20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/29 
Udtalelse om EF-Kommissionens 14. beretning om konkurrencepolitikken 
(85/C 330/07) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 3. juni 1985 at anmode om 
Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om EF-Kommissionens 14. beretning om 
konkurrencepolitikken. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Bernard Mourgues til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse 
den 1. oktober 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 230. plenarforsamling (mødet den 
31. oktober 1985) med flertal, idet en stemte hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
1. »Konkurrencepolitikken, et afgørende element i 
EF's handelspolitik og økonomiske politik« 
1.1. I sin initiativudtalelse (l) og i de senere udtalelser 
om EF-Kommissionens årlige beretninger om konkur­
rencepolitikken, herunder især den 12. konkurrencebe­
retning, afsnit I og VI (2), understregede Udvalget det 
nødvendige i at fastholde mekanismer, som sikrer, at 
konkurrencen finder sted uden fordrejninger, da dette 
er en afgørende forudsætning for iværksættelse af indu­
strihandels- og valutapolitikken samt skatte- og afgifts­
politikken og socialpolitikken. 
1.2. Sund konkurrence er også en betingelse, der 
bør gøres gældende som en gensidighedsklausul under 
kommende forhandlinger mellem EF og tredjelande 
inden for rammerne af Den almindelige Overenskomst 
om Told og Udenrigshandel (GATT). 
1.3. Denne holdning bekræftes af Organisationen for 
økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), som den 
7. juni 1984 bl.a. slog til lyd for et samarbejde mellem de 
handelspolitiske og konkurrencepolitiske myndigheder. 
1.4. Udvalget udtrykker tilfredshed med, at der her­
sker en sådan enighed, og bekræfter det grundlæggende 
princip, at opretholdelsen af konkurrence uden for­
vridninger vil bidrage til at øge virksomhedernes kon­
kurrenceevne. 
1.5. Dette princip bør anerkendes og anvendes på 
internationalt plan. Det vil kunne lette gennemførelsen 
af effektiv kontrol med og bedre gennemsigtighed ved­
rørende: 
— såvel import- som eksportaftaler, 
— virksomheders restriktive samordnede praksis, 
— aftaler om selvbegrænsning, 
0) EFTnr. C 322/81. 
(2) EFTnr. C 341/83. — virkningerne af distributions- og teknologioverfør-
selsaftaler med særlig henblik på fordeling af marke­
derne (3), 
— tværnationale selskabers samordnede praksis, når 
denne fører til misbrug af dominerende stilling. 
1.6. Ved indkaldelse af tilbud på udførelse af arbejde 
eller indkøb af leverancer og udstyr må staterne, kom­
munerne, offentlige myndigheder og offentligtejede 
virksomheder under ingen omstændigheder benytte re­
striktiv praksis ved valg af leverandører eller tage hen­
syn til disses nationalitet (4). 
2. EF-Kommissionens indsats 
2.1. Medlemsstaternes og EF's økonomiske proble­
mer taler klart for, at man søger at få sat nyt skub 
i den europæiske økonomi, hvilket kan ske gennem 
iværksættelse af en mere sammenhængende, en mere 
global og frem for alt en konkurrencepolitik, som er 
mere virkelighedsnær og ligger tættere op ad EF's poli­
tik på andre områder (jf. pkt. 1.1.). 
2.2. På den baggrund udtrykker Udvalget tilfredshed 
med, at Kommissionen med sin anvendelse af traktatens 
artikel 85, stk. 3, har »lovgivet« under hensyntagen til 
EF's generelle interesser. Kommissionen har nemlig 
taget højde for de faktiske interne og eksterne forhold 
i EF med hensyn til: 
— forsknings- og udviklingsaftaler, 
— udnyttelse af patent- og licensrettigheder, 
(•') Jf. ØSU's udtalelse om »F&U-aftaler« (EFT nr. C 206/84). 
(4) Om dette spørgsmål er ØSU for tiden ved at udarbejde 
udtalelse på basis af en meddelelse fra Kommissionen til 
Rådet. 
Nr. C 330/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
— salg og service vedrørende motorkøretøjer (*), 
— specialiseringsaftaler (særlig små og mellemstore 
virksomheder). 
2.3. Endvidere skal der peges på den oplysningsind­
sats, som er gjort med udsendelsen af en håndbog for 
små og mellemstore virksomheder. 
2.4. Som anført i indledningen til den 14. konkurren­
ceberetning er en række af Kommissionens initiativer 
imidlertid slået fejl; det gælder bl.a. 
a) støtte, som omtales i pkt. 3 i denne udtalelse, 
b) fusionskontrol (2), hvor EF-kontrol er en nødvendig­
hed. Det forhold, at få virksomheder dominerer en 
lang række sektorer, kræver også kontrol. Imidler­
tid kan sammenslutninger af virksomheder fra for­
skellige medlemsstater under visse omstændigheder 
både gøre de pågældende virksomheder mere euro­
pæisk bevidste og især tilskynde til en mere effektiv 
tilpasning til den øgede internationale konkurrence, 
c) fordrejet konkurrence og manglende gennemsigtig­
hed inden for lufttransport, da der ikke findes nogen 
fælles politik (3). 
2.5. Udvalget må i øvrigt konstatere, at Kommissio­
nen på en del punkter endnu ikke har fulgt dets udtalel­
ser. Det drejer sig især om følgende: 
a) Med hensyn til fusionskontrol: 
— behovet for at justere omsætningskriterierne til 
de særlige vilkår inden for visse sektorer, 
— det nødvendige i ikke at misbruge Kommissio­
nens ret til at kræve oplysninger af tredjemand, 
— i almindelighed at tage mere hensyn til EF-inter-
esser af handelsmæssig, regional, erhvervsmæs­
sig og social karakter ved at fastsætte passende 
samrådsprocedurer, hvilket Kommissionen nu 
ser ud til at have tilsluttet sig i princippet, 
(1) I dette tilfælde har Kommissionen imidlertid ikke fulgt en 
lang række kritiske henstillinger i Udvalgets udtalelse (EFT 
nr. C 341/83), hvilket den har gjort i vid udstrækning i mange 
andre spørgsmål. 
(2) Jf. ØSU's udtalelse, EFT nr. C 252 af 27. 9. 1982. 
(3) Jf. ØSU's udtalelse om »Luftfartspolitik« (EFT nr. C 303 af 
25. 11. 85, s. 31). b) vedtagelsen af vedtægten for Det europæiske Ak­
tieselskab (4). 
3. Det offentliges støtte (fra staten og fra regionale og 
andre lokale organer) (5) 
3.1. Konkurrencepolitikkens gennemførelse er i vid 
udstrækning afhængig af et snævert samarbejde mellem 
medlemsstaterne indbyrdes og med Kommissionen både 
med hensyn til sammenhængen mellem europæisk og 
national lovgivning, de nationale domstoles anvendelse 
af EF-retten i monopolspørgsmål samt gennemførelse 
af traktatens artikel 92 ff. med hensyn til støtte. 
3.2. De fleste vanskeligheder opstår inden for sidst­
nævnte område. Der ligger i dag et permanent pres på 
medlemsstaterne for at få dem til at yde statsstøtte. 
3.3. Kommissionen har mulighed for at gribe ind, 
når den får meddelelse om påtænkt støtte. Indgrebene 
vil få stadig større betydning, efterhånden som 
kendskabet til alle de forskellige nationale støtteformer 
uddybes. 
På denne baggrund opfordres Kommissionen til at træf­
fe alle fornødne foranstaltninger til at opfylde sine 
forpligtelser i henhold til artikel 92 og 93. Kommissio­
nen bør bl.a. søge at skabe større gennemsigtighed, 
således at både medlemsstaterne og tredjemand i tide 
kan få kendskab til ethvert skridt eller enhver handling, 
som får følgevirkninger på det juridiske plan, og så de 
i praksis får mulighed for at gøre deres rettigheder i 
henhold til traktaten gældende. 
For at lette Kommissionens administrative byrde kunne 
man overveje forenklede indsigelsesprocedurer, således 
som det allerede kendes fra andre områder. 
3.4. Udvalget godkender princippet om at gennemfø­
re de nye regler om kumulering af støtte, som er indført 
fra 1. marts 1985, og afventer en nærmere redegørelse 
herfor i den 15. konkurrenceberetning. 
3.5. Udvalget mener tillige, at offentliggørelsen af 
en hvidbog om samtlige støtteformer, herunder også 
generelle foranstaltninger, vil kunne lette kontrollen 
med gennemførelsen af EF's politik på de forskellige 
områder. 
3.6. Medlemsstaternes erhvervelse af kapitalinteres­
ser i virksomheder skal behandles inden for rammerne 
af støtteforanstaltningerne. 
(4) Jf. ØSU's udtalelse, EFT nr. C 131 af 13. 12. 1972. 
(5) Udvalget har behandlet dette emne i dybden i udtalelsen om 
den 13. konkurrenceberetning (EFT nr. C 343/84 s. 10). Jf. 
tillige informationsberetningen om »Medlemsstaternes regio­
nale støtteordninger«. 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/31 
3.7. Endelig vil konkurrencepolitikken få større ef­
fekt, dersom støtte, der bliver kendt ulovlig efter til­
delingen eller opdages trods manglende anmeldelse, 
tilbagebetales eller inddrives. 
3.8. Samtidig med tilbagetalingen bør der opkræves 
en form for pengebøde. Udvalget mener nemlig, at 
modtagelse af økonomisk støtte indebærer en stor likvi-
ditetsfordel for modtagerne. Bøden kan f.eks. beregnes 
med udgangspunkt i markedsrenten, jf. artikel 15, stk. 
6, i forordning nr. 17/62. 
4. Nye retningslinjer for Kommissionens indsats 
4.1. Franchise-aftaler, dvs. aftaler mellem producen­
ter og forretningsindehavere, er en distributionsform, 
som er i rivende udvikling. Lovgivningen i USA har 
taget højde for sådanne aftaler siden 1929. I Europa 
findes der endnu ingen lovgivning. Udvalget mener, at 
man også på dette område bør se nærmere på, hvorledes 
der kan tilvejebringes gode vilkår for fri konkurrence. 
4.2. Det samme gælder med hensyn til overførsel af 
know-how, ydelse af licenser, patentrettigheder, tekno­
logioverførsel og privilegerede forbindelser mellem mo­
derselskaber og fællesfilialer. 
4.3. Ud fra et ønske om at fremme kulturlivet henstil­
les det, at der udarbejdes særlige forslag enten om 
bøgers udsalgspriser eller om den pris, hvortil forlaget 
sælger bøger til sine direkte aftagere. 
4.4. Det skal undgås, at statsmonopoler skader kon­
kurrencen, navnlig når de fører til afsondring af marke­
der og diskriminering mellem den offentlige og private 
sektor. 
4.5. Inden for søtransport haster det med at få defi­
neret og gennemført konkurrencereglerne (1). 
5. De mangfoldige procedurer og deres anvendelse 
5.1. I EF hersker den frie markedsøkonomi, og det 
må derfor foretrækkes at benytte henstillinger og med­
delelser til at gennemføre reglerne fremfor bindende 
forskrifter og dertil hørende sanktioner. 
(1) Udvalget er for tiden ved at behandle dette spørgsmål i en 
udtalelse. 
Bruxelles, den 31. oktober 1985. 5.2. Udvalget kan kun bifalde vedtagelsen af den 
forenklede indsigelsesprocedure og anvendelsen af ad­
ministrative skrivelser i beslutningsprocessen vedrøren­
de konkurrencepolitikken. 
5.3. Virksomhedernes ret til forsvar tilsikres i vid 
udstrækning ved hjælp af høringsproceduren, hvor 
Kommissionen uddelegerer beføjelser til høringskonsu-
lenten. 
Disse bestemmelser suppleres med rette af forpligtelsen 
til at give begrundelser (traktatens artikel 190) inden 
for de grænser, som er fastlagt gennem Domstolens 
retspraksis. 
5.4. Tanken om at udbygge proceduren vedrørende 
anmeldelse af støtte (traktatens artikel 92 og 93) med 
en meddelelse til medlemsstaterne skulle kunne realise­
res på basis af konkrete oplysninger om f.eks. af­
sætningsmulighederne, den modtagende virksomheds 
stilling på markedet og de ugunstige virkninger, som 
støtten kan få på EF-markedet. 
5.5. Ganske vist vil en sådan mere detaljeret procedu­
re medføre flere administrative byrder, men den vil 
samtidig indebære den fordel, at de nationale myn­
digheder både får mulighed for at udvide Kommissio­
nens »retspraksis« på nationalt plan og få et bedre 
kendskab til omfanget af den støtte, som ydes inden 
for EF's område. 
6. Årsberetningen om konkurrencepolitikken 
6.1. Udvalget understreger, at den årlige konkurren­
ceberetning har fået endnu større værdi, nu hvor man 
klart og oprigtigt giver et sammendrag af såvel tilfreds­
stillende resultater som af vanskeligheder og fiaskoer. 
6.2. Konkurrenceberetningen sikrer offentligheden 
detaljerede oplysninger og yder dermed et stort og 
nødvendigt bidrag til en kritisk og årvågen analyse af 
udviklingen på det interne marked. 
6.3. Udvalget vil videreføre sine bestræbelser og be­
nytte konkurrenceberetningen som referencepunkt, når 
det gør status over, i hvilken udstrækning dets udtalel­
ser om konkurrencespørgsmål er taget i betragtning; 
formålet med Udvalgets udtalelser vil stedse være at 
styrke konkurrencen og konsolidere enhedsmarkedet 
inden for Det europæiske økonomiske Fællesskab inden 
for rammerne af den internationale konkurrence. 
Gerd MLIHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg