AEndret forslag til EUROPA-PARLEMTENTETS OG RAADETS DIREKTIV om aendring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder

(Forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Den 22. juli 1998 vedtog Kommissionen et forslag til Raadets direktiv [1] om aendring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder [2]. Den 20. oktober 1998 forelagde Kommissionen Raadet dette forslag (SYN 98/0265). Formaalet med forslaget var at udvide direktivets anvendelsesomraade med henblik paa at skabe ensartede spilleregler for europaeiske jernbanevirksomheder.

[1] KOM/98/0480 endelig udg. 22.7.1998

[2] EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70.

2. Paa plenarforsamlingen den 10. marts 1999 godkendte Europa-Parlamentet forslaget med visse aendringer. Efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden den 1. maj 1999 maatte Parlamentet godkende foerstebehandlingen igen. Europa-Parlamentet godkendte endelig Kommissionens forslag paa plenarforsamlingen den 15. september 1999 med to aendringer.

3. AEndring af artikel 8: Europa-Parlamentets aendring 1 tilfoejer en saetning til artikel 8 i direktiv 95/18/EF (jf. artikel 1, pkt. 4), som kraever, at de betingelser, der vedroerer den faglige kompetence, skal sikre ligebehandling. Da ligebehandling er en af grundpillerne i Faellesskabets politik og derfor ogsaa i dets jernbanepolitik, vil aendringen bidrage til at tydeliggoere teksten og vil endnu engang minde de nationale lovgivere om, at det er noedvendigt at sikre, at der ikke opstaar forskelsbehandling. Det er isaer noedvendigt at sikre ligebehandling i de tilfaelde, hvor vurderingen delvis sker paa grundlag af skoen. Kommissionen hilser derfor Parlaments forslag velkommen og integrerer det i sit forslag. Kommissionen foreslaar imidlertid, at ordlyden aendres, saa man undgaar enhver misforstaaelse af, hvad ordet "Dette" i Parlaments forslag henviser til.

4. AEndring af artikel 9 (aendring 2): Ifoelge Parlamentets betaenkning skulle foelgende saetning indsaettes i artikel 9, som fastsaetter, at jernbanevirksomheder har pligt til at traeffe foranstaltninger til at daekke deres erstatningsansvar: "For fragttjenester kan dette kun tillades, naar afgifterne afspejler vilje til at betale mere end de afholdte omkostninger, og naar tilsynsorganer har truffet de fornoedne foranstaltninger til at sikre, at der ikke opkraeves for hoeje afgifter". AEndringen synes at knytte fragtjernbanevirksomhedernes behov for at forsikre sig selv sammen med deres vilje til at betale mere end omkostningerne. En saadan bestemmelse vil under ingen omstaendigheder kunne godkendes, fordi forpligtelsen for alle jernbanevirksomheder til at have tilstraekkelige forsikringsordninger eller andre ordninger til daekning er af afgoerende betydning for beskyttelsen af enhver tredjepart, der er indblandet i ulykker eller uheld. Det kunne imidlertid ogsaa vaere saadan, at aendringen havde til formaal at aendre artikel 9 i forslaget til at erstatte direktiv 95/19/EF. Af ovennaevnte aarsager afviser Kommissionen formelt denne aendring, hvad angaar direktiv 95/18/EF.

5. Artikel 11, stk. 8, i det gaeldende direktiv 95/18/EC paalaegger medlemsstaterne og Kommissionen visse forpligtelser. Det er oenskeligt at tydeliggoere disse forpligtelser, og at fortolkningen af den eksisterende tekst og eksisterende praksis sker paa grundlag af sund fornuft. De oplysninger, som medlemsstaterne fremsender til Kommissionen, boer derfor ogsaa omfatte oplysninger om licenser, der er blevet udstedt.

1.

AEndret forslag til

EUROPA-PARLEMTENTETS OG RAADETS DIREKTIV

om aendring af direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder

EUROPA-PARLEMTENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 71,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, [3]

[3] EFT C 321 af 20.10.1998

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, [4]

[4] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget [5]

[5] EFT C

i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 251 og i samarbejde med Europa-Parlamentet [6], og

[6] EFT C

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Ifoelge Raadets direktiv 91/440/EOEF af 29. juli 1991 om udvikling af Faellesskabets jernbaner [7] har jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger af jernbanevirksomheder en vis ret til adgang til international jernbanetransport;

[7] EFT L 237 af 24.08.1991, s. 25.

(2) for at sikre paalidelige og tilstraekkelige ydelser er en faelles licensordning paakraevet som garanti for, at alle jernbanevirksomheder til enhver tid opfylder bestemte krav med hensyn til deres haederlighed, finansielle kapacitet og faglige kompetence for at beskytte kunder og tredjeparter og kunne tilbyde ydelser af en hoej sikkerhedsstandard;

(3) for at sikre, at retten til adgang til jernbaneinfrastrukturen anvendes ensartet og uden forskelsbehandling i hele Faellesskabet, indfoertes der med Raadets direktiv 95/18/EF [8] licens for jernbanevirksomheder, naar de udfoerer den form for transport, som er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF, idet en saadan licens er obligatorisk for udfoerelsen af saadanne transportydelser og gyldig i hele Faellesskabet;

[8] EFT K 143 af 27.06.1995, s. 70.

(4) nogle medlemsstater har givet mere omfattende adgangsret end den i direktiv 91/440/EOEF fastsatte, hvorfor det forekommer noedvendigt at sikre en retfaerdig, gennemsigtig og ikke-diskriminerende behandling af alle jernbanevirksomheder, som maatte operere paa dette marked, ved at udvide de i direktivet fastsatte principper for udstedelse af licenser til at omfatte alle virksomheder, der opererer i sektoren;

(5) for bedre at opfylde de oplysningsforpligtelser, der paahviler medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til artikel 11, stk. 8, for at sikre alle medlemsstaterne og Kommissionen bedre oplysninger og i henhold til almindelig praksis og en logisk fortolkning af det gaeldende direktiv, boer den raekke oplysninger, som medlemsstaterne og Kommissionen skal afgive, ogsaa omfatte udstedte licenser.

(6) maalene for dette direktiv, fastsaettelse af hovedprincipperne for udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og gensidig anerkendelse af saadanne licenser inden for hele Faellesskabet, kan ikke i tilstraekkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, fordi udstedelsen af saadanne licenser helt klart er et internationalt anliggende; disse maal kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, paa grund af deres graenseoverskridende aspekter, bedst opfyldes paa faellesskabsplan; direktivet indeholder kun de minimumsbestemmelser, der er noedvendige for at naa disse maal;

(7) det boer praeciseres, at pendultrafikken med vejkoeretoejer gennem tunnelen under Kanalen og passagerbefordring, der udelukkende udfoeres paa et lokalt saerskilt jernbanenet eller paa sporveje eller light rail, ikke er omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 95/18/EF, og jernbanevirksomheder, der udelukkende udfoerer deres egen godstransport paa et net, der kun anvendes til det formaal, er heller ikke omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 95/18/EF;

(8) faellesskabsbetingelserne for adgang til eller transit via jernbaneinfrastrukturen vil blive fastsat i andre faellesskabsbestemmelser;

(9) direktiv 95/18/EF boer aendres i overensstemmelse med det ovenfor anfoerte -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 95/18/EF foretages foelgende aendringer:

1. Artikel 1 affattes saaledes:

"Artikel 1

1. Dette direktiv omhandler de kriterier, der gaelder for en medlemsstats udstedelse, fornyelse og aendring af licenser til jernbanevirksomheder, som er etableret, eller som vil etablere sig i Faellesskabet.

2. Jernbanevirksomheder, som udfoerer passagerbefordring paa lokale saerskilte jernbanenet eller passagerbefordring i byer og forstaeder paa f.eks. sporveje eller light rail, er ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesomraade. Jernbanevirksomheder, der udfoerer deres egen godstransport paa et jernbanenet, der kun anvendes til det formaal, er ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesomraade.

3. Jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger, hvis aktivitet er begraenset til pendultrafik med vejkoeretoejer gennem tunnelen under Kanalen, er heller ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesomraade.

4. Licenser er gyldige paa hele Faellesskabets omraade.«

2. I artikel 2 foretages foelgende aendringer:

a) litra a) affattes saaledes:

»a) »jernbanevirksomhed«: enhver offentlig eller privat virksomhed, hvis aktivitet bestaar i godstransport og/eller passagerbefordring via jernbane, og som er forpligtet til at soerge for traekkraften«.

b) litra d) udgaar.

3. Artikel 3 affattes saaledes:

"Artikel 3

Hver medlemsstat udpeger det organ, der er ansvarligt for at udstede licens til jernbanedrift og for opfyldelse af forpligtelserne i henhold til dette direktiv. Udstedelsen af licenser varetages af et organ, som ikke selv udfoerer jernbanetransport, og som er uafhaengigt af organer eller virksomheder, der udfoerer jernbanetransport.«

4. Artikel 8 affattes saaledes:

"Artikel 8

1. Kravene til faglig kompetence er opfyldt, naar:

a) den jernbanevirksomhed, der soeger licens, har eller vil faa en ledelsesorganisation og er i besiddelse af den viden og/eller erfaring, der er noedvendig for at foere sikker og paalidelig kontrol og tilsyn med den form for drift, der er angivet i licensen

b) det personale, der er ansvarligt for sikkerheden, isaer lokomotivfoererne, er fuldt kvalificerede inden for de respektive hverv

c) personale, rullende materiel og organisation er i stand til at sikre et hoejt sikkerhedsniveau i forbindelse med driften.

2. En licensansoegning skal med henblik paa kravene i stk. 1 mindst vaere ledsaget af de i bilagets afsnit II omhandlede oplysninger.

3. Der skal kunne fremlaegges dokumentation for, at kvalifikationskravene er opfyldt.

4. Disse krav skal fastsaettes og gennemfoeres paa et ikke-diskriminerende grundlag."

5. I artikel 11, stk. 8 indsaettes ordet "udstedt" foran ordet "suspenderet".

Artikel 2

Medlemsstaterne vedtager de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest et aar efter dets ikrafttraeden. De underretter straks Kommissionen herom.

Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.

Artikel 3

Dette direktiv traeder i kraft paa tyvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i Bruxelles,

Paa Europa-Parlamentets vegne Paa Raadets vegne

Formand Formand