7.7.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/7 
2. Medlemsstaterne kan få tilladelse til at udstede 
importlicenser for en mængde af de i stk. 1 anførte 
produkter, som svarer til deres traditionelle import fra 
de pågældende tredjelande. 
Artikel 2 
For de i artikel 1 fastsatte mængder af de anførte 
produkter fra de angivne tredjelande udstedes de i 
artikel 16 i forordning (EØF) nr. 1837/80 nævnte 
importlicenser i første kvartal 1984. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til traktatens artikel 2 har Fællesskabet bl.a. 
til opgave at fremme en harmonisk udvikling af den 
økonomiske virksomhed samt en varig og afbalan­
ceret ekspansion i Fællesskabet som helhed, og i trak­
tatens artikel 3 er det bl.a. fastsat, at Fællesskabet 
med disse mål for øje skal forøge samhandelen og 
sammen med udviklingslandene fremme deres økono­
miske og sociale udvikling; 
i den resolution, Rådet vedtog under sit møde den 18. 
november 1980, understreger det betydningen af at 
udvikle forskningskapaciteten, navnlig den, der tage 
sigte på landbrugets produktion af fødevarer i ud­
viklingslandene, ligesom det fremhæver betydningen 
af de bestræbelser, der gøres på dette område i ud­
viklingslandene; Artikel 3 
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning 
fastsættes efter proceduren i artikel 26 i forordning 
(EØF) nr. 1837/80. 
Artikel 4 
Denne forordning træder i kraft på dagen for offent­
liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Den anvendes fra den 1. januar 1984 og indtil iværk­
sættelsen af aftaler om frivillig importbegrænsning 
med de pågældende tredjelande, dog senest den 31. 
marts 1984. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
den 3. december 1982 vedtog Rådet et forsknings- og 
udviklingsprogram på området videnskab og teknik i 
udviklingens tjeneste (1983 til 1986) (*), ifølge hvilket 
kompetente institutter i Fællesskabet eller i udviklings­
landene skal gennemføre forskningsaktioner vedrø­
rende to særlig alvorlige og påtrængende problemer, 
nemlig landbrug, herunder ernæring, og sundhed i 
tropeområder; 
i det memorandum om Fællesskabets udviklingspo­
litik, Kommissionen den 4. oktober 1982 forelagde 
Rådet, foreslås det, at et af hovedmålene i udviklings­
politikken skal være at »fremme udviklingen af selv­
stændig forskningskapacitet samt anvendelsen af 
videnskab og teknologi i videre forstand i udviklin­
gens tjeneste«; 
Europa-Parlamentet har anbefalet (2) en styrkelse af 
den forskning, der gennemføres i udviklingslandene, 
under hensyntagen til disse landes kulturelle identitet 
og økonomiske og socio-kulturelle forhold; 
C) EFT nr. L 352 af 14. 12. 1982, s. 24. 
(2) Beslutning som afslutning på høringen af Europa-Parla­
mentet om forslag fra Kommissionen for De europæiske 
Fællesskaber til Rådet til afgørelse om vedtagelse af et 
forsknings- og udviklingsprogram på området videnskab, 
og teknik i udviklingens tjeneste (1982 til 1985), EFT nr. 
C 182 af 19. 7. 1982, s. 83-88. Forslag til Rådets afgørelse om vedtagelse af et program for bistand til udvikling af 
landenes egen forskningskapacitet på det videnskabelige og tekniske område (1984 til 
1987) 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 10. juni 1983) 
Nr. C 180/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.7.83 
udviklingslandene har gentagne gange givet udtryk 
for, at de er klar over, at deres egen videnskabelige 
og tekniske forskning spiller en afgørende rolle for 
den økonomiske og sociale udvikling; 
det er derfor vigtigt, at Fællesskabet bistår udviklings­
landene med på længere sigt at styrke og udvide deres 
forskningskapacitet på det videnskabelige tekniske 
område; 
i overensstemmelse med retningslinjerne for Fælles­
skabets politik for udviklingsbistand bør forsknings-
kapaciteten navnlig styrkes inden for følgende seks 
områder ('): landbrug, miljø, sundhed, befolkning, 
energi samt jordens og undergrundens ressourcer; 
det vil være hensigtsmæssigt at lade første tranche af 
det samlede program vedrøre opbygning af en forsk­
ningskapacitet på landbrugs-, ernærings- og sund­
hedsområdet, idet den alvorlige situation på disse 
områder allerede er blevet anerkendt bl.a. i Rådets 
ovennævnte afgørelse nr. 82/837/EØF af 3. december 
1982. 
anden tranche af programmet bør omfatte de fire 
øvrige områder, der nævnes ovenfor; 
i betragtning af dette programs formål og specielle 
karakter bør der fastlægges særlige regler, som kan 
sikre udviklingslandene adgang til den viden, der 
opnås ved gennemførelsen af programmet; 
traktaten indeholder ikke den nødvendige hjemmel 
hertil — 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
For en fireårig periode, begyndende den 1. januar 
1984, vedtages et program for bistand til udvikling af 
u-landenes egen forskningskapacitet på det videnska­
belige og tekniske område, således som dette er 
anført i bilaget. Programmet omfatter to faser, hvoraf den første specielt vedrører forskningskapaciteten på 
landbrugs-, ernærings- og sundhedsområdet. 
Artikel 2 
De nødvendige midler til gennemførelsen af første 
fase af dette program anslås til 60 mio ECU, inkl. 
udgifter til et personale på ni ansatte, som Kommissi­
onen må have til rådighed til forvaltning af 
programmet, og ydes over de bevillinger, der er afsat 
til dette formål på De europæiske Fællesskabers 
almindelige budget. De nævnte tal er kun vejledende. 
Artikel 3 
Kommissionen varetager programmets gennemførelse. 
Den bistås heri af et rådgivende udvalg, der nedsættes 
ved en afgørelse truffet af Kommissionen, og som 
består af eksperter fra medlemsstaterne og fra ud­
viklingslandene. Udvalget har til opgave at oplyse 
Kommissionen om udviklingslandenes videnskabelige 
og tekniske behov og bistå den med nærmere at 
præcisere programmets indhold samt evaluere de 
opnåede resultater. 
Artikel 4 
Ved udgangen af programperiodens andet år fore­
tages en evaluering af programmet med henblik på at 
tilpasse det til de konkrete behov, der måtte være 
opstået. 
Artikel 5 
Den viden og de opfindelser, der opnås i forbindelse 
med gennemførelsen af programmet, hvad enten de 
kan give anledning til udtagning af patenter eller ej, 
står til rådighed for Fællesskabet og for de udviklings­
lande, der har deltaget i forskningsarbejdet. Kommis­
sionen drager omsorg for beskyttelsen af denne viden 
og disse opfindelser. Den formidler denne viden såvel 
til medlemsstaterne som til de udviklingslande, der 
har behov for den og er i stand til at udnytte den. 
(') Forslag til en europæisk strategi for videnskab og teknik. 
Rammeprogram 1984 til 1987. KOM(82) 865 endelig 
udg. s. 67. 
7. 7. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/9 
BILAG 
Program for bistand til udvikling af U-landenes egen forskningskapacitet på det videnskabelige og 
tekniske område 
(1984 til 1987) 
A. Programmet har til formål at bistå udviklingslandene med at styrke og udvide deres egen forsk­
ningskapacitet på det videnskabelige og tekniske område og herigennem fremme en selvstændig 
og uafhængig udvikling, som tager hensyn til udviklingslandenes kulturelle identitet og særlige 
økonomiske, sociale og miljømæssige forhold. 
B. Programmet omfatter i det væsentligste seks områder; 
1. Landbrug i videste forstand, herunder skovbrug, bekæmpelse af ørkendannelse fiskeri (og 
dambrug), med hovedvægten lagt på emner vedrørende selvforsyning med levnedsmidler og 
udvikling af landdistrikterne; 
2. Sundhed, herunder ernæringsproblemer og tropesygdomme; 
3. Befolkning: den demografiske udvikling; 
4. Miljø, herunder hydrogeologi og klimatologi; 
5. Energi: vedvarende energikilder tilpasset udviklingslandenes økonomi; 
6. Jordens og undergrundens ressourcer: geologisk prospektering. 
C. Fællesskabets indsats koncentreres i første omgang om de førstnævnte to områder. 
D. Programmet gennemføres i samarbejde med modtagerlandene på grundlag af en behovsanalyse. 
De egentlige forskningsaktioner fastlægges nærmere efter høring af det rådgivende udvalg. De 
bør gennemføres på stedet, under hensyntagen til de pågældende landes socio-økonomiske prio­
ritering samt til Fællesskabets udviklingspolitiske retningslinjer. 
E. Fællesskabets bistand kan omfatte støtte til: 
— uddannelse og videreuddannelse af forskere 
— uddannelse og omskoling af teknikere 
— udveksling af forskere mellem nord-syd og syd-syd 
— videnskabelig og teknisk information 
— levering af driftsmidler og udstyr til forskningscentre i udviklingslandene, inklusive — om 
nødvendigt og på et selektivt grundlag — støtte til hjemsendelse af højt kvalificerede 
forskere, der på indeværende tidspunkt udfører forskningsarbejde i udlandet.