Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "De overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2001"

(2001/C 221/28)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 28. februar 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede at overdrage det forberedende arbejde til John Simpson som hovedordfører.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 382. plenarforsamling af 30.-31. maj 2001, mødet den 31. maj 2001, følgende udtalelse med 86 stemmer for, 1 imod og 1 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg glæder sig over at få mulighed for at tage stilling til og kommentere det nyligt offentliggjorte forslag til overordnede retningslinjer for økonomiske politikker 2001(1), som Det Europæiske Råd skal behandle på sit møde i Göteborg den 15.-16. juni 2001.

1.2. Den årlige genbehandling og tilpasning af de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker har efterhånden opnået en vigtig placering i koordinationen og forvaltningen af den økonomiske politik i EU. Den løbende udvikling af en overordnet strategi, hvor Kommissionen og medlemsstaternes regeringer først deltager i debatten og dernæst påtager sig de forpligtelser, der ligger i den vedtagne politik, indebærer en vigtig styrkelse af EU's effektivitet. Den årlige tilpasning giver også ØSU en vigtig mulighed for at påvirke beslutninger om europæisk økonomi.

1.3. Offentliggørelsen af forslaget til overordnede retningslinjer for 2001 falder sammen med fremlæggelsen af Kommissionens økonomiske prognoser for 2001. Prognoserne bekræfter, at grundlaget for retningslinjerne på grund af negative udviklingstendenser er mindre gunstigt end i 2000, og at dette primært må tilskrives faktorer uden for Den Europæiske Union.

1.3.1. For at fremme en effektiv behandling af de overordnede retningslinjer i ØSU og andre EU-institutioner samt i medlemstaternes regeringer bør Kommissionen fremlægge de økonomiske prognoser, inden den offentliggør forslaget til overordnede retningslinjer.

1.3.2. I 2001 og 2002 vil der indtræde en vigtig politisk begivenhed, idet alle tolv ØMU-stater i januar 2002 vil have mønter og sedler i den fælles valuta. På kort sigt vil dette ikke i sig selv have nogen nævneværdig betydning for de økonomiske tendenser, men det vil for alvor sætte skub i udviklingen af det indre marked med alt, hvad dette indebærer af fordele for EU. Desuden afspejler det rent symbolsk den øgede samhørighed og de overordnede retningslinjers øgede relevans for befolkningen og regeringerne i de 12 medlemsstater, der i første omgang berøres af overgangen.

1.4. ØSU finder hovedprioriteringerne i de overordnede retningslinjer for 2001 rigtige. I denne udtalelse behandler ØSU nogle af de spørgsmål, der bør tillægges særlig betydning. Hensigten er enten at styrke disse politikker eller at tilskynde Rådet til i højere grad at omsætte prioriteringerne i praksis, således som Rådet (økonomi og finans) lagde op til den 12. marts 2001.

2. De overordnede retningslinjer for økonomiske politikker og EU's mål med den økonomiske politik

2.1. De overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker er afgørende for gennemførelsen af EU's strategiske mål for de næste ti år, nemlig "at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed"(2). Retningslinjerne udgør den vigtigste mekanisme til koordinering og fastlæggelse af medlemsstaternes økonomiske politik i forbindelse med stabilitets- og vækstpagten og Luxembourg-, Cardiff- og Köln-processerne i en Lissabon-kontekst.

2.2. De overordnede retningslinjer bør frem for alt tjene som middel til at komme længere end til de gode intentioner, hvilket skal ske ved hjælp af såvel fælles som nationale planer og gennemførelsesstrategier i EU, som kan fremme en realisering af målene.

2.3. Retningslinjernes overordnede karakter indebærer, at de omfatter en bred vifte af analytiske og politiske overvejelser af såvel umiddelbar som langsigtet karakter. Denne udtalelse er disponeret således, at den tager udgangspunkt i denne firdeling, idet den indeholder afsnit om EU's økonomi i 2001 og på mellemlang sigt samt om den økonomiske politik i 2001 og på mellemlang sigt. De overordnede retningslinjer omfatter en lang række spørgsmål, hvorfor denne udtalelse nødvendigvis må være selektiv. ØSU har valgt at koncentrere sig om de overordnede retningslinjer for politikken i EU og se bort fra de mere specifikke konsekvenser for de enkelte medlemsstater. De overordnede retningslinjers succes eller mangel på samme beror dog på, om indsatsen i medlemsstaterne er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer.

2.4. ØSU er enig med Kommissionen i, at man i de overordnede retningslinjer for 2001 skal finde frem til og behandle relevante strategier inden for et begrænset antal centrale områder, herunder:

- Sikre vækst- og stabilitetsorienterede makroøkonomiske politikker

- Forbedre de offentlige finanser kvalitet og holdbarhed

- Styrke arbejdsmarkederne

- Sikre effektive produktmarkeder (varer og tjenesteydelser)

- Fremme effektiviteten og integrationen på markedet for finansielle tjenester i EU

- Fremme iværksættervirksomhed

- Fremme den videnbaserede økonomi

- Fremme et bæredygtigt miljø - og ØSU tilføjer, som et horisontalt tema, der berører flere af de øvrige temaer

- Følge nøje med i og imødegå den demografiske udvikling, herunder befolkningens aldring og konsekvenserne af det faldende fødselstal.

3. EU's økonomi i 2001

3.1. ØSU har allerede kommenteret det udmærkede økonomiske resultat for EU i 2000(3). BNP i EU steg med 3,4 %, og der blev skabt 2,6 mio. nye job. Det er navnlig glædeligt, at vækstens beskæftigelsesintensitet er steget, så stigningen i BNP også afspejles i beskæftigelsesniveauerne. Trods den kraftige vækst lykkedes det at holde inflationen nede på 2,1 %. Dette ligger over ECB's målsætning, men der synes at have været tale om et "spring" affødt af stigende oliepriser og faldet i eurokursen, idet den underliggende inflation, uden volatile komponenter, var 1,3 %. Det interne inflationspres var fortsat begrænset, idet arbejdskraftsomkostningerne kun steg med 2,3 %. Eftersom produktiviteten steg med 1,5 %, er de rede lønomkostninger pr. produceret enhed faldet med 0,4 %(4).

3.2. Trods den positive udvikling i 2000 er der stadig visse problemer. Ledigheden er fortsat høj - 8,2 % af arbejdsstyrken - hvilket betyder, at der fortsat er 14,5 mio. arbejdssøgende i EU. Hen imod udgangen af 2000 var der tegn på, at faldet i euroens eksterne værdi var blevet standset, men siden er den indvundne stigning i alt væsentligt atter gået tabt. På et tidspunkt vil euroens værdi sandsynligvis atter stige, hvilket yderligere vil forbedre situationen med hensyn til inflationspresset i EU. Størstedelen af lettelsen i indekset for de monetære vilkår i euroområdet kan således tilskrives euroens kursfald. En for hurtig stigning i euroens værdi vil medføre strammere monetære vilkår.

3.3. Grundlaget for de overordnede økonomiske retningslinjer for 2001 er et mindre gunstigt økonomisk miljø, idet væksten i BNP i EU begyndte at falde i andet kvartal af 2000. Også den globale økonomiske situation er forværret, idet væksten i USA's økonomi er faldet kraftigt, den japanske økonomi svækkes yderligere, og oliepriserne fortsat er høje. Kommissionen er fortsat relativt optimistisk med forventninger om en vækst i EU på 2,8 % i 2001 og 2,9 % i 2002. Optimismen skyldes den globale økonomis begrænsede virkninger for EU på grund af EU's forholdsvis beskedne eksport og den fortsat kraftige interne efterspørgsel. Selvom man skulle nå op på så høje vækstrater, vil man dog stadig ligge under de 3 %'s vækst, der er ambitionen.

3.4. ØSU finder Kommissionens egne prognoser lidt for optimistiske. ØSU tror, der er behov for yderligere foranstaltninger på EU-niveau og nationalt, hvis den vækst, der kræves for fortsat at sikre en mærkbar nedgang i ledigheden, skal opretholdes. Endvidere bør Kommissionen og medlemsstaterne anlægge en mere beslutsom og konsekvent tilgang for at sikre en verificerbar gennemførelse af de foranstaltninger til fremme af vækst og beskæftigelse, som Rådet har vedtaget.

3.5. Der er sket imponerende fremskridt i budgetkonsolideringen, hvorfor mange medlemsstater, i modsætning til for blot få år siden, nu næsten har balance eller tilmed overskud på de offentlige budgetter. Der er dog visse tegn på mindre fasthed, for selvom det overordnede budgetunderskud endnu er faldende, forventes de konjunkturkorrigerede budgetunderskud at stige i 2001(5). I en sådan situation er der behov for nøje overvågning, idet flere medlemsstater har iværksat programmer, der skal gøre skattesystemerne mere effektive og mere beskæftigelsesvenlige. Denne udvikling må hilses velkommen, men lavere marginalskat kan reducere statens indtægter, hvilket kan øge den offentlige sektors underskud yderligere eller mindske et eventuelt overskud.

4. EU's økonomi på mellemlang sigt

4.1. Den store ubalance i de internationale betalinger, som er opstået under USA's lange økonomiske vækstperiode og den fortsatte recession i Japan, gør formentlig, at det internationale økonomiske klima endnu på mellemlang sigt vil være mindre gunstigt for væksten i EU. Dette kan resultere i en genopretning af eurokursen, hvilket vil reducere inflationen i euroområdet og lægge en dæmper på væksten i eksporten, hvilket vil kræve en lempelse af de interne monetære vilkår.

4.2. Et af argumenterne for at indføre ØMU'en var at give EU mulighed for at føre en uafhængig økonomisk politik. Et hårdere ydre klima vil således give de europæiske planlæggere mulighed for at vise, at EU's økonomi er i stand til at opretholde en stabil vækst.

4.3. Når der ses bort fra det mindre gunstige eksterne klima, er EU's udfordringer på mellemlang sigt i alt væsentligt de samme som dem, der blev behandlet i de overordnede økonomiske retningslinjer for 2000: 1) genskabelse af fuld beskæftigelse, 2) fremme af en mere dynamisk videnbaseret økonomi, 3) forbedring af de offentlige finanser, herunder forberedelse på merudgifter i forbindelse med befolkningens aldring, 4) forbedring af den sociale samhørighed i EU samt 5) fremme af et bæredygtigt miljø. Da disse målsætninger skal gennemføres på mellemlang sigt, må forbedringerne fra år til år naturligvis være begrænsede. Målene skal nås via makroøkonomisk stabilitet og etablering af et mere konkurrencedygtigt og fleksibelt indre marked i EU, ved en styrkelse af arbejdsmarkedet, en reform af markedet for produkter og tjenesteydelser (ikke mindst finansielle tjenesteydelser), stimulering af F& U og innovation samt styrkelse af arbejdskraftens færdigheder og kvalifikationer.

4.4. Produktiviteten må øges for at forbedre levestandarden og beskæftigelsen, hvilket skal ske gennem skabelse af en videnbaseret økonomi. I lyset af den seneste udvikling i USA bør e-økonomiens langsigtede indvirkning på produktiviteten nok revurderes. De hurtige produktivitetsstigninger i USA var muligvis blot en følge af høje investerings- og efterspørgselsniveauer under en uholdbar højkonjunktur.

4.5. Produktivitet bør også ses i en bredere kontekst, idet en del af forskellen mellem EU og USA i BNP pr. beskæftiget skyldes den længere arbejdstid i USA. En stigning i produktiviteten er ønskelig, men hvis midlet er at øge antallet af arbejdstimer, er det mindre tillokkende.

5. Den økonomiske politik i 2001

5.1. Selvom det eksterne klima er forandret, er mekanismerne til fremme af vækst og stabilitet de samme. ECB har det primære ansvar for de løbende diskretionære justeringer af den makroøkonomiske politik(6). De overordnede økonomiske retningslinjer afstikker de finanspolitiske rammer, inden for hvilke ECB så fastsætter rentesatserne. Erfaringen med gennemførelsen af finanspolitikken har ført til en generel anerkendelse af, at diskretionære justeringer med henblik på en makroøkonomisk stabilisering ikke er ønskelige. Politikken tager sigte på balance eller overskud på mellemlang sigt, men på kort sigt vil finanspolitikkens stramhedsgrad blive bestemt af de automatiske stabilisatorer. Hvis dette system skal fungere, er det vigtigt, at ECB gennemfører justeringer af rentesatserne i tide, og at medlemsstaternes budgetsituation er af en sådan karakter, at de automatiske stabilisatorer får fuldt råderum.

5.2. Med de stadig mindre gunstige udsigter for den globale økonomi har ØSU været bange for, at ECB ville undlade at sænke rentesatserne og imødegå truslen om afmatning i EU. ØSU ser med tilfredshed på ECB's nylige beslutning om at sænke rentesatserne med 0,25 procentpoint. Det er usikkert, hvilken drejning den økonomiske udvikling tager, og ØSU forventer, at ECB bevarer en fleksibel tilgang til fastsættelsen af rentesatser, hvis de økonomiske udsigter forværres yderligere.

5.3. To aspekter af ECB's rolle vækker bekymring hos ØSU.

5.4. For det første - og her er der tale om et fortolkningsspørgsmål - fokuserer banken i sine argumenter for beslutningerne om rentesatspolitikken fortsat på behovet for primært at fastholde prisstabiliteten på grundlag af en vedvarende overvågning af inflationstendenserne. Ifølge de tal, der allerede er nævnt i denne udtalelse, var den underliggende inflation i euroområdet mindre end 2,1 % i 2000 (1,3 %, når der ses bort fra energipriser). ØSU er bange for, at bankens inflationsprognoser har ligget for højt.

5.5. For det andet kan man fortsat have indvendinger mod de lovbestemmelser, der regulerer ECB's virksomhed. Det er ikke som sådan tvivlsom praksis, at banken opstiller inflationskontrol som sin primære målsætning, men efter ØSU's opfattelse bør banken anlægge en bredere tilgang til de økonomiske udsigter og afbalanceringen af de monetære interesser, når den fastlægger sin holdning til monetære variabler, herunder ikke mindst rentesatser.

5.6. Medlemsstaternes budgetkonsolidering fortsatte i 2000, men dette skyldtes, at den hurtige vækst og faldet i ledigheden påvirkede indtægterne og udgifterne. En konjunkturkorrektion viser, at underskuddet på de offentlige budgetter gennemsnitligt set er uforandret. Den yderligere forbedring af de offentlige finanser, som kommer til udtryk i stabilitets- og konvergensprogrammerne, kræver en fortsat, relativt kraftig vækst i de økonomiske aktiviteter. Den svage lempelse af finanspolitikken, der forudses i år, er måske heldig på grund af den sandsynlige opbremsning i den økonomiske aktivitet. Man bør dog ikke gå videre ad denne vej i tilfælde af en mere alvorlig nedgang, fordi visse medlemsstater derved kunne nærme sig et uholdbart underskud. I tilfælde af en sådan nedgang vil de faktiske - ikke-konjunkturkorrigerede - underskud blive større med lavere skatteindtægter og større udgifter til socialsikring til følge, hvilket vil modvirke nedgangen (med andre ord. fungere som automatiske stabilisatorer).

5.7. Gennem det seneste år har Kommissionen og Rådet kritisk vurderet budgetsituationen i hver enkelt medlemsstat. Dette er et nødvendigt element i overvågningen af disciplinen i forhold til stabilitets- og vækstbetingelserne. Efter ØSU's opfattelse taler de seneste erfaringer dog for, at rationalet til bestemmelse af, om disse politikker er unødigt procykliske, revurderes, så flere aspekter tages i betragtning.

5.8. ØSU konstaterer med tilfredshed, at pengelønsudviklingen i 2001 - ligesom i 2000 - har været og forventes at være forenelig med prisstabiliteten og jobskabelsen og er i samklang med produktivitetsudviklingen til gavn for den overordnede makroøkonomiske politik.

5.9. For euroområdet som helhed må det sikres, at de samlede reallønsstigninger ikke overstiger stigningstakten i produktiviteten(7), men dette gælder ikke for de enkelte lande. De gennemsnitlige lønstigninger kan ligge over den gennemsnitlige produktivitetsvækst i områder med indkomstniveauer under gennemsnittet, forudsat at lønstigningen ikke ligger over produktivitetsudviklingen i de erhverv, der skal konkurrere internationalt. Endnu vigtigere er det dog, at lønstigninger ud over produktivitetsudviklingen kan være en vigtig justeringsmekanisme mellem landene i den monetære union. Et land med lav vækst og høj ledighed og en lønudvikling under produktivitetsudviklingen kan have lønstigninger under produktivitetsstigningstakten for at genoprette sin konkurrenceevne, mens et land med høj vækst og lav ledighed kan tilpasse sig ved at sænke konkurrenceevnen til dels med lønstigninger, der ligger over produktivitetsudviklingen. Det vil være lettere for et ikke-konkurrencedygtigt land at gennemføre justeringer i en monetær union, hvor lande med bedre konkurrenceevne mister en del af deres omkostningsfordel som følge af forskelle i nationale inflationsrater.

5.10. Samlet set bør løn- og prisstigninger i euroområdet ikke være inflationære, hvilket heller ikke skulle være nødvendigt.

6. Den økonomiske politik på mellemlang sigt

6.1. De vigtigste formelle, institutionelle påvirkningsmuligheder for så vidt angår det makroøkonomiske klima på mellemlang sigt er den løbende monetære politik, der henhører under ECB, og den finanspolitik, der ligger i forlængelse af de overordnede økonomiske retningslinjer, og som tilpasses efter eksterne økonomiske forhold. Den økonomiske politik på mellemlang sigt lægger således op til foranstaltninger, der skal forbedre EU's økonomiske vækstpotentiale. Denne politik kan omfatte alle aspekter af den økonomiske aktivitet, men navnlig følgende er vigtige:

1. Styrke arbejdsmarkederne

2. Sikre effektive produktmarkeder (varer og tjenester)

3. Fremme effektiviteten og integrationen på markedet for finansielle tjenester i EU

4. Fremme den videnbaserede økonomi

5. Fremme iværksættervirksomhed

6. Fremme et bæredygtigt miljø

7. Forbedre de offentlige finansers kvalitet og holdbarhed

8. Følge nøje med i og imødegå den demografiske udvikling, herunder befolkningens aldring.

6.2. Styrke arbejdsmarkederne

6.2.1. Trods fortsat høj ledighed er der tegn på arbejdskraftmangel i visse regioner og sektorer. Ud over høj ledighed er der lav beskæftigelsesgrad i visse arbejdstagergrupper, navnlig blandt kvinder og ældre arbejdstagere. Større økonomisk vækst er helt afgørende for at få opnå højere beskæftigelsesniveauer og reducere den byrde, den aldrende befolkning udgør. ØSU ser med tilfredshed på beslutningen fra Stockholm-topmødet(8) om at opstille midlertidige mål for beskæftigelsen med en beskæftigelsesfrekvens i 2005 på 67 % for hele befolkningen, 57 % for kvinder og 50 % for aldersgruppen 55-64 år.

6.2.2. De nuværende skatte- og socialsikringssystemer må ændres for at sikre nuværende og fremtidige generationer effektive socialsikringssystemer og tilskynde til en styrkelse af beskæftigelsen. ØSU har allerede behandlet disse spørgsmål i sine udtalelser om den europæiske beskæftigelsesstrategi(9) og medlemsstaternes beskæftigelsespolitik(10), hvor man forslog en omlægning af skatte- og dagpengesystemerne for at få lavtlønnede, ældre arbejdstagere og kvinder til at søge arbejde og få udsatte grupper integreret på arbejdsmarkedet.

6.2.3. I en tidligere udtalelse(11) har ØSU konstateret, at det er meget vanskeligt at øge beskæftigelsen blandt ældre arbejdstagere. Det er navnlig vigtigt at få skabt en holdningsændring, og politikken bør være fremadskuende og vedrøre alle arbejdstagere med foranstaltninger, der fremmer livslang uddannelse og øger tilpasningsevnen samt opmuntrer arbejdsgivere til at tilbyde fleksible arbejdsvilkår, herunder foranstaltninger vedrørende forbedring af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen for alle.

6.2.4. ØSU ser positivt på foranstaltninger til fremme af deltagelse på arbejdsmarkedet, stimulering af uddannelse og erhvervsuddannelse samt styrkelse af kapitalens og arbejdskraftens mobilitet. ØSU er dog bekymret for, om den for øjeblikket ret langsomme udvikling for så vidt angår gennemførelsen af målsætningerne vil være holdbar i den vanskeligere økonomiske situation, EU måske om kort tid vil befinde sig i.

6.2.5. ØSU bider navnlig mærke i erkendelsen af, at arbejdsmarkedet påvirkes af mangel på bestemte typer arbejdskraft. Efter konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Stockholm(12) har der været forventninger om, at Kommissionen ville oprette en taskforce på højt niveau for kvalifikationer og mobilitet, så den kunne fremlægge en handlingsplan for Det Økonomiske Råds forårsmøde i 2002. ØSU beklager, at dette forslag ikke tages op i de overordnede økonomiske retningslinjer for 2001.

6.3. Sikre effektive produktmarkeder (varer og tjenester)

6.3.1. En EU-politik, som er helt central for øget effektivitet - og efterhånden har mange år bag sig - er gennemførelsen af det indre marked. Når det indre marked ikke allerede er realitet, hænger det sammen med målets ambitiøse karakter, den stadig større, det hen ad vejen har fået, samt en vis modvilje hos de nationale regeringer mod for alvor at tage projektet til sig. Særlige problemer gør sig endnu gældende inden for liberaliseringen af netværkssektorer (telekommunikation, energi), transport, finansielle tjenesteydelser, offentlige indkøb, indførelsen af et EU-patent, konkurrence og statsstøtte. På alle disse områder har de generelle fremskridt været beskedne siden Lissabon-topmødet, men kun de vigtigste politikker kan behandles her.

6.3.2. Telekommunikationssektoren er helt central for den fremspirende videnøkonomi, og en liberalisering er nødvendig for at få priserne ned og fremme investeringer og innovation. De fremskridt i retning af yderligere liberaliseringsforanstaltninger, som er omhandlet i forslaget til et indre marked for kommunikation, er i Kommissionens øjne afgørende for skabelsen af en videnbaseret økonomi. Rådets manglende evne til at opfylde Stockholm-topmødets ønske om, at telekommunikationspakken bør "vedtages hurtigst muligt i år for at give sektoren lige konkurrencevilkår ... i hele EU" må ses som en foruroligende udvikling(13). Der er tydeligvis lignende problemer inden for initiativerne vedrørende europæisk energi og et fælles europæisk luftrum. ØSU ser med beklagelse på den langsomme udvikling inden for disse sektorer, ikke mindst i betragtning af at de udgør et vigtigt element i forbindelse med skabelsen af en videnbaseret økonomi, som jo er noget, der ligger Rådet stærkt på sinde.

6.3.3. ØSU støtter også kraftigt henstillingen til medlemsstaterne om at begrænse den manglende gennemførelse af foranstaltninger i tilknytning til det indre marked og at reducere statsstøtten på områder, hvor det kan fremme fair konkurrence på det indre marked.

6.4. Fremme effektiviteten og integrationen på markedet for finansielle tjenester i EU

6.4.1. Etableringen af et europæisk finansielt marked er et andet afgørende element i forbindelse med styrkelsen af konkurrenceevnen. Ud over i sig selv at være en vigtig sektor er velfungerende finansielle markeder afgørende for stimuleringen af investeringer, og gennem integrationen af finansielle markeder tilvejebringes et vigtigt redskab til justeringer i en monetær union. Ejerskab af aktiver og ydelse af lån hen over grænserne indebærer en vigtig mekanisme til stabilisering af indkomster og imødegåelse af chok. Heller ikke her har medlemsstaternes vilje til at gennemføre praktiske ændringer været helhjertet. De kompromisaftaler, man nåede frem til efter Lamfalussy-forslagene i Stockholm, vil måske yderligere vanskeliggøre en regulering af de finansielle tjenester.

6.5. Fremme den videnbaserede økonomi

6.5.1. Fremme og styrkelse af et videnbaseret samfund og en videnbaseret økonomi er nu af helt afgørende betydning. Vigtige aspekter i denne forbindelse er F& U's omfang og effektivitet, anvendelse af ny teknologi, navnlig Internettet samt uddannelse og videreuddannelse af arbejdskraften inden for anvendelse af ny teknologi. ØSU har allerede behandlet visse af emnerne i tilknytning til en videnbaseret økonomi i sin udtalelse om Det Europæiske Råd i Lissabon(14) - ikke mindst beskæftigelsesaspektet(15). I disse udtalelser lægges der vægt på den hurtige udvikling og vidensamfundets altgennemtrængende karakter og dermed de vidtgående konsekvenser for økonomien og samfundet. At kunne anvende ny teknologi er således en grundlæggende færdighed, alle bør have, hvilket må komme til udtryk i hele uddannelsessystemet. Der må også fokuseres endnu mere på F& U og innovation såvel som på iværksættervirksomhed.

6.5.2. ØSU ser derfor med tilfredshed på forslagene om at stimulere F& U, styrke den juridiske ramme vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder, gennemføre e-Europe-handlingsplanen og forbedre de grundlæggende og udvidede IKT-færdigheder. EU- patentets omtumlede skæbne afspejler endnu en gang kløften mellem fine ord og resultater på dette område. Fokuseringen og forvaltningen af EU's forskningsprogrammer kan også forbedres.

6.5.3. Såvel offentlige som private investeringer er afgørende for udviklingen af en videnbaseret økonomi. I sin rapport om de økonomiske retningslinjer for 2000(16) konstaterede ØSU, at investeringerne i forhold til BNP er faldet markant siden begyndelsen af 1970'erne. Det er bekymrende, at der ikke tages nye initiativer til stimulering af private investeringer, eftersom den nuværende politik ikke har formået at få investeringskvoten i EU op. ØSU finder det fortsat vigtigt, at der som et afgørende bidrag til udviklingen af den nødvendige infrastruktur og de nødvendige færdigheder igen pustes liv i de offentlige investeringer, som under budgetkonsolideringen har været stærkt begrænsede. ØSU støtter således Kommissionens henstilling til medlemsstaterne om at omdirigere offentlige udgifter til fysisk og menneskelig kapitalakkumulation.

6.6. Fremme iværksættervirksomhed

6.6.1. Ét element, Europa mangler for at kunne skabe en virkelig dynamisk økonomi, er tilstrækkelig iværsættervirksomhed. Der var en vis positiv udvikling under dot.com-boomet i 1999-2000, som dog siden er svækket noget. Det forhold, at Kommissionen ikke har kunnet fremlægge en brugbar rapport om nedbringelse af opstartomkostninger for virksomheder siger lidt om de langsomme fremskridt, der sker på området. Øget iværksættervirksomhed står og falder med tilvejebringelsen af risikovillig kapital, og også her er udviklingen af et finansielt enhedsmarked helt afgørende. Desuden er det juridiske klima i de fleste europæiske lande et problem for dynamikken i EU's økonomi, om end der er visse mindre tegn på tøbrud, såsom skabelsen af Societas Europeae, der ofte også omtales som statutten for Det Europæiske Selskab.

6.7. Fremme et bæredygtigt miljø

6.7.1. ØSU anerkender, at bæredygtighed er et horisontalt anliggende, som skal præge EU's politikker generelt, hvilket er behandlet i en særskilt udtalelse. Kun de miljømæssige aspekter omtales her. ØSU ser med tilfredshed på forslaget om, at medlemsstaterne skal indføre og konsolidere en markedsbaseret tilgang til miljøspørgsmålene. Vedvarende stigninger i brændstofudgifterne bør komme til udtryk i priserne, så man opnår den fornødne markedsbaserede justering af forbruget. De forskellige strategier i forhold til ændrede brændselspriser belyser det problem, der ligger i, at man ikke har kunnet nå til enighed i EU om en fælles ramme for energibeskatning. Hvis højere energipriser har social slagside, bør de enkelte medlemsstater - under hensyntagen til andre EU-politikker - undersøge mulighederne for at yde kompensation til netop de berørte grupper.

6.8. Forbedre de offentlige finansers kvalitet og holdbarhed

6.8.1. Elementerne i den løbende forvaltning af de offentlige finanser er kort behandlet i punkt 5.6. ØSU anerkender, at de regler, der er udarbejdet som en integreret del af den nye ramme, har skabt god disciplin blandt EU's medlemsstater.

6.8.2. Der er dog to aspekter af politikken vedrørende forvaltningen af de offentlige finanser, som kræver en yderligere indsats.

6.8.2.1. For det første bør der i den langsigtede forvaltning af de offentlige finanser eksplicit tages hensyn til de mulige budgetmæssige konsekvenser af ændrede demografiske forudsætninger. Dette berører pensionsordningerne, sundhedsektoren og den kommunale service. ØSU fremhæver dette som et særligt problem, der kræver en mere resolut indsats.

6.8.2.2. For det andet lægges der i de overordnede økonomiske retningslinjer op til yderligere at reducere den offentlige sektors gæld i medlemsstaterne. Selvom der er fordele ved at rentebetalingen på gælden falder, er der nu behov for en finjustering af reglerne. En del af den offentlige låntagning er forbundet med foranstaltninger, der direkte bidrager til økonomisk vækst, og som logisk kan sammenlignes med de investeringer, der træffes beslutning om i private firmaer. Anden låntagning kan ganske enkelt gøre det ud for yderligere beskatning. ØSU foreslår, at politikkerne vedrørende forvaltningen af den offentlige gæld revideres for at sikre en mere fleksibel tilgang.

6.9. Følge nøje med i og imødegå den demografiske udvikling, herunder forberede befolkningens aldring

6.9.1. Med den forlængede levetid og det lave fødselstal aldres EU's befolkning. Enhver strategi til løsning af dette problem må tage sigte på begge de nævnte årsager samt inkorporere konsekvenser for immigrationspolitikkerne. En aldrende befolkning vil belaste de offentlige finanser på grund af øgede udgifter til pensioner og øget efterspørgsel efter social- og sundhedsservice, hvilket vil påvirke beskatningen.

6.9.2. Forberedelserne til befolkningens aldring omfatter i princippet tre elementer: For det første bør man arbejde på at sikre en høj beskæftigelsesgrad i Europa, for det andet skal pensionssystemerne reformeres og for det tredje skal der skabes bæredygtighed i de offentlige finanser. Spørgsmålet om beskæftigelsesgrad er allerede behandlet i punkt 6.2, så det er ikke nødvendigt at gå nærmere ind på det her. Med hensyn til pensionsreform har udviklingen været lidt vaklende. ØSU er godt klar over, at der er problemer, og er i princippet enig i, at der bør skabes konsensus om en reform mellem arbejdsmarkedets parter, men dette bør ikke bruges som undskyldning for at udskyde processen. En udskydelse gør kun problemet større og vanskeligere at løse.

6.9.3. ØSU konstaterer med bekymring, at der er en tendens i retning af at begrænse adgangen til statslige pensioner, som for mange mennesker er den vigtigste indkomstkilde, når de går på pension. Uden en ændret pensionspolitik vil der blive yderligere problemer med at sikre de offentlige finansers bæredygtighed, jf. punkt 4.3. ØSU mener, at en fyldestgørende løsning vil omfatte såvel erhvervspension og private pensionsordninger som statslige pensioner.

7. Konklusion

7.1. ØSU ser med tilfredshed på de nye overordnede økonomiske retningslinjer og strategiens generelle målsætning om at gøre EU til den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden. Disse ønsker må udmøntes i konkrete resultater.

7.2. Kommissionens økonomiske vurdering, ifølge hvilken der vil ske en svag opbremsning i den økonomiske vækst, er efter ØSU's opfattelse for optimistisk. Der er behov for en resolut indsats for at dæmme op for en pludselig forværring af det eksterne økonomiske klima og konsekvenserne for EU. I lyset af de potentielle risici er det vigtigt, at ECB bevarer en åben tilgang til fastsættelsen af rentesatser som et fleksibelt element i ØMU'ens policy-mix.

7.3. ØSU finder det også vigtigt, at Rådets fine ord om en strukturreform og udviklingen af en videnbaseret økonomi følges op af relevante politiske tiltag. Den langsomme udvikling og de begrænsede reformer, man er nået til enighed om på områder som telekommunikation, EU-patentet og finansielle tjenester, skaber desværre en vis frygt for, at EU ikke vil være i stand til at opfylde sine ambitiøse mål.

7.4. Problemerne med at omsætte ord i handling gør sig også gældende på nationalt niveau, hvor forskellene med hensyn til fremskridt inden for skatte-, socialsikrings- og pensionsreformerne er store.

7.5. ØSU støtter målsætningen om bæredygtige offentlige finanser, men dette må dog ikke stå i vejen for gennemførelsen af offentlige investeringer, der er afgørende for infrastrukturen og den menneskelige kapital i en videnbaseret økonomi. Det er også meget vigtigt, at virksomheder såvel som det offentlige fortsat investerer i uddannelse og videreuddannelse af arbejdskraften, hvilket bør understøttes af EU's og medlemsstaternes politikker.

7.6. Uden en mere dynamisk gennemførelse af strategierne i de overordnede økonomiske retningslinjer for 2001 er der en risiko for, at den generelle målsætning om, at EU skal være den mest dynamiske vidensbaserede økonomi, ikke vil kunne opfyldes. Dette vil igen have en negativ indvirkning på beskæftigelsesmålsætningerne og evnen til at takle de demografiske udfordringer.

7.7. ØSU anbefaler således, at de overordnede økonomiske retningslinjer for 2001 hurtigt og effektivt omsættes i praksis.

Bruxelles, den 31. maj 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Kommissionens henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker for 2001, ECFIN/228/01 den 25. april 2001.

(2) Formandskabets konklusioner, Det Europæiske Råd i Lissabon, den 23.-24. marts, punkt 5.

(3) Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelseom de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for 2000, EFT C 139 af 11.5.2001.

(4) Rapport fra Kommissionen om gennemførelsen af de overordnede økonomiske retningslinjer for 2000 af 7. marts 2001, KOM(2001) 105 endelig, s. 7 og 37.

(5) Kommissionens henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker for 2001, KOM(2001) 224, s. 9.

(6) Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om koordinationen af den økonomiske politik som følge af ØMU'en, EFT C 139 af 11.5.2001.

(7) De overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2001, s. 10.

(8) Formandskabets konklusioner, Det Europæiske Råd i Stockholm, den 23. og 24. marts 2001, punkt 9.

(9) ØSU's udtalelse om "Midtvejsevaluering af de tre processer bag den europæiske beskæftigelsesstrategi", EFT C 139 af 11.5.2001.

(10) ØSU's udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik i 2001", EFT C 14 af 16.1.2001.

(11) EFT C 14 af 16.1.2001.

(12) Formandskabets konklusioner, Det Europæiske Råd i Stockholm, den 23. og 24. marts 2001, punkt 15.

(13) 2340. samling i Rådet - transport/telekommunikation - den 4.-5. april 2001 i Luxembourg, 587/01 (presse 131).

(14) ØSU's udtalelse om "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden", EFT C 117 af 26.4.2000.

(15) ØSU's udtalelse om "Ny viden, nye arbejdspladser", EFT C 14 af 16.1.2001.

(16) ØSU's udtalelse om de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for 2000, EFT C 139 af 11.5.2001.