DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.8.2004 
KOM(2004) 560 endelig 
. 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om godkendelse af indgåelsen af konventionen om hurtig anmeldelse 
af kernekraftuheld 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om godkendelse af indgåelsen af konv entionen om bistan d i tilfælde af 
kernekraftuheld eller strålingsfare 
. 
(forelagt af Kommissionen) 
 
DA 2   DA BEGRUNDELSE  
1. K ONVENTION OM HURTIG ANMELDELSE AF KERNEKRAFTUHELD  
Konventionen om hurtig anmeldelse af kernek raftuheld (herefter be nævnt "konventionen") 
blev vedtaget af Generalkonferencen for Den Internationale Atomenergiorganisations (IAEA) 
på et ekstraordinært møde den 26. september 1986. 
Konventionen tager sigte på at styrke det interna tionale samarbejde, idet den fastsætter, at der 
straks skal gives relevant information om ke rnekraftuheld til stater, der er eller kan blive 
fysisk berørt heraf, således at grænseoverskr idende udslip med strålingsmæssige følger kan 
mindskes mest muligt. Konventionens artikel 2 indeholder et påbud om anmeldelse og 
information om uheld, som sker i de anlæg, der er omhandlet i artikel 1 (anvendelsesområde), 
og der åbnes også mulighed for at anmeld e andre kernekraftuheld (artikel 3). 
Konventionen indeholder en række proceduremæ ssige bestemmelser, som beskriver IAEA's 
rolle (artikel 4 og 8), oplysninger,  der skal afgives (artikel 5), svar på eventuelle anmodninger 
om yderligere oplysninger (artikel 6) og udpegelse af kompetente myndigheder og 
kontaktinstanser (artikel 7). 
Andre bestemmelser, der også findes i andre ligne nde internationale konve ntioner, fastsætter 
mulighed for indgåelse af bilaterale og multilat erale aftaler (artikel 9), en ordning for 
afgørelse af tvister (artikel 11), ikrafttræden  (artikel 12 og 13), pr ocedure for ændring og 
opsigelse af konventionen (artikel  14 og 15), udpegelse af depos itar (artikel 16) og angivelse 
af hvilke konventionstekster der er autentiske (artikel 17).  
I medfør af konventionens artikel 12, stk. 5, litr a a), er konventionen åben for tiltrædelse af 
internationale organisationer og regionale sama rbejdsorganisationer. Og i denne forbindelse 
"skal en sådan organisation" efter artikel 12, stk. 5, litra c), "ved deponering af sit 
tiltrædelsesinstrument overgive depositaren en er klæring om omfanget af dens beføjelser med 
hensyn til denne konventions anvendelsesområde". 
Artikel 11, stk. 1 og 2 indeholder bestemmelser om  afgørelse af tvister. Stk. 3 i den nævnte 
artikel lyder således: "Ved undertegnelse, ratif icering, accept, godkendelse eller tiltrædelse af 
denne konvention kan en stat erkl ære, at den ikke betragter si g som bundet af den ene eller af 
begge af de i stk. 2 omhandlede fremgangsmåder til afgørelse af tvister. De andre kontraherende stater er ikke bundet af en i stk. 2 fastsat fremgangsmåde til afgørelse af tvister 
over for en kontraherende stat, som har fremsat en sådan erklæring". 
2. R
ÅDETS AFGØRELSE AF 14. DECEMBER 1987 
I henhold til Euratom-traktatens artikel 1 01 "kan Fællesskabet indgå aftaler eller 
overenskomster med et tredjeland, en internati onal organisation eller en  statsborger fra et 
tredjeland. Forhandlingerne om disse aftaler eller overenskomster føres af Kommissionen i 
overensstemmelse med Rådets direktiver; de indgås af Kommissionen med Rådets 
godkendelse, der gives med kvalificeret flertal".  
Rådet godkendte indgåelsen af konventionen om hurtig anmeldelse af kernekraftuheld ved 
afgørelse af 14. december 1987 (ikke offentliggjort).  
 
DA 3   DA Afgørelsen omfatter to bilag: 
1. Bilag I  indeholder to erklæringer, der skal ov ergives til depositaren på tidspunktet for 
Fællesskabets tiltrædelse; det drejer sig følgende: 
a) Følgende kompetenceerklæring i henhold til artikel 12, stk. 5, litra c): 
"1. Fællesskabet anmelder efter af tale med værtsmedlemsstaten og i 
overensstemmelse med de nærmere re tningslinjer, der er fastlagt i 
vedlagte brevveksling, samt med artikel 1 og 2, artikel 4, litra a), b), c) og 
d) og artikel 6, uheld, der er indtru ffet på et anlæg henhørende under Det 
Fælles Forskningscenter, oprettet i henhol d til Euratom-traktatens artikel 
8. 
 Sådanne anlæg findes for tiden i Ispra (Italien), Karlsruhe 
(Forbundsrepublikken Tyskland), Pe tten (Nederlandene) og Geel 
(Belgien). 
2. Fællesskabet modtager på lige fod med de kontraherende stater de i 
artikel 2 og 4 omhandlede oplysninger. 
3. Fællesskabet kan i henhold til ar tikel 6 fremsætte anmodning om 
supplerende oplysninger eller om samr åd i tilfælde af uheld, der kan 
berøre en medlemsstats område. 
4. Fællesskabet giver i henhold til artikel 7 oplysning om sine kompetente 
myndigheder og sin kontaktinstans på lige fod med de kontraherende 
stater; der modtager de tilsvarende oplysninger fra de andre parter." 
b) Følgende erklæring i henhold ti l artikel 11, stk. 3, i konventionen: 
 "Da det i henhold til artike l 34 i vedtægten for Den In ternationale Domstol kun 
er stater, der kan være parter i sage r, der indbringes for denne domstol, kan 
Fællesskabet kun være bundet af de n artikel 11, stk. 2, i konventionen 
omhandlede voldgiftsprocedure." 
2. Bilag II  vedrører brevvekslingen mellem Ko mmissionen og de medlemsstater, på 
hvis område et FFC-anlæg er beliggende. Denne brevveksling er den praktiske følge 
af kompetenceerklæringen, da denne begræn ser Fællesskabets beføjelser vedrørende 
spørgsmål omfattet af konventionen til kun at  omfatte uheld, der indtræffer i et FFC-
anlæg. For så vidt som noget uheld skulle inddrage Kommissionen og de 
medlemsstater, på hvis område et FFC-anlæg er beliggende, har bi lag II til formål at 
fastlægge parternes ansvar i en standardbrevveksling. 
3. F ÆLLESSKABETS TILTRÆDELSE AF KONVENTIONEN  
Siden undertegnelsen af konventionen har Fællesskab et givet udtryk for, at  det ikke blot var 
interesseret i at tilt ræde konventionen, men også at det ville anvende bestemmelserne i 
praksis, endog inden tiltrædelsen. 
 
DA 4   DA Denne vilje er bl.a. kommet til udtryk i en be tragtning i Rådets beslutning af 14. december 
1987 om en fællesskabsordning for hurtig udveksli ng af information i tilfælde af strålingsfare 
(ECURIE),1 der har følgende ordlyd: "Fællesskabet vil til fremme af det internationale 
samarbejde deltage i IAEA-konventionen om hu rtig anmeldelse af kernekraftuheld".  
Samarbejdet er bl.a. blevet iv ærksat på grundlag af et br ev fra generaldirektøren for 
Forbindelser med Tredjelande af 12. december 1991 til IAEA's generaldirektør, hvori Kommissionen forpligter sig til at anvende konventionen midlertid igt, indtil Fæ llesskabet har 
tiltrådt den. Med henblik herpå har Kommi ssionen i overensstemmelse med konventionens 
artikel 7 udpeget kompetente myndigheder og kontaktinstanser. 
De hidtidige erfaringer med udøvelse af Fælle sskabets beføjelser på det område, der er 
omhandlet i konventionen, især inden for rammern e af ECURIE-systemet, har vist, at de 
erklæringer, der er knyttet til Rådets af gørelse af 14. december 1987 om godkendelse af 
indgåelsen af konventionen, ikke  er hensigtsmæssige. Afgørel sen udgør ikke et passende 
grundlag for indgåelse af konventionen på Fællesskabets vegne. 
Kommissionen er bundet af indholde t i en sådan afgørelse, og de rfor er det nødvendigt foreslå 
Rådet en ny afgørelse, de r ophæver afgørelsen fra 1987. 
4. B
EGRUNDELSER FOR AT OPHÆVE RÅDETS AFGØRELSE AF 14.DECEMBER 1987 
Først og fremmest finder Kommissionen, at indhol det af bilag I til af gørelsen i strengeste 
forstand ikke kan anses for at være en kompetenceerklæring i henhold til konventionens artikel 12, stk. 5, litra c). Erklær ingen henviser faktisk ikke til de  beføjelser, som er blevet 
overdraget Fællesskabet ved Euratom-traktaten på det område, der er omfattet af konventionen, men angiver kun, at Fællesskabet ef ter aftale med den berørte medlemsstat 
anmelder uheld, der indtræffer i et FFC-anlæg.  
I Rådets afgørelse om godkendelse af indgåel sen af konventionen tage s der ikke hensyn til 
Rådets beslutning 87/600/Euratom, som også er  vedtaget den 14. december 1987, og hvori der 
fastsættes en fællesskabsordning for hurtig udveksling af information i tilfælde af 
strålingsfare (ECURIE-systemet).  
ECURIE-systemet, der kan sammenligne s med det system, som indføres ved 
IAEA-konventionen, er desuden i kraft af aftaler blevet udvidet til også at omfatte Bulgarien, 
Rumænien, Schweiz og Tyrkiet. 
På det juridiske plan har ECURIE-systemet, der er indført ved denne  beslutning, direkte 
relation til en af de opgaver, som pålægges Fælle sskabet i Euratom-traktaten, dvs. at det skal 
indføre ensartede sikkerhedsnormer til besky ttelse af befolkningens  og arbejdstagernes 
sundhed og overvåge deres anvendelse (jf. Euratom- traktatens artikel 2, litra b) og afsnit II, 
kapitel 3). 
Desuden foreskriver Rådets beslutning 2001/792/EF, Euratom af 23. oktober 2001 om 
indførelse af en fællesskabsordning til fre mme af styrket samarbejde om indsatser på 
civilbeskyttelsesområdet, at der i Ko mmissionen oprettes et monitorerings- og 
                                                
 
1 EFT L 371 af 30.12.1987, s. 76. 
 
DA 5   DA informationscenter, som skal underrette de øv rige medlemsstater og anmode dem om hjælp, 
uanset hvilken form for nøds ituation der er tale om. 
På det praktiske plan placerer ECURIE-syste met Fællesskabet i centrum, når der er behov for 
hurtig information, hvis der indtræffer et uheld på det område, hvor systemet finder 
anvendelse. Kommissionen indsam ler og videresender øjeblikkelig oplysningerne. Den drager 
også de nødvendige konklusioner med hensyn til forskrifter om  sundhedsbeskyttelse (bl.a. 
hvad angår levnedsmidler). 
Kommissionen har etableret forbindelser med IAEA og påser, at der gennem et snævert 
samarbejde sikres sammenhæng mellem de forskell ige systemer, og at medlemsstaterne ikke 
modtager de samme oplysninger fler e gange fra forskellige kilder. 
Det har altså stor betydning, at Fællesskabet bliver part i konventionen på lige fod med 
medlemsstaterne og de tredjelande, der i kraft af aftaler har ønsket at deltage i fællesskabssystemet. 
Fællesskabet deler og udøver sammen med medlemsstat erne reelle beføjelser på området, der 
ikke udelukkende er begrænset til aktivitete rne i FFC-anlæggene. I overensstemmelse med 
Domstolens retspraksis, som den for nylig er blevet bekræftet i dommen af 12. december 
2002 vedrørende tiltrædelsen af konventione n om nuklear sikkerh ed (sag C-29/99, 
Kommissionen mod Rådet, Samli ng af afgørelser 2002 s. I-11221), "Rådets godkendelse af 
tiltrædelsen af en international konvention i henhold til Euratom- traktatens artikel 101, stk. 2, 
har den retsvirkning, at Kommissi onen bemyndiges til at indgå a ftalen inden for de rammer, 
der er fastsat i Rådets afgørelse. Når Råde t godkender tiltrædelsen af en international 
konvention uden forbehold, skal Rådet respektere de betingelser  for en sådan tiltrædelse, der 
er fastsat i den pågældende konvention, fordi en afgørelse om tiltrædelse, der ikke er i 
overensstemmelse med disse betingelser, tils idesætter Fællesskabets forpligtelser fra 
konventionens ikrafttræden. Det følger desuden af forpligtelsen til loyalt samarbejde mellem 
institutionerne (…), at Råde ts afgørelse (…) skal gøre det muligt for Kommissionen at handle 
i overensstemmelse med international ret" (præmis 67,68 og 69) . 
5. I
NDHOLDET AF FORSLAGET TIL RÅDETS AFGØRELSE  
Af juridiske klarhedshensyn skønn es det formålstjenligt at er statte den tidligere Rådets 
afgørelse med en ny afgørelse. Nærværende fo rslag til Rådets afgør else ophæver derfor 
afgørelsen af 14.december 1987.  
Dette forslag er opbygget på samme måde som den foregående: – Artikel 1 godkender indgåelsen af IAEA-konventionen. 
– Artikel 2 fastsætter, at den i bilaget anført e erklæring (Erklæring i henhold til artikel 
12, stk. 5, litra c), i IAEA-konventionen)  afgives samtidig med deponeringen af 
Fællesskabets tiltrædelsesinstrument. 
– Artikel 3 fastsætter ophævelsen af af gørelsen af 14. december 1987 om godkendelse 
af indgåelsen af konventionen. 
 
DA 6   DA Bilag I til forslaget er blevet om formuleret, således at der nu er  tale om en erklæring i henhold 
til artikel 12, stk. 5, litra c) , i konventionen, der på rele vant vis angiver omfanget af 
Fællesskabets kompetence på de pågældende områder. 
I betragtning af at konventionens bestemmelser  er klart af procedur emæssig karakter som 
nævnt under punkt 1 i denne begrunde lse, er det tilstrækkeligt at  henvise til, at Fællesskabet 
har delt kompetence med medlemsstaterne, hvad angår afgivelse af information i tilfælde af strålingsfare. 
For så vidt angår den i artikel 11 omhandlede erkl æring om afgørelse af tvister, har det vist 
sig, at en sådan erklæring på baggrund af Fælle sskabets egne mekanismer ikke er nødvendig, 
men tværtimod ville være ufuldstændig. Denne t ype erklæring synes desuden aldrig at være 
forekommet som led i andre blandede aftale r, som Fællesskabet ha r indgået i tidens løb. 
Den nye formulering af kompetenceer klæringen overflødiggør bilag II. 
 
DA 7   DA Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om godkendelse af indgåelsen af konventionen om hurtig anmeldelse 
af kernekraftuheld 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - 
under henvisning til traktaten om  oprettelse af Det Europæiske  Atomenergifællesskab, særlig 
artikel 101, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen2, og 
ud fra følgende betragtninger: (1) Generalkonferencen for Den Internationa le Atomenergiorganisation vedtog på et 
ekstraordinært møde den 26. september 1986 en konvention om hurtig anmeldelse af 
kernekraftuheld, i det følgende benævnt "konventionen". 
(2) Konventionen er i medfør af artikel 12, stk. 5, litra a) åben  for tiltrædelse af 
internationale organisationer og regionale sa marbejdsorganisationer, der ved en sådan 
tiltrædelse i henhold ti l artikel 12, stk. 5, litra c) skal overgive en 
kompetenceerklæring. 
(3) Rådets afgørelse af 14. december 1987 om  godkendelse af indgåelsen af konventionen 
på grundlag af artikel 101, st k. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske 
Atomenergifællesskab indeholder to bilag. Bila g I indeholder to erklæringer fremsat i 
henhold til artikel 12, stk. 5, litra c), og til  artikel 11, stk. 3, i konventionen, og i bilag 
II fastsættes ved en standardbrevveksling mellem Kommissionen og de medlemsstater, 
på hvis område et anlæg henhørende unde r Det fælles Forskningscenter (FFC) er 
beliggende, de nærmere re gler for udveksling af information mellem Kommissionen 
og den berørte medlemsstat i tilfælde af, at  der indtræder et uhe ld i et FFC-anlæg; 
denne afgørelse begrænser altså omfanget af Fællesskab ets beføjelser til kun at 
omfatte FFC's aktiviteter. 
(4) I modsætning til, hvad nævnte Rådets afgørelse lader formode, har Det Europæiske 
Atomenergifællesskab i medfør af artikel 2, litra b), artikel 30 ff. samt artikel 203 i 
Euratom-traktaten, beføjelser på det om råde, som konventionen finder anvendelse på, 
og disse er blevet udøvet bl.a. genne m Rådets beslutning 87/600/Euratom
3, også af 14. 
december 1987, der fastsætter en fællessk absordning for hurtig udveksling af 
information i tilfælde af strålingsfare, og Rådets besl utning 2001/792/EF, Euratom af 
                                                 
2 EUT C […] af […], s. […]. 
3 EFT L 371 af 30.12.1987, s. 76. 
 
DA 8   DA 23. oktober 2001 om indførelse af en fælle sskabsordning til fremme af styrket 
samarbejde om indsatser på civilbeskyttelsesområdet4. 
(5) På baggrund af ovennævnte bestemmelser  i Euratom-traktaten og beslutning 
87/600/Euratom og 2001/792/EF, Eu ratom udgør bilag I og II til Rådets afgørelse af 
14. december 1987 om godkendelse af indg åelsen af konventionen ikke et 
fyldestgørende udtryk for omfanget af Fælle sskabets kompetence, for så vidt angår 
hurtig anmeldelse af nukleare uheld, da den nævnte kompetence ikke kan være 
begrænset til udelukkende at omfatte uheld, der måtte indtræffe i et anlæg henhørende 
under Det Fælles Forskningscenter. 
(6) Den Internationale Atomenergiorganisati on og Det Europæiske Atomenergifællesskab 
har i lang tid haft er snævert samarbejde, is ær vedrørende hurtig anmeldelse af uheld, 
der indebærer strålingsfare, og Kommi ssionen har forpligtet sig til at anvende 
konventionen midlertidigt indtil Fællesskabet s faktiske tiltrædelse af den nævnte 
konvention. 
(7) En ny afgørelse om godkendelse af i ndgåelsen af konventionen, som klart tager 
hensyn til, at der er delt kompetence me llem Det Europæiske Atomenergifællesskab 
og dets medlemsstater på det i konventionen omhandlede område, bør derfor vedtages 
og Rådets afgørelse af 14.december 1987 ophæves - 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Kommissionen indgåelse af konventionen om hurtig anmeldelse af kernekraftuheld 
godkendes herved. 
Artikel 2 
Ved deponeringen af Fællesskabets tiltrædels esinstrument afgiver Kommissionen den i 
bilaget anførte erklæring. 
Artikel 3 
Rådets afgørelse af 14. december 1987 om godkendelse af konventionen om hurtig 
anmeldelse af kernekraftuheld ophæves. 
Udfærdiget i Bruxelles, den […]. 
 På Rådets vegne 
 Formand 
                                                 
4 EFT L 297 af 15.11.2001, s. 7 
 
DA 9   DA BILAG  
Erklæring i henhold til konventi onens artikel 12, stk. 5, litra c)  
I henhold til artikel 2, litra b), og de releva nte bestemmelser i afsnit II, kapitel 3, om 
"Sundhedsbeskyttelse", i traktaten om oprettels e af Det Europæiske Atomenergifællesskab 
har Fællesskabet delt kompetence med medlemsst aterne, for så vidt angår anmeldelse af 
tilfælde, der indebærer strålingsfare. 
 
DA 10   DA BEGRUNDELSE  
1. K ONVENTION OM BISTAND I TILFÆLDE AF KERNEKRAFTUHELD ELLER 
STRÅLINGSFARE  
Konventionen om bistand i tilfælde af kernekra ftuheld eller strålingsfa re (herefter benævnt 
"konventionen") blev vedtaget af Gene ralkonferencen for Den Internationale 
Atomenergiorganisations (IAEA) på et ek straordinært møde den 26. september 1986. 
Konventionen udstikker en ramme for interna tionalt samarbejde mellem parterne indbyrdes 
og med IAEA, som skal frems kynde hurtig bistand i tilfælde  af kernekraftuheld eller 
strålingsfare med henblik på at afbøde følgerne  heraf. For at lette samarbejdet er der også 
forudset bilaterale og multilaterale aftaler. 
Konventionens artikel 1 forpligter de kontrahere nde parter til at samarbejde indbyrdes og med 
IAEA og indfører mulighed for indgåelse af bilate rale eller multilaterale aftaler for at fremme 
hurtigt bistand i tilfælde af kern ekraftuheld eller strålingsfare.  
Konventionen indeholder en række proceduremæ ssige bestemmelser, bl.a. om den nærmere 
fremgangsmåde for ydelse af bistand (artikel 2), hvem der står for ledelse og overvågning af 
bistanden (artikel 3), udpegels e af kompetente myndigheder og kontaktinstanser (artikel 4), 
IAEA's opgaver (artikel 5), fort rolighedsspørgsmål (artikel 6), godtgørelse af udgifter til ydet 
bistand (artikel 7), privilegier , immuniteter og fordele, der me d visse begrænsninger tilbydes 
det bistandsydende personale (artikel 8), forans taltninger til fremme af transit for mandskab, 
udstyr og ejendom, den bistandsydende parts frit agelse for civilretligt  ansvar - med visse 
begrænsninger - (artikel 10) og inds tilling af bistanden (artikel 11). 
Andre bestemmelser, der også findes i andre ligne nde internationale konve ntioner, fastsætter 
en ordning for afgørelse af tvis ter (artikel 13), ikrafttræden (artikel 14 og 15), procedure for 
ændring og opsigelse af konventionen (artikel 16 og 17), udpegelse af depositar (artikel 18) 
og angivelse af, hvilke konventionstekste r der er autentiske  (artikel 19).  
I medfør af konventionens artikel 14, stk. 5, litr a a), er konventionen åben for tiltrædelse af 
internationale organisationer og regionale sama rbejdsorganisationer. Og i denne forbindelse 
"skal en sådan organisation" efter artikel 14, stk. 5, litra c), "ved deponering af sit 
tiltrædelsesinstrument overgive depositaren en er klæring om omfanget af dens beføjelser med 
hensyn til denne konventions anvendelsesområde". 
Artikel 13, stk. 1 og 2, i konventione n indeholder bestemmelser om afgørelse af tvister. Stk. 3 
i den nævnte artikel lyder således: "Ved undert egnelse, ratificering, accept, godkendelse eller 
tiltrædelse af denne konvention kan en stat erkl ære, at den ikke betr agter sig som bundet af 
den ene eller af begge af de i stk. 2 omhandlede fremgangsmåder til afgørelse af tvister. De andre kontraherende stater er ikke bundet af en  i stk. 2 fastsat fremgangsmåde til afgørelse af 
tvister over for en kontraherende stat, som har fremsat en sådan erklæring". 
 
DA 11   DA 2. R ÅDETS AFGØRELSE AF 27. NOVEMBER 1989 
I henhold til Euratom-traktatens artikel 1 01 "kan Fællesskabet indgå aftaler eller 
overenskomster med et tredjeland, en internati onal organisation eller en  statsborger fra et 
tredjeland. Forhandlingerne om disse aftaler eller overenskomster føres af Kommissionen i 
overensstemmelse med Rådets direktiver; de indgås af Kommissionen med Rådets 
godkendelse, der gives med kvalificeret flertal".  
Rådet godkendte indgåelsen af konventionen om bi stand i tilfælde af kernekraftuheld ved 
afgørelse af 27. november 1989 (ikke offentliggjort).  
Afgørelsen omfatter to bilag: 1. Bilag A
 indeholder to erklæringer, der skal overgives til deposita ren på tidspunktet 
for Fællesskabets tiltrædelse; det drejer sig følgende: 
a) Følgende kompetenceerklæring i henhold til artikel 14, stk. 5, litra c): 
"1. Efter fremgangsmåden i vedlagte brevveksling og i overensstemmelse 
med konventionen, bortset fra artikel  8,stk.1, 2, 3 og 5, kan Fællesskabet 
efter aftale med værtsm edlemsstaten fremsætte anmodning om bistand i 
tilfælde af uheld i et anlæg henhørende under Det Fælles Forskningscenter, oprettet i henhold til artikel 8 i Euratom-traktaten. 
 Sådanne anlæg findes for tiden i Ispra (Italien), Karlsruhe 
(Forbundsrepublikken Tyskland), Pe tten (Nederlandene) og Geel 
(Belgien). 
2. Fællesskabet kan imødekomme en anmodning om bistand i medfør af 
konventionen ved hjælp af FFC's faciliteter. 
3. Fællesskabet giver i henhold til artikel 4 oplysning om sine kompetente 
myndigheder og sin kontaktinstans på lige fod med de kontraherende 
stater; der modtager de tilsvarende oplysninger fra de andre parter." 
b) Følgende erklæring i henhold ti l artikel 13, stk. 3, i konventionen: 
 "Da det i henhold til artikel 34 i vedt ægten for Den Mellemfolkelige Domstol 
kun er stater, der kan være parter i sage r, der indbringes for denne domstol, kan 
Fællesskabet kun være bundet af de n artikel 13, stk. 2, i konventionen 
omhandlede voldgiftsprocedure." 
2. Bilag B
 vedrører brevvekslingen mellem Ko mmissionen og de medlemsstater, på 
hvis område et FFC-anlæg er beliggende. Denne brevveksling er den praktiske følge 
af kompetenceerklæringen, da sidstnævnt e begrænser Fællesskabets beføjelser 
vedrørende spørgsmål omfattet af konven tionen til kun at omfatte uheld, der 
indtræffer i et FFC-anlæg. For så vi dt som noget uheld skulle inddrage 
Kommissionen og de medlemsstater, på hvis  område et FFC-anlæg er beliggende, 
har bilag B til formål at fastlægge parternes respektive ansvar i en 
standardbrevveksling. Det fastsættes heri  især, at anmodninger om bistand, der 
 
DA 12   DA vedrører i FFC-anlæg bør forelægges de n berørte medlemsstat til forudgående 
samtykke.  
3. F ÆLLESSKABETS TILTRÆDELSE AF KONVENTIONEN  
Siden undertegnelsen af konventionen har Fællesskab et givet udtryk for, at  det ikke blot var 
interesseret i at tilt ræde konventionen, men også at det ville anvende bestemmelserne i 
praksis, endog inden tiltrædelsen. 
Denne vilje er udtrykkeligt kommet til udtryk i et brev fra generaldirektøren for Forbindelser 
med Tredjelande af 12. december 1991 til IAEA's generaldirektør. I brevet forpligter Kommissionen sig til at anvende konventionen midlertidigt, indt il Fællesskabet har tiltrådt 
den. Med henblik herpå har Kommissionen i ove rensstemmelse med konventionens artikel 4 
udpeget kompetente myndigheder og kontaktinstanser. 
De hidtidige erfaringer med udøvelsen af de beføjelser, der i henhold til bestemmelserne i 
afsnit II, kapitel 3, i Euratom-traktaten er tillagt Kommissionen på det område, som er 
omhandlet i konventionen har vist, at  de erklæringer, der er kny ttet til Rådets afgørelse af 27. 
november 1989 om godkendelse af indgåelsen af  konventionen, ikke er hensigtsmæssige.  
Begrebet bistand mellem medlemsstaterne hænger nøje sammen med normerne vedrørende 
forberedelse af interventione r mod strålingsfare. Flere best emmelser i den afledte ret i 
henhold til afsnit II, artikel 3, i Eu ratom-traktaten fastsætter sådan bi stand. F.eks. er aftaler på 
området nævnt i betragtningern e til Rådets direk tiv 89/618/Euratom af 27. november 1989 om 
oplysning af befolkningen om, hvorledes den sk al forholde sig, samt om sundhedsmæssige 
foranstaltninger i tilfælde af strålingsfare
5. Og artikel 51, stk. 5, i Rådets direktiv 
96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættels e af grundlæggende si kkerhedsnormer til 
beskyttelse af befolkningens og arbejdstagerne s sundhed mod de farer, som er forbundet med 
ioniserende stråling6 omhandler udtrykkeligt en  pligt til at yde bistand. Der er også pålagt 
pligt til internationalt samarbejde ved artike l 11 i Rådets direktiv  2003/122/Euratom af 22. 
december 2003 om kontrol med lukkede højaktive strålekilder og ukontrollerede strålekilder7.  
I betragtning af arten af Fællesskabets kompe tence på det pågældende område må det 
konkluderes, at Rådets afgørelse af 27. november  1989 ikke udgør et passende grundlag for at 
indgå konventionen på Fællesskabets vegne.  
Kommissionen er bundet af indholdet i en såda n afgørelse, og derfor er det nødvendigt at 
foreslå Rådet en ny afgørelse, der ophæver afgørelsen fra 1989. 
4. B EGRUNDELSER FOR AT OPHÆVE RÅDETS AFGØRELSE AF 27. NOVEMBER 1989 
Først og fremmest finder Kommissi onen, at indholdet af bilag A til afgørelsen i strengeste 
forstand ikke kan anses for at være en kompetenceerklæring i henhold til konventionens artikel 14, stk. 5, litra c). Erklæringen henviser ne mlig ikke til de beføjelser, som er blevet 
overdraget Fællesskabet ved Euratom-traktaten på det område, der er omfattet af 
                                                
 
5 EFT L 357 af 7.12.1989, s. 31. 
6 EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1. 
7 EFT L 346 af 31.12.2003, s. 57. 
 
DA 13   DA konventionen, men angiver kun, at Fællesskabet efte r aftale med den berørte medlemsstat kan 
fremsætte en anmodning om bistand i tilfælde af uheld, der er indtruffet i et FFC-anlæg, og at 
det kan imødekomme en anmodning om bist and ved hjælp af FFC 's faciliteter. 
I Rådets afgørelse om godkendels e af indgåelsen af konventionen ta ges der ikke hensyn til, at 
bestemmelserne om sundhedsbeskyttelse i Eurato m-traktatens afsnit II, kapitel 3 tillægger 
Fællesskabet kompetence på området.  
Desuden foreskriver Rådets beslutning 2001/792/EF, Euratom af 23. oktober 2001 om 
indførelse af en fællesskabsordning til fre mme af styrket samarbejde om indsatser på 
civilbeskyttelsesområdet, at der i Ko mmissionen oprettes et monitorerings- og 
informationscenter. Medlemsstaterne kan henvende  sig til dette center  med henblik på at 
underrette de øvrige medlemsstater og anmode dem om hjælp, uanset hvilken form for 
nødsituation der er tale om. 
Fællesskabet deler og udøver sammen med medlemsstat erne reelle beføjelser på området, der 
ikke udelukkende er begrænset til aktivitete rne i FFC-anlæggene. I overensstemmelse med 
Domstolens retspraksis, som den for nylig er blevet bekræftet i dommen af 12. december 
2002 vedrørende tiltrædelsen af konventione n om nuklear sikkerh ed (sag C-29/99, 
Kommissionen mod Rådet, Samli ng af afgørelser 2002 s. I-11221), "Rådets godkendelse af 
tiltrædelsen af en international konvention i henhold til Euratom- traktatens artikel 101, stk. 2, 
har den retsvirkning, at Kommissi onen bemyndiges til at indgå a ftalen inden for de rammer, 
der er fastsat i Rådets afgørelse. Når Råde t godkender tiltrædelsen af en international 
konvention uden forbehold, skal Rådet respektere de betingelser  for en sådan tiltrædelse, der 
er fastsat i den pågældende konvention, fordi en afgørelse om tiltrædelse, der ikke er i 
overensstemmelse med disse betingelser, tils idesætter Fællesskabets forpligtelser fra 
konventionens ikrafttræden. Det følger desuden af forpligtelsen til loyalt samarbejde mellem institutionerne (…), at Råde ts afgørelse (…) skal gøre det muligt for Kommissionen at handle 
i overensstemmelse med international ret" (præmis 67, 68 og 69) . 
5. I
NDHOLDET AF FORSLAGET TIL RÅDETS AFGØRELSE  
Af juridiske klarhedshensyn skønn es det formålstjenligt at er statte den tidligere Rådets 
afgørelse med en ny afgørelse. Nærværende fo rslag til Rådets afgør else ophæver derfor 
afgørelsen af 27. november 1989.  
Dette forslag er opbygget på samme måde som den foregående: – Artikel 1 godkender indgåelsen af IAEA-konventionen. 
– Artikel 2 fastsætter, at den i bilaget anførte erklæring (Erklæring i he nhold til artikel 14, 
stk. 5, litra c), i IAEA-konventionen) afgives samtidig med deponeringen af Fællesskabets 
tiltrædelsesinstrument. 
– Artikel 3 fastsætter ophævelsen af afgør elsen af 27. november 1989 om godkendelse af 
indgåelsen af konventionen. 
Bilaget til forslaget er blevet  omformuleret, således at der nu er tale om en erklæring i 
henhold til artikel 14, stk. 5, litra c), i konventione n, der på relevant vis angiver omfanget af 
Fællesskabets kompetence på det pågældende område. 
 
DA 14   DA I betragtning af at konventionens bestemmelser  klart er af proceduremæssig art som nævnt 
under punkt 1 i denne begrundelse, er  det tilstrækkeligt at henvise til, at Fællesskabet har delt 
kompetence med medlemsstaterne, hvad angår bistand i tilfælde af strålingsfare. 
For så vidt angår den i artikel 13 omhandlede erkl æring om afgørelse af tvister, har det vist 
sig, at en sådan erklæring på baggrund af Fælle sskabets egne mekanismer ikke er nødvendig, 
men tværtimod ville være ufuldstændig. Denne t ype erklæring synes desuden aldrig at være 
forekommet som led i andre blandede aftale r, som Fællesskabet ha r indgået i tidens løb. 
Den nye formulering af kompetenceer klæringen overflødiggør bilag B. 
 
DA 15   DA Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om godkendelse af indgåelsen af konv entionen om bistan d i tilfælde af 
kernekraftuheld eller strålingsfare 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - 
under henvisning til traktaten om  oprettelse af Det Europæiske  Atomenergifællesskab, særlig 
artikel 101, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen8, og 
ud fra følgende betragtninger: (1) Generalkonferencen for Den Internationa le Atomenergiorganisation vedtog på et 
ekstraordinært møde den 26. september 1986 en konvention om bistand i tilfælde af 
kernekraftuheld eller strålingsfare, i det følgende benævnt  "konventionen". 
(2) Konventionen er i medfør af artikel 14, stk. 5, litra a), åben for tiltrædelse af 
internationale organisationer og regionale sa marbejdsorganisationer, der ved en sådan 
tiltrædelse i henhold til artikel 14, stk. 5, litra c), skal overgive en 
kompetenceerklæring. 
(3) Rådets afgørelse af 27. november 1989 om  godkendelse af indgåelsen af konventionen 
på grundlag af artikel 101, st k. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske 
Atomenergifællesskab indeholder to bilag. Bi lag A indeholder to erklæringer fremsat i 
henhold til artikel 14, stk. 5, litra c), og til  artikel 13, stk. 3, i konventionen, og i bilag 
B fastsættes ved en standardbrevveksling mellem Kommissionen og de medlemsstater, 
på hvis område et anlæg henhørende unde r Det fælles Forskningscenter (FFC) er 
beliggende, de nærmere regler for fremsætte lse af anmodning om bi stand i tilfælde af, 
at der indtræder et uheld i et FFC-anlæg ; afgørelsen begrænser altså omfanget af 
Fællesskabets beføjelser til kun at omfatte FFC's aktiviteter. 
(4) I modsætning til, hvad nævnte Rådets afgørelse lader formode, har Det Europæiske 
Atomenergifællesskab i medfør af artikel 2, litra b), artikel 30 ff. samt artikel 203 i 
Euratom-traktaten kompetence på det om råde, som konventionen finder anvendelse 
på, og den er blevet udøvet gennem flere re tsakter vedtaget under den afledte ret om 
forberedelse af interventioner i tilfælde strålingsfare, bl.a. ve d Rådets beslutning 
2001/792/EF, Euratom af 23. oktober 2001 om i ndførelse af en fæ llesskabsordning til 
fremme af styrket samarbejde om i ndsatser på civilb eskyttelsesområdet
9 og i afsnit IX 
i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende 
                                                 
8 EUT C […] af […], s. […]. 
9 EFT L 297 af 15.11.2001, s.7. 
 
DA 16   DA sikkerhedsnormer til beskytte lse af befolkningens og arbe jdstagernes sundhed mod de 
farer, som er forbundet med ioniserende stråling10. 
(5) På baggrund af ovennævnte bestemmelser i Euratom-traktaten og den afledte ret udgør 
bilag A og B til Rådets afgørelse af 27. november 1989 om godkendelse af indgåelsen 
af konventionen ikke et fyldestgørende  udtryk for omfanget af Fællesskabets 
kompetence, for så vidt angår gensidig bi stand i tilfælde af uheld, da den nævnte 
kompetence ikke kan være begrænset til  udelukkende at omfatte uheld, der måtte 
indtræffe i et anlæg henhørende  under Det Fælles Forskningscenter. 
(6) Den Internationale Atomenergiorganisati on og Det Europæiske Atomenergifællesskab 
har i lang tid haft et snævert samarbejde, is ær vedrørende bistand i tilfælde af uheld, 
der indebærer strålingsfare, og Kommi ssionen har forpligtet sig til at anvende 
konventionen midlertidigt indtil Fællesskabet s faktiske tiltrædelse af den nævnte 
konvention. 
(7) En ny afgørelse om godkendelse af i ndgåelsen af konventionen, som klart tager 
hensyn til, at der er delt kompetence me llem Det Europæiske Atomenergifællesskab 
og dets medlemsstater på det i konventionen omhandlede område, bør derfor vedtages 
og Rådets afgørelse af 27. november 1989 ophæves - 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Kommissionens indgåelse af konventionen om bi stand i tilfælde af kernekraftuheld eller 
strålingsfare godkendes herved. 
Artikel 2 
Ved deponeringen af Fællesskabets tiltrædels esinstrument afgiver Kommissionen den i 
bilaget anførte erklæring. 
Artikel 3 
Rådets afgørelse af 27. november 1989 om godke ndelse af konventionen om bistand i tilfælde 
af kernekraftuheld elle r strålingsfare ophæves. 
Udfærdiget i Bruxelles, den […]. 
 På Rådets vegne 
 Formand  
                                                 
10 EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1. 
 
DA 17   DA BILAG  
Erklæring i henhold til konventi onens artikel 14, stk. 5, litra c)  
I henhold til artikel 2, litra b), og de releva nte bestemmelser i afsnit II, kapitel 3, om 
"Sundhedsbeskyttelse", i traktaten om oprettels e af Det Europæiske Atomenergifællesskab 
har Fællesskabet delt kompetence med medlemsstaterne, for så vidt  angår bistand i tilfælde af 
strålingsfare.