BEGRUNDELSE

I henhold til artikel 395, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem ("momsdirektivet") kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse.

Ved brev registreret i Kommissionen den 19. marts 2021 anmodede Republikken Østrig (herefter Østrig) om tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 168 og 168a i direktiv 2006/112/EF, med henblik på at ophæve fradragsretten for moms af varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person eller dennes ansatte til privat brug eller, mere generelt, til ikkeerhvervsmæssige formål eller ikkeøkonomiske aktiviteter. Anmodningen var ledsaget af en rapport om anvendelsen af denne foranstaltning, herunder en vurdering af den anvendte procentuelle fordeling af retten til fradrag af moms, jf. artikel 2 i Rådets gennemførelsesafgørelse 2009/1013/EU som ændret ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1487.

I overensstemmelse med momsdirektivets artikel 395, stk. 2, underrettede Kommissionen ved breve af 7. april 2021 de øvrige medlemsstater om Østrigs anmodning. Kommissionen meddelte ved brev af 8. april 2021 Østrig, at den rådede over alle de nødvendige oplysninger til at vurdere anmodningen.

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I momsdirektivets artikel 168 i fastsættes det, at en afgiftspligtig person kan fradrage den moms, der er betalt af erhvervelser foretaget og ydelser modtaget i forbindelse med afgiftspligtige transaktioner. I artikel momsdirektivets 168a, stk. 1, fastsættes det, at moms på udgifter i forbindelse med fast ejendom, der indgår i en afgiftspligtig persons erhvervsaktiver, og som anvendes til såvel erhvervsmæssige som ikkeerhvervsmæssige formål, kun kan fradrages for så vidt angår den del, der modsvarer ejendommens anvendelse til den afgiftspligtige persons erhvervsformål. I henhold til momsdirektivets artikel 168a, stk. 2, kan medlemsstaterne også anvende denne regel i forbindelse med udgifter til andre varer, der indgår i de erhvervsaktiver, som de specificerer. Artikel 168a blev indsat i momsdirektivet ved Rådets direktiv 2009/162/EU af 22. december 2009 med henblik på at begrænse fradraget til den del, der angår den faktiske erhvervsmæssige anvendelse, og dermed mere effektivt anvende princippet om, at fradraget kun opstår, for så vidt som de pågældende varer og ydelser anvendes til brug for den afgiftspligtige persons virksomhed.

I henhold til momsdirektivets artikel 395 kan medlemsstaterne anvende foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i momsdirektivet, for at forenkle momsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse, hvis de blevet er godkendt af Rådet.

Østrig anmodede om tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 168 og 168a i momsdirektivet, og som giver Østrig mulighed for fuldstændig at ophæve retten til at fradrage moms på varer og ydelser, der i mere end 90 % af tiden anvendes af den afgiftspligtige person eller dennes ansatte til privat brug eller, mere generelt, til ikkeerhvervsmæssige formål eller ikkeøkonomiske aktiviteter.

Østrigs fravigelse blev oprindelig indrømmet ved Rådets afgørelse 2004/866/EF af 13. december 2004 i en periode indtil den 31. december 2009 og blev derefter atter indrømmet ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2009/1013/EU af 22. december 2009 indtil den 31. december 2012. Sidstnævnte blev efterfølgende forlænget indtil den 31. december 2015 ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/705/EU af 13. november 2012, indtil den 31. december 2018 ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2428 af 10. december 2015 og indtil den 31. december 2021 ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1487.

Østrig meddelte i sin aktuelle anmodning Kommissionen, at anvendelsen af fravigelsesforanstaltningen har vist sig meget vellykket og effektiv, når det gælder om at forenkle momsopkrævningen og forebygge momsunddragelse og momsundgåelse samt øge retfærdigheden ved at forhindre forvridninger på grund af uberettigede likviditetsfordele og forbedre overholdelsen af skattereglerne som følge af den forenklede momsopkrævning. Ifølge Østrig vil en ophævelse af fravigelsesforanstaltningen medføre en uberettiget likviditetsfordel for afgiftspligtige personer, som kun i begrænset omfang anvender en vare eller ydelse i erhvervsmæssigt øjemed, og som har ret til at fradrage moms af denne begrænsede anvendelse, sammenlignet med en afgiftspligtig person, som udelukkende anvender varen eller ydelsen i erhvervsmæssigt øjemed. Desuden vil en efterfølgende minimal ændring i fordelingen mellem privat og erhvervsmæssig brug af en vare eller ydelse, som kun i begrænset omfang anvendes i erhvervsmæssigt øjemed, medføre en regulering af den fradragne moms. Denne mindre regulering vil ikke være rimelig set ud fra såvel skatteyderens som skatteforvaltningens synspunkt.

Den ønskede minimale anvendelse af varer eller ydelser på mindst 10 % til erhvervsmæssige formål med henblik på at fradrage indgående moms er forholdsvis lav. Ifølge Østrig vil forlængelsen af denne foranstaltning derfor kun have ringe indvirkning på de samlede momsindtægter fra det endelige forbrug, og den påvirker derfor ikke Unionens egne indtægter hidrørende fra moms negativt.

Fravigelser indrømmes normalt for en begrænset periode, så det kan vurderes, om den særlige foranstaltning er hensigtsmæssig og effektiv. I den forbindelse forstår Kommissionen på baggrund af de oplysninger, som Østrig har indgivet, at fordelingen 90 % - 10 % mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug stadig udgør en god basis for at udskille de transaktioner, for hvilke den erhvervsmæssige brug kan anses for at være ubetydelig.

Den pågældende særlige foranstaltning gør derfor arbejdet lettere for både skatteforvaltningerne og virksomhederne, da det ikke er nødvendigt at holde øje med den efterfølgende anvendelse af de varer og ydelser, for hvilke fradragsretten på anskaffelsestidspunktet var udelukket, særlig hvad angår eventuel beskatning af privat brug efter momsdirektivets artikel 16 eller 26 eller reguleringer af fradraget som fastsat i artikel 184-192 i samme direktiv. Det er derfor hensigtsmæssigt at forlænge fravigelsesforanstaltningen.

Enhver forlængelse bør dog være tidsbegrænset, så det kan vurderes, om de betingelser, fravigelsen bygger på, fortsat er til stede. Det foreslås derfor at forlænge fravigelsen indtil udgangen af 2024 og at anmode Østrig om, såfremt landet påtænker endnu en forlængelse efter 2024, sammen med anmodningen om forlængelse senest den 31. marts 2024 at indgive en rapport, der omfatter en evaluering af den anvendte procentuelle fordeling mellem erhvervsmæssig og ikkeerhvervsmæssig brug, som ophævelsen af momsfradraget er baseret på.

Rådets afgørelse 2009/1013/EU af 22. december 2009 blev vedtaget samtidig med Rådets direktiv 2009/162/EU af 22. december 2009, hvorved artikel 168a blev indsat i momsdirektivet. Titlen på Rådets afgørelse 2009/1013/EU henviser imidlertid ikke til artikel 168a. For at fjerne denne uoverensstemmelse mellem titlen og indholdet af Rådets afgørelse 2009/1013/EU bør titlen på Rådets afgørelse 2009/1013/EU derfor ændres ved at indsætte en henvisning til momsdirektivets artikel 168a.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Der er blevet indrømmet andre medlemsstater (Tyskland og Nederlandene) lignende fravigelser i forbindelse med udelukkelse af moms på varer og ydelser fra retten til momsfradrag, når mere end 90 % af de pågældende varer og ydelser anvendes til en afgiftspligtig persons eller dennes ansattes private brug eller, mere generelt, til ikkeerhvervsmæssige formål eller ikkeøkonomiske aktiviteter.

I henhold til momsdirektivets artikel 176 fastsætter Rådet de udgifter, der ikke giver ret til fradrag af momsen. Indtil det sker, kan medlemsstaterne opretholde alle de undtagelser, som var gældende efter deres nationale lovgivning pr. 1. januar 1979. Der findes derfor en række "stand still"-bestemmelser, som begrænser fradragsretten for afgiftspligtige personer.