6. 5. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/41 
Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om regler for virksomhedernes 
medregning af underskud i deres faste driftssteder og i datterselskaber i andre medlems­
stater i1) 
(91/C 120/12) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 5. februar 1991 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og sociale udvalgs udtalelse om 
det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for økonomiske, finansielle og monetære 
spørgsmål, som udpegede Robert Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
12. marts 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 285. plenarforsamling, den 20. marts 1991, 
enstemmigt følgende udtalelse. 
Indledende bemærkning 
Det økonomiske og sociale Udvalg konstaterer, at det 
foreliggende direktivforslag er et led i opfølgningen af 
Kommissionens meddelelse til Parlamentet og Rådet af 
20. april 1990 [Dok. ØSU(90) 601 endelig udg.] om 
»Retningslinjer for selskabsbeskatning«. 
ØSU vil gerne holdes underrettet om de konklusioner, 
Kommissionen når frem til under sin fremskyndede 
undersøgelse af de problemer, som en hurtigere økono­
misk integration volder i forbindelse med virksom­
hedsbeskatningen. 
ØSU forbeholder sig ret til at udarbejde en tillægsudta-
lelse om meddelelsen af 20. april 1990. 
Inledning 
Det økonomiske og sociale Udvalg bifalder Kommissio­
nens forslag, som yder et væsentligt bidrag til gennem­
førelsen af det indre marked. Det må betragtes som 
væsentligt, at virksomheder inden for EF ikke beskattes 
af et resultat, som er helt eller delvist fiktivt; dette ville 
være tilfældet, hvis underskud i de af dem etablerede 
enheder inden for EF ikke kunne fradrages i deres 
samlede overskud. 
For at sikre skattemæssig neutralitet er det i øvrigt 
påkrævet, at underskud kan fradrages på ensartede 
betingelser, uanset om den pågældende enhed har form 
at et fast driftssted eller af et datterselskab. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Kortfattet beskrivelse af de foreslåede bestem­
melser 
a) Enheder i form af faste driftssteder 
I henhold til direktivforslaget kan medlemsstaterne 
vælge mellem to metoder til fradrag af underskud: 
(!) EFT nr. C 53 af 28. 2. 1991, s. 30. — Den første metode, credit-metoden, gør det muligt 
indirekte at sikre fradrag af underskud, men meto­
den går længere end som så: den tager sigte på at 
indføre en globaliseret resultatbeskatningsordning, 
ider over- og underskud for samtlige faste driftsste­
der i en medlemsstat indregnes i det skattepligtige 
resultat i den medlemsstat, hvor virksomheden har 
sit hovedsæde (herefter kalder domicillandet); den 
skat, der er betalt lokalt af overskuddet i enhedens 
etableringsland, fradrages i den skat, der skal betales 
af det selvsamme overskud i domicillandet. 
Selv om det ikke præciseres udtrykkeligt i direktiv­
forslaget, går credit-metoden rent logisk i retning 
af en rekonstituering af faste driftssteders resultater 
i henhold til de skatteligningsregler, det er gældende 
i domicillandet. 
Den bemærkes, at såfremt en medlemsstat har valgt 
credit-metoden, så skal den anvendes af alle virk­
somheder i denne stat. 
— Den anden metode, fradrags- og efterpåligningsme­
toden, har et mere begrænset sigte: den består i at 
bringe underskud i en virksomheds faste driftssteder 
i andre medlemsstater til fradrag i virksomhedens 
skattepligtige overskud og at påligne senere over­
skud i disse faste driftssteder i virksomhedens skat­
tepligtige resultat med et beløb, der svarer til det 
foretagne fradrag. 
De faste drifssteders resultater opgøres efter de be­
skatningsregler, der finder anvendelse i etablerings-
landet. 
Medlemsstaterne kan foreskrive, ar fradragne 
underskud automatisk efterpålignes virksomhedens 
skattepligtige resultat, når efterpåligning ikke har 
fundet sted inden for en frist på fem år, eller hvis 
det faste drifssted er afhændet, likvideret eller om­
dannet til et datterselskab. 
Nr. C 120/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 91 
Når en medlemsstat har valgt fradrags- of efterpå-
ligningsmetoden, er denne fakultativ for hver enkelt 
virksomhed. 
b) Enheder i form af datterselskaber 
Det er udelukkende fradrags- og efterpåligningsmeto-
den, der kan bringes til anvendelse på datterselskaber, 
idet deres lokale resultat indregnes i forhold til moder­
selskabets andel af deres kapital. 
Denne metode, der er fakultativ for virksomhederne, 
finder kun anvendelse på datterselskaber, i hvilke mo­
derselskabet besidder en kapitalandel på mindst 75% 
og dermed er sikret flertallet af stemmerettighederne, 
idet medlemsstaterne dog kan fastsætte lempeligere mi­
nimumskrav til kapitalandelen. 
Når en virksomhed beslutter at anvende denne metode 
på sine datterselskaber i andre medlemsstater, kan der 
ikke samtidig foretages skattemæssig værdiregulering 
af virksomhedens kapitalandel i datterselskaberne. 
Det er i øvrigt udtrykkeligt anført, at direktivet ikke er 
til hinder for, at en medlemsstat kan opretholde eller 
indføre andre metoder, herunder bl.a. sambeskatning-
smetoden, for virksomhedernes medregning af under­
skud i deres datterselskaber i andre medlemsstater. 
1.2. Vurdering 
1.2.1. Henvisningen til det skattepligtige 
resultat 
I forbindelse med fradrags- og efterpåligningsmetoden 
er det efter Kommissionens mening rimeligt at opgøre 
det skattepligtige resultat efter retsreglerne i etablerings-
landet, fordi underskudsfradraget er af midlertidig ka­
rakter; dette skulle ifølge forslaget muliggøre en vis 
fleksibilitet i spørgsmålet om, hvilket lands skattelov­
givning der skal finde anvendelse. 
Denne fleksibilitet udelukker dog ikke, at der opstår 
problemer som følge af, at medlemsstaterne anvender 
forskellige ligningsregler. Den skattefordel, der er knyt­
tet til midlertidigt fradrag af underskud, vil nemlig 
variere alt efter den enkelte medlemsstats lovgivning; 
dette kan føre til konkurrenceforvridninger, og domicil­
landet kan oven i købet blive tvunget til at bære konse­kvenserne af gunstige skatteligningsregler, som et andet 
medlemsland har vedtaget med henblik på at gøre det 
attraktivt for virksomhederne at etablere enheder på 
dets territorium. 
For at domicillandet kan kontrollere, om beskatnings­
reglerne i etableringslandet er anvendt korrekt, er det 
nødvendigt, at den gensidige bistand mellem medlems­
staternes administrative myndigheder systematiseres, 
hvilket endnu ikke er sket. 
Der er derfor risiko for, at et flertal af medlemsstaterne 
vil anvende et system, hvor de underskud, der skal 
fradrages, opgøres efter ligningsreglerne i domicillan­
det; selv om et sådant system umiddelbart synes logisk, 
er det vanskeligt at indføre det generelt, fordi det er så 
kompleks. 
Virksomhederne i medlemsstaterne har således næppe 
kendskab til globalindkomstprincippet, og er derfor 
ikke nødvendigvis i stand til at anvende den beregnings­
metode, som dette princip indebærer. 
Hvis denne risiko skulle vise sig at være reel, vil grund­
princippet i direktivforslaget miste sit indhold. I så fald 
ville det være hensigtsmæssigt at søge at opnå et flertal 
blandt medlemsstaterne for et andet princip, således 
at der i stedet foretages midlertidigt fradrag af det 
regnskabsmæssige underskud. Denne fremgangsmåde 
ville ikke alene være enkel, den ville også udmærke sig 
ved en højere grad af konsekvens og neutralitet: 
— Den ville sikre en mere ensartet behandling i kraft 
af, at regnskabsreglerne for resultatopgørelser for 
de fleste virksomheders vedkommende praktisk 
taget er harmoniseret inden for EF — det gælder 
både enkeltselskabers og koncerners resultatopgø­
relse; i den forbindelse er det vigtigt at bemærke, at 
skattemyndighederne i domicillandet dermed ville 
have mulighed for at kontrollere, om disse harmoni­
serede regnskabsprincipper blev anvendt korrekt 
ved opgørelsen af de udenlandske enheders resul­
tater. 
Den ville sikre en højere grad af neutralitet, idet det 
regnskabsmæssige underskud er ét af de kriterier, 
som lovgivningen i samtlige medlemsstater anerken­
der som vurderingsfaktor ved en værdiregulering af 
virksomhedens kapitalandel. 
Dertil kommer, at en sådan regnskabsmæssig indfalds­
vinkel ville muliggøre en tilnærmelse til reglerne for 
fradrag af underskud i datterselskaber, der er etableret 
i samme medlemsstat som moderselskabet; generelt kan 
dette fradrag netop ske indirekte gennem reguleringer 
af den bogførte værdi. 
6. 5. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/43 
1.2.2. Konsekvenser af, at enheden af­
hændes eller likvideres 
Såfremt et fast drifssted eller et datterselskab afhændes 
eller likvideres, kan det indebære er kapitaltab for 
virksomheden i det land, hvor hovedsædet er beliggen­
de; det er vigtigt, at kapitaltabet — i lighed med de 
oprindeligt fradragne underskud —altid indregnes i 
domicillandet, uanset om der er tale om et datterselskab 
eller et fast driftssted. 
1.2.3. Anvendelsesområdet 
Det ser ud til, at det foreslåede anvendelsesområde er 
for snævert. Det bør være muligt at fradrage samtlige 
underskud i en koncern, uanset hvor de er realiseret. 
Dette gælder navnlig: 
— underskud i faste driftssteder, der er etableret i en 
medlemsstat, og som er underordnet et i et tredje­
land beliggende datterselskab, hvori moderselskabet 
har en kapitalandel på 75 %, 
— underskud i et datter-datterselskab, der er etableret 
i en medlemsstat, og hvoraf 75% tilhører et i et 
tredjeland beliggende datterselskab, hvori moder-
Bryssel, den 20. marts 1991. selskabet har en kapitalandel på 75 %, på betingelse 
af, at der fastsættes bestemmelser, som hindrer en 
dublering af underskudsfradraget: 
— i domicillandet, 
— når dette fradrag i øvrigt er sikret i den stat, hvori 
datterselskabet er beliggende. 
Det foreslående system skal altså betragtes som den 
første etape på vejen frem mod en mere vidtgående 
bestemmelse om fradrag af underskud; kun derigennem 
vil man kunne udvikle stærke europæiske koncerner, 
som er bedre rustede til at imødegå den internationale 
konkurrence. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 8 
Der tilføjes et litra c) med følgende ordlyd: 
»c) Det kapitaltab, der opstår, når et fast drifssted 
afhændes eller likvideres, fradrages i virksomhedens 
skattepligtige resultat, såfremt det ikke har været 
muligt at fradrage det i det faste driftssteds skatte­
pligtige resultat.« 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg