Udtalelse om en udviklingspolitik for turismen i EU's landdistrikter (95/C 210/17)

Regionsudvalget besluttede den 26. juli 1994 i henhold til forretningsordenens artikel 10 og EF-traktatens artikel 198 C, stk. 4, at fremsætte udtalelse om en udviklingspolitik for turismen i EU's landdistrikter.

Det forberedende arbejde henvistes til Underudvalg 2's Arbejdsgruppe »Turisme og Landdistrikter«, som udpegede Michel Lafay til ordfører. Arbejdsgruppen vedtog sin udtalelse den 25. november 1994.

Regionsudvalget vedtog på sin 6. plenarforsamling af 1.-2. februar 1995, mødet den 2. februar, enstemmigt følgende udtalelse.

TURISMEN, ET VIGTIGT ASPEKT AF EN EGENTLIG POLITIK FOR LANDDISTRIKTERNE

Turismen i landdistrikterne har en fremtrædende plads i den fysiske planlægning som et vigtigt supplerende element i en egnsudviklingsstrategi,

- det er den aktivitet, der tegner det bedste tværsnit af udviklingen i landdistrikterne, da den direkte eller indirekte berører et stort antal offentlige og private aktører,

- med sine særlige forudsætninger er den med til at opveje de vanskeligt stillede områders handicaps og til at korrigere skævhederne og ulighederne. En egentlig genopretningspolitik kunne puste nyt liv i områder, der delvist har mistet deres økonomiske interesse bl.a. som følge af landbrugspolitikkens omlægning. En sådan integreret aktivitet kan blive fundamentet for et lokalt opsving, ikke blot ved at skabe nye økonomiske vilkår for (offentlige og private) serviceydelser, men også ved at finde ny anvendelse for den meget rige kulturarv af traditionelle bygninger, som er historiske vidnesbyrd om de kulturer, der har formet Europa,

- som kilde til ekstraindtægter og nye job, også deltids- eller sæsonarbejde, er den med til at hindre social udstødelse ved at give en hel del landboere, ikke mindst landmændenes ægtefæller, en økonomisk rolle og social anerkendelse. Det er vigtigt, at kvalitetsturisme nyder fremme i landdistrikter, og uddannelse spiller en central rolle i denne udvikling. Det er afgørende, at uddannelse og investeringer følges ad, og uddannelse af høj kvalitet vil sikre et statusmæssigt løft i jobbene i turistsektoren.

Denne udviklingschance er allerede blevet grebet af mange regioner. Men er den blevet udnyttet fuldt ud ? Hvad kræves der af en udvikling baseret på de kulturhistoriske værdier, for at udnyttelse og bevarelse af naturlige, menneskelige og kulturelle ressourcer kan blive grundlaget for en varig økonomisk strategi ? Hvilken rolle skal europæiske støttemidler spille, og efter hvilke kriterier ?

Det er spørgsmål af denne type, der bør findes svar på, med tre mål for øje:

- at støtte de folkevalgte i deres bestræbelser på at fremme, støtte og opfølge det lokale initiativ, der er hovedhjørnestenen i en langsigtet økonomisk aktivitet. Det er som regel ikke så vigtigt at opstille nye lovgivningsmæssige rammer, som at hjælpe med at gennemføre eksperimenter eller sprede kendskabet til ideer, der har været afprøvet på nationalt eller regionalt plan med succes,

- at finde veje til at sikre en bedre sammenhæng mellem EU's interventioner og en harmonisering af de forskellige medlemslandes politikker,

- at udnytte mulighederne i et gennemtænkt og målrettet turismeprojekt for at få lokalsamfundets økonomi og miljøbeskyttelsesindsatsen til at virke sammen på lang sigt.

Mange interesseområder dækkes allerede af EU's horisontale eller sektorielle støttemuligheder (mål nr. 5a og 5b, mål nr. 1, PICLEADER, finansiering af pilotprojekter osv.). Denne støtte er uden tvivl fortsat for fragmentarisk og for lille finansielt set i forhold til den generelle udviklingsmulighed, som udnyttelsen af turismepotentialet kan vise sig at være. Samtidig er der sandsynligvis både opgaver og behov, som ikke dækkes af disse støttemidler.

Den første opgave, der trænger sig på, er under alle omstændigheder at koordinere alle de eksisterende støttemidler for at kunne udstikke de overordnede rammer for udviklingen af et turismeprojekt i landdistrikterne.

På den anden side må man være klar over, hvilke vanskeligheder en ny indfaldsvinkel til udviklingspolitikken skal overvinde:

- det varierede udbud af turisttilbud i landdistrikterne er interessant, men dårligt struktureret og kun i ringe grad tilknyttet de store distributionsnet for turistprodukter. Der er derfor behov for en vertikal, men også regional strukturering af udbuddet,

- projekternes størrelse er et problem i landdistrikterne, som står i det dilemma, om projekterne skal forblive små eller vokse med risiko for at miste grundlaget for succesen: deres specifikke karakter og kvalitet. Også her er der et problem med hensyn til organisering på det rette niveau,

- beskatningen af turistvirksomheden i landdistrikterne og den nødvendige harmonisering af de forskellige former for aflønning af landturismens aktører kan få negative følgevirkninger.

Endelig bør man gøre foreløbig status over vellykkede projekter i perioden 1989-1993 for at finde frem til, hvad der bør karakterisere de tiltag og fremgangsmåder, der anbefales. Projekterne skal:

- baseres på en helhedsbetragtning,

- udnytte regionens vigtigste naturressourcer,

- være til gavn for lokalbefolkningen og bygge på dens medvirken. Det skal her tages i betragtning, at tiltrækningskraften øges, jo flere aktiviteter der tilbydes turisterne (sport, kultur m.v.). Projektet bør derfor udformes i et partnerskab og ud fra en helhedsbetragtning.

Skal projekter med disse karakteristiske træk realiseres, forudsætter det en ny global fremgangsmåde. Retningslinjerne for denne egentlige strategi for udnyttelse af turismen i landdistrikterne som løftestang for udvikling og fysisk planlægning kan opstilles i 12 nøglepunkter under 5 ledende principper:

1. »Den grundlæggende viden«

En af betingelserne for en bedre udvikling af turismen i landdistrikterne er, at der findes midler til at træffe afgørelse om både overordnede og individuelle strategier for tilbuddene til turisterne.

1.1. Støtte til oprettelse og udbygning af økonomiske observationscentre for turismen

Bedre kendskab til turisternes forventninger og de tendenser, der kendetegner efterspørgslen, er meget vigtigt, når der skal udarbejdes strategier for udbuddet. Manglen på referencer og helhedsundersøgelser er særlig beklagelig i betragtning af turiststrømmenes specielle karakter på landet, hvor klientellet hovedsageligt er europæisk.

Medlemsstaterne har hver deres egne statistikker og metoder til at måle turiststrømmen. Det er meget værdifuldt, men behovet for harmonisering trænger sig på. Det er på høje tid, at der etableres et fællesskab med hensyn til sprog, metode og knowhow. Her bliver der hjælp at hente i erfaringerne fra det Observationscenter for Landdistrikterne, som Kommissionen agter at oprette.

1.2. Støtte til oprettelse og udbygning af regionale ressourcecentre

Meningen er dels at samle de tekniske informationer, der er nødvendige for beslutningstagere, teknikere og virksomhedsledere, dels at fremme forbindelserne mellem de regionale centre for at sikre en bedre koordinering af deres aktiviteter og en opbygning af knowhow. Hermed skulle det blive lettere for de lokale offentlige og private aktører at udarbejde individuelle strategier og forbedre udbyttet af dem. Det vellykkede eksperiment med CARRURE kan inspirere til en bredere indsats, hvor turismen i landdistrikterne vil have sin veldefinerede plads.

Det er endvidere ønskeligt, at der gøres en mere generel indsats på unionens område for at identificere de repræsentative organisationer i de enkelte medlemsstater samt deres vigtigste handlingsprogrammer. En sådan sondering af terrænet vil gøre det lettere at etablere et netværk, som sikrer en kvalitativ forbedring af udbuddet og af det økonomiske udbytte (som påvist i LEADER 1-initiativet). Der skal derfor slås til lyd for oprettelsen af en europæisk sammenslutning af alle de organer, som beskæftiger sig med turismen i landdistrikterne, for at fremme udvekslingen af informationer og erfaringer.

2. Genopretning af balancen gennem fysisk planlægning

Turismen i landdistrikterne indebærer ekstra aktiviteter og serviceydelser i lokalområderne. Ideen om en sammenkobling af fælles interesser bør være retningsgivende for en sammenhængende sektoriel og horisontal politik for fysisk planlægning.

2.1. Beskyttelse af de kulturelle, landskabsmæssige og traditionelle værdier med særlig vægt på istandsættelse af ubeboede historiske bygninger og støtte til kulturen og de lokale traditioner som led i et samlet lokalprojekt, der udnytter alle lokalområdets ressourcer.

Man kan f.eks. hente inspiration i originale initiativer som »Rendez-vous en France«, hvor det på grundlag af renovering af »almindelige« gamle huse, så de opfylder nutidens krav til komfort, er hensigten at foreslå et samlet økonomisk projekt, som integrerer lokale serviceydelser og forskellige aktiviteter på en sådan måde, at landdistrikterne bevarer deres oprindelighed. Denne politik for genopretning af landdistrikterne (på fælleskommunalt plan) bygger på ideen om en mærkevare, et »turistprodukt«, som kan medvirke til at puste nyt liv i landområderne.

Derudover kan der iværksættes en politik for genoplivning af traditionelle lokale produkter og dyrkningsmetoder, især husdyropdræt og håndværk (gamle fag), som prioriteres højt i forbindelse med den »diversificering«, der efterspørges både af de lokale erhvervsfolk og turisterne på jagt efter autentiske oplevelser.

Endvidere bør man generelt opfordre til fremme og beskyttelse af den lokale kultur, som i sig selv kan danne grundlaget for ferieophold, hvad enten det drejer sig om musik, dans, kunst eller litteratur. Disse »trumfkort« har i mange af EU's regioner kunnet udnyttes i arrangementer såsom traditionelle markeder, internationale festivals o.l. Der er absolut grund til at udvide de mere klassiske ferieophold med disse tiltag, som ikke kun er til gavn for turisterne, men også for lokalbefolkningen. Der er allerede gjort mange forsøg med projekter, der i højere grad inddrager alle disse kulturelle aspekter i fritidsaktiviteterne. Nogle har allerede opnået EU-støtte (f.eks. »Pays Cathare«, der støttes af LEADER I-initiativet, og »Groupe Wallonie Belge«).

Denne form for udviklingsstrategi bør opmuntres, da den åbner mulighed for at give disse historiske vidnesbyrd, som trues af den økonomiske udvikling i landbruget, en ny nyttefunktion og økonomisk tiltrækning. En sådan strategi er med til at holde de historiske traditioner levende på grund af lokalbefolkningens stærke opbakning og inddragelse.

Medlemsstaterne har allerede taget forskellige initiativer til forvaltning af naturområder på grundlag af en egentlig bevaringspolitik, der spænder fra støtte til vedligeholdelse af attraktive åbne områder til en egentlig landskabspolitik med fortsat landbrugsvirksomhed på hele området som forudsætning. EU-direktiver om beskyttelse af vilde dyr og planter samt begrænsning af landbrugsproduktionen er så småt ved at give svar på, hvorledes spørgsmålet om den nødvendige forvaltning af naturressourcerne skal løses. Det skal ske ved, at der afsættes særlige midler til en bæredygtig udviklingspolitik for landbrug og miljø. Turismen i landdistrikterne bygger især på naturværdierne, foruden de menneskelige ressourcer.

De lokale myndigheder bør derfor støttes i en tværnational eller tværregional sammenhæng for at udnytte disse værdier i turismeøjemed gennem oprettelse af egentlige net for turisttilbud.

Derfor bør den økonomiske støtte favorisere »skånsomme«, alternative og bæredygtige former for turisme, som støtter sig til det naturlige miljø uden at forstyrre dets balance, og som kan forene de langsigtede interesser hos alle aktørerne i lokalområdet.

Udviklingspolitikken for regionale naturreservater illustrerer, hvilke metoder der skal tages i anvendelse for at nå frem til en professionel og værdibevarende forvaltning af landområderne.

Der er behov for at fremme og beskytte hjemstavnskulturen, specielt i fjernt beliggende landområder. Hjemstavnskulturen bør fremmes og udvikles, så den kan danne udgangspunkt for udvikling af aktiv turisme, såsom sprogkurser og kulturrejser. Dette skal følges op af en stimulering af turisme opfattet i dens bredeste forstand og omfatte sprog, musik, dans, kunst og litteratur. Ved at styrke hjemstavnskulturen stimulerer man ikke blot turismen, men reducerer også truslerne mod kulturen og øger lokalsamfundets engagement i turismen.

2.2. Hensyntagen til problemerne med opretholdelse af offentlige og private tjenesteydelser på det nære plan, som er det nødvendige grundlag for turistens ferieophold. En sådan politik ville desuden være med til at genoprette regionerne både i fysisk forstand og ved at aktivere landmiljøet. Der tages for øjeblikket ikke tilstrækkeligt hensyn til dette vigtige punkt, selv ikke i Leader-initiativet.

2.3. Forbedring af adgangen til kultur-, natur- og fritidsområder med henblik på en bedre udnyttelse af deres værdier. Det skal ske gennem støtte til kommunikationsinfrastrukturer på tværs af nationale eller regionale grænser. Det bør ligeledes gennemtænkes, hvorledes små trafiknet kan udnyttes og vedligeholdes for at sikre kontinuiteten i de europæiske rejseveje. Samtidig må man konstant være opmærksom på at beskytte og tilpasse lokalbefolkningens levevilkår. Bestræbelserne på at genoprette vandrestier eller anlægge veje (mål nr. 5b, Leader-initiativet osv.) - som turismen ikke kan være foruden - skal fortsættes, og vejskiltningen skal forbedres.

2.4. Definition af fælles skiltning: det skal gøres lettere for alle at finde rundt i EU's landområder gennem udformning af fælles letlæselige symboler, der ikke skal overflødiggøre den kommercielle skiltning, men tværtimod lette den europæiske turists færden i landområderne. Disse fælles symboler skal svare til en harmoniseret fortegnelse over faciliteter (beskrivelse af overnatningsmuligheder, udstyr osv.) og serviceydelser, hvor der satses på kvalitet og på veluddannede lokale turarrangører.

Der skal være turistkontorer på et passende geografisk niveau (i mindre byer eller egne) på grundlag af de lokale og regionale myndigheders vurdering og i et passende samarbejde med disse. Tjenesteydelserne skal koordineres, så det bliver lettere for turisterne at træffe et valg.

Det væsentligste mål er i første omgang at harmonisere og forenkle skiltningen på EU's område. Samtidigt er det imidlertid vigtigt, at der i et skiltningssystem gøres plads til minoritetssprog.

3. Organisation

En af de største vanskeligheder for de forskellige aktører, der beskæftiger sig med turismen i landdistrikterne, består i at opnå en tilstrækkelig stor »kritisk masse« (med hensyn til indlogeringskapacitet og en varieret vifte af turisttilbud), så udbuddet bliver attraktivt, samtidig med at man bevarer det ukunstlede og personlige præg, som er charmen ved denne turistform.

3.1. Mobilisering af lokale turistprojekter

Det attraktive ved turisttilbuddene i landdistrikterne består i den naturrigdom og det kulturelle særpræg, der karakteriserer Europas forskellige egne. Projekterne må baseres på lokalbefolkningen og de forskellige egnskulturer; derved kan man bedst udnytte de lokale udviklingsmuligheder på en bæredygtig måde. Derfor er det nødvendigt at støtte forberedelsen af projekter (idéfasen) og samarbejdet mellem alle potentielle aktører i et givet geografisk område (der kan gå på tværs af administrative grænser af hensyn til det geografiske, økonomiske og befolkningsmæssige helhedspræg).

En sådan indsats for at mobilisere alle aktører i et givet område bør understøttes, da den ofte er af afgørende betydning for tilblivelsen af individuelle eller kollektive projekter, og da målet er at udarbejde koordinerede udviklingsprogrammer, som er en forudsætning for et sammenhængende udbud af turisttilbud med dertil hørende modtagelses-, overnatnings- og spisefaciliteter, turistservice, fritidsaktiviteter og arrangementer.

Forvaltningen af turismen vil variere i EU's regioner alt efter de klimatiske forhold. Der kan således visse steder blive brug for faciliteter, som lokalbefolkningen alene ikke kan finansiere.

3.2. Opbygning af de administrative rammer for lokale udviklingsstrategier

Det gælder om at fastlægge og indføre en struktur, der kan fremme samråd, partnerskab og samvirke mellem turisterhvervet, foreninger og offentlige myndigheder.

I denne henseende kan man lade sig inspirere af det irske projekt »Irish Country holidays« (der nu omfatter 9 distrikter) til at analysere behovet og fastlægge en overordnet strategi for udformning og markedsføring af et homogent og komplet turisttilbud i et givet område.

4. Uddannelse

Det vigtigste mål må være at indføre en ordning, hvor projekterne lige fra deres iværksættelse (idéfasen) og under hele deres gennemførelse og etablering følges af en centralt placeret turarrangør, der i alle faser af projektet kan trække på den nødvendige ekspertise udefra. En sådan global og vedvarende opfølgning kan uden tvivl bidrage yderligt til gennemførelsen af ambitiøse og velgennemtænkte projekter.

Med dette perspektiv og så længe der ikke er fastlagt en samlet finansiel ramme for en sådan ny politik, må følgende to mål forfølges: forbedring af den rådgivning, der ydes turisterhvervet, og indførelse af innovative uddannelsesmetoder af høj kvalitet.

4.1. Støtte til beskæftigelsen gennem hjælp til virksomhederne i form af oprettelse og udbygning af rådgivningscentre for virksomheder og projektledere. Disse centre kunne samle viden om alle de erhvervsaktiviteter, der kan bidrage til udviklingen af landdistrikterne og derigennem fremme skabelsen af »væksthuse« for iværksættere. Ud over konkrete fremgangsmåder kan der hentes inspiration i de britiske erfaringer med offentlig støttet rådgivning for små og mellemstore virksomheder.

4.2. Støtte til uddannelse af såvel folkevalgte som specialister inden for turisterhvervet samt i kredse omkring de konkrete projekter, således at de forskellige partnere inddrages: lokale folkevalgte, erhvervslivet (virksomheder) og repræsentanter for forskellige sammenslutninger (interesse- og erhvervsorganisationer, kulturelle foreninger osv.). Det er af afgørende betydning, at de lokale aktører i hvert enkelt tilfælde opererer i et tværfagligt partnerskab og med forskellige aktiviteter på samme tid.

I denne henseende kan man lære meget af de tværnationale erfaringer fra EUROFORM med henblik på fastlæggelsen af et program for uddannelse og projektopfølgning vedrørende turisme i landdistrikter.

Ligeledes ville det være nyttigt, hvis der i større udstrækning tages initiativ til oprettelse af regionalfonde for støtte til rådgivning og innovation på turistområdet.

5. Forvaltning

5.1. Støtte til programmer for udvikling af nye teknologier (især med hensyn til tilrettelæggelsen af distributionen), men edb-løsninger, som brugerne ikke kan magte, eller som ikke udnyttes optimalt, bør undgås.

5.2. Ensartet forvaltning af turismen i landdistrikterne

Det gælder om at give de lokale initiativer større gennemslagskraft og i regionalt regi inddrage sektoraspektet i en egentlig politik for landdistrikterne.

Der er brug for forskellige former for støtte:

- fremme af informationsudvekslingen mellem turisterhvervets forskellige aktører, således at man dels kan løse de problemer, der skyldes manglende kendskab til de andre aktørers status, dels drøfte fælles behov (blandt andet retsstilling, infrastrukturer og PR-virksomhed),

- forbedring af de udbudte turistaktiviteters rentabilitet gennem øget oplysning om finansieringsmulighederne (EU, medlemsstater, regioner) samt gennem udviklingsstøtte (skattelettelser og afgiftsnedsættelser). Ved udformningen af udviklingsprogrammerne bør der skelnes mellem regioner, der modtager regionalstøtte (regioner under mål 1, 2 og 5b), og regioner, som ikke er omfattet heraf, men hvor eventuelle projekter kræver en form for opbakning; specifik støtte kan uden tvivl ydes af erhvervets egne fagfolk og eksperter, men det vil være nødvendigt med særlig teknisk støtte (projektledelse) og finansiel støtte (afgiftslettelser i projektets indledende faser),

- udarbejdelse af en oversigt over, hvilke muligheder der er for at kanalisere den lokale opsparing over i de økonomiske aktiviteter i landdistrikterne. Problemerne med mobiliseringen af lokale ressourcer bør udforskes i betragtning af de store muligheder, dette indebærer, dels i form af »fødselshjælp« for og konsolidering af projekterne, dels som en faktor, der kan samle hele lokalbefolkningen omkring et projekt.

6. Den praktiske gennemførelse

Der bør i samarbejde med EU-Kommissionen udformes et samlet udviklingsprogram for turismen i landdistrikterne med henblik på en koordineret gennemførelse af nedenstående tolv forslag.

Denne nye strategi for en global og kvalitetspræget støtte til projektlederne - som er udtryk for en ny økonomisk strategi for udnyttelsen af det åbne land - fortjener at blive afprøvet gennem en række forsøg under realistiske betingelser og af tilstrækkelig lang varighed, så der kan drages brugbare konklusioner heraf. Navnlig bør man undersøge de vanskeligheder og problemer, der er fælles for alle EU's landdistrikter.

Ved udformningen og gennemførelsen af et sådant program bør der tages hensyn til følgende to forhold:

- fysisk planlægning, især på turistområdet, er uløseligt knyttet til lokalområdet og bør bestå i en syntese af turismens basale infrastrukturer: modtagelsesfaciliteter, hoteller/restauranter, tjenesteydelser, fritidsaktiviteter og arrangementer. Hvis turismen i landdistrikterne skal have succes, forudsætter det, at de lokale muligheder udnyttes perfekt i en optimal planlægning for den pågældende landbrugsegn,

- miljømæssig balance bør være grundprincippet i en bæredygtig udvikling på europæisk plan: miljøet i ordets bredeste forstand som fysisk rum, men også som arkitektonisk arv, udgør lokalområdernes rigdom, og der bør ikke kun sigtes mod bevarelse, men også en passende udnyttelse heraf.

For at gennemføre disse to mål må idéfasen afløses af praktisk handling gennem en projektstyring, der er tilpasset hvert enkelt konkret tilfælde:

Idéfasen omfatter følgende:

- skabelse af et miljø,

- lokalisering af initiativrige personer samt fremskaffelse af midler,

- fastlæggelse af retningslinjer og mål.

Projektstyringen omfatter:

- planlægning af aktionernes gennemførelse, individuelt og kollektivt,

- opstilling af en tidsplan,

- anerkendelse af den regionale sammenhæng,

- iværksættelse af de enkelte initiativer gennem afprøvning af instrumenterne på lokalt plan,

- definering af den nødvendige komplementaritet i organiseringen af modtagelsesfaciliteter og tjenesteydelser.

Denne nødvendige eksperimentering på bestemte lokaliteter bør følgelig omfatte lokalt fastsatte aktioner, som skal gennemføres på det passende regionale niveau (i stil med kommunesamarbejdet i Frankrig).

Hvis denne strategi skal have nogen værdi, må den gennemføres i tilstrækkeligt mange forskelligartede områder, så resultaterne bliver repræsentative.

7. Konklusioner

Regionsudvalget understreger, at EU ikke har nogen kompetence på turismepolitikkens område, og at EU-foranstaltninger til udvikling af turismen i landdistrikterne kun kan iværksættes som led i andre former for EU-politik eller under strukturfondene.

Det er ikke hensigten med de følgende forslag at stille spørgsmålstegn hverken ved de lokale initiativer, som skaber det varierede udbud af turistaktiviteter i landdistrikterne, eller ved de landsdækkende eller lokale organisationer, der er styrken i denne form for turisme. Det drejer sig derimod om:

- at pege på de mange muligheder, der ligger i de bæredygtige og miljøvenlige former for turisme, som udnytter lokalområdernes landskabsmæssige og arkitektoniske værdier, og som er baseret på lokalbefolkningens initiativ. Turismen i landdistrikterne kan faktisk i mange egne - især i randområderne - bidrage til en afbalanceret fysisk planlægning i hele EU,

- at harmonisere forvaltningen af turistaktiviteterne: der er mange aspekter, herunder i første række problemerne vedrørende borgernes/forbrugernes frie bevægelighed i EU (skiltning, placeringen af skoleferierne, anvendelsen af moderne distributionsformer såsom telematik) samt problemerne vedrørende den nødvendige harmonisering af aktørernes status,

- at fremme synergivirkningen gennem opfølgning på europæisk plan med udgangspunkt i den nuværende kompetencefordeling og finansielle støtte samt en styrkelse af denne for derigennem at give landdistrikterne den plads, de fortjener i Den Europæiske Union. Denne politik forudsætter en koordinering af den finansielle støtte og tættere kontakt og informationsudveksling mellem de offentlige og private aktører.

På grundlag af disse tre retningslinjer ønsker Regionsudvalget, at der ydes støtte til følgende formål:

- et europæisk observationscenter, der skal behandle de data, som indsamles af regionale observationscentre i EU,

- forskningscentre til opfølgning af de lokale initiativer med udnyttelse af erfaringerne fra CARRURE,

- en perspektivrig politik baseret på bevarelse og udbredelse af kendskabet til de kulturelle, landskabsmæssige og traditionelle værdier og i særdeleshed på den positive rolle, som landbruget spiller med hensyn til landskabspleje og andre aspekter af landbrugskulturen (gastronomi, indlogering, skikke),

- foranstaltninger til opretholdelse af de nødvendige overnatningsfaciliteter,

- udvikling af transportinfrastrukturer, især i EU's randområder,

- harmonisering af skiltningen, så det bliver lettere for borgerne at være turist i et andet EU-land,

- mobilisering af det lokale initiativ for at anspore til projekter med et ægte lokalt præg,

- indførelse af en struktur, der gør det muligt at samle alle offentlige og private aktører i et givet lokalområde for at udforme et komplet turisttilbud, der imødekommer markedets krav,

- støtte til turisterhvervet gennem oprettelse af rådgivningscentre,

- omfattende uddannelsesprogrammer, hvori der indgår opfølgning af projekter (lige fra idéfasen til oprettelse af netværk mellem aktørerne),

- indførelse af ny teknologi med henblik på distribution af turisttilbuddene,

- samarbejde om de administrative rammer for turismen i landdistrikterne (med hensyn til aktørernes status, beskatningen af dem samt de finansielle og menneskelige ressourcer, de har til rådighed).

Med disse tolv forslag ønsker Regionsudvalget at pege på, hvorledes mange landdistrikter med udgangspunkt i deres kulturarv kan udnytte de turistmæssige muligheder på en fornuftig måde og i et partnerskab i stedet for de nuværende spredte, individuelle turisttilbud.

Bruxelles, den 2. februar 1995.

Jacques BLANC

Formand for

Regionsudvalget