BESKYTTELSE AF FÆLLESSKABERNES FINANSIELLE INTERESSER OG BEKÆMPELSE AF SVIG - ÅRSBERETNING FOR 2000 -

(forelagt af Kommissionen)

INDHOLDSFORTEGNELSE

INDLEDNING

Afsnit 1: Fællesskabets aktiviteter

1. Beskyttelse af de finansielle interesser: udviklingen i de horisontale retsakter

1.1. Lovgivningsinstrumenterne

1.1.1. Forebyggelse af hvidvaskning af penge

1.1.2. Falskmøntneri

1.1.3. Varemærkeforfalskning og piratkopiering

1.1.4. Offentlige indkøb

1.2. De retlige instrumenter

1.2.1. Forslag om oprettelse af en europæisk anklagemyndighed med henblik på beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser

1.2.2. Strafferetligt samarbejde

1.3. Forebyggelse af kriminalitet

2. Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser : hovedtræk i udviklingen inden for de enkelte sektorer

2.1. Told og indirekte beskatning

2.1.1. Toldordningerne

2.1.2. Indirekte beskatning

2.2. Egne indtægter

2.3. Landbrug

2.3.1. Bestemmelserne vedrørende indførsel af bananer

2.3.2. Afgørelser om regnskabsafslutning

2.4. Strukturforanstaltninger

2.5. Direkte udgifter

2.6. Foranstaltninger på tværs af sektorerne : omarbejdning af finansforordningen

2.7. Gennemførelse af reformen af Kommissionen

2.7.1. Forbedring af finansforvaltningen og -kontrollen

2.7.2. Beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser i hvidbogen

3. OLAF's funktion

3.1. En ny struktur

3.2. OLAF's undersøgelsesbeføjelse

3.3. En samlet strategi for bekæmpelse af svig

3.4. Aflæggelse af rapport

4. Samarbejde og partnerskab

4.1. Samarbejde med medlemsstaterne

4.1.1. Samarbejde med de interne revisionstjenester - traditionelle egne ressourcer

4.1.2. Operationelt samarbejde

4.1.2.1. Ulovlig handel med produkter fremstillet på basis af smør

4.1.2.2. Ulovlig indførsel af « dollarbananer » i Fællesskabet under falske importlicenser

4.1.2.3. Bekæmpelse af svig i cigaretsektoren

4.1.2.4. Koordinering af undersøgelserne vedrørende strukturforanstaltninger

4.2. Gensidig bistand mellem Fællesskabet og ansøgerlandene

4.2.1. Administrativt samarbejde

4.2.2. Operationelt samarbejde

4.3. Gensidig bistand mellem Fællesskabet og tredjelande

4.3.1. Udkast til samarbejdsaftale med Schweiz om bekæmpelse af svig og anden ulovlig virksomhed, der skader Fællesskabernes, medlemsstaternes og Schweiz' finansielle interesser

4.3.2. Gensidig administrativ bistand mellem Fællesskabet og Rusland på toldområdet

Afsnit II : Medlemsstaternes foranstaltninger til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (1. maj 1999- 31. december 2000)

5. Den vigtigste udvikling på lovgivningsområdet

5.1. Egne indtægter

5.2. Landbrugsudgifter

5.3. Strukturforanstaltninger og Samhørighedsfonden

6. Den vigtigste udvikling i organiseringen af kontroltjenesterne

6.1. Egne indtægter

6.2. Landbrugsudgifter

6.3. Strukturforanstaltninger og Samhørighedsfonden

7. Samarbejde mellem de kompetente myndigheder

7.1. Egne indtægter

7.2. Landbrugsudgifter

7.3. Strukturforanstaltninger og Samhørighedsfonden

8. Inddrivelse

8.1. Egne indtægter

8.2. Landbrugsudgifter

8.3. Strukturforanstaltninger og Samhørighedsfonden

9. Hovedtræk i den konkrete bekæmpelse af svig

9.1. Egne indtægter

9.2. Landbrugsudgifter

9.3. Strukturforanstaltninger og Samhørighedsfonden

10. Yderligere tekster vedrørende beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser

10.1. De vigtigste elementer i konventionen af 1995 og i dens protokoller - situationen med hensyn til ratifikation

10.2. Foranstaltninger vedtaget til gennemførelse af konventionen og dens protokoller

Afsnit 3: Statistikker og analyser

11. Svig og andre uregelmæssigheder

12. Situationen i 2000

12.1. Den samlede mængde svig og andre uregelmæssigheder

12.2. Tilfælde af svig, som er indberettet af medlemsstaterne

12.3. Tilfælde, der efterforskes af OLAF

13. Tendenser

13.1. Traditionelle egne indtægter

13.1.1. Indledning

13.1.2. Analyse af de oplysninger, der er fremsendt af medlemsstaterne

13.1.3. Konklusion

13.2. Landbrugsudgifter (EUGFL, Garantisektionen)

13.3. Strukturforanstaltninger

13.4. Direkte udgifter

14. Finansiel opfølgning

14.1. Afgørende faktorer

14.2. Inddrivelse

14.2.1. Traditionelle egne indtægter

14.2.2. Udgifter under EUGFL, Garantisektionen

14.2.3. Strukturforanstaltninger

BILAG

BILAG 1

BILAG 2

BILAG 3

BILAG 4

BILAG 5

BILAG 6

BILAG 7

BILAG 8

BILAG 9

BILAG 10

BILAG 11

INDLEDNING

I henhold til EF-traktatens nye artikel 280, stk. 5, har Fællesskabet og medlemsstaterne et fælles ansvar for bekæmpelsen af svig og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Fællesskabets finansielle interesser. I denne årsberetning [1] er der derfor afsat en væsentlig plads til gennemgangen af medlemsstaternes foranstaltninger på området.

[1] De nye bestemmelser blev præsenteret i årsberetningen for 1999 om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser og bekæmpelse af svig (KOM(2000) 718 endelig), der blev offentliggjort den 08.11.2000.

Det operationelle aspekt af bekæmpelsen af svig [2] vil blive gennemgået i en særberetning for perioden efter juni 2000, der offentliggøres i andet halvår af 2001, således at Kommissionen kan tage hensyn hertil i sin årsberetning.

[2] OLAF's første aktivitetsrapport (1. juni 1999-31. maj 2000) blev offentliggjort den 23.5.2000. Denne rapport offentliggøres en gang om året fra og med datoen for oprettelsen af kontoret (1. juni 1999).

Kommissionens årsberetning for 2000, som er den anden beretning, der forelægges på det nye traktatgrundlag, gør i første del status over de fællesskabsinitiativer, der er taget med henblik på beskyttelsen af de finansielle interesser (hovedtræk i udviklingen på lovgivningsområdet, herunder instrumenter baseret på afsnit VI i Amsterdam-traktaten og lovgivningen for de enkelte sektorer). I anden del gennemgås medlemsstaternes foranstaltninger i 1999-2000, og tredje og sidste del omhandler de statistiske oplysninger, der i henhold til sektorspecifikke bestemmelser er indberettet af medlemsstaterne om deres aktiviteter vedrørende bekæmpelse af svig inden for de vigtigste fællesskabspolitikker.

I første del gennemgås først de horisontale lovgivningsinitiativer og dernæst initiativer inden for sektorlovgivningen. Hvad de førstnævnte angår, gennemgås bl.a. de initiativer, der i regnskabsåret 2000 blev truffet med henblik på at styrke den strafferetlige dimension, især initiativer, der er forbundet med målet om at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Desuden redegøres der for gennemførelsen af hvidbogen om reformen, for så vidt angår aspektet vedrørende beskyttelsen af de finansielle interesser. OLAF's koordineringsarbejde og dets opgaver inden for institutionerne omtales specifikt for at give et indtryk af, hvordan kontoret arbejder med henblik på at iværksætte vertikale samarbejdsaktiviteter med de kompetente nationale myndigheder (traktatens artikel 280, stk. 3) og yde teknisk og operationel bistand.

I denne del behandles ligeledes nogle af de foranstaltninger, som Fællesskabet har iværksat i partnerskab med hovedaktørerne inden for beskyttelsen af de finansielle interesser og bekæmpelsen af svig; der gives konkrete eksempler på det operationelle samarbejde i marken med såvel medlemsstaterne som ansøgerlandene og tredjelande med henblik på en effektiv og ensartet beskyttelse af Unionens finanser mod svig og enhver anden ulovlig aktivitet.

I anden del drages konsekvenserne af ratificeringen af Amsterdam-traktaten og gennemførelsen af den nye artikel 280, stk. 5, hvori det er fastsat, at der også aflægges rapport om medlemsstaternes foranstaltninger med henblik på gennemførelsen af ovennævnte artikel. For første gang medtager Kommissionens beretning også de foranstaltninger, der er iværksat af medlemsstaterne i 1999 og 2000 til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, på grundlag af en samordnet fremgangsmåde. Hermed udmøntes det ansvar, der påhviler medlemsstaterne i medfør af traktaten, i praksis.

I tredje del analyseres de oplysninger, der dels er indhentet i medlemsstaterne, og dels er fremkommet som resultat af Fællesskabets undersøgelsesvirksomhed. På grundlag af disse oplysninger analyseres hovedtendenserne i den svigagtige og uregelmæssige praksis samt de opnåede resultater med hensyn til inddrivelse og finansiel opfølgning. Det skal i den forbindelse understreges, at arbejdet med afsløring og opfølgning af tilfælde af svig og andre uregelmæssigheder, der skader Fællesskabernes interesser, skal varetages af medlemsstaterne og Kommissionen i snævert samarbejde.

I 2000 tegner der sig en ny udvikling i antallet af tilfælde af svig og uregelmæssigheder, der er konstateret af medlemsstaterne, og eller som OLAF har mistanke om. Tallene skal dog tolkes med en vis forsigtighed, da medlemsstaternes oplysninger er yderst uensartede. Efter en stabiliseringsfase er der tale om en stigning i de berørte beløb inden for flere områder. For så vidt angår udgifterne under EUGFL, Garantisektionen, og traditionelle egne indtægter (henholdsvis 474,5 mio. EUR og 534,5 mio. EUR, og en indvirkning svarende til 1,17% af EUGFL-budgettet og 3,5% af Fællesskabets traditionelle egne indtægter [3]), er beløbene fordoblet, hvilket til dels skyldes visse tunge sager. Inden for strukturforanstaltninger, hvor beløbene udviser et mindre fald (114,2 mio. EUR, svarende til 0,45% af det pågældende budget), synes det stigende antal tilfælde at kunne tilskrives øget effektivitet i kontrolarbejdet. På området direkte udgifter, med i alt 170 mio. EUR fordelt på 148 sager (1,33% af det pågældende budget), er der tale om en stærk stigning (såvel i beløb som i antal), især hvad angår de eksterne politikker, hvilket afspejler kontorets høje prioritering af dette indsatsområde. I øvrigt giver iagttagelserne vedrørende medlemsstaternes inddrivelsesresultater anledning til at understrege den middelmådige udvikling på dette område og til at præsentere igangværende initiativer og tiltag til at forbedre og effektivisere opfølgningsarbejdet.

[3] De angivne procenter henviser hver gang til det pågældende sektorbudget, både hvad angår indtægter og udgifter. De traditionelle egne indtægter, der her er på tale, er de beløb, der er indbetalt af medlemsstaterne for 2000 fratrukket opkrævningsomkostningerne. Det traditionelle egne indtægter udgjorde 15,3% af de samlede indtægter i 2000.

Afsnit 1: Fællesskabets aktiviteter

1. Beskyttelse af de finansielle interesser: Udviklingen i de horisontale retsakter

1.1. Lovgivninginstrumenterne

Efter en intens lovgivningsaktivitet vedrørende beskyttelsen af de finansielle interesser og bekæmpelsen af svig i 1999 var der i 2000 navnlig tale om initiativer inden for beslægtede områder.

Der er således praktisk talt ikke sket nogen udvikling i den horisontale lovgivning, hvilket bl.a. skal ses på baggrund af, at medlemsstaterne endnu ikke i fuldt omfang har ratificeret de vigtigste instrumenter under den tredje søjle [4]. Kommissionen har derimod vedtaget flere nye tekster vedrørende beskyttelsen af de finansielle interesser og bekæmpelsen af svig, korruption og enhver anden ulovlig aktivitet, herunder økonomisk og finansiel kriminalitet, som direkte og indirekte skader disse interesser.

[4] Konvention om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser af 26. juli 1995 og dens protokoller.

1.1.1. Forebyggelse af hvidvaskning af penge

Svig med fællesskabsmidler viser sig ofte at være en forløber for hvidvaskning. Erfaringen viser, at de identificerede kredsløb af personer, som indkasserer penge, stort set er de samme som ved svigagtige aktiviteter i tilknytning til andre former for kriminalitet. Som ofte understreget spiller det gensidige administrative samarbejde og udvekslingen af oplysninger med de kompetente nationale myndigheder om mistænkelige finansielle transaktioner en afgørende rolle for beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser. Forslaget til direktiv [5] om ændring af direktiv 91/308/EØF af 10. juni 1991 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge indeholdt således en bestemmelse, der gav Kommissionen (OLAF) mulighed for at samarbejde og udveksle oplysninger med de nationale myndigheder med ansvar for bekæmpelsen af hvidvaskning i sager, der berører Fællesskabets finansielle interesser.

[5] Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv, KOM(1999) 352 endelig, EFT C 177 af 27.06.2000.

Der blev opnået politisk enighed om forslaget i Rådet, bl.a. vedrørende de forpligtelser, der påhviler fagfolk inden for de økonomiske erhverv og finansielle formidlere og vedrørende definitionen af begrebet "kriminel handling". Selv om Rådet i sin fælles holdning af 30. november 2000 havde afvist den oprindelige bestemmelse om samarbejde med Kommissionen, erkendte det i sine konklusioner af 17. oktober 2000 [6] det hensigtsmæssige i - fra et praktisk synspunkt - at råde over en mekanisme til udveksling af oplysninger og opfordrede Kommissionen til at forelægge et nyt forslag.

[6] Konklusioner fra mødet i Økofin-Rådet/RIA den 17.10 2000, særlig del B, punkt 9.

1.1.2. Falskmøntneri

I forlængelse af Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Den Europæiske Centralbank om beskyttelse af euroen og bekæmpelse af falskmøntneri af 22. juli 1998 [7] forelagde Kommissionen den 26. juli 2000 et forslag til Rådets forordning om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri [8].

[7] KOM (1998) 474 endelig.

[8] Jf. Kommissionens årsberetning for 1999 om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser og bekæmpelse af svig, KOM(2000)718 endelig. Forslag til forordning om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri, KOM(2000)492 endelig af 26.7.2000, EFT C 337 E af 28.11.2000.

Dette forslag omfattede :

- indsamling og adgang til tekniske oplysninger og forpligtelse til at videresende falske eurosedler og euromønter til identifikation

- forpligtelser, der påhviler kreditinstitutter og andre virksomheder, der veksler sedler og mønter i forskellig valuta

- oprettelse af en enhed til bekæmpelse af falskmøntneri i Europol, der bl.a. er ansvarlig for forvaltningen af et system til udveksling, indsamling og analyse af operationelle og strategiske oplysninger

- videresendelse til det nationale centralkontor af oplysninger vedrørende tilfælde af falskmøntneri og forpligtelse til underretning via den nationale Europol-enhed samt karakteren af de omfattede oplysninger

- spørgsmål vedrørende samarbejde og gensidig bistand, herunder oprettelse af et system til hurtig varsling og samarbejde med tredjelande.

Forslaget blev behandlet i Rådets gruppe vedrørende bekæmpelse af svig under det franske formandskab, og der er efterfølgende opnået politisk enighed [9]. Selv om Kommissionens forslag vedrørende forbindelserne mellem de nationale politimyndigheder og Europol ikke blev vedtaget, vil Europol alligevel kunne yde bistand ved undersøgelser på stedet i overensstemmelse med sit mandat [10] og Europol-konventionens bestemmelser [11].

[9] Økofin-Rådet af 12. februar 2001. Kommissionen glædede sig over, at de væsentligste elementer i dens forslag var medtaget i det forslag til forordning, som var genstand for aftalen.

[10] Rådets afgørelse af 29. april 1999 om udvidelse af Europols mandat til at omfatte bekæmpelse af falskmøntneri og forfalskning af betalingsmidler, EFT C 149 af 28.5.1999.

[11] Rådets retsakt af 26. juli 1995 om udarbejdelse af en konvention på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed, EFT C 316 af 27.11.1995.

Forordningen har til formål at sikre en overordnet, koordineret og tværfaglig strategi, som tager hensyn til udfordringerne i forbindelse med beskyttelsen af den fælles mønt og til komplementariteten mellem de funktioner, der varetages af henholdsvis de enkelte institutioner og organer og medlemsstaterne. Koordineringen varetages af et styringsudvalg, som består af repræsentanter for de institutionelle parter (Kommissionen , Den Europæiske Centralbank, Europol) og bygger endvidere på en videreførelse af samarbejdet med de nationale eksperter.

1.1.3. Varemærkeforfalskning og piratkopiering

Som reaktion på Europa-Parlamentets beslutning af 4. maj vedtog Kommissionen den 30. november [12] en meddelelse, som indeholdt en handlingsplan, om opfølgning af grønbogen om bekæmpelse af varemærkeforfalskning og piratkopiering i det indre marked [13]. Grønbogen understregede, at økonomisk kriminalitet, der skader de intellektuelle ejendomsrettigheder (forfalskninger på det industrielle, landbrugsmæssige og kommercielle område, misbrug af EF-varemærker) fordrejer handelen i det indre marked. Endvidere påvirker den fordelingen af medlemsstaternes bidrag til EU-budgettet, idet den "fjerde indtægt" er baseret på den bogførte nationale velstand. De økonomiske følger af kriminalitet i tilknytning til varemærkeforfalskning må ikke undervurderes. [14]

[12] KOM(2000) 789.

[13] KOM(1998) 569.

[14] Værdien af varemærkeforfalskede varer beslaglagt af toldmyndighederne i 2000 anslås at være over 1,3 mia. EUR.

Handlingsplanen tager sigte på at supplere den kontrol med varemærkeforfalskede og piratkopierede varer, der udøves ved Den Europæiske Unions ydre grænse [15], og de foranstaltninger til bekæmpelse af varemærkeforfalskning og piratkopiering, der er iværksat inden for rammerne af forbindelserne med tredjelande og som led i multilaterale aftaler. Ifølge handlingsplanen vil Kommissionen undersøge muligheden for på mellemlang sigt at etablere konkrete ordninger for administrativt samarbejde med medlemsstaterne, eventuelt inspireret af de ordninger til beskyttelse af fællesskabsinteresserne, der findes på andre områder.

[15] Rådets forordning (EF) nr. 241/99 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af 22. december 1994 om foranstaltninger med henblik på at forbyde overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer (EFT L 27 af 02.02.1999).

1.1.4. Offentlige indkøb

På det ligeledes følsomme område for offentlige indkøb ønsker Kommissionen især at styrke de præventive foranstaltninger. Med henblik herpå vedtog Kommissionen den 30. august 2000 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv [16], som bl.a. indeholder e n bestemmelse om obligatorisk udelukkelse af erhvervsdrivende, der er dømt for deltagelse i en kriminel organisation eller for korruption eller svig til skade for Fællesskabets finansielle interesser, samt en mekanisme, der gør det muligt at afvise "upålidelige" erhvervsdrivende.

[16] Forslag til direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige indkøbskontrakter, tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (KOM(2000)275 endelig af 30.08.2000).

1.2. De retlige instrumenter

Fællesskabets finansielle interesser kan beskyttes inden for rammerne af en række initiativer, som tager sigte på styrke de juridiske rammer på det strafferetlige område.

1.2.1. Forslag om indførelse af en europæisk anklagemyndighed med henblik på beskyttelsen af Fællesskabernes finansielle interesser

Som bebudet i Kommissionens udtalelse af 26. januar 2000 til regeringskonferencen i Nice « Tilpasning af institutionerne med henblik på udvidelsen » vedtog Kommissionen den 29. september 2000 en meddelelse, hvori det foreslås, at der indføres en europæisk anklagemyndighed med ansvar for beskyttelsen af Fællesskabernes finansielle interesser [17]. Forslaget bygger på et grundigt forberedende arbejde udført af en gruppe eksperter i strafferet. Deres arbejde er blevet udmøntet i et forslag til regler om strafferetlig beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, der er kendt under navnet « Corpus juris » [18]. Med dette forslag bekræftede Kommissionen den politiske prioritering af bekæmpelsen af svig og imødekom hermed de betænkeligheder, Europa-Parlamentet havde givet udtryk for i sin beslutning af 14. april om regeringskonferencen.

[17] KOM(2000)608.

[18] Corpus juris om strafferetlige bestemmelser med henblik på beskyttelsen af Den Europæiske Unions finansielle interesser, redigeret af Delmas-Marty, Economica, Paris, 1997.

Kommissionen foreslår, at der indføres en ny artikel i EF-traktaten, som etablerer retsgrundlaget for indførelse af en europæisk anklagemyndighed, hvis beføjelser er snævert begrænset til at vedrøre beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser således som nu defineret og afgrænset i EF-traktatens artikel 280. Et sådant retsgrundlag er i overensstemmelse med ånden i Amsterdam-traktaten, der for første gang fastslår, at Fællesskabet og medlemsstaterne har et fælles ansvar for beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser.

Efter Kommissionens opfattelse er oprettelsen af en europæisk anklagemyndighed en nødvendig forudsætning for at sikre en reel strafferetlig beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, for hvilke der påhviler den et særligt ansvar i medfør af traktaterne. Oprettelsen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har ganske vist gjort det muligt at efterforske forhold, der skader Fællesskabets finansielle interesser på hele Unionens territorium. Men den strafferetlige forfølgning af resultaterne af OLAF's undersøgelser hæmmes fortsat af begrænsningerne i det retlige samarbejde mellem medlemsstaterne.

Den europæiske anklagemyndighed skal ifølge forslaget have til opgave at deltage i undersøgelser og retsforfølgning af sager vedrørende beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser ved medlemsstaternes kompetente domstole, uden at den dømmende magt i strafferetlige søgsmål derved på nogen måde overføres til EU-plan, navnlig ikke i domsafsigelsesfasen. En europæisk anklagemyndighed skulle alene bidrage til at fremme de nationale retsinstansers arbejde ved at give dem adgang til oplysninger om efterforskningen på hele EU's territorium og således bidrage til at overvinde de hindringer, der er forbundet med opsplitningen af retsområdet i 15 medlemsstater - og snart endnu flere -, med hver sine regler og procedurer.

De regeringskonferencen ikke godkendte dette forslag, meddelte Kommissionen den 31. januar 2001 [19], at den ville udarbejde en grønbog med henblik på at fortsætte debatten om forslaget om oprettelse af en europæisk anklagemyndighed, med henblik på at tage det op igen på den næste regeringskonference. Det er fortsat Kommissionens opfattelse, at det i mangel af et retsgrundlag er nødvendigt med en ændring af traktaten [20]. Som Europa-Parlamentet har anmodet om, vil grønbogen især uddybe Kommissionens overvejelser over, hvilke opgaver der skal varetages af en europæisk anklagemyndighed med kompetence i sager, der vedrører beskyttelsen af Fællesskabernes finansielle interesser, og hvorledes den skal fungere i praksis. Kommissionen sigter mod at kunne vedtage grønbogen inden udgangen af 2001 med henblik på Det Europæiske Råd i Laeken. En bredest mulig høring af berørte kredse vil dernæst finde sted i 2002.

[19] Kommissionens arbejdsprogram for 2001 (KOM(2001)28).

[20] Se Michaele Schreyers indlæg i Europa-Parlamentet som svar på beslutningen af 14.03.2001 om Kommissionens årsberetning for 1999.

1.2.2. Strafferetligt samarbejde

Det Europæiske Råd holdt et særligt møde den 15. og 16. oktober 1999 i Tammerfors om oprettelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i Den Europæiske Union, hvor det bl.a. anmodede Rådet om inden udgangen af 2001 at vedtage det nødvendige juridiske instrument for oprettelsen af en europæisk retlig samarbejdsenhed (Eurojust). Kommissionen bidrog til forhandlingerne om et forslag til Rådets afgørelse om Eurojust med en meddelelse, som blev vedtaget den 22. november 2000 (KOM(2000) 746 endelig). I denne meddelelse understreger Kommissionen, at det som led i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet, der berører Fællesskabets finansielle interesser, vil være nødvendigt med et tæt samarbejde mellem OLAF og Eurojust, for at man kan få størst muligt udbytte af deres arbejde inden for deres respektive kompetenceområder.

Det Europæiske Råd i Tammerfors beskæftigede sig ligeledes med spørgsmålet om gensidig anerkendelse inden for det retlige samarbejde, et spørgsmål, der allerede var blevet drøftet på Det Europæiske Råd i Cardiff i 1998. En meddelelse [21] om gensidig anerkendelse mellem EU-medlemsstaterne af endelige afgørelser i straffesager blev efterfølgende vedtaget af Kommissionen den 26. juli 2000. Den tager sigte på at igangsætte tilbundsgående drøftelser inden for et område, hvor det traditionelle retlige samarbejde er karakteriseret ved det langsommelige, komplekse og usikre "anmodnings"-princip (mellem suveræne, ikke-forpligtede stater) [22]. I meddelelsen foreslås det, at arbejdet med gensidig anerkendelse omfatter spørgsmål som gensidig anerkendelse af afgørelser om bødestraf, foranstaltninger vedrørende udlevering af straffeattester, alternative sanktioner og domstolskontrol med enkeltpersoner, konfiskation efter indefrysning af aktiver.

[21] Meddelelse fra Kommissionen af 26. juli 2000 (KOM(2000) 495).

[22] Denne meddelelse blev fulgt op af Kommissionens og Rådets program for foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse, der blev vedtaget i december 2000 (EFT C 12 af 15.01.01).

1.3. Forebyggelse af kriminalitet

Kommissionen mener mere generelt, at strategien for bekæmpelse af svig bør suppleres med en overordnet strategi for forebyggelse af kriminalitet. Med henblik herpå vedtog den den 29. november 2000 en meddelelse (KOM(2000) 786 endelig) om forebyggelse af kriminalitet i Den Europæiske Union. hvor der foreslås en strategi med sigte på at udvikle prioriteter for kriminalitetsforebyggelse i EU's politikker, forbedre kendskabet til kriminelle fænomener og indlede en dialog med offentlige aktører, retshåndhævende myndigheder, erhvervslivet og civilsamfundet.

Gennemførelsen af denne strategi skal navnlig sikres via økonomisk støtte fra EU, og Kommissionen foreslår derfor, at der vedtages en rådsafgørelse om iværksættelse af et kriminalpræventivt tilskyndelses-, udvekslings-, uddannelses- og samarbejdsprogram (Hippokrates).

2. Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser : hovedtræk i udviklingen inden for de enkelte sektorer

2.1. Told og indirekte beskatning

2.1.1. Toldordningerne

Forsendelsesordningerne er en af hjørnestenene i den europæiske integration og af vital interesse for de europæiske erhvervsdrivende. Under denne ordning kan varer omfattes af en midlertidig fritagelse for moms og afgifter, der normalt pålægges varer ved indførsel i Fællesskabet og varebevægelser mellem Fællesskabet og de øvrige parter i konventionen om fælles forsendelse [23]. For landene i Central- og Østeuropa spiller adgangen til den fælles forsendelsesordning en vigtig rolle i deres førtiltrædelsesstrategi. De tilfælde af svig, der i de senere år er begået i forbindelse med forsendelser, har medført betydelige tab for både de nationale budgetter og fællesskabsbudgettet.

[23] Det drejer sig om EFTA-landene og Visegrad-landene (Polen, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Ungarn, inden for rammerne af konventionen om den fælles forsendelsesprocedure) og de 64 stater, der aktuelt er kontraherende part i TIR-konventionen.

For at gøre forsendelsesordningerne mere pålidelige blev EF-toldkodeksen først ændret [24] med henblik på at højne sikkerheden og effektiviteten af forsendelsesproceduren (kontrol med afslutningen af forsendelserne, procedurer for inddrivelse af toldskyld). Reformen som helhed har til formål at mindske risiciene i tilknytning til brugerne af forsendelsesprocedurerne (indførelse af et pålidelighedskriterium ved vurderingen af, om en erhvervsdrivende kan nyde godt af forenklede procedurer) såvel som de risici, der frembydes af varer, der under en forsendelsesangivelse er omfattet af ordningen om afgifts- og momssuspension (tilpasning af sikkerhedsstillelsen til den med varen forbundne økonomiske risiko).

[24] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 955/1999 af 13. april 1999 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 for så vidt angår ordningerne for ekstern forsendelse (EFT L 119 af 7.5.1999), suppleret ved en ændring af gennemførelsesbestemmelserne til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (Kommissionens forordning (EF) nr. 2787/2000 af 15. december 2000 - EFT L 330 af 27.12.2000) samt bilag til konventionen om en fælles forsendelsesprocedure (afgørelser nr. 1/2000 truffet af den Blandede Kommission EF-EFTA af 20. december 2000 - EFT L 9 af 12.1.2001).

Det andet aspekt af reformen vedrører overførslen af forsendelsesordningerne til edb. Etableringen af et europæisk edb-net til forvaltning og overvågning af varebevægelser er baseret på et multinationalt administrativt samarbejde. Det nye informatiserede forsendelsessystem (NSTI) blev lanceret i maj 2000 [25] og vil gradvis blive udvidet såvel geografisk som funktionelt til samtlige medlemsstater og de kontraherende lande i konventionen om en fælles forsendelsesprocedure af 20. maj 1987.

[25] Med Tyskland, Spanien, Italien og Schweiz, Norge, Nederlandene og Den Tjekkiske Republik.

Den 16. november 2000 blev der vedtaget endnu en forordning om ændring af toldkodeksen [26] med henblik på at lette edb-behandlingen af toldangivelser og moderniseringen af toldprocedurerne. Med denne ændring bliver det muligt, inden for rammerne af præferencetoldordningerne, på grundlag af en attestering af produkternes oprindelse fra myndighederne i et tredjeland, bedre at beskytte erhvervsdrivende i god tro, som på grund af en fejl fra de pågældende myndigheders side har mistet præferencefordelen og blevet pålagt en tilsvarende toldskyld. God tro kan dog ikke påberåbes af en importør, hvis Kommissionen har offentliggjort en meddelelse, som underretter de erhvervsdrivende om, at der foreligger begrundet tvivl om det pågældende lands korrekte anvendelse af en præferenceordning. En sådan meddelelse udgør en tilstrækkelig sikring mod risici i forbindelse med import fra det pågældende land [27].

[26] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.°2700/2000 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 311 af 12.12.2000).

[27] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet af 08.09.2000 (KOM(2000)550 endelig.

2.1.2. Indirekte beskatning

Selv om svig i forbindelse med moms og punktafgifter i første række vedrører medlemsstaternes offentlige indtægter, har det også indvirkning på den andel af momsen, der indbetales til Fællesskabets egne indtægter i henhold til artikel 2 i afgørelsen om egne indtægter. Denne form for svig har desuden forbindelse til den organiserede kriminalitet, for så vidt som denne spiller på alle instrumenter (skatteunddragelse, finansielt svig, korruption og smugling) for at hindre loyal konkurrence. Groft momssvig i samhandelen inden for Fællesskabet, der i forvejen er af et betydeligt omfang, er i stadig stigning (et stigende antal tilfælde af grænseoverskridende svig i form af momskarruseller ).

I en rapport vedtaget den 28. januar 2000 [28] bemærkede Kommissionen, at medlemsstaterne endnu ikke , seks år efter afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser, har tilpasset deres momskontrolprocedurer til den nye situation. Som reaktion på anbefalinger fra Kommissionens Underudvalg for Bekæmpelse af Svig og Rådets ad hoc-gruppe for skattesvig opfordrede Rådet (økonomi og finans) på sit møde den 5. juni 2000 medlemsstaterne til at effektivisere informationsudvekslingssystemet og tilpasse deres kontrolsystemer. Det anmodede desuden Kommissionen om at fremsætte forslag på grundlag af ad hoc-gruppens henstillinger.

[28] Rapport om gennemførelsen af Rådets forordning om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter og Rådet forordning om momsopkrævning og kontrolprocedurer - KOM(2000) 28 endelig.

Kommissionen bebudede i sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om en strategi til forbedring af momssystemet i det indre marked27, at den i løbet af 2000 og 2001 ville fremsætte forslag til styrkelse af Fællesskabets eksisterende juridiske instrumenter for administrativt samarbejde og gensidig bistand. I samme meddelelse henstilledes det desuden til medlemsstaterne at videreudvikle deres risikoanalysesystemer, således at de bliver i stand til bedre at udvælge kontrolmål og dermed bedre at udnytte skatteforvaltningernes begrænsede ressourcer. Kommissionen har inden for sine beføjelser fremmet alle medlemsstaternes initiativer på dette område, bl.a. i form af finansiering af seminarer og udveksling af embedsmænd som led i Fiscalis-programmet.

Med hensyn til punktafgifter godkendte Kommissionen i forlængelse af henstillingen vedrørende svig i tobaks- og alkoholsektoren fra gruppen på højt niveau en feasibility-undersøgelse, der bekræftede, at det teknisk set er muligt at indføre et edb-system for bevægelser og kontrol af afgiftsbelagte varer. Desuden er der truffet foranstaltninger til at forbedre systemet med forudgående information, der blev indført i december 1998.

2.2. Egne indtægter

For så vidt angår De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, var dette området omfattet af et lovgivningsinitiativ i 2000, nemlig offentliggørelsen af Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, der får virkning fra den 01.01.2002 [29]. Denne afgørelse, som træder i kraft, når alle medlemsstaterne har ratificeret den, bemyndiger bl.a. medlemsstaterne til, for at dække opkrævningsomkostningerne, at tilbageholde 25 % af de konstaterede beløb efter den 31.12.2000 (mod 10 % tidligere).

[29] Med undtagelse af artikel 2, stk. 3, og artikel 4, som får virkning pr. 01.01.2001.

Med ikrafttrædelsen af Rådets (kodificeringsforordning) forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 [30] er grunden lagt for det efterfølgende arbejde med at ændre gennemførelsesbestemmelserne til afgørelsen om egne indtægter.

[30] Forordning , som kodificerer de successive ændringer af Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 (EFT L 130 af 31.05.2000).

2.3. Landbrug

2.3.1. Bestemmelserne vedrørende indførsel af bananer

Efter opdagelsen af svindel i forbindelse med anvendelse af falske importlicenser for bananer (se kapitlet Samarbejde og partnerskab) har Kommissionen vedtaget en forordning med henblik på at styrke kontrollen i denne sektor [31]. De nye bestemmelser har til formål at sikre en korrekt gennemførelse af ordningen med importtoldkontingenter, og især at efterprøve licensernes ægthed ved hjælp af regelmæssig krydskontrol, der gennemføres i samarbejde med toldmyndighederne i de medlemsstater, hvor procedurerne for overgang til fri omsætning afvikles, og med de ansvarlige myndigheder i de medlemsstater, hvor de pågældende licenser er udstedt. Forordningen pålægger således toldmyndighederne forpligtelser med hensyn til opbevarelse og indsendelse af kopier af licenserne. Kommissionen sender med jævne mellemrum medlemsstaternes toldmyndigheder en fortegnelse over de erhvervsdrivende, som er registreret i EF i forbindelse med ordningerne for indførsel af bananer.

[31] Forordning (EF) nr. 1632/2000 af 25. juli 2000 om ændring af forordning (EF) nr. 2362/98 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til Fællesskabet.

2.3.2. Afgørelser om regnskabsafslutning

Inden for den fælles landbrugspolitik er regnskabsafslutningsproceduren et vigtigt instrument til at kontrollere udgifterne og til at anspore til at forbedre kontrol- og revisionssystemerne, idet den gør det muligt at tilbagesøge beløb, der er udbetalt uden tilstrækkelig garanti for betalingernes retmæssighed og pålideligheden af den pågældende medlemsstats kontrol- og revisionssystem. I 2000 [32] tilbagesøgte Kommissionen hos medlemsstaterne 633,6 mio. EUR, der var udbetalt uretmæssigt i perioden 1996-1999. Disse beløb blev tilbagesøgt på grund af utilstrækkelige kontrolprocedurer eller tilsidesættelse af fællesskabsreglerne vedrørende landbrugsudgifter (utilstrækkeligt antal kontrolundersøgelser, mangler i risikoanalyseproceduren, manglende overholdelse af fristen for udbetaling af støtte...), herunder efter kontrolundersøgelser gennemført af Kommissionens tjenestegrene.

[32] Overensstemmelsesbeslutninger af 1. marts og 5. juli 2000 i henhold til artikel 7, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 160 af 26/06/1999) samt Kommissionens beslutninger af 14.02 og 28.04.2000 (EFT L 57 af 02.03.2000 og L 104 af 29.04.2000).

De tilbagesøgte beløb blev modregnet i de månedlige forskud, der udbetales til medlemsstaterne. De finansielle korrektioner, der er foretaget på landbrugsudgiftsområdet, vedrører alle medlemsstaterne, dog med store forskelle i de beløb, der skal tilbagesøges.

2.4. Strukturforanstaltninger

Den 12. juli 2000 forelagde Kommissionen to forslag til forordning samt retningslinjer vedrørende forbedring af den finansielle forvaltning og kontrol af udgifterne under strukturfondene og vedrørende gennemførelsen af finansielle korrektioner i tilfælde af uregelmæssigheder i forvaltningen af fondene. Disse nye initiativer blev vedtaget til gennemførelse af den generelle strukturfondsforordning [33] som indeholder bestemmelser om en decentralisering af fondene og en styrkelse af den finansielle forvaltning.

[33] Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene.

De foreslåede gennemførelsesbestemmelser tilskynder medlemsstaterne og regionerne til klart at fastlægge, hvilket ansvar der påhviler de involverede aktører - på nationalt og regionalt plan - i forbindelse med forvaltning og kontrol af strukturforanstaltningerne og dermed at nedbringe antallet af fejl i forbindelse med gennemførelsen af strukturfondsforanstaltningerne. Når der forekommer uregelmæssigheder, og medlemsstaterne ikke træffer de krævede foranstaltninger til tilbagesøgning, kan Kommissionen foretage finansielle korrektioner efter den procedure, der er fastlagt i de nye bestemmelser [34].

[34] Procedurer fastsat i retningslinjerne for fastlæggelse af de principper, kriterier og vejledende tariffer, der skal anvendes af Kommissionens tjenestegrene ved beregningen af de finansielle korrektionsbeløb, som er omhandlet i artikel 39, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1260/1999; retningslinjerne blev vedtaget samtidig med de to gennemførelsesforordninger.

2.5. Direkte udgifter

På området direkte udgifter vedtog Kommissionen den 16. maj en meddelelse om reform af forvaltningen af den eksterne bistand. Dokumentet identificerer en række foranstaltninger til styrkelse af den finansielle forvaltning, kvaliteten og hastigheden af gennemførelsen af eksterne bistandsprojekter, et område, hvor udgifterne er tredoblet inden for de sidste ti år, og som tegner sig for 62 % af de programmer, Kommissionen forvalter. Flere af foranstaltningerne bør bidrage til en mere effektiv forvaltning af det, der er blevet et af Unionens mest synlige indsatsområder, nemlig oprettelsen af et enkelt organ med ansvar for iværksættelsen af projekterne, uddelegering af forvaltningen til Kommissionens eksterne delegationer og myndighederne i modtagerlandene, indførelse af strammere frister for gennemførelsen (tilpasning af finansforordningen), afskaffelse af gamle og « sovende » forpligtelser og en klarere definition af de respektive ansvarsområder i de forskellige projektfaser.

Som opfølgning af en af de centrale henstillinger i meddelelsen besluttede Kommissionen fra den 1. januar 2001 at oprette samarbejdskontoret « EuropeAid », den eneste tjenestegren, som skal varetage gennemførelsen af samtlige Kommissionens eksterne bistandsinstrumenter [35].

[35] Afgørelse af 29. november 2000.

2.6. Foranstaltninger på tværs af sektorerne : omarbejdning af finansforordningen

Uafhængigt af hvidbogen om reformen [36], men ud fra samme ønske om at forbedre den finansielle forvaltning, bl.a. via forenkling og ajourføring af reglerne forelagde Kommissionen den 17. oktober 2000 et forslag til omarbejdning af finansforordningen [37]. Formålet hermed er at samle de grundlæggende principper og regler for den budgetmæssige og finansielle forvaltning og de mere specifikke bestemmelser vedrørende bestemte budgetområder : offentlige indkøb og tilskud, opstilling og aflæggelse af regnskaber, foranstaltninger udadtil, EUGFL, Garantisektionen, strukturfondene, forskning og driftsbevillinger.

[36] Hvidbog om reform af Kommissionen, KOM(2000)200 endelig.

[37] Forslag til Rådets forordning (EF, EKSF, Euratom) om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, KOM (2000) 461 endelig.

I afventning af den endelige vedtagelse af den nye finansforordning blev der i 2000 iværksat visse overgangsforanstaltninger, bl.a. en decentralisering af opgaverne vedrørende revision og efterfølgende kontrol.

2.7. Gennemførelse af reformen af Kommissionen

Med udgangspunkt i to rapporter udarbejdet af Den Uafhængige Ekspertgruppe forelagde Kommissionen den 1. marts 2000 sin samlede strategi for intern reform ledsaget/i tilknytning til en handlingsplan35. Et af de prioriterede områder i hvidbogen er finansforvaltningen og -kontrollen inden for tjenestegrenene, og dette er emnet for den første reformpakke, der blev iværksat i 2000. Endvidere indeholder hvidbogen flere foranstaltninger, der bidrager til styrkelsen af beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser.

Andre foranstaltninger i hvidbogen drejer sig om reform af disciplinærprocedurerne og procedurerne for rapportering af uregelmæssigheder med henblik på at skærpe og forbedre de forebyggende foranstaltninger og sanktionerne i forbindelse med bekæmpelsen af svig og beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser. Kommissionens meddelelser om reform af disciplinærprocedurerne og om bevidstgørelse om alvorlige former for ukorrekt adfærd samt Kommissionens forslag til afgørelse om oprettelse af et kontor for undersøgelser og disciplinærforanstaltninger går i denne retning.

2.7.1. Forbedring af finansforvaltningen og -kontrollen

Flere af de initiativer, der er omhandlet i hvidbogen, vedrører forbedringen af finansforvaltningen og -kontrollen inden for tjenestegrenene; det gælder navnlig aktion 78-83 [38], som repræsenterer en gennemgribende omstrukturering af forvaltnings-, revisions- og kontrolsystemet: integrering af kontrollen i forvaltningsprocessen og fastlæggelse af minimumsnormer for kontrol, afskaffelse af finansinspektørens « forudgående påtegning » af forpligtelser og betalinger, overdragelse af ansvaret for den finansielle forvaltning til linjechefer i de forskellige generaldirektorater under tilsyn af en ny intern revisionstjeneste (IAS) og under overordnet tilsyn af en revisionsopfølgningsgruppe, bestående af fire kommissionsmedlemmer og en ekstern ekspert og under forsæde af Michaele Schreyer.

[38] Afsnit XXVII - Finansforvaltning og -kontrol inden for generaldirektoraterne, aktion 78-83: Minimumsnormer for intern kontrol, Adskillelse af opgaver og finansielle kredsløb, En ændret rolle for GD'ernes finansenheder, Styrkelse af GD'ernes kontrolfunktion, Generaldirektørens erklæring i den årlige aktivitetsrapport, Tilstrækkeligt personale.

Kommissionens nye strategi for intern revision er blevet uddybet i retningslinjer og et charter om de tre bærende søjler i det nye system, nemlig de interne revisionsfunktioner, IAS og revisionsopfølgningsgruppen [39]. Hertil kom i december 2000 et charter, der fastlægger de anvisningsberettigedes beføjelser og de nye regler for intern kontrol.

[39] Dokumenter vedtaget den 31. oktober 2000.

Som led i planen om at koncentrere EU-forvaltningens indsats omkring de grundlæggende opgaver, som er et andet prioriteret emne i hvidbogen, har Kommissionen vedtaget en meddelelse om eksternalisering af forvaltningen af EF-programmerne samt et forslag til rammeafgørelse om en ny type forvaltningsorgan [40]. I kraft af disse nye organer skulle Kommissionen kunne gennemføre EF-programmerne med den fornødne fleksibilitet og med det fornødne specialiserede personale under bevarelse af ansvaret for forvaltningen og fastlæggelsen af politikkerne. De er således et nøgleelement i den sammenhængende og kontrollerede eksternaliseringspolitik, som Kommissionen i december 1999 havde forpligtet sig til at udvikle for at rette op på de skævheder, som var opstået på grund af en ukontrolleret anvendelse af visse kontorer for faglig bistand (BAT) [41].

[40] Meddelelse fra Kommissionen - Eksternalisering af forvaltningen af EF-programmerne, herunder forelæggelse af en rammeforordning for en ny type forvaltningsorgan, Forslag til Rådets forordning om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der administrerer opgaver i forbindelse med EF-programmerne - KOM(2000)788 endelig af 13.12.2000.

[41] Se Den Uafhængige Ekspertgruppes anden beretning om reform af Kommissionen - analyse af nuværende praksis og forslag til tackling af fejl og forsømmelser, uregelmæssigheder og svig, navnlig kapitel 2 om direkte forvaltning, eksternalisering og BAT (dok. 381655 af 10.09.1999).

2.7.2. Beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser i hvidbogen

Hvidbogen indeholder desuden en række foranstaltninger, der har til formål at styrke beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser; de omhandler bl.a. en optimering af sikringen af lovgivningen og finansforvaltningen mod uregelmæssigheder og svig og fastlæggelse af klare rammer for samarbejdet mellem Kommissionens tjenestegrene og mellem Kommissionen og medlemsstaterne . Aktion 92- 98 [42] fastlægger desuden retningslinjer for en forsvarlig projektforvaltning med henblik på at bevidstgøre embedsmænd og støttemodtagere om former for adfærd i de forskellige program- og projektfaser, som kan føre til uforsætlige fejl, interessekonflikter og uregelmæssigheder.

[42] Kapitel XXX i hvidbogen, aktion 92-98 : Retningslinjer for en forsvarlig projektforvaltning, Bedre koordinering af interaktionen mellem OLAF og andre tjenestegrene, Optimal beskyttelse af lovgivningen og kontraktforvaltningen mod risikoen for svig, Optimering af varslingssystemet, En mere effektiv forvaltning af geninddrivningen af uretmæssigt udbetalte beløb, Forbedret overvågning af strukturfondene, Forbedret regnskabsafslutningsprocedure for EUGFL.

De fleste af aktionerne vil, bl.a. på grund af forsinkelsen med oprettelsen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, først blive iværksat i 2001, på to undtagelser nær: optimering af varslingssystemet og forbedring af inddrivningen af fordringer.. Ifølge hvidbogen skal der på sigt etableres en central database med henblik på at lette forvaltningen og overvågningen af kontrakter og tilskud, der forvaltes direkte af Kommissionen, og en ordning, hvorefter Kommissionen skal konsulteres, før en forpligtelse bogføres. I betragtning af at disse tiltag først ville blive iværksat i 2001, besluttede Kommissionen på sit møde den 31. oktober 2000 at præcisere de implicerede tjenestegrenes ansvarsområder og at øge de anvisningsberettigede tjenesters deltagelse.

Også hvad angår forbedring af inddrivelsen af fordringer i tilknytning til udgifter, der forvaltes direkte af Kommissionen, blev der taget et initiativ i 2000. Med henblik på at forbedre inddrivelsen af uretmæssigt udbetalte beløb (som i 1999 udgjorde omkring 71 % af de skyldige beløb) og fremskynde inddrivelsesproceduren fremsatte Kommissionen i en meddelelse af 13. december 2000 [43] forslag om en bedre opgavefordeling mellem den anvisningsberettigede og regnskabsføreren (øget ansvarliggørelse af forvaltningstjenesterne i forbindelse med forfølgningen af skyldnere), udvikling af forvaltningsredskaber og omdefinering af de funktioner, der udføres af de forskellige aktører, der er involveret i inddrivelsen, dvs. den anvisningsberettigede, regnskabsføreren og de direkte berørte tjenestegrene (Generaldirektoratet for Budget, Den Interne Revisionstjeneste, Den Centrale Finanstjeneste, Den Juridiske Tjeneste og - i tilfælde af mistanke om svig eller uregelmæssigheder - OLAF).

[43] Meddelelse om aktion 96 i hvidbogen: « En mere effektiv forvaltning af geninddrivningen af uretmæssigt udbetalte beløb ».

Det er meningen, at OLAF skal tage sig af sager, som kan give anledning til strafferetlig forfølgning, og træffe de nødvendige foranstaltninger til, at Kommissionen i givet fald kan indgå som civil part i sagen.

3. OLAF's funktion

3.1. En ny struktur

Den 27. september 2000 vedtog Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig en ny organisationsplan for overgangsperioden. Hovedformålet med den nye administrative struktur er at sikre kontinuiteten i det arbejde, som UCLAF havde igangsat, og at forberede en omorganisering af kontoret med henblik på tilpasning til de opgaver og nye politiske retningslinjer, der blev fastlagt af lovgiveren i 1999. Strukturen tager højde for de udfordringer, der er identificeret i Beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser - Bekæmpelse af svig - Hen imod en samlet strategisk tilgang [44], som blev vedtaget af Kommissionen den 28. juni 2000.

[44] KOM(2000) 358 endelig.

Kontorets overgangsstruktur består af to direktorater - et direktorat for « politik, lovgivning og retlige anliggender » og et for « undersøgelser og operationelle aktiviteter ». Den tidligere « efterretnings »-enhed er blevet totalt ændret og henhører direkte under generaldirektøren. Der er lagt vægt på efterretningsfunktionen såvel ved opstillingen af mål for den operationelle strategi som i forbindelse med bistanden til medlemsstaterne.

Det nye direktorat for undersøgelser og operationelle aktiviteter er udformet som en fleksibel og effektiv arbejdsstruktur. Det er baseret på to puljer af efterforskere og dækker hele spektret af bistandsaktiviteter (intern og eksterne koordinering af undersøgelser og operationelle aktiviteter). Det horisontale direktorat for politik, lovgivning og retlige anliggender omfatter retsembedsmænd og andre eksperter, der har til opgave at bistå de nationale retsmyndigheder ved opfølgningen af tilfælde af svig og at bistå ved forberedelsen af sager i kontoret. Ud over en tjeneste for lovgivning og retlige anliggender, som hører ind under kontoret, er direktoratet ansvarligt for generelle anliggender, interinstitutionelle forbindelser, sikring af lovgivningen mod svig samt administrativ og finansiel opfølgning.

I overensstemmelse med Kommissionens samlede strategi for bekæmpelse af svig skal kontoret tilpasse sin struktur, bl.a. med henblik på at øge sit kendskab til det økonomiske og kriminelle miljø (svigmekanismer, kriminelle net). Dette skal ske ved en forbedring af risikoanalysen og bedre udnyttelse af de operationelle oplysninger fra Kommissionens tjenestegrene, andre EF-institutioner og -organer såsom Revisionsretten og Centralbanken samt internationale instanser som Europol, Interpol, Verdenstoldorganisationen og de nationale myndigheder. Med den således ændrede struktur er det nu kontorets opgave at effektivisere indsamlingen og analysen af disse oplysninger med henblik på at bistå Kommissionens tjenestegrene samt medlemsstaternes og tredjelandes operationelle tjenester og udarbejde en operationel strategi.

Den nye struktur giver således mulighed for at fungere som en reel platform af tjenesteydelser inden for alle dens kompetenceområder, idet dens mangesidige knowhow og erfaringer stilles til rådighed for de tjenestegrene i Kommissionen, der er involveret i beskyttelsen af de finansielle interesser, og for de nationale organer og myndigheder. Direktøren tilsigter således at koordinere og sikre sammenhængen mellem de forskellige opgaver, kontoret varetager - operationelle aktiviteter, strategisk efterforskning, forbedring af lovgivningsrammerne og forbindelserne med de nationale retlige og politimæssige myndigheder. På grundlag af efterretningsfunktionen, der er et centralt element i denne platform af tjenesteydelser, kan kontoret bidrage til organiseringen af et tæt, løbende samarbejde mellem de myndigheder, der er ansvarlige for beskyttelsen af Fællesskabernes finansielle interesser mod svig, hvidvaskning, korruption og enhver anden ulovlig virksomhed. Den nye pulje af retskyndige vil kunne bidrage til at forbedre den nationale strafferetlige behandling af grove, ofte organiserede lovovertrædelser.

3.2. OLAF's undersøgelsesbeføjelse

OLAF's undersøgelsesbeføjelse følger af forordning (EF) nr. 1073/1999 og forordning (Euratom) nr. 1074/1999, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet den 25. maj 1999. Det er heri fastsat, at OLAF er bemyndiget til at foretage interne undersøgelser i alle de institutioner, organer, kontorer og agenturer, som er oprettet ved eller på grundlag af EF-traktaten og Euratom-traktaten, administrative undersøgelser med henblik på bekæmpelse af svig, bestikkelse og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Fællesskabernes interesser, og for at undersøge alvorlige forhold i forbindelse med udøvelsen af arbejdet. I henhold til artikel 4 i disse forordninger skal hver enkelt institution, organ, kontor og agentur i en beslutning fastlægge de nærmere bestemmelser, der er nødvendige for en hensigtsmæssig gennemførelse af interne undersøgelser.

Den Europæiske Centralbank og Den Europæiske Investeringsbank har imidlertid meddelt, at de ikke anerkender OLAF's kompetence til at foretage undersøgelser i deres institution [45]. Nogle parlamentsmedlemmer har ligeledes anlagt sag til prøvelse af udøvelsen af undersøgelsesbeføjelsen inden for Europa-Parlamentet. Nødvendigheden af en fuldstændig gennemførelse af bestemmelserne om bekæmpelse af svig er blevet understreget af stats- og regeringscheferne. Kommissionen, der anerkender, at gennemførelsen af forordning nr. 1073/1999 go 1074/1999 fuldt ud skal respektere de to omhandlede institutioners funktionelle uafhængighed, mener ikke, at ECB's og EIB's beslutninger er forenelige med forordningerne af 25. maj 1999 [46]. Den besluttede derfor den 12. januar 2000 at indbringe sagen for De Europæiske Fællesskabers Domstol.

[45] Beslutning vedtaget af ECB's Styrelsesråd den 7. oktober 1999 om forebyggelse af svig (EFT L 291 af 13.11.99) og beslutning vedtaget af EIB's styrelsesråd, fremsendt til Kommissionen den 16. november 1999 (for så vidt angår de aktiviteter med relation til de egne indtægter, som varetages af EIB).

[46] Sag anlagt af Kommissionen mod ECB den 14.01.2000 og sag anlagt af Kommissionen mod EIB den 19.01.2000 (sag C-11/00 og C-15/00, EFT C 122 af 29.04.2000).

3.3. En samlet strategi for bekæmpelse af svig

Efter væsentlige lovgivningsmæssige og organisatoriske ændringer i løbet af 1999 og begyndelsen af 2000 godkendte Kommissionen den 29. juni 2000 et forslag om styrkelse af EU's svigbekæmpende politik. Meddelelsen om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser - Bekæmpelse af svig - Hen imod en samlet strategisk tilgang beskriver de store udfordringer, som Fællesskabet og medlemsstaterne skal løfte/står overfor.

Beskyttelsen af de finansielle interesser er en fælles opgave for Kommissionen, de øvrige institutioner og medlemsstaterne. Denne strategi lægger således vægt på sammenkoblingen af forebyggelse og bekæmpelse af svig for at sikre en effektiv og ensartet beskyttelse i hele Fællesskabet - lige fra systematisk indarbejdning af svigbekæmpende bestemmelser i Kommissionens lovgivningsmæssige og politiske initiativer til forbedring af de juridiske instrumenter til opdagelse, kontrol og forfølgning af svig. Udviklingen af en samarbejdskultur mellem alle de kompetente myndigheder nødvendiggør en tilpasning af OLAF's struktur, således at kontoret kan stille ekspertise og operationel støtte til rådighed for de nationale myndigheder og fungere som en reel tværfaglig platform af tjenesteydelser.

Bekæmpelsen af svig inden for institutionerne tilsigter at bevidstgøre alle Kommissionens medarbejdere om nødvendigheden af forebyggelse og udmønter OLAF's uafhængige beføjelse til at foretage interne undersøgelser inden for samtlige institutioner og organer som ønsket af lovgiveren. Den fjerde udfordring vedrører styrkelsen af den strafferetlige dimension via et tæt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaternes retlige myndigheder med henblik på at fjerne de hindringer, der skyldes sagernes kompleksitet og problemer med de nationale retsordeners forenelighed. Denne strategi blev forelagt for Økofin-Rådet den 17. juli 2000 og efterfølgende for Europa-Parlamentet, som godkendte retningslinjerne herfor [47].

[47] Europa-Parlamentets beslutning af 13. december 2000.

3.4. Aflæggelse af rapport

Kommissionen aflægger i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 280, stk. 5, i samarbejde med medlemsstaterne årlig rapport om de foranstaltninger, der er truffet til beskyttelse af de finansielle interesser [48]. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig skal desuden regelmæssigt aflægge rapport om sine operationelle aktiviteter i henhold til artikel 12, stk. 3, i forordning nr. 1073/99. Den første rapport af denne art om perioden mellem den 1. juni 1999, tidspunktet for OLAF's oprettelse, og den 31. maj 2000, blev vedtaget den 23.05.2000. Rapporten analyserede kontorets beføjelser og procedurer som de fremgår af teksterne, foretog en statistisk og kvantitativ gennemgang og præsenterede en række spørgsmål, der kunne danne grundlag for fremtidige retningslinjer. For at fordele sin rapporteringsvirksomhed i årets løb vil kontoret vedtage sin rapport for 2000 i andet halvår af 2001.

[48] Årsberetning for 1999 offentliggjort den 08.11.2000 (dok. KOM (2000) 718 endelig).

OLAF-Overvågningsudvalget har forelagt sin første aktivitetsrapport [49] i overensstemmelse med artikel 11, stk. 8, i forordning nr. 1073 og 1074/99. Rapporten gennemgår etableringen af Overvågningsudvalget, overgangen fra UCLAF til OLAF og forbindelserne mellem Overvågningsudvalget og OLAF. Overvågningsudvalget fremsætter endvidere henstillinger om forbedring af opfølgningsprocedurerne og -metoderne, bl.a. ved at inddrage retsembedsmænd i undersøgelserne med henblik på rådgivning og retsbistand.

[49] Aktivitetsrapport for perioden juli 1999- juli 2000 (EFT C 360 af 14.12.2000), vedtaget af Rådet den 05.12.2000.

4. Samarbejde og partnerskab

Medlemsstaterne har, bl.a. i det Det Rådgivende Koordineringsudvalg for Bekæmpelse af Svig, givet udtryk for ønske om, at der i Kommissionens beretning gives konkrete eksempler på samarbejde med de stedlige myndigheder. I det følgende gives der derfor nogle eksempler på samarbejde og partnerskab mellem nationale myndigheder om beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser inden for forskellige fællesskabssektorer, og på den merværdi, der kan være forbundet med at inddrage kontoret i dette samarbejde.

4.1. Samarbejde med medlemsstaterne

4.1.1. Samarbejde med de interne revisionstjenester på området traditionelle egne indtægter

Inden for traditionelle egne indtægter arbejder Kommissionen, navnlig Generaldirektoratet for Budget, på at etablere tætte forbindelser med medlemsstaternes interne revisionstjenester som led i et samarbejde baseret på princippet om fælles revisionsinitiativ. Denne fremgangsmåde har to formål - dels i højere grad at ansvarliggøre medlemsstaterne, således at de opfylder deres forpligtelser med hensyn til beskyttelsen af Den Europæiske Unions finansielle interesser, dels at foregribe den nødvendige tilpasning af kontrolmetoderne i forbindelse med Unionens udvidelse.

I forlængelse af iværksættelsen af et initiativ til fremme af erfaringsudveksling mellem medlemsstaternes revisionstjenester nedsatte Kommissionen en undergruppe for revision under Det Rådgivende Udvalg for Egne Indtægter med henblik på at fremme denne form for partnerskab. Kommissionen er således i gang med at udvikle en ny samarbejdsmetode i forhold til medlemsstaterne med hensyn til kontrollen med traditionelle egne indtægter. Målet er, at Kommissionen fremover på grundlag af uafhængige kontroller foretaget af de deltagende medlemsstaters revisionstjenester kan efterprøve overensstemmelsen af deres lovgivning med fællesskabslovgivningen.

På grundlag af en sådan frivillig samarbejdsmetode kan Kommissionen afprøve en ny kontrolpraksis, idet den, i stedet for at kontrollere medlemsstaterne, overlader denne opgave til medlemsstaternes interne revisionstjenester inden for på forhånd fastlagte områder, hvorefter Kommissionen efterprøver de nationale revisionsholds resultater.

En pilotaktion, der i samarbejde med Kommissionen blev gennemført i Nederlandene i november 2000 vedrørende ekstern fællesskabsforsendelse, var særdeles overbevisende. To nye forsøg vil blive iværksat i løbet af 2001 med henholdsvis Danmark og Østrig. Kommissionen er indstillet på at tage de fornødne skridt til at inddrage alle andre medlemsstater, som råder over en tilstrækkeligt uafhængig revisionstjeneste eller anden form for kontroltjeneste, i dette initiativ.

Kommissionen er overbevist om, at denne fremgangsmåde frembyder store muligheder, og at den gør det muligt i højere grad at målrette kontrollen under samtidig sikring af pålideligheden af medlemsstaternes aktiviteter.

4.1.2. Operationelt samarbejde

4.1.2.1. Ulovlig handel med produkter fremstillet på basis af smør

OLAF har siden oktober 1999 været involveret i koordineringen af undersøgelser, der gennemføres inden for det retlige samarbejde mellem Italien, Frankrig og Belgien vedrørende svigagtig handel med produkter, der angives at være italiensk vallesmør og sælges af selskaber, der hører ind under en koncern med nære forbindelser til en kriminel organisation i Napoli. Fællesskabsaspektet er forbundet med det forhold, at varerne, der blev forfalsket i Italien og derefter videresendt til Frankrig og Belgien, dernæst blev eksporteret som butteroil med betaling af restitutioner eller solgt i det indre marked som konditorsmør med produktionsstøtte.

I begyndelsen af 1999 indledte anklagemyndigheden i Napoli en undersøgelse vedrørende en gruppe selskaber, der af den ovennævnte kriminelle organisation benyttedes til handels- og skattesvig. Undersøgelsen førte til talrige anholdelser for medskyldighed i drab og for anden form for kriminel virksomhed.

Den italienske anklagemyndighed anmodede dernæst OLAF om bistand til koordineringen af forfølgningen i de berørte medlemsstater. Ved efterfølgende undersøgelser kunne det fastslås, at et italiensk selskab havde solgt et produkt, der præsenteredes som smør, til virksomheder i flere medlemsstater.

I Frankrig blev der indledt en retsundersøgelse, og der blev udvekslet internationale retsanmodninger mellem de nationale retsmyndigheder. På grundlag af disse undersøgelser blev der i juni 2000 iværksat aktioner på samme tid i Italien, Frankrig og Belgien, med teknisk og operationel støtte fra OLAF. Ved samtidige ransagninger i de tre lande blev der beslaglagt store mængder forfalsket smør, og der blev foretaget talrige anholdelser i Italien og Frankrig. Det er fastslået, at der i perioden 1995-2000 blev solgt ca. 35 200 tons forfalsket smør, smør, som ud over smør indeholdt andre animalske fedtstoffer end mælkefedtstoffer samt vegetabilske og kemiske stoffer. Disse varer blev aftaget af en række franske, belgiske og tyske virksomheder.

De retlige og administrative undersøgelser fortsætter i de berørte lande. Der er indsamlet bevismateriale, hvoraf det fremgår, at den væsentligste indvirkning af denne ulovlige handel var det tab, der påførtes fællesskabsbudgettet (som endnu ikke er opgjort nøjagtigt). På indeværende tidspunkt udelukker ekspertundersøgelserne af produkterne enhver direkte risiko for forbrugernes sundhed [50].

[50] Se OLAF's pressemeddelelser, OLAF/07/2000 af 5. juli 2000 og OLAF/10/2000 af 19. december 2000.

4.1.2.2. Ulovlig indførsel af « dollarbananer » i Fællesskabet under falske importlicenser

Inden for rammerne af årlige toldkontingenter nyder indførslen af bananer fra Central- og Latinamerika, når de er omfattet af AGRIM-importlicenser, fordel af en nedsat toldsats (75 EUR/ton i stedet for 680 EUR/ton). Sikringen af denne særordning vedrører følgelig Fællesskabets handelspolitik og effektiviteten af visse aspekter af dets udviklingspolitik.

På kontorets initiativ blev de italienske og belgiske myndigheder i midten af 2000 orienteret om forekomsten af elementer, der dannede grundlag for indledningen af administrative og strafferetlige undersøgelser af organisationer, der var ansvarlige for udstedelsen af falske licenser og anvendelsen heraf i forbindelse med ulovlig indførsel af bananer på EU's territorium.

På grundlag af OLAF's og de nationale myndigheders fælles aktion kunne det fastslås, at bananer var overgået til fri omsætning med falske AGRIM-licenser, hovedsagelig i italienske og belgiske havne. Ved efterfølgende undersøgelser identificeredes lignende transaktioner i Spanien, Grækenland, Tyskland og Portugal. Der er i øjeblikket undersøgelser i gang med henblik på identificere hver enkelt af de falske licenser.

Det er hidtil fastslået, at der fra begyndelsen af 1998 til midten af 2000 blev indført mindst 220 000 tons bananer med falske licenser. Det unddragne toldbeløb er på indeværende tidspunkt fastsat til 164 mio. EUR, men kan vise sig at være større.

Efter denne gennemgribende undersøgelse fastlagde Kommissionen øjeblikkelig regler, der skærpede kontrollen med indførsel i banansektoren. Reglerne gør det navnlig muligt at kontrollere licensernes ægthed (se punkt 2.3.1).

4.1.2.3. Bekæmpelse af svig i cigaretsektoren

Der foregår et løbende samarbejde på højt niveau mellem OLAF og medlemsstaterne om bekæmpelsen af svig i cigaretsektoren. Dette er et af de alvorligste problemer, der berører Fællesskabets finansielle interesser og de nationale budgetter. OLAF har bistået de nationale myndigheder, der er ansvarlige for undersøgelser og retlig opfølgning, med at afdække den internationale cigaretsmugling og identificere bagmændene. OLAF og medlemsstaterne har bl.a. samarbejdet om udarbejdelsen og gennemførelsen af en række retsanmodninger. OLAF har ligeledes haft et tæt samarbejde med de kompetente myndigheder i flere tredjelande.

For så vidt angår specifikke samarbejdsforanstaltninger tog OLAF, efter at være blevet underrettet af de østrigske toldmyndigheder, kontakt til de græske myndigheder og afslørede således i Patras havn en lastbil med 4,3 mio. smuglercigaretter. Cigaretterne blev beslaglagt og føreren anholdt. Efter at være blevet informeret af de nederlandske myndigheder om beslaglæggelsen af en container med cigaretter i Rotterdam og mistanken til en anden container med destination i Portugal, underrettede OLAF de portugisiske myndigheder. Disse beslaglagde containeren og identificerede fire andre containere forskellige steder i landet. I alt 39,9 mio. smuglercigaretter blev beslaglagt.

På OLAF's forslag udstedte retsmyndighederne i Genova (Italien) en ransagelseskendelse mod et forseglet lager, som var involveret i cigaretsmugling. I nærværelse af en repræsentant for OLAF førte ransagelsen i virksomheden til beslaglæggelse af et antal T1-dokumenter for cigaretforsendelser til afrikanske lande, men som i realiteten var forsynet med falske toldstempler. Disse ransagelser afslørede ligeledes en forbindelse mellem en person bosat i USA , som var involveret i international smugling af cigaretter og momssvig. Dette er en klar illustration af, at kriminelle ofte er involveret i flere former for svig, og at de driver deres svigagtige forretninger professionelt.

De italienske retsmyndigheder har desuden underrettet OLAF om de vanskeligheder, de er stødt på i samarbejdet med de schweiziske myndigheder i forbindelse med deres undersøgelser vedrørende cigaretsmugling og hvidvaskning af penge. OLAF har derefter arbejdet på at etablere et samarbejde med de schweiziske myndigheder. På grundlag af administrative ordninger indgået med det schweiziske integrationskontor i 1999 lykkedes det OLAF at få ad hoc-møder i stand med dette og med repræsentanter for den italienske anklagemyndighed i Rom. Anholdelsen af en række personer i Schweiz, heraf en af hovedmændene bag indførslen af smuglercigaretter i Fællesskabet, synes at være et direkte resultat af de tætte forbindelser, der er etableret mellem alle de kompetente myndigheder.

I november 2000 anlagde Kommissionen på Fællesskabets og en række medlemsstaters vegne et civilretligt søgsmål mod nogle amerikanske cigaretkoncerner ved forbundsdomstolen i New York Øst. Formålet med søgsmålet, som er begrundet i koncernernes aktive medvirken til organiseringen af smugleriet, er at opnå erstatning for de økonomiske tab, der berører Fællesskabets egne indtægter, og et dommerpålæg om at bringe smugleriet til ophør. Ti medlemsstater har på indeværende tidspunkt besluttet at deltage i denne retssag i bevidstheden om, at de har en dobbelt interesse heri, nemlig dels at inddrive punktafgifter og moms for de cigaretter, der er solgt som smuglervarer, og dels at beskytte Det Europæiske Fællesskabs interesser.

4.1.2.4. Koordinering af undersøgelser vedrørende strukturforanstaltninger

I denne sag var formålet at forbedre dels koordinationen mellem de nationale kompetente myndigheder, dels samarbejdet med OLAF, om indledning af undersøgelser af påstande om svig og alvorlige uregelmæssigheder i forbindelse med forvaltningen af strukturmidlerne. OLAF ydede i denne sammenhæng bistand til at få etableret en interministeriel forbindelsesgruppe for bekæmpelse af svig i Det Forenede Kongerige.

Forbindelsesgruppen, der primært har til formål at beskytte Fællesskabets og medlemsstaternes finansielle interesser, består af repræsentanter på højt niveau for alle de vigtigste britiske ministeriers efterforskningstjenester.

Dens hovedformål er, med støtte fra OLAF i forbindelse med fælles undersøgelser gennemført på grundlag af forordning nr. 2185/96, at fremme en samlet og koordineret undersøgelsesvirksomhed.

Den første omfattende undersøgelse, der blev gennemført i samarbejde med forbindelsesgruppen og efterforskere fra fire ministerielle efterforskningstjenester, afsluttedes i oktober 1999 og sagsakterne blev fremsendt til de kompetente retsmyndigheder. Inddrivelsen af beløbene er nu enten i gang eller er afsluttet, for så vidt angår uretmæssigt udbetalte beløb fra de europæiske strukturfonde (ca. 4 mio. GBP) og fra Kommissionens budget til forskning og teknologisk udvikling (omkring 3 mio. GBP).

I 2000 blev der iværksat endnu en undersøgelse i forbindelse med mistanke om alvorlige uregelmæssigheder i forbindelse med omgåelse af de udbuds- og kontraktindgåelsesprocedurer, der er fastsat i fællesskabsbestemmelserne om offentlige indkøb, og i anvendelsen af støttemidler fra EFRU og Den Europæiske Socialfond (i størrelsesordenen 15 mio. GBP). Undersøgelsen, som nu nærmer sig sin afslutning, krævede en koordineret indsats fra OLAF's efterforskningsledere og fire britiske myndigheder med efterforskningsbeføjelse.

4.2. Gensidig bistand mellem Fællesskabet og ansøgerlandene

4.2.1. Administrativt samarbejde

Med hensyn til støtte til omstrukturering af landbrugssektoren i de central- og østeuropæiske ansøgerlande vedtog Kommissionen i juni 2000 en forordning om den finansielle forvaltning af særprogrammet for fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter (SAPARD) [51], hvortil der er afsat et budget på 529 mio. EUR om året indtil 2006.

[51] Kommissionens forordning (EF) nr. 2222/2000 af 7. juni 2000 om finansielle gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr.°1268/1999 om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa i førtiltrædelsesperioden - EFT L 253 af 07.10.2000.

Disse bestemmelser bygger på princippet om en fuldstændig decentralisering af forvaltningen til fordel for forvaltningsmyndighederne i ansøgerlandene samt anvendelse af proceduren for regnskabsafslutning under EUGFL, Garantisektionen. De tilsigter således at sikre en hurtig iværksættelse af programmerne, en forsvarlig anvendelse af bevillingerne og effektive SAPARD-kontrolprocedurer for hele programperioden (2000-2006). Det er desuden et element, der bidrager til at forberede ansøgerlandene på forvaltningen af fællesskabsstøtte efter tiltrædelsen.

Vedtagelsen af forordningen gik forud for indgåelsen af flerårige finansieringsaftaler med ansøgerlandene [52]. Disse aftaler indeholder bestemmelser vedrørende finanskontrol svarende til de bestemmelser, der gælder for midlerne under EUGFL, Garantisektionen, navnlig de regler for bekæmpelse af svig, som er en del af gældende fællesskabsret, herunder finansforordningen.

[52] I perioden november 2000 - marts 2001 blev sådanne aftaler indgået med Bulgarien, Estland, Letland, Polen, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Rumænien, Ungarn, Slovenien og Litauen, i henhold til artikel 9 i Rådets SAPARD-forordning nr. 1268/1999.

4.2.2. Operationelt samarbejde

Med henblik på at etablere en operationel, tværfaglig struktur i Polen med den specifikke opgave at beskytte Fællesskabernes finansielle interesser modtog det polske generaltoldinspektorat i 1999 et tilskud på 3,5 mio. EUR under PHARE-programmet. Betingelserne for at iværksætte projektet var således til stede i rette tid, og tre eksperter fra medlemsstaterne og en tjenestemand fra OLAF blev udpeget til at bistå de polske myndigheder med denne aktion.

Der blev indgået en administrativ ordning mellem OLAF og det polske generaltoldinspektorat med henblik på at fastlægge de administrative og operationelle forbindelser mellem de europæiske eksperter og det polske hold. Projektet gik ind i den operationelle fase den 1. januar 2001.

4.3. Gensidig bistand mellem Fællesskabet og tredjelande

Blandt de aftaler om gensidig bistand på toldområdet, der er under planlægning eller på vej til at blive indgået med tredjelande [53], ønsker Kommissionen at henlede opmærksomheden på to nylige tiltag, der er af særlig relevans for bekæmpelsen af svig og beskyttelsen af de finansielle interesser.

[53] Aftalen med Marokko trådte i kraft i marts 2000 (EFT L 70 af 18.03.2000). I 2000 blev der indledt forhandlinger om indgåelse af en aftale med Cypern og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, og det var planlagt at indgå tilsvarende aftaler med 14 andre tredjelande og ansøgerlande.

4.3.1. Udkast til en samarbejdsaftale med Schweiz om bekæmpelse af svig og anden ulovlig virksomhed, som skader Fællesskabernes, medlemsstaternes og Schweiz' finansielle interesser

De eksisterende aftaler og protokoller, der er indgået med Schweiz, herunder protokollen fra 1997 om gensidig bistand på toldområdet, har en begrænset virkning, navnlig på grund af deres restriktive fortolkning i schweizisk ret. Dette skaber problemer for deres konkrete gennemførelse med henblik på bistand, især i tilfælde af svig, hvor der er betydelige beløb på spil, og organiserede kriminelle net er involveret.

Denne situation blev kritiseret i 1997 i en rapport fra Europa-Parlamentets undersøgelsesudvalg vedrørende EF-forsendelsesordningen. Parlamentet anbefalede at give Kommissionen mandat til at forhandle en aftale om et tættere og mere effektivt samarbejde vedrørende svig og lovovertrædelser på toldområdet.

Sonderende drøftelser med de schweiziske myndigheder resulterede i en række specifikke henstillinger om foranstaltninger til forbedring af samarbejdet. Disse drøftelser afsluttedes i december 1999 med en aftale mellem de to parter om at træffe forberedelser til at indgå en aftale.

Rådet bemyndigede den 14. december 2000 Kommissionen til at indlede forhandlinger med Schweiz om en sådan aftale, som skulle være indgået før udgangen af 2001. Aftalen tilsigter at styrke samarbejdet om bekæmpelse af organiseret kriminalitet, som skader Fællesskabernes og Schweiz' finansielle interesser. I betragtning af de intense økonomiske forbindelser mellem Fællesskaberne og Schweiz, som i nær fremtid vil blive styrket yderligere på grundlag af syv bilaterale aftaler, der blev indgået med Schweiz i 1999, skal samarbejdet tage hensyn til de eksisterende krav med hensyn til samarbejde om bekæmpelse af svig i Unionen [54].

[54] Rådets forordning af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, EFT L 312 af 23.12.1995. Rådets forordning af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet, EFT L 292 af 15.11.1996. Rådets forordning af 13. marts 1997 om gensidig bistand, EFT L 82 af 22.3. 1997. Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, EFT L 136 af 31.5.1999. Rådets forordning af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, EFT L 136 af 31.5.1999.

4.3.2. Gensidig administrativ bistand mellem Fællesskabet og Rusland på toldområdet

Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation har etableret et løbende samarbejde, bl.a. om bekæmpelse af svig. Som led i partnerskabs- og samarbejdsaftalen af 28.11.1997 mellem Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og Den Russiske Føderation på den anden side har parterne ligeledes indgået aftale om en protokol om gensidig administrativ bistand med henblik på en korrekt anvendelse af Fællesskabets toldlovgivning.

I 1999 blev OLAF underrettet om visse problemer, medlemsstaterne var stødt på i forbindelse med betaling af restitutioner til fællesskabseksportører som følge af de russiske importtoldangivelsers manglende pålidelighed. Mekanismen vedrørende bevisførelse for ankomst til bestemmelsesstedet af eksport af landbrugsprodukter til Rusland skulle forbedres for at forebygge risikoen for finansielle tab for Fællesskabets og Den Russiske Føderations budget. Eksporten af oksekød til Rusland i 2000 skønnes at være på 130 000 tons [55], hvilket svarer til et restitutionsbeløb på omkring 65 mio. EUR.

[55] Dette vedrører udelukkende den del af eksporten til Rusland, der giver ret til restitutioner.

Under hensyn til størrelsen af de potentielle finansielle virkninger blev der etableret et forhåndsmeddelelsessystem mellem Kommissionen og de russiske myndigheder med henblik på at fremskynde procedurerne. Endvidere skulle de russiske myndigheder efter forudgående notifikation fremsende en elektronisk bekræftelse af varernes ankomst og overgang til fri omsætning. Denne ordning indførtes på forsøgsbasis for leverancer af okse- og svinekød. Ifølge ordningen skulle medlemsstaternes centrale organer via forhåndsmeddelelsessystemet underrette Kommissionen om varebevægelser ad landevej med destination i Den Russiske Føderation Denne ordning for gensidig underretning blev etableret på grundlag af en protokol om administrativ bistand, der var knyttet som bilag til den eksisterende partnerskabs- og samarbejdsaftale [56]. Den trådte i kraft den 1. februar og vil senere blive evalueret på grundlag af de indhøstede erfaringer.

[56] Forordning (EF) nr. 2584/2000 om udveksling af oplysninger mellem de centrale organer, der er udpeget af medlemsstaterne, og OLAF (EFT L 298 af 25.11.2000) samt indgåelsen af en administrativ ordning mellem OLAF og Den Russiske Føderations Statstoldudvalg den 05.07.2000.

Afsnit II : medlemsstaternes foranstaltninger til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (1. maj 1999- 31. december 2000)

Til forskel fra Kommissionens tidligere årsberetninger om beskyttelsen af Fællesskabernes finansielle interesser indebærer gennemførelsen af den nye artikel 280 EF, stk. 5, at der fremover ligeledes skal aflægges beretning om medlemsstaternes aktiviteter på dette område. Denne beretning er således siden 1999 blevet udvidet med et nyt afsnit i forhold til tidligere år.

I afsnittet « Medlemsstaternes foranstaltninger til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser », beskrives medlemsstaternes aktiviteter på dette område, eksklusive statistiske oplysninger, i perioden mellem fra1. maj 1999, hvor Amsterdam-traktaten trådte i kraft, og 31. december 2000.

I den forbindelse udarbejde Kommissionen og medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 280 EF, stk. 5, i perioden april - juli 2000 et spørgeskema vedrørende navnlig den nationale lovgivning og kontrolprocedurerne. Alle medlemsstaterne har besvaret det, først vedrørende regnskabsåret 1999 - i tiden mellem den 1. september og den 18. december 2000, dernæst vedrørende regnskabsåret 2000 - i tiden mellem 15. februar - 30. marts.

Kommissionen har givet medlemsstaternes mulighed for at drøfte de sammenfattede besvarelser, først på CoCoLAF's møde den 11. januar 2001, for så vidt angår svarene vedrørende 1999, dernæst på mødet den 6. april 2001, denne gang med inddragelse af alle medlemsstaternes svar vedrørende 2000.

De oplysninger, medlemsstaterne har fremsendt vedrørende de to regnskabsår 1999 og 2000 i deres besvarelse af spørgeskemaet, sammenfattes i denne beretning i overensstemmelse med artikel 280 EF. En sammenfattende gennemgang af besvarelserne vil blive præsenteret i et arbejdsdokument, og oplysningerne vil efterfølgende blive offentliggjort i et særdokument.

Det skal imidlertid understreges, at denne beretning ikke på indeværende tidspunkt kan danne grundlag for en vurdering af medlemsstaternes gennemførelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 280, bl.a. hvad angår principperne om ligestilling af beskyttelsen af Fællesskabernes og medlemsstaternes finansielle interesser og ensartet behandling.

En sådan vurdering vil kun kunne foretages på grundlag af:

- en analyse af samtlige gældende love, forskrifter og instrukser, uanset hvornår de er vedtaget

- en statistisk analyse af de faktiske omstændigheder, dvs. hvorledes kontrollen af de nu afslørede uregelmæssigheder er foretaget, og af de sanktioner, der er pålagt på grundlag heraf.

Ud over selve spørgeskemaet ville en statistisk analyse på grundlag af artikel 280 EF kræve en harmonisering i statistisk øjemed af begreberne kontrol og sanktioner, samt en årlig indberetning af relevante oplysninger til Kommissionen.

Da spørgeskemaet omhandler perioden 1999-2000, er det ikke muligt på indeværende tidspunkt at vurdere, om resultaterne af de foranstaltninger, medlemsstaterne har iværksat i referenceperioden, opfylder kravene i artikel 280 EF.

En række medlemsstater (Grækenland, Spanien, Irland, Italien, Østrig, Portugal, Sverige og Det Forenede Kongerige) har fremsendt mere eller mindre detaljerede beskrivelser af de foranstaltninger, der var indført før referenceperioden. For at kunne give en ensartet præsentation af svarene er disse yderst informative og interessante beskrivelser imidlertid ikke medtaget i denne beretning, idet det aftalte hovedformål var at gøre status over de nye foranstaltninger, der er iværksat i perioden 1. juni 1999 - 31. december 2000.

Ikke alle medlemsstater har berettet om nye foranstaltninger inden for alle områder i den omhandlede periode. Det er grunden til, at de ikke alle systematisk figurerer under hvert punkt.

5. Den vigtigste udvikling på lovgivningsområdet

Det område, hvor der i medlemsstaterne er foretaget den mest omfattende revision af lovgivningen og de administrative bestemmelser i perioden 1999-2000 er kontrolområdet. Dette fælles træk fortjener at blive fremhævet og sat i sammenhæng med Kommissionens ønske om at harmonisere bestemmelserne om kontrol p

>TABELPOSITION>

å stedet, som det fremgår af dens handlingsplan for 2001-2002.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

6. Den vigtigste udvikling i organiseringen af kontroltjenesterne

Medlemsstaterne har i perioden 1999-2000 indført undertiden gennemgribende æ

>TABELPOSITION>

ndringer i organiseringen af de tjenester, der er ansvarlige for kontrollen.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

7. Samarbejde mellem de kompetente myndigheder

Flere af de foranstaltninger, der er truffet i referenceperioden, har bidraget til at forfølge det i traktaten (artikel 280, stk. 3, EF) fastsatte mål om et « snævert, løbende samarbejde mellem de kompetente myndigheder » i medlemsstaterne og mellem disse og Kommissionen. De omhandlede foranstaltninger synes i højere grad at føre til et snævrere samarbejde inden for området egne indtægter end inden for andre områder.

Kommissionen vil fortsat gøre samarbejde til et omdrejningspunkt i sin strategi for bekæmpelse af svig. I handlingsplanen for 2001-2002 lægges der således især vægt på en bedre udnyttelse af samarbejdsstrukturerne og en forbedring af i

>TABELPOSITION>

ndsamlingen og analysen af de udvekslede oplysninger.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

8. Spørgsmålet vedrørende inddrivelse

Det spørgeskema, som Kommissionen sendte til medlemsstaterne for den omhandlede periode, lagde op til en detaljeret besvarelse af spørgsmålet vedrørende inddrivelse. Kommissionen spurgte bl.a., hvorledes medlemsstaterne prioriterer Fællesskabernes finansielle interesser, såfremt det ikke er muligt at inddrive de skyldige beløb. Det fremgår af svarene, at Fællesskabets interesser generelt (med få undtagelser) behandles på lige fod med de nationale interesser i tilfælde af, at en skyldner ikke er i stand til at betale, og at fællesskabsfordringer ikke har status af privilegerede fordringer.

Nedenstående skema viser de foranstaltninger, medlemstaterne har truffet for at forbedre inddrivelsen af ikke-opkrævede egne indtægter og uretmæssigt udbetalte beløb og indeholder desuden nogle betragtninger af mere generel karakter.

8.1. Egne indtægter

Tre medlemsstater melder om nye foranstaltninger til forbedring af inddrivelsesresultaterne (DK, I, UK).

Med- lemsstat // Foranstaltninger til forbedring af inddrivelsen af ikke-opkrævede indtægter og uretmæssigt udbetalte beløb

B // Almindelig lov om told- og punktafgifter indeholder bestemmelser om umiddelbar ret til håndhævelse, privilegerede krav på løsøre og retspant i fast ejendom tilhørende en skyldner af afgifter eller punktafgifter.

Ved tvangsfuldbyrdelse i gods eller ved frivillig indbetaling som led i fuldbyrdelse af en retsafgørelse har importafgifter første prioritet og punktafgifter anden prioritet.

De belgiske myndigheders efterforskninger er resulteret i inddrivelse af store beløb.

DK // I Danmark behandles fællesskabsfordringer generelt som almindelige fordringer. De prioriteres på samme måde som nationale fordringer i tilfælde af opkrævning som følge af misbrug.

Toldloven er blevet ændret (lov nr.°228) med henblik på en styrkelse af betingelserne for adgang til toldkredit. De nationale told- og skattemyndigheder kan fremover kræve, at virksomheder, der ønsker at blive tilsluttet toldkreditordningen, i forbindelse med registrering og i tilfælde af senere ændring af oplysningerne skal give [Told- og Skattestyrelsen] visse finansielle oplysninger samt oplysninger om den forventede eksport.

Tilsvarende regler er ligeledes blevet indført for erhvervsdrivende, som eksporterer varer, der er belagt med eksportafgift.

Endelig er det fremover muligt at nægte virksomheder adgang til toldkredit, når der er særlig risiko for, at told- og importafgifter ikke vil blive betalt.

EL // Retsgrundlaget for inddrivelse er bestemmelserne i den nationale toldlov og i forordning nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks samt loven om offentlige indtægter. De nationale interesser og fællesskabsinteresserne behandles på lige fod.

F // Artikel 379 i den franske toldlov fastsætter samme privilegerede krav for afgifter, der indgår i de egne indtægter, som for de nationale importafgifter. Toldvæsenet har i den forbindelse en fortrinsret frem for alle andre fordringshavere

I // En omfattende lovændring blev gennemført i Italien i 1999 med henblik på at forbedre inddrivelsesresultaterne og regulere forbindelserne med koncessionshavere (lov nr. 337, lovdekret nr. 46, 112 og 326, interministeriel bekendtgørelse (finans- og skatteministeriet) nr. 321, ministerielle notater nr. 1584/VIII og nr. 2488/VIII)

I 2000 blev bestemmelserne vedrørende inddrivelse og tilbagesøgning af direkte tilskud ajourført via forskellige lovgivningsmæssige og administrative tiltag.

L // Bekæmpelsen af svig inden for området traditionelle egne indtægter varetages af revisionsinspektoratet, som bl.a. foretager ekstern revision hos erhvervsdrivende. Denne tjeneste har for regnskabsåret 1999 tilbagesøgt 15 510 783 LUF inden for dette område.

For de 10 tilfælde af svig og uregelmæssigheder, der er omhandlet i årsberetningen om traditionelle egne indtægter for regnskabsåret 1999, er inddrivelsessatsen på 100 %

NL // Der er ikke taget skridt til at forbedre inddrivelsen af egne indtægter. Fordringer på dette område har imidlertid status af privilegerede fordringer

A // Den gældende ordning for inddrivelse af fordringer er den, der gælder ved konkurs uden hierarkisering af fordringshaverne. Ordningen giver ikke prioritet til inddrivelse af offentlige fordringer, heller ikke fællesskabsfordringer

S // Opkrævningssatsen for egne indtægter ligger på 99,92 %

B-indtægterne er relativt lave i forhold til andre medlemsstater

UK // I april 2000 blev der indført mulighed for at lægge renter på toldskyld .

Centralkontoret for fællesskabsforsendelser har revideret sine procedurer for inddrivelse af fordringer (hurtigere underretning af de erhvervsdrivende og garantiinstitutterne om ikke-afsluttede forsendelser).

Siden begyndelsen af 2000 indgår inddrivelse af toldskyld som en integrerende del af toldprocedurerne for inddrivelse af andre skatter og afgifter.

Selv om told- og landbrugsafgifter ikke har status af privilegerede fordringer, enten indfries størstedelen af de skyldige beløb, eller de er omfattet af en garanti.

8.2. Landbrugsudgifter

For så vidt angår inddrivelse af landbrugsudgifter, har ti medlemsstater indført nye bestemmelser i referenceperioden (B, DK, EL, F, IRL, I, A, P, FIN, UK).

Tre medlemsstater meddeler, at de har en ordning med privilegerede fordringer (EL, IRL, I).

Medlemsstat // Foranstaltninger til forbedring af inddrivelsen af ikke-opkrævede indtægter og uretmæssigt udbetalte beløb

B // Det belgiske interventions- og restitutionskontor har truffet to foranstaltninger, der fortjener at blive fremhævet:

- indførelse af et nyt edb-system (IRIS), som giver mulighed for at centralisere og ajourføre oplysninger om problematiske debitorer

- oprettelse af en debitorafdeling

DK // Forbedring af forvaltningen af debetkonti, således at man kan undgå tab i forbindelse med nye fordringer og opkræve størstedelen af gamle fordringer

Indførelsen af et nyt garantiforvaltningssystem og parallelt hermed et nyt eksportstøttesystem har bidraget til at nedbringe risikoen for tab yderligere

EL // Lov nr.°2520/97 som ændret i 1999 sikrer, at gæld til staten har førsteprioritet, og at beløb, der er unddraget som følge af uregelmæssigheder i landbrugssektoren, tilbagebetales efter modregning og pålagt de lovbestemte renter

F // Det interministerielle udvalg for koordinering af kontrolarbejdet (CCIC - afdelingen for EUGFL, Garantisektionen) har styrket sine inddrivelsesforanstaltninger i forbindelse med efterfølgende kontrol som fastsat i forordning nr. 4045/89. Der er oprettet en database, som ajourføres kvartalsvis af de udbetalende organer

// En af hindringerne for en hurtigere inddrivelsesproces består i, at støttemodtagerne stadig hyppigere indbringer beslutningen om tilbagesøgning for retten

// I slutningen af 1999 blev det besluttet at lade CCIC overtage centraliseringen af de indberetninger, der foretages i henhold til forordning (EF) nr. 595/91, en opgave, der tidligere blev varetaget af generaldirektoratet for told og indirekte skatter

IRL // Inddrivelsen af fællesskabsfordringer har generelt samme prioritet som inddrivelsen af nationale fordringer.

Der blev i 2000 bevilget yderligere midler til inddrivelse af fordringer opstået i forbindelse med landbrugsmiljø- og førtidspensionsordningen.

Programmet « Headage/Premia » giver mulighed for at reducere de fremtidige betalinger til en debitor med et beløb svarende til den gæld, der er oparbejdet inden for rammerne af de forskellige fællesskabsordninger

I // Det italienske organ med ansvar for interventioner på landbrugsmarkedet (AIMA) nyder en juridisk særstatus i sin egenskab af udbetalende organ.

Et lovforslag fremsat af finansministeren tager sigte på at udvide sådanne privilegier til andre områder.

Endelig er der i 1999 taget forskellige skridt til at styrke tilbagesøgningsprocedurerne.

A // Det udbetalende organ på landbrugsudgiftsområdet (AMA) har oprettet en specialenhed med ansvar for inddrivelse af forfaldne fordringer.

AMA er desuden bemyndiget til at modregne alle skyldige beløb i efterfølgende betalinger til samme modtager.

Således inddrives 95 % af samtlige fordringer ved modregning, uden de store omkostninger, inden for et til to år.

P // Det nationale interventions- og landbrugsgarantiinstitut (INGA) har udbygget det edb-system, der anvendes i forbindelse med inddrivelse og har tilpasset bestemmelserne vedrørende inddrivelse.

Den hyppigere anvendelse af modregningssystemet har betydet hurtigere tilbagebetalinger.

FIN // Ajourføring af instrukser vedrørende inddrivelsesproceduren, ibrugtagning af en centraliseret database (bl.a. til overvågning af inddrivelsesaktionerne)

UK // Der gives høj prioritet til inddrivelse af landbrugsudgifter (på grundlag af reviderede instrukser for 1999-2000).

I løbet af 2000 har ministeriet for landbrug, fiskeri og fødevarer gennemgået alle de forfaldne fordringer, som ikke er blevet inddrevet efter mindst to år

8.3. Strukturforanstaltninger og Samhørighedsfonden

På strukturfondsområdet er der iværksat færre nye inddrivelsesforanstaltninger og kun i fire medlemsstater (F, S, FIN, UK).

Med-lemsstat // Foranstaltninger til forbedring af inddrivelsen af ikke-opkrævede indtægter og uretmæssigt udbetalte beløb

DK // Forbedring af forvaltningen af debetkonti (EUGFL, Udviklingssektionen), navnlig takket være oprettelsen af Direktoratet for FødevareErhverv.

// Arbejdsmarkedsstyrelsen øger de regionale myndigheders ansvar i forbindelse med støtte fra Den Europæiske Socialfond

EL // For alle konstaterede uregelmæssigheder, uafhængigt af det støtteberettigede beløbs størrelse, indledes proceduren i henhold til fælles ministeriel bekendtgørelse 2007892/461/27.5.98 om inddrivelse af uretmæssigt eller ulovligt udbetalte beløb af nationale midler eller EU-midler i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabspolitikker

F // Overvågningen af inddrivelserne varetages af arbejdsministeriet på grundlag af kontrolrapporter fra de regionale kontroltjenester. I 1999 blev inddrivelsesproceduren præciseret med cirkulære nr. 99/21

IRL // Irland har ikke følt behov for at forbedre det eksisterende system for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb på strukturfondsområdet

I // Når skyldneren ved en forvaltningsakt har haft mulighed for at « forsvare sig », kan statsautoriserede advokater foretage tvangsinddrivelse af de skyldige beløb

A // For så vidt angår ESF og EFRU kan de tjenester, der er ansvarlige for støtteudbetalingen og regnskabsafslutningen, i ganske bestemte tilfælde (forsinkelser, hindringer for projektets gennemførelse eller ændringer af det, misbrug af støttemidler, manglende mulighed for at verificere gyldigheden af en betalingsanmodning, konkurs) kræve, at støttemodtageren straks tilbagebetaler støtten (plus renter), eller de kan annullere betalingen af det resterende beløb.

Endvidere kræver visse tjenester specifik sikkerhedsstillelse i forbindelse med strukturfondsmidler (under EFRU), således at inddrivelsen er sikret under alle omstændigheder.

P // I forbindelse med EUGFL, Udviklingssektionen, inddriver IFADAP uretmæssigt udbetalte beløb

S // Arbejdsmarkedsstyrelsens vejledning om økonomisk forvaltning er blevet ajourført.

Det svenske landbrugsråd har iværksat et projekt, der har til formål at effektivisere inddrivelsesprocedurerne i forbindelse med uretmæssigt udbetalt miljøstøtte.

Der er endvidere ved at blive udarbejdet direktiver vedrørende tilbagesøgning og indberetning af uregelmæssigheder i forbindelse med støtte finansieret af FIUF.

FIN // Inddrivelsesforanstaltningerne er blevet styrket med nye lovforskrifter. Ordningerne vedrørende overvågning af inddrivelsesforanstaltningerne og af resultaterne af inspektion og kontrol er blevet ændret (2000).

UK // For så vidt angår EFRU, gives der højeste prioritet til inddrivelse af fællesskabsstøtte, der er opnået som følge af fejl eller svig.

Ministeriet for miljø, transport og regionaludvikling (DETR) har gjort fremskridt med hensyn til udbygningen af databasen vedrørende svig og uregelmæssigheder, og der er udsendt retningslinjer til de regionale regeringskontorer.

For så vidt angår ESF, har ministeriet for uddannelse og beskæftigelse (DfEE) etableret en mekanisme til afsløring af uretmæssige betalinger (mulighed for at blokere udbetalingen af nye støttemidler, indtil gælden er afviklet, mulighed for at fratrække det skyldige beløb i efterfølgende betalinger), hvilket har bragt inddrivelsessatsen op i nærheden af 100 %.

Ministeriet griber ligeledes ind efter anmodning fra Fællesskabet, i overensstemmelse med gældende lovgivning.

9. Hovedtræk i den konkrete bekæmpelse af svig

De ændringer, der i referenceperioden kan registreres med hensyn til bekæmpelsen a

>TABELPOSITION>

f svig, vedrører i første række medlemsstaternes kontrolmetoder.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

10. Yderligere tekster vedrørende beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser

10.1. De vigtigste elementer i konventionen af 1995 og i dens protokoller - situationen med hensyn til ratifikation

Konventionen af 26. juli 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og tillægsprotokollerne hertil, som blev undertegnet i 1996 og 1997 (herefter benævnt « BFI-instrumenter ») og vedtaget inden for rammerne af EU-traktatens tredje søjle, udgør på nuværende tidspunkt de første vigtige elementer i en fælles sokkel vedrørende den strafferetlige beskyttelse af EU's finansielle interesser. Således omhandler disse tekster en række materielle strafferetlige aspekter og det retlige samarbejde på området. Hvis der blev anvendt ensartede definitioner og sanktioner for en række overtrædelser, der er omhandlet i de forskellige nationale strafferetlige systemer, og ensartede retningslinjer for medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til retligt samarbejde, udlevering og overførsel og samling af retsforfølgelsen - for blot at nævne nogle af de vigtigste elementer i disse instrumenter - ville dette bidrage betydeligt til beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser, som i væsentlig grad hæmmes af opsplitningen af det europæiske strafferetlige område.

I nedenstående oversigt er anført hvert af disse instrumenters vigtigste elementer:

1. Konvention af 26. juli 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser [57] : //

[57] Konvention af 26. juli 1995 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT C 316 af 27. november 1995).

- definition af svig, der skader Fællesskabets finansielle interesser //

- medlemsstaternes forpligtelse til at retsforfølge og straffe svig, til at fastlægge deres straffemyndighed, bl.a. efter territorialitetsprincippet, til at samarbejde, samle retsforfølgningen og til at foretage udlevering //

- medlemsstaternes forpligtelse til at fastslå virksomhedsledernes strafferetlige ansvar. //

2. Første protokol af 27. september 1996 [58] : //

[58] Protokol af 27. september 1996 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, til konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT C 313 af 23. oktober 1996).

- definition