Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om en indvandringspolitik i EU", og

- "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet På vej mod en fælles asylprocedure og en ensartet status, som gælder i hele EU, for dem, der indrømmes asyl"

(2002/C 19/07)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om en indvandringspolitik i EU (KOM(2000) 757 endelig udg.),

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - På vej mod en fælles asylprocedure og en ensartet status, som gælder i hele EU, for dem, der indrømmes asyl (KOM(2000) 755 endelig),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 1. februar 2001 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 13. juni 2000 om at afgive udtalelse herom og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 7 "Uddannelse, Erhvervsuddannelse, Kultur, Ungdom, Sport, Borgernes Rettigheder",

under henvisning til Amsterdam-traktatens artikel 61-63,

under henvisning til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tammerfors i oktober 1999,

under henvisning til resultattavlen vedrørende fremskridt hen imod oprettelsen af et område med "frihed, sikkerhed og retfærdighed" i EU (KOM(2000) 782 endelig),

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om Migrationsstrømme i Europa (CdR 227/1999 fin)(1),

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 90/2001 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 7 den 29. juni 2001 med Theodoros Georgakis (EL/PSE) som ordfører -

på den 40. plenarforsamling den 19.-20. september2001, mødet den 20. september, enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets holdninger og henstillinger til indvandringspolitikken

Regionsudvalget

1.1. gør opmærksom på, at problematikken omkring økonomiske flygtninge er vidt forskellig fra problematikken omkring politiske flygtninge, der falder under Genève-konventionen om flygtninge. De to problemstillinger hænger ikke desto mindre nøje sammen. Målsætningerne for en EU-politik for henholdsvis indvandring og asyl skal i alle tilfælde være de samme. Det er dog ikke umuligt, at de kommer ud af trit med hinanden. Man bør derfor søge at forebygge en sådan situation.

1.2. hilser Kommissionens meddelelse velkommen som startskuddet til en dialog, der kan munde ud i en fælles EU-politik for indvandring. Ud over de humanistiske holdninger, som må regnes for en etableret del af samfundet i EU, og som ligger til grund for solidaritetsfølelse og den åbne dørs politik, medfører det demografiske problem, der ligger i befolkningsaldringen i EU og de hermed forbundne arbejdsmarkeds- og pensionsproblemer, et uomgængeligt behov for at føre en fælles indvandringspolitik. Regionsudvalget bifalder Kommissionens holdning til indførelsen af en fælles minimumsrammelovgivning, som skal fastsætte betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold i EU. Samtidig understreger det dog behovet for at bekæmpe illegal indvandring gennem særlige støtteprogrammer til hjemlandene og bevogtningen af EU's ydre grænser.

1.3. er enig med Kommissionen i, at tredjelandsstatsborgere skal integreres på nationalt, regionalt og lokalt niveau. Det understreger dog samtidig, at der ubetinget er behov for at inddrage lokalsamfundene i denne interaktive proces. Skal integrationen lykkes for lokalsamfundene, må det sikres, at udgifterne fordeles på en rimelig måde mellem det statslige, regionale og lokale niveau. Dette er endvidere absolut nødvendigt for at sikre lokalsamfundenes accept af indvandrerne. En vellykket politik på dette felt vil ikke bare medvirke til at optimere indvandrernes generelle bidrag til et områdes økonomiske udvikling, men også til at reducere fænomener som kriminalitet, racisme og fremmedhad til et minimum, så vi i bredere forstand vil kunne tale om en succesrig indvandringspolitik.

1.4. støtter Kommissionens forslag om at sikre tredjelandsstatsborgere grundlæggende rettigheder. Dette vil være et minimumskrav for overholdelse af menneskerettighederne. Og netop her spiller Regionsudvalget en afgørende rolle, eftersom det i sidste instans er de lokale og regionale myndigheder, som skal sikre indvandrerne disse rettigheder og en gnidningsfri integration i lokalsamfundet.

1.5. er enig i, at der må etableres et samarbejde med hjemlandene og transitlandene, og at der skal træffes foranstaltninger til at bekæmpe menneskehandel og menneskesmugling.

1.6. mener, at ud over en fælles lovramme for indrejse og ophold spiller også adgangen til information om det europæiske arbejdsmarkeds behov for faglært og ufaglært arbejdskraft en væsentlig rolle for udformningen af en fælles indvandringspolitik.

1.7. er overbevist om, at gennemførelsen af konkrete planer på lokalt og regionalt plan som led i en national rammeplan er nødvendig for opfyldelsen af målsætningen om social integration. Lokalsamfundet kan dermed ved at tage hensyn til egne karakteristika og prioriteringer bidrage til en mere effektiv gennemførelse af indvandringspolitikken både på det økonomiske og sociale plan, så politikken ikke griber forstyrrende ind i den økonomiske og sociale samhørighed i lokalsamfundene.

1.8. understreger nødvendigheden af at sikre tredjelandsstatsborgere, der befinder sig i medlemsstater uden at have fulgt den fastsatte procedure, helt grundlæggende rettigheder for at forhindre udnyttelse, dårlig behandling og åbenlys forskelsbehandling, som ikke hører hjemme i det europæiske samfund.

1.9. bifalder Kommissionens målsætning om at slå ned på racisme og fremmedhad. Her kan Regionsudvalget spille en afgørende rolle, eftersom enhver bestræbelse i den retning nødvendigvis må komme fra lokalsamfundene.

1.10. finder det påkrævet, at Regionsudvalget løbende høres, så EU's opmærksomhed kan blive henledt på potentielle problemer og god praksis, og indvandrerne sikres grundlæggende rettigheder, eftersom de lokale og regionale myndigheder spiller en afgørende rolle i den forbindelse.

1.11. finder det bydende nødvendigt at udstrække EU-politikken på området til også at omfatte den følsomme massemediesektor. Det bør være et mål for den fælles EU-politik, at massemedierne overholder visse minimumsforskrifter for god moral, der forbyder tilskyndelse til fremmedfjendtlig adfærd.

2. Regionsudvalgets holdninger og henstillinger til forslagene om en fælles asylprocedure

Regionsudvalget

2.1. erkender, at såvel indvandring som politikken for asyl, subsidiære former for international beskyttelse (som f.eks. humanitær status) og supplerende former for beskyttelse (f.eks. midlertidig beskyttelse) er ubrydeligt knyttet til lokalsamfundene i modtagerlandene, og har direkte konsekvenser på lokalt og regionalt niveau. Derfor skal Regionsudvalget løbende høres i forbindelse med lovgivningsproceduren, så EU bliver gjort opmærksom på potentielle problemer og god praksis.

2.2. finder det nødvendigt og påkrævet reelt at skelne mellem asylsøgere og flygtninge på den ene side og indvandring af økonomiske grunde på den anden. I dette øjemed må der som det første indføres retfærdige og effektive procedurer for asyl i alle medlemsstater på grundlag af en ensartet fællesnævner.

2.3. mener, at der hurtigst muligt bør fastsættes en definition på begrebet "subsidiære former for beskyttelse" på fællesskabsniveau, eftersom der hidtil har været betydelig variation i medlemsstaternes teori og praksis, hvilket forhindrer en ensartet regulering.

2.4. er fortaler for en fælles asylprocedure, som med udgangspunkt i en retfærdig og effektiv praksis snart vil kunne danne grundlag for afgivelsen af rigtige og velbegrundede beslutninger.

2.5. er af den opfattelse, at en afkortning af behandlingstiden og afgivelsen af retfærdige beslutninger, der ikke åbner mulighed for tvivl, vil have gavnlig virkning for de lokale og regionale forvaltninger, der ofte skal påtage sig at tage imod store grupper af asylansøgere.

2.6. bifalder Kommissionens målsætning om på kort sigt at etablere et minimumsniveau for harmonisering af bestemmelserne for asylprocedurerne for på længere sigt at etablere et fælles system i EU med gensidig anerkendelse af hinandens beslutninger og sideløbende hermed en forenklet anvendelse af mekanismen for ansvarsplacering mellem medlemstaterne.

2.7. anser debatten om en fælles one-stop-shop procedure, ifølge hvilken alle behov for beskyttelse skal behandles af én og samme myndighed (et synspunkt, der deles af UNHCR), for præmatur. Det må fastsættes, hvilke former for beskyttelse der kan tildeles ud over dem, som Genève-konventionen tillader, og de hertil knyttede problemer drøftes (f.eks. flygtningeprocedure, udsendelse osv.).

2.8. mener ikke, at foranstaltninger, der skal modvirke indvandring, må få nogen indflydelse på asylproceduren. Sådanne foranstaltninger skal yde asylretten fuld respekt. Under alle omstændigheder forudsætter asylretten nødvendigvis, at ansøgeren i egen person befinder sig i den pågældende medlemsstat eller ved grænsen til den, når asylansøgningen indgives. En ansøgning, som sendes fra oprindelsesstedet, kan således ikke godtages, ligesom man ikke skal kunne lette modtagelsen af flygtninge via videresendelsesmekanismer.

2.9. finder det absolut nødvendigt, at en fælles asylprocedure suppleres med et ensartet system for modtagelse af asylansøgere, hvilket vil bidrage til at reducere omfanget af asylsøgeres vidererejse inden for EU.

2.10. mener, at der er brug for passende modtagelsescentre til asylsøgere i medlemsstaterne, hvor de kan bo, indtil deres sag er blevet behandlet. Disse centre skal oprettes og drives i nært samarbejde med de lokale og regionale myndigheder alt efter de enkelte regioners særtræk og behov.

2.11. er tilhænger af en tilbagevendingspolitik, der lægger vægt på frivillig repatriering inden for rammerne af en effektiv og tillidsvækkende asylprocedure. I den forbindelse skal der ikke kun gives støtte til relevante repatrierings- og videresendelsesprogrammer, men også til integrationsprogrammer for dem, der opnår asyl og international beskyttelse. Samtidig bør afviste asylansøgere, som ikke har opholdsret, tvinges til at rejse tilbage til deres hjemland, hvis de ikke gør det frivilligt.

2.12. erkender, at integration af flygtninge og andre personer under international beskyttelse i medlemsstaternes lokalsamfund forudsætter fuld garanti for personlige og sociale rettigheder - navnlig for retten til sundhed, uddannelse og arbejde. I dette øjemed må fællesskabslovgivningen på området gå i detaljer og ikke tillade afvigelser medlemsstaterne imellem.

2.13. støtter samarbejde mellem medlemsstaternes lokale og regionale myndigheder med henblik på at etablere et netværk af arbejdspladser i de enkelte regioner for på den måde at bidrage til løsningen af EU's problemer med mangel på faglært eller ufaglært arbejdskraft. Den relevante nationale myndighed skal naturligvis inddrages i dette samarbejde, og der gøres brug af eksisterende administrative strukturer for at undgå ekstra omkostninger.

2.14. bifalder, at man udnytter flygtningenes særlige viden og færdigheder ved at fremme deres integration i lokalsamfundene i forbindelse med en bedre spredning af arbejdsstyrken.

2.15. mener, at man bør overveje muligheden af at give ret til fri bevægelighed og ophold på hele EU's område til personer, der er blevet anerkendt som flygtninge.

2.16. bakker op om Kommissionen, der i sin indledning skriver, at referencepunktet for rettigheder til personer, som opnår subsidiær eller midlertidig beskyttelse, bør være de rettigheder, som tildeles tredjelandsstatsborgere, der bor legalt i EU.

2.17. og sidst men ikke mindst støtter behovet for adgang til informationskilder af mange forskellige slags, fælles analyser og evalueringer samt indførelse af nye samarbejdsmekanismer mellem de nationale, regionale og lokale myndigheder i medlemsstaterne.

Bruxelles, den 20. september 2001.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 57, 29.2.2000, s. 67.