Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens meddelelse strategiske mål 2000-2005 'Udformning af det ny Europa'"

(2001/C 14/25)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede på sin plenarforsamling den 2. marts 2000 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om det ovennævnte emne.

I henhold til forretningsordenens artikel 11, stk. 4, og artikel 19, stk. 1, nedsatte ØSU et underudvalg for at forberede sit arbejde vedrørende dette emne.

Underudvalget vedtog forslaget til udtalelse den 30. august 2000. J. Ignacio Gafo Fernández blev udpeget til at fremlægge udtalelsen på plenarforsamlingen.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 376. plenarforsamling af 19. oktober 2000 med 59 stemmer for, 7 imod og 1 hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Da Kommissionens formand Romano Prodi den 15. februar 2000 forelagde Kommissionens strategiske mål for 2000-2005 for Europa-Parlamentet, påpegede han, at Kommissionen agter at offentliggøre en hvidbog om beslutningsstrukturer i juli 2001. I denne hvidbog vil to primære muligheder blive undersøgt:

- decentralisering af ansvaret inden for EU;

- modernisering af Kommissionens arbejde og sikring af øget sammenhæng.

På baggrund af dette emnes betydning og ØSU's rolle i EU ønsker ØSU af principielle grunde at blive inddraget i formuleringen af denne hvidbogs principper fra begyndelsen.

ØSU foreslår, at der i hvidbogen sættes fokus på forbindelserne mellem EU's institutioner og organer og civilsamfundets organisationer, på formuleringen af fremtidens politiske indsatsområder og på forbedringen af beslutningsprocedurerne i retning af inddragelse af flere. Der skal også sættes en debat i gang om, hvordan man kan strukturere en civil dialog, der omfatter alle interesser, og samtidig undgå, at den sammenblandes med den sociale dialog. ØSU vil i denne forbindelse pege på den måde, hvorpå det selv løser konflikter mellem modstridende interesser, nemlig ved at nå frem til et kompromis på grundlag af dialog og sagkundskab.

1.2. ØSU ønsker på baggrund af sine særlige forudsætninger at blive hørt om de problemer, som Kommissionen søger en konkret løsning på under udarbejdelsen af hvidbogen. ØSU kan give et værdifuldt bidrag gennem sonderende udtalelser, høringer og andre, endnu ikke fastlagte, aktiviteter. ØSU henviser i denne forbindelse til sine udtalelser om det organiserede civilsamfund og om partnerskabet mellem Kommissionen og ikke-statslige organisationer samt den eventuelle oprettelse af et "observatorium for det organiserede civilsamfund" i ØSU.

2. Kommissionens forslag

2.1. Strategiske mål 2000-2005

2.1.1. Hensigten med denne meddelelse om Kommissionens strategiske mål er at formulere en strategisk politik med henblik på at udpege dels de udfordringer, som Kommissionen opfatter som de vigtigste inden for den nærmeste fremtid, dels de områder, hvor den ønsker væsentlige forandringer. Kommissionen har bevidst valgt ikke at beskæftige sig med, hvorledes disse forandringer skal gennemføres. Det vil blive behandlet i en række årlige meddelelser om de operationelle midler inden for rammerne af femårsplanen.

2.1.2. Kommissionen stræber efter at udvikle en stadig snævrere sammenslutning mellem folk, der er baseret på fælles værdier og fælles mål. Man er allerede godt i gang med den politiske integration, idet man er ved at etablere et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og udvikle fælles udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitikker. Kommissionen har en vision om et Europa, der kan påtage sig virkeligt lederskab på verdensplan.

2.1.2.1. Kommissionen mener, at EU vil få behov for stærke institutioner, der svarer til nye demokratiske beslutningsstrukturer. Med henblik herpå vil den søge at udvikle et nyt samspil mellem alle EU's demokratiske organer som led i en generel forbedring af beslutningsstrukturerne i EU. Kommissionen agter at etablere en ny ligevægt mellem den indsats, der gøres af Kommissionen, de andre institutioner, medlemsstaterne og civilsamfundet. For at sikre et godt resultat vil Kommissionen indgå i et tæt partnerskab med de andre EU-institutioner, og der vil blive etableret en klar arbejdsdeling i forhold til medlemsstaterne.

2.1.3. Kommissionen vil i den pågældende periode søge at virkeliggøre følgende fire strategiske mål:

- Udvikling af nye beslutningsstrukturer i EU;

- Et stabilt Europa med en stærk stemme på verdensscenen;

- En ny økonomisk og social dagsorden;

- Bedre livskvalitet.

2.1.4. De komplekse udfordringer, som fremtiden byder, kræver nye beslutningsstrukturer i Europa. Dette har ikke blot EU-institutionerne, men også medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt de lokale og regionale myndigheder et ansvar for.

2.1.4.1. Myndighederne i medlemsstaterne er involveret i beslutningsstrukturen i EU, men EU-borgerne opfatter det ikke på den måde, fordi de føler, at de kun i ringe grad har andel i de strukturer, der styrer deres liv. Kun få skelner mellem institutionerne, og de fleste tror, at nationale politikker og EU-politikker er vidt forskellige størrelser.

2.1.4.2. For at sikre en effektiv beslutningsstruktur i EU er der behov for stærke institutioner, en fælles vision og en drivende kraft, men der er også behov for demokratisk kontrol og fuld inddragelse af borgerne. Kommissionen mener, at den selv leverer visionen og drivkraften.

2.1.4.3. Kommissionen lover at følge princippet om åbenhed i forvaltningen og ansvarlighed. Den mener, at civilsamfundet spiller en afgørende rolle i denne sammenhæng. Uddelegering og decentralisering af løbende forvaltningsopgaver er af central betydning for enhver ny beslutningsstruktur i EU.

2.1.5. Den nye beslutningsstruktur må give EU mulighed for at tale med én stemme på verdensscenen, til trods for EU's institutionelle arrangementer og struktur med tre søjler.

2.1.5.1. Det hedder, at Europa står i centrum for store geopolitiske ændringer, der bringer håb og fornyelse, men samtidig er kilde til usikkerhed og ustabilitet. Kommissionens mål er at opbygge et stabilt Europa og at få andre til at dele Europas grundlæggende værdier. Europas ambition bør være at eksportere sin stabilitet og velstand. For at kunne gøre dette må Kommissionen videreføre sin udvidelsesstrategi, hvilket nødvendigvis må få en række vigtige konsekvenser for EU's institutioner og politikker.

2.1.5.2. Kommissionen mener også, at der må etableres virkelige strategiske partnerskaber med de lande, der støder op til det udvidede EU, men samtidig må EU styrke sin rolle som solidarisk partner over for udviklingslandene og centrere sin indsats om bekæmpelse af fattigdommen, ikke blot inden for EU men også i de lande.

2.1.5.3. Det internationale systems svagheder, de stadig flere konflikter, den voksende fattigdom og udbredelsen af organiseret kriminalitet kræver ifølge Kommissionen en beslutsom indsats fra EU's side. Kommissionens mål er at gøre EU til en global aktør, hvis politiske vægt kommer til at stå mål med dens økonomiske styrke. Det betyder blandt andet, at EU må etablere en virkelig fælles udenrigspolitik og udvikle sine civile og militære midler inden for rammerne af en fælles forsvars- og sikkerhedspolitik.

2.1.5.4. Kommissionen bekræfter sin strategiske interesse i at genoptage Millennium-runden og reformere den måde, hvorpå Verdenshandelsorganisationen fungerer. Kommissionen sigter mod at maksimere globaliseringens potentiale og minimere de uønskede virkninger.

2.1.6. EU er nødt til at udvikle sig til en globalt konkurrencedygtig økonomi, der bygger på viden og innovation og en strategi, der sikrer en bæredygtig økonomisk udvikling. En utilstrækkelig udnyttelse af ressourcerne er EU's største svaghed, og EU's potentiale må udnyttes, frem for alt på beskæftigelsesområdet.

2.1.6.1. EU har behov for en ny økonomisk og social dagsorden for at skabe en konkurrencedygtig og socialt rummelig vidensbaseret økonomi, der fremmer en stærk og bæredygtig vækst, fuld beskæftigelse og social samhørighed.

2.1.6.2. Kommissionen opstiller følgende prioriterede områder for en fælles indsats både på EU- og nationalt niveau:

- fuld beskæftigelse;

- skabelse af en ny økonomisk dynamik gennem en økonomisk reform af arbejds-, vare- og kapitalmarkederne, der tager sigte på at fremme innovation og iværksætterånd;

- sikre pensioner og bæredygtige pensionssystemer gennem en kombination af beskæftigelsesfremmende reformer, forøgede pensionsbidrag og en revision af pensionsordningerne i lyset af den nye demografiske og sundhedsmæssige udvikling i EU;

- udvikling af en europæisk strategi til bekæmpelse af social udelukkelse, begrænsning af fattigdommen og af forskellene mellem EU's regioner og områder;

- undersøgelse af kvaliteten af de offentlige udgifter og de offentlige finansers langsigtede bæredygtighed;

- fremme af europæisk forskning;

- styrkelse af investeringerne i menneskelig kapital;

- udvikling og styrkelse af den europæiske landbrugsmodel for at øge denne sektors konkurrenceevne, sikre bæredygtighed og fremme vitale landområder.

2.1.7. Kommissionen mener, at EU skal fremme oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Kommissionen påpeger, at problemer i forbindelse med kriminalitet og personlig sikkerhed ikke længere stopper ved de nationale grænser. De europæiske borgere forventer, at deres rettigheder beskyttes og styrkes, uanset hvor de befinder sig i EU.

2.1.7.1. Kommissionen ser et behov for en samlet og resolut indsats over for den fortsatte forringelse af miljøet. Kommissionen mener, at dette kræver, at der opstilles en bæredygtig udviklingsstrategi, der både kan sikre en miljømæssig udvikling, sociale fremskridt og en bæredygtig økonomisk vækst.

2.1.7.2. Kommissionen konstaterer, at EU's borgere kræver højere standarder for fødevaresikkerheden. Det er Kommissionens hensigt at gennemføre forslagene i hvidbogen om fødevaresikkerhed og om oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed. Kommissionen vil endvidere søge at styrke borgernes og forbrugernes tillid til elektronisk handel.

2.1.7.3. Det er Kommissionens hensigt at foreslå, at der skabes et egentligt integreret europæisk transportområde, bl.a. ved at oprette et fælles luftrum og udvikle transeuropæiske net. Kommissionen vil i den henseende udnytte de nye teknologier til yderligere at udvikle et intelligent og multimodalt transportsystem. Den vil bl.a. foreslå oprettelse af et europæisk agentur for luftfartssikkerhed og har til hensigt at styrke sikkerhedsstandarderne og uddannelsen i søfartssektoren.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Strategiske mål 2000-2005

3.1.1. ØSU bifalder, at Kommissionen har taget initiativ til at forberede sig på de udfordringer, der er forbundet med at føre EU ind i det 21. århundrede og at sætte Unionen i stand til at modstå de trusler og udnytte de muligheder, som den vil blive konfronteret med i årene fremover.

3.1.1.1. Den Europæiske Union er et vellykket projekt, der er blevet bygget på den vision, som de, der tog de første skridt i de tidlige 1950'ere, havde. En afgørende forudsætning for de gode resultater har været den fortsatte videreudvikling af de strategier og politikker, der har ført EU gennem den anden halvdel af det tyvende århundrede og ind i et nyt årtusinde.

3.1.1.2. Målene for EU udvikles stadig. Den formelle fremlæggelse af de strategiske prioriteringer for det ny EU for de næste fem år hilses derfor velkommen af ØSU som en indledning til det langsigtede perspektiv.

3.1.1.3. I forbindelse med fastlæggelsen af de strategiske prioriteringer er man naturligvis nødt til at overveje de beslutningsstrukturer, der skal lette gennemførelsen af prioriteringerne. I en stor del af denne udtalelse forsøger man at foregribe, hvordan EU's beslutningsstrukturer tilpasses og forandrer sig samt forbedres.

3.1.1.4. EU's beslutningsstrukturers form må naturligvis, eller så naturligt som muligt, relatere til de funktioner, der gælder for hele Fællesskabet, og hænge tæt sammen med de øvrige beslutningsmæssige aspekter på nationalt og regionalt niveau.

3.1.1.5. Udviklingen af nye former for beslutningsstrukturer i EU er derfor et resultat af, at man har accepteret, at der findes fælles målsætninger for, hvad man forventer, at disse beslutningsstrukturer på forskellige niveauer (EU-niveau, medlemsstatsniveau og provins-, regionalt og lokalt niveau) skal opnå. Det er også forbundet med graden af subsidiaritet eller centralisering af de respektive funktionelle ansvar. Debatten om EU's beslutningsstrukturer er derfor meget bredere end en debat om EU-institutionernes rolle.

3.1.1.6. På denne baggrund er de tre øvrige strategiske målsætninger fokus for en diskussion om beslutningsstrukturer.

3.1.1.7. ØSU ser positivt på disse mere ambitiøse mål med tanke på deres betydning for alle EU's borgere. For alle institutioner og organer på ethvert niveau frembyder de en udfordring for så vidt angår, hvordan man opfylder, indarbejder og samordner de fælles mål.

3.1.1.8. Den (anden) strategiske målsætning bliver defineret som et "stabilt Europa med en stærk stemme på verdensscenen". Denne formulering giver ikke i tilstrækkelig grad udtryk for den vigtige konklusion, at Europa (der i dette tilfælde dækker over Fællesskabet, medlemsstaterne og alle institutionerne) har et ansvar for at bruge den styrke, som dets position og ressourcer indebærer, til at anlægge et globalt perspektiv på de spørgsmål, der berører borgernes liv både i Europa og andetsteds. Spørgsmålene er meget vigtigere end at have et "stabilt Europa med en stærk stemme på verdensscenen".

3.1.1.9. Denne strategiske målsætning er beskrevet på en vildledende måde. Derfor er de spørgsmål, som man har besluttet at fokusere på i de næste fem år, hvor nødvendige og acceptable de end måtte være, for restriktive.

3.1.1.10. De øvrige (tredje og fjerde) strategiske målsætninger kan siges at være fokuseret på dagsordenen, der muligvis vil have en direkte betydning for EU's borgere. ØSU anser dem for at være indbyrdes afhængige.

3.1.1.11. På grund af faren for, at disse flertydigheder skaber forvirring, kunne Kommissionen i beskrivelsen af disse to strategiske målsætninger have henvist direkte til sondringen mellem fastlæggelsen af de mange politiske mål, der er opstillet, og som der er enighed om uanset spørgsmål om kompetence og subsidiaritet, og de operationelle mekanismer, som vil kræve forskellige grader af harmonisering og samordning inden for beslutningsstrukturernes mange niveauer.

3.1.1.12. Ét ud af mange eksempler på målsætninger, man kunne citere, er "sikre pensioner og bæredygtige pensionssystemer", der kan bifaldes og som spiller en afgørende rolle. Det er imidlertid udtryk for en stræben efter at fastlægge EU-standarder for noget, der er medlemsstaternes ansvar. På samme måde kræver integrationen af den "nye" økonomiske dagsorden en større EU-indsats, der må relateres til den sociale dagsorden, der er under udvikling, og hvor en større del af (men ikke hele) ansvaret ligger hos medlemsstaterne.

3.1.1.13. Fastlæggelse af de strategiske prioriteringer for EU kræver en tydeliggørelse af, hvordan prioriteringerne bliver til målsætninger, og inden for hvilke institutionelle rammer dette skal foregå.

3.1.2. ØSU er enig med Kommissionen i, at en reform af institutionernes interne relationer må ledsages af en modig administrativ reform af institutionerne selv. Den oprindelige tanke med EF var at skabe en sammenslutning af relativt velstående vesteuropæiske stater, der havde forpligtet sig til demokratiske principper, og Rom-traktaten blev udarbejdet på den baggrund. Udfordringerne i forbindelse med optagelse af et stort antal mindre velstående stater, hvoraf mange i de sidste halvtreds år har været styret af totalitære regimer, vil kræve større ændringer af Fællesskabets regler og bestemmelser.

3.1.3. ØSU støtter Kommissionens synspunkt, at en af de største, mest presserende, mest påkrævede og vanskeligste udfordringer er at overvinde de europæiske borgeres manglende entusiasme for det europæiske projekt, en reaktion der både kommer til udtryk i den skuffende valgdeltagelse ved valgene til Europa-Parlamentet i visse lande og fremkomsten af partier på den yderste højrefløj, hvis racistiske program giver sig ud for at være udtryk for patriotisme.

3.1.4. Kommissionen har selv erkendt(1), at forholdet mellem EU's institutioner og borgerne i dag er i krise. Der er i dag et behov for at takle dette problem på en konstruktiv og effektiv måde. Europas borgere går grundlæggende ind for den europæiske idé, men de er bange for, at EU har mistet evnen til at opfylde deres ønsker.

3.1.4.1. Disse ønsker omfatter vedvarende økonomisk vækst, fuld beskæftigelse, en retfærdig politisk dagsorden, som fremmer økonomisk udvikling og social samhørighed, beskyttelse mod kriminalitet, sikkerhed mod angreb udefra, fred og velstand i nabolandene, EU som en klar og stærk økonomisk magt i globaliseringsprocessen, der fører en sammenhængende og effektiv udenrigspolitik og spiller en vigtig rolle i forbindelse med udviklingen af mindre gunstigt stillede regioner i verden.

3.1.4.2. Faktum er, at de europæiske borgere ikke forstår EU's mekanismer; den europæiske lovgivningsproces er særdeles kompliceret og trænger derfor til større gennemsigtighed. Denne mangel på gennemsigtighed har skabt en stemning af mistillid, som man er nødt til at komme til livs. I det 21. århundrede er vælgerne ikke længere parate til at stole blindt på evnerne eller den gode vilje hos beslutningstagere på alle niveauer, hvad enten det drejer sig om det globale, det europæiske, det nationale eller sågar det lokale niveau. Flertallet af borgere har ingen problemer med Europa; de har simpelthen vendt dets institutionelle ansigt ryggen.

3.1.4.3. Kommissionen anfører i indledningen, at den vil "finde frem til et nyt samspil mellem alle EU's demokratiske organer som led i en generel forbedring af beslutningsstrukturerne i EU". ØSU mener, at dets styrkeposition, der ligger i, at det som økonomisk aktør og part i det sociale netværk har et løbende kendskab til borgernes behov, ikke udnyttes i tilstrækkelig grad eller på et tilstrækkelig tidligt stadie i Kommissionens økonomiske og sociale initiativer.

3.1.5. En anden grund til den udbredte bekymring er, at samfundet ændrer sig i et tempo, som foruroliger mange. Ændringerne kræver politiske beslutninger, som det er meget vanskeligt at træffe hurtigt nok med de aktuelle institutioner. Desuden kan borgerne ikke altid forstå og acceptere forandringerne. De europæiske borgere er forenede ved fælles mål og idealer, herunder en vilje til tættere samarbejde, men de er splittede på grund af forskellige nationale traditioner, skikke og kulturarv. En udvikling hen imod en politisk union er kun mulig, hvis udviklingen tager tilstrækkeligt hensyn til de nationale forskelle. Det er ikke så meget et spørgsmål om antieuropæiskhed som om europæere med meget forskellige fremtidsvisioner. Ved udviklingen af en EU-strategi er det vigtigt, at man tager hensyn til den kendsgerning, at Europas befolkningsmæssige og kulturelle mangfoldighed er en kilde til fremgang og styrke snarere end til uenighed og mistillid.

3.1.6. Der er et generelt ønske i Europa om at gøre beslutningsprocesserne mere demokratiske, øge den offentlige forvaltnings gennemsigtighed og inddrage civilsamfundet. Et europæisk civilsamfund er uden tvivl under udvikling og er i færd med at organisere sig på europæisk niveau, om end det i dag overvejende er ustruktureret og mangler fokus. Problemet med dette nye civilsamfund er, at det ikke har noget institutionelt grundlag. Det organiserede civilsamfunds andre aktører må indtage deres plads ved siden af den civile dialogs etablerede organismer såsom arbejdsmarkedets parter.

3.1.6.1. Udfordringen må være at sikre, at dette civilsamfund inddrages på en effektiv måde i styringen af EU. EU fungerer som et pyramidesystem, hvilket bl.a. resulterer i en "top-down"-indstilling. Der er behov for at integrere fællesskabsprocesserne i det 21. århundredes europæiske samfund snarere end, som det er tilfældet i dag, at forsøge at integrere det organiserede civilsamfund i EU-processen. Den institutionaliserede beslutningsproces må deles med både arbejdsmarkedets aktører og med de øvrige medlemmer af det organiserede civilsamfund. Dialogen mellem dem, som styrer, og dem, som bliver styret, må foregå på grundlag af "bottom-up"-princippet snarere end "top-down"-princippet. Der er behov for at forny demokratiets metoder og redskaber.

3.1.6.2. ØSU har, i kraft af årelange erfaringer, forudsætningerne for og er parat til i samarbejde med de vigtigste repræsentanter for det organiserede civilsamfund at udarbejde forslag til, hvordan man kan styrke den demokratiske proces og fremlægge disse forslag for Kommissionen.

3.1.7. Man må også erkende, at der er en ubalance i magt- og ansvarsfordelingen mellem EU's institutioner, især Kommissionen, og medlemsstaterne. Det fremgår tydeligt af Kommissionens meddelelse, at Kommissionen er fast besluttet på at sætte dagsordenen for Europas politiske fremtid, men de øverste lovgivningsbeføjelser i EU ligger frem for alt hos Rådet, der består af repræsentanter fra medlemsstaterne, som kan have andre prioriteringer for EU's integration. En udvidet anvendelse af kvalificeret flertal og fuld anvendelse af den fælles beslutningsprocedure mellem Europa-Parlamentet og Rådet vil i en vis grad løse dette problem.

3.1.7.1. Kommissionen har sagt, at dens meddelelse har en strategisk karakter og bevidst undgår enhver diskussion om, hvorledes den vil gennemføre de opstillede politiske mål. Det vil blive behandlet i en række årlige dokumenter om den operationelle gennemførelse af Kommissionens femårsplan. ØSU respekterer denne holdning og vil ikke fremsætte bemærkninger om metoden, inden offentliggørelsen af disse årlige dokumenter indledes. ØSU forventer at blive hørt om disse årlige dokumenter, når de offentliggøres, og vil gerne høres i forbindelse med deres udarbejdelse. ØSU er også parat til at afgive initiativudtalelser om de emner, der behandles i de årlige dokumenter.

3.1.8. Uanset hvilken synsvinkel man anlægger på den nuværende situation, er det klart, at der er et presserende behov for at genopbygge de europæiske borgeres tillid til de processer, som styrer dem. Man kan f.eks. gøre dette ved i større grad at inddrage det organiserede civilsamfund i beslutningsprocesserne. Et andet vigtigt element er at synliggøre de konkrete fordele, som EU indebærer for borgerne. Det er desuden vigtigt, at disse fordele er relevante for borgernes egne specifikke problemer og overvejelser.

3.1.9. Det er nødvendigt at betragte EU som hvilende på tre søjler: den økonomiske søjle, den politiske og forvaltningsmæssige søjle og civilsamfundssøjlen. Den økonomiske søjle er det grundlag, som de andre hviler på, fordi EU uden økonomisk velstand ikke vil råde over de fornødne midler til at udvikle de politikker og opbygge de strukturer, den behøver, eller opfylde de målsætninger, som Kommissionen har fastlagt for sig selv. Den politiske og forvaltningsmæssige søjle består af EU-institutionerne og medlemsstaternes myndigheder på nationalt, regionalt og lokalt niveau. Civilsamfundet omfatter alle samfundselementer som defineret i ØSU's udtalelse af 22. september 1999(2).

3.1.10. ØSU anerkender, at der er et behov for, at ØSU lige som de øvrige EU-institutioner, tilpasser sig de udfordringer, som EU nu står over for. ØSU er klar over, at dette vil kræve forandringer inden for ØSU såvel som en nyorientering af dets relationer med de øvrige institutioner. ØSU har for nylig vedtaget en udtalelse(3), der indeholder forslag om at oprette et "Observatorium for det organiserede civilsamfund", som kan gennemføre initiativer med henblik på at udvikle den civile dialog og styrke ØSU's rolle som et forum for udvikling af det organiserede civilsamfunds deltagelse i den demokratiske proces.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Strategiske mål 2000-2005

4.1.1. ØSU betragter formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Lissabon som en udvikling af Kommissionens strategiske målsætninger, idet de sætter en dagsorden for overgangen til en konkurrencedygtig, dynamisk og vidensbaseret økonomi og for moderniseringen af den europæiske samfundsmodel og bekæmpelsen af social udstødelse.

4.1.2. ØSU noterer sig med særlig interesse "den nye åbne koordinationsmetode" og opfordringen til arbejdsmarkedets parter og det øvrige civilsamfund om at deltage i gennemførelsen af politikkerne gennem forskellige former for partnerskab som formuleret i Lissabon.

4.1.3. I sin udtalelse om Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden udviklede ØSU idéen om et "nyt paradigme" for vækst uden inflation via(4):

- stærkest mulig økonomisk udvikling og mindst mulig social udstødelse og konflikt;

- tilvejebringelse af et konkurrencedygtigt marked og samtidig bevarelse af en konkurrencedygtig socialmodel;

- optimal udnyttelse af ny teknologi i en strategi, der er bæredygtig for de sociale og miljømæssige rammer og ressourcer;

- sikring af bæredygtighed samtidig med udviklingen af en deltagerorienteret kultur og en passende virksomhedskultur, der bygger på en kreativ tilgang til livslang uddannelse og solidaritet.

4.1.3.1. Det påpegedes også i udtalelsen, at der er brug for et nyt paradigme for staten, og det anførtes, at "tidligere tiders klassiske forestillinger om statens suverænitet som tjenesteyder må vige for tanken om et samarbejde mellem staten og samfundet. Borgerne venter af staten ikke bare overholdelse af gældende regler, men også ordentlige og effektive tjenesteydelser." Ifølge udtalelsen bør en politik til modernisering af staten lægge større vægt på decentrale samarbejdsnetværk og i højere grad end hidtil tilgodese økonomiske effektivitetskriterier, hvilket bl.a. indebærer øget effektivitet i forvaltningen og økonomisk afvejning af alternative metoder.

4.1.3.2. Udtalelsen foreslog følgende dagsorden for Lissabon-topmødet:

- Tilpasning af den sociale model (eller de sociale modeller) til det nye paradigme;

- Gennemførelse af en masseuddannelse i informationssamfundets teknologier;

- Udbredelse og fremme af iværksætterkulturen;

- Hjælp til, at etablerede virksomheder kan konvertere til det nye paradigme;

- Tilpasning af almene og faglige uddannelser til det nye paradigme;

- Sikring af en bæredygtig udvikling med innovation og vækst.

4.1.4. Lissabon-topmødet behandlede i stor udstrækning disse spørgsmål og det på en måde, der er i overensstemmelse med ØSU's udtalelse. Dermed blev forslagene i Kommissionens meddelelse om dens strategiske mål 2000-2005 bragt op på et højere niveau. Samtidig indvarslede det en helt ny og frisk tilgang til politikplanlægningen i Europa, at Det Europæiske Råd tog initiativet. Pludselig tog regeringerne ansvaret for formuleringen af den økonomiske politik.

4.1.4.1. Det fremgår klart af Kommissionens meddelelse, at den ikke kun betragter sig som EU's udøvende organ, men også som drivkraft for politisk forandring. Det Europæiske Råd i Lissabon for nylig levede imidlertid fuldt ud op til sin rolle ved at sætte den politiske dagsorden.

4.1.4.2. Det Europæiske Råds nye fremtrædende stilling afspejler, at regeringerne er fast besluttede på at bevare deres suverænitet i forbindelse med politiske spørgsmål. I den sammenhæng er Lissabon-topmødets beslutning om at indføre et system med regelmæssige EU-topmøder hvert forår for at føre tilsyn med den politiske strategi særdeles vigtig. Selv om de øvrige institutioners resultater forbedres som følge af de forandringer, Kommissionen foreslår, er det sandsynligt, at Det Europæiske Råds møder fremover kommer til at spille en større rolle.

4.1.4.3. Dette rejser spørgsmålet om Europa-Parlamentets rolle, da det er en EU-institution bestående af folkevalgte medlemmer, men med begrænsede lovgivningsmæssige beføjelser. Hvorvidt Europa-Parlamentet i dag har de konstitutionelle eller funktionelle forudsætninger for at forme den europæiske politiks videre udvikling er et åbent spørgsmål, men hvis Parlamentet ikke har det, kan der i det mindste argumenteres for, at denne opgave snarere bør henhøre under Rådet end Kommissionen, og begivenhederne i Lissabon viser, at Rådet er rede til at påtage sig dette ansvar.

4.1.5. Som Kommissionens Analyse- og Prognosegruppe har erkendt(5), er beslutningsproceduren på EU-niveau en kompliceret og forvirrende proces, som selv eksperter har svært ved at forstå. Man mener ikke, at problemet kan løses ved hjælp af demokratisk repræsentation i den fase, hvor den formelle beslutning træffes (Rådet), når der er problemer med såvel de tidlige som de senere faser i processen - faser, der i stigende grad betragtes som lige så vigtige for det endelige resultat.

4.1.5.1. For at løse problemet med det "demokratiske underskud" er der brug for reformer, der ikke sigter på at opnå legitimitet ved at fokusere på beslutningsmomentet, men på at inddrage flere i hver fase af processen.

4.1.5.2. Det organiserede civilsamfunds integrering i beslutningsprocessen er et afgørende element i et borgeraktivt demokrati, som bygger på den europæiske demokratimodel. Det er ikke nok, at Kommissionen hører nogle få, særligt udvalgte repræsentanter for civilsamfundets organisationer. Og det vil heller ikke forbedre situationen, hvis denne "høringsproces" drejer sig om at samle støtte til allerede etablerede holdninger. Forudsætningen for reel åbenhed er, at det organiserede civilsamfund ikke blot deltager, men også har midlerne til at måle virkningen af sin deltagelse. Dette indebærer bl.a., at Kommissionen bør have pligt til at forklare de organer, som har udtalt sig om lovforslag, hvordan deres udtalelse har påvirket forslagene, eller hvorfor der ikke er blevet taget hensyn til dem.

4.1.6. ØSU har en særlig interesse i dette spørgsmål, eftersom det er den eneste EU-institution, som består af repræsentanter for det organiserede civilsamfund. ØSU er klar over, at der er muligheder for at forbedre dets repræsentativitet, men dette er og bør efter ØSU's opfattelse forblive et medlemsstatsanliggende. ØSU ser positivt på forslag fra medlemsstaterne om, hvordan man kan forbedre det organiserede civilsamfunds repræsentation blandt dets medlemmer, men understreger, at det er vigtigt at bevare ØSU's struktur med tre grupper. ØSU kan så fungere som et forum, via hvilket det organiserede civilsamfund kan øve en reel indflydelse på EU's lovgivningsproces. ØSU's funktion kunne også være at regulere høringsprocesserne og kanalisere information mellem det organiserede civilsamfund og institutionerne.

4.1.7. Det europæiske projekt har fulgt en kurve fra negativ til positiv(6) integration. I begyndelsen handlede projektet om at fjerne hindringerne for f.eks. det indre marked og at garantere de fire rettigheder; dette var negativ integration. Efterhånden, som projektet skred fremad, blev det imidlertid tydeligt, at forudsætningen for at kunne gennemføre en ægte Europæisk Union var aktiv intervention på stadig flere politikområder, som ikke var nødvendige i første etape af projektet, der var koncentreret om oprettelse af et fælles økonomisk område.

4.1.7.1. Dette rejser et spørgsmål, som ikke behandles i Kommissionens meddelelse, nemlig spørgsmålet om subsidiaritet. På den ene side anerkender medlemsstaterne fordelene ved at dele suverænitet på områder, hvor man allerede i udstrakt grad er afhængige af hinanden. Men i forbindelse med positiv integration på en stadig større række politikområder lider den vertikale struktur under en mangel på ansvarlighed, som man ikke længere kan forsvare med, at de krav, det europæiske projekt stiller, har absolut forrang. På den anden side bliver EU anset for svag på områder, hvor offentligheden efterlyser EU-initiativer - altså på områder, hvor det er let at se, at initiativer er nødvendige og begrundede. På områder som den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik anses koordinerede tiltag for nødvendige og positive, men EU synes at have meget svært ved at gennemføre dem(7).

4.1.7.2. Formanden for EU-Kommissionen, Romano Prodi, har påpeget, at EU's kommende opgave er at udvikle det indre marked og den fælles valuta til en fælles økonomi og en fælles politisk struktur. En sådan udvikling kan beskrives som nye fremskridt langs den positive integrations kurve. Dette kan vise sig vanskeligt for mange af ansøgerlandene, og selv nogle af de nuværende medlemsstater kan finde denne proces politisk uacceptabel fra et nationalt synspunkt. Dette åbner op for muligheden for et "Europa i to tempi" med flere forskellige grupper af stater, der bevæger sig i forskellige hastigheder. Hvilke risici og udfordringer, et sådant scenario vil medføre, ligger hen i det uvisse.

4.1.8. Den europæiske integration kan kun lykkes, hvis de almindelige borgere spiller en central rolle. Et af Kommissionens erklærede mål er at forbedre livskvaliteten. Her er det afgørende, at der er tale om bedre livskvalitet for alle og på alle områder, nemlig fødevarekvalitet, miljø, beskyttelse mod kriminalitet, beskæftigelse, levestandard, fremme af integrationen mellem Europas etniske grupper og forebyggelse af forskelsbehandling og udstødelse fra arbejdsmarkedet og samfundslivet. Som Romano Prodi har sagt, bør Europa bygges af borgerne for borgerne, og dette bør afspejles i alle Kommissionens dokumenter. ØSU beklager, at Kommissionen kun berører problemerne i forbindelse med dette mål, men ikke foreslår nogen strategiske initiativer. Man får dermed det indtryk, at der (stadig) ikke eksisterer nogen sammenhængende strategisk plan hvad angår forholdet til EU's borgere. ØSU tilbyder og forventer, at man på et tidligt tidspunkt inddrages i udviklingen af en sådan plan for dialog med borgerne og samarbejde med civilsamfundet, så det kan bidrage med sine idéer.

4.1.8.1. Kommissionen gør i sin meddelelse meget ud af behovet for at tale til Europas borgere, men det er lige så vigtigt at lytte til dem. Kommissionens parole burde være "At lede er at tjene". I et demokratisk samfund er regeringen folkets tjener og står til regnskab over for borgerne for den måde, hvorpå den udøver sine beføjelser. Folket er ikke statens undersåtter. Ledelsesprocessen må i videst mulige omfang decentraliseres. På hvert institutionelt niveau findes der et specifikt ansvar og en specifik kompetence, som skal ledsages af passende dialog- og medborgerdeltagelsesmekanismer. I EU's beslutningsstrukturer skal de forskellige myndighedsniveauer samarbejde i borgernes interesse. Ellers vil det europæiske samarbejde ikke have nogen demokratisk merværdi.

4.1.9. ØSU mener, at Kommissionen har udpeget de rigtige hovedudfordringer, som EU står over for på dette afgørende tidspunkt. Visse meget vigtige problemer såsom den demografiske situation bliver imidlertid næsten ikke berørt.

4.1.10. Kommissionen har erklæret, at den ønsker at gøre Europa til en global aktør med en politisk vægt, der svarer til dets økonomiske styrke. Hvis dette er målet, bør Kommissionens første prioritering være at øge den økonomiske styrke mest muligt. Globaliseringen rummer muligheder, men muligheder, som bliver en trussel, hvis de ikke udnyttes. Europa har ikke brug for drømme, men en vision.

Bruxelles, den 19. oktober 2000.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) CdP (99) 750.

(2)

"Civilsamfundet er et samlebegreb for alle former for sociale aktiviteter, der udgår fra enkeltpersoner eller grupper, men ikke fra staten.

Til det organiserede civilsamfund hører:

- arbejdsmarkedets parter;

- repræsentative organisationer på det økonomiske og sociale område, der ikke er arbejdsmarkedsparter i snæver forstand;

- NGO'erne (ikke-statslige organisationer), der samler mennesker om fælles opgaver, f.eks. miljøbeskyttelses-, menneskerettigheds-, forbruger-, velgørenheds-, skole- og uddannelsesorganisationer;

- CBO'er ('Community-Based Organisations', altså organisationer, der opstår på græsrodsniveau i samfundet og forfølger medlemmernes mål), f.eks. ungdomsorganisationer, familiesammenslutninger og i øvrigt alle organisationer, hvorigennem borgerne kan tage del i lokalsamfundets liv;

- trossamfund. (EFT C 329 af 17.11.1999, punkt 5.1 og 8.1)."

(3) EFT C 268 af 19.9.2000.

(4) EFT C 117 af 26.4.2000.

(5) CdP (99) 750.

(6) CdP (99) 750.

(7) CdP (99) 750.