BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I næsten et halvt århundrede har Den Europæiske Union og Marokko etableret et givende og flerdimensionalt partnerskab på basis af især Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side (herefter "associeringsaftalen EU-Marokko" eller "associeringsaftalen"), der trådte i kraft i 2000. Der blev indført liberaliseringsforanstaltninger for landbrugsprodukter, forarbejdede landbrugsprodukter og fisk og fiskevarer i associeringsaftalen i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko (herefter "liberaliseringsaftalen"), der trådte i kraft i 2012.

Det er desuden i henhold til dette privilegerede partnerskab, at Marokko i 2008 blev indrømmet en "avanceret status", som bekræfter styrken ved de bilaterale forbindelser såvel som ambitionerne og engagementet, de to parter deler for at fremme deres fælles initiativer, såsom god regeringsførelse og politiske og socioøkonomiske reformer.

Sideløbende har Unionen bekræftet sin tilslutning til tvistbilæggelsen i Vestsahara. Unionen har ikke anerkendt Marokkos suverænitet over Vestsahara, men støtter fuldt ud FN’s generalsekretærs og sin personlige udsendings bestræbelser på at hjælpe parterne med at nå frem til en retfærdig, varig og gensidigt acceptabel politisk løsning, der vil kunne give Vestsaharas befolkning selvbestemmelse inden for rammerne af og i overensstemmelse med principperne og målene i FN-pagten, som fastlagt i resolutionerne fra FN’s Sikkerhedsråd, navnlig resolution 2152 (2014) og resolution 2218 (2015).

Den Europæiske Unions Domstol fastslog ved dom af 21. december 2016, sag C-104/16 P, at associeringsaftalen og liberaliseringsaftalen mellem Unionen og Marokko ikke finder anvendelse på Vestsahara.

Siden Domstolens dom har praksis for de facto-anvendelse af handelspræferencerne som fastlagt i associeringsaftalen og dens protokoller for varer med oprindelse i Vestsahara, et ikke-selvstyrende område, ikke kunnet opretholdes, medmindre protokol nr. 1 (adgang til EU-markedet for landbrugsprodukter, forarbejdede landbrugsprodukter og fisk og marokkanske fiskevarer) og nr. 4 (oprindelsesprotokollen) ændres, således at det fastslås, at produkter, der kommer fra Vestsahara, skal behandles på samme vis som dem fra Marokko.

Den 29. maj 2017 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger med henblik på at skabe et retsgrundlag for at tillade præferencer gældende for varer med oprindelse i Vestsahara, og Rådet vedtog forhandlingsdirektiver. Der er blevet afholdt to forhandlingsrunder. Den første blev afholdt den 15.-16. juni 2017, den anden den 18. juli 2017. Chefforhandlerne paraferede udkastet til aftalen den 31. januar 2018.

Dette forslag bibringer ændringer til protokol nr. 4 og til protokol nr. 1 for associeringsaftalen EU-Marokko med henblik på at overholde kravene for Domstolens dom den 21. december 2016 samt at skabe et retsgrundlag til tilladelsen af præferencer gældende for varer fra Vestsahara.

Forslaget har til formål at undgå afbrydelser i samhandlen med Vestsahara ved at opretholde adgangen til EU-markedet på et stabilt niveau, uden at der indrømmes nogen nye præferencer. Forslaget har navnlig til formål at facilitere den økonomiske udvikling i Vestsahara ved at give landets eksport til Den Europæiske Union samme behandling som den, der gives til eksport af produkter af marokkanske oprindelse. Følgelig vil sådanne foranstaltninger forhindre, at Vestsahara kommer i en konkurrencemæssigt ringere situation, og således miste investeringsmuligheder, sammenlignet med nabolandene, der nyder godt af toldpræferencer med forskellige egenskaber (associeringsaftaler eller i forbindelse med de generelle toldpræferenceordninger).

Slutteligt må det understreges, at EU-Domstolens afgørelse i sag C-266/16 angår fiskeripartnerskabsaftalen mellem Unionen og Marokko, hvilket er et særskilt emne for spørgsmålet om adgang til markederne, der er henvist til i associeringsaftalen og følgelig dette forslag.

Det er indforstået, at enhver aftale kun vil være provisorisk i afventning af tvistbilæggelsen inden for FN’s rammer i overensstemmelse med Sikkerhedsrådets og FN’s relevante resolutioner. I denne sammenhæng bemærkes det, at aftalen fastsætter, at den er fastslået uden at berøre Den Europæiske Unions respektive holdninger til Vestsaharas og Marokkos status i den pågældende region.