DA   DA 
 
 
 EUROPA -
KOMMISSIONEN   
Bruxelles, den 15.12.2021  
SWD(2021) 456 final  
 
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE  
 
RESUMÉ AF RAPPORTEN OM KONSEKVENSANALYSEN  
 
Ledsagedokument til  
Forslag til Europa -Parlamentets og Rådets direktiv om fælles regler for de indre 
markeder for vedvarende gas, naturgas og brint (omarbejdning)  
Forslag til Europa -Parlamentets og Rådets forordning om det indre marked for 
vedvarende gas, naturgas og brint (o marbejdning)  
{COM(2021)  803 final}  - {COM(2021)  804 final}  - {SEC(2021)  431 final}  -
 {SWD(2021)  455 final}  - {SWD(2021)  457 final}  - {SWD(2021)  458 final}   
 
1 
 Resumé (maks. 2 sider)  
Konsekvensanalyse af pakken om brint og et dekarboniseret gasmarked  
A. Behov for handling  
Hvad er problemstillingen, og hvorfor udgør det et problem på EU -plan?  
Den europæiske grønne pagt baner vejen for, at Unionen opnår klimaneutralitet senest i 2050, hvilket forudsætter en 
betydeligt større andel af vedvarende energikilder i et integreret energisystem. Naturgas udgør 95  % af de 
gasformige brændsler, der forbrug es i Unionen i dag, og den tegner sig for 25  % af Unionens samlede 
energiforbrug. Naturgassens andel forventes mindsket gradvist, samtidig med at biomethan, syntetisk metan og brint 
forventes at blive mere relevante. Disse alternativer til naturgas støder imidlertid på en række lovgivningsmæssige 
hindringer, og de er ikke omfattet af de nugældende energisikkerhedsordninger. Derved hæmmes deres udbredelse, 
og deres omkostningseffektivitet påvirkes af de nuværende markedsvilkår og -regler. Den nuværende 
lovgi vningsmæssige ramme fremmer ikke grænseoverskridende handel og infrastrukturudvikling, hvad angår 
vedvarende og kulstoffattige gasser, og ej heller deres uhindrede adgang til gasmarkederne i hele Unionen. 
Potentialet for at levere vedvarende og kulstoffatt ige gasser til de laveste omkostninger og på en sikker måde 
udnyttes således stadig ikke til fulde. Endelig råder gasforbrugere ikke over de rettigheder og redskaber, som er 
nødvendige for at kunne vælge de mest omkostningseffektive dekarboniseringsmulighe der på markedet.   
Hvilke resultater forventes der?  
Det overordnede mål går ud på at fremme en omkostningseffektiv dekarbonisering ved at skabe et europæisk 
brintmarked, gradvist dekarbonisere markederne for gasformige brændsler og samtidig bevare energisikkerheden. 
De specifikke mål går ud på at 1) lette etableringen af et åbent og konkurrencedygtigt EU -marked for brint, 2) sikre 
adgang for vedvarende gasser til de eksisterende metannet og -markeder og deres forsyningssikkerhed 3) sikre 
gennemsigti g og inklusiv infrastrukturplanlægning og 4) give forbrugerne rettigheder og redskaber til at udvælge de 
billigste dekarboniseringsmuligheder.  
Hvad er merværdien ved at handle på EU -plan (nærhedsprincippet)?   
Initiativet tilsigter at ændre den eksisterende EU -lovgivning og skabe en ny ramme for et indre marked for brint 
med henblik på at nå frem til en omkostningseffektiv ren brintøkonomi. For at tilskynde til mere effektive og 
integrerede EU -markeder for gas fra vedvarende energikilder må der i ndføres en harmoniseret og koordineret 
reguleringstilgang i hele Unionen, hvilket ikke kan opnås på medlemsstatsniveau alene. Initiativet tilsigter ligeledes 
at undgå de forvridende virkninger af ukoordinerede og fragmenterede politiske initiativer, der ka n opstå, når mange 
medlemsstater udvikler rent nationale løsninger. Dette initiativ bidrager også til at nå bindende mål på EU -plan. 
Gasformige brændslers rolle i energimikset i de kommende årtier forudsætter, at gassektoren dekarboniseres i kraft 
af en fr emsynet udformning af konkurrencedygtige, dekarboniserede gasmarkeder, der er i stand til at styrke 
retsstillingen for og beskytte alle Unionens forbrugere tilstrækkeligt. Etableringen af en lovgivningsmæssig ramme 
på EU -plan for særskilt brintinfrastruktu r og særskilte brintmarkeder vil fremme integrationen og sammenkoblingen 
af de nationale brintmarkeder.  
B. Løsninger  
Hvilke løsninger er der overvejet for at nå målene?  Foretrækkes en bestemt løsning frem for andre? Hvis 
ikke, hvorfor?  
I problemområde I  overvejes mulighederne for: at give rettighederne til netdrift i udbud (løsningsmodel 1); at 
indføre de vigtigste reguleringsprincipper inspireret af de principper, der i øjeblikket gælder for naturgasmarkedet, 
men tilpasset til det udviklingsstadium, bri ntmarkedet befinder sig på (løsningsmodel 2); og at etablere en fuldt 
udviklet reguleringsordning for brint (svarende til den, der i øjeblikket gælder for naturgassektoren) uden behov for 
at omstille til et mere modent brintmarked (løsningsmodel 3).  
Den fo retrukne løsning for problemområde I går ud på at indføre de vigtigste reguleringsprincipper og samtidig 
udstikke retningslinjer for den fremtidige lovgivningsmæssige udvikling ( Løsningsmodel 2b "De vigtigste 
 
2 
 reguleringsprincipper med en vision" ). Denne lø sning er den bedst egnede til at tage højde for de særlige forhold på 
brintmarkedet, og den rummer nogle af de fordele, som de øvrige løsninger ville have indebåret, samtidig med at 
ulemperne ved disse undgås. Ved at udstikke retningslinjer skabes der et g rundlag for et mere modent brintmarked.  
Problemområde II indeholder løsninger, der fremmer adgangen for vedvarende og kulstoffattige gasser til det 
eksisterende gasmarked og den eksisterende infrastruktur. Alle løsninger omfatter også et progressivt 
interv entionsniveau til håndtering af spørgsmål vedrørende energisikkerheden, navnlig udbygning af eksisterende 
redskaber, standarder og procedurer til at omfatte vedvarende og kulstoffattige gasser og håndtere de risici, der er 
forbundet med cybersikkerhed for gassektoren. Løsningsmodel 3 " Godkendelse og fremme af fuld markedsadgang 
for vedvarende og kulstoffattige gasser og imødegåelse af problemet med langsigtede naturgaskontrakter " er den 
foretrukne løsning for problemområde II. Denne løsning omfatter foranst altninger til støtte for vedvarende og 
kulstoffattige gassers adgang til engrosmarkedet, LNG -terminaler og transmissionsnettet (uanset tilslutningssted), 
herunder tarifrabatter for tilførsel til nettet og grænseoverskridende transport. Den forbyder langfri stede 
forsyningskontrakter for naturgas med uformindsket kulstofudledning fra 2050. Gaskvaliteten vil blive styret af en 
harmoniseret EU -tilgang til grænseoverskridende sammenkoblingspunkter, samtidig med at medlemsstaterne 
overlades fleksibilitet. Det til ladte loft for brintblandinger fastsættes til 5  % for alle grænseoverskridende punkter — 
et niveau, der er omkostningseffektivt med hensyn til tilpasnings - og reduktionsomkostninger.  
I problemområde III tages mulighederne for integreret netplanlægning op til overvejelse. Den foretrukne løsning for 
problemområde III er løsningsmodel 2 " National planlægning baseret på europæiske scenarier ". Løsningsmodellen 
åbner mulighed for national planlægning, men kræver, at den er baseret på fælles scenarier for gas og elektricitet, 
der er tilpasset TYNDP og knyttet til den relevante nationale energi - og klimaplan. Den omfatter alle relevante 
aktører (DSO'er) og gør det muligt at udpege rørledninger, der kan anvendes til et ændret anvendelsesformål fra 
metan til brint me d en detaljeringsgrad, som ikke let vil kunne opnås på europæisk plan.   
Problemområde IV rummer muligheder, der ansporer til en ikkelovgivningsmæssig tilgang for at tage hånd om 
konkurrencen og forbrugernes engagement eller i stedet kræver, at der tages f at på problemkilderne gennem ny 
lovgivning, som oftest afspejler, hvad der allerede er indført i elsektoren. Ud fra analysen er den foretrukne løsning 
løsning 2 "Fleksibel lovgivning" , som afspejler forbrugerbeskyttelsen på elmarkedet og bestemmelserne om 
indflydelse, hvis det er relevant. Denne løsning vil alt i alt sandsynligvis være den mest virkningsfulde og i 
overensstemmelse med andre problemområder.  
Hvad er de forskellige interessenters synspunkter? Hvem støtter hvilken løsning?  
Angående problemområde I  støtter et stort flertal af respondenterne indførelsen af regulering på et tidligt tidspunkt 
for at sikre, at brintmarkedet og -infrastrukturen er velfungerende og konkurrencepræget. Respondenterne slår 
kraftigt til lyd for en EU -lovgivning smæssig ramme, der fastlægger centrale reguleringsprincipper og anvender en 
trinvis tilgang. Et stort flertal støtter f.eks. reguleret tredjepartsadgang, regler for adgang til brintimportterminaler og 
-lagre og udtaler sig til fordel for adskillelse af net aktiviteter. De fleste respondenter finder det vigtigt på et tidligt 
tidspunkt at fastlægge de private parters rolle i udviklingen af brintinfrastruktur. Et stort flertal af respondenterne 
finder ligeledes, at eksisterende og fremtidige private net (midler tidigt) kan undtages fra visse reguleringskrav, men 
at der er behov for at sikre konvergens med hensyn til en fælles lovgivningsmæssig ramme. Langt størstedelen af 
respondenterne er af den opfattelse, at rettigheder og godkendelseskrav vedrørende ny brinti nfrastruktur bør svare til 
de vilkår, der pt. gælder for metangasrørledninger.  
Med hensyn til problemområde II  er de interesserede parter enige om, at der er behov for at revidere den 
nuværende lovgivningsmæssige ramme for at bidrage til at nå dekarbonise ringsmålene. Et flertal af de interesserede 
parter finder, at det er vigtigt at sikre fuld markedsadgang og lette tilførslen af vedvarende og kulstoffattige gasser 
til gasnettet. Mange respondenter slår til lyd for at pålægge netoperatører en pligt til at tilslutte producenter af 
vedvarende og kulstoffattige gasser og indføre en nedsættelse af tilførselsafgiften. Flertallet af respondenterne 
støtter også forbedringen af rammerne for gennemsigtighed angående LNG -terminaler. Der er også udtalt støtte til 
en harmoniseret anvendelse af gaskvalitetsstandarder i hele EU, øget koordinering på tværs af landegrænser og øget 
gennemsigtighed. Respondenternes opfattelser er i højere grad delte med hensyn til iblanding af brint, men flertallet 
er enige om, at det kan udg øre et omkostningseffektivt og hurtigt virkende første skridt til at dekarbonisere 
energisystemet på trods af de høje tekniske omkostninger. Kun få interesserede parter støtter afskaffelsen af 
 
3 
 grænseoverskridende tariffer inden for EU. Flertallet af respon denterne finder, at gasspecifikke 
sikkerhedsudfordringer og cybersikkerhedsforanstaltninger er vigtige.  
Med hensyn til problemområde III  støtter de fleste interessenter en tilpasning af tidsplanen for netudviklingsplanen 
(NDP) til TYNDP, så der følges en f ælles gasplan, uanset hvilken model for adskillelse der vælges. Et betydeligt 
flertal af respondenterne giver udtryk for en endnu mere udtalt støtte til et fælles el - og gasscenarie. Et betydeligt 
antal interesserede parter anmoder om, at brintprojekter me dtages i de nationale udviklingsprogrammer. De fleste 
interesserede parter er enige om DSO'ernes rolle med hensyn til at levere og dele oplysninger, og flere respondenter 
støtter også, at distributionssystemoperatørerne forelægger deres egen plan, herunder  systemoptimering på tværs af 
forskellige sektorer. Respondenterne foretrækker i nogen grad også en fælles gas - og elplan frem for fælles scenarier 
med separate planer. Flere interesserede parter påpeger, at en fælles plan for metan og brint samt en særski lt elplan 
vil være den foretrukne løsning.  
Med hensyn til problemområde IV  opfordrer et stort flertal af de interesserede parter til at øge ambitionerne med 
hensyn til borger -/forbrugerrelaterede bestemmelser ved at overtage de bestemmelser, som gælder for  elmarkedet. 
Bestemmelserne om energifattigdom bør også bidrage til at sikre, at det ikke er forbrugerne, der skal betale 
omkostningerne ved at skifte til løsninger baseret på renere gasser. Repræsentanter for den private sektor støtter 
planerne om at udfa se regulerede priser, hvorimod nogle forbrugerorganisationer ville vælge at opretholde dem for 
at beskytte energifattige og sårbare forbrugere. Næsten halvdelen af alle respondenter ønsker en styrkelse af 
bestemmelserne om sammenlignelighed af tilbud og ad gang til data, gennemsigtighed, intelligente målersystemer 
og skift af leverandør. Ingen af respondenterne har udtrykkeligt støttet den ikkelovgivningsmæssige tilgang.  
C. Den foretrukne løsnings virkninger  
Hvilke fordele er der ved den foretrukne løsning (hvis en bestemt løsning foretrækkes – ellers fordelene ved 
de vigtigste af de mulige løsninger)?   
Problemområde I: løsningen med at anvende de vigtigste reguleringsprincipper sammen med en vision for 
brintinfrastruktur og -markeder har den centra le fordel, at den fremmer markedsintegration, skaber vished for 
(infrastruktur)investorer, forebygger, at der opstår ikkekonkurrenceprægede markedsstrukturer og hindringer for 
markedsintegration som følge af problemer med brintkvaliteten. I løbet af opskal eringen af brintsektoren giver den 
investorerne fleksibilitet, samtidig med at visheden om den fremtidige reguleringsordning gør det muligt at undgå 
omkostningerne ved at skulle tilpasse sig efterfølgende, når markedet modnes.  
Problemområde II: godkendels e og fremme af fuld markedsadgang for vedvarende og kulstoffattige gasser og 
imødegåelse af problemet med langsigtede naturgaskontrakter. Hovedfordelen er, at foranstaltningerne vil mindske 
produktionsomkostningerne for producenter af vedvarende og kulstof fattige gasser, øge konkurrencen og 
likviditeten samt handelen med vedvarende gasser. På denne måde vil forbrugerne og skatteyderne drage fordel af, 
at støtten kan mindskes. Det vil også begrænse risiciene for energisikkerheden og spare tid og ressourcer, mindske 
usikkerheden, forbedre effektiviteten af nødforanstaltninger og styrke sikkerhedsspecifikke krav til 
gasvirksomheder.  
Problemområde III: etablering af national planlægning baseret på europæiske scenarier. Hovedfordelen er, at dette 
vil fjerne risik oen for, at TSO'er for elektricitet og gas planlægger udviklingen af deres systemer på grundlag af 
uforenelige antagelser. Dette muliggør sektorintegration og en konceptuel systemplan, samtidig med at fordelene 
ved mere udførlige sektorspecifikke netudvikl ingsplaner opretholdes. Derved sikres en fælles vision for de 
forskellige interesserede parter, hvilket indebærer, at der i netplanlægningen tages hensyn til 
dekarboniseringsstrategierne på nationalt niveau og EU -niveau, og risikoen for potentielle fastlås te eller strandede 
aktiver mindskes.  
Problemområde IV: gennemførelse af fleksibel lovgivning, der imødegår alle problemårsagerne. Hovedfordelen er, 
at dette vil indebære et betydeligt besparelsespotentiale, hjælpe nye leverandører og tjenesteudbydere med at 
komme ind på markedet, udvikle innovative produkter, hvilket vil føre til øget konkurrence, forbrugerengagement 
og økonomiske fordele. Det vil også sætte borgere og lokalsamfund i stand til at øge accepten i samfundet, 
mobilisere privat kapital og lette  ibrugtagningen af vedvarende og kulstoffattige gasser. Risikoen for 
overinvesteringer mindskes, hvilket vil få en gunstig indvirkning på miljøet.  
 
4 
 Hvilke omkostninger er der ved den foretrukne løsning (hvis en bestemt løsning foretrækkes – ellers 
omkostningerne ved de vigtigste af de mulige løsninger)?   
Gennemførelsesforanstaltningerne på problemområde I indebærer økonomiske og administrative omkostninger for 
medlemsstaternes myndigheder, regulerende myndigheder og netoperatører, fordi der er beho v for at indføre og 
kontrolovervåge de vigtigste principper. Disse omkostninger opvejes imidlertid let af de økonomiske fordele ved 
den foretrukne løsning.  
Gennemførelsesforanstaltningerne på problemområde II indebærer økonomiske og administrative omkostn inger, 
fordi de vil øge markedsprisen på naturgas og kræve mere samarbejde mellem distributions - og 
transmissionssystemoperatører. De nationale myndigheder, navnlig de regulerende myndigheder, skal medvirke til 
at gennemføre foranstaltningerne. Udarbejdels en af en reguleret tilgang til cybersikkerhed kan ligeledes udmønte 
sig i højere omkostninger til at sikre overensstemmelse.  
Der findes ingen offentlig kvantificering af omkostningerne for problemområde III, men fordelene (de øgede 
synergier, der mindsker  de samfundsmæssige omkostninger) forventes at overstige omkostningerne ved den 
yderligere koordinering.  
Der foreligger ingen offentlig kvantificering af omkostningerne for problemområde IV. De vigtigste omkostninger 
er økonomiske og sociale, eftersom ford elene for forbrugerne muligvis ikke opvejes af omkostningerne ved 
intelligente målere for at give ikkediskriminerende adgang til forbrugerdata.  
Hvordan påvirker den foretrukne løsning SMV'er og konkurrenceevnen?  
De foretrukne løsninger på de forskellige  politikområder vil styrke konkurrencen inden for vedvarende og 
kulstoffattige gasser. Forbedret konkurrence i detailleddet sammenholdt med en forbedret forbrugerbeskyttelse fører 
til, at mindre forbrugere, herunder SMV'er, oftere skifter leverandør. Øget konkurrence kan også hidrøre fra 
ikkediskriminerende adgang til forbrugerdata og rationelt harmoniserede ordninger samt foranstaltninger, der letter 
interoperabiliteten i Unionen. En udvidelse af kravene om standardisering af markører vil sikre større konk urrence 
mellem udbydere af cybersikkerhedstjenester og mindske omkostningerne i kraft af stordriftsfordele.  
Vil den foretrukne løsning få væsentlige virkninger for de nationale budgetter og myndigheder?   
De fleste af de foretrukne løsninger for de forskellige politikområder har eksisterende og begrænsede negative 
virkninger for medlemsstaterne, der hovedsagelig består i administrative byrder af begrænset omfang. Hvad angår 
problemområde IV (fleksibel lovgivning for detailmarkeder), vil forbrugerbesk yttelse og -engagement imidlertid 
begrænse disse byrder for myndighederne. Generelt blev der under omfattende offentlige høringer, herunder med 
medlemsstaternes forvaltninger, ikke peget på væsentligt større virkninger for medlemsstaterne.  
Vil den foretru kne løsning få andre væsentlige virkninger?   
Ja, den foretrukne løsning under problemområde IV indebærer virkninger for de grundlæggende rettigheder med 
hensyn til databeskyttelse, idet den vil sikre udbredt adgang til og brug af digitale teknologier og datadrevne 
tjenester og samtidig garantere et højt niveau af retten til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger.  
Proportionalitetsprincippet   
De foretrukne løsninger anses for at være forholdsmæssige og bygger i videst muligt omfang på eksisterende 
tilgange. Afvejningen mellem forpligtelser og hensyntagen til de forskellige muligheder for at agere mellem 
medlemsstaterne og private enheder anses for at være passende i betragtning af, at det er bydende nødvendigt at 
opnå klimaneutralitet.  
D. Opfølgning  
Hvornår vil foranstaltningen blive taget op til fornyet overvejelse?  
Kommissionen vil foretage en fuldstændig evaluering af virkningerne af de foreslåede initiativer, herunder 
forslagenes virkningsfuldhed, effektivitet, vedvarende sammenhæng og relevans, inden for en given frist efter de 
 
5 
 vedtagne foranstaltningers ikrafttræden (vejledende 5 år). Forslaget indeholder i øjeblikket ingen planer om at 
revidere politikken.