piratvirk ­
somhed  fort til dannelse  både på nationalt  og internationalt  plan af ad 
hoc piratbekampelsesorganisationer,  som omfatter  forskellige  interesse ­
grupper, der arbejder  sammen  om at bekampe  piratvirksomhed  mere effek ­
tivt. Der er udviklet  nye metoder  til at gere det lettere  at håndhave  
ophavsretten,  såsom märkning  af film for at sikre, at originalen  til 
eventuelt  beslaglagte  kopier  lettere  kan identificeres.

73
2,7.4,  I Det Forenede  Kongerige  har British  Phonograph  Industry  (BPI) f.eks.  
beskæftiget  sig med piratkopiering  af lydoptagelser,  og Federation  
Against  Copyright  Theft (FACT) blev oprettet  i 1982 og har siden spil ­
let en vigtig  rolle i arbejdet  med at reducere  piratvideooptagelsernes  
markedsandel.  I 1983 blev der i Nederlandene  oprettet  en lignende  
aktionsgruppe  til bekæmpelse  af piratvirksomhed  på videoområdet,  
gruppen  kaldes  Foundation  Video Safe. I Irland  begyndte  Irish National  
Federation  Against  Copyright  Theft (INFACT)  sit arbejde  i 1984, og fra 
begyndelsen  af 1985 startede  Belgian  Anti-Piracy  Federation  (BAF) og 
det tyske Gesellschaft  zur Verfolgung  von Urheberrechtsverletzungen  
(GW) et tilsvarende  arbejde. Disse eksempler  og specielt  den succes,  
man har opnået  med hensyn  til bekæmpelsen  af videopiratvirksomhed  i Det 
Forenede  Kongerige  har inspireret  til oprettelse  af tilsvarende  organi ­
sationer  i andre medlemsstater:  i Frankrig  Association  de Lutte contre  
la Piraterie  Audiovisuelle  (ACPA), i Spanien  Federación  Antipirateria  
(FAP) og i Danmark  Foreningen  af Danske  Videogramdistributerer.
2.7.5.  Også på internationalt  plan har producenter  af lyd- og videooptagelser  
oprettet  et organ i samarbejde  med International  Chamber  of Commerce  og 
Commonwealth-sekretariatet.  International  Maritime Bureau under  
International  Chamber  of Commerce  vil bidrage  til projektet  med sin 
særlige  sagkundskab  for så vidt angår overvågning  af godstransport.  
IFPI vil bl.a. bidrage  med de oplysninger,  der er indsamlet  af forbun ­
dets nationale  og regionale  grupper  over hele verden. Dette organ, som 
er benævnt  Joint Anti-Piracy  Intelligence  Group (JAPIG), har allerede  
fra starten  af opnået  betydelige  resultater  (89).

2.7.6.  Denne koncentration  af antipirat- interesser pâ nationalt  og internatio ­
nalt plan er en glædelig  udvikling.  Ved at centralisere  relevant  infor ­
mations-  og opklaringsarbejde  på et begrænset  antal kontaktorganer  
foreges  virkningerne  og effektiviteten  af bestræbelserne  på at bekæmpe  
piratvirksomhed.  Derudover  baner det vejen for udvikling  af et frugt ­
bart samarbejde  mellem  rettighedshaverne  og de offentlige  myndigheder  
ved at tilvejebringe  et begrænset  antal kontaktpunkter,  som - vel at 
mærke uden præjudice  for andres  rettigheder  og muligheder  - kan bidrage  
til etableringen  af særdeles  frugtbare  relationer  med de kompetente  
nationale  administrationer.
Offentlige  myndigheder
2.7.7.  På nationalt  plan kan forskellige  instanser  inddrages  i arbejdet  med at 
bekæmpe  piratvirksomhed,  afhængigt  af hvilken  stat det drejer  sig om; 
der kan være tale om toldmyndighederne,  politiet  og den offentlige  
anklagemyndighed  samt offentlige  instanser  med ansvar for skatter  og 
afgifter  eller forbrugerbeskyttelse.
2.7.8.  Som det er nævnt tidligere  (90), eksisterer  der undertiden  visse be­
grænsninger  med hensyn  til nogle af disse instansers  rolle og beføjel ­
ser - det gælder  f.eks, politiet  og toldmyndighederne.  Hvis disse be­
grænsninger  blev fjernet, ville det betyde,  at de pågældende  instanser  
i højere  grad kunne bidrage  til bekæmpelse  af piratvirksomhed.  Specielt  
forekommer  det særdeles  formålstjenligt  at sikre, at toldmyndighederne  
retligt  og faktisk  er i stand til at underrette  rettighedshaverne  om 
eventuelle  krænkelser  af deres rettigheder,  således  at disse i givet  
fald kan gribe ind for at beskytte  sig.

75
2.7.9.  Dette indebærer  dog ikke blot fjernelse  af de lovgivningsmæssige  
begrænsninger,  som allerede  er nævnt, men også etablering  af let 
tilgængelige  kommunikationslinjer  mellem  myndighederne  på den ene side  
og rettighedshavernes  organisationer  på den anden side. Som nævnt har 
dannelsen  af ad hoc aktionsgrupper  mod pirateri  allerede  ydet et væ­
sentligt  bidrag  i så henseende.  For så vidt der måtte eksistere  visse  
svagheder  i lovgivningen,  kan rettighedshaverne  bedre sikre deres  
stilling  på kort sigt ved at skride  ind efter de samme retningslinjer,  
som i forvejen  er afstukket  af andre. På længere  sigt skal man også  
være opmærksom  på muligheden  for at etablere  systemer,  der benytter  
moderne  informationsteknologi  til at sikre, at relevante  informationer  
stilles  til rådighed  for parterne  til de lavest mulige omkostninger.  
Denne mulighed  vil blive omtalt  nærmere  i det følgende.
2.7.10.  Omvendt  afhænger  de offentlige  myndigheders  effektive  indgriben  af, 
hvorvidt  de møder beredvillighed  til fuldt samarbejde fra de 
interessegrupper,  som lider skade ved piratvirksomheden.  De offentlige  
myndigheders  aktiviteter  er nødvendigvis  undergivet visse  
ressourcemæssige  begrænsninger.  Den negative  virkning  af disse  
begrænsninger  kan reduceres  væsentligt  i det omfang,  de personer  eller  
organisationer,  som er umiddelbart  berørt, kan skaffe  myndighederne  
oplysninger,  der sætter  dem i stand til at gribe effektivt  ind. F.eks.  
i forbindelse  med spørgsmålet  om beslaglæggelse  i tolden er en af 
hindringerne  for en mere effektiv  indgriben,  at det er vanskeligt  og 
bekosteligt  at afgøre, hvorvidt  bestemte varer må anses for 
piratprodukter,  og at finde frem til de personer,  hvis rettigheder  er 
blevet  krænket. Muligheden  for at udvide  Rådets  forordning,  som er 
nævnt tidligere,  om varers  overgang  til fri omsætning,  til også at 
omfatte  andre former  for intellektuel  ejendomsret,  herunder  ophavsret,  
afhænger  i vidt omfang af, hvorledes  disse praktiske  problemer  kan 
løses.

76
2.7.11.  Også her kan den moderne  informationsteknologi  måske bidrage  til en 
losning. Fra tid til anden er det blevet  foreslået  på EF-plan,  at der 
oprettes  et register  for rettigheder  til kinematograf iske og audio ­
visuelle  værker (91). Dette er ferst og fremmest  blevet  opfattet  som,  
et middel  til at gøre det lettere  at finansiere  filmproduktionen,  men 
hidtil  har det ikke vist sig muligt  at nå til enighed  om indførelse  af 
et sådant  system  (92). Men et register  over rettigheder  til lydoptag ­
elser, videoindspiln inger og film kunne også få betydning  for bekæm ­
pelsen  af piratvirksomhed  ved at gøre det forholdsvis  let at identifi ­
cere, hvem der har ret til at udnytte  et værk i et givet land. Dette  
ville gøre det lettere  for toldmyndighederne  eller andre myndigheder  
at gribe ind, eftersom  de ville være i stand til lettere  og hurtigere  
at fastslå, hvorvidt  en bestemt  vare må formodes  at krænke ophavs ­
retten  eller ej, og de ville også kunne underrette  de berørte  parter  
om forsendelser  af formodede  piratprodukter.  Inden for rammerne  af 
UIPO-UNESCO  vil en komité af regeringseksperter  i marts måned 1988  
diskutere  oprettelsen  af et internationalt  register  omfattende  audio ­
visuelle  værker.  Alt afhængig  af udfaldet  af WIPO-UNESCO-mødet  vil ar­
bejdet  på fællesskabsplan  kunne koordineres  med det fremtidige  arbejde  
på internationalt  plan.
2.7.12.  Set fra toldmyndighedernes  synspunkt  måtte rettighedshaverne  for at få 
sådan et system  til at fungere  i praksis  være nødsaget  til jævnligt  at 
underrette  disse myndigheder  om værker, i relation  til hvilke der 
eksisterer  en særlig  risiko  for piratvirksomhed.

2.7.13.  Kommissionen  forelagde  i 1985 Rådet en meddelelse  om koordineret  
udvikling  af datamatiserede  administrative  procedurer,  det såkaldte  
KU-projekt  (93), som Rådet godkendte  ved beslutning  af 4. februar  1986  
(94). Det påtænkte  system vil formodentlig  også kunne anvendes  i 
forbindelse  med toldeftersyn  i relation  til piratvirksomhed.  En nær­
mere undersøgelse  af denne mulighed  er ikke på sin plads her, men må 
finde sted inden for rammerne  af det arbejde, der udføres  til syste ­
mets udvikling.  For så vidt angår selve registeret,  har en af de 
væsentligste  indvendinger  hidtil  været, at oprettelsen  og administra ­
tionen  ville  være for bekostelig  for det offentlige.  Men spørgsmålet  
er, hvorvidt  det ville være muligt  at lade et register  være indrettet  
og finansieret  af dem, som selv har fordel  af det, i dette tilfælde  de 
pågældende  rettighedshavere.  Hvis en sådan løsning  var mulig, kunne  
Fællesskabets  medvirken begrænses  til blot at sikre, at 
toldmyndighederne  og andre kompetente  myndigheder  inden for rammerne  
af KU-projektet  fik adgang til registeret,  og eventuelt  at tilveje ­
bringe  en simpel retlig ramme  for at gøre registreringen  og oplysnin ­
gerne i registeret  retligt  anerkendt.
2.7.14.  Ud over samarbejdet  mellem  de offentlige  myndigheder  på den ene side  
og rettighedshaverne  på den anden er det også vigtigt, at der 
eksisterer  et samarbejde  mellem de kompetente  offentlige  myndigheder  
på nationalt,  internationalt  og på fællesskabsplan.

78
2.7.15.  På nationalt  plan kan medlemsstaterne  selv træffe  de nødvendige  foran ­
staltninger  ud fra deres specifikke  administrative  strukturer.  Men det 
forekommer  dog særdeles  hensigtsmæssigt  at oprette  eller udpege  sær­
lige kontaktorganer  med specielt  ansvar  for piratvirksomhed  og dermed  
beslægtede  problemer.  For så vidt angår det audiovisuelle  område er 
det franske  Centre  National  de Cinématographie  et interessant  eksem ­
pel. Sådanne  kontaktorganer  ville ikke blot lette samordningen  af det 
arbejde, der udføres  af de forskellige  offentlige  myndigheder  og det 
indbyrdes  samarbejde;  men de kunne også have til opgave  at fungere  som 
naturlige  forhandlingspartnere  for rettighedshaverne  og deres organi ­
sationer,  der som nævnt i mange tilfælde  er i færd med at etablere  
tilsvarende  kontaktorganer  for sig selv.
2.7.16.  På fællesskabsplan  og internationalt  plan eksisterer  der i forvejen  et 
vist samarbejde  mellem  de retshåndhævende  organer, som i givet fald  
kan anvendes,  herunder  f.eks. Interpol  (95). Den generelle  lovgiv ­
ningsmæssige  tendens  til at straffe  piratvirksomhed  som en grov lov­
overtrædelse,  der kan give fængselsstraf,  skulle  gøre det lettere  at 
benytte  dette samarbejde,  eftersom  det vil medføre,  at piratvirksomhed  
næppe vil blive opfattet  som værende  et mindre  væsentligt  problem.
2.7.17.  Interpol  vedtog  på sin generalforsamling  (46. møde) i Stockholm  i 1977  
en resolution  om piratkopiering  af audiovisuelt  materiale  og har siden  
gjort en indsats  for at udvide sit arbejdsområde  til at omfatte  
bekæmpelse  af piratvirksomhed.  Det bør imidlertid  erindres, at 
samarbejdet  inden for Interpol  er baseret på frivillig  gensidig  
bistand  og at grænserne  for samarbejdet  sættes af lovgivningen  i de 
enkelte  medlemsstater,  idet disses suverænitet  respekteres  strengt.  
Medlemsmstaterne  beslutter  selv, hvorvidt  de ønsker  at deltage  i et 
samarbejde  eller ej. De er ikke forpligtet  til at begrunde  deres  
beslutning,  og der kan ikke træffes  modforholdsregler  over for dem,  
hvis de ikke ønsker at samarbejde.  Denne begrænsning  af Interpols  
koordinationsmuligheder  sætter snævre grænser for organisationens  
muligheder  for at gribe ind over for piratvirksomhed.

2.7.18.  For sâ vidt angår det fremtidige  arbejde, vil det være en logisk  
konsekvens  af vedtagelsen  af en fællesskabsforordning  om forebyggelse  
af varemærkeforfalskede  varers overgang  til fri omsætning  (96) at 
betragte  forfalskning  som et spørgsmål,  der bør være omfattet  af den 
ordning  for gensidig  bistand, som er indført  ved Rådets  forordning  om 
gensidig  bistand  mellem  medlemsstaternes  administrative  myndigheder  og 
om samarbejde  mellem  disse og Kommissionen  med henblik  på at sikre en 
korrekt  anvendelse  af told- og landbrugsbestemmelserne  (97). I henhold  
til den ordning  skal der både ydes bistand  efter anmodning  og på eget  
initiativ.  I givet fald kunne der vedtages  en forholdsvis  simpel  
ændring  for at gøre forholdet  helt klart. Det ville også betyde, at 
hvis det viser sig muligt at udvide forordningen  om forebyggelse  af 
varemærkeforfalskede  varers overgang  til fri omsætning  til også at 
omfatte  krænkelse  af andre former for intellektuelle  rettigheder,  
herunder  ophavsret,  kunne ordningen  med gensidig  bistand  ligeledes  
finde anvendelse  i sådanne  sager. Endelig  ville KU-projektet  betyde,  
at det ville være teknisk  muligt at organisere  en sådan gensidig  
bistand  effektivt  (98).
2.7.19.  På internationalt  plan har Toldsamarbejdsrådet  (TSR) været et effek ­
tivt instrument  til at intensivere  samarbejdet  mellem de nationale  
toldmyndigheder.  I 1953 vedtog  det en rekommendation  vedrørende  gensi ­
dig administrativ  bistand  med det formål  at tilvejebringe  information  
om nye metoder  eller midler  til at begå toldsvig  og efter anmodning  
fra en anden medlemsstat  at tilbyde  opretholdelse  af særlige  overvåg ­
ningsforanstaltninger  med henblik  på specielle  forsendelser,  personer,  
der af myndighederne  var kendt for smuglevirksomhed,  eller mistænke ­
lige køretøjer.  Desuden  vedtog  Toldsamarbejdsrådet  i 1975 en rekommen ­
dation  om indsamling  af informationer  vedrørende  toldsvig.  De informa ­
tioner, der indsamles  og derefter  videregives  til de forskellige  sta­
ter, vedrører  dels personer,  der er domfældt  for smugleri  eller told ­
svig, dels smuglermetoder  samt fartøjer,  der har været involveret  i 
smugleri.  Dette samarbejde  vedrører  ikke direkte  ophavsretligt  beskyt ­
tede produkter,  men det kan spille  en rolle, når handelen  med pirat ­
produkter  også omfatter  toldsvig,  hvilket  ofte er tilfældet.  I 1983  
indledte  Toldsamarbejdsrådet  en undersøgelse  af toldmyndighedernes  
rolle i forbindelse  med håndhævelse  af ophavsret  og bestemmelserne  om 
industriel  ejendomsret.  Formålet  med undersøgelsen,  der delvis  byggede  
på et spørgeskema,  som blev tilsendt  medlemsstaterne  og de interna ­
tionale forbund,  var at fastlægge  toldmyndighedernes  rolle i forbind-

else cried generel  forebyggelse  af piratvirksomhed  og finde frem til,  
hvorledes  disse myndigheder  kunne bidrage  mere effektivt  og på en mere  
regelmæssig  basis. Undersøgelsen  blev færdig  i 1984 (99).
2.7.20.  Undersøgelsen  er blevet  drøftet  i en af de kompetente  komiteer  under  
Toldsamarbejdsrådet,  nemlig  Kontrolkomiteen  (Enforcement  committee)  og 
Den permanente  tekniske  Komité. Kontrolkomiteen  nåede til følgende  
konklusioner:  for det første skal spørgsmålet  om toldmyndighedernes  
håndhævelse  af lovbestemmelserne  vedrørende  intellektuel  ejendomsret  
være et stående  punkt på komiteens  arbejdsprogram,  således  at komiteen  
løbende kan udveksle  synspunkter  vedrørende  situationen  på dette  
område. For det andet bør Toldsamarbejdsrådets  sekretariat  stille  
forslag  om praktiske  metoder  til at bistå de nationale  myndigheder,  
som i forvejen  har kompetence  på dette område. For det tredje bør 
sekretariatet  opretholde  kontakt  med de internationale  organisationer,  
som er interesserede  i dette spørgsmål,  og samordne  det arbejde, der 
finder  sted i Kontrolkomiteen,  samt i Den permanente  tekniske  Komité,  
der er ansvarlig  for de administrative  aspekter  af spørgsmålet.  For 
det fjerde bør sekretariatet  foretage  en yderligere  analyse  af de 
muligheder,  Toldsamarbejdsrådet  har for at håndhæve  toldbestecnmelser-  
ne, med henblik  på at fastslå, i hvilket  omfang  de kan anvendes  til 
bekæmpelse  af piratvirksomhed  og forfalskede  varer, indtil man har 
overvejet  andre muligheder.  Den permanente  tekniske  Komité  har afslut ­
tet sit arbejde  med at udforme  en lovmodel,  som giver toldmyndighe ­
derne beføjelse  til at gribe ind i sager vedrørende  forfalskede  varer  
og piratvirksomhed.
2.7.21.  Toldsamarbejdsrådets  program  for piratvirksomhed  og varefalsk  bør helt  
klart støttes  af Fællesskabet.
2.8. Den internationale  situation  »ned hensvn til fremtidige  initiativer  På
fællesskabsplan
2.8.1. Før der på grundlag  af ovennævnte  analyse  redegøres  for eventuelle  
fremtidige  initiativer  på fællesskabsplan,  vil det være hensigtsmæs ­
sigt, i det omfang det ikke er sket tidligere,  at kocnme ind på den 
bredere  internationale  sacnmenhæng,  hvori sådanne  initiativer  kan indgå.

2.8.2.  De internationale  organisationer,  som administrerer  de relevante  
konventioner  om ophavsret  og beslægtede  rettigheder,  har flere gange  
fremdraget  problemet  om piratvirksomhed  for at gere offentligheden  
opmærksom  på den skade, som piratvirksomheden  påferer  kulturelle·  
aktiviteter,  og for i de dele af verden,  hvor piratvirksomhed  udgør et 
alvorligt  problem,  at støtte  arbejdet  med at bekæmpe  den.
2.8.3.  Under Rom-konventionen  (løø) vedtog  den mellemstatslige  komité i okto ­
ber 1979 en rekommendation  til FN's medlemsstater,  hvori de administre ­
rende organisationer  anbefalede  FN-landene  at tiltræde  konventionen  
(101). Denne rekommendation  blev genfremsat  på den mellemstatslige  
komites  ottende  ordinære  samling  i november  1981 (1ø2).
2.8.A. WIPO organiserede  det første  verdensomspændende  "Forum  on the Piracy  of 
Sound and Audiovisual  Recordings"  i Geneve  i marts 1981. Der blev ved­
taget en resolution,  hvori man opfordrede  til at tage skridt  både i de 
udviklede  lande og i udviklingslandene  til at få gennemført  en hen­
sigtsmæssig  lovgivning  med henblik  på at forhindre  piratvirksomhed  samt  
til at sikre anvendelsen  af en sådan lovgivning  (1ø3). I marts 1983  
afholdt  WIPO en ny verdensomspændende  konference,  denne gang om "Piracy  
of Broadcasts  and the Printed  Word". I den resolution,  der blev ved­
taget ved konferencens  afslutning  (Iø4), blev der givet udtryk for 
bekymring  over piratfænomenets  udbredelse.  I resolutionen  opfordres  der 
til, at man fortsat  søger at finde frem til praktiske  foranstaltninger  
til en mere effektiv  bekæmpelse  af piratvirksomhed,  og det henstille ­
des, at forsamlingen  under Berner-Unionen  vedtager  en rekommendation  om 
dette emne. Emnet blev igen taget op i et møde af regeringseksperter  
den 2.-6. juni 1986 inden for rammerne  af UIPO-UNESCO  og der vedtoges  
en resolution,  der anbefaler  strengere  strafferetlige  sanktioner  mod 
piratvirksomhed  (1ø5).
2.8.5.  De resolutioner,  der er vedtaget  under WIPO, kan i praksis  kun søge at 
få de nationale  regeringer  til at forstå, at det er nødvendigt  at 
vedtage  passende  foranstaltninger  imod piratvirksomhed  på nationalt  
plan. Selv hvor det drejer  sig om en generel  holdning  til piratspørgs ­
målet, må resolutionens  ordlyd  formuleres  særdeles  omhyggeligt,  såfremt  
et stort antal udviklingslande  ikke skal finde det for vanskeligt  at 
tilslutte  sig resolutionen.  For disse lande må respekten  for de 
intellektuelle  rettigheder  normalt  afvejes  mod behovet  for let adgang  
til ophavsretligt  beskyttet  materiale.

2.8.6.  Inden for UNESCO  har sekretariatet  udarbejdet  et dokument  indeholdende  
en analysering  af UNESCO  medlemsstaternes  svar på UNESCO's  spørgeskema  
vedrørende  fænomenet  piratvirksomhed  med hensyn til trykte skrifter,  
fonogrammer,  audiovisuelt  materiale,  film, radio-  og fjernsynsprogram-i  
mer.
2.8.7.  I Europarådet  vedtog  kulturministrene  en resolution  i maj 1984 (106),
hvori medlemsstaterne  opfordres  til på nationalt  og europæisk  plan at 
tage skridt  til at bekæmpe  audiovisuel  piratvirksomhed.  Den 18. januar  
1988 vedtog  Ministerkomitéen  en henstilling  (107), der var rettet til 
medlemsstaterne,  og som vedrørte  foranstaltninger  med henblik på
bekæmpelse  af piratvirksomhed  i forbindelse  med ophavsret  og hermed  
beslægtede  rettigheder.
2.8.8.  Siden 1982 har man inden for GATT aktivt  drøftet  muligheden  for at gøre
noget ved de handelsmæssige  aspekter  af hele vareforfalskningsproblema ­
tikken. I 1984 blev der nedsat en ekspertgruppe  til at tage sig af 
dette spørgsmål.  Dette initiativ  fra GATT's side tog sigte på at
tilvejebringe  et vist retsgrundlag  for toldmyndighedernes  deltagelse  i 
opsporing  og beslaglæggelse  af forfalskede  varer, hvilket  i øjeblikket  
defineres  som enhver vare, på hvilken  der er anbragt et varemærke  
angiveligt  uden varemærkeindehaverens  godkendelse.  I det omfang pirat ­
producenterne  ikke blot kopierer  selve værket, men også emballagen,  
hvilket  hyppigt  er tilfældet,  er et sådant initiativ  også af interesse  
for ophavsretsindehaveren.  Men arbejdet  inden for GATT har ikke ført  
til en aftale  om forfalskede  varer, fordi en lang række tredjelande,  
herunder  navnlig  udviklingslandene,  rejste  indsigelse  herimod.

2.8.9.  Dette arbejde  resulterede  i, at i hvert fald et område  af intellektuel  
ejendomsret  kunne behandles  af GATT. I september  1986 besluttede  de 
kontraherende  staters  handelsministre,  der holdt mede i Punta Del Este,  
at handelsrelaterede  aspekter  af intellektuel  ejendomsret  generelt  
skulle  medtages  på dagsordenen  for de multilaterale  forhandlinger,  som 
netop var blevet åbnet. Disse forhandlinger  vil derfor også omfatte  
andre aspekter  af intellektuel  ejendomsret,  der kan have en indvirkning  
på samhandelen  og handelsrelationer.  De første drøftelser  angående  
dette punkt, viser klart, at der på fællesskabsplan  er stor interesse  
for at undersøge  mulighederne  for en effektiv  håndhævelse  af ophavs ­
retsbestemmelserne  og hermed beslægtet  lovgivning  inden for GATT,  
navnlig  med det mål for øje - og på basis af det allerede  udførte  ar­
bejde vedrørende  forfalskede  varer - at bekæmpe  handelen  med piratfrem ­
stillede  bøger, lyd- og videooptagelse.
2.8.10.  Endelig  skal det bemærkes, at Fællesskabet  for nyligt har taget en 
række problemer  vedrørende  intellektuel  ejendomsret  op med tredje ­
lande, idet man navnlig  har drøftet  de barrierer,  som visse ordninger  
vedrørende  intellektuel  ejendomsret  skaber for handelen  og EF-virk-  
somheders  investeringer.  Man bør derfor  nu overveje  muligheden  for at 
udnytte  disse kontakter  mere systematisk  med henblik  på bekæmpelse  af 
piratvirksomhed.  Spørgsmålet  vil blive behandlet  mere detaljeret  i 
kapitel  7.
2.9. Fremtidige  initiativer På fællesskabsplan
2.9.1. Den nuværende  situation  vedrørende  piratvirksomhed  i Det europæiske  
Fællesskabs  medlemsstater  og i resten af verden kan kort gengives  
således; Selv om der i den seneste  tid er opnået  betydelige  fremskridt  
på forskellige  områder, er piratkopiering  af lydoptagelser  og audio ­
visuelle  værker  fortsat  et meget alvorligt  problem  både inden for og 
uden for Fællesskabet.  Illegal  kopiering  af bøger er ligeledes  ganske  
udbredt, selv om problemet  i dette tilfælde  hovedsagelig  eksisterer  i 
bestemte  tredjelande.

2.9.2.  Uden for Fællesskabet  kan der kun konstateres  en positiv  tendens  i de 
vesteuropæiske  lande, De Forenede  Stater, Canada, Japan, Australien,  
Hongkong,  og for nylig Singapore.  Mange andre lande ikke har taget  
effektive  skridt til at gribe ind over for piratvirksomhed,  og for·  
visses  vedkommende  udvises  der en sådan grad af ligegyldighed,  at det 
næsten  grænser  til stiltiende  billigelse,  ja ligefrem  meddelagtighed.  
Piratproblemet  ser ud til at ville blive ved med at være af stort  
omfang inden for den overskuelige  fremtid. Fællesskabet  har en klar  
interesse  i at lægge hele sin vægt bag en bedre beskyttelse  af sine  
forfatteres,  kunstneres  og producenters  værker  i tredjelande.  I kapitel  
7 drøftes  det, hvilke  EF-aktioner  der kan tages med henblik  herpå, og 
inden for hvilke  rammer  dette  kan ske.
2.9.3.  I EF er der god grund til at mene, at de fremskridt,  der på det seneste  
er sket i bekæmpelsen  af piratvirksomhed,  kan fastholdes  og måske endda  
forstærkes.  I mange medlemsstater  er ophavsretslovene  allerede  ændret,  
eller man er igang hermed. Rådets resolution  af 1984 har henledt  
medlemsstaternes  opmærksomhed  på piratproblemet.  Dette har i en række  
tilfælde resulteret  i skærpet lovgivning,  præventivt  virkende  
sanktioner  og bedre procedurer  for håndhævelse  af bestemmelserne.  
Endvidere  er rettighedsindehaverne  nu også begyndt  på at organisere  sig 
i pirateribekæmpelsesorganisationer  og tager aktivt del i kampen mod 
piratvirksomhed .
2.9.4.  I visse landes lovgivninger  forestår  der dog stadig en række  
forbedringer.  Ydermere  kan det være farligt  at slappe af for tidligt,  
specielt  på et tidspunkt,  hvor ny reproduktionsteknologi  giver en ny 
tilskyndelse  til piratkopiering.
2.9.5.  Som allerede  nævnt i pkt. 2.3.5 er piratkopiering  af compact  discs i 
praksis  næsten ukendt som følge af, at fremstillingen  af disse er 
teknisk kompliceret  og kræver  store investeringer.  Lanceringen  af nyt 
udstyr  til digital  lydoptagelse  (DAT), der giver samme lydkvalitet  som 
compact  discs, kan ændre billedet  hvad angår piratkopiering  af hifi-  
lydoptageIser.  Digitale  lydkilder,  hvadenten  der nu er tale om compact  
discs eller digitalbånd,  kan nu reproduceres  perfekt, og i modsætning  
til analog  kopiering  forringes  kvaliteten  ikke ved videre  kopiering  af 
kopier. På grundlag  af én masterkopi  (en klonet  kopi) kan der repro ­
duceres  flere generationer  af kopier, hvor hver kopi selv kan fungere  
som masterkopi.

2.9.6.  Med henblik  på at mindske  piratproblemet  har de japanske  producenter  
indvilliget  i fuldt ud at implementere  de beskyttelsesstandarder  for 
digitaloptagelser,  der er fastlagt  i R-DAT-konferencestandarden  af 
1986. Henstillinger  fra MITI (Ministeriet  for international  handel og 
industri)  har fået alle større  DAT-producenter  i Japan til at anvende  
konferencestandarden,  der specificerer  følgende:  en aftastningsfrekvens  
for digitaloptagelser  på 48 kHz, hvilket  er forskelligt  fra den aftast-  
ningsfrekvens,  der anvendes  af compact  discs (44,1 kHz). Dette gør det 
umuligt  at overspille  en compact  disc til bånd via en DAT-optagers  
digitalindgang,  hvorved fremstilling  af klonede kopier forhindres  
(medmindre  der anvendes  en frekvenskonverteringsenhed).  Ifølge  Mill's  
retingslinjer  skal der anvendes  særlige  kredsløb  til detektering  af 
eventuelle  kopieringshindrende  koder, der er indsat i subkoderne  i 
fabriksindspillet  materiale,  dvs. både i compact  discs og senere  i DAT.  
Dette umuliggør  digital  overspilning  af compact  discs til DAT, men 
forhindrer  ikke kopiering  via en CD-afspillers  analoge  udgang. Ifølge  
MITI' s retningslinjer  bør licensaftaler  med ikke-japanske  virksomheder  
om produktion  af DAT-optagere  også indeholde  bestemmelse  om, at disse  
kopieringshindrende  foranstaltninger  skal anvendes.
2.9.7.  Grammofonpladeindustrien  anser brugen  af digitale  lydbånd  for et muligt  
problem  først og fremmest  i relaton  til kopiering  til privat brug.  
Spørgsmålet  behandles  derfor  nedenfor  i kapitel  3, hvor en række mulige  
beskyttelsesforanstaltninger  drøftes. Et problem  i relation  til pirat ­
virksomhed  består imidlertid  også, idet de foranstaltninger  til 
forhindring  af direkte  digital  reproduktion,  ikke vil kunne forhindre  
professionelle  pirater  i at producere  illegale  kopier i det omfang  
efterspørgslen  tilsiger  det,
2.9.8.  Masseproduktion  af fabriksindspillede  DAT-bånd  vilformentlig  ske med 
hjælp af en kontaktproces,  der giver mulighed  for at fremstille  kopier  
mange gange hurtigere  end på en båndmaskine.  Der er en reel fare for,  
at sådanne  maskiner  i de forkerte  hænder  kan bruges til at fremstille  
store mængder  piratkopier.

86
2.9.9.  På den anden side findes der kun et begrænset  antal producenter  af 
lydoptagelser,  og rettighedsindehaverne  og deres organisationer  ved 
hvem der er de legitime  producenter  i EF's medlemsstater.  Eftersom  der 
står store økonomiske  interesser  på spil, kunne det eventuelt  over -1 
v e j e s a t b e g r æ n s e  s a l g e t a f o v e n n æ v n t e  D A T - k o n t a k t r e p r o d u k t i o n s a n l æ g  
til professionelle  brugere  såsom pladeselskaber,  og at gøre brugeres  
erhvervelse  og besiddelse  af et sådant anlæg afhængig  af en licens  
udstedt  af medlemsstatens  offentlige  myndigheder.  Myndighederne  skulle  
så holde styr på alle de maskiner,  der sælges  i landet,  således  at det 
sikres, at anlægget  ikke senere  overdrages  til uautoriserede  brugere.  
Licensen  skulle  kunne inddrages,  hvis det godtgøres,  at brugeren  har 
været involveret  i piratvirksomhed.
2.9.10.  Da kontaktreproduktionsudstyr  endnu ikke er på markedet,  eller i det 
mindste  kun i et meget begrænset  antal, ville en sådan forholdsregel  
være effektiv  og ville ikke nødvendigvis  være ensbetydende  med urime ­
lige og omstændelige  bureaukratiske  procedurer.  Ordningen  kan sammen ­
lignes med de ordninger  for skydevåben,  der anvendes  i medlemssta ­
terne, bortset  fra at licensen  skulle  kunne udstedes  til enhver  seriøs  
producent  af fabriksindspillet  DAT-materiale.
2.9.11.  Skulle  det vise sig, at en licensordning  fungerer  tilfredsstillende  i 
Fællesskabet,  kunne det overvejes  at forsøge  at overtale  andre lande  
til at indføre  noget tilsvarende.
<2Λ

87
2.9.12.  Generelt  set er det klart, at illegal  kopiering  af ophavsretligt  
beskyttede  produkter  i EF i vidt omfang  foregår  på tværs af grænserne.  
En væsentlig  del af de piratprodukter,  der sælges i medlemsstaterne,  
er importeret  fra lande både inden for og uden for Fællesskabet.  Selv  
i de tilfælde,  hvor piratprodukter  er fremstillet  i den medlemsstat,  
hvor de sælges,  kan de beskyttede  værker  meget vel have sin oprindelse  
i en anden medlemsstat,  idet det er blevet  tappet  eller kopieret  fra 
en radio-  eller fjernsynsudsendelse,  der stammer  fra denne anden stat.  
Dette fænomen  må forventes  at blive yderligere  udbredt, efterhånden  
som fjernsynsudsendelser  og kabeltransmissioner  på tværs af grænserne  
bliver stadig mere almindeligt  i Fællesskabet.  Derfor  er det lidet  
sandsynligt,  at de forsog  på at bekæmpe  og forhindre  piratvirksomhed,  
som udelukkende  finder  sted inden for de nationale  rammer, vil give  
tilfredsstillende  resultater.  Sådanne  losninger  vil ikke kunne rydde  
de grundlæggende  problemer  af vejen, eftersom  de indebærer,  at 
piratprodukterne  hovedsagelig  må standses  ved den nationale  grænse,  
hvilket  kan medfore  negative  konsekvenser  for den lovlige  samhandel  
mellem  medlemsstaterne.  De vil derfor  kunne få en direkte  og skadelig  
indvirkning  på selve Fællesmarkedet.
2.9.13.  Der er således  stærke  argumenter  for at gennemfore  samordnede  aktioner  
på fællesskabsplan  for i videst muligt omfang at begrænse  fremstil ­
lingen  af piratprodukter  inden for selve Fællesskabet  og samhandelen  
med piratprodukter  i ovrigt, uanset  hvor de stammer  fra. Det fremgår  
af analysen  i det foregående,  hvilke aktioner  der primært  kan blive  
tale om at gennemfore.
2.9.14.  For det første  bor der, helt uafhængigt  af ratificeringen  af de rele ­
vante internationale  konventioner,  indfores  materielle  retsregler  i de 
lande og på de områder, hvor de i øjeblikket  mangler, navnlig  til 
fordel  for producenter  af film samt lyd- og videooptagelser,  udøvende  
kunstnere,  radio- og fjernsynsstationer  samt til fordel for kabel ­
transmissionsselskaber.  De pågældende  bor tillægges  ret til at tillade  
eller forbyde  optagelse  og reproduktion  til kommercielle  formål og 
kommerciel  distribution  i form af salg (1ø8) af deres værker (se pkt.  
2.6.3-2.6.26  ovenfor).

88
2.9.15.  For det andet ber der generelt  indføres  mere effektive  ransagnings-  og 
beslaglæggelsesprocedurer,  betinget  af passende  sikkerhedsstillelse  i 
både civile og strafferetlige  søgsmål. Det bør ligeledes  overvejes  
at vedtage  generelle  regler om beføjelser  til betinget  af passende  
sikkerhedsstillelse  at forlange  oplysning  om piratprodukternes  kilder  
og destinationer  (jf. pkt. 2.6.27-2.6.40  ovenfor).
2.9.16.  For det tredje  bør det, nu da Rådets forordning  om forebyggelse  af 
varemærkeforfalskede  varers overgang  til fri omsætning  er blevet  
vedtaget,  og når man har indhøstet  visse erfaringer  med hensyn  til,  
hvorledes  den fungerer  i praksis, overvejes  at udvide  den til også at 
omfatte  produkter,  der krænker  ophavsretten  (jf. pkt. 2.6.41-2.6.54  
ovenfor)
2.9.17.  For det fjerde bør det hvad angår retsmidler  og sanktioner  være
muligt for de skadelidte  at opnå rimelig  erstatning;  mulighed  for 
nedlæggelse  af forbud mod fortsat  piratvirksomhed  bør foreligge  i de 
tilfælde,  hvor det drejer  sig om lovovertrædere,  der gør sig skyldige  
i gentagne  lovovertrædelser;  hjemmel  til beslaglæggelse  af de illegale  
produkter  og det udstyr, der er anvendt til fremstillingen,  bør 
indføres  i det omfang,  sådan hjeiranel ikke findes på nuværende
tidspunkt;  piratvirksomhed  bør desuden  behandles  som en forbrydelse,  
der er genstand  for offentlig  påtale  og som kan medføre  mulighed  for 
fængselsstraf  for grove eller gentagne  lovovertrædelser  (jf. pkt.  
2.6.55-2.6.76  ovenfor).

89
2.9.18.  For det femte ber det arbejde,  der gøres af rettighedshaverne  og deres
organisationer  for at udvikle  strukturer,  der sætter  dem i stand til 
at gribe effektivt  ind over for piratproducenter,  videreudvikles  og 
støttes, ikke mindst  af de offentlige  myndigheder  på gensidigt  grund ­
lag. Dette indebærer  dels, at en række formelle  hindringer  for samar ­
bejdet  mellem  de offentlige  myndigheder  og rettighedshaverne  fjernes,  
dels at der vedtages  en række praktiske  foranstaltninger  for at for­
bedre effektiviteten  af et sådant samarbejde,  idet der dog må tages  
hensyn til de uundgåelige  resssourcemæssige  begrænsninger,  der 
eksisterer  inden for det offentlige.  I denne forbindelse  kan det over ­
vejes på nationalt  plan at oprette  visse administrative  kontaktor ­
ganer, der kan lette samarbejdet  både mellem  de involverede  offentlige  
instanser  og mellem  administrationen  som helhed og rettighedshaverne  
og deres organisationer.  Det er ligeledes  værd at overveje,  hvorvidt  
rettighedshavernes  organisationer  kan oprette  et eller flere datama ­
tiserede  registre  over rettigheder  til beskyttede  værker. Muligheden  
for at udnytte  sådanne  informationer  for at styrke toldkontrollen  bør 
udforskes  nærmere i forbindelse  med KU-projektet  for koordineret  
udvikling  af datamatiserede  administrative  procedurer  (jf. pkt,
2.7.10-2.7.13  ovenfor) .
2.9.19.  For det sjette  bør samarbejdet  mellem  de involverede  myndigheder  frem ­
mes både på nationalt,  fællesskabs-  og internationalt  plan. I denne  
sammenhæng  bør det på fællesskabsplan  overvejes  at udvide ordningen  
for gensidig  bistand  til i første  omgang  at omfatte  forfalskninger  og 
senere  krænkelser  af ophavsretten  (jf. pkt. 2.7.18  ovenfor).
2.9.20.  Endelig  bør på det internationale  plan GATT's og Toldsamarbejdsrådets
initiativer  på dette område støttes  aktivt af Fællesskabet  idet
dobbeltarbejde  dog bør undgås. Samtidig  bør man overveje  en mere  
systematisk  udnyttelse  af de forskellige  muligheder.  Fællesskabet  har 
for at lægge pres på de lande, som vides at være hjemsted  for mange  
piratproducenter,  for at få dem til at gribe ind over for 
piratvirksomhed  (jf. pkt.  2.7.19-2.8.10  ovenfor og kapitel 7
nedenfor) .

90
2.‘J.21. Nogle af de aktioner,  der er omtalt  ovenfor, kraver  helt klart for­
melle lovgivningsmæssige  foranstaltninger  fra fællesskabsinstitutio ­
nernes  side, det gælder  f.eks., når forordningen  om varemærkefor ­
falskede  varers  overgang  til fri omsætning  samt ordningen  om gensidig  
bistand  til sin tid skal udvides. Ligeledes  er det klart, at visse af 
de øvrige  foranstaltninger  ikke er af lovgivningsmæssig  karakter,  det 
gælder  f.eks. oprettelsen  af administrative  kontaktorganer  og initia ­
tiver på internationalt  plan. Imellem  disse to yderpunkter  ligger  en 
række foranstaltninger,  hvor det er muligt at gennemføre  en bindende  
fællesskabslovgivning,  men hvor der samtidig  er basis for mindre  
formelle  og dermed måske også hurtigere  løsninger.  Inden for denne  
kategori  falder  de foranstaltninger,  der har til formål at sikre en 
generel  indførelse  af præventivt  virkende  sanktioner  i forbindelse  med 
f.eks. piratvirksomhed.  Men på dette stadium  synes et bindende  
fællesskabsinstrument  i henseende  til retssikkerhed  at frembyde  større  
fordele end andre metoder i hvert fald for så vidt angår på 
indførelsen  og håndhævelsen  af relevante  intellektuelle  rettigheder.
2.10. Sammendrag
Medens  foranstaltninger  til bekæmpelse  af piratvirksomhed  uden for Fæl­
lesskabets  jurisdiktion  omhandles  i kapitel  7 om Fællesskabets  eksterne  
relationer  kan indholdet  af nærværende  kapitel  i korthed  resumeres  som 
følger;
Bekæmpelse  af piratkopiering  af lyd- og videooptagelser  i Fællesskabet  
forudsætter  klare materielle  retsregler,  der tillægger  ophavsmænd,  
producenter  og udøvende  kunstnere  samt radio-  og fjernsynsselskaber  ret 
til at tillade  eller forbyde  reproduktion  til kommercielle  formål af 
deres optagelser  eller udsendelser.
Sådanne  materielle  retsregler  skal suppleres  med hensigtsmæssige  regler  
om navnlig  efterforskning  og beslaglæggelse,  således  at søgsmål  mod og 
bevisførelse  for piratvirksomhed  lettes.

91
Der må indferes  effektive  retsmidler  til fordel for rettighedshavere,  
hvis rettigheder  krankes, samt præventivt  virkende  strafsanktioner  til 
bekæmpelse  af navnlig  organiseret  professionel  piratvirksomhed.  Endelig  
skal der tilvejebringes  en hensigtsmæssig  organisatorisk  ramme, der 
åbner mulighed  for et effektivt  samarbejde  mellem  rettighedsindehaverne  
og de offentlige  myndigheder,  herunder  navnlig  de retshåndhævende  
myndigheder.  Endvidere  bør der i givet fald indføres  specifikke  
foranstaltninger  f.eks. i form af kontrol med kommercielt  
reproduktionsudstyr .
2.11. Konklusion
Kommissionen  vil derfor  være interesseret  i de berørte  kredses  mening  om 
følgende  punkter.
* Kommissionen  har til hensigt  som en prioriteret  foranstaltning  at 
forelægge  Rådet et forslag  med henblik  på vedtagelsen  af et bindende  
retligt  instrument:
a) der pålægger  alle medlemsstater  at træffe  passende  juridiske  foran ­
staltninger  med henblik på at give producenter  af filmværker,  
videogrammer  og lydoptagelser  ret til at tillade  eller forbyde  repro ­
duktion  til kommercielle  formål af sådanne  værker, samt kommerciel  
distribution  heraf;
b) der pålægger  alle medlemsstater  at tillægge  udøvende  kunstnere  ret 
til at tillade  eller forbyde  reproduktion  til kommercielle  formål af 
deres optræden,  samt kommerciel  distribution  heraf;
c) der pålægger  alle medlemsstater  at tillægge  radio- og tv-selskaber  
ret til at tillade  eller forbyde  optagelse  og reproduktion  til kom­
mercielle  formål af deres udsendelser,  samt kommerciel  distribution  
af sådanne  optagne  udsendelser,  og indføre  tilsvarende  rettigheder  
med hensyn  til kabelfremførte  signaler  for kabel-tv-selskaber;
d) der pålægger  alle medlemsstater  at indføre  en ordning, hvorefter  
besiddelse  af udstyr  til kommerciel  reproduktion  af digitale  lydop ­
tagelser  gøres betinget  af en licens, der udstedes  af de offentlige  
myndigheder,  samt at indføre  et eller flere registre  over udstyr,  med 
hensyn  til hvilket  der skal meddeles  licens.

92
* Kommissionen  har til hensigt  til sin tid at fremlagge  Rådet et forslag  til 
en forordning:
e) om udvidelse  af Rådets  foroixining  (EØF) nr. 3842/86  om foranstaltninger  | 
med henblik  på forbud  mod varemærkeforf aIdskede  varers  overgang  til fri 
omsatning  til også at omfatte  ophavsretlig  beskyttede  produkter;
f) om udvidelse  af reglerne  om den gensidige  bistand  til også at omfatte  
ferst varefalsk  og dernæst  ophavsretskrænkelser;
* Ønskeværdigheden  af:
g) at det henstilles  til medlemsstaterne,  at de tillægger  ophavsmand,  
producenter  af fonogrammer  og videogrammer  og udøvende  kunstnere  ret til 
at kræve offentlig  påtale  af piratvirksomhed;
h) at det henstilles  til medlemsstaterne,  at de indfører  mindstekrav  med 
hensyn til ransagnings-  og beslaglæggelsesprocedurer  i tilfælde  af 
mistanke  om piratkopiering  af ophavsretligt  beskyttede  produkter;
i) at det henstilles  til medlemsstaterne,  at de indfører  mindstekrav  med 
hensyn  til strafferetlige  og civilretlige  sanktioner;
j) at der på fællesskabsplan  eller internationalt  plan oprettes  et eller  
flere registre,  der finansieres  af rettighedsindehaverne,  over retten  til 
lydoptagelser,  videooptagelser  og spillefilm  - i givet fald i tilknytning  
til KU-projektet.
k) at der på internationalt  plan indgås en aftale om beslaglæggelse  af 
forfalskede  varer, der ikke alene skal gælde, når der er tale om vare-  
mærkeforfalskning,  men også når der er tale om andre intellektuelle  
ejendomsrettigheder,  herunder  ophavsret  og hermed  beslægtede  rettigheder.

1) at der i en sådan aftale  medtages  foranstaltninger,  der ikke alene  
vedrører  import af forfalskede  varer men også eksport  heraf, samt  
foranstaltninger,  som skal indføres  i det land, hvor varerne  
produceres  eller markedsføres.'  i
2.12. Frist for fremsattelse  af komnentarer
2.12.1.  Seneste  kommentarer  til kapitel  2 skal forelægges  Kommissionen  senest  
den 1. december  1988. Men kommentarer  til spørgsmålet  om kontrol  med 
kommercielt  digitalkopieringsudstyr  bedes - på grund af sagens  
hastende  karakter  - fremsendt  inden udgangen  af juli 1988.

94
1) EFT nr. C 204 af 3.8.1984,  s. 1.
2) Udtalelse  fremsat  af Clive Bradley  fra Det forenede  Kongeriges  forlags ­sammenslutning  på UIPO Worldwide  Forum on the Piracy  of Broadcasts  and the Printed  Word, Genève,  marts 1983 (PF/11/S/2).
3) Udtalelse  fra Det forenede  Kongeriges  forlagssammenslutning  til Kommissio ­nen, 7. januar  1987.
4) "Piracy  of Phonograms"  af Gillian  Davies,  2. udgave  1984,  Kommissionsdokument  SG/Culture/52/84 .
5) Op til 90% af de indspilninger,  der bringes  på markedet,  giver ikke over ­skud, jf. undersegeIsen:  Music and Video Piracy  in the EEC, IFPI, 1984.
6) Kilde: Extent  of piracy  of sound recordings  worldwide  in 1984, IFPI, 1985.
7) Se kapitel  4 om udlejningsrettigheder.  Der ser ud til at være en klar  sammenhæng  mellem eksistensen  af retten til at tillade eller forbyde  udlejning  af videogrammer  og piratfænomenets  beskedne  udbredelse.
8) Se kapitel  4.
9) Eftersom udlejning  kan betragtes  som ulovlig  i De forenede  Stater, tager  mange "udlejningskontrakter"  form af ordninger,  der giver kunden  mulighed  for at bese varen inden et eventuelt  k®b.
10) Berner-konventionen  om beskyttelse  af litterære  og kunstneriske  værker  har 
i denne sammenhæng  sterre  betydning  end Verdenskonventionen  om Ophavsret  (Universal  Copyright  Convention  - UCC), som alle EF-stater  også har under ­tegnet, fordi Berner-konventionen  i modsætning  til Verdenskonventionen  indeholder  et omfattende  katalog  over minimumsrettigheder.
11) Artikel  2, stk. 1.
12) Nærværende  kapitel  vedrerer  piratvirksomhed  som defineret  under ovenstå ­ende pkt. 1. Det vil sige, at det ikke omhandler  retransmission  via æteren  eller kabel, hvilket  er behandlet  i grønbogen  "Fjernsyn  uden grænser",  juni 1984, KOM(84) 300 endelig  udg.
13) Se ovenstående  pkt. 2.1.4.
14) Se artikel  63, stk. 1, i lov nr. 85-660  af 3. juli 1985.
15) Se artikel  45 i ophavsretsloven  af 1912, som ændret ved lov af 30. maj 1985 (Staatsblad  nr. 307 af 18.6.1985).

16) Copyright,  Designs  and Patents  Bill (H.L. 12) af 28. October  1987.
17) Jf. lovforslag  af 29. maj 1986 fremsat  af hr. Desmarets  m.fl. Senatet  1985-86, s. 282 Og lovforslag  nr. 615 af 18. juli 1987, fremsat  af hr. Lallemand  m.fl.
18) Lov nr. 1075/1980  af 23. september  1980.'
19) Lov om ophavsret  (ley de propiedad  intelectual  nr. 22/87 af 11. november  1987, Boletin  oficial  del Estado  nr. 275 af 17. november  1987.
20) Se også Piratkopiering  af copyright-beskyttede  værker, forelebig  rapport  fra den tværministerielle  arbejdsgruppe  vedrerende  piratkopiering,  1984,  
s. 28 og 29.
21) Lov om ophavsret  og hermed  beslægtede  rettigheder  (nr. 45/85 af 17. sep­tember  1985).
22) Spørgsmålet  om den nye portugisiske  lovs forenelighed  med principperne  i EØF-Traktaten  tages ikke op her. Sagen er under drøftelse  med de portu ­gisiske  myndigheder.
23) Se den resolution  om bekæmpelse  af audiovisuel  piratvirksomhed,  der blev  vedtaget  af repræsentanterne  for medlemsstaternes  regeringer  den 24. juli  1984, EFT nr. C 204 af 3.8.1984,  s. 1.
24) Spørgsmålet  om optagelse  til private  formål  behandles  i kapitel  3.
25) Cable and Broadcasting  Act 1984, section  22.
26) Se lovforslag  af 29. maj 1986, loc. cit.
27) Loc. cit.
28) Skrivelse  af 9. november  1984 fra justitsministeren  til formanden  for Andetkammeret;  Piratkopiering  af copyright-beskyttede  værker,  loc. cit. s. 
28.
29) Lov nr. 274 af 6. juni 1985.
30) Retsplejeloven.
31) Afsnit  94 ff. i Strafprozessordnung.
32) Lov af 24.6.1985,  Bundesgesetzblatt  nr. 33 af 27.6.1985.
33) Lov nr. 85-660  af 3.7.1985,  artikel  52.
34) Se nedenstående  pkt. 2.6.39  om Det Forenede  Kongerige.
35) Se House of Spring  Gardens  Ltd, mod Point Blank Ltd. (1980) FSR 359.
36) Società  italiana  degli autori  ed editori
37) Pretura  Roma, 9.5.1947, offentliggjort  i Foro Italiano  1947-1-871  og 1.5.1955  i Diritto  Commerciale,  1956-11-69.

38) Mario Fabiani, Il Diritto  di Autore  nella Giurisprudenza,  Cedatn, Padova,  
1972, s. 220.
39) Lov nr. A5/85 af 17.9,1985,  artikel  201,
40) (1976) 1 WLR 162. Se også Supreme  Court Act 1981, section  72.
41) Se EMI Ltd, mod Sarwar  and Kaidan (1977) FSR 146 og Supreme  Court Act 1981, section  72.
42) Se CBS United  Kingdom  Ltd, mod Lambert  (1983) FSR 127 og Supreme  Court Act 1981, section  37.
43) Copyright  (Amendment)  Act 1983 (1983 c. 42), 13.5.1983.
44) Copyright  (Computer  Software)  Amendment  Act 1985 (1985 c. 41), 16.7.1985.
45) Bill (H.L.) loc. cit. artikel  89 og 104.
46) Se RCA Corporation  mod Pollard  (1983) FSR 9 og She1lev mod Cunane (1983)  FSR 390).
47) Bill (H.L.) loc. cit. artikel  177 og 183.
48) Rådets  forordning  (EØF) nr. 3842/86  af 1.12.1986  om foranstaltninger  med henblik på forbud mod varemærkeforfalskede  varers overgang  til fri omsætning,  EFT nr. L 357/1 af 18,12.1986.
49) Se artikel  28 i varemærkeloven  af 5. maj 1936, ændret  den 2.1.1968,  og artikel 2 i lov om ratificering  af Madrid-aftalen  om forebyggelse  af falske  og misvisende  angivelser  som grundlag  for toldvæsenets  beslaglæg ­gelse i visse tilfælde  af piratvirksomhed.
50) Artikel  16.
51) Se Davies,  op. cit., s. 69.
52) Artikel  425, 427 ff.
53) Se Davies,  op. cit., s. 63,
54) Se Davies,  op. cit., s. 71.
55) Artikel  57 i toldloven.
56) Lov nr. 1322 af 15. december  1954, kapitel  II B 1 og 2; artikel  303 i toldlov  nr. 43 af 23.1.1973  og artikel  483 i straffeloven.
57) Se Davies,  op. cit., s. 81.
58) Piratkopiering  af copyright-beskyttede  værker, foreløbig  rapport  fra den tværministerielle  arbejdsgruppe,  august  1984.
59) Lovdekret  nr. 30679 af 24.8.1940.

97
60) Bill (H.L.) loc. cit. artikel  102.
61) Se Davies,  op. cit., s. 88.
62) Vedrerende  en eventuel  løsning  på én af disse vanskeligheder,  se pkt.  2.7.13  og 2.7.18.
63) Rådets  forordning  (EØF) nr. 38A2/86  af 1.12.1986  om foranstaltninger  med henblik på forbud mod varemærkeforfalskede  varers overgang  til fri omsætning,  EFT nr. L 357/1 af 18.12.1986.
64) Se ovenstående  pkt. 2.6.39.
65) Copyright  Act 1963, section  22 og 24.
66) Copyright  Act 1956, section  17 og 18.
67) Bill (H.L.) loc. cit. artikel  87.
68) Se artikel  682 og 691 i den græske  retsplejelov.
69) Loc. cit., artikel  123 og 126.
70) Jf. P. Chesnais,  s. 366 i International  Copyright  and Neighbouring  Rights,  ed. S.M. Stewart,  1983.
71) Loc. cit.
72) Se nedenstående  pkt. 2.6.68.
73) Jf. artikel  57 i lov nr. 85-660  af 3.7.1985  og artikel  73 i lov af 1957 om litterære  og kunstneriske  værker.
74) EFT nr. C 204 af 3.8.1984.
75) Copyright  (Amendment)  Act 1983.
76) Lov nr. 274 af 6.6.1985.
77) Lov af 24.6.1985.
78) Lov nr. 85-660  af 3.7.1985.
79) Lov nr. 45/85 af 17.9.1985.
80) Lov nr. 4ø6 af 29.7.1981.
81) Lov nr. 40ø af 20.7.1985.
82) Jf. Piratkopiering  af copyright-beskyttede  værker,  op. cit.
83) Confédération  Internationale  des Sociétés  d'Auteurs  et Compositeurs.
84) Fédération  internationale  des associations  de producteurs  de Films (FIAPF)  og Fédération  européenne  des Réalisateurs  de l'Audiovisuel  (FERA).

98
85) Fédération  internationale  des associations  de distributeurs  de filins  
(FIAD).
86) International  Publishers  Association  og Organisation  Internationale  d'Editeurs  de Presse.
87) European  Broadcasting  Union.
88) International  Federation  of Actors og International  Federation  of Musicians.
89) Udtalelse  fra JAPIG's  repræsentant  i Rådets  arbejdsgruppe;  25.6.1985.
90) Jf. ovenstående  pkt. 2.6.41,  2.6.54  og 2.6.75-2.6.76.
91) Forslag  til femte rådsdirektiv  vedrørende  samordning  af visse administra ­tivt og ved lov fastsatte  bestemmelser  om filmindustrien,  EFT nr. C 106/23  af 23.10.1971.
92) Kommissionens  forslag  blev formelt  trukket  tilbage  i 1981.
93) EFT nr. C 15 af 16.1.1985,  s. 1.
94) Beslutning  86/23/EØF,  EFT nr. L 33 af 8.2.1986,  s. 28.
95) Jf. udtalelse  fra A. Ualdman  på Interpols  vegne ved WIPO's  Worldwide  Forum  on the Piracy  of Sound and Audiovisuel  Recordings,  Genève, marts 1981,  (PF1/15) .
96) Jf. ovenstående  pkt. 2.6.54.
97) Rådets forordning  (EØF) nr. 1468/81 af 19.5.1981,  EFT nr. L 144 af 2.6.1981,  s. 1.
98) Afsnit  5.6.4.2. i Kommissionens  meddelelse  indeholder  i forbindelse  med sammenkoblingssystemer  forslag  om "tidstro  udveksling  af data, der skal  benyttes  til gensidig  bistand  og til andre formål".
99) Study on the Role of the Customs  in Implementing  Intellectual  Property  Law, 30.10.1984,  TE7 - 80108.
100)  Administreres  af UNESCO  og WIPO samt - på grund af konventionens  element  af beskyttelse  af udøvende  kunstnere  - af ILO.
101)  Dok. ILO/UNESCO/WIPO/ICR  7/11 af 1979.
102)  Dok. ILO/UNESCO/WIPO/ICR  8/7 af 1981.
103)  WIPO PF/1/21  af 27.3.1981.
104)  PF/II/9  af 18.3.1983.
105)  Dok. UNESCO/WIPO/CGE/AWP/4.
106)  Europarådet,  dok. CMC(84) 6.
107)  Henstilling  nr. R(88)2  af 18.1.1988.
108)  Vedrørende  udlejning,  se kapitel  4,

KAPITEL  3 : PRIVAT  KOPIERING  AF AUDIOVISUELT  MATERIALE
3.1.  Indledning
I
3.1.1.  I dette kapitel  forstås  ved "audiovisuelle"  værker  produkter  af både lyd og
billede.  Hvor beskyttede  audiovisuelle  værker  reproduceres  med kommercielle  
formål  for øje, er der klart tale om en overtrædelse  af ophavsretten.  Om 
denne form  for adfærd anvendes i dette  dokument udtrykket
"piratvirksomhed".  Problemerne  vedrørende  piratvirksomhed  og Fællesskabets  
mulige reaktion  herpå er behandlet  i det foregående  kapitel. Nærværende  
kapitel  drejer  sig om uautoriseret  reproduktion  af audiovisuelt  materiale  i 
hjemmet, dvs. de tilfælde,  hvor den individuelle  forbruger  reproducerer  
værker for at tilgodese  personlige  behov uden at indhente  rettigheds ­
havernes  samtykke  til kopiering.  Dette kapitel  behandler  ikke reproduktion  
af audiovisuelt  materiale  inden for den "halvprivate"  sfære, det vil f.eks.  
sige inden for undervisningsinstitutionerne.  Kopiering  af audiovisuelt  
materiale  under sådanne  omstændigheder  rejser  problemer,  der er forskellige  
fra problemerne  i forbindelse  med hjemmekopiering,  og er kun relevant,  for 
de i dette kapitel  drøftede  anliggender  for så vidt den beslutning,  der 
træffes med hensyn til hjemmekopiering  kan have implikationer  for 
kopiering,  der finder  sted på undervisningsinstitutioner  m.v.
3.1.2.  Indtil for nylig omfattede  audiovisuelt  materiale  lyd- og videooptagelser,  
radio- og fjernsynsudsendelser  og kabeltransmissioner.  Den seneste  tekno ­
logiske  udvikling  betyder,  at dette repertoire  sandsynligvis  nu udvides  med 
forskellige  andre former for information  - eventuelt  kombineret  med 
billeder  og lyd - der er lagret i digitalform  på den ene eller anden form  
for medium.  Det er nødvendigt  at tage hensyn  til denne udvikling.
3.1.3.  Privatkopiering  af audiovisuelt  materiale  er et fænomen, der nu er modent  
til at blive drøftet  på EF-plan,  og dette af flere grunde.

100
3.1.4.  For det første  har nogle af de brancher,  der er mest berørt  af problemet,  
fremsat  krav til deres nationale  regeringer  samt til Kommissionen  og andre  
internationale  organer. Kravene  henviser  til de økonomiske  tab, som 
brancherne  hævder  privatkopiering  påfører  dem, de negative  virkninger  for 
rettighedshaverne  generelt  samt behovet  for en større  beskyttelse  mod, hvad  
de betragter  som en overtrædelse  af deres rettigheder.  På det seneste  har 
den teknologiske  udvikling  i form af digitale  lydbåndoptagere  givet ny 
tilskyndelse  til fremsættelse  af sådanne  krav. Dette har til gengæld  
fremkaldt  modpåstande  fra andre interesserede  kredse, der betragter  
privatkopiering  som et alt i alt positivt  fænomen.
3.1.5.  For det andet har kravet om bedre beskyttelse  resulteret  i, at nogle - 
omend ikke alle - medlemsstater,  samt en række handelspartnere  uden for EF, ^ 
har indført en række foranstaltninger  på nationalt  niveau for at yde 
rettighedshaverne  kompensation  via afgifter  eller lignende. Dette har 
medført  endnu flere forskelle  mellem de enkelte  medlemsstaters  lovgivning
om intellektuelle  rettigheder,  dvs. nye forskelle  ud over dem, der allerede  
længe har bestået  af historiske  årsager. Der er givet udtryk  for bekymring  
herom, idet det menes, at sådanne forskelle  kan få store negative  
virkninger  for det indre markeds  funktion.
3.1.6.  For det tredje gør den nyeste tekniske  udvikling  det lettere og mere
attraktivt  at kopiere audiovisuelt  materiale  privat:  højhastigheds ­
kopiering,  en bedre kvalitet  af de hjemmefremstillede  kopier, og nu 
indførelsen  af DAT-optageteknik  <digital  audio tape), der giver mulighed  
for hurtigt  og billigt  at fremstille  perfekte  kopier, har rejst nye 
spørgsmål  om, hvorledes  man i ophavsretslovgivningen  bør forholde  sig til 
dette problem. Endvidere  har den tekniske  udvikling,  i og med at den giver  
nye muligheder  for at skabe innovative  audiovisuelle  værker,  . rejst  
spørgsmålet  om, hvorledes  man bedst sikrer den betydelige  investering  i 
tid, arbejde  og penge, der kræves  for at skabe sådanne  værker,  når et helt  
værk af en størrelsesorden  som et leksikon  kan kopieres  perfekt,  hurtigt  og 
billigt  på maskiner,  hvortil  snart sagt alle har adgang.

3.2.  Privatkopieringen  i den tidlige  fase
3.2.1.  De tidlige  maskiner  til afspilning  af fonogrammer  kunne ikke benyttes  til 
lydoptagelse.  De kunne kun benyttes  til at afspille  fonogrammer,  som for­
brugerne  havde købt eller lånt. Privatkopieringen  blev først et almindeligt  
fsnomen, da der blev markedsført  kassettebåndoptagere,  således  at den 
almindelige  forbruger  til en forholdsvis  lav pris kunne anskaffe  sig 
udstyr, der gjorde  det nemt at overspille  lydoptagelser  fra et medium  til 
et andet, eventuelt  med mulighed  for samtidig  at omredigere  materialet.
3.2.2.  Kompaktkassetterne  gav også forbrugeren  mulighed  for at tage lydoptagelser  
med sig og for at lave sig et udvalg af indspilninger  til afspilning  i 
bilen eller andet steds uden for hjemmet. I forhold  til forgængeren,  dvs.  
de almindelige  grammofonplader  af sort vinylacetat,  der let beskadiges,  og 
som kræver  et uhåndterligt  afspilningsudstyr  og også i forhold  til spole ­
båndoptagernes  løse spoler, var kompaktkassetten  en revolution  inden for 
populærmusikken,  og den vandt snart indpas,  først og fremmest  på bekostning  
af vinylgrammofonpladerne.
3.2.3.  Det varede  imidlertid  et stykke  tid, inden der kom et større  repertoire  på 
markedet  på fabriksindspillede  kassetter. Endvidere  var de tidlige  
fabriksindspillede  kassetters  båndkvalitet  ikke altid så høj som pladernes,  
hvorfor  forbrugeren  hurtigt  lærte at anvende  bånd af en bedre kvalitet  til 
at lave sine egne kassetteoptagelser  ved kopiering  af egne eller lånte  
plader  eller ved at indspille  fra radioen.
3.2.4.  Senere  er videobåndoptagere  (VCR) kommet  til, således  at der nu kan laves  
optagelser  af både lyd og billede, primært  fra fjernsynsudsendelser,  men 
også fra andre kilder.
3.2.5.  Med lanceringen  af kompact  disc i 1983 stod man igen over for maskiner,  der 
kun kunne afspille,  men som gav en langt bedre lydkvalitet,  og som var 
langt mere holdbare  end almindelige  grammofonplader.  Optiske  discs, der kan 
genbruges,  og ved hjælp af hvilke  materiale  kan overspilles  fra en compact  
disc til en anden, er endnu ikke blevet  markedsført  til hjemmebrug,  omend  
udviklingen  på dette område  synes lovende.

3.3. De internationale  retsregler
3.3.1.  I Berner-konventionen  (1), dvs. i den reviderede  Stockholms-udgave  af 1967,  
slås det : artikel  9, stk. 1, fast som et grundlæggende  ophavsretligt  
princip, at ophavsmanden  har eneret på at tillade  reproduktion  af sine  
værker, uanset  hvorledes  og i hvilken  form dette sker. Det stod imidlertid  
allerede  i 1967 klart, at dette princip, til trods for de audiovisuelle  
mediers  voksende  popularitet  og den dermed tilsvarende  storre risiko for 
udbredt  privat  kopiering,  ikke kunne opretholdes  uden undtagelser,  specielt  
for reproduktion  til privat  brug. Man mente det derfor  nedvendigt  at finde  
en udvej for fortsat  reproduktion  inden for den private  sfære. Sådan  
reproduktion  ville under alle omstændigheder  være ukontrollerbar,  men 
opfattelsen  var, at medlemsstaterne  burde have mulighed  for at give tilla ­
delse til visse former  for reproduktion  i de tilfælde,  hvor ophavsmandens  
interesser  ikke derved  ville lide urimelig  skade. Undtagelsesklausulen  i 
den internationale  traktat  måtte formuleres  ret generelt  for at blive  
godkendt  af alle signatarstater.  Berner-konventionens  artikel  9, stk. 2, 
fik derfor  folgende  ordlyd:
"Det er forbeholdt  unionlandenes  lovgivning  at tillade  reproduktion  af 
sådanne  værker i visse tilfælde,  under forudsætning  af at en sådan  
reproduktion  ikke på skadelig  måde påvirker  den normale  udnyttelse  af 
værket og ikke på urimelig  måde gør indgreb  i ophavsmandens  legitime  
interesser. "
Denne bestemmelses  ordlyd giver de stater, der har undertegnet  Berner ­
konventionen,  et ret vidt spillerum,  og det kan således  ikke undre, at 
retstilstanden  i nogen grad har udviklet  sig i forskellige  retninger  i 
med1emsstaterne .

103
3.3.2.  Det vil således  sige, at det forhold, at der i visse medlemsstaters  ældre  
ophavsretslovgivning  ikke findes  bestemmelser  om privat  kopiering,  og at 
Berner-konventionen  ikke eksplicit  tager stilling  hertil, bør ses på 
baggrund  af den udvikling  inden for privatkopieringen,  som beskrevet  
ovenfor.  Også efter den revision,  der blev foretaget  af Berner-konventionen  
i 1967, varede  det et stykke tid, før der i en række medlemsstater  blev  
indført  lovgivning  som følge af det voksende  pres fra fonogramindustrien  om 
at sikre rettighedshaverne  vederlag  for privat  kopiering.
3.3.3.  I Fællesskabet  er der endnu ikke fra rettighedshavernes  side søgt skredet
ind over for privatpersoner,  der fremstiller  kopier. I mangel af
udtrykkelige  bestemmelser  herom i medlemsstaternes  lovgivning,  og i mangel  
af en retspraksis  på området, er spørgsmålet  om, hvorvidt  privat  kopiering  
er lovlig,  stadig  uafklaret  i en række medlemsstater.
3.3.  Λ. Men i de medlemsstater,  hvor der er indført en afgiftsordning  eller
lignende  med henblik  på at holde rettighedshaverne  skadesløse  for privat  
kopiering,  må det betragtes  som givet, at privat  kopiering  netop i kraft af 
en sådan betaling  må være tilladt. Der kan ikke umiddelbart  konstateres  
nogen tendens  i medlemsstaterne  til eksplicit  at tillade  privatkopiering  
som sådan (dvs. uden modydelse)  inden for den nuværende  tolkning  af 
Berner-konventionens  artikel  9, stk. 2.
3.4.  Retstilstanden  i medlemsstaterne
3.4.1. Retstilstanden  i medlemsstaterne  er følgende;
- i den ene gruppe  medlemsstater  findes  der ingen national  lovgivning  på 
området,  eller denne er udformet  så bredt, at interessegruppen  har kunnet  
hævde, at hjemmekopiering  ikke er tilladt  i henhold  til de relevante  
bestemmelser.  Der findes  ingen retssager,  der kan underbygge  denne for­
tolkning,  og i betragtning  af, at domstolene  i en medlemsstat  sandsyn ­
ligvis ville foretrække  ikke at blande sig i, hvad en privatperson  
foretager  sig i sit eget hjem, må det siges, at den i disse medlemsstater  
beskrevne  situation  er ret teoretisk;

104
- i den anden gruppe  stater  er der givet udtrykkelig  tilladelse  til hjemcne-  
kopiering,  og denne kan enten være vederlagsfri,  idet man henholder  sig 
til den generelle  undtagelsesbestemmelse  i artikel  9, stk. 2, i Berner ­
konventionen,  eller være baseret  på vederlag  i de lande, hvor der er 
indfort  afgiftsordninger.
Medlemsstater,  der synes at betragte  hiemmekopierin«  som en overtrædelse  af
gpbavsretten  .^Uer  hermed  beslægtede  rettigheder
3.4.2.  I Irland  og Det Forenede  Kongerige  har producenter  af både kinematograf iske
film (et begreb, der også omfatter  videobånd  og -disketter)  og af 
lydoptagelser  eneret til at tillade  reproduktion  heraf. Endvidere  er også  
indspillede  litterære,  musikalske  og dramatiske  værker  beskyttet  mod uauto ­
riseret  reproduktion,  når der ses bort fra bestemmelsen  om reproduktion,  
der udgor loyal brug ("fair  dealing"),  som sandsynligvis  ikke kan finde  
anvendelse  på de typiske former for hjemmekopiering  (2). I Belgien,  
Grækenland  og Luxembourg  findes der ikke undtagelsesbestemmelser  for 
reproduktion,  der udgør loyal brug, eller til privat brug, hvorfor  
uautoriseret  reproduktion  sikkert må anses som en krænkelse  af de 
pågældende  rettigheder.  I Italien  findes der bestemmelser,  der giver  
begrænsede  muligheder  for privatkopiering  af beskyttede  værker  til læserens  
private  brug, når dette sker manuelt  eller på  en måde, der ikke egner sig 
til offentlig  spredning  (3), Det er vanskeligt  at se, hvordan  denne
bestetrenelse  skulle kunne finde anvendelse  på privatkopiering  af lyd- og 
videooptagelser.
Medlemssfjfgr. _der svnes at betragte  hiemmekopiering  som tilladt  i henhold
til national  lovgivning
3.4.3.  I Nederlandene  er det tilladt  at foretage  hjemmekopiering  af audiovisuelle
optagelser.  Loven om ophavsret  siger, at der kan fremstilles  et begrænset  
antal kopier af beskyttede  værker (4), når dette udelukkende  sker i 
studieøjemed  eller til privat  brug for den person,  der fremstiller  kopierne  
eller lader disse fremstille  (5). Denne tilladelse  til at lade andre
fremstille  kopier  til sådanne  private  formål omfatter  ikke reproduktioner,  
hvor et helt værk eller dele heraf optages  på et medium  med henblik  på, at 
det pågældende  værk skal høres eller ses. Slutresultatet  er dog, at det 
ikke betragtes  som en overtrædelse  af den nederlandske  ophavsretlov,  når 
private  til eget brug foretager  privatkopiering  af lyd- og videooptagelser.

105
3.4.4.  I Danmark, Tyskland,  Spanien,  Frankrig  og Portugal  er kopiering  af audio ­
visuelt  materiale  til privat brug udtrykkelig  tilladt  i lovgivningen  (6). 
Endvidere  findes  der i Tyskland,  Spanien,  Frankrig  og Portugal  bestemmelser  
om, at rettighedshavere  - bortset  fra radio- og tv-selskaber  - skal have  
kompensation  for privatkopiering  af deres arbejder.
3.4.5.  Artikel  54 i den tyske lov om ophavsret,  der blev ændret  ved lov nr. 33 af 
27. juni 1985 (7), indeholder  en bestemmelse  om, at visse rettighedshavere  
kan kræve vederlag  via et forvaltningsselskab  for muligheden  for at 
fremstille  kopier til privat brug på video- eller lydmedier. Ved 
rettighedshavere  forstås  i denne sammenhæng  ophavsmænd,  udevende  kunstnere  
og pladeproducenter.  Radio- og tv-selskaber  falder imidlertid  ikke ind 
under denne bestemmelse  (8). Det pågældende  vederlag  finansieres  via en 
afgift på både optageudstyr  og uindspillede  bånd. Afgiften  er på 2,50 DM 
(1,20 ECU) på lydbåndoptagere  og på 18 DM (8,66 ECU) på videobåndoptagere.  
Afgiften  på bånd er fastsat  til ø,12 DM (ø,ø6 ECU) pr. times spilletid  for 
lydbånd  og på ø,17 DM (ø,ø8 ECU) pr. times spilletid  for videobånd.  
Afgiftsprovenuet  fordeles mellem  de involverede  rettighedshavere.
3.4.6.  I henhold  til afsnit III i den franske  lov af 3. juli 1985 om ændring  af 
ophavsretsloven  (9), har rettighedshavere  ret til at oppebære  vederlag  for 
privat  reproduktion  af fonogrammer  og videogrammer.  Ved rettighedshavere  
forstås  i denne sammenhæng  ophavsmænd,  udevende  kunstnere  og producenter  af 
fonogrammer  og videogrammer.  Finansieringen  af dette vederlag  sker via en 
afgift på uindspillede  bånd; provenuet  herfra indbetales  til et 
forvaltningsselskab,  der derpå fordeler  pengene  mellem de forskellige  
rettighedshavere.

106
3.4.7.  Loven fastslår  det princip, at afgiften  skal beregnes  på grundlag  af 
spilletiden,  men afgiftens  sterrelse  og visse tekniske  detaljer  i forbin ­
delse med opkrævningen  heraf og fordelingen  af provenuet  afgøres  af en 
kommission,  der er sammensat  af repræsentanter  for de forskellige  involve ­
rede interessegrupper.  Denne kommission  har vedtaget  dø), at afgiften  skal  
være på 1,50 FF (0,17 ECU) pr. times spilletid  for lydbånd, og på 2,25 FF 
(0,33 ECU) pr. times spilletid  for videobånd.  Ved reproduktion  af lydmate ­
riale modtager  ophavsmanden  5ø%, mens de udøvende  kunstnere  og producen ­
terne hver især får 25% af det samlede  afgiftsprovenu.  Med hensyn til 
afgiften  på videobånd  modtager  hver af de tre grupper  1/3 af provenuet.
3.4.8.  I Danmark  har et udvalg  vedrørende  ophavsretslovgivningen  i en betænkning,  
der blev udarbejdet  1982 (11), stillet  forslag  om, at der skulle  indføres  
en afgift på lyd- og videobånd  med henblik  på at give visse rettig ­
hedshavere  kompensation  for privat reproduktion.  Ved rettighedshavere  
forstås  i dette forslag  ophavsmænd,  udøvende  kunstnere  og producenter  af 
fonogrammer.  Ved lov nr. 257 af 9. juni 1982 indførte  Folketinget  
imidlertid  en ny afgift af rent fiskal karakter  på både videobåndoptagere  
og videobånd. Denne afgift blev senere ophævet for videobåndenes  
vedkommende  ved lov nr. 184 af 9. april 1987. Der er endnu ikke fremsat  
lovforslag  om en ophavsretlig  afgift.
3.4.9.  I Portugal  indeholder  artikel  82 i den nye lov om ophavsret  af 1985 (12) en 
bestemmelse  om indførelse  af en afgift  med henblik  på at fremme  kulturelle  
aktiviteter  og yde kompensation  til ophavsmænd,  udøvende  kunstnere  og 
producenter  af fonogrammer  og videogrammer,  men derimod  ikke radio- og 
tv-transmissionsselskaber.  Afgiften  skal pålægges  alle former  for optage-  
og reprografiudstyr  samt alle medier. Dens størrelse  og de nærmere  regler  
for dens anvendelse  skal fastsættes  ved et dekret; dette er endnu ikke  
vedtaget.  Den pågældende  bestemmelse  har således  snarere  karakter  af en 
programerklæring  for fremtiden  end en direkte  anvendelig  ordning.

3.4.10.  Artikel  25 i Spaniens  nye lov om ophavsret  (13) tillader  reproduktion  til 
private  formål  mod betaling  af en kompensation  til rettighedshaverne,  der 
skal finansieres  via en afgift på uindspillede  bånd og optageudstyr.  De 
nærmere  enkeltheder  vedrørende  afgiftens  størrelse,  og hvor stor en andel  
af afgiftsprovenuet  de forskellige  grupper af rettighedshavere  skal  
modtage,  skal fastlægges  i administrative  forskrifter.
Radio-  Qg tv-udsendelser  samt kabeltransmission
3.4.11.  Med hensyn til hjemmekopiering  af radio- og tv-udsendelser  samt kabel ­
transmissioner  svarer retstilstanden  stort set til den, der hersker  med 
hensyn til audiovisuelle  optagelser,  omend med enkelte  forskelle.  En 
væsentlig  forskel  i juridisk  henseende  vedrører  den generelle  tilladelse  i 
Irland (14) og Det Forenede  Kongerige  (15) til at foretage  hjemmekopiering  
af transmitterede  udsendelser  samt - i Det Forenede  Kongerige  - af 
programmer,  der fremføres  via kabel (16). De udsendte  eller transmitterede  
programmer  indeholder  imidlertid  ofte beskyttede  værker, på hvilke  kun de 
langt mere begrænsede  undtagelsesbestemmelser  om loyalt brug finder  
anvendelse  (17), hvorfor  den praktiske  betydning  af denne juridiske  
sondring  er ret minimal.  Af langt større  betydning  i både juridisk  og reel  
henseende  er det, at radio-  og tv-transmissionsselskaber  i henhold  til de 
afgiftsordninger,  der findes  i Tyskland,  Spanien, Frankrig  og Portugal,  
ikke får del i provenuet.
3.4.12.  Uanset hvilke forskelle  der viser sig i de nærmere  enkeltheder,  er
hovedkonklusionen,  at én gruppe af stater betragter  privatkopiering  af 
audiovisuelt  materiale,  der transmitteres  via æteren  eller via kabel, som 
lovlig, mens dette normalt  ikke er tilfældet  i de øvrige stater. Der 
findes  således  udtrykkelige  bestemmelser  i lovgivningen  i Danmark  (18),  
Tyskland  (19), Spanien  (20), Frankrig  (21) og Portugal  (22), der tillader  
privatkopiering.  Samtidig  hermed er udsendelser,  kabeltransmissioner  og 
lydoptagelser  i Nederlandene  ikke beskyttet  af ophavsretten  eller en anden  
beslægtet  ret, og privatkopiering  af radiotransmitterede  værker er 
udtrykkeligt  tilladt  (23). Heroverfor  står Belgien, Grækenland,  Irland,

Italien, Luxembourg  og Det Forenede  Kongerige,  hvor privatkopiering  ikke  
er udtrykkeligt  tilladt, når der ses bort fra radio-  og tv-udsendelser  i 
Irland  og Det Forenede  Kongerige  som sådanne,  samt kabeltransmission  i Det 
Forenede  Kongerige.  Som sagt ovenfor  er disse undtagelser  imidlertid  af 
begrænset  betydning  i betragtning  af, at der i de udsendte  programmer  ofte  
anvendes  beskyttede  værker. Der kan i visse lande herske  usikkerhed  med 
hensyn til kabeltransmissioners  status, specielt  når det pågældende  
program  ikke samtidig  - ja måske slet ikke - transmitteres  over æteren.  
Dette komplekse  spørgsmål  vil imidlertid  ikke blive yderligere  behandlet  i 
nærværende  gennemgang  af privatkopiering.
3.4.13.  Inden denne gennemgang  af den nuværende  retstilstand  afsluttes,  skal det 
imidlertid  bemærkes,  at de internationale  aftaler  på området, det vil ud 
over Berner-konventionen  om Beskyttelse  af Litterære  og Kunstneriske  
Værker (24) sige Rom-konventionen  om Beskyttelse  af Udøvende  Kunstnere,  
Fremstillere  af Fonogrammer  og Radio- og Fjernsynsforetagender  (25) samt  
Den Europæiske  Overenskomst  om Beskyttelse  af Fjernsynsprogrammer  (26),  
alle indeholder  bestemmelser,  der giver medlemsstaterne  mulighed  for at 
give tilladelse  til undtagelser  vedrørende  privatkopiering.
Lovgivningstendenser  i medlemsstaterne
3.4.14.  Man har allerede  omtalt de love, der på det seneste  er blevet  vedtaget  i 
Tyskland,  Spanien, Frankrig  og Portugal  som reaktion  på problemerne  i 
forbindelse  med privatkopiering.  Også andre medlemsstater  overvejer  
reformer  af lovgivningen  i denne henseende.  I de lande, der har indført  
eller som overvejer  at indføre  en afgift på uindspillede  bånd er den 
gennemsnitlige  afgift  på omkring  8-10% af prisen  på uindspillede  lydbånd.
3.4.15.  I Belgien  blev der i maj 1986 fremsat  et privat lovforslag  (27) i Senatet  
gående  ud på at tillade  reproduktion  af audiovisuelle  værker  til privat  
brug mod, at der ydes kompensation  til rettighedshaverne.  Denne  
kompensation  skulle finansieres  via en afgift på optageudstyr  og 
uindspillede  bånd. Et nyt lovforslag  blev for nylig fremsat  i Senatet  
(28), hvorefter  afgiftens  størrelse  fastsættes  til 8% af salgsprisen,  og 
provenuet  herfra  fordeles  med 5ø% til producenter,  ophavsmænd  og udøvende  
kunstnere  og 50% til fremme af kulturelle  aktiviteter  og uddannelse  af 
udøvende  kunstnere.

I MK » I t ·*···♦109
3.4.16.  For så vidt aneâr Danmark  er forslaget  fra Ophavsretsudvalget  om en afgift  
på uindspillede  bånd allerede  blevet  nævnt i punkt 3.4.12. Der er imid ­
lertid ikke sket konkrete  fremskridt  med hensyn  til forslagets  vedtagelse  
som lov.
3.4.17.  I Italien  har man i nogen tid drøftet  et ændringsforslag  til den eksiste ­
rende bestemmelse  i ophavsretsloven,  der tillader  "manuel" (29) repro ­
duktion. I afventning  af en endelig  stillingtagen  fra regeringens  side  
blev der i Parlamentet  i juli 1986 (3ø) fremsat  et forslag  om at tillade  
hjemmekopiering  af lyd- og videomateriale  mod en afgift  på optageudstyr  og 
uindspillede  bånd. Forslaget,  der forventes  genfremsat  i det nye 
Parlament,  er så nyt, at der heri også er taget stilling  til forholdsvis  
nyt udstyr,  såsom båndoptagere  med dobbeltkassette,  som foreslås  pålagt  en 
høj afgift.
3.4.18.  I Nederlandene  blev der i februar  1987 af regeringen  fremlagt  et memo ­
randum, hvori man foreslår  indførelse  af royalty  på privatkopiering,  og 
et lovforslag  blev godkendt  af regeringen  den 23. oktober  1987; dette  
afventer  nu vedtagelse  i parlamentet.
3.4.19.  I Det Forenede  Kongerige  har regeringen  truffet  beslutning  om ikke at 
indføre en afgift på uindspillede  bånd i loven om copyright-design  og 
patenter,  der blev offentliggjort  den 28. oktober  1987. Ministeren  for 
Handel  og Industri  anførte, at man mente, at afgiftsforslagene  gik videre  
end regeringens  princip  om at tilvejebringe  en retlig beskyttelse  af en 
skabende  kunstners  intellektuelle  rettigheder,  og at de finansielle  
fordele, der måtte være herved for rettighedshaverne  og de udøvende  
kunstnere,  ikke ville opveje  de negative  virkninger,  som afgiften  ville få 
på forbrugerne,  specielt  synshæmmede.
3.5.  Privatkopiering  i praksis
3.5.1.  Den kendsgerning,  at det bliver  stadig  nemmere  at foretage  privat  kopie ­
ring, og at kvaliteten  af denne løbende  forbedres,  har i nogen tid vakt  
forståelig  bekymring  hos de berørte  rettighedshavere,  hvis synspunkt  er, 
at denne praksis  ikke blot er skadelig,  men også ulovlig  ifølge  disse  
kredses  fortolkning  af national  lovgivning  og internationale  konventioner.

110
3.5.2.  Hvadenten  der er tale om en lovlig  aktivitet  eller ej, kan det imidlertid  
ikke benagtes,  at privatkopiering  af audiovisuelle  optagelser  og program ­
mer helt klart er en udbredt  praksis.
3.5.3.  De berørte  brancher  og organisationer  har stillet et stort statistisk  
materiale  til rådighed  for Kommissionen  til belysning  af udviklingen  på 
markedet  for audiovisuelle  optagelser,  uindspillede  bånd og optageudstyr,  
samt dette markeds  størrelse.
3.5.4.  Der er ligeledes  blevet  forelagt  mange undersøgelser  af de mange interes ­
segrupper,  der er involveret  i privatkopieringsproblematikken,  til under-  
byggelse  af deres opfattelse.  Detaljerede  henvisninger  til alle disse  
undersøgelser  og indlæg ville imidlertid  gøre nærværende  dokument  urime ­
ligt langt. Man har derfor  forsøgt  at resumere  de vigtigste  argumenter  i 
disse dokumenter  i nedenstående  afsnit.
Markedet  for optageudstvr.  uindspillede  bånd o« audiovisuelle  optagelser
3.5.5.  De for Kommissionen  forelagte  undersøgelser  viser, at selvom  optageudstyr  
til lydindspilning  har været på markedet  i lang tid, trængte  denne teknik  
imidlertid  først rigtigt  igennem  med markedsføringen  af kassetteoptageren,  
der er nem at bruge og billig i anskaffelse.  I de større  medlemsstater,  
f.eks. Tyskland,  Frankrig  og Det Forenede  Kongerige,  har over 7ø% af de 
private  husstande  mindst én optager  (31). De tal, man har fra de mindre  
lande med samme industrialiseringsgrad,  udviser samme dækningsgrad.  
Kassetteoptagere  til lydindspilning  er således  nu om stunder  inden for 
praktisk  talt alles rækkevidde,  dvs. også for personer  med beskedne  
midler. I mange producenters  produktudvalg  indgår transportable  optagere  
og afspillere  samt apparater  til brug i bilen.
3.5.6.  Disse lydoptagelsesfaciliteter  bruges  meget, som det klart fremgår  af de 
disponible  tal over salget af uindspillede  kassettebånd.  Salget af bånd  
steg støt år for år fra 1977 og til 1985, hvor tallene  for Tyskland,  Det 
Forenede  Kongerige  samt for Fællesskabet  under ét var særdeles  høje (286  
mio stk, i 1985) (32).

Ill
3.5.7.  Hvad angår videooptagelser,  der er et noget nyere fænomen,  har dette endnu  
ikke udviklet  sig i samme omfang som lydoptagelser.  Endvidere  er den 
betydeligt  .hejere pris på videooptagelsesudstyr  en hæmmende  faktor. De 
tal, der findes,  viser imidlertid,  at videooptagere  er i færd med at blive  
mere almindelige  i husstandene  i hele Fællesskabet,  specielt  i Tyskland,  
Frankrig  og Det Forenede  Kongerige,  hvor omkring  Aø% af alle husstande  
besidder  mindst én VCR (33). På samme måde viser de disponible  tal, at 
salget af uindspillede  videobånd  er steget stet i de seneste  år, og at 
dette salg er særdeles  hejt i Tyskland  og Det Forenede  Kongerige  (34). Den 
stadig  sterre  miniaturiseringsgrad  og transportabi litet, der kendetegner  
videoudstyr,  tyder på, at dette materiel  med tiden får samme position  som 
transportabelt  optage-  og gengiveudstyr  til lydindspiln inger.
3.5.3. Med hensyn til salget af lyd- og videooptagelser  er hovedtendenserne  
beskrevet  i det følgende.
3.5.9.  Salget  af Ip-plader  i Fællesskabet  er faldet  konstant,  siden det toppede  i 
1978 med 35ø mio stk.; salget  udgjorde  i 1985 ca. 211 mio stk. (35). En 
tilsvarende  tendens  gør sig gældende  i USA. Endvidere  er det samlede  salg  
på verdensplan  af alle former for indspilninger  forblevet  konstant  i 
tidsrummet  1981-1985,  nemlig  ca. 12 mia US$ eller 9,6 mia ECU, og dette  
til trods for en generel  stigning  i omkostninger  og priser i de seneste  
år. En nærmere  gennemgang  af de disponible  data afslører  imidlertid  mere  
positive  tendenser.

112
3.5.10.  I ferste omgang  blev det faldende  pladesalg  ikke fuldt ud udlignet  af et 
øget salg af andre former for optagelser,  såsom fabriksindspillede  
kassetter.  Det ser imidlertid  ud til, at salget  af compact  discs er i færd  
med at rette op på situationen;  denne tendens  startede  i 1983 og er blevet  
mere markant  efter 1985. På samme måde som compactkassetten  bød på større  
fordele med hensyn til transportabi litet og kopieringsmuligheder  end 
forgængeren,  dvs. plader  af vinylacetat,  byder CD-teknikken  på nye fordele  
i form af en stærkt forbedret  lydkvalitet  og større  hårdførhed  som følge  
af den digitale  optagelsesteknik  og laserafspilningsteknologien.  Visse  
producenter  har været tilbageholdende  med at gå ind for den nye teknologi  
og CD-apparat erne trængte  i første omgang  kun langsomt  frem på markedet.  
Omkostningerne  ved investering  i fabrikker  til fremstilling  af CD-plader  
har været meget store, men industrien  begynder  nu af få en del af denne  
investering  hjem igen, da salget  af CD-plader  er steget  betydeligt  i løbet  
af de seneste  to år. Det skønnedes  for 1986, at CD-salget  på verdensplan  
ville ligge på 140 mio stk., dvs. mere end det dobbelte  af det foregående  
år, og at det samlede  verdenssalg  af alle lydoptagelser  under ét som følge  
af denne stigning  ville nå op på 12,75 mias US$, dvs. 10,2 mia ECU (36).
3.5.11.  Omsætningen  af fabriksindspillede  videokassetter  viser en anden tendens.  
På den ene side er videokassetteoptagere  stadigvæk  ikke nær så udbredte  
som pladespillere  og kassetteafspillere,  og udbredelsesgraden  varierer  
meget fra den ene medlemsstat  til den anden. På den anden side udviser  
sektoren  i medlemsstater  med en stor dækningsgrad,  det vil først og frem ­
mest sige i Tyskland  og Det Forenede  Kongerige,  en sund udvikling,  idet  
stigningen  i omsætningen  i de seneste  år, dvs. både salg og leje af 
videokassetter,  skønnes  at ligge på omkring  20*/. på årsbasis  (37).

3.5.12.  Den udvikling,  der er sket inden for den nye optageteknik,  har således  
naturligt  medført  andringer  på markedet  for indspillet  materiale.  Der er 
ikke tegn på, at denne tendens  vil standse, endsige  aftage, idet der er 
nye optagemedier  under udvikling,  der sandsynligvis  vil ændre situationen  
yderligere.  Disse medier  omfatter  bl.a. digitale  båndoptagelser;  CD-plader  
til lagring  af data (CD-ROM, der står for compact  disc-read  only memory);  
CD-plader  til videooptagelser  (CD-V) (38); CD-plader,  der giver brugeren  
en aktiv rolle i forhold til det indspillede  (CD-I, dvs. compact  
disc-interactive)  samt de kommende  optiske  disketter,  der kan bruges  flere  
gange .
3.5.13.  I takt med at skellet  mellem  de forskellige  dele af markedet  for audio ­
visuelle  optagelser  flyder stadig  mere ud og der opstår  grænseflader  til 
andre kommunikations-  og informationsstyringssystemer,  bliver  det stadig  
vigtigere  at råde over passende  midler til at beskytte  de berørte  
ophavsrettigheder  og samtidig  sikre, at disse dynamiske  teknologier  ikke  
hindres  i at udvikle  sig på den måde, hvoraf  både producent  og forbruger  
kan få størst  gavn.
Privatkopieringens  indvirkning På  markedet  for audiovisuelle  optagelser
3.5.14.  Det er stadig  meget uklart, i hvor stor udstrækning  det faldende  salg af 
grammofonplader  og den manglende  vækst på verdensmarkedet  for lydindspil ­
ninger  i tidsrummet  fra 1981-1985  skyldes  privatkopiering.  Ud over privat  
kopiering  har mange andre faktorer,  som også kunne være forklaringen  på 
disse resultater,  spillet  en vigtig  rolle. Også selv om det accepteres,  at 
optagelse  af lyd og video i hjemmet  bliver en mere og mere udbredt  
praksis, således  som det fremgår  af tallene  på salget  af optageudstyr  og 
uindspillede  bånd, er det stadigvæk  et åbent spørgsmål,  om der indspilles  
beskyttede  værker,  og - dersom  det skulle  være tilfældet  - om dette har en 
negativ  virkning  på den normale  udnyttelse  af sådanne  værker. Eftersom  
hjemmekopiering  ifølge  sagens  natur er en handling,  der foregår  privat,  er 
det vanskeligt  at skabe sig et klart billede  herover.

3.5.15.  Hvad angår lydoptagelser,  tyder de undersegeiser,  der findes  heraf, på, at 
en stor del af hjetnmekopieringen  - omend ikke al hjemmekopiering  - 
vedrerer  beskyttet  materiale.  Undersegeiser  foretaget  i Europa  har således  
vist, at 95% af alle optagelser  i Frankrig  var optagelser  af kunstneriske  
værker, og at 7ø% var blevet indspillet  fra grammofonplader  eller bånd,  
medens  andre 20% var indspillet  fra radio og fjernsyn  (39). På samme måde  
har en undersegelse,  der blev foretaget  i Det Forenede  Kongerige  vist, at 
84% af optagelserne  var af musik, hovedsagelig  indspillet  fra plader  
(70%), radio (21%) samt fra fabriksindspillede  bånd (6%) (4ø). En nyere  
europæisk  undersøgelse  bekræfter,  at de fleste  optagelser,  der indspilles  
i hjemmet, er af musik, og at de mest almindelige  kilder  er plader  og 
radio (41 ).
3.5.16.  En undersøgelse,  der blev udført  i USA i 1982, viste, at hjemmekopiering  
af fabriksindspillet  musik ikke havde nær så stort et omfang, og dette  
understreger,  hvor vanskeligt  det er at drage generelle  konklusioner  
vedrørende  kopieringspraksis  i hjemmet. Når dette er sagt, skal det dog 
anføres,  at undersøgelsen  også viste, at denne form for kopiering  udgjorde  
næsten halvdelen  (48%) af det samlede  brug af lydbånd  i den pågældende  
periode  (42).
3.5.17.  Hvad video angår, viser de foreliggende  oplysninger,  at næsten alle  
optagelser  i hjemmet  i de første år indspilledes  fra fjernsynet,  og at 
film og underholdning  udgjorde  størsteparten  af materialet.  En fransk  
undersøgelse  viste, at 92% af private  videooptagelser  var hentet fra 
fjernsynet,  medens yderligere  4-5% var kopieret  fra fabriksindspillet  
materiale  (43). Af det samlede  antal optagelser  bestod  65% af film, og 12% 
af underholdningsprogrammer.  En nyere undersøgelse  har bekræftet,  at 
næsten  alle videooptagelser  indspilles  fra fjernsynet.  Undersøgelsen  har 
endvidere  vist, at 83% af de afspurgte  i Frankrig  havde optaget  en film i 
løbet af ugen forud for undersøgelsen:  i Tyskland  var dette tilfældet  for 
67% af de adspurgte  og i Det Forenede  Kongerige  for 56% af de adspurgte.  
Underholdningsprogrammer  var også populære, idet 22% af de adspurgte  i 
Frankrig  havde indspillet  sådanne  i løbet af den foregående  uge, mod 34% i 
Tyskland  og 52% i Det Forenede  Kongerige  (44).

■ί.5.18.  Den allerseneste  undersegelse,  der imidlertid  kun omfatter  Tyskland,  
viser, at der er en voksende  tendens  til at anvende  videokassetteoptagere  
til reproduktion  af fabriksindspillet  materiale,  det vil specielt  sige  
spillefilm,  der ofte byttes  mellem  venner  (45). Filmindustrien  påpeger,  at 
reproduktion  af fabriksindspillet  materiale  - også selv om optagelser  
stadig primært sker fra tv-udsendelser  med henblik på tidsforskudt  
tv-kigning  - meget snart kan gå hen og blive et problem.
3.5.19.  Den reproduktionsteknik,  der i dag står til rådighed  for private  brugere  
er dog ikke af en sådan art, at der uden videre  kan fremstilles  perfekte  
kopier af fabriksindspillede  videooptagelser.  Maskiner  med dobbelt  
optage/afspillefacilitet  er endnu ikke særlig  almindelige,  således  at der 
normalt  kræves  to maskiner  til kopiering.  Der er et stort kvalitetstab  fra 
kopi til kopi, og dette betyder  i realiteten,  at det ikke er muligt  at 
fremstille  flere generationer  af kopier, og faciliteter  til kopiering  ved 
hej hastighed,  således  som der nu findes for lydoptagelse,  eksisterer  
endnu ikke på forbrugermarkedet.  Det rapporteres  imidlertid,  at repro ­
duktionsudstyr,  der giver mulighed  for, at et videoformat  kan overferes  
til et andet, allerede  er klar til markedsføring.  Digitalt  fjernsyn  og 
video er under udvikling.  Når fuldt digitale  bi11edsystemer  bliver en 
realitet,  vil det problem, som pladebranchen  for øjeblikket  står overfor  
på grund af en næsten perfekt  hjemmekopiering,  også blive aktuelt  for 
videoproducenterne.  De oplysninger,  der foreligger  på nuværende  tidspunkt,  
tyder imidlertid  på, at privat kopiering  af fabriksindspillet  video ­
materiale  endnu ikke er udbredt. Uautoriseret  kopiering  af fabriks ­
indspillet  videomateriale  i kommercielt  øjemed er en kendsgerning  inden  
for den kommercielle  sfære, men dette aspekt hører i højere  grad hjemme  
under kapitel  2 om piratkopiering  (jf. stk. 2.2.12.  - 2.2.30.)

Kopieringens  konsekvenser  for udnyttelsen  af beskyttede  værker
3.5.20.  Det er klart, at store dele af beskyttet  audiovisuelt  materiale  geres til 
genstand  for kopiering  i hjemmet, men spergsmålet  om, hvorvidt  denne  
kopiering  har negativ  indflydelse  på udnyttelsen  af disse værker  er endnu  
uafklaret.  Hvad angår optagelse  fra æteren, vil en udsendelse  af en 
forfatters  værker  via radio eller fjernsyn  indebære  en dobbelt  fordel for 
rettighedshaverne.  For det første  har de modtaget  vederlag  for udsendelsen  
af deres værker. For det andet kan den popularitet,  som succesfyldte  
kunstnere  og producenter  af audiovisuelle  værker opnår, i høj grad  
tilskrives  det forhold, at de er blevet promoveret  netop ved at deres  
værker  har været udsendt  i radio og fjernsyn.  Derfor  skal ethvert  påstået  
økonomisk  tab for rettighedshaverne  som følge af optagelse  af æterbårne  
udsendelser  ses på baggrund  af stærkt  forøgede  indtægter  fra udsendelse  af 
deres værker. Hvad angår optagelse  af købt fabriksindspillet  originalt  
audiovisuelt  materiale  giver de foreliggende  statistiske  oplysninger  ikke  
holdepunkt  for at drage klare konklusioner,  omend der dog sandsynligvis  må 
sondres  mellem  lydoptagelser  og videooptagelser.
3.5.21.  Med hensyn  til lydoptagelser  viste den franske  undersøgelse  fra 1983, at 
langt de fleste af de optagelser,  der blev indspillet  i hjemmet,  
opbevaredes  i længere  tid og afspilledes  hyppigt  (A6). Der blev anvendt  
nye bånd til 81% af kassetteoptagelserne  og 78% af spoleoptagelserne.  Det 
blev anført  i 82% af tilfaldene,  at det var hensigten  at opbevare  optag ­
elsen. Med hensyn  til, hvor hyppigt  kassetterne  blev brugt, var 49% blevet  
aflyttet  i gennemsnit  fem gange, 26% i gennemsnit  femten  gange og 25% mere  
end tyve gange. Kassetteoptagelser  blev i gennemsnit  opbevaret  mellem  ti 
eller elleve  måneder, medens  optagelser  på spolebånd  opbevaredes  i meget  
længere  perioder,  normalt  mindst  to år.
3.5.22.  En britisk  undersøgelser,  der blev offentliggjort  i 1984, viste, at de ad­
spurgte  benytter  det samme uindspillede  bånd til lydoptagelse  lidt under  
to gange i gennemsnit  (47). Den samme undersøgelse  gav ligeledes  in­
formation  om, hvor sandsynligt  det er, at kopiering  træder  i stedet  for 
køb. Af do personer,  der kopierer  fra radioen,  udtalte  8%, at de med stor

117
sandsynlighed  ville have k®bt pladen; 2d\ udtalte, at de sandsynligvis  
ville have købt pladen.  Af de personer,  sotn havde kopieret  Ip-plader  eller  
bSnd, udtalte  16%, at de afgjort  ville have købt pladen, medens 15% 
udtalte, at de med stor sandsynlighed  ville have købt pladen, og 2ø% 
sagde, at de med ret stor sandsynlighed  ville have gjort dette. 17% 
udtalte,  at de allerede  havde købt pladen,  og at de kopierede  denne.
3.5.23.  En senere undersøgelse  (48) giver imidlertid  ikke helt så klare resul ­
tater, idet der ikke foreligger  helt så detaljerede  oplysninger  om, hvor  
længe pladerne  opbevares,  hvor hyppigt  de afspilles,  og om, hvorvidt  de 
adspurgte  ville have købt pladen,  dersom  kopiering  havde været umulig.  Det 
fremgik  imidlertid  i over 15% af tilfaldene,  at hensigten  var at opbevare  
kopien permanent; midlertidig  opbevaring  (ikke nærmere præciseret)  
udgjorde  imidlertid  også en større omend uspecificeret  andel af det 
samlede  resultat.  I andre 3ø% af tilfaldene  anførtes  som grund til kopie ­
ring ønsket  om at kunne omredigere  eller råde over materialet  på et andet  
tried  ium.
3.5.24.  Der står kun et begrænset  informationsmateriale  til rådighed  om privat ­
kopiering  af tv-programmer  og videooptagelser,  men dersom dette tages  
under ét, ses en væsentlig  forskel,  nemlig  at ikke nær så stor en andel af 
disse optagelser  er bereget  til opbevaring  i længere  tid og hyppig  afspil ­
ning. Den franske  undersøgelse  fra 1983 (49) viste, at der i de adspurgte  
husstande  kun var blevet anvendt  nyt bånd til 36% af videooptagelserne.  
Det blev anført  i over 45% af tilfaldene,  at man agtede  at beholde  optag ­
elsen permanent,  men i realiteten  konstateredes  det, at optagelserne  ikke  
blev opbevaret  helt så permanent.  Optagelserne  blev i gennemsnit  opbevaret  
i ca. toenhalv  måned, medens  afspilningshyppigheden  i gennemsnit  kun var 
fire gange.
3.5.25.  Den senere undersøgelse  bekræfter  resultaterne  af den tidligere  undersøg ­
else i den forstand,  at det kun i et forholdsvis  lille antal tilfælde,  
nemlig  mellem  5 og 10% (50), var hensigten  at opbevare  kopien  permanent.

118
3.6.  Nve tekniske  muligheder
3.6.1.  Nogle af de nyeste  tekniske  udviklinger,  såsom f.eks. DAT, som tidligere  
er blevet  omtalt, vil med stor sikkerhed  mediere  endnu en «ndring  af den 
private  kopieringspraksis.  Selv om det ifølge sagens  natur er vanskeligt  
at opstille  prognoser  for fremtiden,  er det vigtigt  at forsøge  at forstå  
og vurdere  de væsentligste  følger, som denne udvikling  indebærer,  idet  
disse ikke blot kan spille  en rolle for problemets  omfang  og art, men også  
for mulighederne  for at imødegå  dette.
Digital  optagelsesteknik
3.6.2.  Den digitale  optagelsestrt<nik  anvender  samme grundprincip,  uanset  om der 
optages  lyd, billeder  eller data. Ved lydoptagelser  aftastes  den lyd, der 
skal lagres,  og informationen  herfra  omsættes  til binær kode, på samme måde  
som infomation  normalt  behandles  i en datamat. Koden kan senere  "over ­
sættes"  tilbage  til en eksakt gengivelse  af den lyd, der oprindelig  blev  
optaget. Ved lydoptagelser  på analogt udstyr, dvs. den slags  
optageapparatur,  der nu er gængs, sker der  en forringelse  af lydkvaliteten,  
hver gang der laves en kopi. Dette sætter i praksis  en grænse for, hvor  
mange kopigenerationer  der kan fremstilles.  Digitaloptagelser  indebærer  
ingen grænser  af denne art. Hver enkelt  kopi bliver  perfekt  - i hvert fald  
såvidt  den almindelige  bruger  kan konstatere  - og kan bruges  som original  
til fremstilling  af mange andre kopigenerationer.  Ved køb af et ganske  
lille antal originale  optagelser  kan der således  fremstilles  mange tusind  
perfekte  "klonede"  kopier.  Den digitale  kassetteoptager  vil utvivlsomt  åbne  
nye markeder  for datalagring  og lydoptagelser.  Selv om CD og CD-Rom  har 
fordele  i form af hurtigere  tilgang  og større  holdbarhed,  virker  de høje  
omkostninger  og den tekniske  kompleksitet,  som pladepresningsprocessen  
medfører,  som en begrænsende  faktor  for, hvor hurtigt  små nye selskaber  kan 
trænge  ind på markedet.

119
•Billigere  og simplere  optage-  og reproduktionsfaciliteter  baseret  på digi ­
talbånd  vil derfor give storre muligheder  for markedsforing  af special ­
produkter.  Kommissionen  hilser  derfor  indførelsen  af DAT velkommen.  Den er
klar over, at de muligheder,  som DAT som optagemedium  giver, kan have  
store fordele på popmusikmarkedet.  Samtidig  vil digitalbånd  supplere
digitale  plader  på samme måde som analoge  bånd har eksisteret  side om side
med de analoge  vinylplader,  i hvert fald så længe plader  til forbruger ­
markedet  kun kan anvendes  til afspilning.
3.6.3.
•De DAT-optagere,  der omtales  i ovenstående  punkt 3.6.1. er beregnet  til
lydoptagelser.  Ved en passende  modificering  af de elektroniske  speci ­
fikationer  kan der fremstilles  andre typer af digitaloptagere  til særlige
formål,  bl.a. datalagring.
Tekniske  beskvttelsesanordninser
3.6.4. Med disse nye former for optageteknik  rettes opmærksomheden  i stadig
stigende  grad mod muligheden  for at fremstille  tekniske  anordninger,  der
eventuelt  kan bruges til at forebygge  eller kontrollere  kopiering  af
fabriksindspillet  materiale.  En kort beskrivelse  af disse tekniske
beskyttelsessystemer  gives i et efterstående  bilag til dette kapitel.
3.6.5.
•Alle tekniske  beskyttelsesanordninger  rejser  spørgsmålet  om pålidelighed  i
praksis, eventuelle  bivirkninger  på brugen  af udstyret  til afspilning  af
autoriseret  materiale,  og om hvorledes  brugen heraf vil kunne påvirke
balancen  mellem  rettighedshavernes,  udstyrsproducenternes  og forbrugernes
interesser.  Inden vi går over til at behandle  disse punkter  nærmere, vil
det imidlertid  sikkert  være på sin plads at give en nærmere  beskrivelse  af
forholdene  og anføre  de synspunkter,  som de vigtigste  involverede  parter
allerede  har givet udtryk for med hensyn til debatten  omkring  hjemme-
I.’ kopiering.  Nedenstående  bemærkninger  afspejler  således  de argumenter,  der
er blevet  fremført  over for Kommissionen,  og der gøres opmærksom  på, at de
i det mindste  til dels kan være baseret på gætteri på grund af de
vanskeligheder,  der er forbundet  med at fremskaffe  pålidelige  oplysninger
om aktiviteter  i den private  sfære.

120
3.7.  De berørte  parters  synspunkter
Krav om sterre  beskyttelse
3.7.1.  På den ene side argumenterer  pladeindustrien,  ofte med støtte  fra organi ­
sationer, der repræsenterer  andre rettighedshavere,  til fordel for 
foranstaltninger,  der kan kompensere  dem for privat  kopiering  og - på det 
seneste  - som kan begrænse  mulighederne  for kopiering  i hjemmet, f.eks.  
gennem  obligatorisk  indbygning  af tekniske  kopieringshindrende  anordninger  
i DAT-optagere.
3.7.2.  Det gøres gældende,  at privat  kopiering  af lyd- og videomateriale  - uanset  
om dette er lovligt  eller ej - nu forekommer  i så stort et omfang  og i 
sådant  øjemed,  at denne praksis  gør indgreb  i den normale  udnyttelse  af de 
værker, der kopieres, og at dette på urimelig  måde skader rettig ­
hedsindehavernes  legitime  interesser.  Det forholdsvis  lille salg af plader  
fra 1979 til 1984 og de undersøgelser,  der allerede  er omtalt, fremføres  
som et bevis på hjemmekopieringens  negative  virkninger.  Specielt  lydop ­
tagelsesbranchen  hævder, at ubegrænsede  private  optagelsesfaciliteter  gør 
branchen  mindre rentabel  ved at reducere  indtægterne  fra mere populære  
værker, således  at det bliver  vanskeligere  at tilbyde  et bredt repertoire  
indeholdende  mindre  populære  værker. Den nyeste  tekniske  udvikling  siges  
at øge problemets  alvor. Højhastighedsoptagere  med dobbelte  ind- og 
afspillefaciliteter  gør det betydeligt  lettere  at praktisere  kopiering.  
Man er allerede  i færd med at markedsføre  digitale  lydoptagere,  der - 
såfremt  der ikke indføres  beskyttelsesforanstaltninger  - gør det muligt  at 
fremstille  kopier  af meget høj kvalitet,  dvs. af en kvalitet,  der tåler  
sammenligning  med originalindspilninger  på CD-plader.  Det kan forventes,  
at udviklingen  vil fortsætte,  og det hævdes, at dette vil øge hjemme-  
kopieringens  tekniske  kvalitet,  hastighed  og lethed.  Denne udvikling  inden  
for "hardware-sektoren",  som offentligheden  herved  får adgang  til, med­
fører en risiko  for stor skade inden for pladebranchens  "software-sektor"

121
3.7.3.  Indtil  for nylig har rettighedshaverne  - skent de i teorien  fastholder,  at 
de foretrækker  øget salg og et fald i privat  kopiering  af deres værker  - 
når de har fremsat  anbefalinger  om, hvilke  foranstaltninger  der passende  
kunne træffes  for at afhjælpe  dette problem, understreget  vanskeligheden  
ved effektivt  at kontrollere,  hvad der sker i den private  sfære, i og med 
at der ikke findes  nogen effektiv  måde, hvorpå  kopiering  kan forebygges.  
Af denne årsag har man ment, at retlige  bestemmelser,  hvori denne praksis  
anerkendes  som legitim, men hvori rettighedshaverne  samtidig  sikres en 
rimelig  kompensation,  ville være det mest solide  grundlag  for en løsning.
3.7.4.  I henhold  til denne argumentation  bør der gives tilladelse  til privat ­
reproduktion  mod kompensation  på basis af en afgift  på optageudstyr  eller  
uindspillede  bånd, eller eventuelt  begge. Afgiften  bør være af en sådan  
størrelse,  at den giver rettighedshaverne  og producenterne  en kompensa ­
tion, der mere eller mindre  svarer  til den brug, der gøres af beskyttet  
materiale,  samt det tab, denne praksis  medfører.  Denne afgift  vil kunne  
indkræves  via eksisterende  forvaltningsselskaber  og distribueres  til 
ophavsmand  og producenter  på samme grundlag  som det, der i en række  
medlemsstater  anvendes  i forbindelse  med indkrævning  og distribuering  af 
forfatter-  og producenthonorarer  for salg og radiotransmission  af plader.  
F.ådanne  ordninger,  der er baseret  på et pointsystem,  der igen bygger  på 
salgstallene  eller transmissionshyppigheden  samt rapporter  fra de berørte  
organisationer,  har fundet  anvendelse  inden for andre områder. Der kunne  
gøres undtagelser  for visse brugerkategorier,  som har et særligt  behov for 
at kunne optage,  som f.eks. blinde.
3.7.5.  Introduktionen  af DAT-teknikken  og de nye muligheder  for teknisk  beskyt ­
telse har medført  en ændring  af denne argumentation,  i det mindste  hvad  
angår DAT. Oprindeligt  ønskede  visse dele af pladebranchen  at beskytte  
CD-indspillede  værker  ved obligatorisk  indbygning  af CBS' Copycode  System  
(se bilag) i alle DAT-optagere,  der markedsføres  til privat brug,  
kombineret  med ledsageforanstaltninger,  der gør det ulovligt  at omgå dette  
system  eller sælge anordninger  med henblik  herpå. De kredse, der støtter  
pladebranchens  opfattelse,  argumenterede  for at få indført  lovgivning  med 
henblik  herpå i USA og i Europa. Afgiftssystemet  betragtes  som utilstræk ­
keligt til at råde bod på den endnu større økonomiske  skade, som DAT-  
systemet  hævdes at kunne påføre rettighedshaverne  (51). Visse dele af 
pladebranchen  og udstyrsindustrien  udtaler  sig nu til fordel for andre  
tekniske  løsninger,  der er baseret  på selve den digitale  optageteknik.

-122
Der er f.eks. stillet  forslag  om et alternativ  til Copycode-systemet  base ­
ret på specifikationsudkast  fra Den Internationale  Elektro-tekniske  Kom­
mission. Dette alternativ,  der i praksis  går under betegnelsen  SOLOCOPY,  
tager sigte på et specifikt  karakteristikum  ved digitale  lydoptagelser,  
nemlig  muligheden  for at fremstille  "pyramider"  af kopier af en digital  
originalindspilning.  Dette SOLOCOPY  forslag er nærmere beskrevet  i 
bilaget .
Modstanden  mod kravet  om storre  beskyttelse
3.7.6.  Den modsatte  lejr, der anføres  af repræsentanter  for båndindustrien,  visse  
dele af udstyrsindustrien,  og som understøttes  af visse forbru ­
gerorganisationer  har hidtil  forkastet  de påstande,  som pladeindustrien  og 
andre rettighedshavere  har fremsat med hensyn til, hvor stor skade  
hjemmekopiering  medfører.
3.7.7.  For det første  har man benægtet  eksistensen  af den påståede  skade. Det 
hævdes f.eks. hvad angår videomateriale,  at de negative  virkninger  på 
andre former for udnyttelse  er ubetydelige,  eftersom  kopiering  mest sker  
med henblik  på tidsforskudt  afspilning  af tv-programmer,  og at disse nega ­
tive virkninger  - hvis de overhovedet  forekommer  - bør tages i betragtning  
i de forhandlinger,  på hvilke rettighedshaverne  fastlægger  de nærmere  
vilkår for, hvorledes  materialet  kan transmitteres.  Hvad angår  
lydoptagelser  har man argumenteret,  at det forholdsvis  lave pladesalg  fra 
1979-1 98Λ skal ses på baggrund  af et stigende  salg af originalindspillede  
bånd samt - på det seneste  - CD-plader.  Det anføres, at plademarkedet  nu 
udviser  tydelige  tegn på bedring. Det hævdes  ydermere,  at en stor del af 
kopierne  overspilles  fra kilder, som forbrugeren  allerede  har betalt  for, 
enten direkte, hvor der er tale om forbrugerens  egne plader  eller bånd,  
eller indirekte  som i forbindelse  med optagelse  af radiotransmissioner.  
Disse kredse gør derfor gældende,  at overspilning  af musik, som der 
allerede  er betalt for i én form, til et andet medium til personligt  
formål ikke skader  rettighedshavernes  interesser.

123
3.7.8.  Både for så vidt angår video- og lydoptagelser  argumenteres  det fra denne  
side endvidere,  at pladebranchens  software-  og hardware-side  gensidigt  
afhænger  af hinanden,  og at man ved en analyse  af forholdene  ikke kan 
nøjes med blot at påvise  de negative  økonomiske  virkninger  - hvis sådanne  
overhovedet  eksisterer  - af privat  kopiering  på software-siden.  De posi ­
tive virkninger  bør også medtages  i overvejelserne,  og det hævdes, at 
disse er betydelige.  Det fremføres,  at privat overspilning  til bånd  
stimulerer  forbrugerne  til at købe plader  og fabriksindspillede  bånd, da 
bærbare  optagere  siges at øge efterspørgslen  efter bærbar musik. Det 
anføres  også, at rettighedshaverne  modtager  supplerende  indtægter  fra 
videooptagerne,  idet disse skaber  et marked  for køb og udlejning  af origi ­
nalindspillede  kassetter.  Filmindustrien  drager fordel af disse afspil ­
ningsmuligheder,  der har skabt et stort marked for ældre film samt for 
film, der ellers  måtte betragtes  som kommercielle  fiaskoer.
3.7.9.  Med hensyn til afgiftsordningerne  fremføres  det synspunkt,  at sådanne  
ordninger  uundgåeligt  rammer for bredt og i flæng. Sådanne  ordninger  er 
ensbetydende  med at subsidiere  rettighedshaverne  på bekostning  af 
almenheden.  Ingen af disse ordninger  vil kunne fungere  uden at alle ved 
køb af optagere  eller uindspillede  bånd betaler  afgiften,  uanset  påtænkt  
og faktisk  brug. Undtagelser  for særlige  brugergrupper  siges at være  
upraktisérbare,  og disse vil under alle omstændigheder  ikke løse problemet  
for den almindelige  bruger, som meget vel kan have brug for at købe bånd  
til andre formål end kopiering  af beskyttet  materiale,  og som på denne  
måde vil blive urimeligt  straffet.  Problemet  med at skelne  mellem  hvilke  
produkter,  hvorpå  der kan kræves  afgift og hvilke ikke, vil blive endnu  
mere vanskeligt,  når der udvikles  nye typer for optagemedier,  f.eks.  
programmérbare  optiske  disketter  og ditale lydbånd, der kan anvendes  på 
mange andre måder end til reproduktion  af ophavsretligt  beskyttet  materi ­
ale, eller som kan anvendes  til at kopiere  materiale,  såsom edb-program-  
mer, hvor en afgift ikke vil kunne anses som en passende  kompensation  for 
uautoriseret  reproduktion.  Og endelig  indebærer  en afgiftsordning  en i

124
allerhøjeste  grad uretfærdig  distribuering  af midlerne, idet kompensa ­
tionen primært vil gå til populære  kunstnere  og andre velsituerede  
rettighedshavere,  med andre ord de kredse, der har mindst behov for 
tilskud.  Selvom  en række medlemsstater  har indført  love, hvorved  uindspil-  
lede bånd og/eller  udstyr pålægges  afgifter, er det interessant  at 
bemærke, at Det Forenede  Kongerige,  der for nyligt har drøftet  spørgs ­
målet, i udtalt  grad vender  sig imod afgifter  i den såkaldte  Copyright  
Designs  and Patents  Bill, der for øjeblikket  behandles  i Parlamentet  (se 
pkt. 3.3.19).
.7.10. Anordninger  til at hindre  uautoriseret  kopiering  blev oprindelig  ligeledes  
forkastet  af de fleste  af de kredse, der går imod afgiftsordninger,  fordi  
sådanne  ordninger  efter disses  opfattelse  havde negative  følger, der ikke  
opvejedes  af fordelene  for rettighedshaverne.  Det hævdedes,  at der var 
risiko for, at sådanne anordninger  kunne blive en hæmsko for den 
teknolgiske  udvikling  samt for de potentielle  markeder  for det udstyr  og 
det kunstneriske  materiale,  der er knyttet  hertil.  Man udtrykte  tvivl med 
hensyn til systemets  effektivitet  og gjorde opmærksom  på dets mulige  
negative  virkninger  på lydkvaliteten.  Risikoen  for at der låses for 
adgangen  til audiovisuelt  materiale  på en uønsket  måde, blev også under ­
streget. På trods af disse problemer  er der nu noget der helt klart tyder  
på, at hardware-  og musikindspilningsbrancherne  kan finde en teknisk  
kompromisløsning,  der er acceptabel  for de implicerede  parter.  Vælger  man 
de løsninger,  der for øjeblikket  drøftes,  vil man muligvis  kunne undgå de 
ovennævnte  ulemper  til forskel  fra de tidligere  forslag  om indførelse  af 
systemer  som f.eks. copycode  (se bilaget).

125
En "betal ved kilden"-låsning  på problemet  med hietrenekopiering
3.7.11.  visse kredse  har foreslået,  at rettighedshaverne  - mod at give tilladelse  
til visse begrænsede  former  for hjemmekopiering  - kunne få vederlag  via en 
afgift, der opkræves  ved det forste salg - ikke af det medium, hvorpå  
kopien  er lavet, men af det materiale,  der kopieres.  Denne løsning  er 
allerede  blevet indført i forskellige  former inden for betalings-tv,  
databaseoperationer  og markedsføring  af edb-programmel,  hvor der opkræves  
betaling  for varer og tjenesteydelser  i forhold  til den brug, forbrugeren  
kan forventes  at gøre af dem. Med tiden vil også telekommunikationsnet  i 
vidt omfang  blive benyttet  med henblik  på transmission  af underholdnings ­
produkter,  såsom lyd- og videooptagelser.  Når en sådan integration  
indtræder,  kan en "betal ved kilden"-løsning  vise sig at være økonomisk  
fordelagtig  for rettighedshaverne.  Dette ville i realiteten  være  
ensbetydende  med en direkte forhøjelse  af den royalty som rettig ­
hedsindehaveren  allerede  modtager  for deres værker. Der er blevet rejst  
indvendinger  over for denne idé af pladebranchen,  der frygter,  at afgiften  
blot vil blive opfattet  som en prisforhøjelse  for den første køber,  
hvilket  ville kunne få en negativ  virkning  på markedet  og i høj grad  
forværre  hjemmekopieringsproblemet .
3.8.  De vigtigste  spørgsmål  for Fællesskabet
3.8.1.  De vigtigste  spørgsmål  for Fællesskabet  i forbindelse  med hjemmekopiering  
af audivisuelt  materiale  synes på nuværende  tidspunkt  at være følgende.
3.8.2.  For det første: I hvor høj grad kan det konkluderes,  at hjemmekopiering  
skader  den legitime  udnyttelse  af visse audiovisuelle  værker, og hvilke  
værker  er der i givet fald tale om? Hvorledes  vil den seneste  teknisk  
udvikling  influere  på forholdene?
3.8.3.  Dersom  der kan konstateres  negative  virkninger,  bliver  det næste spørgsmål  
så, om der på fællesskabsniveau  bør tages lovgivningsinitiativer,  og i 
givet fald hvilke?  Hvilken  rolle kan eller bør EF-bestemmelser  spille med 
hensyn  til afgifter  på optagemedier,  obligatoriske  tekniske  beskyttelses ­
anordninger  eller en "betal  ved kilden"-løsning?

126
3.0.4. For det tredje, hvis en af disse løsninger  vælges, hvorledes  kan de da 
anvendes  i overensstemmelse  med Berner-konventionens  ånd (artikel  9, stk.  
2) og således  at alle berørte  parters  interesser  tilgodeses?
3.9.  Kommissionens nuværende  holdning
3.‘5.1. Det materiale,  der står til rådighed  på nuværende  tidspunkt,  tyder med 
hensyn  til lydoptagelser  på, at hjemmekopiering  sandsynligvis  faktisk  har 
en vis negativ, men ikke kvantificerbar  virkning  på den legitime  udnyt ­
telse af indspillede  værker.  Ingen af de omtalte  undersøgelser  har præcist  
i tal kunnet  angive, i hvilket  omfang  hjemmekopiering  har erstattet  salg  
af fabriksindspillet  materiale,  da det naturligvis  er vanskeligt  at sige  
noget om forbrugernes  adfærd i 12 medlemsstater.  Skøn over, hvor meget der 
er mistet i salg varierer  betydeligt  og er i mange tilfælde  overdrevent.  
Det eneste  præcise  udgangspunkt  for at sige noget om, i hvilket  omfang  der 
er tale om substitution,  er salget af uindspillede  bånd i Fællesskabet,  
der anslås  til 35ø mio stk. pr. år. Men det er imidlertid  ikke alle hjem-  
mekopier,  der træder  i stedet  for det legitime  salg, specielt  ikke, hvor  
kopierne  fremstilles  af personer, som allerede  har købt den pågældende  
plade selv, eller hvor der optages  radiotransmitterede  værker,  der ikke er 
til salg. T henhold  til musikindustriens  egne beregninger,  vil forholdet  
være det, at dersom  hjemmekopiering  forhindres,  vil omkring  25% af dem,  
der nu overspiller  musik fra et medium  til et andet uden tvivl købe det 
samme materiale  i fabriksindspillet  form. Denne beregning  antyder,  at den 
øverste grænse for substitutionseffekten  eller ophavsmændenes  "tab",  
dersom  hjemmekopiering  fra alle kilder  forhindres  totalt, ville være på 
omkring  1,5 miia ECU pr. år. Da en stor del af dem, der kopierer  i hjemmet,  
gør dette fra kilder  de allerede  har købt, kan man med rimelighed  gå ud 
fra, at salget af fabriksindspillet  musik ikke nødvendigvis  ville stige  
drastisk,  selvom hjemmekopiering  af indspillede  værker forhindres  fuld ­
stændigt.  På den anden side, hvis tekniske  foranstaltninger  kan indføres  
med henblik  på at forhindre  kopiering  af visse værker,  og herunder  navnlig  
produktion  af anden og tredje  generation  af kopier, så ville salget af 
fabriksindspillet  materiale  givetvis  stige med heraf følgende  større  
indtægter  til rettighedshaverne.  Dette gør sig navnlig  gældende  for 
digitale  optagelser,  som giver forbrugeren  mulighed  for at fremstille  en 
kopi som rent faktisk  er identisk  med studie/master  båndet, således  at 
hjemmekopiering  i fremtiden  kan træde i stedet for køb af de originale  
værker  i langt storre  omfang  end det er tilfældet  i dag, hvor der benyttes

127
analog  teknik. Da lagringstætheden  og værdien  af det materiale,  der kan 
optages  digitalt  på disketter  og bånd til stadighed  forøges, og eftersom  
lyd, billed og data kan overspilles  billigt, hurtigt  og perfekt  fra et 
medium  til et andet, er Kommissionen  af den opfattelse,  at det er nødven ­
digt hurtigt  at træffe foranstaltninger  for at beskytte  rettighedshaverne  
mod uautoriseret  reproduktion  af deres værker ved hjælp af digitale  
indretninger.  Da analoge  produkter,  særligt  vinylgrammofonplader,  er ved 
at være forældede,  anser Kommissionen  ikke problemet  med hjemmekopiering  
af sådanne  analoge  produkter  for ligeså  presserende.
3.*’ 2. Hvad angår videooptagelser,  er det foreliggende  bevismateriale  imidlertid  
ikke entydigt. De fleste optagelser  er indspilninger  af fjernsyns ­
programmer  med henblik  på tidsforskudt  afspilning,  dvs. at seerne får 
mulighed  for at omlægge  deres tv-sening  efter egne behov. Alt tyder på, at 
de fleste  programmer,  der optages  privat fra fjernsynet,  ikke kan købes  
som videokassette,  og at sådanne  optagelser  derfor ikke træder  i stedet  
for køb af videomateriale.  Selv hvor der optages  en spillefilm  fra fjern ­
synet, er der ikke større  sandsynlighed  for, at den skadelige  virkning  på 
andre former for udnyttelse  af arbejdet  er væsentligt  større end den 
virkning,  tv-transmission  har under alle omstændigheder.  Hjemmekopiering  
af fabriksindspillet  videomateriale  er stadig et forholdsvis  begrænset  
fænomen, og den negative  virkning  på den kommercielle  udnyttelse  af 
sådanne  værker  tilsvarende  lille.
3 *>.3. Den nyeste tekniske  udvikling  kan imidlertid  gøre problemet  med hjerrane-  
kopiering  langt mere seriøst, både for så vidt angår lyd- og videomate ­
riale. Specielt  digitalteknikken  vil sandsynligvis  stimulere  til at 
kopiere  i hjemmet, eftersom  det med denne teknik er nemt at fremstille  
perfekte  kopier, i første  omgang  kun af lydoptagelser,  men i en ikke alt 
for fjern fremtid  også af videooptagelser.  Eftersom  det med tiden kan 
forventes,  at alle informationsstyrings-,  kommunikations-  og underhold ­
ningssystemer  vil blive baseret  på digitalteknik  og sammenkoblet  indbyrdes  
må den løsning,  der vælges,  også være hensigtsmæssig  for en sådan
udvikling  på video-  og datastyringsområdet,  også selv om dette betyder,  at 
man herved eventuelt  ikke bliver i stand til at finde en fuldstændig  
adækvat losning på problemet  vedrørende  kopiering  af den nuværende  
generation  af analogt  materiale.

3.10.  Hulige lovgivningstiltag
Principper
3.10.1.  Kommissionen  har ved undersegeisen  af, om der er behov for lovgivnings ­
foranstaltninger  på EF-niveau,  og af, hvad disses indhold  i givet fald  
skulle  være, baseret  sig på felgende  principper.
3.10.2.  For det ferste ber man i ophavsretslovgivningen  forsege  at sikre, at 
rettighedskravene  til audiovisuelle  værker, kan tillade  eller forhindre  - 
eller i det mindste  kræve vederlag  for - enhver reproduktion  af disse  
beskyttede  værker, når denne vil skade deres normale  salg i væsentlig  
grad. Det bør med andre ord i princippet  være udelukket  at kopiere  et 
beskyttet  værk i stedet for at købe dette. Den kreative  og finansielle  
investering,  der medgår  til skabelsen  af et værk, har krav på beskyttelse  
mod kopiering,  navnlig  dersom  den pågældende  kopiering  giver forbrugeren  
mulighed  for at fremstille  et ubegrænset  antal perfekte  kopier af den 
originale  indspilning  og dermed  reducere  markedet  for det legitime  salg af 
produktet.  Hvis det fabriksindspillede  værk er blevet købt, eller man 
direkte  eller indirekte  har betalt for at modtage  radio- og fjernsyns ­
transmission,  vil rettighedshaverne  i begge tilfælde  have oppebåret  
royalties,  og i så fald bør det være muligt at reproducere  værket  eller  
udsendelsen  til privatbrug.  Kommissionen  er af den opfattelse  at sådan  
reproduktion  til privat brug ikke i utilbørligt  omfang  skader  den normale  
udnyttelse  af værket.
3.10.3.  Bamtidig  hermed bør en ophavsretlig  beskyttelse  af audiovisuelle  værker  
ikke v'ære til skade for den måde, hvorpå  et konkurrencebaseret  marked  for 
sådanne  værker  fungerer,  og ej heller  på udviklingen  af nye audiovisuelle  
teknologier.  Tværtimod  bør ophavsretten  udgøre en vigtig del af de 
juridiske  rammer  for fremme  af kreativitet,  innovation  og konkurrence.
3.10.4.  Ydermere  bør man ikke vælge én bestemt  løsning, blot fordi man ikke har 
noget bedre, dersom  dette indebærer,  at én form for uretfærdighed  træder  i 
stedet  for en anden. I juridisk  sammenhæng  kan det ikke altid hævdes, at 
noget er bedre end ingenting.  Den bedste løsning  kan undertiden  bestå i 
tilbageho 1d enhed .

Løsninger
Obligatoriske  tekniske  løsninger
3.10.5.  Under anvendelse  af disse principper  konkluderer  Kommissionen,  at det med 
hensyn  til DAT-bånd  ville være ønskeligt  med en række EF-foranstaltninger,  
der skal sikre en vis teknisk  beskyttelse,  forudsat  at noget sådant er 
teknisk  muligt,  og at der sker en rimelig  afvejning  af alle de involverede  
interesser.
3.10.6.  En teknisk  løsning  af den art, der er beskrevet  i bilaget,  ville indebære  
følgende  fordele: Den ville give rettighedshaverne  mulighed  for at 
fastsætte  en grænse for, hvor mange kopier der fremstilles  af deres  
værker,  og dermed  for første  gang mulighed  for effektivt  at kontrollere  de 
kilder, der kan kopieres.  Noget sådant  ville give producenterne  af udstyr  
og hånd adgang  til et marked  for deres produkter  af cirka samme størrelse  
som på nuværende  tidspunkt  og vil samtidig  fuldt ud fremme  udviklingen  af 
ny teknologi. Denne løsning ville give forbrugeren  frihed til at 
fremstille  kopier af værker til personligt  brug inden for ret vidde  
grænser. Reelt vil forbrugeren,  når først digitaliseringen  er gennemført  
inden for lydområdet,  være i stand til at lave en enkelt kopi til eget  
brug fra de samme kilder  som nu, nemlig  radio, fabriksindspillet  materiale  
og mikrofon.  Denne kopiering  vil være begrænset,  således  at kopier, der 
fremstilles  på en DAT-optager,  ikke kan bruges som original  til 
efterfølgende  fremstilling  af yderligere  kopier. Samtidig  hermed vil 
særlige  brugere, f.eks. specialister  og handicappede,  være frit stillet  
til et anvende  DAT-teknologien  til at opfylde  specielle  behov.
3.’0.7. Ingen løsninger  er uden ulemper, og det står klart, at en teknisk  løsning  
ud over risikoen  for, at en sådan anordning  medfører  omgåelsesforsøg  eller  
fejlfunktioner  i de pågældende  systemer,  vil volde særlige  vanskeligheder  
med hensyn  til en differentiering  mellem  produkter  til professionel  brug  
og hjemmebrug.  En sådan sondring  må gennemføres,  dersom  DAT-teknologien  
skal kunne udvikle  sig maksimalt,  og de mindre  optagestudier  og indivi ­
duelle professionelle  brugere  skal have adgang til de fordele, som den 
digitale  lydoptagelsesteknik  giver.

3.10.8.  Samtidig  hermed mâ der inden for en overskuelig  tid opretholdes  en
skelnen  mellem  maskiner  til optagelse  af lyd og maskiner  til datalagring.  
De løsninger,  der måtte kunne finde anvendelse  i forbindelse  med
førstnævnte,  kan ikke bruges  i forbindelse  med sidstnævnte.  Man foreslår  
ikke, at der indføres  tekniske  begrænsninger  for DAT-maskiner  til 
datalagring,  forudsat  at de forbliver  uanvendelige  til lydoptagelse.
3.10.9.  Det foreslås  derfor, at de beskrevne  tekniske  foranstaltninger  bør finde  
anvendelse  på alle DAT-baserede  lydoptagemaskiner  uanset  type. Dersom  en 
producent  ønsker  at markedsføre  maskiner  til professionelle,  dvs. med 
andre specifikationer  end dem, der er fastsat  i forslagene  om teknisk  
beskyttelse,  må de ansøge  om en licens  til at markedsføre  denne form for 
udstyr  på samme måde som producenter  af DAT contact  printers  (52), eller  
dette udstyr må udformes  på en sådan måde, at det ikke er muligt at 
sammenkoble  professionelt  udstyr  og private  lydoptagere.
3.10.10.  På denne måde vil ægte brugere  af professionelt  udstyr, herunder  optage ­
studier, radio-  og tv-selskaber,  undervisningsinstitutioner  og lignende  
ikke blive berøvet  muligheden  for at anvende  udstyr, der er udformet  
specielt  med henblik  på deres specifikke  behov. Sådanne  maskiner  vil ikke  
blive tilladt  markedsført  på det almindelige  forbrugermarked,  og produ ­
center og importører  må bære en vis del af ansvaret  i forbindelse  med 
sikringen  af, at de to markeder  holdes  separate.  Alle andre former  for 
differentiering  på basis af pris eller tekniske  specifikationer  vil helt  
givet i det lange løb blive forsøgt  omgået. Man kan kun ved at bevare  en 
vis grad af kontrol  over distributionen  af professionelt  udstyr  sikre, at 
forbrugerens  frihed  til at kopiere  i det foreslåede  omfang  bevares.
3.10.11.  Det grundlæggende  princip  om, at det i juridiske  rammebest enaneIser  skal  
fastlægges,  at der i digitalbåndoptagelsesudstyr,  der produceres  eller  
markedsføres  i Fællesskabet,  eller som importeres  fra tredjelande,  skal  
indbygges  særlige  tekniske  anordninger,  der begrænser  udstyrets  mulig ­
heder for at blive brugt til uautoriseret  hjemmekopiering,  fortjener  
alvorlig  overvejelse.  En sådan fremgangsmåde  kunne konkret  bestå i, at 
medlemsstaterne  i en retsakt forpligtes  til at forbyde produktion,  
afsætning  eller import  af sådanne  maskiner,  medmindre  de opfylder  visse  
specificerede  tekniske  krav. Det vil også blive nødvendigt  at indføre  
ledsageforanstaltninger  med forbud  mod anordninger,  der har til formål  at 
hindre  sådanne  tekniske  beskyttelsessystemers  funktion.

3.10.12.  Det bør bemærkes, at Kommissionen  har konkluderet,  at indbygning  af 
tekniske  beskyttelsessystemer  i eksisterende  analoge  maskiner  - uanset  
hvor attraktiv  i teorien  - i praksis  ville vise sig urealisabel  på grund  
af de store omkostninger  ved at lave om på produkternes  udformning  og på 
grund af den store mængde  af udstyr,  der allerede  findes  på markedet.
3.10.13.  Med hensyn til de forskellige  mulige beskyttelsesanordninger,  der på 
nuværende  tidspunkt  udvikles  i forbindelse  med DAT-udstyr,  tyder det 
foreliggende  materiale  på, at en række anordninger  af denne type er 
teknisk  mulige, og at disse ville give rettighedshaverne  en vis grad af 
beskyttelse  mod uautoriseret  reproduktion  af deres værker. Det vil 
imidlertid  på dette tidspunkt  være for tidligt  at forsøge  at give en 
definitiv  vurdering  af de enkelte  systemers  teknisk  fortrin. Det skal  
blot fremføres,  at et ideelt system teoretisk  set må byde på følgende  
fordele. For det første skal det fremme  den teknologiske  udvikling  og 
være i overensstemmelse  med den generelle  tendens i retning  af 1øø%  
digitaliserede  systemer  på det audiovisuelle  område. For det andet skal  
et sådant system  være foreneligt  med den fremtidige  udvikling  inden for 
telekommunikation  og informationsstyringssystemerne.  For det tredje  skal  
et sådant  system  give mulighed  for sideløbende  udvikling  af såvel pladers  
som bånds fulde potentiel  for høj kvalitet, fleksibilitet  og digital  
lydreproduktion.  For det fjerde vil et sådant system give rettigheds ­
haverne  en vis grad af kontrol  med uautoriseret  reproduktion  af deres  
værker. For det femte vil det give forbrugeren  mulighed  for at få adgang  
til og gøre loyal brug af lydoptagelser  og radio-  og tv-udsendelser,  som 
han har betalt  for.
3.10.14.  Det er imidlertid  klart, at tekniske  løsninger  ikke på nogen måde kan 
garantere  mod overlagte  forsøg  på omgåelse.  Det må imidlertid  fremføres,  
at et teknisk  beskyttelsessystem  - under forudsætning  af, at der kan 
opnås en rimelig  grad af sikkerhed  uden forringelse  af kvaliteten  af det 
produkt, der tilbydes  forbrugeren  og en mindskelse  af det indtægtstab,  
der skyldes  hjemmekopiering  - er en løsning, der i det mindste  fortjener  
overvejelse.
3.10.15.  Det håbes, at de berørte  kredse  selv vil arbejde  konstruktivt  på at finde  
en løsning, der hurtigt  kan gennemføres  og som effektivt  kan håndhæves.  
Der er allerede  foretaget  en indledende  evaluering  af enkelte  systemer.  
Hvis princippet  for et teknisk  beskyttelsessystem  accepteres,  agter man 
at gå videre  med at konsultere  de berørte  brancher  i detaljer.

132
3.1«.16. Kommissionen  skal felgelig  udbede sig kommentarer  til, hvorvidt  det er 
onskeligt  at indføre  en teknisk  løsning, der vil betyde,  at DAT-optagere  
kan udføre visse begrænsede  kopieringsfunktioner,  men som samtidig  vil 
lægge visse grænser  for kopieringens  omfang  og art. Der kan eventuelt  
ogs5 være behov for særlige  bestemmelser  for visse specielle  kategorier  
af brugere  af digitalt  lydudstyr.
Afgifter
3.10.17.  Som det allerede  er nævnt ovenfor  vil - til trods for eventuelle  
begrænsninger  af DAT-optageteknikken  af den art, der er foreslået  ovenfor  
- kopiering  fra analoge  kilder på analoge  optagere  fortsat  være mulig.  
Selv om den uundgåelige  kvalitetsforringelse  i praksis  vil sætte en 
grænse for, hvor mange gange kopier, der kan fremstilles  ved hjælp af 
analog teknik, vil blive reproducerede,  vil det dog ikke desto mindre  
være muligt  at fremstille  kopier  af god kvalitet  på en analog  optager  fra 
en analog kilde af høj kvalitet.  Digitalt  lydoptagelsesudstyr  vil med 
tiden erstatte  de fleste analoge  systemer.  På nuværende  tidspunkt  skal  
spørgsmålet  om, hvorvidt  indehavere  af rettigheder  til analoge  audio ­
visuelle  optagelser  skal have kompensation  for reproduktion  af deres  
værker til privat brug, og i givet fald om dette bør ske i form af en 
afgift løses.
3.10.18.  Hvad angår lydindspilninger  har Kommissionen  nøje afvejet eventuelle  
fordele  og ulemper  ved afgiftsordninger  som sådanne  og fordele  og ulemper  
ved en generalisering  og harmonisering  af afgiftsordninger  på EF-plan,
3.10.19.  Hvad angår fordele  og ulemper  ved afgiftsordninger,  er det hverken  
nødvendigt  eller hensigtsmæssigt,  at Kommissionen  udtaler  sig til fordel  
for eller imod sådanne  ordninger,  eftersom de allerede  er blevet indført  
i en række medlemsstater.  Kommissionen  er af den opfattelse,  at i de 
lande, hvor sådanne  ordninger  er blevet  indført, er det op til rettig ­
hedshaverne  at sikre, at opkrævningen  og fordelingen  af indtægterne  sker  
på tilfredsstillende  måde.

133
3.10.20.  Kommissionen  agter ikke at foreslå, at de eksisterende  afgiftsordninger,  
der omfatter  analoge  produkter,  afskaffes,  når rettighedshaverne  finder,  
at ordningerne  fungerer  på en for dem tilfredsstillende  måde for sådanne  
analoge produkter.  Medlemsstaterne  har kompetence  til selv at tage  
stilling.  Afgiftsordningerne  skaffer  rettighedshaverne  indtægter,  og i de 
lande, hvor sådanne  ordninger  er blevet  indfort,  synes rettighedshaverne  
at anse dem for en acceptabel  løsning,
3.10.21.  Men Kommissionen  er af den opfattelse,  at det ville være uklogt  at anse  
afgiftsordninger  som den mest hensigtsmæssige  losning,  når der er tale om 
kopiering  af værker  ved hjælp af digitalt  udstyr. De indtægter,  der kan 
opnås på denne måde, vil aldrig sikre rettighedshaverne  en rimelig  
kompensation  for det tab, de påføres  ved ubegrænset  digitalkopiering.  På 
samme måde gælder  det, at den øgede indbyrdes  kompatibilitet  mellem  medi ­
er og tendensen  henimod  integreret  digitalnet  og integrerede  produkter,  
der kombinerer  data, billede  og lyd, vil medføre  at en afgift  ikke er et 
adækvat instrument  med henblik på i fremtiden  at regulere  hjemme-  
kopiering.
3.■'0.22.  Kommissionen  mener heller  ikke, at man på dette sene stadium  bør træffe  
foranstaltninger  med henblik  på at harmonisere  de eksisterende  afgifts ­
ordninger,  der gælder  for analoge  produkter.  Grunden  hertil  er følgende:
For det første er de analoge  produkter  ved at være forældede.  Digital ­
radiomodtagere  forventes  at komme på markedet  inden for to år, og 
digitale  lydindspilninger  kan nu købes som compact  disc og DAT-bånd.  
Digitalvideo  vil følge efter om få år. Al underholdningsindustri,  tele ­
kommunikation  og informationsstyringsteknologi  er et område, der meget  
hurtigt  vil være fuldstændig  digitaliseret.  Et initiativ  fra Kommissio ­
nens side på nuværende  tidspunkt,  vil være tids- og ressourcerkrævende,  
og kan risikere  at blive overhalet  og gjort forældet  af hurtige  frem ­
skridt inden for 1ø år.
For det andet er Kommissionen  ikke overbevist  om, at afgifter  fuldt ud er 
i rettighedshavernes  interesser,  navnlig  ikke når der er tale om skabende  
kunstnere,  fordi de sanktionerer  ubegrænset  hjemmekopiering  uden hensyn  
til værdien  af det kopierede  værk.

134
Fer <iet tredje synes den eventuelle  fordrejning  af samhandelen  mellem  
medlemsstaterne,  som kunne tankes at forekomme  på grund af forskellen  
mellem afgiftspålagte  og ikke-afgiftspålagte  produkter  og på grund af 
forskellige  afgiftssatser,  ikke at være tilstrækkelig  tungtvejende  til at 
berettige et EF-initiativ  på nuværende stadium. Eksisterende  
afgiftsordninger  medfører  ikke og behøver heller ikke at medføre  
systematisk  kontrol ved grænseovergangene,  således  som det i dag er 
tilfældet  med hensyn til fiskale  foranstaltninger.  Hertil kommer, at 
afgiftsordningerne  fungerer  på basis af direkte indberetningsordninger  
mellem  de relativt  få producenter  og importører  på den ene side og de 
vidpegede  selskaber,  der opkræver  afgifterne,  på den anden side. I den 
forbindelse  skal det også nævnes, at opkrævning  af afgifter  af den her 
omhandlede  art ikke kan sidestilles  med opkrævning  af moms. Opkrævningen  
af afgifterne  vil finde sted på stort set samme måde, selv efter det 
indre markeds  gennemførelse  i 1992. På samme måde skal det nævnes, at 
selve produkternes  betydning  for økonomien  som helhed og de beskedne  
prisforskelle,  der kan tilskrives  en manglende  afgiftsharmonisering,  ikke  
nødvendiggør  foraristaltninger  fra Kommissionens  side, og er derfor  ikke  
så presserende  som forslag  inden for andre mere vigtige  områder.
3.10.??..  Hvad angår videooptagelser,  der på nuværende  tidspunkt  er fuldstændig  
baseret  på analog teknik, og som sandsynligvis  vil vedblive  hermed i 
endnu et vist stykke  tid, peger det foreliggende  materiale  som nævnt ikke  
en bestemt retning. På baggrund  heraf synes et EF-initiativ  til 
generalisering  af de afgiftsordninger,  der allerede  er vedtaget  i nogle  
medlemsstater,  ikke at være rimeligt  begrundet.  En bivirkning  af de 
foranstaltninger,  som eventuelt  træffes med henblik på en teknisk  
beskyttelse  af digitaloptagelser,  kan selvfølgelig  være, at denne metode  
i praksis  giver beskyttelse  af nye former  for audiovisuelle  værker, der 
måtte blive markedsført  i fremtiden.  Analogt  optaget  billedmateriale  vil 
kun være af begrænset  interesse,  dersom den ledsagende  lyd eller de 
ledsagende  data, ikke samtidig  kan reproduceres.  Endvidere  giver de 
eksisterende  beskyttelsessystemer  (se pkt. 3.5.2. i bilaget  til dette  
kapitel) allerede  rettighedshaverne  en vis grad af sikkerhed  mod 
uautoriseret  reproduktion  af fabriksindspillede  videokassetter.  Kommis ­
sionen vil holde øje med medlemsstaternes  lovgivning  og den tekniske  
udvikling  for at sikre, at der træffes  passende  foranstaltninger,  dersom  
det skulle  blive nødvendigt.

135
En "betalt  ved kilden^-lesnin«
3.10.24.  Denne løsning  indebærer  vise fordele, nemlig  derved  at der sker en til­
pasning  af det nuværende  royaltysystem,  således  at rettighedshaverne  får 
direkte  vederlag  i forhold  til salget eller æterbårne  afspilninger  af 
deres værker. Opkrævning  og fordeling  af den supplerende  royalty  kunne  
foretages  af eksisterende  forvaltningsselskaber,  og en relativ  beskeden  
prisstigning  ville give rettighedshaverne  betydelige  ekstraindtægter  - En 
"betalt  ved kilden"-løsning  kan i fremtiden  anvendes  mest effektivt,  når 
et net af digitalt  transmitterede  lyd-, billed-  og datasystemer  bliver  
almindelig  udbredt,  og hvis der allerede  på det nuværende  tidlige  stadium  
vedtages  en teknisk  løsning. På den anden side kan indvendingen  om, at 
det ville virke uretfærdigt  med en ordning, hvor alle der køber en 
indspilning  pålægges  at betale et ekstrabeløb,  hvadenten  de agter at 
kopiere  eller ej , ikke ignoreres,  ligesom  heller  ikke argumentet  om, at 
brugernes  betaling  som vederlag  for retten  til at kopiere  kan stimulere  
til yderligere  hjemmekopiering.  Kommissionen  imødeser  gerne interesserede  
parters  opfattelse  vedrørende  dette spørgsmål.
3.11.  Den generel le sammenhæng
3.11.1.  Problemerne  omkring  hjemmekopiering,  herunder  følgerne  af den nyeste  
tekniske  udvikling,  bør ikke anskues  isoleret.  Den politik,  der på andre  
områder  foreslås  i dette dokument,  kan i forskellig  udstrækning  være  
relevant  og bør ikke tabes af syne. Kommissionen  har søgt at forene  en 
række divergerende  interesser  i sine forslag til en reform af 
ophavsretten.  På den ene side har Kommissionen  gennem  en begrænsning  af 
den private  kopieringsaktivitet,  specielt  for så vidt angår DAT, søgt at 
beskytte  skabende  kunstneres  legitime  interesser,  samtidig  med at man har 
erkendt  den økonomiske  og kulturelle  betydning  af forbrugernes  interesse  
i audiovisuelle  produkter.  Kommissionen  har gennem  foranstaltninger,  hvis  
formål  er at få styr på den ukontrollerede  udvikling  inden for udlejning  
af audiovisuelle  optagelser,  forsøgt at etablere  en større grad af 
beskyttelse  for den investering,  der kræves  ved produktion  og markeds ­
føring af sådanne  optagelser.  Behovet  for at stimulere  og investere  i 
udvikling  af ny produktionsindustri  og at fostre  vækst i de nye teknolo ­
gier er ikke blevet ignoreret.  De foranstaltninger,  der foreslås  til

136
bekæmpelse  af piratvirksomhed  i kapitel  2 og til beskyttelse  af edb-  
programmer  i kapitel  5, vil bidrage  til at sikre, at de software-produk ­
ter, der fremstilles  af den audiovisuelle  branche  og edb-industrien,  vil 
kunne nyde maksimale  fordele på Fællesskabets  indre marked. De 
foranstaltninger,  der træffes  for at tilvejebringe  en bedre beskyttelse  
af sådanne  værker også på markeder  uden for Fællesskabet,  således  som 
behandlet  i kapitel  7, vil også tjene til at beskytte  de pågældende  
industriers  legitime  interesser.  De forslag, der er udarbejdet  af 
Kommissionen,  afspejler  således  behovet  for at finde en balance  mellem  en 
lang række forskellige  interesser  i de foreslåede  politikker  betragtet  
under ét.
3.12.
3.12.1.  Kommissionen  erkender,  at hjemmekopiering  kan påfere rettighedshaverne  
tab i det omfang, hjemmekopiering  måtte erstatte  salget af fabriksind ­
spillet materiale.  Kommissionen  foreslår  derfor en række indbyrdes  
sammenhængende  foranstaltninger,  der kombineret  - jf. foranstående  stykke  
- snarere  tager sigte på at begrænse  hjemmekopiering  (og dermed  indirekte  
fremme salget af fabriksindspillet  materiale)  end at billige  hjemme ­
kopiering  ved harmoniserede  foranstaltninger  på EF-plan. En begrænsning  
af muligheden  for at kopiere  rettighedshavernes  værker  ved hjælp af tek­
niske anordninger,  og indførelsen  af en ret til at kontrollere  udlejning  
af audiovisuelle  værker, samt indførelsen  af en række foranstaltninger  
til bekæiripelse  af piratvirksomhed  og medlemsstaternes  ret til at bibe ­
holde eller indføre  afgiftsordninger,  skulle  således  kombineret  bidrage  
til at forøge  rettighedshavernes  indtægter.
3.1?.?. K'mmissionen  er klar over, at hjemmekopiering  af digitale  lydindspil ­
ninger  ved hjælp af digitalt  udstyr  kan skade rettighedshavernes  interes ­
ser, hvis noget sådant får lov til at fortsætte  og udvikle sig 
ukontrolleret.  Kommissionen  foreslår,  at man afværger  denne risiko  ved at 
indføre  tekniske  foranstaltninger  for at begrænse  digitalt  lydudstyrs  
kopieringsmuligheder .
3.1?.3. Kommissionen  foreslår,  at afgiftsløsningen  bibeholdes  i de medlemsstater,  
der føler, at dette er den bedste  måde, hvorpå  man kan sikre rettigheds ­
haverne  vederlag.

137
3.12.4. Kommissionen  mener ikke, at det på nuværende  tidspunkt  er nedvendigt  på 
fællesskabsplan  at foreskrive  indforelsen  af tekniske  anordninger  til 
beskyttelse  af videooptagelser,  men agter dog at felge situationen  neje.
3.13. Konklusion
3.13.1.  Kommissionen  skal derfor  udbede  sig kommentarer  fra de bererte  parter,  om 
der for digitale  lydoptagelsers  vedkommende  skal træffes  felgende  foran ­
staltninger:
a) Ber det kræves  af DAT-optagere,  at de overholder  specifikke  tekniske  
standarder,  der hindrer,  at de kan bruges  til ubegrænset  reproduktion  
af lydoptagelser?
b) Ber produktion,  indfersel  eller salg af maskiner,  der ikke er i 
overensstemmelse  med ovennævnte  specifikationer,  forbydes?
c) Skal de foranstaltninger,  der er omhandlet  i ovenstående  pkt. a) og b) 
gælde for alt DAT-udstyr  til lydoptagelser?
d) Skal produktion,  indførsel  eller salg af anordninger,  hvis formål  er 
at omgå de i pkt. a) og b) omhandlede  foranstaltninger  eller at hindre  
disse funktion,  forbydes?
e) Bør besiddelse  af udstyr, der er beregnet  til brug for professionelle  
eller specialister,  og som ikke opfylder  de specifikationer  for brug i 
hjemmet, der er beskrevet  under ovenstående  pkt. a), kun være mulig  
ifølge  en licens, der skal udstedes  af en offentlig  myndighed  og af, 
at der føres et eller flere registre  over det udstyr, der er 
undergivet  licensordningen?
3.13.2.  Kommissionen  imødeser  gerne interesserede  parters  opfattelse  med hensyn  
til, hvorvidt  det kan godtages,  at afgifter  bibeholdes  i de medlems ­
stater,  hvor de er indført,  og kan indføres  i de medlemsstater,  der måtte  
ønske det, og hvor sådanne  afgifter  endnu ikke findes,  samt hvorvidt  det 
godtages  at en F.F-foranstaltning  ikke er nødvendig  med henblik  på sådanne  
afgifters  indførelse  eller harmonisering.

138
3.14. Frist for fremsættelse  af kommentarer
3.14.1.  Kommentarer  eller i hvert fald principerklæringer  til kaptiel  3 skal  
forelægges  Kommissionen  senest den 31. juli 1988 i betragtning  af DAT-  
sporgsmålets  hastende  karakter.  På grundlag  af de modtagne  kommentarer  
vil Kommissionen  tage stilling  til, hvorvidt  yderligere  rådgivning  - 
eventuel  via høring  - er nødvendig.

139
BILAG
3.15. Teknisk  beskyttelse
3.15.1.  Et system, der har varet genstand  for stor omtale og flere demonstr ­
ationer,  er det Copycode-system,  der er udviklet  af Columbia  Broadcasting  
System  Records  Technology  Centre i USA. Systemet  fungerer  på følgende  
måde. I lydoptagelserne  indkodes  der en notch, dvs. at der fjernes  at 
meget smalt frekvensbånd  af lydenergi  fra det øvre mellemleje  af det 
hørlige  lydspektrum,  ved en frekvens  på omkring  384ø Hz. Denne beskæring  
kan defekteres  af en scanner-anordning  i form af et integreret  kredsløb,  
der er indbygget  i optageudstyret  på en sådan måde, at det i praksis  vil 
være umuligt eller i hvert fald yderst vanskeligt  at fjerne denne  
beskæring,  springe  over den eller på anden måde få den til at svigte.  
Detektoren  i optageren  aftaster  det indkommende  signal, når der optages.  
Hvis der defekteres  en beskæring,  afbrydes  optagefunktionen,  således  at 
kopien bliver ubrugelig.  Dersom optagelsen  ikke indeholder  denne  
notch-kode,  griber  scanneren  i optageren  ikke ind, og kopieringen  kan 
fortsætte  uden afbrydelser.  Det hævdes,  at CBS-systemet  fungerer  med både  
analoge  og digitale  optagelser.  CBS-systemet  er for nylig blevet  taget op 
til vurdering  af National  Bureau  of Standards  of United  States  Department  
of Commerce  med henblik  på at få konstateret,  hvor brugbart  og effektivt  
det er. Den entusiasme  som IFPI, der repræsenterer  de største  
pladeselskaber,  i begyndelsen  lagde for dagen, synes nu at være blegnet  i 
lyset af de konklusioner,  som National  Bureau  nåede frem til ("Evaluation  
of a Copy Prevention  Method for Digital  Audio Tape Systems, National  
Engineering  Laboratory,  februar  1988").

- 1A0 -
3.15.2.  Man er også i færd med at udvikle  anordninger,  der skal forhindre  uauto ­
riseret  optagelse  af video- eller tv-programmer.  Et af disse systemer,  
Macrovision,  bygger på eksisterende  videobåndoptageres  opbygning.  Der 
inkorporeres  et signal i den originale  videooptagelse  eller det originale  
program,  som ikke kan detekteres  under normal  afspilning,  men som bringer  
videooptageren  til at producere  billedforstyrrelser,  dersom der frem ­
stilles  en kopi. En sådan kopi vil derfor  være ubrugelig  til afspilnings-  
formål. Dette system har den fordel, at der ikke kræves specielle  
kredsli^b  i optagerne.  Man er i færd med at foretage  afprevninger  for at 
konstatere,  hvor pålideligt  systemet  er, og om tilstedeværelsen  af denne  
beskyttelse  vil påvirke den legitime  afspilning  af et video- eller  
tv-program.  Et -andet system,  der udvikles  af CBS Fox, bygger  også på det 
princip, at der inkorporeres  et kodesignal  i video-  eller tv-programmet , 
som detekteres  af en anordning,  der er indbygget  i et integreret  kredsløb  
i optageren.
3.15.3.  Selve den teknologi,  som får digitale  lydoptagelser  til at skille  sig ud 
fra forgængeren,  dvs. analoge  optagelser,  giver også specifikke  mulig ­
heder for beskyttelse  mod uautoriseret  reproduktion.  Efter en konference  
for den internationale  elektroniske  industri  i Tokyo i juni 1986 er der 
blevet  vedtaget  en specifikation  for den version  af digitale  lydoptagere,  
der anvender  roterende  tonehoveder  (R-DAT), og som bygger på samme  
teknologi  som videobåndoptageres,  med henblik  på at sikre, at der kun 
markedsføres  et enkelt format for digitale  lydoptagere  og digitale  lyd­
bånd til brug for private  på nuværende  tidspunkt.  Denne konference-  
standard  indeholder  to elementer,  der giver mulighed  for at beskytte  
CD-plader  mod overspilning  til R-DAT-bånd.  Det første element er de 
forskellige  aftastningsfrekvenser,  der anvendes  af CD og DAT: 44,1 Hz for 
fabriksindspillede  CD-plader  og 48 eller 32 KHz for optagelse  på 
DAT-maskiner.  Dette betyder,  at en CD-plade  ikke kan kopieres  direkte  til 
en DAT-maskine  ¿id digital  vej, men kun via CD-udstyrets  analoge  udgang,  
hvorved  der opstår  et mindre  tab i lydkvalitet.  Det andet element  er, at 
der findes områder  til underkoder  på CD-plader  og DAT-bånd,  der giver  
mulighed  for at indsætte  en kopieringshindrende  kode i de digitale  
signaler.  Detekteres  der sådanne  koder i et digitalt  indgangssignal,  er 
R-DAT-specifikationen  udformet  således,  at det ikke er muligt  at foretage  
en digital  optagelse  fra en digital  kilde. Da de DAT-maskiner,  der for 
øjeblikket  er på markedet,  ikke har kapacitet  til at overspille  compact  
disc digitalt,  er denne kopieringshindrende  kodermekanisme  ikke blevet  
bragt i anvendelse  i praksis.

- 141 -
3.15.4.  R-DAT-specif ikationen  var grundlag  for de retningslinjer,  der blev udar ­
bejdet af det japanske  ministerium  for international  handel og industri  
(MITI) i begyndelsen  af 1987 for den japanske  elektronikindustri.  Det er 
ligeledes  fastlagt  i disse retningslinjer,  at en kopieringshindrende  
kode, jf. pkt. 3.15.3., der er inkorporeret  i en digital  kilde, skal  
videretransmitteres,  dersom den pågældende  kilde vidersendes  som et 
digitalt  udgangssignal.
3.15.5.  En alternativ  form for beskyttelsessystem  under betegnelsen  SOLOCOPY,  der 
bygger på det specifikationsudkast,  der er udarbejdet  af det tekniske  
udvalg 784/ under Den Internationale  Elektrotekniske  Kommission,  er 
blevet foreslået  af visse dele af udstyrsindustrien  og pladebranchen.
3.15.6.  Ved hjælp af disse specifikationer  vil DAT-optagere  være i stand til at 
identificere  kilden til et indkommende  digitalt  signal ved hjælp af et 
flag, der lægges  som et parallel  signal  på den plads, der er forbeholdt  
styreinformationen,  således  at den modtagende  DAT-optager  får meddelelse  
om, hvorvidt  det pågældende  signal må optages  eller ikke. Dersom  den 
pågældende  kilde er en compact  disc, vil DAT-maskinen  være i stand til at 
optage. Er der derimod  tale om en optagelse,  der er fremstillet  på en 
DAT-maskine,  vil DAT-maskinen  ikke kunne optage. Afhængig  af, hvorledes  
systemet  implementeres  vil digitale  radioudsendelser  kunne optages, men 
kopier  af udsendelsen  indspillet  på et DAT-optager  vil ikke kunne bruges  
som originalbånd  til senere  digital  kopiering,  ligesom  digitale  optagel ­
ser af CD-plader  ikke kan bruges igen ved kopiering  fra en DAT-optager  
til en anden. Det vil være muligt at lave digitale  optagelser  fra digi ­
tale mikrofoner,  men kopiering  af sådant  materiale  fra en DAT-maskine  til 
en anden vil ikke være mulig.
3.15.7.  Forbrugeren  vil stadig være i stand til at fremstille  en kopi fra 
CD-plader,  digitalradio  og digitale  mikrofoner,  ligesom  han i dag kan 
fremstille  analoge  indspilninger.  Der vil derfor stadig være balance  
mellem forbrugerens  enske om frihed til at kunne indspille  fra radioen  
eller fra købte originaler,  samtidig  med at den potentielt  skadelige  
pyramideeffekt,  som DAT-til-DAT  kopiering  indebærer,  elimineres.

142
3.15.8.  Som et alternativ  til SOLOCOPY-forslaget  har man også skitseret  en 
version  med betegnelsen  SOLOCOPY  PLUS. Ifolge denne skal der ikke i 
DAT-optageren  indgå analoge  indgange  og A/D-konverteringsenheder,  således  
at forstegangskopiering  fra analoge  kilder  umuliggøres.  Digitale  kopier  
kan ikke bruges  som original  til fremstilling  af yderligere  generationer  
af digitale  kopier, eftersom  DAT-til-DAT  kopiering  stadig  vil være en 
umulighed.  Pladeindustrien  har hævdet,  at SOLOCOPY  PLUS-forslaget  er det 
mest attraktive  for visse rettighedshavere  på grund af risikoen  for, at 
A/D-konverteringsenhederne  hvis de fortsat  indgår i DAT-optagere,  kan 
bruges  til at omgå beskyttelsessystemet.  En større udstyrsfabrikant  har 
imidlertid  over for Kommissionen  også givet udtryk  for den opfattelse,  at 
man, hvis man gør et system  af SOLOCOPY  PLUS-typen  obligatorisk,  vil få 
den effekt, at markedet  for digitale  produkter  stimuleres,  mens  
efterspørgslen  efter analoge  produkter  vil gå ned. Hvis der markedsføres  
digitalt  udstyr, som ikke kan sammenkobles  med allerede  eksisterende  
analogt  udstyr, vil dette resultere  i, at man inden for underholdning  og 
kommunikationsnet  hurtigere  vil gå over til udelukkende  at bruge digitalt  
udstyr .
3.15.9.  De interesserede  kredse  er for øjeblikket  ved at drøfte  andre former  for 
beskyttelsessystemer  med henblik på at begrænse  det antal gange en 
digital  kopi kan laves på grundlag  af en og samme digitalkilde.

(1) Berner-konventionen  om beskyttelse  af litterære  og kunstneriske  værker.
(2) T henhold  til paragraf  6 i Det Forenede  Kongeriges  lov om ophavsret  af 1956  og paragraf  12 i Den Irske Lov om ophavsret  af 1983 udgør loyal brug af et litterært  dramatisk  eller musisk  værk til forskningsformål  eller private  stu­dier ikke en overtrædelse  af ophavsretten  til værket. Det vil således  sige,  at reproduktion  i hjemmet  af sådanne  værker  ikke per se er tilladt. Formålet  med fremstillingen  af kopien,  dvs. studier  eller forskning,  er afgørende  for, om brugen  er legitim.
(3) Artikel  68 i Italiens  lov om ophavsret.
(4) Dette omfatter  dramatiske,  musik-dramatiske,  musik og kinematograf iske vær­ker. Der erindres  om, at producenter  af lydoptagelser  og radio- og televi ­sionsudsendelser  i Nederlandene  ikke nyder ophavsretlig  eller anden beskyt ­telse, se kapitel  2, punkt 2.6.10.-2.6.18.
<5) Artikel  16, litra b).
(6) Se artikel  11 i den danske lov om ophavsret,  artikel  53 i den tyske lov om ophavsret,  artikel  41 i den franske  lov om ophavsret  og artikel  81 i den portugisiske  lov om ophavsret  af 1985.
(7) Bundesgesetzblatt  nr. 33 af 27. juni 1985, s. 1137.
(8) Se artikel  87, stk. 3.
(9) Lov nr. 85-860  af 3. juli 1985, statstidende  af 4. juli 1985, s. 7498.
(10) Beslutning  af 3ø. juni 1986, statstidende  af 23. august  1986, s. 10279.
(11) Betænkning  nr. 944/1982.  Båndafgifter,  Sanktioner,  Påtale.
(12) Lov om ophavsret  og hermed  beslægtede  rettigheder  (Nr. 45/85,  17. september
1985).
(13) Ley de propiedad  intelectual  nr. 22/87 af 11. november  1987, Boletin  Oficial  del Estado  nr. 275 af 17. november  1987.
(14) Paragraf  19, stk. 5, litra a) og b) i loven om ophavsret  af 1956.
(15) Paragraf  14, stk. 4, litra a) og b) i loven om ophavsret  af 1963.
(16) Kabeltransmitterede  programmers  status i Irland er på nuværende  tidspunkt  uklar.
(17) Se punkt 3.4.3. og fodnote  2 ovenfor.
(18) Lov om ophavsret,  paragraf  48, stk. 3.
(19) Artikel  87, stk. 3, i lov om ophavsret  af 1965.
(20) Ley de propiedad  intelectual  nr. 22/87 af 11. november  1987, Boletin  Oficial  del Estado  nr. 275 af 17. november  1987.

144
(21) Paragraf  29, stk. 2 i lov nr. 85-860  af 3. juli 1985.
(22)  Artikel  81 og 189 i loven om ophavsret.
(23) Artikel  16 b.
(24) Artikel  9, stk. 2.
(25) Artikel  15.
(26)  Artikel  3.
(27)  Lovforslag  fremsat  af hr. Desmarets  m.fl., senatet  282 (1985-1986),  nr. 1, R.A. 13596.
(28)  Lovforslag  nr. 615 (1986-1987)  fremsat  af hr. Lallemand  m.fl.
(29)  Se foranstående  punkt 3.4.2.
(30)  Forslag  nr. 3911 af 10. juli 1986, Camera  dei Deputati.
(31)  Se f.eks. Audio and Video Cassette  Equip>ment  Study in West Germany, France  and the United  Kingdom,  MARPLAN  GmbH, oktober  1985.
(32)  Kilde: European  Tape Industry  Council.
(33)  Se Audio-  and Video Cassette  Equipment  Study in West Germany, France  and the United  Kingdom,  op .sit .
(34)  Se Davies, the Private  Copying  of Sound and Audiovisual  Recordings,  1983,  Bilag 15, og Grønbog  udarbejdet  af Det Forenede  Kongeriges  regering  "The  Recording  and Rental  of Audio and Video Copyright  Material,  19, Cmnd. 9445,  paragraf  2.1.
(35)  Kilde: Den Internationale  Sammenslutning  af Fonogram-  og Videogramproducenter  (IFIP) .
(36)  Kilde: IFIP.
(37)  Se f.eks.,  for Tysklands  vedkommende.  Mediumspiegel,  april 1987, s. 3.
(38)  Videodisketten  har kun haft en begrænset  succes  i non-compact  form.
(39)  Etude sur les enregistrements  sonores  effectués  par le public  pour son usage  personnel.  Sofres,  maj 1983.
(40)  Se grønbog  udarbejdet  af Det Forenede  Kongeriges  regering,  op.cit. . paragraf
2.2.
(41)  Se Audio and Video Cassette  Equipment  Study in West Germany, France  and the United  Kingdom,  op.cit. . s. 18-20.
(42) Why Americans  Tape, Yankelovich,  Skelly  White Inc., september  1982.

145
(43) Les enregistrements  vidéo effectués  par le public  pour son usage personnel,  Sofres,  december  1983, s. 7 og 22.
(44) Se Audio and Video Cassette  Equipment  Study in West Germany, France  and the United  Kingdom,  op.cit. . s. 33,
(45) V. Böttcher  Marktforschung,  Usage and Attitude  Study Video, 1986.
(46) Etude sur les enregistrements  sonores  effectués  par le public  pour son usage  personnel,  op.cit. . s. 11, 25 og 26.
(47) Copyright  Infringement,  British  Market  Research  Bureau,  september  1984.
(48) Se Audio and Video Cassette  Equip>ment  Study in West Germany, France and the United  Kingdom  op.cit. . s. 18-20.
(49) Les enregistrements  vidéo effectués  par le public  pour son usage personnel,  op.cit. . s. 7 og 36-40.
(50) Se Audio and Video Cassette  Equipment  Study in West Germany, France  and the United  Kingdom,  op.cit. . s. 35.
(51) Se IFPI, Digital  Music and Copycode  - The Future,  1987.
(52) Se ovenstående  punkt 2.9.7.-2.9.11.

KAPITEL  4 : SPREDNINGSRETTEN,  KONSUMPTION  AF RETTIGHEDER  OG RETTEN  TIL AT
KONTROLLERE  UDLEJNING
4.1.  Spredningsretten;  retten  til at kontrollere  den kommercielle  udnyt ­
telse.
4.1.1.  Ophavsretten  består  af en række specifikke  rettigheder  hvoraf  nogle  
primært er af ekonomisk  karakter, mens andre beskytter  ophavs ­
mandens  kunstneriske  integritet  og anseelse.  Disse rettigheder  er 
defineret  forskelligt  i de forskellige  medlemsstater.  Et vigtigt  
område, hvor der består  forskelle,  vedrerer  den ekonomiske  spred ­
ningsret. Denne ret kan i de lande hvor den består mest enkelt  
beskrives  som en eneret til at tillade, at et værk eller kopier  
heraf gøres tilgængeligt  for almenheden.  Spredningsretten  anses at 
udgøre  et supplement  til ophavsmandens  øvrige  enerettigheder,  idet  
den indebærer  ret til at kontrollere  den kommercielle  udnyttelse  af 
ophavsmandens  værk inden for et bestemt  land. Dette kan være af 
særlig  betydning,  dersom  fremstillingen  af kopier  af et værk ikke i 
sig selv udgør en krænkelse,  fordi fremstillingen  for eksempel  
finder  sted i et land, hvor værket ikke er beskyttet,  eller hvor  
den ophavsretlige  beskyttelsesperiode  er udløbet.
4.1.  ?. Lovgivningen  i visse medlemsstater  indeholder  en udtrykkelig
bestemmelse  om, at ophavsmanden  har en eneret til at råde over  
originalværket  eller kopier  heraf ved at gøre dem tilgængelige  for 
offentligheden  eller ved at bringe  dem i omsætning.  En sådan regel  
findes  i Danmark, Tyskland,  Italien,  Nederlandene  og Portugal  (1), 
og den nye ophavsretslov,  der for nylig er blevet vedtaget  i 
Spanien, indeholder  en tilsvarende  bestemmelse  (2). Men i andre  
medlemsstaters  lovgivninger  findes der ikke en sådan udtrykkelig  
bestemmelse,  omend en spredningsret  i et vist omfang  kan udledes  af 
den ret til udgivelse,  som ophavsmanden  har i henhold  til den irske  
og engelske  lovgivning  (3). Endvidere  synes den belgiske,  franske  
og luxemborgske  lovgivning  at åbne mulighed  for at opnå stort set 
samme virkninger  som dem, der affødes  af spredningsretten,  idet der 
kan opstilles  betingelser  for udøvelsen  af retten  til at mangfol-  
diggore  værket.  Rettighedshaverne  kan ihvertfald  i visse tilfælde  - 
ved at opstille  klare betingelser  i offentliggjorte  eksemplarer  af 
værket  - begrænse  den brug, som tredjemand  må gøre af eksemplarerne

A.1.3. Det spergsmâl,  der skal underseges  i denne forbindelse  er, hvorvidt  
en spredningsret  bør indføres  i samtlige  medlemsstater,  og i be­
kræftende  fald da med hensyn til hvilke værker og hvilke af de 
rettigheder,  der knytter  sig til sådanne  værker. I forbindelse  med 
undersøgelsen  af dette spørgsmål  må man vurdere, hvilke  konsekven ­
ser det i dag har, dersom  der ikke er hjemlet  nogen spredningsret,  
eller dersom  spredningsretten  udtømmes  tidligt.
4.2.  Konsumption  af spredningsretten;  national  lovgivning
4.2.1.  "Konsumption"  må ikke forveksles  med ophavsretsbeskyttelsens  
"udløb". Med hensyn  til en forklaring  på begrebet  konsumption  og 
dets anvendelse  se pkt. 4.3.1 og følgende.  Konsumptionsprincippet  
er almindeligt  kendt inden for de forskellige  lovgivninger  om 
intellektuel  ejendomsret.  Den pågældende  ret anses for udtømt  eller  
"konsumeret",  når de beskyttede  produkter  først er bragt lovligt  i 
omsætning,  dvs. af rettighedshaveren  selv eller med hans samtykke.  
Princippet  har været anvendt  i patent og varemærkeretten  såvel som 
inden for ophavsretten.  Det kan anvendes  mere eller mindre  
rigoristisk.  På det ophavsretlige  område  f.eks. er der en tendens  
til at anvende  princippet  rigoristisk,  når der er tale om salg af 
eksemplarer  af litterære  værker, mens det anvendes  i en mere  
modereret  form ved salg af eksemplarer  af musikværker,  hvor den 
efterfølgende  udlejning  heraf stadig er betinget  af samtykke  fra 
ophavsmandens  side.
4.2.2.  De stater, hvis ophavsretlige  lovgivning  udtrykkeligt  hjemler  en 
spredningsret,  har samtidigt  måtte tage stilling  til spørgsmålet  om 
spredningsrettens  begrænsning,  da det klart synes for vidtgående,  
dersom  der til stadighed  - dvs. så længe den ophavsretlige  beskyt ­
telse varer - skal føres kontrol  med alle former for distribution  
af eksemplarer  af et værk. Et oplagt  tidspunkt,  hvor rettigheds ­
haverens  ret bør anses for ophørt, er det tidspunkt,  hvor værket  
eller et eksemplar  heraf første  gang bliver  bragt lovligt  i omsæt ­
ning. Dette konsumptionsprincip  er udtrykkeligt  defineret  på denne  
måde i den danske, tyske og nederlandske  lovgivning,  medens  det 
samme resultat  opnås i Italien  ad fortolkningsvejen  (5). Den nye 
.spanske  lov indeholder  også en bestemmelse  om, at retten  udtømmes,  
n.år først værket  er blevet  bragt i omsætning  (6).

Portugals  ophavsretslov  indeholder  derimod  ikke nogen bestemmelser  
om konsumption,  til trods for at lovens  artikel  68, stk. 2, hjemler  
en meget vidtgående  spredningsret.  Endelig  skal det nævnes, at 
eftersom  den belgiske,  græske, franske, irske, luxembourgske  og 
engelske  lovgivning  ikke indeholder  nogen specifik  bestemmelse,  der 
hjemler  en spredningsret,  er der ej heller  fastsat  en udtrykkelig  
bestemmelse  om konsumption.
4.2.3.  Dersom  der ikke findes  en klar bestemmelse  om konsumption  af retten  
ved det ferste  salg af et eksemplar  af værket, er det i givet fald  
uvist, i hvilke omfang ophavsmanden  ved en kontraktbestemmelse  
eller på anden kontraktlignende  basis - f.eks. ved en rettigheds ­
anmærkning  på titelbladet  i en bog - kan pålægge  køberen  eller  
tredjemand  begrænsninger  med hensyn  til anvendelse  af bogen.
4.3.  Konsumption  af rettigheder  ; fællesskabslovKivning .
4.3.1.  Oprindeligt  kom konsumptionsprincippet  kun på tale i de lande, hvor  
de pågældende  rettigheder  bestod. Produkter,  der lovligt  var bragt  
i omsætning  i et land, kunne stadig  holdes  uden for markedet  i et 
andet land under påberåbelse  af de dér eksisterende  rettigheder.  
Men udviklingen  af regionale  og internationale  markeder  har 
resulteret  i, at konsumptionsprincippet  nu anvendes  til at fremme  
den grænseoverskridende  samhandel.  Konsumptionsprincippet  har såle ­
des spillet en vigtig rolle i EF-Domstolens  retspraksis  på det 
patentretlige  (7), varemærkeretlige  (8) og ophavsretlige  område  
(9). EF-Domstolen  har statueret,  at påberåbelsen  af en eneret på 
alle disse områder  med henblik  på at hindre  indførsel  af produkter,  
der lovligt  er markedsført  i andre EF-lande,  ville være uforenelig  
med EØF-traktatens  grundlæggende  principper  om frie varebevægelser,  
da det ellers  ville legitimere  afskærmningen  af de nationale  marke ­
der. Artikel  36 i EØF hjemler  ganske  vist medlemsstaterne  mulighed  
for at opretholde  importbegrænsninger,  der er begrundet  i hensynet  
til beskyttelse  af industriel  og kommerciel  ejendomsret,  men dette  
giver ikke hermed  rettighedshaveren  ret til at forhindre  den fri 
udveksling  af varer, når de med rettighedshaveren  samtykke  er 
blevet  bragt i omsætning  inden for Fællesskabet.

4.3.2.  Hvad angår ophavsret  og hermed beslægtede  rettigheder  udtalte  
EF-domstolen  i sagen Deutsche  Grammophon  mod Metro (10):
"Såfremt  en med ophavsretten  beslægtet  ret påberåbes  til støtte  for 
et forbud, som retter  sig mod salg i en medlemsstat  af produkter,  
der er bragt i omsætning  på en anden medlemsstats  område  af rettig ­
hedens  indehavere  eller med denne samtykke,  og som alene begrundes  
med, at varerne ikke er blevet bragt i omsætning  på nationalt  
område,  er et sådant  forbud i strid med traktatens  hovedformål,  som 
er at sammensmelte  de nationale  markeder  til et fælles  marked,  idet  
et sådant  forbud  medvirker  til at isolere  de nationale  markeder",
4.3.3.  I sagen Musik-Vertrieb  mod GEMA (11). statuerede  EF-Domstolen  på 
tilsvarende  måde, at ophavsret  ikke giver rettighedsindehaveren  ret 
til at kræve forskellen  mellem  den royalty, der kan kræves i den 
importerende  medlemsstat,  og den royalty, der er betalt i en 
eksporterende  stat, når lydindspilningerne  lovligt  er blevet  bragt  
i omsætning  i den sidstnævnte  stat. Et sådant  krav ville resultere  
i en utilbørligt  begrænsning  af samhandelen  med varer der omfattes  
af reglerne  om frie varebevægelser.
4.3.4.  I senere sager har EF-Domstolen  haft lejlighed  til nærmere  at 
fastlægge  den præcise  rækkevidde  af Fællesskabets  konsumptions ­
princip  på det ophavsretlige  område.

150
Fr'r fiet har EF-Domstolen  præciseret,  at det EF-retlige
ko’-isutpptionsprincip  er begrænset  til markedsfering  i form af salg  
af eksemplarer  af et værk, der har form af en fysisk  genstand  på 
lit! je m.'d andre varer (12). I et sådant tilfælde, er 
ophavsretsindehaverens  legitime interesser  tilgodeset ved 
betalingen  af det vederlag,  der oppebæres  ved det første  salg, uden  
hensyn til hvor inden for fællesskabet  salget finder sted - og 
dette uanset  at det betalte  vederlag  er lavere  end det ellers  ville  
havde været, dersom  det første salg havde fundet sted i en anden  
medlemsstat.  Men såfremt  et værk markedsføres  i form af offentlig  
fremførelse,  således  som det er tilfældet  for f.eks. film, vil 
rettighedshaverens  legitime  interesse  i at oppebære  indtægter  fra 
successive  fremførelser  af værket, berettige  ham til at forhindre  
fremførelse  af værket i et bestemt  land, hvilket  ellers  ville være  
muligt.  I sagen Coditel  mod Ciné-Vog  (13) fastslog  EF-Domstolen,  at 
indehaveren  af retten  til fremførelsen  af en film i Belgien kunne  
modsættes  sig retransmission  via kabeltv  i Belgien  af en tysk  
udsendelse  af samme film. Producentens  rettigheder  var ikke udtømt  
i og med, at han havde givet tilladelse  til, at filmen  blev sendt i 
tysk fjernsyn,  da han havde en legitim  interesse  i at kunne påregne  
vederlag  for filmens  fremførelse  i belgiske  biografer  på grundlag  
af det reelle eller potentielle  antal fremførelser  i dette land.  
Retransmission  via kabel-tv  af den tyske udsendelse  ville klart  
kuldkaste  denne kalkulation.
7.''. Fer nylig fik EF-Domstolen  forelagt  en sag, hvori den skulle  tage  
stilling  til spørgsmålet  om offentlig  fremførelse  af lydoptagelser.  
I sagen G. Basset mod SACEM (14) anfægtede  et fransk diskotek  
ophavsmandens  ret til - udover  afgiften  for fremførelse  af værket  - 
at kræve en såkaldt tillægsafgift  for mekanisk  gengivelse  af 
værket,  når lydindspilningerne,  der var importeret  fra Det Forenede  
Kongerige,  blev fremført  for offentligheden  i Frankrig. I Det 
Forenede  Kongerige  er afgiften  for mekanisk  gengivelse  den samme,  
hvad enten fonogrammet  anvendes  til privat formål eller benyttes  
med henblik  på fremførelse  for offentligheden.  I henhold  til fransk  
ophavsretslovgivning  har ophavsmanden  på den anden side hjemmel  til 
at kræve en tillægsafgift  for gengivelse  af det beskyttede  værk,  
når eksemplarerne  heraf anvendes  med henblik  på offentlig  frem ­
førelse. Diskotekejeren  gjorde uden held gældende  over for de 
franske  domstole, at den i fransk lovgivning  hjemlede  ret for

nph3V?iT>3nc!en  til at kræve en tillægsafgift  for mekanisk  gengivelse  
af lydoptagelser,  der anvendes  med henblik  på fremforelse  for of­
fentligheden,  var i strid med fællesskabslovgivningen,  fordi det 
foi’Ste salg af lydoptagelsen  fandt sted i Det Forenede  Kongerige,  
hvor en sådan ret ikke bestod. Men EF-Domstolen  tog ikke denne  
påstand til folge, idet den var af den opfattelse,  at EØF-  
Traktatens  bestemmelser  ikke var til hinder for anvendelsen  af 
national  lovgivning,  der ikke var diskriminerende,  og som gav 
rettighedsforvalteride  selskaber  hjemmel  til at opkræve  en supple-  
rerde royalty,  den såkaldte  "tillægsafgift  for mekanisk  gengivelse"  
under herivisn.ing  til, at lydoptagelsen  anvendes  til offentlig  
f:'f?!T)f(?relse  - og dette uanset at en sådan tillægsafgift  ikke har 
hiemmel  i lovgivningen  i den stat, hvor lydoptagelsen  lovligt  er 
blevet  brag·^ i omsætning.  Det skal bemærkes,  at situationen  i den 
her omtalte  sag var meget forskellig  fra den situation,  der gjorde  
sig gældende i sagen Musik- Vertrieb  mod GEMA . idet der i 
sidstnævnte  sag blev krævet en ekstra royalty alene under  
henvisning  til, at værket importeredes  fra en medlemsstat  til en 
anden. Men i sagen G.Basset  mod SACEM skulle den pågældende  
tillægsafgift  kun erlægges, fordi lydoptagelsen  blev benyttet  til 
fremferelse  for offentligheden  i den importerende  stat.
EF-Domstolen  skal inden for den nærmeste  fremtid  (15) tage stilling  
ti] spørgsmålet  om rækkevidden  af ce EF-retlige  konsumptionsprincip  
i forbindelse  med udlejning  af videokassetter.  Dette aspekt vil 
blive omta.lt  o.armere  i forbindelse  med drøftelsen  af spørgsmålet  om 
uclejrirgsret  .med hensyn  til videooptagelser,  jf. nedenfor  punkt  
' . - e.. 1 til å. 10.9.
Endelig  skal det i denne forbindelse  pointeres,  at det konsump-  
"■ίοηςρτηηοϊρ,  der er baseret  på artikel  30-36 i EØF, vedrører  fri 
’.j'riv’ekslir.r,  af eksemplarer  af ophavsretligt  beskyttede  værker,  efter  
at lovligt  er blevet  bragt på markedet.  De af konsutnptionsprin ­
cippet f?;lg.?r;de  retsvirkninger  triå ikke forveksles  med de retsvirk ­
ninger, som konkurrencenlovgivningen  har på aftaler, hvor retten  
til udgivelse  af et værk overdrages  for et bestemt  geografisk  
område. Sådanne aftaler, som er af betydelig  interesse  for 
ophavsTvæ-idene  og ^forlagsvirksomhederne,  skal respekteres,  forudsat  
.0* de ikke strider  mod F.øF-Traktatens  konkurrencepolitiske  prin ­
cipper,  hemndor  navnlig  bestemmelserne  i traktatens  artikel  85.

4.A. spredningsre tten og dens konsumption:  endnu ikke afklarede  sparesmål
•A.A.1. Hvad angår fri udveksling  af ophavsretligt  beskyttede  varer, har 
det konsutPptionsprincip,  som EF-Domstolen  har udviklet  på basis af 
traktatens  direkte  anvendelige  bestemmelser,  allerede  i vidt omfang  
sikret, at national  ophavsretlig  lovgivning  ikke får en negativ  
indvirkning  på Fællesmarkedets  funktion. Men der er en række  
spergsmål,  som EF-Domstolen  endnu ikke har taget direkte  stilling  
til.
4.i.2. Dette gælder  f.eks. med hensyn  til, hvilken  virkning  konsumptions ­
princippet  har på eventuelle  restriktive  vilkår, der er angivet  på 
markedsførte  ophavsretligt  beskyttede  varer, og som har til formål  
at begrænse  eller hindre  den fri udveksling  mellem  medlemsstaterne  
af sådanne  varer. F.eks. kan der på varerne  være anført  en bemærk ­
ning om, at de "ikke må sælges  i ...." eller "ikke må eksporteres".  
F.n sådan eksportbegrænsende  klausul  kan i princippet  være lovlig i 
henhold  til en bestemt  national  lovgivning.  Men der er næppe grund  
til at tvivle  om, at EF-Domstolen  - også for ophavsrettens  vedkom ­
mende og 3 lighed  med, hvad der gælder  for andre områder  inden for 
lovgivningen  om intellektuel  og industriel  ejendomsret  - vil nå til 
den konklusion,  at en sådan udøvelse  af ophavsretten  for varer, der 
lovligt  er bragt i omsætning,  falder uden for den ophavsretlige  
beskyttelses  primære  funktion, og derfor ikke kan påberåbes  med 
henblik  på at modsætte  sig import af varerne  fra andre medlems ­
stater. Sådanne vilkår ville ikke alene være i strid med 
FøF-Traktatens  bestemmelser  om fri udveksling  af varer, men også  
med konkurrencereglerne.  "Europæiseringen  af konsumptions-  
princippet"  (16) er således  her allerede  i vidt omfang  gennemført.
4.4..· ’·. Hvad angår retten  til fremførelse  af beskyttede  værker,  finder  kon-  
sumptionsprincippet  - som allerede  nævnt - ikke anvendelse.  Frem ­
førelse  af beskyttede  værker  vil snarere  rejse problemer  i relation  
tiT reglerne  om fri udveksling  af tjenesteydelser  end i relation  
til reglerne  om de frie varebevægelser.  F.eks. hvad angår tv- og 
r.adioudsendelser  vil gr.ænseoverskridende  transmission  af navnlig  
tv-ndsendelser  vi.a satellit  eller kabel støde på retlige  hindrin ­
ger, der kan henføres  til ophavsretten,  og som skal afskaffes  via 
adækvate  lovgivningsforanstaltninger  på EF-plan. Kommissionen  har 
alle ’^ede med henblik  herpå forelagt  Rådet et forslag  (17).

153
¿..4,/., Kommissionen  er endnu ikke blevet  opfordret  til at foranledige,  at 
der i samtlige  medlemsstater  indfores  en generel  spredningsret  på 
det ophavsretlige  område. De fleste  problemer,  der her er blevet  
omtalt (13), synes at kunne loses på adækvat  måde på nationalt  
plan. På den ander, side er det blevet  fremført,  at spørgsmålet  om 
offentligt  udlån eller udlejning  af bøger og forfatterens  eventu ­
elle ret til at oppebære  vederlag  for en sådan brug af hans værk,  
er et anliggende,  der skal løses på fællesskabsplan  (19).
¿.4.5. Men hvorvidt  det på nuværende  tidspunkt  er ønskeligt  at afsætte  
ressoucer  her'til  på fællesskabsplan  er langt fra evident.
4.4.6.  For det første  er det i realiteten  kun ret beskedne  beløb, der i 
da.g ‘■•r involveret.  Kommerciel  udlejning  af bøger finder  praktisk  
■^aget ikke længere  sted. De samlede  indtægter  fra offentlige  ud- 
]“nsordninger  - hvor sådanne  overhovedet  findes - er ret beskedne.  
I ingen af medlemsstaterne  overstiger  indtægterne  for sådanne  
udlånsordninger  1ø mio ECU pr. år.
4.4.7.  For det andet findes sådanne  udlånsordninger  kun i et få antal  
medlemsstater,  nemlig  kun i Danmark,  Tyskland,  Nederlandene  og Det 
Forenede  Kongerige.  Endvidere  har indførelsen  heraf til tider givet  
anledning  til heftig debat. Tilvejebringelse  af en politisk  
konsensus  under disse omstændigheder  har selv på nationalt  plan  
vist sig vanskelig  og tidkrævende.  Chancerne  for - inden for 
rimelig  tid - at nå frem til en koncensus  på fællesskabsplan  er 
ikke store .
4.4.8.  For det tredje  er forholdet  det, at ud af de fire udlånsordninger  
har de, der gælder  i Danmark, Nederlandene  og Det Forenede  Konge ­
rige, strengt  taget overhovedet  ikke karakter  af en ophavsretlig  
ordning, men udgør blot en supplerende  ordning, i henhold  til 
hvilken  forfatterne  oppebærer  beløb fra en fond, der overvejende  
finansieres  af offentlige  midler.  Det er vel tvivlsomt,  hvorvidt  en 
sådan form for offentlig  finansiering  er et anliggende,  der på 
indeværende  tidspunkt  bør gøres til genstand  for harmonisering  på 
fællesskab-sclan.

15Λ
■'<.4.9. For det fjerde  skal det nævnes, at hverken  mangelen  på eller tii­
st ed ev.xr  el sen af sådanne  udlånsordninger  synes at rejse større  
problemer  for den frie udveksling  af bøger eller udviklingen  af 
forlagsvirksomhed  i Fællesskabet.  Navnlig  gælder  det, at udlån af 
bøger i langt mindre  omfang  er berørt  at problemerne  i forbindelse  
med privat kopiering  og piratvirksomhed  end den audioviduelle  
sektor,  der i langt højere  grad berøres  heraf, således  som nærmere  
beskrevet  nedenfor  (20).
4.4.10.  Af alle disse grunde er Kommissionen  af den opfattelse,  at en 
fællesskabsforanstaltning  i form af lovharmonisering  på dette  
område  ikke synes begrundet  på indeværende  tidspunkt.
4.4 ■'1. På den anden side er der inden for den audiovisuelle  sektor  op- 
st-ået en række vigtige  spørgsmål,  der ikke alene har relevans  for 
Fællesskabet,  da der er tale om grænseoverskridende  trafik, men 
som; også har vigtige  konsekvenser  for den fremtidige  udvikling  af 
Fællesskabets  musik-  og videoindspilningsindustrier.  Ophavsmandene  
til og producenterne  af sådanne  indspilninger  har gennem  nogen tid 
argumenteret  stærkt  til fordel for indførelsen  af en spredningsret  
elle" i hvert fald en beskyttelse  mod uautoriseret  kommerciel  ud­
lejning. Forslag  herom blev til dels fremsat  under den debat, der 
fandt sted på fællesskabsplan  vedrørende  piratvirksomhed  på det 
audiovisuelle  område (21), og en række af problemets  aspekter  er 
blevet  omtalt  under kapitel  2. Men forslaget  rejser  også spørgsmål  
af materiel  ophavsretlig  art, der her skal omtales  nærmere.
4 4.1?. Hvad angår udlejning  af edb-programmer,  foreslås  det i kapitel  5 
(under  pk·*". 5.8.2, litra d), at specifikke  bestemmelser  vedrørende  
ret+en  til at tillade  eller forbyde  udlejning  bør fastsættes  i det 
fore-^låeda  Urektiv  om retlig beskyttelse  af edb-programmer.  
Udlejninger  af edb-programmer  vil derfor ikke blive omhandlet  i 
dette kapitel.

155 ··
4.5. Distribution  af Ivd- og videooptagelser
4.5.1 I,yd- og videoopt¿.gelser  gøres i stadig  højere  grad til genstand  for 
korriTierciel  udnyttelse  i fortn af udlejning.
4.5. Γ. Hvad angår lydoptagelser  har der gennem en årrække  eksisteret
biblioteker,  der på ikke-kommerciel  basis udlåner  plader,  specielt  
i de lamie, hvor den offentlige  biblioteksordning  er veludviklet.  
Men selv hvor sådanne  ordninger  findes,  har de negative  virkninger,  
scrr· et sådant pladeudlån  eller pladeudlejning  har påført rettig ­
hedshaverne  været ret beskedne. Dette skyldes primært, at 
kvaliteten  af traditionnelle  pladeindspilninger  falder i takt med 
det antal é¿?n.?e pladen  udlånes, idet slid er uundgåeligt,  samtidig  
m-^d at risikoen  for at pladen  beskadiges  ved uheld er stor. Hertil  
kosmer, .at det i bedste  fald er besværligt  og ofte umuligt  at føre  
kontrol,  med slitage  p.å returnerede  plader.  Slidte  eller beskadigede  
p!.”d“r .'-r ikke nogen nydelse  at lytte til og har ej heller den 
interesse  med henblik  på privat  overspilning.  Nødvendigheden  
:-if at udskift?  beskadigede  plader, der er populære,  vil automatisk  
kegrærse  det omfang,  hvori købet af et eksemplar  af et bestemt  værk  
med henblik  p.å udlån, vil erstatte  købet af andre eksemplarer  og 
dertTiod -gs.å hele omf.3nget  af pladeudlåns-  eller udlejningsvirksom ­
heden. A.f alle disse grunde  synes kommerciel  udnyttelse  af tradi ­
tionelli·  lydoptagelser  via udlejning  ikke at være tilstrækkelig  
attraktivt  t--·! at udvikle  sig i større  omfang.

156
4.5.3.  Den ferste tekniske  udvikling,  der kunne ændre på dette forhold,  
var indferelsen  af kassettebånd,  der er langt mindre  udsat for at 
blive beskadiget.  Men fremkomsten  af de relativt  nye laserbaserede  
compact  disk vil kunne få revolutionerende  virkning,  da disse pla­
der er så godt som uopslidelige  ved normalt  brug, og lydkvaliteten  
forbliver  stort set uændret, uanset  hvor mange gange pladen  spil ­
les. Muligheden  for at drive rentabel  kommerciel  udlejningsvirk-  
sotrihed  er derfor  langt større  end før, og i en række lande, herun ­
der navnlig  uden for Fællesskabet,  hvor compactdiscpladespillere  er 
blevet  neget udbredt,  er udlejningsvirksomheder  skudt op som padde ­
hatte. Dette er således  tilfældet  i Canada,  Japan og USA. I og med 
at c-nnpactdiscpladespiliere  har vundet stadig større indpas i Det 
Forenede  Kongerige  er der inden for den seneste  tid også her opstå ­
et mange udlejningsvirksomheder.  Man kan forvente  en lignende  
udvikling  også andre steder.
4.5.-'.. Endvidere  kunne lydoptagelser  på compactdisc  indtil for nylig kun 
overspilles  på bånd ved brug af almindeligt  analogt  optageudstyr,  
men fremkomsten  af digitalbåndoptagere  bevirker,  at digitalbånd ­
optagelser  også kan kopieres  i digital  form, medmindre  de beskyttes  
mod reproduktion  ved en speciel  teknisk  anordning.  Når først et 
reper>toire  foreligger  på fabriksindspillede  digitalbånd,  vil de 
sam(r:e problemer  opstå for dette medium  som for compactdisc's  ved­
kommende.  Problemet  i forbindelse  med hjemmekopiering  er omhandlet  
i kapitel  3, men det nævnes  her, eftersom  udlejningsvirksomhedens  
negative  konsekvenser  for rettighedshavernes  indtægter  klart vil 
blive endnu større, når personer,  der har lejet et bånd eller en 
plade let og billigt  kan lave kopier  heraf af en høj kvalitet.

157
4.5.5. Udlån og udleje af videooptagelser  på kassettebånd  er forskellig  
fra udlån og udleje  af lydoptagelser,  fordi videooptagelser  primært  
distribueres  til offentligheden  via udlejning  og ikke salg. Grunden  
til, at videooptagelser  udlejes  og ikke sælges, skyldes, at man 
hurtigere  når et mætningspunkt  ved gentagne  afspilninger  af de mest  
populære  videopi ’odukter, herunder  navnlig  spillefilm,  og at prisen  
for k¿ib af en videofilm  er relativ  høj - omend nu faldende  - i 
forhold  til udlejningsprisen.  Visse specielle  former  for videofilm  
bliver  utvivlsomt  i mange tilfælde  købt, som f.eks. videofilm  til 
■’rdervisningsformål  eller til børn, hvor filmene  ofte vil blive  
brugt gentagne  gange. Men meget materiale  produceres  på kassetter  
udtrykkelig  med henblik  på udlejning,  hvor det da finder  sted med 
vedkommende  rettighedshaveres  fulde accept.
4.''·.4. Men videoindustrien  er samtidig  bekymret  over omfanget  og karakten  
af den ikke-autoriserede  udlejningsvirksomhed,  der finder  sted på 
videoområdet,  og som har udviklet  sig inden for de seneste  år. Så­
dan Lidlej'^ingsvirksomhed,  der finder  sted uafhængigt  af rettigheds ­
haverne  og uden at disse har indgået aftale om brugen af det 
udlejede  materiale,  er et fænomen,  der har taget kraftigt  til ikke  
alene i ^;uropa, men også i De Forenede  Stater, Canada  og Japan.  
Konkurrencen  mellem udlejningsvirksomhederne  er ofte skarp, og 
deres økonomiske  fundament  svagt. Disse udlejningsvirksomheders  
aktiviteter  har en negativ  virkning  på rettighedshavernes  indtægter  
ved at undergrave  autoriserede  forhandleres  lovlige  virksomhed,  
hvortil kommer, at de udgør et vigtigt afsætningsmarked  for 
piratfremstillede  kopier, der giver en større profitmargen  end 
udlejning  af lovligt  fremstillede  produkter.
4.6.  Den aktuelle  situation  med hensvn  til udlejning  af lydoptagelser
4.6.1.  I hovedtræk  kan den nuværende  retstilstand  med hensyn  til udlejning  
af lydoptagelser  i medlemsstaterne  kort resummeres  som følger for 
så vidt angår tre kategorier  af berørte  rettighedshavere.
4.6.2.  Hvad først angår ophavsmænds  rettigheder  til lydoptagelser,  udtøm ­
mes disse ved det første salg i Italien  (22) og i Nederlandene  
'’2.3). I disse lande kræves  der derfor ikke tilladelse  fra ophavs-  
mændenes  side med henbiil: på efterfølgende  udlejning  af deres  
indspillede  værker, ligesom  de heller  ikke har krav på at oppebære  
et særligt  vederlag  herfor.

158
4.6.3.  I en anden gruppe  af stater  er situationen  den omvendte.  I Danmark  
f.eks. blev ophavsretsloven  ændret  ved lov nr. 274 af 6. juni 1985,  
hvorved  der indfortes  en bestemmelse  om, at ophavsmandens  ret til 
at tillade  kommerciel  udlejning  af musikværker,  herunder  afspilnin ­
ger heraf, ikke kan udtømmes.  I Tyskland  har en ophavsmand  i hen­
hold til artikel  27 i den tyske ophavsretslov  krav på vederlag,  når 
lydoptagelser  af hans værk udlejes  eller udlånes, men ikke nogen  
ret til at forbyde  en sådan brug af hans værk. I Spanien  har 
ophavsmanden  i medfør  af artikel  19 i den nye spanske  ophavsretslov  
ret til at kontrollere  udlejning.  Denne ret udtømmes  ikke ved det 
første salg af en kopi. Også i Portugal  hjemler  ophavsretslovens  
artikel  58, stk. 1, ophavsmanden  ret til at forbyde  eller tillade  
udlejning  af kopier  af hans værk.
4.4.4.  I en tredje  gruppe  af stater  er retstilstanden  noget usikker.  I Ir­
land og Det Forenede  Kongerige,  hvor udlejning  af udgivne  værker  
ikke er underkastet  formelle  begrænsninger,  har en ophavsmand  
formodentlig  ingen ret til at kontrollere  udlejning  af kopier  af 
indspilninger,  der er blevet  markedsført  med hans samtykke  - måske  
medmindre  der foreligger  en kontrakt,  om end der hersker  alvorlig  
tvivl om, hvorvidt  en sådan pralcsis  er effektiv  (24). I Belgien,  
Gr.ækenl.and,  Frankrig  og Luxembourg,  hvor spredningsretten  ikke ken­
des. kan der teoretisk  set - ved at der til udøvelsen  af reproduk ­
tionsretten  knyttes  visse betingelser  - pålægges  begrænsninger  med 
hensyr.  til efterfølgende  udlejning,  ved at der på de solgte  eksem ­
plarer af værket påføres  en klar anmærkning  i så henseende  (25).  
Men der findes  i.ngen klar retspraksis  til støtte  for den these, at 
kommerciel  udlejning  kan kontrolleres  på denne måde, og den kommer ­
cielle  praksis  i disse lande tyder ofte på det modsatte.
4.6.5.  Hvad .angår producenter,  har disse i henhold  til de nugældende  lov­
givninger  generelt  set ikke ret til at kontrollere  efterfølgende  
udlejning  af lydoptagelser,  der er bragt på markedet  med henblik  på 
salg t-il offentligheden.  I Frankrig  og Portugal  har producenter  
imidlertid  i 1985 fået tillagt  en sådan ret (26). I andre lande har 
man bestræbt  sig på at gennemføre  en lignende  ordning. I henhold  
til vilkårene  i en af IFPI/BIEM  udarbejdet  standardkontrakt  (27) 
har producenterne  indvilliget  i, at der på plade/båndkassette ­
etiketten  påtrykkes  følgende  tekst:

159
”All right?  of the producer  and of the owner of the work reproduced  
reserved.  Unauthorised  copying,  hiring,  lending  and public  perform ­
ance of this tape prohibited."
Tred  iemand gitres derved  opmærksom  på, at hverken  producenten  eller  
cpliavsmanden  til værket har givet tilladelse  til udlejning  af op­
tagelser.  Endvidere  indeholder  IFPI/BIEM-standardkontrakten  tillige  
en bestemmelse,  hvorefter  producenten  har ret til at bringe ind­
spilninger  i omsætning  alene med henblik  på deres salg til privat  
brug. I Tyskland  er det gennem  nyere retspraksis  (28) blevet  fast ­
slået, at sådanne  begrænsninger  ikke har nogen retsvirkning.  I 
Nederlaridene  verserer  der en retssag, der er blevet  anlagt  af sel­
skabet  ?TEKR*., der varetager  ophavsmands  rettigheder,  med henblik  
på at få fastslået,  om uautoriseret  kommerciel  udlejning  af plader  
kan hindres  på dette grundlag  (29).
4.0.:S. Hvad angår udovende  kunstnere,  har ingen af medlemsstaterne  indført  
en lov, der giver dem ret til at tillade  eller forbyde  udlejning  
af lydoptagelser  af deres optræden.
4.7 Den aktuelle situation  med hensyn  til udlejning  af videooptagelser
4.7.1.  Retstilstanden  med hensyn  til udlejning  af videogrammer  er i visse  
henseender  lig med retstilstanden  med hensyn til udlejning  af lyd­
optagelser,  uden dog at være identisk  hermed,
4.7.2.  En vigtig  forskel  er, at videogrammer  sidestilles  med kinematogra-
fiske værker, der beskyttes  i henhold til Berner-konventionens  
artikel  2, stk. 1. Dotte indebærer,  at producenten  af et videogram  
automatisk  - uden hensyntagen  til om der i en given stat gælder  en 
e.gentli.g  ophavsret  til fordel for producenten  (30) - anses som
ophavsmand  ^omend ikke den eneste)  til værket,  der i denne egenskab  
- til forskel for producenter  af fonogrammer  - har ophavsret ­
tighederne.
4.7.3.  Hvad angår ophavsmænds  og producenters  ret til at tillade  eller  
forbyde  eller oppebære  særligt  vederlag  for udlejning  af videogram-  
ner, når de først er blevet solgt, synes den retlige  situation  
'^tort se·^ at v.ære den samme som for lydoptagelsers  vedkommende,  om 
end de retlige  regler, der fører til dette resultat,  teknisk  set 
kar være forskellige.

160
^•8. Nyere lovforslag  vedrerende  udlejning  af Ivd- og videooptagelser
4.8.1.  I Belgien  er der for nyligt blevet fremlagt  et lovforslag,  der 
omhandler  problemerne  i forbindelse  med udlån og udlejning  af lyd-  
og videooptagelser  (31). I Det Foretiede  Kongerige  har man i et 
andringsforslag  til det den 28. oktober  1987 fremlagte  lovforslag  
foreslået  at indfore  en ret til at kontrollere  udlejning  (32).
4.9.  Problemets  EF-dimension
4.9.1.  På grund af forskellene  i retstilstanden  i de forskellige  medlems ­
stater  kan der helt klart opstå vanskeligheder,  hvis et videokas ­
settebånd  udfores  fra et land, hvor ophavsmanden  ikke har nogen ret 
til at kontrollere  udlejning,  til et land, hvor en sådan ret 
består. En sådan situation  har for nylig givet anledning  til en 
tvist ved EF-Domstolen  i sagen 158/66: Warner  Brothers  Inc, og 
Metronome  Video Aps mod Erik Viuff Christiansen . I den foreliggende  
sag havde den danske sagsegte  i Det Forenede  Kongerige  købt en vi­
deokassette  med en spillefilm,  som ikke var til rådighed  på video ­
kassette  i Danmark, hverken  til udlejning  eller salg. Sagsøgeren,  
Warner  Brothers,  gav senere den anden sagsøger,  Metronome  Video  
Aps, eneret til at udnytte  værket med henblik  på udlejning  i 
Danmark. Det spørgsmål,  EF-Domstolen  skulle  tage stilling  til var,  
hvorvidt  rettighedsindehaveren  i Danmark, der havde retten  til at 
tillade  udlejning  på det danske territorium,  kunne forhindre  en 
per-son,  der har købt en videokassette  i en medlemsstat,  hvor udlej ­
ning ikke er underkastet  begrænsninger,  i at udnytte  den indførte  
kassette  med henblik  på kommerciel  udlejning.  Ved dom af 17. maj 
1988 besvarede  EF-Domstolen  - i lighed  med Kommissionens  opfattelse  
- spørgsmålet  bekræftende  med den motivering,  at udnyttelse  af 
film, egså i form af fremvisning  i biografer  - ellers ville kunne  
blive kompromitteret  alvorligt.  Denne sag viser helt klart, at et 
problem  af denne art har en EF-dimension  og er relevant  for etable ­
ringen  af et internt  marked  for lyd- og videooptagelser.

61
4.10. Den fremtidige  udvikling  af Fallesskabets  Ivd- og videooptagelses ­
generel  indførelse  af en ret til at kontrollere
udlejning
4.10.1.  De nuværende  tendenser  inden for distribution  og markedsforing  på
lyd- og videooptagelsesområdet  viser, at kommerciel  udlejning  vil 
blive en stadig  vigtigere  distributionsmåde,  hvorved  sådanne  op­
tagelser  stilles  til rådighed  for offentligheden.  Denne udvikling  
har endvidere  - på grund af sammenhængen  mellem udlejning  og 
problemerne  i forbindelse  med piratvirksomhed  og privatkopiering  - 
betydelige  økonomiske  konsekvenser  for dem, hvis værker eller  
optræden  optages. Hvis der ikke findes  et klart retsgrundlag  for 
rettighedshavernes  ret til at tillade  eller forbyde  kommerciel  
îîdnytt'^ls?  af deres værker  via udlejning,  vil de, der er ansvar ­
lige for skabelsen  af indspillede  værker, uden tvivl få et langt  
mindre  afkast af deres skabende  virksomhed  og investeringer,  end 
det ellers ville være tilfældet,  medens mellemmænd  kan opnå en 
uforholdsmæssig  stor profit af andres skabende  virksomhed.  En 
mulig konsekvens  kunne da meget vel være, at indspillede  værker  i 
stedet vil blive solgt til relativt  høje priser, da rettigheds ­
haverne  vil søge at opnå et afkast  ved det første  salg, som - om 
e-nd kun del/is - vil kunne holde dem skadesløse  for en eventuel  
senert udlejning  af deres værker. Men en sådan politik vil 
sandsyrligvis  ik];e føre til en tilfredsstillende  løsning  set fra 
rettighedshavernes  standpunkt,  da andre faktorer  sætter grænser  
f:’", hvor høje priser man  kan tage ved det første  salg, og sådanne  
høje prispr under alle omstændigheder  vil være til skade for de 
forhri.;gere,  der ville foretrække  at købe fremfor  at leje de pågæl ­
dende indspilninger.

162
1P>.2. Pi di?n ¿'Dderj sido, hvis rettighedshaverne  kan fere tilstrækkelig  
kontrol  med den komimercielle  udnyttelse  af lyd- og videooptagelser  
via udlejning,  vil de dermed  have mulighed  for at sikre, at de får 
et rimeligt  afkast  af deres investeringer  ved udnyttelse  af deres  
værker i forir af udlejning.  Kontrol  med udnyttelsen  i form af 
udlejning  er også den nødvendige  forudsætning  for at oppebære  
vederlag  for udlejning  af et eksemplar,  der skal benyttes  til 
offentlig  fremførelse.  Den eksisterende  praksis  hvorved  forskel ­
ligt puhlik'um,  såsom patienter  ?å hospitaler,  militærpersonale  på 
'•aserner  og lignende, somænd om bord på skibe og indsatte  i 
fængsler  't,-»erholdes,  kan udgøre  en supplerende  indtægtskilde  for 
rettighedshaverne.  En ret til at kontrollere  udlejning  vil kunne  
skabe det retlige  grundlag  for at oppebære  en sådan supplerende  
indtægt. En tilstrækkelig  kontrol  med udlejningen,  vil samtidig  
skab? basis for at føre en politik  med lave salgspriser,  hvilket  
vil fröfTi^a 5¿ílge+  og direkte  komme forbrugeren  til gode. Endelig  
skulle on bedre kointrol  med udlejningsmarkedet  kunne bidrage  til 
at beV,æripe  .o.ii'atvirksomhed,  da udlejningsvirksomhederne  da vil 
være mindre tilbøjelige  til at handle med ulovligt  fremstillede  
produkter
1ÍÍ.7.. T denne forbindelse  bør nødvendigheden  af at afsætte  de nødven ­
dige ressourcer  til finansiering  af fremtidige  aktiviteter  inden  
for F.tIlesskabets  audiovisuelle  industrier  haves i erindring.  
Permissionen  har således  allerede  i en anden forbindelse  (33) 
nævnt, at de europæiske  industrier,  der fremstiller  audiovisuelle  
programmer,  må have adgang  til nye ressourcer,  hvis de skal tage  
den udfordring  op, det bliver at forsyne  de nye audiovisuelle  
medier  med det materiale,  de får brug for. Et udlejningsmarked,  
der sikrer, at rettighedshaverne  får et rimeligt  afkast af deres  
investeringer,  vil spille  en vigtig  rolle i så henseende.

163
¿.■"í.-ii.  Der er blevet foreslået  forskellige  foranstaltninger  med henblik  
på at forbedre  situationen,  herunder  indforelse  af en ordning,  
hvorefter  der skal meddeles  bevilling  til alle udlejningsvirk ­
somheder,  og indforelse  af en vidtgående  spredningsret  med hensyn  
til lyd- cg videooptagelser.  Sådanne foranstaltninger  går nok 
videre, end hvad der er strengt  nødvendigt  for at løse problemet.  
Dden at underkende  betydningen  af andre politiske  tiltag på det 
kulturelle  område  til fordel  for forfattere  og udøvende  kunstnere,  
må det dog erkendes,  at en ret til at kontrollere  udlejning  vil 
udgøre et solidt retligt  grundlag,  der er betingelsen  for den 
fremtidige  udvikling  af Fællesskabets  musik-  og videoindspilnings ­
industrier.  Det ville også indebære  den fordel,  at mange praktiske  
spørgsmål  - herunder  f.eks. spørgsmålet  om hvilken  brug der må 
gøres af udlejede  eksemplarer,  samt spørgsmålet  om royalties  og 
disses  fordeling  mellem  forskellige  kategorier  af rettighedshavere  
- kan løse~ på kontraktbasis  fremfor  ved lov. Endelig  vil en gene ­
rel indførelse  af en ret til at kontrollere  udlejning  i samtlige  
medlemsstater  sikre, at der ikke opstår  en kunstig  fordrejning  med 
hensyn  ti] markedsføringen  af lyd- og videooptagelser  ved at kom­
merciel  udlejning  i visse medlemsstater  kræver  rettighedshaverens  
tilladelse,  medens  dette ikke er tilfældet  i andre medlemsstater.
EF-Doms-^olens  afgørelser  vedrørende  konsumptionsprincippet  er på 
ingen måde uforenelig  med indførelsen  af en ret til at kontrollere  
udlejning,  hvad enten dette sker på nationalt  eller EF-plan. De 
situationer,  der indtil  dato har været anset som uforenelige  med 
■'■rak'^atens  bestemmelser  om fri udveksling  af varer, har alle ved­
rørt salg og videresalg  af produkter,  der lovligt  er blevet  bragt  
i omsætningen,  og ikke udlejning  af ophavsretligt  beskyttede  ind­
spillede  værker. Hertil kommer, at EF-Domstolen  i Coditel -saaen  
(34) statuerede,  at dersom  ophavsretligt  beskyttede  værker  udnyt ­
tes i form af successive  fremførelser,  vil den første  fremførelse  
ikke udtømme  rettighedshaverens  rettigheder.  Udnyttelse  af lyd- og 
videooptagelser  i form af udlejning  rejser  de samme problemer  som 
dem, der gør sig gældende  med hensyn til udnyttelse  i form af 
offentlig  fremførelse,  ikke mindst  for så vidt angår rettigheds ­
haverens  legitime  interesse  i at kontrollere  successiv  kommerciel  
udnyttelse  af værket.

164
4.1Ü.6.  Konklusionen  er da, at den nuværende  udvikling  med hensyn  til dis­tribution  af lyd- og videooptagelser  indicerer,  at man tillægger  spørgsmålet  om indførelsen  af en ret til at kontrollere  udlejning  
i samtlige  EF-lande  prioritet.  En sådan ret bør tillægges  ikke  alene ophavsmændene  til værker,  der er indspillede  på plader,  bånd  og videokassetter,  men også producenter  af sådanne  indspilninger  samt udøvende  kunstnere,  hvis optræden  er fikseret  på disse medi ­er. En lang række detaljer  vil sandsynligvis  kunne løses på natio ­
nalt plan og så vidt muligt  ved kontraktmæssige  arrangementer  mel­
lem de berørte  parter. Dette ville sandsynligvis  være tilfældet,  for så vidt angår f.eks. spørgsmålet  om, hvorledes  indtægterne  fra 
lovlig udlejning  skal fordeles  mellem  de forskellige  rettigheds ­indehavere,  og hvorledes  der skal forholdes  med hensyn til anmodninger  om tilladelse  til udlejning.  Men rækkevidden  af retten  til at kontrollere  udlejning  skal på den anden side fastlægges  på fællesskabsplan  for derved at undgå urimelig konkurrence ­
fordrejning.
4.10.7.  I den forbindelse  må der foretages  et valg mellem retten til at 
tillade  eller forbyde  udlejning  og den i den nuværende  tyske  lovgivning  hjemlede  ret til at kræve et rimeligt  vederlag.  Begge  løsninger  indebærer  forskellige  fordele og ulemper, men på 
nuværende  tidspunkt  synes indførelsen  af en ret til at tillade  eller forbyde  udlejning  at være den bedste. Den teknologiske  udvikling  indebærer, at der med tiden kan fremstilles  indspilnings-  og kopieringsudstyr,  der på en let og billig måde  
kan fremstille  kopier af stadig  bedre kvalitet,  og at fabriks ­indspillet  materiale  kan anvendes  af en lang række brugere,  uden  
at kvaliteten  forringes.  Denne udvikling  vil givetvis  medføre,  at udlejede  produkter  får en stadig  større  markedsandel.  Rettigheds ­
havernes  mulighed  for at beskytte  sig selv ved at tage højere  priser  for deres produkter,  herunder  navnlig  for dem, der formo ­dentlig  vil blive gjort til genstand  for udlejning,  er begrænset,  og højere salgspriser  vil under alle omstændigheder  afskrække  den almindelige  køber og tilskynde  til udlejning  og kopiering.  En ret til at tillade  eller forbyde  udlejning  ville give rettigheds ­haverne  mulighed  for selv at bestemme  - ud fra forretningsmæssige  hensyn  og under hensyntagen  til de sandsynlige  konsekvenser  af den ene eller den anden markedsføringsform  - i hvilket  omfang deres  produkter  skal markedsføres  til udlejning  eller salg. Indførelsen  af en ret til rimeligt  vederlag  ville i så henseende  være en langt  mindre tilfredsstillende  løsning og vil uundgåeligt  medføre  
usikkerhed  og komplicerede  regler  for, hvad der skal anses for et rimeligt  vederlagt  i et givet tilfælde.

||'J Μ I165
4.10.  P.. Det ?ynes - i overenstemme Ise med lovgivningstendensen  i medlems ­
staterne  vedrørende  reproduktion  af indspilninger  - rimeligt  at 
foreslå, at udlejningsretten  skal bestå i 50 år regnet  fra udgan ­
gen af det år, hvor optagelsen  fandt sted.
4.10.  <5. Da de nuværende  problemer  er en konsekvens  af den kommercielle
udlejning,  synes der ikke at være noget behov for at udvide  retten  
til også at gælde gratis  udlån fra f.eks. offentlige  biblioteker.  
Ved at begrænse  EF-reguleringen  til kommerciel  udlejning  overlades  
det dermed  også til medlemsstaterne  selv at fastsætte,  hvilke  ord­
ninger  der skal gælde med hensyn til anden ikke-kommerciel  udlej ­
ning af lyd- og videooptagelser,  f.eks. udlejning  til undervis ­
ningsinstitutioner.
4.11.  Sammendrag
4.11.1.  Kommissionen  er af den opfattelse,  at den stadig  større  udbredelse  
af compactdiscs,  hvis kvalitet  ikke forringes  selv ved hyppig  
brug, indebærer  risiko  for, at ophavsmanden,  den udøvende  kunstner  
og fonogramproducenten  lider økonomisk  skade ved uautoriseret  
kommerciel  udlejning  af lydoptagelser.
Denne risiko bør imødegås  ved, at man i samtlige  medlemsstater  
tillægger  ophavsmanden,  den udøvende  kunstner  og fonogramproducen ­
ten ret ti] at tillade eller forbyde  kommerciel  udlejning  af 
lydindspiIninger .
4.11.0.  Hvad videooptagelser  angår, må producenten  af det således  ind­
spillede  kinematograf iske værk - af hensyn til dennes  økonomiske  
interesser  - sikres  en ret til at vælge, på hvilket  tidspunkt  og 
hvilket  stod hans værk må udnyttes  ved fremvisning  i biografer  og 
ved kommerciel  udlejning.  Den i visse medlemsstaters  lovgivning  
gældende  ret til at tillade  eller forbyde  kommerciel  udlejning  af 
video.grammer bør indføres  generelt.
4.11.1.  På ir:.iev*rende  tidspunkt  synes der ikke at være behov for at ind­
føre en generel  ret for ophavsm.i(;nd  til at kontrollere  andre ele­
menter  .af den kommercielle  distribution  af kopier  af deres værker.

166
A. Ì2. Konklusion
Kommissionen  agter at forelægge  Rådet et direktivforslag  på 
grundlag  af EøF-Traktatens  artikel  løøA med henblik  på indførelse  
af en ret til at kontrollere  udlejning  af lyd- og videooptagelser  
i samtlige  medlemsstater.  Kommissionen  imødeser  gerne kommentarer  
til spørgsmålet  om, hvorvidt  den således  foreslåede  ret skal bestå  
i en ret til at tillade  eller forbyde  udlejning  eller skal være  
begrænset  til en ret til at modtage  rimeligt  vederlag.
4,12.2.  Kommissionen  imødeser  også gerne bemærkninger  til den i dette  
kapitel  dragne  konklusion,  at andre spørgsmål  i forbindelse  med 
spredningsretten  og harmonisering  af konsumptionsbestemmelserne  
ikke synes at nødvendiggøre  lovgivningsinitiativer  på fællesskabs ­
plan på nuværende  tidspunkt.
4.13. Frist for fremsættelse  af kommentarer
4.13.1.  KomcTientarer  til kapitel  4 skal forelægges  for Kommissionen  senest  
den 1. december  1988.

167
(1) sp for Danmarks  vedkommende  §2 i lov om ophavsret  nr. 158 af 31. maj 1961 med senere ændringer,  for Tysklands  vedkommende  artikel  16 i den tyske lov om ophavsret  af 9. september  1965 med senere  ændringer,  for Italiens  vedkommende  artikel  12 i den italienske  lov om ophavsret  nr. 633 af 22. april 1941 med senere ændringer,  for Nederlandenes  vedkom ­mende artikel  12 i den hollandske  lov om ophavsret  af 23. september  1912  med senere ændringer  og for Portugals  vedkommende  sektion  67(1) i lov 45/35 af 17. september  1985 om ophavsret  og tilgrænsende  rettigheder.
(?) Be artikel  17 i Ley de propiedad  intelectual  nr. 22/87 af 11. november  
1 987Boletin  oficial  del Estado  nr. 295 af 17. november  1987.
(3) Se A. Dietz, Copyright  Law in the European  Community,  1978, punkt 233; samt Copinger  and Stone James, Copyright,  tolvte  udgave, 198ø, punkt  495,
(4) Se A. Dietz, OP. cit. . punkt 233-234; og Götzen,  Het bestemmingsr echt  van de auteur,  1975, s. 17 ff.
<5) A. Dietz, OP. cit. . punkt 231.
(6) Artikel  19 loc, cit.
(7) Centrafarm  m.fl. mod Sterlina  Drug . EF-Domstolens  Smi. 1974, s. 1147.
(8) Centrafarm  miod Winthrop . EF-Domstolens  Smi. 1974, s. 1183.
(9) Deutsche  Grammophon  mod Metro - SB - Grossmärkte . EF-Domstolens  Sml.  1971, s. 125, og Musik-Vertrieb  Membran  mod GEMA . EF-Domstolens  Sml. 1981, s. 147.
(10) loc. cit.
(11) loc. cit.
(12) Coditel  mod Ciné-Voa  Films . EF-Domstolens  Sml. 1980, s. 881.
(13) loc. cit.
(14) Sag 407/85, G. Basset  mod SACEM - endnu ikke offentliggjort.  EF-Domsto-  len skal tage stilling  til et lignende  problem  i den verserende  sag 270/86  Cholav.  Société  Bizon's  Club mod SACEM .
(15) Sag 158/86, Marner  Brothers  Inc, oa Metronome  Video Aps mod Erik Viuff  Christiansen .
(16) A. Dietz, OP. cit. . punkt 236.
(17) Forslag  til Rådets  direktiv  af 6. juni 1986 om samordning  af visse i medlemsstaterne  ved lov eller administrativt  fastsatte  forskrifter  ved­rørende  udøvelse  af radiospredningsvirksomhed,  EFT nr. C 179 af 17. juli  
1986, s. 4.

168
(18)  Se f.eks. A. Dietz, loc, cit . punkt 227 og 25ø ff.
(19)  A. Dietz, loc, cit . punkt 250-258,  og punkt 26 i EF-Bull.,  Suppl. 6/77,  om Fællesskabets  aktion  inden for den kulturelle  sektor.
(20)  Ny teknologi,  såsom udviklingen  af CD-ROM (dvs. ROM-lagre  baseret  på compact  disk-teknologi),  ville kunne ændre denne situation,  men vil formodentlig  ikke gøre det.
(21) Se f.eks. G. Davies, Piracy  of Phonograms,  anden udgave,  1984, Kommis ­sionens  dokument  SG/Culture/52/84,  s. 111-112.  Se også den af enekspertgruppe  udarbejdede  rapport om udlejning  af fonogrammer  og videogrammer,  UNESCO  - UIPO, november  1984, UNESCO/UIPO/GE  LPV.1/6.
(22)  A. Dietz, OP. cit. . punkt 231.
(23)  Se artikel  12 i lov om ophavsret  af 23. september  1912 og A. Dietz, op . cit. . punkt 231.
(24) Se "Recording  and Rental  of Audio and Video Copyright  Material",  februar1985,  Cmnd. 9445, s. 11.
(25)  Se "Rental  of Videograms  and Phonograms"  - udarbejdet  af International  Federation  of Producers  of Phonograms  and Videograms  (IFPI) for WIPO og UNESCO. Dok. UNESCO/WIPO/GE  LPV.1/2, Paris, den 3ø. august 1984,  punkt 44.
(26)  Se for Frankrigs  vedkommende  lov nr. 85-660  af 3. juli 1985, artikel  21, og for Portugals  vedkommende  lov nr. 45/85 af 17. september  1985,  artikel  184, stk. 1, og artikel  176, stk. 8. Bestemmelserne  i lovens  artikel  190, der begrænser  beskyttelsesomfanget,  vil ikke blive drøftet  
i denne sammenhæng.
I·27) Standardkontrakt,  udarbejdet  af International  Federation  of Producers  of Phonogram  and Videogram  og Bureau  International  de l'Edition  Mécanique.
(28)  Se Bundesgerichthof's  afgørelse  af 6. marts 1986 i sag 1 ZR 208/83,  GRUR
1986,  s. 736.
(29)  STEMRA  mod Free Rocordshop . Rettens  afgørelse,  der er offentliggjort  i NJ 1986, nr. 206, foreligger  for øjeblikket  for Hoge Raad.
(30)  Vedrørende  ophavsret  med hensyn  til film, se punkt 61-85 i kapitel  2 om piratvirksomhed .
(31)  Lovforslag  nr. 282 af 29. maj 1986, der blev fremsat  for Senatet  af Desmarets  m.fl. Se også lovforslag  nr. 615 af 18. juli 1987, der blev  fremsat  for senatet  af Lallemand  m.fl.
(32)  The Copyright,  Designs  and Patents  Bill (H.L. 12).

169
(33) Se navnlig Fællesskabets  politik  meci hensyn  til radiospredningsvirksom-  hed - og forslag  til Rådets  direktiv  vedrørende  udøvelse  af radiospred ­ningsvirksomhed,  samt EF-Bull.,  Suppl. 5/86, pkt. 16, samt K0M(86)  255 endelig  udg. af 12. maj 1986 om et handlingsprogram  til fordel for den audiovisuelle  industri  i EF.
(3¿) loc, cit.

170
KAPITEL  5 : EDB-PROGRAMMER  OG -PROGRAMMEL
5.1.  Emne
5.1.1.  Et edb-program  består af en liste af instruktioner,  der styrer en 
informationsbehandlingsenhed,  dvs. en datamats  funktioner.  Der kan 
gives mere komplicerede  definitioner  (1), men denne enkle beskrivelse  
er tilstrækkelig  for nedenstående  gennemgang  af området.
5.1.2.  Progremmet  leveres  ofte sammen med stettedokumentation  som en "pakke"  
(package).  I udviklingen  af programmet  indgår også skabelse  af det 
riodvendige  forberedende  designmateriale.  Programmet  og det forberedende  
designstøttemateriale  udgør tilsammen  "programmellet"  (software).  Den 
retlige  beskyttelse  af det forberedende  designstøttemateriale  kan rejse  
problemer  af samme art som problemerne  med beskyttelsen  af selve  
programmet,  både hvad angår spørgsmålet,  hvorvidt  der er adgang  til en 
sådan beskyttelse,  og hvad denne omfatter.
5.1.7. Fdh-progr.o.mmer  er af forskellig  type og kan klassificeres  på forskellig  
måde .
5.1.4.  Operativsys temer (styresystemer)  styrer  datamatens  interne  funktioner,  
mens applikationsprogrammer  (brugerprogrammer,  anvendelsesprogrammer)  
får datamaten  til at udføre specielle  funktioner  for brugeren.  
Applikationsprogrammer,  der er beregnet  til at bruges  af en programmel ­
udvikler  eller en professionel  bruger  snarere  end den typiske  slutbru ­
ger, ’:aldes ofte for "værktøjer"  (tools). Indtil for nylig har det 
normalt  været nødvendigt  at indlæse  applikationsprogrammer  i datamaten  
inden brugen. Det bliver  imidlertid  mere og mere almindeligt,  at visse  
applikationsprogrammer  inkorporeres  i datamatens  maskinel  (hardware);  
dette er f.eks. tilfældet  med databasesystemer.  Skellet  mellem  opera ­
tivsystemer  og applikationsprogrammer  er således i færd med at 
udviskes,  os det kan forventes,  at denne tendens  fortsætter.

171
5.1.5.  Programmer  i obiekt- eller maskinkode  består af binære tal, men 
kildekodeproarammer  antager  andre former, der af datamatens  kompilator  
(compiler)  automatisk  kan omsættes  til binære  tal.
5.1.6.  Endelig  kan programmer  også klassificeres  efter de medier,  de er lagret  
på, dvs. papirstrimler,  hulkort, magnetbånd  og -plader, optiske  
disketter,  samt integrerede  kredslob  ("firmware").
5.1.7.  Medmindre  andet er anfort, skal der i dette kapitel  ved "program"  
forstås  alle former  for edb-programmer  uanset  klassifikation.
5.2.  Den okonomiske . industrielle og teknologiske  kontekst
5.2.1.  Edb-programmel  har en helt åbenlys  betydning  for Fællesskabets  ekonomi  
og dets industrielle  og teknologiske  fremskridt.
5.2.2.  For det forste er programmel  industrien  på verdensplan  set fra et 
kvantitativt  synspunkt  allerede  stor, og den vil fortsætte  med at 
ekspand.ere.  Oplysninger  om denne branche  og dens udvikling  er nodven-  
digvis  fra.gmentariske.  Nedenstående  kan imidlertid  give et fingerpeg  og 
et indtryk  af de mest fremherskende  træk ved denne branche.
5 2.3. Salget af kommiercielt  programmel  androg i 1985 mellem 30 og 39 mia 
dollars  (sidste  tal justeret  for distributionsomkostninger  (2)). Da 
disse salgstal  ikke omfatter  udvikling  af programmer  til eget brug, miå 
det formodes,  at branchens  samlede  årlige  produktion  ligger  betydeligt  
hojere.
5.2.  Det storste  programmelmarked  er De Forenede  Stater, der repræsenterer  
omkring  halvdelen  af verdensmarkedet,  og som er 5ø% større  end markedet  
i Vesteuropa.  Da De Forenede  Stater kun importerer  forholdsvis  lidt  
programmel,  men derimiod  eksporterer  i stor skala - bl.a. er eksporten  
af applikationsprogrampakker  steget  betydeligt  i de seneste  år - udgør  
USA’s andel af verdensmarkedet  mindst  70%,

172
5.2.5.  Japans progi-'amtnelítiarked  et på nuværende  tidspunkt  forholdsvis  lille,  
idet det udgør 5 mia dollars. Holdningen  inden for det japanske  
erhvervsliv  samt sprogvanskeligheder  betyder, at efterspørgslen  næsten  
udelukkende  gælder  særligt  fremstillet  programmel,  og at industripoli ­
tikken tager sigte på et massemarked  i programmeludviklingssystemer.  
Hvis denne politik  lykkes, vil Japan i løbet af et tiår kunne blive en 
konkurrent  af verdensklasse  på markedet  for programmel.
5.2.6.  Programmelmarkedet  i Vesteuropa  blev i 1985 anslået til 9,5 mia 
dollars,  hvoraf  5,1 mia, dvs. 54%, stammer  fra salg af pakkeprogrammel.  
Salget af pakkeprogrammel  er stærkt voksende. Inden for dette salg  
dominerer  pakker  til mikrodatamater,  der på nuværende  tidspunkt  vokser  
med 30% på årsbasis;  ekspansionen  har været på op til 4ø-5ø%  på årsba ­
sis gennem  de seneste  år. Generelt  set er efterspørgslen  efter program-  
miel større i Europa  end i USA, og dette har fået amerikanske  firmaer  
til at intensivere  deres salg og udvikling  via datterselskaber  og joint  
ventures  i Vesteuropa.
5.2.7.  De dominerende  programmelleverandører  i Vesteuropa  er således  af ameri ­
kansk oprindelse.  Taget under ét udgjorde  leverancerne  fra amerikanske  
virksomheder  i 1985 mellem  65% og 85% af det vesteuropæiske  miarked  for 
systemprograTimel,  afhængigt  af klassen, og ca. 55% af markedet  for 
appiikationsprogrammel .
5.2.8.  Det er ligeledes  slående, at producenter  af edb-maskinel  (hardware  
manufacturers)  er de største  leverandører,  endog af pakkeprogrammel.  
Inden for edb-maskinelproducenterne  er IBM førende  med en markedsandel  
på 41,5% i 1985 af det vesteuropæiske  marked  for pakkeprogrammel.  IBM's  
største  konkurrenter  er Hewlett  Packard, DEC, ICL og Bull, hvis mar­
kedsandele  er på mellem  4,3% og 4%, efterfulgt  af Siemens,  Olivetti  og 
Nixdorf, med en noget mindre  markedsandel  på miellem  3,4% og 3,3%. De 
største  og mest dynamiske  virksomheder  af dem, der ikke beskæftiger  sig 
med produktion  af maskinel,  har en position  meget længere  nede i ræk­
ken, dvs. mellem  2ø. og 25. pladsen  i relativ  størrelse:  Computer  Asso ­
ciates, Software  AG. Cullinett,  Microsoft,  Ashton  Tate, Cincom,  Lotus  
og Soicon  International .

173
5.2.9.  Med hensyn til den fremtidige  udvikling  mener velunderrettede  kommen ­
tatorer  (3), at væksten  inden for pakkeprogrammel  vil fortsætte  til 
ind i 1990'erne på bekostning  af individuelt  fremstillet  programmel  og 
serviceydelser  på edb-området.  Denne opfattelse  deles imidlertid  ikke  
af alle. Visse programmelfirmaer,  bl.a. i Frankrig,  mener, at det vil 
være til sterre  gavn, både for dem selv og kunderne,  om den voksende  
efterspørgsel  efter integrerede  løsninger  opfyldes  ved hjælp af appli ­
kationsprogrammer,  der er lettere  at tilpasse,  og som har en højere  
grad af portabilitet  end tidligere.  Sådanne  programmer  må også produ ­
cere hurtigere  og billigere  end tidligere,  hvilket  kan ske ved i 
højere  grad at anvende  programmelelementer  og -moduler,  der kan gen­
bruges. Efter deres opfattelse,  bliver leverandørerne  nødt til at 
erhverve  sig færdigheder,  således  at de kan tilbyde  et stort udvalg  af 
professionelle  tjenesteydelser,  herunder  markedsundersøgelser,  er­
hvervskonsulentvirksomhed  og brugeruddannelse  for at maksimere  
værditilvæksten.  Udviklingen  i andre medlemsstater  tyder på, at denne  
opfattelse  meget vel kan vise sig at blive korrekt.
5.2.10.  Der hersker  ligeledes  usikkerhed  med hensyn  til i hvor høj grad afhæn ­
gighed af privatejede  standarder  (proprietary  standards)  i modsætning  
til offentligt  tilgængelige  standarder,  har betydning  for programmel ­
leverandørernes  markedsposition.  På den ene side betyder  frit tilgæn ­
gelige verdensstandarder  en mindre investeringsrisiko.  Dette kan 
f.eks. ses af POSIX, der er et standardiseret  sæt grænseflader  mellem  
UNIX og tilsvarende  operativsystemer  og de applikationsprogrammer,  der 
køres på disse systemer. Eksistensen  af POSIX giver nu uafhængige  
programmelproducenter  mulighed  for at udvikle  applikationsprogrammel  i 
vished om, at det pågældende  programmel  kan bruges  på en lang række  
anlæg, uanset hvilken  version  af operativsystemet  der køres. På den 
anden side hævdes  det ofte, at visse datamatproducenter  sigter  mod at 
indskrænke  brugen af operativsystemer  til deres egne modeller,  og at 
sælge mest muligt  applikationsprogrammel.  Ved at tilbageholde  informa ­
tion om de grænseflader,  der anvendes  i deres produkter,  kan de såle ­
des forsinke  eller hindre  udviklingen  af konkurrerende  programmel.  Det 
var netop dette forhold, der i 1984 foranledigede  Kommissionen  til at 
insistere  på, at IBM forpligtede  sig til (ref. EF-Bulletin  10/1984,

174
96 ff.) ¿at angive de af IBM anvendte  grænseflader  og give adgang  
til relevante  oplysninger  om grænseflader,  således  at konkurrerende  
produkter  kunne identificere  de grænseflader,  de skal bruge. Det er 
blevet hævdet, at private standarder  hindrer konkurrence  på 
programmelmarkedet,  men det er vanskeligt  at måle, hvor alvorlig  
konkurrencefordrejningen  er, fordi oplysninger  om programmelaktivitet  
notorisk  er sparsomme.  Dette spergsmål  giver klart så stor anledning  
til bekymring,  at det bor holdes  under noje observation.  Visse vigtige  
aspekter  af dette problem  er behandlet  under nedenstående  pkt. 5.5.8.  
- 5.5.12.
5.2.11.  Hvad resultatet  heraf end bliver, er det klart, at programmellet  i 
fremtiden  kommer  til at udgore  den væsentligste  komponent  i edb-syste-  
merne, mens maskinellet  i stadig  højere  grad kommer  til at bestå af 
ens, standardiserede  og indbyrdes  kompatible  komponenter.  Disse  
systemer  vil få en vital betydning  inden for alle grene af økonomien.  
Fællesskabet  må for at bevare en plads forrest i den tekniske  
udvikling  - ja for at bevare  konkurrenceevnen  generelt  - sikre, at det 
har en konkurrencedygtig,  dynamisk  programmelindustri .
5.2.12.  På nuværende  tidspunkt  er der ingen særlig  grund til at udvise  selv ­
tilfredshed,  idet branchen  - også selv om visse europæiske  firmaer  har 
stor succes inden for deres specielle  nicher  - er præget af de ameri ­
kanske  leverandørers  dominerende  position,  både på verdensmarkedet  og 
på EF-markedet,  specielt  hvad angår operativsystemer.  USA's datamat ­
producenter  har et teknologisk  forspring  inden for meget edb-maskinel.  
Operativsystemer  leveres  ofte sammen med maskinellet.  Denne sammen ­
kobling  (bundling)  af programmel  og maskinel  bidrager  uvægerligt  til 
at disse virksomheder  bevarer  en dominerende  stilling.  Med hensyn  til 
.applikationsprogra-mmer  har brugerne  langt større frihed til at vælge  
mellem  forskellige  leverandører,  og det kan derfor ikke undre, at 
etiropæiskc  firmaer  på dette felt har fundet  det lettere  at investere  i 
udviklingen  af konkurrerende  produkter  og således  øge deres markeds ­
andel  .

175
5.2.13.  I betragtning  af EF-programmelbranchens  sene start i forhold  til de 
vigtigste  konkurrenter  er det specielt  vigtigt at sikre, at den 
generelle  retlige beskyttelse  af edb-programtner  og -programmel  
bidrager  til at skabe et miljø, der er gunstigt  for EF-virksomhedernes  
investering  og innovation,  således  at Fællesskabets  industri  kan klare  
sig i konkurrencen  med konkurrenter.  I forbindelse  med drøftelserne  om 
beskyttelsens  omfang  og varighed  bør man forsøge  at finde en rimelig  
balance  mellem de fordele  beskyttelsen  giver programmelproducenterne  
og de ulemper,  der herved  pålægges  brugere  af programmellet  i form af 
et mindre  udvalg  og højere  priser.
5.3.  Lovgivningstiltag
5.3.1.  Indtil for nylig har udviklingen  af datamater  og programmer  hertil - 
der allerede  har været i gang mange år - ikke givet anledning  til om­
fattende  ændringer  i lovgivningen  om intellektuel  ejendomsret.  En del 
af forklaringen  på denne passivitet  er, at det indtil  for forholdsvis  
kort tid siden stort set kun var professionelle  brugere i direkte  
kontakt  med programudviklerne,  der havde adgang til edb-programmer.  
Dette gjorde, at mange problemer  kunne løses på tilfredsstillende  vis 
kontraktmæssigt.  Samtidig  hermed var programmerne  i den industria ­
liserede  verden ikke blot beskyttet  gennem kontrakter,  men kunne i 
stort omfang også beskyttes  i henhold  til den allerede  eksisterende  
ophavsretslovgivning,  og i mindre  omfang  patentlovgivningen.  Omfanget  
af denne beskyttelse  stod ikke nødvendigvis  fuldstændigt  klart, men 
eftersom  man gik ud fra, at der efterhånden  ville etablere  sig en 
retspraksis,  var der naturlig  modvilje  mod at gå i gang med lovgiv ­
ningsinitiativer,  der måske ville vise sig unødvendige.  Ydermere  kunne  
man, hvis beskyttelsen  af programmer  udviklede  sig på grundlag  af 
eksisterende  instrumenter,  undgå at bringe værdifulde  principper  i 
fare, som ellers  sikkert  ville blive draget  i tvivl i forbindelse  med 
en mere omfattende  reform  af lovgivningen.

176
5.3.7.  Opmaprksomheden  har fulgelig  indtil for nylig i de fleste  medlemsstater  
været mere koncentreret  om at anvende  og tilpasse  den eksisterende  
lovgivning  til de særlige  forhold, der er karakteristiske  for program ­
mel, end om at få gennemført  ny lovgivning.
5.3.3.  For så vidt angår patentlovene  har det almindelige  udgangspunkt  været,  
at edb-programmer  som sådan sidestilles  med de former for innovation,  
som f.eks. matematiske  metoder  og informationspræsentation,  der ikke  
anses som patenterbare  opfindelser  (4). Denne holdning  har imidlertid  
ikke i den grad man umiddelbart  skulle  tro hindret  patentbeskyttelse  af 
programmer.  For i de tilfælde,  hvor programmet  udgør en del af en 
opfindelse,  der som helhed betragtet  opfylder  kriterierne  for paten ­
tering, er der blevet  meddelt  patent,  hvilket  domstolene  har godkendt.  
Appeldomstolen  i Paris fandt f.eks. i 1981, at en opfindelse  til ana­
lyse og registrering  af jordlagenes  fysiske  karakteristika  - herunder  
eventuelle  olieforekomster  - ikke burde nægtes  beskyttelse,  blot fordi  
visse trin i processen  styres  af et edb-program  (5). I de fleste  stater  
har man anlagt samme synspunkt.  Hertil kommer, at Den Europæiske  
Patentmyndighed  i 1995 tog sin praksis  på dette område  op til fornyet  
overvejelse  cg vedtog nye retningslinjer,  der bl.a. sikrer, at en 
opfindelse,  der under ét udviser  den tekniske  karakter  og opfylder  de 
kriterier,  der normalt  gælder  for patenterbarhed,  kan patenteres,  også  
selv cm der heri indgår et edb-program  (6). Ikke desto mindre er de 
kriterier,  der skal opfyldes  for at kunne opnå et patentmonopol,  
sikkert  så restriktive,  at mange programmer,  der repræsenterer  en 
betydelig  investering,  ikke kan patenteres,  evt. fordi den tekniske  
karakter,  der kræves  af en opfindelse,  ikke er til stede, idet der ikke  
er tale om ændringer  af substans  eller energi i den fysiske  verden.  
Selv i de tilfælde,  hvor et edb-program  faktisk  udgør en del af en 
opfindelse,  der udviser  en sådan teknisk  karakter,  er det ikke sikkert,  
at den fornødne  opfindelseshøjde  er nået. Under alle omstændigheder  er 
det nødvendigt  at følge visse procedurer  og betale  afgifter  for at få 
patentbeskyttelse.  Dette kan resultere  i, at potentielle  rettigheds ­
havere  opgiver  at opnå retlig  beskyttelse  af deres værk.

177
5.3.4.  Disse begrsnsn inger i patentlovgivningen  har understreget  den rolle,  
som ophavsretten  i bred forstand  potentielt  kan spille,  dvs. forfatter ­
rettigheder  og dermed beslægtede  rettigheder  som det primære  redskab  
til beskyttelse  af edb-programmer,  både i Fællesskabets  medlemsstater  
og internationalt.  Den skepsis, som nogle gav udtryk  for i 6ø'erne  og 
70'erne med hensyn til en ophavsretlig  beskyttelse  af denne nye type  
værker,  er, efterhånden  som man har fået større  forståelse  for ligheden  
mellem  et edb-program  og et litterært  og kunstnerisk  værk, veget - både  
nationalt  og internationalt  - for en generel  anerkendelse  af de forde ­
le. som skaberne,  rettighedshaverne,  brugerne  og almenheden  generelt  
ville få ved, at problemet  vedrørende  en passende  beskyttelse  af 
progr-ammer  mod uautoriseret  reproduktion  søges løst ved hjælp af 
ophavsretten.
5.3.5.  Ønsket  om at basere  en løsning  på ophavsretten  er blevet  så udtalt, at 
den ekspertgruppe  under Verdensorganisationen  for Intellektuel  Ejen ­
domsret  (UIPO), der siden 1979 har arbejdet  med spørgmålet  om beskyt ­
telse af edb-programmer  på internationalt  plan, på sit møde i 1983  
anbefalede,  at man midlertidigt  standsede  arbejdet  med planerne  om en 
særlig  tr.aktat,  der skulle  give edb-programmer  sui generis  beskyttelse.  
I stedet  anførtes  det forslag,  at WIPO og UNESCO,  de to organisationer,  
der h.ar ansvaret  for de vigtigste  internationale  ophavsretskonventio ­
ner, skulle  gå videre  med undersøgelserne  af, hvilken  beskyttelse  edb-  
programmel  har i henhold  til allerede  eksisterende  ophavsretslove  og 
-traktater,  og at de skulle  sammenkalde  et udvalg  af regeringseksperter  
med henblik  herpå (7).
5.3.6.  Arbejdet  med beskyttelse  af edb-programmer  er fortsat  på dette grundlag  
inden for de koippetente  internationale  organisationer.  Den opfattelse  
kan måske gores gældende,  at det møde, der blev indkaldt  af UIPO OG 
i,lNESCO i februar  1985, slog fejl med hensyn til sit formål, nemlig  
universel  anerkendelse  af eksistensen  af beskyttelsessystemer  baseret  
på .anvendelsen  af ophavsretslovgivningen;  der opnåedes  heller ikke en 
generel  konsensus  om det ønskelige  i at indføre  ophavsretlig  beskyttel ­
se. hvor denne ikke allerede  findes. Hvad mødet derimod  demonstrerede  
var, at ophavsretlig  beskyttelse  mod uautoriseret  reproduktion  af 
edb-programmer  allerede  findes  i de fleste  industrialiserede  lande, og 
således  også i næsten  alle EF-landene.

7. Df?t fremgik  nemlig, at medlemsstaternes  retspraksis  i stigende  grad  
anerkender  princippet  om, at ophavsretlovgivningen  kan finde anvendelse  
p.'5 edb-programmer  og de øvrige  udtryksformer,  herunder  støttemateriale,  
der tilsammen  udgør software-familien  (8).
8. Oer er i de seneste  år i mange medlemsstater  også blevet foreslået  
eller vedtaget  lovgivning,  der i alt væsentligt  bygger  på tendenserne  i 
landenes  retspraksis  og således  ikke udgør en fundamental  ændring.
9. I Tyskland  ændrer  lov af 24. juni 1985 (9) ophavsretslovgivningen  såle ­
des, at programmer  til databehandling  sidestilles  med litterære  værker,  
også med hensyn  til beskyttelsens  varighed.  I Frankrig  er det fastsat  i 
lov (10) af 3. juli 1985, at edb-programmer  indgår  blandt de værker,  
der beskyttes  af ophavsretslovgivningen,  omend med visse særlige  und­
tagelser,  bl.a. gælder beskyttelsen  kun en periode  på 25 år efter  
skabelsen.  T. Det Forenede  Kongerige  blev det med vedtagelsen  af Copy ­
right (Computer  Software)  Amendment  Act 1985 (11) gjort klart, at 
edb-Programm er er ophavsretligt  beskyttet.  Spanien  har for ganske  nylig  
i den ny ophavsretslov  af 1987 (12) udtrykkeligt  indført  en bestemmelse  
om, at edb-programmer  er ophavsretligt  beskyttet. Tilsvarende  
lovgivningsinitiativer  foreligger  i Danmark (13), Italien (14) og 
Nederlandene  (15). Belgiens  (16) og Luxembourgs  (17) regeringer  har 
også meddelt,  at de også betragter  ophavsretten  som den bedste  måde til 
at beskytte  edb-programmer  på. I Portugal  (18) er eksperterne  af den 
opfattelse,  at edb-programmier  omfattes  af begrebet  "intellektuel  frem ­
bringelse",  som anført  i artikel  1 i loven af 1985 om ophavsret  og her ­
med beslægtede  rettigheder  (19), omend de ikke nævnes  blandt  eksempler ­
ne i artikel  2. Kun i Grækenland  (2ø) hersker  der tilsyneladende  tvivl  
om det ønskelige  i at beskytte  programmel  på denne miåde.

179
5.3.10.  Kort sagt har medlemsstaterne  således  generelt  indtaget  det standpunkt,  
at en retlig  beskyttelse  af edb-programmel  primært  b®r bero på anven ­
delse af ophavsretslovgivningen  i bred forstand, mens patentsystemet  
ber spille  en mere begrænset  og sekundær  rolle i forbindelse  med opfin ­
delser, hvori der indgår  edb-programmer.  Det anerkendes  også generelt,  
at regulering  på kontraktbasis,  lovgivningen  om forretningshemmelig ­
heder og illoyal  konkurrence  har en betydelig  rolle at spille, omend  
det ikke generelt  er opfattelsen,  at det i den nærmeste  fremtid  er 
påkrævet  med en lovgivningsreform  på dette område. Derimod  er ophavs ­
retslovgivningen  genstand  for kritik hvad angår dens anvendelighed  på 
edb-programmer , og debatten  i Europa  fokuserer  nu på de ændringer,  der 
kan blive nodvendige  for at tage hensyn til edb-programmers  særlige  
karakteristika  og EF-industriens  behov både inden for og uden for 
databehandlingssektoren.  For at give programtnelbranchen  et større  
arbejdsområde  har Fællesskabet  og medlemsstaternes  respektive  
regeringer  forpligtet  sig til <?t anvende  ISO's og OSI-standarder  inden  
for edb-behandling.  Dersom  industrien  skal kunne drage den fulde fordel  
af det store interne  marked kræves der helt klart en mere ensartet  
beskyttelse  i Fællesskabet.
5.3.11 For at udnytte  dette marked  må industrien  have nogenlunde  ens drifts ­
vilkår  i de enkelte  medlemsstater.  Den kommercielle  udvikling,  f.eks.  
med hensyn  til persondatamater,  har understreget  behovet  for specifikke  
retsbestemmelser  og fortolkning  af lovene. Små datamater  markedsføres  
som et masseprodukt  på linje med andre varige forbrugsgoder,  og det 
samme gælder  programmel,  der kører på dem. Programmer  på bånd eller  
disketter  sælges  på samme måde som bøger og grammofonplader  i alminde ­
ligt løssalg,  og programmørens  muligheder  for at beskytte  sig kontrakt ­
mæssigt  er stærkt  reducerede.  Det forhold,  at retspraksis  i visse lande  
ikke har tilvejebragt  den fornødne  afklaring  betragtes  mere og mere som 
en hæmslrc i sammenligning  med den klare lovgivning  (21), der f.eks.  
gælder i De Forenede  Stater for ophavsretten  til edb-programmer.  Det 
bør imidlertid  bemærkes,  at de seneste  erfaringer  fra USA tyder på, at 
der, selv om der vedtages  specifikke  bestemmelser,  fortsat  står vigtige  
fortolkningsspørgsmål  tilbage  at løse. Nedenstående  punkt 5.5.11.  giver  
et illustrerende  eksempel  herpå.

130
5.3.12.  Eftersom  det vil tage domstolene  en vis tid at lese disse fortolknings-  
spergsmSl,  kan man indtil  videre  bil¿egge  opståede  tvister  gennem  aftale  
eller voldgift.  Med en sådan fremgangsmåde  kan man forholdsvis  hurtigt  
nå frem til forholdsvis  detaljerede  afgørelser,  og det på en måde, der 
tager vidtgående  hensyn til de direkte  berørte  parters  interesser,  
således  som det for nylig er sket i forbindelse  med voldgiften  mellem  
IBM og Fujitsu  i De Forenede  Stater  (22).
5.4. Fgllesskabets  hidtidige  involvering
5.4.1. Kommissionen  har gennem  en årrække  overvåget  udviklingen  inden for den 
retlige  beskyttelse  af programmel  både i og uden for Fællesskabet.  Den 
har også deltaget  i møder i UIPO's ekspertgruppe  og i drøftelser  i 
andre internationale  fora. Den har endvidere  konsulteret  eksperter  og 
organisationer,  der har interesser  på områder,  herunder  repræsentanter  
for de største  informationsteknologiske  virksomheder  i Europa, UNICE,  
European  Computing  Services  Association  (ECSA) og Confederation  of the 
European  Computer  Users Associations  (CECUA). På grundlag  af disse  
aktiviteter  konkluderede  Kommissionen,  at et direktiv  om retlig  beskyt ­
telse af edb-progratnmer  var et nødvendigt  led i etableringen  af det 
indre m3:^ked.  Kommissionen  gav følgelig  i sin hvidbog  om gennemførelsen  
af det indre marked (23) tilsagn  om, at den inden udgangen  af 1987  
ville forelægge  Rådet et forslag  til et direktiv  om retlig  beskyttelse  
af edh-programmsr  i EF's medlemsstater.  Forslaget  er imidlertid  blevet  
forsinket  af tekniske  grunde, men det vil blive forelagt  Rådet så hur ­
tigt som muligt.

5.5.  Ophavsret:  EF-initiativets  fokus
5.5.1.  Det foreslås,  at et direktiv  baseres  på nedenstående  principper.
5.5.2.  Der ser ikke ud til at være grund til at tage særlige  skridt  på nuvæ ­
rende tidspunkt  hvad angår patentlovgivningen,  lovgivningen  om 
forretningshemmeligheder  og beskyttelse  på kontraktligt  grundlag.  For så 
vidt angår patentlovgivningen  ændrede  Den Europæiske  Patentmyndighed  som 
tidligere  nævnt sine retningslinjer  for behandling  af edb-programmer,  
således  at det gjordes  klart,  at opfindelser  af teknisk  art kan
patenteres,  også selvom  deres funktion  bygger  på edb-programtrier.  En 
tilsvarende  udvikling  er undervejs  i medlemsstaterne.  Kommissionen  anser  
denne  udvikling  for ønskelig  og håber, at alle nationale  patentkontorer  
vil indføre  en tilsvarende  liberal  praksis. Formelle  EF-initiativer  
syn.i?5 ikke at være fornødne  på dette tidspunkt.  Også hvad angår  
forretningshemmeligheder  og det lovgivningsmæssige  grundlag  for en 
kontraktlig  regulering  af beskyttelsen  synes situationen  i medlems ­
staterne  forholdsvis  tilfredsstillende,  og lovgivningsaktioner  på 
EF-niveau  er ikke påkrævet  på nuværende  tidspunkt.
5.5.3.  På samme måde ser lovgivningsinitiativer  med hensyn  til det lovgivnings ­
mæssige  grundlag  for en kontraktlig  regulering  af beskyttelsen  ikke ud 
til at være påkrævede,  omend betydningen  af sådan regulering  på dette  
felt ofte undervurderes.  Retningslinjer  for programmelleverandører  og 
-brugere  vil imidlertid  kunne  være nyttige,  ligesom  også udviklingen  af 
en handelssædvane,  der - når først den er almindeligt  anerkendt  - kan 
antage  karakter  af regler, der kan finde anvendelse  i de tilfælde,  hvor  
andre ordninger  ikke kan bruges. Confederation  of European  Computer  
Users Associations  og visse sammenslutninger  i medlemsstaterne  er i færd  
med at undersøge  mulighederne  for at opstille  retningslinjer  på dette  
område.
5 5.4. Fra tid til anden nævnes  muligheden  for at beskytte  edb-programmer  ved 
hjælp af tekniske  anordninger.  De seneste  anordninger  af denne type kan 
måske  vise sig mere effektive  end tidligere.  På nuværende  tidspunkt  må 
man dog høste  mere erfaring  med den praktiske  brug heraf. Der foreslås  
derfor  ikke noget EF-initiativ  på dette tidspunkt.

182
5.5.5.  Hvad angår ophavsret  og beslaegtigede  rettigheder,  må det grundlæggende  
spørgsmål,  om anvendelsen  heraf på edb-programmer  er principielt  
enskelig,  generelt  besvares  bekræftende.  Erfaringen  har ikke underbygget  
de argumenter,  der undertiden  har været fremsat om, at en sådan  
beskyttelse  er enten utilstrækkelig  eller for vidtgående.
5.5.6.  Hvad angår argumentet  om, at ophavsretten  ikke er tilstrækkelig,  har der 
i Europa  på det seneste  været fremsat  det synspunkt,  at beskyttelsen  mod 
kopiering  er utilstrækkelig,  og at en reel monopolret  - svarende  til et 
patent  - er påkrævet.  Det har været fremført,  at begrænsningerne  i op­
havsretten,  bl.a. princippet  om, at det er den form, ideerne  er udtrykt  
på og ikke selve ideerne, der beskyttes,  gør ophavsretten  til en ikke  
fuldstændig  adækvat  løsning. Gennemførelsen  af dette princip  på edb-  
programmel  fører til den konklusion,  at selve programmerne  er beskyt ­
tede. hvoritT'od  deres underliggende  logik eller algoritmer  ikke er det. I 
den udstrækning  de tilgrundliggende  ideer kan udtrykkes  på anden vis,  
kan der udvikles  programmer,  der producerer  tilsvarende  resultater.  Det­
te har fået visse kredse  til at stille  forslag  om, at der bør vedtages  
en ny form for beskyttelse  - side om side med ophavsretten  - der giver  
eksklusive  rettigheder  til nye algoritmer,  der involverer  et opfindel ­
seselement.  En sådan beskyttelse  ville i mange henseender  svare til 
patentbeskyttelse,  idet den forudsætter  registrering  og giver et reelt  
monopol  på de pågældende  algoritmer  i et nærmere  fastsat  tidsrum  på 
omkring  2ø år (24).

183
5.5.7.  Denne losning  har imidlertid  ikke vundet almindelig  tilslutning  hos 
alle. Mange inden for edb-branchen  har givet udtryk for tvivl om det 
ønskelige  i en sådan beskyttelse,  bl.a. på grund af risikoen  for, at 
udviklingen  og brugen  af programmer  vil blive hæmmet  ved, at der skabes  
monopoler  på begreber  af matematisk  eller videnskabelig  art, der som 
sådan ikke beskyttes  i henhold  til nogen lovgivning  om industriel  eller  
intellektuel  ejendomsret.  Det er blevet  fremført,  at denne fare ville  
blive større,  eftersom  det samlede  antal anvendelige  algoritmer  efter al 
sandsynlighed  er begrænset.  Der er bred enighed  om, at konkurrencen  
ville blive alvorligt  begrænset,  hvis man forhindrer  selvstændig  
opfindelse  ("indépendant  invention")  at programmer,  der stort set har 
samme funktioner  som eksisterende  programmer,  men som er udviklet  uden  
plagiering  af eksisterende  programmer,  og som er udtrykt  på forskellig  
måde, eller forhindrer  såkaldt  "reverse  engineering",  hvor et færdigt  
produkt  pilles fra hinanden  og rekonstrueres.  Det er interessant  at 
bemærke, at man nåede frem til samme konklusion  i forbindelse  med den 
seneste  udvikling  inden for beskyttelse  af halvlederprodukters  design  i 
de vigtigste  producentlande.
5.5.8.  Hvad angår spørgsmålet  om, hvorvidt  ophavsretlig  beskyttelse  i sig selv  
kan medføre  en overdreven  grad af beskyttelse,  der kan virke skadelig  på 
konkurrencen  inden for edb-branchen  og hæmme udbredelsen  af datamattek ­
nologien,  kan der ikke på nuværende  tidspunkt  gives noget definitivt  
svar, men det kan næppe vare længe før svaret  foreligger,  efterhånden  
som man opnår mere erfaring  i både USA og Europa.

184
5.B.9. Eksempelvis  har man rejst spørgsmålet  om adgangsprotokoller  (access  
protocols)  og grænseflader.  Disse må anvendes  præcist  i den form, hvori  
de først blev udtrykt,  hvis nyudviklet  programmel  og maskinel  skal være  
kompatibelt  med allerede  markedsført  programmel  og maskinel.  Der har 
været fremført  det argument,  at ophavsret  ville give et uønsket  monopol  
ikke blot på selve adgangsprotokollen,  men også på hele det udsnit  af 
systemmarkedet,  der afhænger  af denne protokol.  Udviklingen  af kompa ­
tible prograrrimer , der er ønskelig  både fra konkurrence-  og industri-  
politisk  synspunkt,  ville blive hæmmet,  hvis konkurrenterne  - i deres  
produktudvalg  - skulle blive hindret  i at integrere  protokoller  og 
grænseflader,  der er i færd med at vinde stor udbredelse,  og som 
sandsynligvis  vil blive til internationale  standarder.  Det samme er 
tilfældet,  hvis protokoller  og grænseflader  måske nok rent teknisk  set 
kan anvendes,  men kun mod en afgift, som kun de største  konkurrenter  
kan betale.  På grund af de alvorlige  følger  sådanne  reelle  monopoler  på 
den slags progra-mmel  ville få for kommunikationen  og industrien  
generelt,  debatteres  det i de berørte  kredse  (25), om protokoller  og 
grænseflader  specifikt  bør udelukkes  fra ophavsretlig  og tilsvarende  
beskyttelse,
5.5.·'0.  På tilsvarende  måde hævdes  det ofte, at ophavsretlig  beskyttelse  gør 
det så vanskeligt  at skabe kompatible  systemer  uden i det mindste  
tilsyneladende  kopiering,  således at den legitime  udvikling  af 
kompatible  systemer  - også helt bortset  fra det specielle  problem  med 
adgangsprotokoller  og grænseflader  - ville blive besværliggjort  og 
konkurrencen  hæmmet.  Dette gælder  specielt  systemprogrammel  og markedet  
for applikationer  til erhvervslivets  brug.
5.5.11.  På nuværende  tidspunkt  er det uklart i hvor stor udstrækning  medlems ­
staternes  ophavsretslovgivning  giver programudviklere  mulighed  for at 
forhindre  andre i at anvende  adgangsprotokoller  og grænseflader  eller i 
at producere  kompatible  programmer.  Det kan nemlig  meget vel forholde  
sig således, at udøvelse  af ophavsretten  med hensyn  til adgangsproto ­
koller  eller grænsefladespecifikationer  i de situationer,  der er be­
skrevet  i det foregående  punkt, nemlig hvor udøvelsen  af denne ret 
sandsynligvis  vil give dominans  over et helt marked eller forøge en 
allerede  eksisterende  dominans,  ville blive ledsaget  af andre faktorer,  
således  at der i henhold  til de relevante  konkurrencelove  er tale om 
misbrug  af dominerende  stilling.

185
5.5.12.  Meget vil afhænge  af, med hvor stort held domstolene  i de konkrete  
sager får lest problemet  vedrørende  abstraktionsniveauet  og dermed  
opnår en rimelig balance mellem rettighedshavernes  interesser  i 
eksisterende  programmer  og hensynet  til de personer,  der kan påvise,  at 
de selvstændigt  har udviklet  programmer,  der giver samme resultater  som 
de allerede  eksisterende.  Selvom  ophavsretlig  beskyttelse  rækker  videre  
end beskyttelsen  af selve programmet  (i objekt-  eller kildekode),  og 
bl.a. også omfatter  forberedende  materiale  som f.eks. program ­
beskrivelse.  så kommer  der et punkt, hvor kravet  om beskyttelse  går hen 
og bliver et krav på retten til en idé, snarere  end til den måde,  
hvorpå  den pågældende  idé er udtrykt. For eksempel  kan en matematisk  
formel  til løsning  af et bestemt  problem  implementeres  i et program  på 
mange forskellige  måder. Hver implementering  kan give samme resultat  
eller samme uddata under forudsætning  af identiske  startværdier  for 
variabler  eller inddata. Men de forskellige  implementeringers  
performans  (kvantitative  og kvalitative  ydeevne)  vil variere, måske  
endda betydeligt.  Ophavsretten  bør give en beskyttelse  af implemen-  
tationsmåden  og dermed deres særlige fordel for så vidt angår  
performansen  medens anvendelse  af formlen står enhver frit for.  
Efterhånden  som domstolene  får erfaring  med emnet, forventes  det, at de 
kan etablere  en retspraksis  med hensyn  til, hvad der udgør kopiering  
inden for dette område, ligesom  de har kunnet inden for andre mere  
traditionelle  områder. Der er sket en mangedobling  af antallet  af 
ophavsrets-sager  i USA, og det samme gælder  antallet  af fortolkninger  
af beskyttelsens  omfang.  På nuværende  stade er der i Fællesskabet  endnu  
ikke tilstrækkelig  erfaring til at kunne afgøre, om 
ophavsretslovgivningen  kræver en ændring. Metoder  til løsning  af 
eventuelle  problemer  findes enten inden for rammerne  af de relevante  
love for intellektuel  ejendomsret,  ved hjælp af passende  bestemmelser  
om tvangslicens  eller gennem hel eller delvis anvendelse  af 
konkurrence-  og standardiseringspolitikken.
5.2.13.  Kommissionen  er af den opfattelse,  at beskyttelse  miod kopiering  af 
programmel  ved hjælp af ophavsretten  eller tilsvarende  rettigheder  set 
ud fra en fundamental  økonomisk  politik  vil fungere  tilfredsstillende  
og bør ydes af alle medlemsstaterne  i Fællesskabet.  Efter at Kommissio ­
nen har taget stilling  til det principielle  spørgsmål,  må man nu kon­
centrere  sig om, hvilke  parametre,  der vil være nødvendige  for at sikre  
en tilstrækkelig  konvergens  i de systemer,  der i praksis  vil blive an­
vendt af medlemsstaterne.

186
5.6.  Afklaring  o b tilpasning  af eksisterende  orihavsretlige  ordninger
5.6.1.  Hvad angår en afklaring  og tilpasning  af ophavsretslovene  er det blevet
fremført,  at følgende  spørgsmål  bør tages under overvejelse:  Adgang  til 
ophavsretlig  beskyttelse  af edb-programmer,  samt kravene  med hensyn  til 
fiksering:  hvem der er beskyttet;  hvad der er beskyttet,  dvs.
handlinger,  der kræver  tilladelse  og handlinger,  der frit kan foretages  
eventuelt  inklusive  bestemmelser  om loyal brug (fair use) og andre  
undtagelser  fra ophavsmandens  eneret; hvor længe beskyttelsen  varer;  
hvem der skal anses som ophavsmand  (herunder  spørgstriålet  om ophavsmand,  
der står i et ansættelsesforhold,  og om ophavsmand,  der som selvstændige  
producerer mod vederlag);  mulighederne  for at beskytte  datamatgenererede  
programmer  samt spørgsmålet  om, hvem der skal betragtes  som ophavsmand  
hertil;  droit moral og bevisspørgsmål.
Adgang  til beskyttelse
5.6.2.  Selv om det ved domstolsafgørelser  i flere lande i Fællesskabet  er slået
fast,  at edb-programmer  nyder ophavsretlig  beskyttelse  (26), og
eksperterne  generelt  er enige i denne konklusion,  eksisterer  der dog 
nogen usikkerhed,  og denne tvivl vil først bortvejres,  når der 
foreligger  en række autoritative  afgørelser  fra de øverste  
appelmyndigheder.  Denne usikkerhed  kunne fjernes ved at afklare  
lovgivningen  via et direktiv, der eksplicit  giver edb-programmer  
beskyttelse  i henhold  til ophavsretten  i bred forstand.

187
Originalitet  o« selvstandie  intellektuel  virksomhed
5.6.3.  Et sÆdant  direktiv  ville imidlertid  ikke i sig selv sikre, at alle edb-  
programmer  er beskyttet  mod reproduktion  på et ensartet  grundlag  i alle  
EF's medlemsstater.  Det er i alle medlemsstater  et krav, at et værk for 
at kunne nyde ophavsretlig  beskyttelse  stricto  sensu skal være "origi ­
nalt" i den forstand,  at det skal være et resultat  af skaberens  egen  
intellektuelle  indsats  og ikke må være en efterligning.  Men i visse  
lande kan der stilles  strengere  krav, specielt  hvor værket  snarere  har 
en brugsfunktion  end en æstetisk  funktion.  Domstolen  kan i så fald  
finde, at værket  ikke udviser  et tilstrækkeligt  stort element  af krea ­
tivitet  eller er for beskedent  til, at fuld ophavsretlig  beskyttelse  kan 
komme på tale, omend sådanne  værker  fra "småtingsafdelingen"  stadig  kan 
komme i betragtning  med hensyn  til en mindre  vidtgående  form for beskyt ­
telse, der tilgodeser  investeringen  i tid, arbejdskraft  og penge (27).
5.6.¿. Denne tendens  er mere udtalt  i andre europæiske  lande end i Det Forenede  
Kongerige  og Irland,  og manifesterer  sig i de tilfælde,  hvor denne prak ­
sis findes,  i forskellig  grad, således  som det fremgår  af to afgerelser,  
som for nylig er blevet truffet  af de højeste  appelmyndigheder  i Tysk ­
land og Frankrig.  Den tyske højesteret  fandt i Inkasso-saaen  (28), at 
programmer  skulle repræsentere  en individuel,  original  og kreativ  
indsats, og at dette krævede, at formen  af det edb-program,  der var et 
resultat  af udvælgelse,  indsamling,  ordning  og opdeling  af relevant  
informiation  og relevante  "statements"  skulle  række ud over de gennem ­
snitlige  færdigheder,  der normalt  kræves  i forbindelse  med udvikling  af 
et edb-program.  Modsat  fandt den franske  Cour de Cassation  i marts 1986  
i Atari-saaen  (29), at appeldomstolen  i Paris havde begået  en fejl ved 
at nægte et program (et datamatspil)  beskyttelse,  bl.a. med den 
begrundelse,  at programmet  ikke udviste  et så originalt  udtryk, at den 
fornødne  æstetiske  karakter  var til stede for at kunne nyde godt af 
lovens  beskyttelse  af litterære  og kunstneriske  værker.  Programmet  skul ­
le nyde beskyttelse  uden forsøg  på at anlægge  æstetiske  kriterier.

188
5.6.5.  Dersom  domstolene  i de forskellige  medlemsstater  g®r brug af originali-  
tetsstandarder,  der afviger  væsentligt  fra hinanden,  kan det blive nød­
vendigt  at gribe ind for at fjerne  de deraf resulterende  fordrejninger.  
Det ville imidlertid  i denne fase være for tidligt  at overdrive  proble ­
mets alvor eller vanskeligheden  ved at finde en løsning.
5.6.6.  Hvad angår problemets  alvor kan det for det første vise sig, at den 
divergens,  Inkasso-sagen  truer med at resultere  i, får mindre  betydning  
end det i første omgang  ser ud til. Det fremgår  ved gennemlæsning  af 
hele dommen, at den pågældende  domstol  i vid udstrækning  havde koncen ­
treret sig om at skelne mellem  på den ene side programmer,  der kan 
beskyttes,  og på den anden side programmer,  der består  af elementer,  der 
er så almindelige,  at de på en vis måde er almen ejendom. Hvis dommen,  
når den anvendes  på konkrete  sager, blot betyder,  at sådanne  almindelige  
elementer  er udelukket  fra beskyttelse  i henhold  til ophavsretten,  vil 
forskellen  mellem  retssituationen  i Tyskland  og i mange andre medlems ­
stater  ikke være særlig  signifikant.
5.6.7.  Skulle  signifikante  forskelle  imidlertid  fortsætte  med at eksistere,  er 
det muligt, at der allerede  findes en løsning  i bestemmelserne  i det 
direktiv.  der for nylig er blevet vedtaget  om retlig beskyttelse  af 
halvlederprodukters  topografi  (3ø). Artikel  2, stk. 2, heri lyder såle ­
des;
"Halvlederprodukters  topografi  skal beskyttes,  for så vidt den opfylder  betingelserne  om, at de skal være resultatet  af ophavsman ­dens egen intellektuelle  indsats  og ikke er almindelige  inden for halvlederindustrien.  Når et halvlederprodukts  topografi  består  af elementer,  der er almindelige  inden for halvlederindustrien,  skal  topografien  kun beskyttes  i det omfang,  hvor kombinationen  af disse  elementer  som helhed  betragtet  opfylder  ovennævnte  betingelser."
En tilsvarende  bestemmelse  kan også forekomme  hensigtsmæssig  for så vidt  
angår det komme.nde  direktiv  om beskyttelse  af edb-programmer.

189
Fiksering
5.6.8.  Programmer  kan være udtrykt  i konventionel  skriftlig  form, men kan som 
allerede  anført  også være lagret  på magnetbånd,  magnetiske  eller optiske  
disketter,  eller som et mønster  af elektriske  ladninger  i et mikrokreds-  
løb eller på en chip. Disse mindre  tilgængelige  former  er i færd med at 
blive det normale  medium  for fiksering  af programmel.  Det bør derfor  i 
ophavsretslovene  gøres klart, at beskyttelsen  omfatter  programmer,  
uanset  hvorledes  de er fikseret  (31).
Hvad er beskyttet:  hvilke  handlinger  kræver  tilladelse
5.6.9.  Der må tages hensyn til edb-programme Is særlige  karakteristika  og den 
typiske  brug heraf, når det skal vurderes,  hvilke  former  for brug der 
skal betragtes  som handlinger,  hvortil  ophavsmandens  tilladelse  er 
påkrævet.  De tilsvarende  regler  for traditionelle  værker,  egner sig ikke  
altid særlig godt til at blive brugt på programmel.  Det kan således  
overvejes  at vedtage  særlige  bestemmelser,  der klart definerer  indholdet  
af de pågældende  rettigheder  i programkontekst.

190
Handlinger  der kraver  tilladelse:  reproduktion,  oversættelse.
tilpasning  os brug
5.6.10.  Blandt de traditionelle  rettigheder,  der helt klart også har relevans
for programmel  kan nævnes  kopiering  af værket i enhver  materiel  form,  
hvorfra  det kan reproduceres,  samt fremstilling,  reproduktion  eller  
publicering  af en tilpasning  af værket, herunder  oversættelse  af pro­
grammer  fra den ene kode til den anden. En særegenhed  ved brugen  af et 
edb-program  er, at den normale  anvendelse  nødvendigvis  involverer  
operationer  af denne art. Et typisk  tilfælde  kan være, at en bruger  
modtager  edb-programmet  på et maskinlæsbart  medium, som f.eks.  en
diskette  eller et magnetbånd.  Det anbefales  ofte af leverandøren,  at 
brugeren  fremstiller  en sikkerhedskopi  af programmellet.  Den kopi, der 
er leveret  af programmelproducenten,  kan måske derefter  undværes.  Den 
opbevares  af sikkerhedshensyn  i tilfælde  af fejl i datamaten.  For at 
bruge et program  må man overføre  det til datamatens  lager, hvilket  
betyder,  at det må kopieres.  Efter  denne første  komplette  reproduktion,  
kopieres  programmet  (eller i hvert fald dele heraf) mange gange, når 
det køres på datamaten:  når det overføres  fra programbiblioteket  til 
arbejdslageret;  når individuelle  programinstruktioner  overføres  til 
CPU'en; eller når informationselementer  vises på skærmen  eller printes  
ud på papir: Et edb-program  kan ikke bruges  til det formål,  hvortil  det 
er skabt, uden konstant  reproduktion,  tilpasning  og måske endog over ­
sættelse,  hvilket  altsammen  resulterer  i udførelse  af handlinger,  der 
henhører  under eneretten.
5.6.11.  Det er klart, gt tilladelse  til at bruge programmet  i henhold  til en 
licensaftale  indebærer  en implicit  tilladelse  til reproduktion,  
tilpasning  og oversættelse  af ovennævnte  art, idet programmet  ellers  
ikke kan bruges  til sit formål.

191
5.6.12.  På den anden side er rettighedshaveren  i kraft af en sådan vidtgående  
ret til at tillade eller forbyde reproduktion,  tilpasning  og 
oversættelse  også i henhold  til ophavsrets-bestemmelserne  berettiget  
til at indskrænke  brugen  af et program  med hensyn  til formål,  tidspunkt  
eller sted. Det sker f.eks. ofte, at licensordningen  for sofistikeret  
programmel  kun tillader  at programmet  bruges  på en specifik  individuel  
datamat. Visse producenter  tilbyder  "stedsbestemte"  licensordninger,  
hvor licensmodtageren  kan køre programmet  på én eller  på alle maskiner  
i samme rum eller i samme virksomhed.  Sådanne  restriktioner  synes  
berettigede,  idet de skal sikre, at licensgiveren  får en licensafgift,  
der svarer  til den brug, licensmodtageren  gør af produktet.  Uden en 
sådan afgift ville specielt  større  brugere  kunne drage urimelig  fordel  
af én licensafgift,  på baggrund  af den lethed,  hvormed  reproduktion  og 
anvendelse  på flere anlæg mulig.
5.6. "13. Sådanne  rettigheder  kan tænkes at være mindre egnede - og i praksis  
umuligt  at håndhæve  - hvad angår masseproduceret  pakkeprogrammel.  For 
denne form for programmel  er salg mere almindelig  end licensordninger,  
omend mange leverandører  forsøger  at bevare præget af licensordning.  
Restriktioner,  der typisk  pålægges  brugeren,  kan bestå i, at han kun må 
bruge programmet  på én datamat  ad gangen, og at han kun må overdrage  
lieensmateriel  til tredjepart,  hvis han ikke opbevarer  en kopi heraf og 
ikke længere  bruger  programmellet.  Dette afspejler  leverandørens  behov  
for at forhindre,  at et program, for hvilket  der kun er betalt én 
afgift, bruges  af flere personer.  På den anden side viser tilladelsen  
til at overdrage  programmellet  til andre den salgslignende  karakter  af 
denne form for markedsføring  og almenhedens  interesse  i fri omsætning  
heraf .
5.6.14.  Kort resumeret  ser det ud til, at en omfattende  brugsret,  enten direkte  
formuleret  eller som en konsekvens  af retten til at tillade  eller  
forbyde  reproduktion,  udlejning,  tilpasning  og oversættelse,  vil være  
passende  i betragtning  af den måde, hvorpå  programmel  bruges  i praksis.  
Den giver det retlige grundlag for at sætte det vederlag,  
rettighedsindehaveren  modtager, i relation  til den brug, der rent  
faktisk  gøres af programmet.  Samtidig  hermed  må tilladelse  til at bruge  
et program  nødvendigvis  også indebære  tilladelse  til at udføre  alle de 
handlinger,  som normal  brug forudsætter.

192
Handlinger  der kraver  tilladelse:  tilpasning  for at øse performansen
5.6.15.  Opmærksomheden  cn5 også henledes  på visse former  for tilpasning  udover  
den tilpasning,  der nedvendigvis  ligger  implicit  i den normale  korsel  
af programmet,  nemlig  tilpasninger,  der foretages  af autoriserede  bru­
gere for at opfylde  egne formål. Meget programmel  tilpasses  løbende  af 
brugerne  for at øge dets effektivitet  navnlig  med henblik  på specielle  
aktiviteter.  På den anden side kan retten  til at give tilladelse  eller  
forbyde  tilpasninger  anses for at udgøre  en normal  del af ophavsretten.  
E'et er nødvendigt  at nå frem til en afbalanceret  løsning, der 
tilgodeser  både brugernes  og leverandørernes  interesser.  Tilladelse  fra 
rettighedshaveren  bør være nødvendig  ved tilpasninger,  der er i 
modstrid  med den normale  kommercielle  udnyttelse  af hans rettigheder,  
det vil f.eks. sige tilpasninger,  der involverer  oversættelse  af større  
dele af et program  med henblik  på kørsel  på en anden maskine  end den,  
hvortil programmet  er udlejet på licens. På tilsvarende  vis bør 
kommerciel  udnyttelse  af et tilpasset  program være undergivet  
forhåndsgodkendelse.  På den anden side bør en tilpasning  af et program,  
der sker med henblik  på at øge dets effektivitet  ved brug inden for 
rammerne  af den grundtilliggende  licensordning,  der er aftalt  mellem  
bruger  og leverandør,  anses for et legitimt  og endog nødvendigt  aspekt  
af en brugers  ret til at anvende  programmiet  til det formål, det er 
erhvervet  til. Det bør ikke være nødvendigt  at indhente  leverandørens  
billigelse,  eller rettere  sagt, denne bør betragtes  som implicit  givet.  
Det ville imidlertid  være rimeligt,  om leverandører  af programmel,  der 
er undergivet  kommercielle  kontrakter,  kan kræve underretning  om 
eventuelle  tilpasninger,  således  at de får mulighed  for at sikre sig,  
at disse falder inden for licensordningens  rammer. Endvidere  kan 
leverandørens  service-  og vedligeholdelsesforpligtelser  samt garantier  
blive genstand  for ændringer  som følge af en brugers  tilpasning  af 
programmet .
Reproduktion  til private  formål
5.6.16.  EF's medlemisstater  har på forskellig  miåde og i forskellig  grad gjort  
brug af den mulighed,  der er omhandlet  i Berner-konventionens  artikel  
9, stk. 2, til i særlige  tilfælde  at tillade  reproduktion  af værker  
uden rettighedshaverens  samtykke.  Man har ofte henholdt  sig til denne  
bestemmelse,  når der er givet tilladelse  til reproduktion  af private  
formål .

193
5.6.17.  Den seneste  franske,  tyske og spanske  Lovgivning  overfører  imidLertid  
ikke den normale adgang tiL produktion  til private formåL tiL 
edb-programmer . Tanken  bag disse bestemmelser  er ikke så meget énsket  
om at forbyde  egentlig  privat  kopiering,  hvilket  under alle omstændig ­
heder ikke kan håndhæves,  som ønsket om at give producenterne  de 
fornddne  materielle  rettigheder,  således  at de kan skride  ind over for 
"halvprivat"  reproduktion,  det vil bl.a. sige reproduktion  og udveks ­
ling af programmer  inden for organisationer  og virksomheder,  
universitetsverdenen,  computerklubber  osv. Ydermere  har de argumenter,  
der fremfdres  for at retfærdiggøre  privat kopiering  af audiovisuelt  
materiale,  såsom brugerens  behov for at ændre mediet  eller lave uddrag  
eller sammendrag  af materialet,  kun ringe relevans  for edb-programmer.  
Det egentlige  formål  med privat  kopiering  af programmer  er i de fleste  
tilfælde  simpelthen  at få en gratis kopi af et program  i stedet for at 
købe en lovligt  fremstillet  kopi.
5.6.18.  Dette ræsonnement  forekommer  overbevisende.  Et direktiv  bør følgelig  
indeholde  en bestemmelse  om, at privat kopiering  af edb-programmer  
generelt  er udelukket.  Samtidig  hermed skulle produktion  af sikker ­
hedskopier  eller kopiering  foretaget  af en legitim  bruger eksplicit  
tillades.  Sådanne  kopier  skal nødvendigvis  destrueres,  når retten  til 
at bruge programmet  udløber.
Beskyttelsens  varighed
5.6.19.  Hvis programmer  beskyttes  som litterære  værker, er varigheden  af be­
skyttelsen  - afhængig  af ophavsrets-lovene  i medlemsstaterne  - på 
mindst  50 år efter ophavsmandens  dØd. Dette synes at være tilfældet  i 
alle medlemsstater  med undtagelse  af Frankrig.  I henhold  til artikel  48 
i den franske  Lov (32) af 3. juli 1985 er edb-programmer  kun beskyttet  
i 25 år fra skabelsen.  Denne divergens  vil før eller senere  skabe pro ­
blemer  for den frie omsætning  af programmer.  Programmer,  der er skabt

194
forud for ikrafttrædelsen  af den nye lov, der trådte i kraft den 
1.januar 1986, og som ikke indeholder  særlige bestemmelser  om 
programmer  skabt f®r lovenes  ikrafttræden  kan være undergivet  denne  
kortere  varighed. Spørgsmålet  kan derfor begynde  at få praktiske  
konsekvenser  i løbet af ret kort tid, efterhånden  som edb-programmer,  
der er skabt i 60'erne og 70'erne  i Frankrig,  ophører  med at være  
ophavsretligt  beskyttede.
5.6.20.  Begrundelsen  for en kortere  beskyttelsesperiode  end 50 år tager hyppigt  
udgangspunkt  i edb-programmers  karakter,  og særligt  operative  systemer,  
som funktionsorienterede  produkter  af potentiel  strategisk  betydning  
for udviklingen  af hele industriøkonomien.  I forbindelse  hermed  
henvises  der til, at mange applikationsprogrammer  i praksis  har meget  
kort levetid  og repræsenterer  en begrænset  investering,  for hvilken  en 
beskyttelsesperiode  på 50 år ikke er på sin plads. Det understreges,  at 
beskyttelsesperioden  på grund af produktets  funktionelle  karakter  ikke  
bør være længere  end det minimum, der kræves for at sikre program ­
udviklerne  det fornødne  investeringsincitament.  Patenter  løber normalt  
omkring  en snes år, og en tilsvarende  beskyttelsesperiode  for program ­
mel vil være at foretrække  på grund af dettes  funktionsorienterede  og 
industrielle  præg.
5.6.21.  Begrundelsen  for en beskyttelsesperiode  på 5ø år går på, at det for­
hold, at mange programmer  har og sandsynligvis  vil fortsætte  med at 
have kommerciel  levetid  af meget kortere  varighed  end dette tidsrum,  
ikke i sig selv er noget tvingende  argument  for at foreslå  en kortere  
beskyttelsesperiode.  Det samme kan nemlig siges om mange andre  
ophavsretligt  beskyttede  værker. Hvis programmer  rent faktisk  har en 
langvarig  levetid, bør de have ret til beskyttelse,  og hvis ikke, vil 
de simpelthen  ikke blive brugt. Det kan absolut  ikke udelukkes,  at 
visse former for programmel.  f.eks. operativsystemer,  kan have en 
levetid  af betydelig  varighed.  Det håbes, at reaktionen  på denne del af 
Grønbogen  vil indeholde  information  om erfaringerne  med programmers  
levetid, dvs. både beskyttede  programmer  og programmer  af anden art,  
specielt  hvor de er ældre end 25 år.

195
5.6.22.  Udover  spørgsmålet  om beskyttelsesperiodens  varighed,  kan der i praksis  
opstå problemer  med at beregne  perioden  fra ophavsmandens  død, idet  
programmer  ofte er kollektive  varker, selvom  alle økonomiske  rettig ­
heder ofte kan vsre overdraget  til den virksomhed,  som programmørerne  
arbejder  for. Det kan vise sig umådeligt  vanskeligt  for en tredjepart  
at skaffe  sig kendskab  til, hvornår  beskyttelsesperioden  udløber,  idet  
dette kraver, at han skaffer  sig oplysning  om, hvornår  den sidste  
overlevende  programmør  er død. Den praktiske  relevans  heraf har selv ­
følgelig  hidtil  varet minimal. Dette punkt kan dog ikke desto mindre  i 
det lange løb gå hen og blive vigtigt, og det bør overvejes  at fast-  
lagge bestemmelser  om, at perioden  beregnes  fra skabelsen,  den første  
brug eller markedsførelsen  af programmet,  snarere  end fra ophavsmandens  
død. Det kan også argumenteres,  at en sådan beregningsmetode  afspejler  
den tekniske,  industrielle  og kommercielle  karakter  af meget program ­
mel .
5.6.23.  Af hensyn  til det interne  programmelmarkeds  funktion  vil det helt klart
være ønskeligt,  om alle medlemsstater  anvender  samme beskyttelses ­
periode  for et bestemt  program. Der er overbevisende  blevet  argumen ­
teret for at beregne  denne periode,  uanset  hvor lang den nu skal være,  
fra programmets  skabelse.  Med hensyn  til periodens  længde må valget  
mellem  50 år og en kortere  periode  på omkring  20-25 år træffes  under  
hensyntagen  til argumenterne  for og imod. Det vil blive lettere  at 
træffe  afgørelse  til fordel for en periode  af længere  varighed,  dersom  
det på baggrund  af den fremtidige  udvikling  konstateres,  at 
ophavsretlig  beskyttelse  ikke medfører  en uønsket begrænsning  af 
konkurrencen  på programmelmarkedet  (se ovenstående  punkt 5.5.8.  -
5.5.12. )

196
Hvem er ophavsmand
5.6.24.  Hvad angår spergsmålet  om, hvem der skal betragtes  som ophavsmand,  
rejser  programmel,  der er fremstillet  af ansatte  eller på bestilling,  
problemer  af samme art som inden for andre felter, hvor kollektive  
værker  er almindelige,  f.eks. reklame.  Der er imidlertid  næppe tvivl  
om, at software-branchen  er af en sådan art, at de retlige  forhold  
omkring ophavsmandsspergsmålet  kan være særdeles komplekse.  
Standardisering  af det retlige  udgangspunkt  i hele Fællesskabet  ville  
være den ideelle  løsning, men den kan imidlertid  ikke betragtes  som 
værende  af fundamental  betydning,  idet sagen for så vidt angår økono ­
miske rettigheder  kan ordnes  på tilfredsstillende  vis ved aftaler, og 
mangelen  på en ensartet  løsning  på dette felt vil ikke bringe  realise ­
ringen  af et internt  marked  for edb-programmer  i fare. Kontraktbaserede  
løsninger  er imidlertid  lettere  at bringe i stand, hvis der allerede  
findes  et klart juridisk  udgangspunkt  i det pågældende  land. Det vil 
følgelig  for alle medlemsstaters  vedkommende  være ønskeligt  at sikre,  
at det i deres lovgivning  i det mindste  slås fast, hvem der skal  
betragtes  som rettighedshaver,  dersom dette ikke er fastlagt  ved 
aftale. En minimumsbestemmelse  af denne art, der stadig  giver  medlems ­
staterne  et vidt spillerum  til at afgøre,  hvilken  retlig  ordning  de vil 
gøre brug af for at løse problemet,  er fastlagt  i Rådets  direktiv  om 
retlig  beskyttelse  af halvlederes  topografi  (33). Denne bestemmelse  kan 
tjene som model for en tilsvarende  bestemmelse  i forbindelse  med 
programmelspørgsmålet .
Datamataenererede  programmer
5.6.25.  Det vil i fremtiden  stadig  hyppigere  forekomme,  at edb-programmer  pro­
duceres  ved hjælp af en datamat,  der selv er programmeret  til at udføre  
visse programmeringsfunktioner.  Spørgsmålet  opstår  derfor,  om hvem - om 
overhovedet  nogen - der har ophavsretten  til det program,  der i sidste  
ende bliver  processens  resultat:  den, der bruger  datamaten;  den, der 
har programmeret  den; datamatens  ejer; eller muligvis  alle ovennævnte.

197
R.6.26. Grundlaget  for al ophavsretlig  beskyttelse  er, at ophavsmanden  har 
udvist tilstrækkelige  færdigheder  og gjort et tilstrækkeligt  arbejde  
til, at det p.5gældende  værk kan betragtes  som originalt.  Kommissionen  
er tilbøjelig  til at mene, at det er den, der bruger  den programmerede  
datamat  (der hovedsagelig  er et arbejdsredskab),  som bør have ret til 
beskyttelse.  Denne løsning  har også den store fordel, at retten  til­
lægges  den person,  det er nemmest  at identificere
"Droit moral ”
5.6.27.  "Droit moral", det vil sige ophavsmandens  ret til at gøre krav på 
forfatterskabet  og gribe ind over for forringelser  af hans værk, ser 
ikke hidtil  ud til at have givet anledning  til væsentlige  problemer  af 
praktisk  art. I betragtning  af denne rets uoverdragelige  karakter  er 
der imidlertid  alvorlig  tvivl om, hvorvidt  den egner sig til at blive  
anvendt  på værker, som ofte produceres  kollektivt,  som har en teknisk,  
industriel  eller kommerciel  karakter, og som ofte kan gøres til 
genstand  for senere  ændringer.  Det bør i det mindste  overvejes,  om det 
bør tillades,  at denne ret kan overdrages  ved aftale, omend det bør 
bemærkes, at noget sådant vil nødvendiggøre  en ændring af 
Berner-konventionen,  dersom  det på et tidspunkt  skulle  blive fastlagt,  
at programmer  skal anses som litterære  værker i denne konventions  
forstand.  Det synes imidlertid  unødvendigt  på nuværende  tidspunkt  at 
indføre  en beste.mmelse  om "droit  moral"  i Fællesskabets  rammedirektiv.
Hvem kan nvde beskyttelse
5.6.28.  Tager medlemsstaterne  det standpunkt,  at programmer  omfattes  af 
ophavsrets-beskyttelse  som fastlagt  i Berner-konventionen  og Verdens ­
konventionen,  er der strengt  taget ikke noget behov for en bestemmelse  
i direktivet  om, hvem der nyder beskyttelse.  De enkelte  kontraherende  
stater  vil beskytte  personer  fra en anden kontraherende  stat på samme  
måde som deres egne statsborgere.  Omvendt  kan det argument  fremføres,  
at ingen af de nævnte instrumenter  i deres nuværende  form kræver, at 
edb-programmer  skal omfa-*-tes  af ophavsretlig  beskyttelse  i snæver  
forstand.  En stat, der lægger et sådant standpunkt  til grund, vil 
sandsynligvis  være af den opfattelse,  at retten  til et program  ifølge  
dens lovgivning  bør anses som en beslægtet  rettighed,  der falder  uden  
fer eventuelle  multilaterale  aftaler.

198
8.6.29.  Sp®rg=rT)*let  ein, hvorvidt  edb-programmer  skal omfattes  af copyright-  
beskyttelsen  strictu  sensu eller af en beslægtet  rettighed  (34),  
behøver  ikke nødvendigvis  løses i direktivet.  Men hvis dette spørgsmål  
lades åbent, må der tages stilling  til spørgsmålet  om, hvem der er 
beskyttet,  idet dette i så fald ikke løses ved hjælp af de eksisterende  
multilaterale  aftaler.  En løsning  på, hvorledes  dette kan gøres, findes  
allerede  i halvlederdirektivets  artikel  3, der indeholder  bestemmelser  
om beskyttelse  af de personer,  der har en specificeret  forbindelse  med 
Fællesskabet,  i kombination  med en ordning for udvidelse  af 
beskyttelsen  til at omfatte  andre. Et mere radikalt  alternativ,  der 
overflødiggør  behovet for relativt komplekse  bestemmelser  og 
procedurer,  kunne bestå i at fastlægge  - uden at der hermed  er taget  
stilling  til spørgsmålet  om, hvorvidt  beskyttelsen  skal klassificeres  
som ophavsret  eller en beslægtet  rettighed  - at medlemsstaten  skal  
beskytte  statsborgere  og bosatte i de lande,  der er medlem af
Berner-konventionen  og Verdenskonventionen  om Ophavsret.  Der kan også  
træffes  foranstaltninger  for programmer,  der først udgives  i disse  
lande. F.n sådan fremgangsmåde  ville have den fordel, ud over at være  
relativt  simpel, at potentielle  uoverensstemmelser  med sådanne  lande  
undgås, omend prisen  måtte blive, at der ydes beskyttelse  til visse  
lande,  der ikke yder gensidig  beskyttelse.  De berørte parters
opfattelse  vil også blive hilst velkommen  med hensyn  til den endnu mere  
enkle og radikale  løsning,  der består i at fysiske  og juridiske
personer  uanset oprindelse  eller bopæl gives samme behandling  som 
landets  egne statsborgere.

199
BevisspergsinÃl
5.6.30.  Bevisspergsmålet  kræver også overvejelse.  Eftersom  ophavsret  ikke  
beskytter  ideer som sådanne, men kun den form, hvori disse udtrykkes,  
kræves  der for at bevise, at kopiering  har fundet  sted, en sammenlig ­
ning af de pågældende  værker  i deres endelige  form. Dette volder  nor­
malt ingen problemer:  om nødvendigt  kan værkerne  fremlægges  for den 
kompetente  domstol  til bedømmelse,  og denne kan ved selvsyn  tage stil ­
ling til graden  af lighed. Edb-programmer  kan imidlertid  eksistere  i 
forskellige  versioner,  der overfladisk  set frembyder  ringe lighed.  
Endvidere  kan det t.ænkes, at rettighedshaveren  ikke har adgang  til den 
version  af det rettighedskrænkende  program,  der giver ham mulighed  for 
at påvise  ligheden;  hans kildeprogram  kan f.eks. ved hjælp af en ukendt  
datamat  være blevet  oversat  til en objektkode,  der for det menneskelige  
eie ser ud til at være fuldstændigt  forskelligt  fra rettighedshaverens  
Objektkode  eller det originale  program. Dette kan være et særdeles  
vanskeligt  punkt forud for fuldstændig  sammenligning,  f.eks. når der 
søges opnået  et foreløbigt  retsmiddel.
'^.6.31.  En mulig løsning  på dette problem  kunne være at fastlægge,  at bevisbyr ­
den overgår  til den påståede  lovovertræder,  når først rettighedshaveren  
for domstolen  har fremlagt  de forskellige  versioner  af sit eget pro­
gram, hvortil  han har adgang,  og godtgør  en rimelig  begrundet  mistanke  
om kopiering.  Han kan f.eks. påvise, at det påståede  rettigheds-  
krænkende  p^Ogram  giver samme resultat  under anvendelse  af praktisk  
talt satr:me metode, og at den formiodede  lovovertræder  har haft adgang  
til rettighedshaverens  program.

200
5.7.  Sammendrag
5.7.1.  Som allerede  navnt under pkt. 5.4.1. har Kommissionen  i lyset af det 
indre markeds  gennemførelse  besluttet  som en prioriteret  opgave at 
undersøge  spørgsmålet  om edb-programmers  retlige  beskyttelse  og dernast  
forelægge  et forslag  til et rådsdirektiv  om retlig beskyttelse  af 
edb-programmer . Med dette mål for øje har der allerede  varet afholdt  en 
række indledende  konsultationer,  der har bekræftet  det ønskelige  i, at 
der hurtigt  tages et initiativ  på dette område. Endvidere  er forholdet  
det, at de oplysninger  og erfaringer,  man har fået fra deltagelse  i 
internationale  diskussioner  om en beskyttelsesordning,  viser, at 
ophavsretten  og beslægtede  rettigheder  vil danne grundlag  for Fælles ­
skabets  løsningsmodel.
5.8.  Konklusio n
5.8.1.  Kommissionen  agter at forelægge  Rådet - som en hastesag  - et på EØF-  
Traktatens  artikel  i Øø A baseret  direktivforslag  om beskyttelse  af edb-  
programmer.
5.8.2.  Med hensyn til direktivets  indhold, og i særdeleshed  på baggrund  af 
Fællesskabets  standardiseringspolitik,  anmoder  Kommissionen  om kommen ­
tarer om, hvorvidt;
a) beskyttelsen  bør omfatte  edb-programmer  uanset  fikseringsform
b) programmer  bør beskyttes,  når de er originale  forstået  på den måde,  
at de er et resultat  af ophavsmandens  egen intellektuelle  virksomhed  
og ikke er almindeligt  udbredte  i programmelbranchen
c) adgangsprotokoller  og grænseflader  samt metoder, der kræves til 
realiseringen  heraf, specifikt  bør undtages  fra beskyttelse
d) retten  til at tillade  eller forbyde  en handling,  bør inkludere  en 
vidtgående  brugsret,  enten direkte  formuleret  eller som en konsekvens  
af retten til at tillade  eller forbyde  reproduktion,  udlejning,  
tilpasning  og oversættelse;  hvad angår de sidstnævnte  rettigheder  bør 
der under alle omstændigheder  fastlægges  særlige  bestemmelser

201
e) tilpasning  af et program, når dette foretages  af en legitim  bruger  
udelukkende  til egne formål og inden for de normale  rammer af en 
licensaftale,  bor være tilladt
f) reproduktion  af et edb-program  til private  formål  uden samtykke  fra 
rettighedshaveren  bør forbydes,  mens fremstilling  af sikkerhedskopier  
uden videre  bør være tilladt, når dette foretages  af den legitime  
bruger
g) beskyttelsesperioden  bør begynde  med skabelsen  af programmet  og vare  
et passende  antal år, der senere  skal fastsættes  i direktivet.  Der 
skal vælges  mellem  en beskyttelsesperiode  på 5ø år og en beskyttel ­
sesperiode  på mellem  20 og 25 år
h) spørgsmålet  om, hvem der skal anses som ophavsmand  til edb-pro-  
grammer,  herunder  datamatgenererede  programmer,  bør i vid udstrækning  
overlades  til medlemsstaterne,  idet det dog i den nationale  lovgiv ­
ning bør være fastsat, hvem der i mangel af aftale  herom skal anses  
at være ophavsmanden
i) der bør være adgang  til beskyttelse  for skabere, som er statsborgere  
i stater, der har undertegnet  Berner-konventionen  eller Verdenskon ­
ventionen  om Ophavsret,  eller virksomheder  i sådanne  lande, eller  
eventuelt  alle fysiske  og juridiske  personer  uanset oprindelse  og 
bopæl
j) I søgsmålet  om kopiering  bør bevisbyrden  overgå til den påståede  
rettighedskrænker,  når sagsøger  over for retten har forelagt  de 
forskellige  versioner  af sit program,  hvortil  han har adgang,  og har 
påvist  programmernes  lighed, samt at den påståede  rettighedskrænker  
har haft adgang  til rettighedshaverens  program.
5.9.  Frister  for fremsættelse  af kommentarer
5.9.1.  Da det er nødvendigt,  at lovgivningstiltag  iværksættes  hurtigst  muligt,  
vil Kommissionen  som en hastesag  indhente  de interesserede  parters  svar  
på disse spørgsmål.  Kommentarer  til de fremførte  forslag  skal forelægges  
Kommissionen  senest  den 1. september  1988.

202
(1) Der kan f.eks. henvises  til den definition,  der er brugt i WIPO's  Modelbest emiDelser  for Beskyttelse  af Edb-programmel , Geneve,  1978:
"1) Ved "edb-program"  forstås  et SÆt instruktioner,  der, når de er inkor ­poreret  i et tnaskinlæsbart  medium,  kan bringe  en maskine  med informations ­behandlingskapacitet  til at anføre, udføre  eller opnå en særlig  funktion,  en særlig  opgave  eller et særligt  resultat":  Se også rapport  fra WIPO's  Arbejdsgruppe  om Tekniske  Spørgsmål  i forbindelse  med Retlig  beskyttelse  af Edb-programmer,  Genève,  den 3ø. april 1984 (LPCS/WGTQ/I/3)
(2) US Department  of Commerce,  A Competitive  Assessment  of the US Data Proces ­sing Services  Industry,  December  1984, s. 23-24. US Office  of Technology  Assessments,  Computer  Software: Aspect of International  Competition,  November  1985, Exhibits  V/VIII.0ECD-ICCP(87)6 , The Internationalisation  of Software  and Computer  Services,  distribueret  i marts 1987, s. 5 og 27 ff.
(3) International  Data Corporation,  EUROCAST  - Software  and Services  Market ­place, Western  Europe,  1985-1991.
(4) Se artikel  52, stk. 2, i den Europæiske  Patentkonvention  (1973),  der af­spejles  i lovene i Belgien, Danmark, Tyskland,  Spanien, Frankrig,  Italien,  Luxembourg,  Det Forenede  Kongerige.
(5) Propriété  Intellectuelle  Bulletin  Documentaire  (PIBD),  1981, III-175
(6) Beslutning  af 6. marts 1985 vedtaget  af formanden  for Den Europæiske  Patentmyndighed .
(7) Rapport  fra Ekspertudvalget  vedrørende  Retlig  Beskyttelse  af Edb-program ­mel, Genève,  juni 1983, LPCS/11/6
(8) Af principielle  sager kan bl.a. nævnes følgende:  Frankrig:  Babolat-  Maillot-With  mod Pachot  (appelretten  i Paris, 2. november  1982); Apple  Computer  Inc, mod Seaimex  SARL (Tribunal  de Grande  Instance  i Paris, 21. september  1983); Atari mod Sidam (kassationsdomstolen  i Paris, 7. marts  
1986);  Tyskland:  Visicorps  mod Basis Software  GmbH m.fl. (distriktsdomsto ­len i München, 1983); Südwestdeutsche  Inkasso  KG mod Bappert  og Burker  Computer  GmbH (forbundsstatens  højesteret,  1985); Italien:  Atari Inc, os. Bertolino  mod Sidam Srl, (domstolen  i Torino,  14. juli 1983); Unicorno  Srl,  mod Italcomputers  o« General  Informatics  (domstolen  i Pisa, 14. april  1984); Nederlandene:  "Loaboekproaram" -sagen (distriktsdomstolen  i Herto-  genbosch,  14. maj 1982); Det Forenede  Kongerige:  Seaa Enterprises  Ltd, mod Alca Electronics  (appelretten,  1982)
(9) Lov af 24. juni 1985 om ændring  af de ophavsretlige  bestemmelser  (Bundes ­gesetzblatt,  nr. 33 af 27. juni 1985)
(10)  Lov nr. 85-660  af 3. juli 1985 om ophavsmænds,  optrædendes,  plade-  og videogramproducenters  og kommunikationsvirksomheders  rettigheder  (Journal  Officiel  af 4. juli 1985, s. 7495 ff)
(11)  Copyright  (Computer  Software)  Amendment  Act 1985, c. 14, af 16. juli 1985
(12)  Se artikel  91-100 i Ley de Propiedad  Intelectual,  nr. 22/87 af 11. november  1987, Boletin  Oficial  del Estado,  nr. 275 af 17. november  1987.

203
(13)  Lovforslag  nr. L 153 af 14. januar  1988 om ændring  af ophavsretloven.
(14)  For eksempel  udkast  til lov nr. 1746 fremsendt  til formanden  for senatet  den 25. marts 1986.
(15)  Erklæring  fra den belgiske  repræsentant  på mødet i WIPO's  ekspertgruppe  i februar  1985.
(16)  Erklæring  fra den belgiske  repræsentant  på mødet i UIPO's  ekspertgruppe  i februar  1985.
(17)  Svar af 26. november  1986 fra ministeren  for økonomi  og handel  (Ministre  de l'Economie  et des Classes  moyennes)  på parlamentets  forespørgsel  nr. 39 og 40. Parlamentsrapport  af 26. november  1986, s. 761-762.
(18)  Se Rebello  i Revue Internationale  du Droit d'Auteur,  nr. 129, juli 1986,  
s. 16.
(19)  Lov nr. 45/85, om Copyright  og Beslægtede  Rettigheder  af 17. september  
1985.
(20)  Erklæring  fra den græske  repræsentant  på mødet i WIPO's ekspertgruppe  i 
februar  1985.
(21)  Pub. L. 96-517  (12. december  1980) 94 Stat. 3015
(22)  Voldgiftsmandens  rapport  af 15. september  1987. Announcement  of Dispute  Resolution  by the American  Arbitration  Association  Commercial  Arbitration  Tribunal  in the matter  of IBM-Fujitsu  Ltd.
(23)  Dokument  K0M(85)  310 endelig  udg. , pkt. 149
(24)  Se f.eks. "Vers une Protection  des logiciels  informatiques;  situation  actuelle  et propositions",  21. juni 1984.Rapport  fra en arbejdsgruppe  under INPI (Institut  National  de la Propriété  
Intellectuelle)
(25)  T Japans lov om ændring  af copyright-bestemmelserne  nr. 62 af juni 1985  specificeres  det i et stykke, der indføjes  i artikel  1ø, at algoritmer,  programmeringssprog  og regler  er udelukket  fra ophavsretlig  beskyttelse;  (Japan  har endvidere  endnu ikke taget stilling  til eventuel  obligatorisk  
registrering)
(26)  Se ovenstående  punkt 8
(27)  Se f.eks. artikel  49 i den danske  lov om ophavsret  (Lov nr. 158 af 31. maj 
1961 med senere  ændringer).  Det hedder  i denne bestemmelse:  "Kataloger,  tabeller  og lignende  arbejder,  der sammenstiller  et større antal oplys ­ninger, samt programmer  må ikke eftergøres  uden samtykke  af den, som har frembragt  dem, før lø år er gået efter det år, da udgivelsen  fandt sted".

204
(28)  Se ovenstående  punkt 8
(29)  Se ovenstående  punkt 8
(30)  Direktiv  nr. 87/54/EØF,  EFT nr. L 24 af 27. januar  1987, s. 36.
(31)  Det bor i denne forbindelse  bemasrkes,  at det fremgår  af artikel  8 i halv-  lederdirektivet , at den retlige  beskyttelse  af halvlederprodukters  topo ­grafi ikke omfatter  den information,  der er inkorporeret  i topografien,  ud over selve topografien.
(32)  Lov nr. 85-660  af 3. juli 1985, Journal  Officiel  de la Republique  fran ­çaise, 4. juli 1985, s. 7495 ff.
(33)  Loc. cit., artikel  3, stk. 1, stk. 2 og stk. 3
(34)  Ved beslægtede  rettigheder  forstås  de forholdsvis  moderne  frembringelser,  der lejlighedsvis  er blevet  brugt til at give en type beskyttelse  svarende  
til ophavsret  til en klasse værker, der ellers ikke omfattes  af ophavsrets-begrebet.  Den politiske  afgørelse,  om der skal oprettes  en ny beslægtet  ret, eller om ophavsrets-begrebet  skal udvides  til at omfatte  en ny klasse  værker  afhænger  af mange faktorer  og kan som et resultat  heraf  variere  afhængig  af tid og sted. "Et givet værk kan i ét land nyde  ophavsrets-beskyttelse,  og i et andet land kun en dermed  beslægtet  ret.  Dette er f.eks. tilfældet  med fotografier,  der i Frankrig  falder  ind under  ophavsrets-begrebet,  men i andre lande kun henføres  under en beslægtet  ret. Andre rettigheder,  der tidligere  henhørte  under en beslægtet  ret, kan 
i givet fald før eller senere henføres  under ophavsrets-begrebet"  (Françon,  International  Beskyttelse  af Beslægtede  Rettigheder,  RIDA, 1964,  specialudgave,  s. 4iø). En åbenlys  fordel  ud fra lovgiverens  synspunkt  ved 
at vælge den metode, der er baseret  på beslægtede  rettigheder,  er, at denne giver ham friere  hænder  til at vedtage  specifikke  løsninger,  der afviger  fra det, der allerede  er vedtaget  i forbindelse  med ophavsret.

205
KAPITEL  6 : DATABASER
6.1.  Emne
6.1.1.  I dette kapitel  forstås  ved "database"  en samling  af information,  der lag­
res og konsulteres  ad elektronisk  vej. Databaser  kan f.eks. være materiale  
i fuldtekst,  dvs. eksisterende  ophavsretligt  beskyttet  materiale,  og i så 
fald kan databasen  sidestilles  med et generelt  eller specialiseret  
bibliotek.  Databaser  kan bestå af sammenstillinger  (kompilationer)  af 
uddrag af værker, svarende  til antologier  eller dokumentationscentre,  
hvorfra  relevante  afsnit af værker kan hentes. Databaser  kan også være  
samlinger  af ikke-ophavsretligt  beskyttet  materiale,  såsom navne-,  
adresse-  og prislister,  samt referencenumre.  Der kan her drages  en vis 
parallel  til kataloger,  køreplaner,  prislister  og andet trykt opslags ­
materiale.  Og endelig  kan der være tale om elektronisk  publicering  af et 
større  enkeltværk,  såsom et leksikon.
6.1.2.  Man skal ikke i dette kapitel  komme ind på de specifikke  problemer  i 
forbindelse  med elektronisk  publicering  og elektroniske  biblioteker,  selv  
om disse hyppigt  giver anledning  til ophavsretsproblemer  af samme art som 
i forbindelse  med databasevirksomhed.  Elektronisk  publicering  rejser  
problemer  hvad angår reprografiteknik,  informationsadministration  og 
transmissionsnet,  men denne problematik  falder  uden for dette kapitel.  På 
samme måde rejser elektroniske  biblioteker  spørgsmål  i forbindelse  med 
offentlige  udlåning;  dette aspekt  er eventuelt  behandlet  i forbindelse  med 
den generelle  gennemgang  af udlejningsproblematikken  (se kapitel  A) eller  
i forbindelse  med pirat- og hjemmekopiering  af audiovisuelt  materiale  (se 
kapitel  2 og 3), men vil i øvrigt ikke blive behandlet  mere udførligt  i 
denne redegørelse.

206
6.1.3.  Databaser  bruges nu om stunder mest ved on-line konsultation  via 
elektroniske  kommunikationsmidler.  Basen kan således konsulteres  af 
brugere, der fysisk  befinder  sig langt fra informationskilden.  Markeds ­
føringen  af CM-ROMS, dvs. disketter,  der ligner  almindelige  CD-disks,  men 
som har en meget stor datalagringskapacitet,  giver nu brugerne  mulighed  
for at købe deres egen udgave af visse typer databaser,  i stedet for at 
konsultere  centralt  lagrede data via elektroniske  forbindelser.  På 
nuværende  tidspunkt  tyder alt på, at de vigtigste  markeder  for sådanne  
disketter  bliver leksika  eller navne- og adresselister  af stort omfang,  
men senere generationer  af interaktive  CD-disketter,  hvor brugeren  kan 
"dialogere"  med databasen,  vil ud over data også komme til at indeholde  
lyd og billeder.  Optiske  laser-læsbare  kort på størrelse  med et kreditkort  
og indeholdende  informationer  svarende  til 20 trykte værker er ved at 
blive udviklet. Andre former for genindspillelige  disketter  er under  
produktion,  bl.a. de såkaldte  WORMs (Urite  Once - Read Many Times).  Man er 
også igang med at tilpasse  DAT-optagere  til at kunne bruges  som eksterne  
datalagringsenheder .
6.’.Λ. Der er mange fordele  ved at anvende en database  fremfor  traditionelt  
lagret trykt materiale.  For det første er databaser  komplette  i den 
forstand,  at alt disponibelt  materiale  af en given type kan samles i én 
enkelt database.  For det andet giver databaser  mulighed  for en selektiv  
behandling,  idet man nemt får adgang  til den relevante  information  fra én 
enkelt kilde, uden at man behøver  at gennemsøge  ikke-relevant  materiale.  
For det tredje  giver databaser  muligheder  for at konsultere  materialet  på 
en måde, der ville være umuligt  i et traditionelt  bibliotek,  idet brugeren  
hurtigt  kan få adgang til konstant  ajourførte  oplysninger  over store  
afstande. Det er denne kombination  af fuldstændighed,  selektivitet  og 
konsultationsmuligheder,  der er grundlaget  for databasernes  kommercielle
succes .

207
6.1.5. Kommercielle  databaser  finder som oftest anvendelse  inden for videnskab,  
industri  og erhvervsliv,  cg det er følgelig  ofte de rå data selv og det 
forhold, al· det er nemt at udtrække  og opdatere  disse, der har værdi,  
snarere  end den måde, hvorpå  værket  oprindeligt  var affattet.  Denne faktor  
kan være bestetrjmende  for udvælgelsen  af materiale  til databasen,  idet det 
inden for visse videnskabelige  områder  forholder  sig således, at meget  
korte uddrag  fra videnskabelige  publikationer,  f.eks. formler, kan være  
tilstrækkelige  til at give den fornødne  nøgleinformation.  Dette betyder,  
at man ved kompileringen  af visse typer databaser  kan komme ud for, at den 
måde, informationen  udtrykkes  på, er af mindre betydning  end selve  
informationsindholdet.  Struktureringen  af kompilationen  vil dog have  
indflydelse  på, hvor hurtigt  og hvor let data kan konsulteres,  og dermed  
på basens  kommercielle  succes.
6.2.  Etablering  af et falles  informat ionsmarked
6.2.1.  Skabelse  af et europæisk  miarked for informationstjenester,  der på 
nuværende  tidspunkt  er opsplittet  på grund af juridiske  og sproglige  
barrierer,  er af allerstørste  betydning.  De tal, der er indsamlet  af Den 
Internationale  Forlæggersamimenslutning  (International  Publishers  
Association),  og som citeres  i det seneste  UNESCO/WIPO-Memorandum  (1), 
viser tilsyneladende,  at markedet  for databaser  er i færd med at udvikle  
sig på følgende  måde: antallet  af offentligt  tilgængelige  databaser  er 
steget fra 40ø i I98ø til 2 9ø1 i 1986. Omsætningen  på verdensplan  inden  
for elektronisk  publicering  var på 5 miia US dollars. Af denne samlede  
omsætning  havde De Forenede  Stater mere end 4/5, mens Det Forenede  
Kongeriges,  Tysklands  og Frankrigs  samlede marked udgjorde  350 mio 
dollars. Man må fjerne  hindringerne  for den frie informationsstrøm  mellem  
medlemsstaterne,  hvis Fællesskabet  skal kunne konkurrere  på markedet  for 
informationstjenester.  Kommissicnen  har udformet  en specifik  politik  og 
opstillet  en handlingsplan  for udviklingen  af dette marked (2). De 
juridiske  aspekter  i forbindelse  med dette marked gennemgås  i samarbejde  
med en Rådgivende  Gruppe af Højtstående  Embedsmiænd  (Senior Officials  
Advisory  Group - SOAG) og en Juridisk Rådgivende  Gruppe for
Informationsmarkedet  (Legal Advisory  Board for the Information  Market - 
LAB) og i forbindelse  med Kommissionens  initiativer  inden for specifikke  
sektorer. Den Juridisk  Rådgivende  Gruppe er sammensat  af uafhængige  
juridiske  eksperter  fra medlemsstaterne,  der bl.a. rådgiver  Kommissionen  
om de juridiske  problemer  i forbindelse  med datatransmission  over  
landegrænserne .

208
6.2.2.  Persondata  kan også lagres i databaser,  og dette rejser spørgsmål  med 
hensyn til beskyttelsen  af personlige  og fortrolige  oplysninger.  Disse  
databeskyttelsesaspekter  falder uden for rammerne  af dette kapitel, der 
kun vedrører  ophavsretlige  aspekter.  Det samme er tilfældet  med proble ­
merne i forbindelse  med databaseoperatørers  ansvar  for nøjagtigheden  af de 
oplysninger,  der er lagret i deres systemer.
6.3.  Juridiske  problemer  i forbindelse  med lagring  og udtrak  af information  i
databaser
6.3.·'. SOAG Og LAB er i gang med en grundig  debat af de juridiske  problemer  i 
forbindelse  med brugen af databaser.  På det nuværende  stadium  af disse  
drøftelser  er det derfor endnu for tidligt  at drage detaljerede  konklu ­
sioner;  for dog at give de kredse,  der er berørt  heraf, men som endnu ikke  
er blevet  direkte  konsulteret,  miulighed  for at fremføre  deres synspunkter  
med hensyn til de væsentligste  ophavsretlige  aspekter, skal man dog 
forsøge  at drage nogle få tentative  generelle  konklusioner.  Kommissionen  
vil på et senere  tidspunkt  forelægge  de konklusioner,  den er nået frem til 
med hensyn  til nødvendigheden  af en eventuel  tilpasning  af de eksisterende  
lovgivninger.
6.7.''. Anvendelse  af edb-baserede  informationssytemer  volder ud fra et 
ophavsretligt  synspunkt  problemer  i tre henseender.  For det første  er det 
et spørgsmål,  hvorvidt  indlæsning  af et helt ophavsretligt  beskyttet  værk,  
eller dele heraf, i en database  ud fra et ophavsretssynspunkt  skal anses  
som en handling,  der kræver  ophavsmandens  tilladelse.  For det andet er det 
et spørgsmål,  hvorvidt  udtræk af lagret information  skal anses som en 
handling, der kræver ophavsmandens  tilladelse.  For det tredje er det 
synspunkt  blevet gjort gældende, at det bør overvejes  at indføre en 
passende  beskyt+'else  af sådanne  datakompilationer.
6.3.3.  En række lande (3' har for nylig overvejet  at indføre  en beskyttelse  af 
databaser  i forbindelse  med en revision  eller ændring  af deres ophavs ­
retslove.  De internationale  organisationer,  der varetager  udarbejdelse  og 
administration  af konventioner  om intellektuelle  rettigheder  har også i 
nogen tid været involveret  i drøftelser  af de immaterielle  retlige  
aspekter.

209
6.3.4.  Det vigtigste  spørgsmål  i forbindelse  med driften  af edb-baserede  informa ­
tionssystemer,  nemlig brugen af datamater  til at konsultere  litterære  
Virker, er blevet  drøftet  i fællesskab  af UIPO og UNESCO, dvs. inden for 
rammerne  af både Berner-konventionen  og Verdenskonventionen  om Ophavsret.  
Dette resulterede  i, at Anden Komité af Regeringseksperter  om Ophavsret ­
lige problemer  i forbindelse  med Brug af Datamater  til Konsultering  og 
Skabelse  af Værker (Second  Committee  of Government  Experts  on Copyright  
Problems  Arising  from the Use of Computers  to Access  to or the Creation  of 
Works), der samledes  i 1982, fik vedtaget  en række rekommandationer  til 
løsning  af de ophavsretlige  problemer  på nationalt  lovgivningsniveau  (4). 
Eksperterne  konkluderede  ligeledes,  at det ikke var påkrævet  med en revi ­
sion af ophavsretskonventionerne,  eftersom  løsningerne  kunne indpasses  i 
det allerede  eksisterende  kompleks  af principper,  som er fastlagt  i 
konventionerne.  Komitéen  af Regeringseksperter  vedrørende  Værker  udtrykt  i 
Ord (Committee  of Governmental  Experts  on the Printed  Word) mødtes i 
Genève  den 7.-11. december  1987 og drøftede  en række principper  i forbin ­
delse med databaser.  Kommissionen  følger  drøftelsen  af disse principper,  
der for så vidt angår deres formål ser ud til at være forenelige  med de 
tentative  konklusioner  i dette kapitel.
Informationslagring
6.3.5.  Et resultat  af dette indledende  arbejde, der er udført  af WIPO og UNESCO,  
er, at det nu anerkendes  i alle Fællesskabets  medlemsstater,  at anvendelse  
af værker, der på den ene eller anden måde er ophavsretligt  beskyttet,  i 
et edb-baseret  informationssystem  rejser  ophavsretlige  spørgsmål.  Indlæs ­
ning af hele værker sidestilles  med reproduktion  og forudsætter,  at 
ophavsmanden  eller den, til hvem retten  er overgået,  har givet samtykke  
hertil,  medmindre  reproduktionen  falder  ind under en accepteret  undtagelse  
fra de handlinger,  der i medlemsstaternes  ophavsretslove  kræver  tilladel ­
se. I betragtning  af, at sigtet med edb-baserede  informationssystemer  
normalt  er at give almenheden  vid adgang  til den lagrede  information,  vil 
de undtagelser  fra handlinger,  der kræver  ophavsmandens  tilladelse,  der 
normalt  åbnes mulighed  for i medlemsstaternes  lovgivninger,  såsom brug til 
private  formål eller anden loyal brug, kun være af ringe praktisk  relevans  
i forbindelse  med lagring  af ophavsretligt  beskyttede  værker i informa ­
tionssystemer
6.,3.6. Det er ligeledes  klart, at bibliografiske  oplysninger  om publicerede  værk ­
er og forfattere,  indekser,  referencer  og lignende  information  kan kom­
pileres  frit, eftersom  brugen af sådan information  på ingen måde inde ­
bærer, at værkerne  eller dele heraf reproduceres.

210
6.3.'7. SpergsmÄlet  om, i hvor stor udstrækning  bibliografisk  information  om 
eksisterende  ophavsretligt  beskyttede  værker kan suppleres  med citater,  
uddrag, bearbejdede  sammendrag  og resuméer  har i visse lande givet  
anledning  til tvistigheder.  Selv om dette sporgsmål  naturligvis  har en 
bredere  relevans,  må det dog erkendes,  at det har speciel  interesse  for 
databaseproducenter , informationskompilatorer  og databaseoperatører.  En 
række eksperter  har generelt  givet udtryk for interesse  i at få den 
juridiske  situation  mest  muligt afklaret, men har også  anført det
synspunkt,  at den praktiske  betydning  af problemet  ud fra en økonomiske  
betragtning  ikke bør overvurderes.  Men der findes  databaser,  der helt  
eller primært er sammensat  af uddrag fra lærebøger  og videnskabelige  
publikationer.  Usikkerhed  med hensyn til, hvorvidt  sådanne  uddrag  kan 
indkorporeres  i en database  uden samtykke  fra ophavsmanden,  eller den, til 
hvem ophavsretten  er overgået,  kan have negativ  indvirkning  på udviklingen  
af denne specielle  form for database. Men de praktiske  problemer  i 
forbindelse  med løsning  af spørgsmål,  såsom rækkevidden  af retten  til at 
citere  eller låne fra eksisterende  værker, bør ikke undervurderes.  Måske  
kan disse spørgsmål  kun løses ved en meget generel rammelovgivning,  
således  at det o.'erlades  til domstolene  fra sag til sag at løse de
spørgsmål,  der måtte rejse sig.
Udtræk  af værker  fra databaser
6.3.8.  I visse lande behandles  alle former  for dataudtræk,  der involverer  direkte  
lagring  (downloading)  af databaseoplysninger,  som en handling,  der kræver  
tilladelse.  Dataudtræk  kan imidlertid  ske på forskellig  måde, og i visse  
lande skelnes der tilsyneladende  mellem de forskellige  måder, hvorpå  
brugeren  kan få adgang til det lagrede  materiale,  idet  den væsentligste
sondring  er mellem udtræk  på skærm og udskrift  på papir.  Udskrifter
betragtes  overalt som en kopi, mens udtræk på skærm somme tider  
sidestilles  med læsning  af en side i en bog i et bibliotek  eller boghandel  
og dermed ikke betragtes  som en handling,  der kræver  tilladelse.  Disse  
forskelle  i den juridiske  stilling  i medlemsstaterne  ser imidlertid  ud til 
kun at have begrænset  praktisk  betydning.

211
6.2.9.  Er lagring  i an database  en handling,  der foruds¿etter  samtykke  fra forfat ­
teren, vil denne naturligvis,  når han anmodes  herom, fastsætte  vilkårene  
for de forskellige  måder, hvorpå  der kan laves udtræk  fra hans værk. Det 
forhold, at disse vilkår  som oftest  vil være fastlagt  gennem  en kollektiv  
aftale, der omfatter  alle - eller de fleste - forfattere  til en bestemt  
type værker, ændrer  ikke ved det grundlæggende  princip  om, at lagring  og 
konsultering  af værker  i praksis  reguleres  ved én enkelt  aftale. Der har 
følgelig  af de berørte  kredse  været fremsat  det synspunkt,  at initiativer,  
der tager sigte på at afklare lovgivningerne  og at tilnærme  dem til 
hinanden for at nå frem til en mere ensartet løsning for
informationsudtræk,  ikke er påkrævet  på nuværende  tidspunkt.  Fra anden  
side er det imidlertid  fremført, at det har vist sig vanskeligt  at 
forhandle  om aftaler, der åbner mulighed  for en eventuel  senere  udvidelse  
af, hvorledes  den lagrede  information  kan bruges.  Mens forfattere  og deres  
retssuccessorer  på andre områder  kan udøve en rimelig  kontrol  med at 
royalties  betales  f.eks. på grundlag  af antallet  af solgte og udlejede  
kopier,  offentlige  forestillinger  o.lign.  er det vanskeligt  at konstatere,  
i hvor stor udstrækning  et givet værk i en database  reelt bruges. Man 
imødeser  gerne databasebrugernes  og databaseoperatørernes  opfattelse  med 
hensyn til nødvendigheden  af indgriben  fra Fællesskabets  side på dette  
område.
6.4. Beskyttelse  af databaser  mod kopiering
6.4.1.  Den beskyttelse,  databaser  nyder, er ifølge  de nuværende  nationale  lovgiv ­
ninger  og internationale  konventioner  afhængig  af, hvilken  art værker  der  
er lagret, snarere end af selve databasen,  som informationssamling  
betragtet.  Hvad angår fuldtekstværker,  hvor der kun er lagret et enkelt  
værk, såsom et leksikon, er holdningen  for så vidt angår leksikonets  
forfatter  klar, idet dennes værk nyder samme ophavsretlige  beskyttelse,  
uanset  om det publiceres  ved konventionelle  eller elektroniske  midler. Er 
der tale om en database, der indeholder  flere værker eller uddrag af 
værker,  gælder  bestemmelserne  i Berner-konventionens  artikel  2, stk. 5:
"Samlinger  af litterære  eller kunstneriske  værker såsom encyklopæ ­dier og antologier,  som på grund af udvalget  eller arrangementet  af deres indhold udgør intellektuelle  frembringelser,  beskyttes  som sådanne, uden at der dog herved  gøres indskrænkning  i den ret, der tilkommer  ophavsmændene  til de værker, der indgår i sådanne  samlinger".

Det vil således  sige, at et værk, der er ophavsretligt  beskyttet  i en 
medlemsstat,  fortsat  nyder beskyttelse,  hvis det - eller dele heraf - 
indlæses  i en database. Der opstår vanskeligheder,  hvor uddrag af 
beskyttede  værker  ikke i sig selv omfattes  af ophavsretten,  f.eks. fordi  
de er for korte, eller fordi emnet ikke nyder nogen form for ophavsretlig  
beskyttelse,  men er i almen eje (public  domain).
6.4.2.  De typer af værker, der normalt  ikke anses for ophavsretligt  beskyttede,  
således  at de er i almen eje, omfatter  officielle  dokumenter,  lovgivnings-  
og administrative  dokumenter  samt offentlige  og retslige  protokoller.  
Værker, for hvilke  perioden  for den ophavsretlige  beskyttelse  er udløbet,  
anses også for at være i almen eje. Alle disse former  for værker  kan gøres  
til genstand  for indlæsning  i databaser,  hvilket  kræver et betydeligt  
arbejde  og en investering  i forbindelse  med deres kompilation.  Navnlig  vil 
kompilationen  være søgt lavet på en sådan måde, at man sikrer  let adgang  
til informationerne,  og således  at den er hensigtsmæssig  for en speciel  
gruppe  af brugere.
6.4.3.  I visse tilfælde  kan databasen  være af en sådan art, at der ikke har 
fundet nogen udvælgelse  af materiale  sted, idet alt tilgængeligt  offent ­
liggjort  materiale  er blevet indlæst  i en udtømmende  database.  Endvidere  
kan "arrangementet"  være begrænset  af den tekniske  nødvendighed  af at 
rubricere  materialet  på en så let tilgængelig  måde som muligt, f.eks. ved 
at de opstilles  i alfabetisk  eller kronologisk  orden.
6.4.4. Ikke desto mindre kan kompilering  af sådanne  oplysninger  i visse lande  
være ophavsretligt  beskyttet  afhængigt  af den grad af originalitet  og 
kreativitet.  kompilationen  er udtryk for, og kravene  i den pågældende  
nationale  lovgivning  med hensyn  til originalitet  og kreativitet.  Problemet  
er i så henseende  stort set det samme som de problemer,  der er behandlet  i 
forbindelse  med edb-programmer  (kapitel  5, pkt. 5.6.3. - 5.6.7.).

213
6.4.5. I visse lande, hvor en given kompilation  ikke berettiger  til en egentlig  
ophavsretlig  beskyttelse,  fordi værket ikke anses for tilstrækkeligt  
originalt,  omfattende  eller kreativt, kan der imidlertid  eksistere  en 
anden form for kortvarig  beskyttelse  mod reproduktion.  Dette er f.eks.  
tilfældet  i Danmark, hvor det i ophavsretslovens  paragraf  49 hedder, at 
kataloger,  tabeller  og lignende  arbejder,  der sammenstiller  oplysninger,  
ikke må eftergi?res  uden samtykke  fra den, der har frembragt  dem, fer lø år 
er gået efter det år, da arbejdet  blev udgivet. I andre lande derimod  er 
værker, som ikke anses for at indeholde  et tilstrækkeligt  element af 
kreativitet  i almen eje (public  domain).
6.4.6.  På tilsvarende  måde gælder  det i visse lande en ret til et udgivet  værk  
som sådant ud over ophavsmandens  ret til selve indholdet  af udgivne  
publicerede  værk. I både Irland (Copyright  Act 1963, section  2ø) og Det 
Forenede  Kongerige  (Coypright  Act 1956, section  15) gælder  der en sådan  
beskyttelse  af det typografiske  arrangement  af udgivelsen  mod uautoriseret  
faksimile  reproduktion.  Beskyttelsesperioden  er på 25 år regnet fra det 
år, hvor udgaven  første  gang blev udsendt.
6.4.'’. Der er derfor over for Kommissionen  blevet udtrykt  ønske om at få den 
investering,  som en datakompilation  kan repræsentere,  og som eventuelt  
ikke omfattes  af ophavsretlig  beskyttelse,  beskyttet  mod uretmæssig  repro ­
duktion. "Information  broking",  dvs. hvor man køber og sælger  databaser,  
der indeholder  faktuelle  oplysninger,  er bestemt  en industri  i vækst, der 
kræver  klare retlige  rammer, inden for hvilken  denne industri  kan udvikle  
sig. Kommissionen  overvejer  derfor, hvorvidt  den skal foreslå  indførelse  
af foranstaltninger  med henblik på at sikre en vis beskyttelse  af 
databaserne  som sådan, dvs. som kompilation  betragtet.
6.¿.8. Det må imidlertid  først overvejes,  hvem denne beskyttelse  skulle  komme til 
gode. For det andet må omfanget  af beskyttelsen  og, hvad der skal anses  
som handlin.ger  der kræver  tilladelse,  overvejes  nøje, således  at adgangen  
til edb-lagret  infortriation  ikke indskrænkes  i unødigt  omfang. Og endelig  
må spørgsmålet  om dataudtræk  til private  formål gøres til genstand  for 
grundige  overvejelser,  inden der tages stilling  til, om denne handling  
generelt  skal være afhængig  af tilladelse.

214
6.4.^. En sådan beskyttelse  ville ikke begrænse  adgangen  til information,  
eftersom  ophavsrettens  anvendelsesområde  ikke vil blive udvidet  udover  
den beskyttelse,  som datakompilationer  allerede  nyder i henhold  til arti ­
kel 2. stk. 5, i Berner-konventionen  i de tilfælde,  hvor det i databasen  
indeholdte  materiale  allerede  er ophavsretligt  beskyttet.  I de tilfælde,  
hvor en beskyttelse  ikke feiger af den almindelige  opretshavlovgivning,  
enten fordi værket er for kort eller ikke har den fornedne  kreativitet  
eller på grund af selve dets karakter  eller endelig  fordi beskyttelses ­
perioden  er udlobet, syntes  det stadig  enskeligt,  at databaseoperatøren  
sikres  beskyttelse  mod kopiering  af kompilationsmåden.  Det ville give den 
pågældende  en beskyttelse  svarende  til den,  der imdrømmes  fonogram ­
producenten.  Denne har normalt  en særlig  i lovbestemmelser  beskrevet  ret 
til at beskytte  al interesse,  der knytter  sig til selve fonogrammet  som 
sådant, uafhængig  af hvorvidt  fonogrammet  gengiver  et beskyttet  værk  
eller ej. Producenten  af en database  kan vel tænkes ikke at have en 
tilsvarende  ret, selv ikke hvor databasens  indhold er ophavsretligt  
beskyttet .
6.4.10.  Til bekæmpelse  af datapiratvirksomhed  kan en sådan  ret vise  sig at være
et nyttigt  redskab.  Uretmæssig  reproduktion  af data  vil i de fleste
tilfælde  involvere  arbejder  af flere forskellige  forfattere.  Den enkelte  
forfatter  har måske ikke selv mulighed  for at konstatere,  at der 
foreligger  en rettighedskrænkelse,  eller er - hvis man ellers  er bekendt  
hermed - måske af den opfattelse,  at overtrædelsen  kun er af marginal  
betydning  for hans  egen kommercielle  udnyttelse  af sit værk. For
databaseoperatøren  kan krænkelsen  imidlertid  nemt have meget stor  
betydning.  Han har ofte lettere  ved at opdage  krænkelser  og har som nævnt  
ovenfor et større incitament  til at gribe ind. Endeligt  skal det 
fremhæves,  at der ikke nødvendigvis  eksisterer  en tæt kontraktlig
forbindelse  mellem  databaseoperatøren  og de mange forfattere,  hvis værker  
indgår i en database.  En kontraktlig  ordning  med et kollektivt  organ,  
f.eks. forlæggere  eller forfattere  vedrørende  visse specifikke  typer af 
videnskabelig  litteratur  er en almindelig  løsning.
6.4.11.  Lignende  argumenter  har for fonogramproducenternes  vedkommende  ført til 
den konklusion,  at det med henblik  på bekæmpelse  af piratvirksomhed  vil 
være ønskeligt  generelt  at indføre  en ret til lydoptagelser  som sådanne  
for producenten.  Det forekommer  logisk at give databaseoperatørerne  en 
tilsvarende  ret til selvstændigt  at retsforfølge  uretmæssig  reproduktion.

2^5
6.5.  Data lagret  på disketter  og bånd
6.5.1.  I takt med at markedet  for optiske  disketter  og markedet  for DAT-lagrede
data vokser,  vil beskyttelsen  af data, der er lagret  på sådanne  medier,  og 
som kan hentes  herfra, få sterre  og større  betydning.  Databaser  kan meget  
vel tænkes at ville blive markedsført  side om side med andre former for 
optaget  lyd- og billedmateriale.  De retlige  principper,  der er skitseret  
under punkt 6.3.1.-6.4.9.  i dette kapitel finder selvfølgelig  også i
teorien  anvendelse  på databaser,  uanset i hvilken  form de markedsføres.  
Med håndhævelsen  af rettigheder  til databaser,  der er solgt på disketter,  
bånd eller kort, vil naturligvis  være vanskeligere  i praksis, end hvis  
brugeren  står i et direkte kontraktforhold  til databaseoperatøren  og 
benytter  databasen  i henhold til en retlig bindende  aftale, hvori  
vilkårene  for brugen er fastsat. På nuværende  tidspunkt  medfører  de nye 
teknologia'"  mere akutte  problemer  i forbindelse  med privat  reproduktion  af 
lydoptagelser  og spørgsmålene  i forbindelse  hermed er omhandlet  i kapitel  
3 om hjemmekopiering.  Da indlæsning  af data på disketter  eller bånd i 
digital  form stort set er baseret på den samme teknologi,  hvad enten  
dataene  repræsenterer  en lydindspilning  eller et litterært  værk, må den 
løsning, der i givet fald vælges  med henblik  på beskyttelse  af digitale  
lydoptagelser,  ligeledes  principielt  finde anvendelse  på databaser,  der 
markedsføres  i form af disketter  eller bånd.
6.6.  Sammendrag
6.6.1.  Lagring  af ophavsretligt  beskyttede  værker  in extenso  eller dele heraf i 
et datamatiseret  informationssystem  giver anledning  til en række juridiske  
problemer,  hvor den mest hensigtsmæssige  løsning  for øjeblikket  synes at 
være at sikre en retlig beskyttelse  af selve den kompilation,  man har 
foretaget  af værker  i en database,  når de pågældende  værker  i sig selv er 
ophavsretligt  beskyttede.  Men det synes dog for tidligt at vedtage  
specifikke  retlige  foraristaltninger  med henblik  på at løse de eksisterende  
probi  emer.
6.6.2.  Kommissionen  overvejer  også, hvorvidt  den beskyttelse  af kompilations-  
måden, der har været anvendt  i databasen  selv, skal udvides  til også at 
omfatte  databaser,  der består af materiale,  der ikke i sig selv er 
ophavsretligt  beskyttet.  En sådan udvidelse  af beskyttelsen  vil kun komme  
på tale, hvis man mener, at den betydelige  investering,  som en database-  
kompilation  repræsenterer,  vil opnå den bedste beskyttelse  via 
ophavsretslovgivningen  fremfor  på anden måde.

216
6.7.  Konklusion
6.7.1.  Kommissionen  skal anmode informerede  kredse om at fremkomme  med 
kommentarer  til felgende  spørgsmål.
a) skal den måde, hvorpå  værker  er kompileret  i en database,  beskyttes  via 
ophavsretslovgivningen  og
b) skal den ret til beskyttelse  af kompilationsmåden  - foruden  eventuelle  
kontraktlige  ordninger  med henblik  herpå - udvides  til også at omfatte  
databaser,  der indeholder  ikke-ophavsretligt  beskyttet  materiale,  og 
skal denne beskyttelse  gå ud på, at der tillægges  ophavsret  eller anden  
sui generis-ret?
6.8.  Frist for fremsættelse  af koomentarer
6.8.1.  Kommentarer  til ovennævnte  forslag  skal fremsættes  for Kommissionen  senest  
den 1. januar  1989.

‘ 217
(1) UNESC0/UIP0/CGE/PU/3-II  af U. september  1987
(2) Ivírksíttelse  på fsllesskabsplan  af en politik og en prioriteret  hand ­
lingsplan  for udvikling  af et marked  for informationstjenester  (dok. K0M(87)  
369 endelig  udg. )
(3) Se sektion  Iø1 i De Forenede  Staters  lov om ophavsret  af 1976 og artikel  12a 
i Japan lov om delvis  ændring  af ophavsretsloven  af 23. maj 1986. Se også  
artikel  2, stk. 2, xter ovenfor
(4) UNESCO/WIPO/CEGO/II/7,  af 13. august  1982
(5) Se kapitel  2, punkt 2.6.1ø. - 2.6.18.

KAPITEL  7 : EF’s ROLLE I MULTILATERALE  OG BILATERALE  EKSTERNE  RELATIONER
7.1.  Eksterne  relationer  : multilateralt  og bilateralt
7.1.1.  Ikke alle Fællesskabets  aktioner  på det ophavsretlige  område vedrører  
lovgivningsforanstaltninger  eller retssager  for EF-Domstolen.  F.eks. er de 
eksterne  relationer  et vigtigt  område, hvor Fællesskabet  kan gennemføre  
aktioner.  Både inden for de bilaterale  og de multilaterale  relationer  kan 
Fællesskabet  i to henseender  medvirke  til at fremme rettighedshavernes  
interesser,  for så vidt de pågældende  opererer  med Fællesskabet  som base,  
nemlig ved at søge opnået en effektiv  hå.ndhævelse  af eksisterende  
intellektuelle  rettigheder  og etablering  af anerkendte  minimumsstandarder  
for beskyttelse.  I denne sammenhæng  forstås  ved multilaterale  relationer  
relationerne  inden for internationale  eller regionale  organisationer,  og 
bilaterale  relationer  alle andre relationer,  uanset om det er mellem  
Fællesskabet  og et enkelt tredjeland  eller mellem Fællesskabet  og en 
regional  eller anden gruppering  af tredjelande.  I visse tilfælde  er de 
bilaterale  og de multilaterale  relationer  tæt forbundne,  hvilket  f.eks. er 
tilfældet  for beskyttelsen  af tekstildesign.  Da de forskellige  beskyt ­
telsessystemer  for intellektuel  ejendomsret  har en direkte  og tilsigtet  
indvirkning  på samhandelen,  må Fællesskabets  foranstaltninger  med henblik  
på fjernelse  af hindringer  for cg fordrejninger  af den internationale  
samhandel,  baseres  på EØF-Traktatens  artikel 113 om etablering  af en 
fælles  handelspolitik.

219
7.2.  Multilaterale  relationer
7.2.1.  Multilaterale  drøftelser  og forhandlinger  vedrørende  ophavsret  og hermed  
beslægtede  spørgsmål  finder sted inden for forskellige  internationale  
organisationer,  hvoraf  den vigtigste  er De Forenede  Nationer  med tilhø ­
rende særorganisationer,  herunder  navnlig  Verdensorganisationen  for Intel ­
lektuel  Ejendomsret,  De Forenede  Nationers  Organisation  for Uddannelse,  
Videnskab  og Kultur, Den Almindelige  Overenskomst  om Told og Udenrigs ­
handel (GATT), Europarådet,  Organisationen  for Økonomisk  Samarbejde  og 
Udvikling  (OECD). Hvilke foranstaltninger  Fællesskabet  og Kommissionen  
træffer  inden for hvert af disse fora varierer  efter, hvilke  aktiviteter  
den pågældende  organisation  varetager.  Der er allerede  flere steder  i de 
foregående  afsnit  henvist  til nogle af de mere vigtige  foranstaltninger  og 
aktiviteter,  der her er tale om. I de følgende  afsnit gives en kort  
beskrivelse  af hovedtrækkene  ved de nævnte  organisationer.
Verdensorganisationen  for Intellektuel  Ejendomsret  (UIPO)
7.2.2.  Når der er tale om ophavsretlige  spørgsmål  er det vigtigste  forum for 
internationale  forhandlinger  og drøftelser  Verdensorganisationen  for 
Intellektuel  Ejendomsret,  der er en særorganisation  under FN, etableret  
ved WlPO-konventionen  af 1967. WIPO varetager  Berner-Unionens  administra ­
tive opgaver  og administrerer  eller deltager  i administrationen  af andre  
internationale  aftaler til fremme af beskyttelsen  af ophavsret  og 
tilgrænsende  rettigheder.  Kommissionen  har en arbejdsaftale  med UIPO om 
udveksling  af publikationer  og deltagelse  i hinandens  møder. Kommissionen  
er repræsenteret  ned observatørstatus  på UIPO's  møder om emner vedrørende  
aktiviteter,  der varetages  på EF-plan.

220
WTPC er en interraticnel  organisation  af ekonomisk  karakter, jf. E0F-  
Traktatens  artikel  116; medlemsstaterne  har derfor  pligt til at optræde  i 
forening  ’nden for rammerne  af UIPO, når der er tale om anliggender  af 
særlig interesse  for Fællesmarkedet.  Inden for dette forum har Fælles ­
skabets  aktioner  indtil for nylig kun vedrort  sporgsmål  om industriel  
ejendomsret,  specielt  i forbindelse  med den igangværende  revision  af 
Pariser-konventionen.  Men det er formentlig  kun et sporgsmål  om tid, inden  
der opstår  problemer  vedrorende  ophavsret  og hermed  beslægtede  emner, der 
gor det nodvendigt  at anvende  samme fremgangsmåde.  Med vedtagelsen  af 
direktivet  om retlig  beskyttelse  af halvlederprodukters  topografier,  som 
allerede  er omtalt, er der endvidere  indledt  en ny fase i Fællesskabets  
forbindelser  med UIPO. Det er således  forste gang, at en opgave, der 
henhorer  under UIPO, nemlig udarbejdelsen  af en multilateral  traktat,  
tages op vedrorende  emner, for hvilke der allerede  foreligger  en 
EF-lovgivning,  der er bindende for samtlige  medlemsstater.  Rådet  
besluttede  derfor den 24. april 1987, at Fællesskabet  som sådant skulle  
deltage  i det forberedende  arbejde  i forbindelse  med traktaten,  og at 
Kommissionen  i dette forum skulle fremfore  Fællesskabets  holdning  til de 
sporgsmål,  der falder ind under direktivet.  Kommissionen  har handlet  i 
overensstemimelse  hermed. UIPO's styrende  organer har fået forelagt  
sporgsmålet  om Fællesskabets  eventuelle  deltagelse  i en kommende  diplo-  
miatisk  konference  med henblik  på vedtagelsen  af en multilateral  traktat  om 
beskyttelse  af integrerede  kredslob  samt spørgsmålet  om muligheden  for, at 
Fællesskabet  som sådant  bliver  part i den kommende  traktat, men endnu har 
UlPO's  kompetente  organer  ikke taget stilling  hertil.  Den videre  udvikling  
med hensyn til Fællesskabets  rolle inden for UIPO er af stor generel  
betydning  på grund af sandsynligheden  for yderligere  EF-lovgivning  
vedrorende  ophavsret  og tilgrænsende  rettigheder  og naturligvis  også andre  
former  for intellektuel  ejendomsret.

221
De Forenede  Nationers  Organisation  for Uddannelse.  Videnskab  og Kultur
(UNESCO)
7.2.4. I visse henseender  berører  UNESCO's  aktiviteter  også ophavsretlige  emner,  
enten direkte  f.eks. på grund af organisationens  administrative  opgaver  i 
forbindelse  med Verdenskonventionen  om Ophavsret,  eller mere indirekte  på 
grund af organisationens  generelle  engagement  i uddannelsesmæssige,  
videnskabelige  og kulturelle  anliggender.  Der er således  gennem  de seneste  
år blevet afholdt fællesmøder  med UIPO om anvendelse  af datamater  til 
lagring  og frembringelse  af værker (1), om ophavsretlige  aspekter  af 
direkte  satellittransmission  (2), og om kunstneres,  fonogramproducenters  
og radio- og tv-selskabers  rettigheder  til audiovisuelle  værker  og fono ­
grammer  (3). I 1987 har man i samarbejde  med WIPO beskæftiget  sig med 
beskyttelse  af teater- og miusikværker , brugskunst  og trykte værker,  
sidstnævnte  specielt  med henblik på løsning af problemer  vedrørende  
oprettelse  og drift af databaser.  Kommissionen  vil fortsat følge den 
nyudvikling,  der har konsekvenser  for Fællesskabet,  og vil deltage  i 
drøftelserne  i det omifang  dets ressourcer  tillader  dette. I tilfælde  af 
sager, der falder ind under Fællesskabets  kompetence,  eller som er af 
særlig interesse  for Fællesmarkedet,  agter Kommissionen  endvidere  at 
forelægge  medlemsstaterne  passende  forslag.
Den Almindelige  Overenskomst  om Told- o« Udenrigshandel  (GATT)
"7.2.5. Under Tokyo-runden  i forbindelse  med de multilaterale  GATT-forhånd linger  
berørte  man adskillige  gange spørgsmålet  om handelsrelaterede  aspekter  af 
intellektuelle  ejendomsrettigheder.  I den forbindelse  var Fællesskabets  og 
De Forenede  Staters  forslag  til en aftale om kommerciel  forfalskning  af 
1979 af særlig  stor betydning.  Drøftelserne  vedrørende  dette spørgsmål  i 
de involverede  delegationer,  herunder  Fællesskabet,  forblev  dog uformelle,  
og man nåede ikke til enighed  om en tekst, der skulle  indføjes  i Tokyo-  
rundens  endelige  resultater.  Det var først i 1982, hvor GATT's  kontra ­
herende  parter  fremkom  med en ministeriel  erklæring,  at GATT besluttede  at 
undersøge  spørgsmålet  om forfalskede  varer med henblik  på at få klarlagt,  
om det var hensigtsmæssigt  med en fælles aktion inden for rammerne  af 
GATT-forhåndlingerne  om handelsrelaterede  aspekter  af kommerciel  forfalsk ­
ning. Men arbejdet  vedrørende  dette spørgsmål  førte ikke til afgørende  
resultater.

222
7.2.6.  På GATT's ministermøde  i Punta del Este i Uruguay  i september  1986 blev  
det besluttet  at lancere  en ny runde af triult  i laterale  GATT-forhånd  linger,  
hvor man også skulle drøfte "handelsrelaterede  aspekter  af intellektuel  
ejendomsret,  herunder  handel med forfalskede  varer". Den del af 
ministrenes  erklæring,  der har relevans  for dette emne, lyder således:
"For at begrænse  fordrejninger  og hindringer  inden for den inter ­
nationale  samhandel  og under hensyntagen  til nødvendigheden  af at 
tilvejebringe  en effektiv  og adækvat  beskyttelse  af intellektuelle  
ejendomsrettigheder  samt for at sikre, at foranstaltninger  og proce ­
durer til håndhævelse  af intellektuelle  ejendomsrettigheder  ikke i sig 
selv kommer  til at udgøre  en hindring  for den lovlige  samhandel,  skal  
forhandlingerne  tage sigte på at præcisere  GATT-bestemmelserne  og i 
givet fald udarbejde  nye regler  og kodekser.
Formålet  med forhandlingerne  er på grundlag  af det i GATT allerede  
udførte arbejde at opstille en multilateral  ramme omfattende  
principper,  regler  og kodekser  for bekæmpelse  af international  handel  
med varemærkeforfalskede  varer.
Disse forhandlinger  skal finde sted uden præjudice  for andre supple ­
rende initiativer,  der måtte blive iværksat  af Verdensorganisationen  
for Intellektuel  Ejendomsret  og af andre organisationer  med henblik  på 
bekæmpelse  af dette problem".  (O.a.: uautoriseret  oversættelse).

?23
7.2.7.  Fællesskabet  og Kommissionen  har stottet  dette kapitels  indfejelse  i den
nye runde med henblik  på at opnå følgende  supplerende  mål:
i) For at undgå handelsrelaterede  problemer  bør der træffes  foranstalt ­
ninger for at sikre, at intellektuelle  ejendomsrettigheder  gennem ­
føres effektivt,  hvad enten overtrædelserne  vedrører  den lokale
produktion  eller varer, der omsættes  internationalt.  Der bør derfor  
indføres  hensigtsmæssige  procedurer  for at sikre en hurtig  og effek ­
tiv håndhævelse,  både ved grænseovergangene  (når der er tale om 
import  og eksport)  og ved indenlandsk  handel.
' I%ii) Beskyttelsen  af intellektuelle  ejendomsrettigheder,  således som 
anerkendt  af eksisterende  national  lovgivning,  bør forbedres,  ved at 
visse af GATT's  generelle  principper  finder  anvendelse.  Anvendelse  af 
klausulen  om national  behandling  og mestbegunstigelsesklausulen  vil 
sikre, at man undgår  diskrimination  mellem  indenlandske  og udenland ­
ske rettighedshavere  og mellem udenlandske  rettighedshavere  
indbyrdes,  både med hensyn  til de materielle  standarder,  der anven ­
des, som med hensyn  til retshåndhævelse  og sanktioner.  Endvidere  vil 
effektive  bestemmelser  til bilæggelse  af tvister, hvortil  der er 
knyttet  passende  sanktioner,  sikre, at alle parter  i en aftale  over ­
holder  deres internationale  forpligtelser.
iii) Der skal opnås en bredere  tilslutning  til og overholdelse  af interna ­
tionale  konventioner  om intellektuel  ejendomsret.  Dette gælder  navn ­
lig - omend ikke udelukkende  - Pariser-konventionen  om beskyttelse  af 
industriel  ejendomsret  og Berner-konventionen  til værn for litterære  
og kunstneriske  værker,  dvs. konventioner,  der allerede  i vist omfang  
er anerkendt .
iv) De pi'oblemer,  der skyldes  inadækvate  og til tider for vidtgående  
materielle  standarder  skal også behandles,  ved at man i GATT's  
retlige  system  inkorporerer  de grundlæggende  materielle  regler,  der i 
vidt omfang (omend ikke universelt)  er anerkendt,  herunder  også - men 
ikke udelukkende  - de regler, der er fastsat  i eksisterende  inter ­
nationale  konventioner.

224
v) Der ber - i di?t omfang  det er hensigtsmæssigt  - udarbejdes  interna ­
tionalt  anerkendte  regler  for beskyttelse  af intellektuel  ejendoms ­
ret, herunder  også for beskyttelse  af nye former  for kreativ  virksom ­
hed (f.eks.  programmel  og halvlederprodukter) . Alle lande bør inden  
for de kompetente  internationale  organisationer  tilskyndes  til at 
deltage aktivt i revisionen  af eksisterende  konventioner  og i 
udarbejdelsen  af nye.
Organisationen  for Økonomisk  Samarbejde  oa Udvikling  (OECD
7.2.8.  I lyset af forhandlingerne  under Uruguay-runden  (4) har OECD's  .jendels-  
komité også undersøgt  og drøftet, hvilke konsekvenser  lovgivn:i^p?n  om 
intellektuel  ejendomsret  har på den internationale  samhandel  - bl.a. med 
henblik  på at forelægge  OECD-landene  en analyse  over gældende  praksis  og 
lovgivning  i OECD- og i udviklingslandene.  OECD har også beskæftiget  sig 
med ophavsretlige  spørgsmål,  navnlig  i forbindelse  med organisationens  
arbejde  vedrørende  grænseoverskridende  datastrømmie . I den forbindelse  har 
OECD foretaget  en undersøgelse  af, hvilke bestemmelser  i OECD-landenes  
ophavsretslovgivning,  der kan virke som barrierer  for en fri datatrans ­
mission. Ophavsretlige  spørgsmål  af interesse  for Fællesskabet  kan også i 
tiden fremover  opstå i forbindelse  med det arbejde, der finder sted  
vedrørende  d<--‘n internationale  handel med audiovisuelle  tjenesteydelser.  
Udv'alget  for Informations-,  Edb- og Kommunikationspolitik  har endvidere  
forberedt  og udarbejdet  rapporter  til et møde om grænseoverskridende  
datatransmission,  der under temaet  "Improving  International  Rules of the 
Game" skal finde sted i efteråret  1987 med deltagelse  af højtstående  
regeringseksperter.  På dette møde vil man forberede  en eventuel  tilpasning  
af de retlige  rammer for grænseoverskridende  datastrømme.  Kommissionen  
deltager  i OECD's arbejde, og herunder  navnlig  det, der vedrører  den 
internationale  samhandel.  Kommissionen  vil i givet fald udarbejde  forslag  
vedrørende  de spørgsmål,  rier måtte opstå i denne forbindelse.
Den Internationale  Arbejdsorganisation  (ILO)
7.2.9.  Selv om Kommissionen  ikke indtil dato har været direkte  involveret  i de 
drøftelser  vedrørende  ophavsretlige  emner, der finder sted under ILO's  
auspicier,  påskønner  man i høj grad ILO's bidrag  til diverse  drøftelser,  
såsom debatterne  vedrørende  satellit-tv  og arbejdstageres  rettigheder.

225
Europarådet
7.2.10.  Kommissionen  har hilst den mulighed  velkommen,  som den har fået for at 
deltage  i meder af direkte relevans  for visse ophavsretlige  aspekter,  
specielt  mederne i Styringsudvalget  vedrerende  Massemedier  og dettes  
underordnede  ekspertgrupper.  Den information,  man har fået på disse meder,  
har i hej grad bidraget  til Kommissionens  eget arbejde, bl.a. vedrerende  
kabel-  og satellit-tv.  Andre ophavsretlige  anliggender  af fælles  interesse  
er blevet behandlet,  f.eks. privatkopiering  af lyd- og audiovisuelle  
optagelser  og piratkopiering  af audiovisuelle  værker.
7.2.11.  Kommissionen  er af den opfattelse,  at det arbejde,  der er igang vedrørende  
ophavsret  i Europarådet,  og EF-initiativerne  supplerer  hinanden.  På den 
ene side søger Europarådet  inden for dets større  medlemskreds  normalt  at 
løse fælles problemer  via rekommendationer  og lejlighedsvis  via inter ­
nationale  konventioner.  På den anden side tilstræber  Fællesskabet  inden  
for den snævrere  ramme, som EØF-Traktatens  medlemsstater  udgør, at skabe  
et egentligt  indre marked for varer og tjenesteydelser  - herunder  også  
produkter,  der beskyttes  af ophavsretten  - på grundlag  af de direkte  
anvendelige  bestemmelser  i traktaten,  og under udnyttelse  af de beføjelser  
af lovgivningsmæssig  og anden art, som traktaten  giver institutionerne.  
Dette kan kræve en større indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstaternes  
lovgivninger  end der efterfølgende  er irmlighed  for inden for en større  
gruppering  som Europarådet.  Samtidig  hermed  er det ønskeligt,  hvor der kan 
opnås enighed om en fælles fremgangsmåde  på grundlag  af Europarådets  
bredere  basis, at de fornødne  instrumenter  vedtages,  og at disse udgør en 
sammenhængende  helhed i forening  med de EF-bestemmelser,  der allerede  er 
blevet  vedtaget  inden for dette felt.
Kommissionen  har følgelig  til hensigt  at arbejde  sammen  med Europarådet  på 
områder  af fælles interesse  inden for ophavsretten.  Kommissionen  vil 
deltage  i møder herom i den udstrækning,  ressourcerne  tillader  dette, og 
vil tilbyde Europarådets  sekretariat  repræsentation  på de møder.  
Kommissionens  tjenestegrene  afholder, således  som det allerede  er sket  
hvad angår grænseoverskridende  tv-transmission  og på det seneste  også ved 
det forberedende  arbejde  i forbindelse  med Europarådets  to anbefalinger  om 
henholdsvis  pirat-  og privatkopiering  af lyd- og videooptagelser,  der blev  
vedtaget  af Ministerudvalget  den 18. januar  1988 (5).

7.3. Bilaterale  relationer  Renerelt226 -
7.3.1.  Medens  multilaterale  organisationer  og konventioner  ganske  vist i princip ­
pet udgør den bedste ramme for behandling  af problemer  i forbindelse  med 
intellektuelle  ejendomsrettigheder  og deres retshåndhævelse,  må det 
erkendes, at de eksisterende  internationale  konventioner  om ophavsret  
endnu ikke har ført til det tilsigtede  mål, nemlig  tilvejebringelse  af en 
effektiv  ophavsretlig  beskyttelse  i et tilstrækkeligt  vidt internationalt  
omfang, ligesom  disse konventioner  heller ikke endnu har resulteret  i 
tilvejebringelsen  af en adækvat  løsning  på de nye former  for værker,  der i 
princippet  bør beskyttes  ophavsretligt,  som f.eks. halvlederprodukters  
design  og programmel .
Dette er baggrunden  for, at en række problemer,  der eksisterer  i relation  
til enkelte  lande eller grupper  af lande, skal løses på bilateral  basis  
som supplement  til det arbejde, der finder sted på multilateral  basis.  
Problemer  af denne art er primært  følgende:
- mianglen  på adækvate  materielle  standarder  til beskyttelse  af intel ­
lektuel  ejendomsret
- manglende  effektiv  håndhævelse  i de tilfælde,  hvor sådanne  standarder  
findes,  og
- anvendelse  af princippet  om national  behandling  af rettighedshavere  fra 
EF-lande
7.3.2.  Hvad angår de bilaterale  relationer  i almindelighed  kan Fællesskabet  skri ­
de til handling,  hvilket  det også allerede  har gjort, når specifikke  pro­
blemer  vedrørende  ophavsret  og beslægtede  spørgsmål  er opstået. Problemer  
af denne art er inden for de seneste  år opstået  stadig  hyppigere.
7.3.3.  For eksempel  blev der, da De Forenede  Staters Kongres i 1984 først  
overvejede  og derpå vedtog en lov om beskyttelse  af halvlederprodukters  
design (6), gjort indsigelse  på grund af de betænkeligheder,  der blev  
givet udtryk  for fra visse EF-kredse,  hvis interesser  kunne blive berørt.  
Herudover  greb Fællesskabet  senere ind og sikrede dermed europæiske  
halvlederproducenter  midlertidig  beskyttelse  på det amerikanske  marked,  
indtil der kunne vedtages  lovgivning  på EF-plan  i form af et direktiv  om 
retlig  beskyttelse  af halvlederprodukters  topografi  (7).

227
7.3.4.  I den forbindelse  ber men også naevne bestemmelserne  i dette direktivs  
artikel  3, stk. 7, der vedrerer  en udvidelse  af beskyttelsen  til at 
omfatte  personer  fra tredjelande.  Disse bestemmelser  giver EF mulighed  for 
at optråde som en samlet enhed. Den procedure,  der foreskrives  i 
bestemmelserne,  er på det seneste  blevet indledt  for første gang (8). 
Inden for halvlederprodukters  design  vil relationerne  til tredjelande  for 
fremtiden  således  i vid udstrækning  komme til at udvikle  sig på grundlag  
af de specifikke  bestemmelser,  direktivet  indeholder.
7.3.5.  Hvad angår Japan, kan man bl.a. nævne initiativer,  der blev taget, da man
i begyndelsen  af 1986 erfarede, at Japan overvejede  at indføre en ny 
lovgivning,  som på flere forskellige  punkter  ville være ensbetydende  med 
en væsentlig  begrænsning  af beskyttelsen  af edb-programmel . Der blev igen  
gjort indsigelse  over for de japanske  myndigheder  på vegne af de
europæiske  interessegrupper,  der havde givet udtryk for betænkeligheder.  
Den japanske  regerings  bredt publicerede  beslutning  om ikke at gå videre  
med at etablere  en særlig  form for retlig  beskyttelse  af programmel,  idet  
man i stedet  blot ville ændre ophavsretslovgivningen,  hvilket  skete i 1985  
(9), har været en positiv  udvikling.
7.3.6.  For at fuldende  billedet  kan man også nævne to nyere eksempler,  der har 
involveret  kontakter  med tredjelande.
7.3.7.  I løbet af sommeren  1986 blev der på Fællesskabets  og dets medlemsstaters
vegne gjort  indsigelse  over  for Nigerias  regering  på en række punkter
vedrørende  intellektuel  ejendomsret,  herunder  behovet  for at skærpe  lovene  
for bekæmpelse  af piratkopiering  af ophavsretligt  beskyttet  materiale.
7.3.8.  Og endelig  blev Komissionen  så sent som i 1987 konsulteret  af Malaysias
myndigheder  vedrørende  et nyt lovforslag  om ophavsretlig  beskyttelse  i 
det"-e land. Forslaget  om, at den ophavsretlige  beskyttelse  i loven kun 
skulle  gælde  for malaysiske  statsborgere  og bosiddende  i dette land og for
værker, der først udgives  i Malaysia,  må helt klart give  Fællesskabets
rettighedshavere  store bet.ænkeligheder.  De malaysiske  myndigheders  
opmærksotTihed  er henledt  på problemet.  Supplerende  EF-aktioner  vil blive  
foreslået,  dersom  dette skulle  vise sig nødvendigt.

228
7.3.9.  Endelig  skal det nævnes, at en delegation  fra Kommissionen  så sent som i 
begyndelsen  af november  1987 - efter at Den Koreanske  Republik  havde givet  
tilsagn  om at indrømme  EF-statsborgere  og EF-virksomheder  intellektuelle  
og industrielle  ejendomsrettigheder  svarende  til dem, der indrømmes  
amerikanske  statsborgere  i henhold  til en bilateral  aftale  mellem  USA og 
Korea - førte forhandlinger  om en lignende  bilateral  aftale med Den 
Koreanske  Republiks  regering  om beskyttelse  af intellektuel  ejendomsret  
herunder  ophavsretlig  beskyttelse.  Men disse forhandlinger  har endnu ikke  
ført til noget resultat.  Den omstændighed,  at den koreanske  regering har 
nægtet  at overholde  det tidligere  afgivne  tilsagn  bevirker,  at EF-stats ­
borgere  bliver  udsat for en diskriminerende  behandling  i Korea. Som følge  
heraf vedtog Rådet den 18. december  1987 Kommissionens  forslag  om at 
suspendere  de generelle  toldpræferencer  for produkter,  der kommer  fra Den 
Koreanske  Republik  (løl. Forhandlingerne  med Korea vil blive genoptaget,  
så snart yderligere  forhandlinger  synes realistiske.
7.3.10.  Udover  specifikke  problemer  af denne art kan det også nævnes,  at der på ad
hoc-basis  er afholdt  moder mellem  Kommissionen  og visse lande og lande ­
grupper, som EF har stor samhandel  med og andre relationer  til. Ved visse  
lejligheder  i de seneste år har man gjort brug af disse moder til at 
diskutere  problemer  i forbindelse  med intellektuel  ejendomsret,  omend  
opmærksoiTiheden  hidtil primært  har været koncentreret  om andre emner end 
ophavsret:  man har dog endnu ikke forsøgt  at gøre systematisk  brug af
denne fremgangsmåde.
■7.3.11.  Inden for de seneste  år er problemet  i forbindelse  med piratvirksomihed  og 
forfalskning  blevet  et mere alvorligt  og udbredt  fænomen.  Det er klart, at 
foranstaltninger  inden for Fællesskabet  eller ved grænseovergangene  ikke i 
sig selv er nok til at løse disse problemer  effektivt.  Problemer  af denne  
ert bør drøftes  mere systematisk  inden for rammerne  af Fællesskabets  
bilaterale  relationer.  Formålet  med sådanne  foranstaltninger,  der vil 
nødvendiggøre  et løbende  samarbejde  fra berørte  EF-kredse,  skal ikke kun 
være at sikre overholdelse  af de rettigheder,  der tilkommer  Fællesskabets  
rettighedshavere,  men også at behandle  andre aktuelle  problemer,  som 
f.eks. nødvendigheden  af at tilvejebringe  en adækvat  retlig  beskyttelse  af 
edb-programmel  (11) og halvlederprodukter.

229
7.4.  Eksisterende  bilaterale  ordninger
7.4.1.  Fællesskabet  har indgået  en helt net af bilaterale  aftaler  med lande i 
Asien, Latinamerika,  Middelhavsområdet,  Afrika,  Vestindien  og Stillehavs ­
området,  således  at man har fået skabt en ramme af forskelligartede  former  
for samarbejde.  Denne ramme er tilstrækkelig  vid til - formelt  og på anden  
måde - at omfatte  et hvilket  som helst aspekt af økonomisk  samarbejde,  
herunder  navnlig  beskyttelse  af intellektuel  ejendomsret.
7.4.2.  Periodiske  møder inden for rammerne  af disse aftaler  giver mulighed  for at 
drøfte problemer,  som den ene eller anden af Fællesskabets  industrier  
måtte støde på. Det har nogle gange vist sig hensigtsmæssigt  at indlede  
forhandlinger  og indgå formelle  bilaterale  aftaler. Selv om man ikke  
systematisk  har fulgt denne fremgangsmåde,  må den dog ikke lades ude af 
betragtning,  navnlig  når der er tale om de lande, der opretholder  formelle  
aftalerelationer  med Fællesskabet.  Disse landes interesse  i at indgå i én 
enkelt aftale med Fællesskabet  frem for en række særskilte  aftaler  med 
nogle af eller samtlige  medlemsstater,  er selvindlysende.
7.4.3.  Til tider har det været nødvendigt  at gå mere uformelt  til værks, når der 
har været tale om spørgsmål  vedrørende  intellektuel  ejendomsret  på grund  
af disses kontroversielle  karakter, og fordi visse handelspartnere  er 
meget "følsomme".  F.eks. har Kommissionen  for nylig indvilget  i at se 
nærmere  på en af EF's handelspartneres  nationale  lovgivning  for at få 
indkredset  eventuelle  problemer  eller lakuner.  Uddannelse  af embedsmænd  og 
andre former for bistand  har også været overvejet.  Et andet forum, hvor  
disse spørgsmål  kan drøftes, er de fælles  investeringskomitéer,  som euro ­
pæiske  investorer  sammen  med deres asiatiske  kolleger  har oprettet  i alle  
ASEAN- landenes  hovedstæder.  Disse komitéer  forsøger  jævnligt  at indkredse  
og løse de problemer,  som de involverede  parter  måtte komme ud for.

230
Desianproblemer  inden for tekstil-  og bekladninasbranchen
7.4.4.  Inden for tekstil-  og beklædningsbranchen  er der allerede  taget de første  
skridt, og disse kan give et fingerpeg  otn, i hvilken  retning  udviklingen  
vil gA,
7.4.5.  Til orientering  skal det bemærkes,  at Fællesskabets  tekstil-  og beklæd ­
ningsbranche  har en særlig udtalt interesse  i at sikre sig en bedre  
beskyttelse  af design  og varemærker,  specielt  i udviklingslandene.  Denne  
branche har nemlig siden halvfjerdserne  været under hårdt pres fra 
lavprisproduktionen  i de mange nyligt industrialiserede  lande og stats ­
handelslandene.  Denne konkurrence  har medført  en stadig  større import af 
lavprisvarer,  hvilket  i forening  med det faldende  forbrug  har bevirket,  at 
branchen  er gået kraftigt  tilbage  og har måttet foretage  en omfattende  
omstrukturering.  Et vigtigt  element  i den europæiske  industris  reaktion  
herpå har ud over teknologisk  fornyelse  været at satse på markedsføring  af 
varemærkebeskyttede  kvalitetsprodukter,  idet man tilbyder  helt nye designs  
og nye modeller,  der skifter  med hyppigere  mellemrum.  EF's industri  må 
imidlertid  nu konstatere,  at denne strategi,  hvormed  man vil manifestere  
sig, undermineres  og endog vendes mod industrien  selv, idet specielt  
firmaer, der eksporterer  fra udviklingslandene,  foretager  uautoriseret  
kopiering  af EF-industriens  design  og varemærker.  Denne ulovlige  praksis  
medfører  et fald ikke blot i EF's omsætning  på verdensmarkedet,  men også  
inden for EF selv, idet de kopierende  virksomheder  sparer  udgifterne  til 
udvikling  af egne varemærker,  designs  og mønstre;  disse udgør ofte helt op 
til 10% af de samlede  produktionsomkostninger.
7.4.6.  På grund af problemets  omfang  søgte - og opnåede  - Kommissionen  som første  
skridt, at der i den fjerde udvidelsesprotokol  til Multifiberaftalen  
indsattes  et punkt, hvori man anerkendte  problemets  omfang og under ­
stregede  nødvendigheden  af at få det løst (12). Senere er denne aner ­
kendelse  eksplicit  blevet bekræftet  i de bilaterale  tekstilaftaler,  der 
blev indgået  mellem  Fællesskabet  og individuelle  handelspartnere.

-231
7.4.7.  Næste skridt  vil være, at man rejser  problemet  inden for rammerne  af de 
generelle  konsultationer,  der er forudset  i de bilaterale  aftaler, spe­
cielt på grundlag  af konkrete  tilfælde,  der bevismæssigt  er tilstrækkeligt  
underbyggede.  En sådan pragmatisk  fremgangsmåde  vil sikkert  være velegnet  
til at nå frem til gensidigt  acceptable  løsninger  på dette problem,  der 
unægtelig  giver anledning  til en række særlige  vanskeligheder,  bl.a. på 
grund af mange mønstres  korte levetid  og de praktiske  problemer  med at 
konstatere  og bevise overtrædelser.  Spørgsmålet  om, hvorvidt  en sådan  
fremgangsmåde  vil være effektiv,  afhænger  i vidt omfang  af EF-industriens  
samarbejde  og af, hvor omhyggeligt  de pågældende  sager forberedes.
7.4.8.  Endelig  skal det nævnes, at det meget vel kan blive nødvendigt,  at frem ­
tidige indrømmelser  i forbindelse  med bilaterale  tekstilaftaler  gøres  
betinget  af, at der foreligger  konkrete  beviser  på et bedre samarbejde  fra 
de pågældende  handelspartneres  side inden for intellektuel  ejendomsret,  
herunder  især med hensyn  til design,  mønstre  og varemærker.
7.5.  Lomé-konventionerne
7.5.1.  Henset  til deres nuværende  og muligt  fremtidige  betydning  fortjener  rela ­
tionerne  mellem  Fællesskabet  og staterne  i Afrika, Vestindien  og Stille ­
havet (AVS-landene)  særlig  omtale  i denne forbindelse.
7.5.2.  Selv om Lomé-konventionen  ikke indeholder  nogen speciel  bestemmelse  om 
beskyttelse  af ophavsret,  giver den dog Fællesskabet  mulighed  for at for­
hindre  import  for derved  at beskytte  industriel  eller kommerciel  ejendoms ­
ret (artikel  132). Dette giver således  en vis beskyttelse  mod ulovlig  
import til Fællesskabet,  men problemet  i forbindelse  med illegal  repro ­
duktion  er ikke blevet  løst.
7.5.3.  Konventionen  indeholder  dog rammebestemmelser  for udveksling  af infor ­
mationer  og konsultation  om sådanne  spørgsmål,  som kan rejses  af hver af 
de kontraherende  parter.  Disse rammebestemmelser  giver Fællesskabet  mulig ­
hed for at tage specifikke  sager, der måtte  opstå, og hvori AVS-landene  er 
involveret,  op til drøftelse.

232
7.5.4.  Udviklingslandene,  herunder  navnlig  de mindst udviklede,  står over for 
særlige  problemer,  når de skal foretage  en afvejning  mellem  på den ene 
side de legitime  interesser,  som ejere af intellektuelle  ejendomsrettig ­
heder har,  og på den anden side landenes  eget presserende  behov for
udvikling.  I den forbindelse  bor det overvejes,  hvorvidt  der ikke bor
tillægges  sådanne  problemer  storre  vægt i den Lomé-konvention,  der måtte  
aflose den tredje  Lomé-konvention.
7.6.  Det nve handelspolitiske  instrument
7.6.1.  Fællesskabet  har nu - med henblik  på bekæmpelse  af ulovlig  handelspraksis  
- et supplerende  instrument,  nemlig  det nye handelspolitiske  instrument
(13). Den primære  grund til at indføre  dette instrument  var, at man herved  
gav Fællesskabet  mulighed  for at anvende  en procedure,  således  at det kan 
reagere  hurtigere,  mere effektivt  og med et bredere  spektrum  af foran ­
staltninger  end tidligere  over for ulovlig handelspraksis  fra tredjelandes  
side med det formål  at råde bod på den skade,  der måtte være lidt.
7.6.2.  Ved ulovlig  handelspraksis  forstås  international  handelspraksis,  der kan 
henføres  til tredjelande,  og som enten er uforenelig med international  ret 
eller med "almindeligt  anerkendte  principper".  Instrumentets  anvendelse  er 
således  ikke begrænset  til de sager, hvor lande ikke overholder  deres  
forpligtelser  i henhold  til almindelig  international  sædvaneret  eller  
deres forpligtelser  i henhold  til internationale  aftaler, hvori de er 
part. Det nye handelspolitiske  instrument  kan derfor  bringes  i anvendelse  
over for en stat, der handler  i strid med en multilateral  traktat, som 
staten  ikke er part i, men som en lang række andre stater  har tilsluttet  
sig, når denne ikke blot er et deklaratorisk  udtryk for international  
sædvaneret.  En stat handler  ikke i strid med international  ret, hvis den 
tilsidesætter  en traktat,  den ikke er bundet  af. Men staten  kan siges at 
have handlet  i strid med "almindeligt  anerkendte  principper".  I henhold  
til det nye instrument  er det i givet fald ikke nødvendigt  at den stat,  
hvorover  der klages, har tilsidesat  en retlig eller anden form for 
forpligtelse,  som staten er bundet af: Det relevante  ved det nye 
instrument  er, at Fællesskabet  kan gribe ind, når der udvises  en adfærd,  
der er "uforenelig  med international  ret eller med almindeligt  anerkendte  
principper".

7.6.3.  Begrebet  "almindeligt  anerkendte  principper"  er ikke defineret  i det nye 
instrument,  men konteksten  er tydeligvis  stater, der er involveret  i 
international  handel. Der er derfor  næppe tvivl om, at begrebet  i første  
række refererer  til Den Almindelige  Overenskomst  om Told og Udenrigshandel  
(General  Agreement  on Tariffs  and Trade - GATT), således  at bestemmelserne  
heri kan finde anvendelse  på den handelspraksis,  der udøves  af lande, der 
ikke er medlem  af GATT (14). På baggrund  heraf kunne man se nærmere  på 
andre .multilaterale  aftaler  for at konstatere,  om den del af verdens ­
handelen,  som den pågældende  aftales  medunderskrivere  tegner  sig for, er 
af samme størrelsesorden  som i GATT. Viser dette sig at være tilfældet,  må 
reglerne  i en sådan aftale formentlig  betragtes  som "almindeligt  
anerkendte"  af det internationale  handelssamfund.
7.6.4.  Ser man på, hvilke  stater  der er part i Berner-konventionen  (77 stater).  
Verdenskonventionen  om Ophavsret  (Universal  Copyright  Convention  (81 
stater),  Pariser-konventionen  (96 stater)  og GATT (92 stater),  tegner  der 
sig følgende  billede.
Skema I. Den del af eksporten,  importen  og verdenshandelen,  som medlemmerne  af visse internationale  aftaler  repræsenterer
Internationalaftale1
1
1
11Eksport  i % af 1 verdenshandelen  I
1Import  i % af verdenshandelen1
1
1
1International  handel  i % af verdenshandelen1
1
1
!
GATT1
1
11
80 1
1811
1
1811
1
1Berner ­konventionen1
1
11
66 1
1641
1
1651
1
1Verdenskon ­ventionen  om Ophavsret1
1
11
82 1
1811
1
1811
1
1Pariser ­
konventionen1
1
11
88 1
1881
1
1881
!
1
Kilde: IMF og FN, 1985-tal.
7.6.5.  Af disse internationale  instrumenter  tegner Berner-konventionen  sig for 
den mindste  andel, omend denne dog i forhold  til den internationale  sam­
handel  stadig  udgør ca. 2/3 af den samlede  handel.  Medlemmerne  af Verdens ­
konventionen  om Ophavsret  og Pariser-konventionen  repræsenterer  hver især  
en større  andel af verdenshandelen  end selv GATT.

234
1.6. ó. Dette vil følgelig  sige, at reglerne  i Berner-konventionen,  Verdenskon ­
ventionen  otri Ophavsret  og Pariser-konventionen  ser ud til at være "almin ­
deligt  anerkendte"  af de lande, der deltager  i den internationale  samhan ­
del. Hvis det nye instrument  kan anvendes  over for en stat, som ikke har 
overholdt  bestemmelserne  i en traktat,  den ikke har undertegnet,  må det 
også kunne anvendes  i forbindelse  med de nævnte  tre konventioner.
7.6.7.  Men herudover  er det en betingelse  for anvendelse  af det nye instrument,  
at den ulovlige  handelspraksis  kan tilregnes  et tredjeland.  Krænkelser  - 
selv gentagne  - af intellektuelle  eller industrielle  ejendomsrettigheder,  
der er anerkendt  ved multilaterale  konventioner,  er altså ikke i sig selv  
tilstrækkeligt.  Ansvaret  for den ulovlige  praksis  skal på den ene eller  
anden måde kunne pålægges  et tredjeland,  dvs. en stat i modsætning  til en 
privatperson.  Dette kan f.eks. meget vel være tilfældet,  hvor  
overtrædelser  systematisk  begås af organer, som den pågældende  stat er 
direkte  ansvarlig  for, fordi de indgår  som et led i dens administrative  
struktur,  f.eks. statslige  handelsorganisationer.  Men selv hvor der ikke  
består en sådan direkte  forbindelse,  kan det meget vel ske, at en 
overtrædelse  af almindeligt  anerkendte  intellektuelle  eller industrielle  
ejendomsrettigheder  under visse omstændigheder  kan tilregnes  et bestemt  
land. Dette kan f.eks. være tilfældet,  hvor den ulovlige  praksis  er 
udbredt  og der ikke, trods gentagne  anmodninger  om at skride  ind, er taget  
skridt  til at indføre  passende  love eller - hvor sådanne  allerede  findes  - 
til at håndhæve  dem.
7.6.8.  Dersom  en interesseret  part er af den opfattelse,  at der forekommer  ulov ­
lig handelspraksis,  der påfører  en EF-industri  skade, kan der af enhver  
person  eller sammenslutning,  der handler  på den pågældende  EF-industris  
vegne, eller af enhver  medlemsstat  indgives  klage til Kommissionen.  Skaden  
skal have fundet  sted inden for Fællesskabet  eller på eksportmarkederne.  
Sidstnævnte  mulighed  er af stor betydning  i denne forbindelse,  fordi det 
inden for visse sektorer,  som f.eks. forlagsvirksomihed,  netop er på de 
eksterne  markeder,  en sådan skade hyppigst  forekommer  (15). En klage vil 
bevirke,  at der i EF-regie  iværksættes  en konsultationsprocedure,  og denne  
kan - dersom  der foreligger  tilstrækkeligt  bevis - igen resultere  i, at 
der indledes  en undersøgelsesprocedure  efter offentliggørelse  af en formel  
meddelelse  herom i De Europæiske  Fællesskabers  Tidende.  Den formelle  med ­
delelse  indeholder  bl.a. oplysning  om, hvilke  varer og lande der er tale  
om, samt et resumé  af de modtagne  oplysninger.  I meddelelsen  fastsættes  
der også en tidsfrist,  inden for hvilken  alle berørte  parter  kan fremkomme  
med deres bemærkninger  og efter anmodning  fremsætte  kommentarer  mundtligt.

235
7.6.9.  Hvis det efter den stedfundne  undersøgelsesprocedure  måtte vise sig at 
være nødvendigt  at skride ind af hensyn  til Fællesskabets  interesser  for 
at imødegå  ulovlig  handelspraksis  med det formål at bringe skaden til 
ophør, kan der træffes  handelspolitiske  foranstaltninger.  Disse kan bestå  
i suspension  eller tilbagekaldelse  af indrømmelser,  der er givet under  
handelspolitiske  forhandlinger,  forhøjelse  af eksisterende  told, eller  
indførelse  af importafgifter,  kvantitative  begrænsninger,  eller enhver  
anden foranstaltning,  der ændrer  import-  eller eksportvilkårene,  eller som 
på anden  måde påvirker  samhandelen  med det pågældende  tredjeland.  Sådanne  
foranstaltninger  kan dog først træffes, når man har udtømt  mulighederne  
inden for rammerne  af de internationale  procedurer,  der findes for 
konsultation  og bilæggelse  af tvister,  og som Fællesskabet  har en interna ­
tional  forpligtelse  til at overholde.  Helt generelt  kan det siges, at de 
procedurer,  der er indført ved det nye instrument,  udtrykkeligt  
forudsættes  at være i overensstemmelse  med alle eksisterende  interna ­
tionale  forpligtelser  og procedurer.
7.6.10.  Hvad angår intellektuel  ejendomsret,  herunder  navnlig  ophavsret,  vil det 
nye instrument  kunne komme til at spille en vigtig  rolle i fremtiden,  
specielt  over for lande, der praktiserer  en politik,  hvor mam mere eller  
mindre  åbenlyst  tolererer  piratkopiering  af produkter,  der er udviklet  
andetsteds.  En sådan situation  lå til grund for den første  klage, der i 
marts 1987 blev indgivet  af Den Internationale  Føderation  af Fonogram-  og 
Videogramproducenter  vedrørende  Indonesien.  Man påstod, at dette land  
tillod  uautoriseret  reproduktion  af lydmedier  på dets område,  fordi værker  
fra EF ikke nød beskyttelse  i Indonesien,  hvorved  Fællesskabets  industri  
(16) således  led alvorlig  skade. Men proceduren  blev indstillet,  efter at 
Fællesskabet  havde haft konsultationer  med de indonesiske  myndigheder,  der 
resulterede  i, at Indonesien  gav tilsagn  om at indrømme  EF-statsborgere  
national  behandling  på gensidighedsbasis  for så vidt angår beskyttelse  af 
lydoptagelser.  Indgåelse  af en bilateral  aftale  mellem  Fællesskabet  og 
Indonesien  ville konsolidere  dette resultat  og åbne mulighed  for, at også  
ophavsret  i almindelighed  blev omfattet.  Hvis dette instrument  i tiden  
fremover  skal få praktisk  betydning,  må de berørte  industrier  ikke alene  
være indstillet  på at gøre brug heraf,  men også være rede til at forberede  
eventuelle  klager omhyggeligt  og give Kommissionen  de fornødne  
oplysninger.  Instrumentets  praktiske  værdi afhænger  således  i vidt omfang  
direkte  af den velvilje  og det samarbejde,  som de industrier,  hvis  
interesser  skades,  manifesterer.

236
7.7.  Sammendrag
7.7.1.  Således  som det også galder for andre områder, kan sporgsmålet  om 
ophavsret  ikke kun behandles  i en unilateral,  bilateral  eller  multilateral  
kontekst.  Ophavsret  er også et emne af betydning  for den plurilaterale  
verden  med mange facetter.  Multilaterale  bestræbelsers  succes  eller fiasko  
og de igangværende  forhandlinger  under den nye GATT-runde  i særdeleshed  
kan ikke undgå at indvirke  på Fællesskabets  bilaterale  bestræbelser.  Dette  
vil da også have indflydelse  - og har allerede  haft det - på den brug, som 
interesserede  parter måtte gere af det autonome  nye handelspolitiske  
instrument.  Det er denne komplementaritet  mellem  Fællesskabets  multilate ­
rale, bilaterale  og autonome  bestræbelser,  som ligger  til grund for dette  
kapitel.
7.8.  Konklusion
7.8.1.  Kommissionen  ser derfor  gerne, at de berørte  parter  udtaler  sig om føl­
gende  :
a) hvorledes  bør man prioritere  de forskellige  aspekter  af håndhævelsen  af 
intellektuel  ejendomsret  i den internationale  sammenhæng;
b) om GATT's  eventuelle  udarbejdelse  af nye bestemmelser  med henblik  på en 
effektiv  håndhævelse  af lovgivningerne  om intellektuel  ejendomsret,  
herunder  navnlig  ophavsret,  og om en eventuel  vedtagelse  af forbedrede  
materielle  standarder;
c) er det ønskeligt  med en mere systematisk  anvendelse  af bilaterale  
relationer  med henblik  på at opnå en bedre beskyttelse  i tredjelande  af 
EF-rettighedshaveres  intellektuelle  og industrielle  ejendomsrettig ­
heder, bl.a. på det ophavsretlige  område.
7.9.  Frist for fremsættelse  af kommentarer
7.9.1.  Kommentarer  til kapitel  7 skal forelægges  Kommissionen  senest den 1. 
december  1988

237
(1) Rapport fra udvalget  af regeringseksperter  om ophavsretlige  problemer  i forbindelse  med anvendelse  af datamater  med henblik  på lagring  og skabelser  af værker (Report  of the Committee  of Governmental  Experts  on Copyright  Problems  Arising  from the Use of Computer  for Access  to or Creation  of Works,  
UNESCO/UIPO/CEGO/11/7,  13. august  1982).
(2) Rapport  fra ekspertgruppen  om ophavsretlige  aspekter  af direkte  satellit ­
transmission  (Report  of Group of Experts  on the Copyright  Aspects  of Direct  Broadcasting  by Satellite,  UNESCO/WIPO/GE/DBS/1/4,  29. april 1985).
(3) Rapport  fra ekspertgruppen  om audiovisuelle  værker  og fonogrammer  (Report  of Group of Experts  on Audiovisuel  Works and Phonograms,  UNESC0/WIP0/CGE/AWP1 A, 
30. juni 1986).
(A) Se ovenstående  pkt. 7.2.5-7.2.8.
(5) Ministerudvalgets  anbefaling  nr. R(88)1 til medlemstaterne  om piratkopiering  
af lyd- og audiovisuelle  værker  og Ministerudvalgets  anbefaling  nr. R(88)2  
til medlemsstaterne  om foranstaltninger  til bekæmpelse  af piratvirksomhed  i relation  til ophavsret  og tilgrænsende  rettigheder.
(6) The Semiconductor  Chip Protection  Act 1984.
(7) Rådets  direktiv  87/54/EØF  af 16. december  1986, EFT nr. L 24 af 24.-27.  januar  1987, s. 36. Se ligeledes  meddelelse  om midlertidig  beskyttelse  i De 
Forenede  Stater.  EFT nr. C 284 af 7. november  1985.
(S) Rådet har vedtaget  en beslutning  med virkning  fra 7. november  1987 om udvidelse  af den retlige  beskyttelse  - på gensidighedsbasis  - af fysiske  og juridiske  personer  i De Forenede  Stater  og i de af Det Forenede  Kongeriges  territorier,  for hvis eksterne  relationer  Det Forenede  Kongerige  er 
ansvarlig,  EFT nr. L 313 af 4. november  1987, s. 22.
(9) Lov om delvis  ændring  af ophavsretsloven,  lov nr. 62 af 14. juni 1985.
(10)  Rådets  forordning  (EØF) nr. 3912/87  af 18. december  1987, EFT nr. L 369 af 
29. december  1987, s. 1.
(11)  Se kapitel  2, pkt. 2.2.31 og kapitel  5, pkt. 5.3.5, 5.3.6.
(12)  Protokol  om udvidelse  af ordningen  vedrørende  den internationale  handel  med 
tekstiler,  pkt. 27, juli 1986.
(13)  Rådets  forordning  (EØF) nr. 2641/84  af 17. september  1984 om styrkelse  af den fælles handelspolitik,  særlig med hensyn til beskyttelse  mod uretmæssig  handelspraksis,  EFT nr. L 252 af 2ø. september  1984, s. 1.
(14)  Se også Bourgeois  og Laurent:  Nouvel instrument  de la politique  commercial:  un pas en avant vers l'élimination  des obstacles  aux échanges  internationaux.  Revue Trimestrielle  de droit européen,  nr. 1, januar-marts  1985, s. 52.
(15)  Se kapitel  2, pkt. 2.2.2 og 2.2.3.
(16)  EFT nr. C 136 af 21. maj 1987, s. 3.