BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om gennemførelsen af det europæiske charter for små virksomheder

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Centrale budskaber

1.1. Skabelse af det bedst mulige miljø for små virksomheder

1.2. Fremskridt i gennemførelsen af chartret

1.3. Gensidig udveksling af viden og nye muligheder

1.4. Bedre koordinering af politikken vedrørende små virksomheder

1.5. Fremtidsudsigterne

2. Fremskridtene i medlemsstaterne, Norge og Kommissionen inden for de udvalgte prioriterede områder i denne rapporteringsperiode

2.1. Inledning

2.2. Finansiering

2.2.1. Den seneste udvikling

2.2.2. Konklusioner og anbefalinger

2.3. Styrke små virksomheders teknologiske kapacitet, herunder innovation

2.3.1. Den seneste udvikling

2.3.2. Konklusioner og anbefalinger

2.4. Stærkere og mere effektiv repræsentation af de små virksomheders interesser på EU-plan og nationalt plan

2.4.1. Den seneste udvikling

2.4.2. Konklusioner og anbefalinger

ANNEKS - Sammenfatning af de nationale rapporter og Kommissionens aktiviteter inden for de øvrige charterområder

1. Iværksætteruddannelse

2. Billigere og hurtigere virksomhedsetablering

3. Bedre lovgivning og regulering

4. Relevante kvalifikationer

5. Bedre adgang til internettet

6. Større udnyttelse af det indre marked

7. Beskatning

8. Succesfulde forretningskoncepter for e-handel og støtte til særligt fremgangsrige virksomheder

1. CENTRALE BUDSKABER

1.1. Skabelse af det bedst mulige miljø for små virksomheder

Små virksomheder har stor betydning for den europæiske økonomi. Den gennemsnitlige europæiske virksomhed beskæftiger kun seks personer. Små virksomheder spiller en langt vigtigere rolle i Europa end i andre dele af verden [1]. Disse virksomheder udgør en væsentlig kilde til job, dynamik og innovation i erhvervssektoren.

[1] I Japan står SMV'erne for eksempel for 33 % af den samlede private beskæftigelse, og den gennemsnitlige japanske virksomhed beskæftiger 10 personer. I USA står SMV'erne for 46 % af den samlede private beskæftigelse, og den gennemsnitlige amerikanske virksomhed beskæftiger 19 personer. SMV'erne i EU og de lande, der er knyttet til EU via EØS-aftalen, plus Schweiz (19 lande) står for 66 % af den samlede private beskæftigelse, svarende til mere end 80 mio. job. Disse tal gælder private virksomheder i den ikke-primære sektor. Observatory of European SMEs 2002 / No 2, "SMEs in Europe, including a first glance at the candidate countries".

For at give små virksomheder mulighed for at bidrage fuldt ud til at nå Lissabon-målet og sikre, at de kan blomstre under optimale forhold, godkendte stats- og regeringscheferne i Santa Maria da Feira i juni 2000 det europæiske charter for små virksomheder.

Dette er den fjerde årlige rapport om gennemførelsen af chartret [2]. Målet er at give et overblik over de vigtigste initiativer, som medlemsstaterne og Kommissionen har iværksat for at gennemføre chartret i løbet af det seneste år. Rapporten sigter mod at udpege stærke og svage sider i hele Den Europæiske Union, at fremhæve lovende initiativer på nationalt plan og at fremsætte anbefalinger om fremtidige initiativer og derved bidrage til at styrke politikken til støtte for små virksomheder og sikre fremdrift i processen fra Lissabon.

[2] Første rapport KOM(2001) 122, endelig udg., 7.3.2001; anden rapport KOM(2002) 68, endelig udg., 6.2.2002; tredje rapport KOM(2003) 21, endelig udg., 21.1.2003.

Chartrets anbefalinger er lige så relevante for virksomheder i andre europæiske lande. Efter at kandidatlandene havde godkendt chartret i april 2002 i Maribor, blev det godkendt af de vestlige Balkan-lande [3] ved topmødet mellem dem og Den Europæiske Union i Thessaloniki i juni 2003. 34 lande har nu forpligtet sig til at anvende princippet om at "tænke småt først", som indgår i chartret.

[3] Albanien, Bosnien og Hercegovina, Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Serbien og Montenegro.

Chartret samler alle politiske aspekter, som påvirker små virksomheder på europæisk og nationalt plan. Takket være anvendelsen af denne vidtfavnende tilgangsvinkel bidrager chartret til at rette de centrale politiske beslutningstageres opmærksomhed mod behovet for at foretage løbende forbedringer.

Rådet (konkurrenceevne) afholdt i marts 2003 en debat på grundlag af rapporten om gennemførelse af chartret og en række andre dokumenter. I Rådets konklusioner vedrørende iværksætterånd og små virksomheder [4] opfordrer man medlemsstaterne til at lytte til de små virksomheder, fremskynde gennemførelsen af chartret og lægge stor vægt på god praksis. Derudover opfordrer Rådet både medlemsstaterne og Kommissionen til i højere grad at integrere anvendelsen af frivillige kvantitative og kvalitative mål i gennemførelsen af chartret.

[4] Rådets (konkurrenceevne) konklusioner om iværksætterkultur og små virksomheder, 3. marts 2003.

Umiddelbart derefter, ligeledes i marts 2003, satte Det Europæiske Råd i Bruxelles [5] fornyet skub i charterprocessen. Rådet opfordrede medlemsstaterne til at fremskynde gennemførelsen af chartret på en nyskabende måde for at sikre mere effektiv inddragelse og høring af små virksomheder i forbindelse med den politiske beslutningsproces. Desuden anmodede Rådet medlemsstaterne om at rette øget opmærksomhed mod chartret og udnytte de muligheder, der ligger i hensigtsmæssige nationale mål og faglige evalueringer, i fuld udstrækning.

[5] Formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles, 20.-21. marts 2003, pkt. 23.

Konferencen blandt ministre med ansvar for små og mellemstore virksomheder, som blev afholdt af det græske formandskab i februar 2003 i Thessaloniki, bidrog også i høj grad til at holde gang i processen.

I forbindelse med denne konference havde ministrene lejlighed til at drøfte de opnåede fremskridt med repræsentanter for små virksomheder og høre om eventuelle problemer. Det er naturligvis helt afgørende, at erhvervsorganisationerne deltager i charterprocessen. De initiativer, der gennemføres med særlig fokus på erhvervslivet, skal selvfølgelig vurderes af repræsentanter for virksomhederne for at opnå den bedste bedømmelse af deres indvirkning i praksis. Den store interesse, som erhvervsorganisationerne udviser for charteret, og deres øgede inddragelse i gennemførelsen af det, påskønnes i høj grad.

Kommissionen ser med glæde på den fortsatte støtte, som Europa-Parlamentet [6], Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg [7] og Regionsudvalget [8] yder med hensyn til at forbedre betingelserne for små virksomheder og sikre, at chartret gennemføres fuldt ud.

[6] Europa-Parlamentets beslutning om iværksætterkultur i Europa, PE 322.026, 23.10.2003.

[7] Udtalelser fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg: "Små virksomheders og mikrovirksomheders rolle i EU's økonomi og erhvervsliv", INT/174, 18.6.2003, og "Grønbog - En iværksætterkultur i Europa", INT/178, 24.9.2003.

[8] Udtalelse fra Regionsudvalget af 9. oktober 2003 om meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om industripolitik i et udvidet Europa, ECOS-017, 27.10.2003

1.2. Fremskridt i gennemførelsen af chartret

3½ år efter godkendelsen af det europæiske charter for små virksomheder er chartret for mange organisationer, som repræsenterer SMV'er [9], blevet et symbol på, at offentlige myndigheder - på EU-plan, nationalt plan samt regionalt og lokalt plan - tager hensyn til små virksomheders problemer.

[9] Små og mellemstore virksomheder.

Der er utvivlsomt gjort fremskridt i forhold til chartrets anbefalinger i løbet af denne periode. De enkelte foranstaltninger, der træffes, kan til tider synes meget små, men de bidrager bestemt til de samlede forbedringer af klimaet for små virksomheder.

I dette års rapport fokuseres der på de opnåede fremskridt inden for tre udvalgte prioriterede områder: Høring af små virksomheder, adgang til finansiering - navnlig venturekapital og mikrolån - samt innovation og teknologioverførsel.

Høring af små virksomheder er et område, hvor der tidligere har været en skillelinje mellem de medlemsstater, som systematisk fører samråd med små virksomheder, og dem, som ikke gør det. Selv om mængden af nye initiativer på dette område er begrænset, har man alligevel set opmuntrende tendenser i løbet af det seneste år. For eksempel åbner udvekslingsprogrammerne mellem de offentlige myndigheder og SMV'erne i Nederlandene og Det Forenede Kongerige nye muligheder for at lytte til små virksomheder.

I det hele taget er der tegn på, at flere lande nu har veletablerede systemer til høring af virksomheder. Der findes en bred vifte af høringsmekanismer, og strukturerne varierer fra land til land afhængigt af de nationale forhold. I Sverige har man en etableret praksis, hvor man gennem undersøgelsesudvalg, som regeringen nedsætter for at udarbejde lovgivning, kan inddrage interessenterne i hele udarbejdelsesprocessen. Andre medlemsstater kan finde inspiration i denne fremgangsmåde.

I betragtning af, hvor afgørende det er at lytte til små virksomheder for at kunne tænke småt, skal der fortsat lægges vægt på at sikre forbedret, regelmæssig og systematisk høring af små virksomheder. Det at "lytte til SMV'erne" er et centralt element i handlingsplanen til fremme af iværksætterånd, og Best-projektet vedrørende inddragelse af SMV'er i fastlæggelsen af den nationale politik vil give medlemsstaterne yderligere eksempler på god praksis og anbefalelsesværdige politikker.

Adgang til finansiering er afgørende for at kunne virkeliggøre en god forretningsidé. Selv om man har gjort store fremskridt på dette område, siden chartret blev udformet, ser virksomhederne stadig mangelen på finansiering som en alvorlig hindring [10]. Et nyskabende eksempel blandt de seneste foranstaltninger synes at være den finske "DIILI"-ordning, hvor man forsøger at tiltrække kvalificeret personale, som bidrager til selskabets aktiekapital. Et nyt skatteincitament i Det Forenede Kongerige fremmer tilstrømningen af privat kapital til finansieringsinstitutioner, som tilbyder mikrokreditter til virksomheder i ugunstigt stillede områder. I Frankrig etablerer man lokale investeringsfonde, der gør det muligt for investorer, som også nyder godt af et skatteincitament, at bidrage til udviklingen af en region ved at investere i dens virksomheder.

[10] Adgang til finansiering er den største hindring for SMV'er næstefter mangel på kvalificeret arbejdskraft ifølge ENSR Survey 2003 (rapporteret i "Benchmarking Enterprise Policy: Results from the 2003 Scoreboard", SEC(2003) 1278, 4.11.2003).

For at lette små virksomheders adgang til finansiering skal opmærksomheden rettes mod finansiering og forøgelse af aktiekapitalen i den tidlige fase. Den østrigske startfinansieringsmodel, hvor man begrænser den eksterne indblanding i de daglige forretningsmæssige beslutninger, er et interessant eksempel på en metode til tilvejebringelse af risikovillig kapital i den offentlige sektor. Der er i løbet af det seneste års tid udviklet flere andre nye instrumenter, men der er behov for yderligere bestræbelser for at sikre tilstrækkelige instrumenter og garantier i forhold til mikrokredit. Den italienske "CONFIDI"-ordning, som har været i kraft i længere tid, er et godt eksempel på et velfungerende system med gensidige garantiordninger. Opmærksomheden skal navnlig rettes mod at øge små virksomheders aktiekapital.

Man har truffet flere nye foranstaltninger på området for innovation og teknologioverførsel. For eksempel er der klare tegn på bedre koordination af programmer om innovation i det nederlandske "TechnoParter"-initiativ, hvor man samler alle ordninger vedrørende opstart af innovative virksomheder, og det portugisiske innovationsagentur, hvor man arbejder på at skabe tættere forbindelser mellem iværksættere og det nationale videnskabelige og teknologiske miljø. Alligevel har mange små virksomheder i Europa stadig store problemer med at forbedre innovationsgraden. Netop fordi disse virksomheder er så små, mangler de fleste den kompetence og de ressourcer, der er nødvendige for, at de selv kan forske og udvikle og dermed indføre ny teknologi og uddanne deres ansatte.

Små virksomheder er i høj grad afhængige af et miljø, som understøtter innovation. For de fleste af dem er det afgørende, at der udvikles velegnede initiativer rettet mod udveksling af viden og teknologi. De danske teknologiske serviceinstitutter, som har en særlig forpligtelse til at betjene små virksomheder, er et interessant eksempel på et veltilpasset serviceorgan i forhold til SMV'erne. I Norge har man ændret lovgivningen vedrørende rettigheder til ansattes opfindelser, således at rettighederne til et patent nu gives til universitetet og ikke til forskeren. Som følge heraf er universiteterne i Oslo og Bergen nu i færd med at etablere deres egne teknologioverførselskontorer. I Irland skaber det såkaldte Shannon Development Network tættere forbindelser mellem erhvervslivet, uddannelsessektoren og de innovative kræfter. I Belgien kan iværksættere, der ønsker at udvikle deres aktiviteter og innovere, finde oplysninger og vejledning i brochuren "100 spørgsmål om innovation". Der skal gøres yderligere bestræbelser på at udvikle hensigtsmæssige mekanismer til teknologioverførsel for at styrke samarbejdet mellem videnskaben og erhvervslivet.

Netværkssamarbejde mellem selskaber og klynger er vigtige redskaber, som kan anvendes til at fremme små virksomheders innovationspotentiale og udbrede innovation. Denne form for samarbejde skal også række ud over de nationale grænser. De nye tyske og østrigske ordninger, som skal lette samarbejde på tværs af grænserne, er lovende eksempler herpå, men der er behov for yderligere initiativer, som opmuntrer til samarbejde blandt virksomheder, herunder grænseoverskridende samarbejde.

Siden chartret blev udarbejdet, har man gjort hastige fremskridt inden for nogle af de områder, som det dækker. Dette gælder blandt andet billigere og hurtigere virksomhedsetablering. Her har man udvist megen politisk opmærksomhed på højt plan, flere medlemsstater har opstillet egne mål, og et Best-projekt [11] har resulteret i konkrete forslag til forbedringer. I flere medlemsstater har man således kunnet nedbringe tidsforbruget og omkostningerne ved at etablere en virksomhed væsentligt. I nogle medlemsstater har man i løbet af det seneste år etableret onlineregistreringssystemer.

[11] "Benchmarking af administrationen af virksomhedsetablering". Best-initiativet, som er omfattet af den åbne koordinationsmetode, skaber rammer, som understøtter medlemsstaternes bestræbelser på at udpege og udveksle bedste praksis inden for nogle få specifikke områder, som har særlig betydning for virksomheder.

Senest har Spanien gennem projektet "Nueva Empresa" (ny virksomhed) skåret kraftigt i den tid, som det tager at registrere et selskab, idet det nu er muligt at etablere en lille virksomhed online på blot 48 timer. Disse 48 timer omfatter alle de syv trin, som man tidligere skulle igennem (såsom registrering hos skattemyndighederne, handelsregistret og socialsikringsmyndighederne). Før i tiden tog dette 30-60 dage [12]. Dette er et imponerende resultat, som langt overstiger det mål på 42 dage, som Spanien har opstillet for 2006. Nueva Empresa-projektet omfatter desuden et forenklet bogføringssystem, skattemæssige og økonomiske fordele samt støttetjenester, der udgør en samlet pakke, som skal hjælpe iværksætteren med ikke blot at søsætte en ny virksomhed hurtigere, men også med større held.

[12] 30-60 dage ifølge den nationale spanske rapport fra oktober 2003; 24 dage ifølge den endelige rapport fra Best-projektet fra januar 2002; 83 dage ifølge et arbejdsdokument fra United States National Bureau of Research fra 2000.

Blandt andre områder, hvor man i tidligere rapporter om gennemførelsen af chartret har meldt om fremskridt og øgede bestræbelser, kan nævnes bedre lovgivning om og uddannelse i iværksætterånd.

Alle regeringer er forpligtet til at forbedre og forenkle lovgivningen, og opmærksomheden rettes i stigende grad mod behovet for at mindske virksomhedernes administrative byrder. Desuden er flere medlemsstater i færd med at revidere deres konkurslovgivning. Nogle medlemsstater har i flere år foretaget konsekvensanalyser af lovgivningen, men enkelte medlemsstater anvender tilsyneladende stadig ikke konsekvensanalyser, før de vedtager lovgivning. Kommissionen lægger på baggrund af sin handlingsplan om bedre lovgivning fra 2002 også megen vægt på at forbedre lovgivningens kvalitet og på at vurdere dens indvirkning på små virksomheder.

Hvad angår iværksætteruddannelse, bliver medlemsstaterne stadig mere bevidste om behovet for at fremme iværksætterånden på alle uddannelsesniveauer, og de har således lanceret en lang række initiativer på dette område. For eksempel har Frankrig for nylig etableret "Observatoire des Pratiques Pédagogiques en Entrepreneuriat" (et center til overvågning af uddannelsesmæssig praksis), som skal fremme udveksling af god praksis blandt undervisere. Best-projektet vedrørende iværksætteruddannelse har bidraget til den positive udvikling på dette område, men det er stadig vanskeligt at fastslå foranstaltningernes reelle indvirkning, da der naturligvis går et stykke tid, før der fremkommer synlige resultater.

Alt i alt har man således gjort gode fremskridt med hensyn til at gennemføre chartret i løbet af de seneste par år. Men vi skal fortsat bestræbe os på at blive bedre i Europa. Arbejdet med at forbedre klimaet for små virksomheder er en fortløbende proces. Derfor er det afgørende, at medlemsstaterne fortsat træffer foranstaltninger i overensstemmelse med chartrets anbefalinger. Medlemsstaterne skal sikre, at initiativerne og foranstaltningerne rækker ud over planlægningsstadiet, og sørge for, at de gennemføres, evalueres og forbedres på hensigtsmæssig vis.

1.3. Gensidig udveksling af viden og nye muligheder

Charterprocessen har vist sig at være effektiv, hvad angår udpegning af områder, hvor medlemsstaterne har gjort fremskidt med hensyn til fremme af små virksomheders muligheder. Derudover frembringer processen vigtige oplysninger om de områder, hvor der skal gøres en yderligere indsats. Det står klart, at selv om medlemsstaterne har bestræbt sig på at gennemføre initiativer inden for alle chartrets områder, har de typisk forskellige specialer og ekspertiseområder. Samlet set udgør disse en nyttig videnbank til brug ved forbedring af klimaet for små virksomheder i hele Europa, og den reelle merværdi ved charterprocessen ligger navnlig i at kunne udpege og udbrede denne viden.

Stadig flere medlemsstater beretter, at de har fundet inspiration i nye tiltag, som er udviklet i andre medlemsstater, og i anbefalingerne fra Best-projekterne, og herved har de draget fordel af hinandens stærke sider. Den åbne koordinationsmetode giver gode resultater. Vellykkede initiativer holdes ikke længere inden for landegrænserne. Dette er et reelt fremskridt, som åbner bedre muligheder for at udjævne forskellene i mellem EU-medlemsstaterne.

For eksempel har flere medlemsstater opstillet mål for at nedbringe de administrative byrder og udviklet metoder til at måle fremskridtet i forhold til disse mål. Sverige er i færd med at udvikle en målemetode på grundlag af erfaringerne i Belgien, Danmark og Nederlandene. På baggrund af Nederlandenes eksempel har man i Belgien etableret et kontaktpunkt, hvor enkeltpersoner og virksomheder kan indberette modstridende bestemmelser og bestemmelser, som det er vanskeligt at overholde.

I tråd med det imponerende eksempel fra Spanien foretager man i Østrig forbedringer af infrastrukturen for notarer med henblik på at fremskynde registreringen af nyetablerede virksomheder, således at den kan gennemføres inden for 48 timer, idet man fastholder den samme høje retssikkerhed. Dette sikres ved hjælp af elektronisk registrering af juridiske dokumenter.

I Danmark har man på flere områder styrket konsekvensvurderingerne for virksomheder, idet man har fulgt anbefalingerne fra Best-projektet.

Spanien har i særlig grad bestræbt sig på at sikre, at resultaterne fra Best-projekterne anvendes i praksis. Generaldirektoratet med ansvar for SMV-politik har indsamlet resuméer af hvert enkelt projekt, som man har sendt til ministerier, regioner, erhvervsorganisationer og SMV-eksperter. Desuden har man afholdt møder med de spanske eksperter, som har deltaget i Best-projekterne og andre projekter under det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd [13], for at gøre eksperterne opmærksomme på behovet for at offentliggøre resultaterne og gennemføre anbefalingerne fra projekterne.

[13] Rådets beslutning 2000/819/EF af 20. december 2000 om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder (SMV) (2001-2005), EFT L 333 af 29.12.2000, s. 84.

Desuden henter Kommissionen inspiration fra medlemsstaterne. På baggrund af eksempler fra Nederlandene og Det Forenede Kongerige vil Kommissionens tjenestemænd, som beskæftiger sig med virksomhedsrelaterede spørgsmål, som led i et pilotprojekt få mulighed for at blive udstationeret i 1-2 uger hos små og mellemstore virksomheder.

Denne proces med gensidig udveksling af viden skal intensiveres yderligere. Som et supplement til anbefalingerne i selve chartret findes der en stor mængde oplysninger, anbefalinger og eksempler på god praksis i rapporterne om Best-projekterne og de årlige charterrapporter, som langt fra er blevet udnyttet fuldt ud. Den åbne koordinationsmetode har vist sig at være et effektivt redskab på dette område, og anvendelsen af den skal forbedres yderligere ved at gøre bedre brug af alle de værktøjer, som den kan tilbyde.

Kommissionen vil selv bestræbe sig yderligere på at øge udbredelsen af de eksempler på god praksis, som udpeges. De drøftelser, som man i 2003 indledte med generaldirektørerne med ansvar for erhvervsliv og SMV'er i medlemsstaterne og de tiltrædende stater ved de regelmæssige møder i Gruppen for Erhvervspolitik [14], udgør et skridt i denne retning, og de danner allerede en nyttig ramme for fælles undersøgelse af eksempler på god praksis [15].

[14] En gruppe, som rådgiver Kommissionen om erhvervspolitiske spørgsmål. Gruppens medlemmer er højtstående eksperter fra erhvervslivet og repræsentanter for medlemsstaterne.

[15] Blandt emner på dagsordenen i 2003 kan nævnes god praksis inden for iværksætteruddannelse, virksomhedsoverdragelse og mikrokredit.

Charterkonferencen i Tallinn [16] i efteråret 2003 rummede også muligheder for at udveksle erfaringer med særlig fokus på kandidatlandene. På baggrund af de gode resultater fra konferencerne i Tallinn og Maribor vil Kommissionen fortsat tilrettelægge årlige konferencer om chartret med henblik på at fremme udveksling af erfaringer blandt medlemsstaterne [17].

[16] Arrangeret af Kommissionen i samarbejde med det estiske økonomi- og kommunikationsministerium, 30. september - 1. oktober 2003.

[17] Dette harmonerer også med anmodningen fra Rådet (konkurrenceevne) i marts 2003.

Der vil blive oprettet en databank med alle anbefalinger og eksempler på god praksis fra tidligere charterrapporter og gennemførte Best-projekter for at gøre oplysningerne lettere tilgængelige og mere brugervenlige.

1.4. Bedre koordinering af politikken vedrørende små virksomheder

Rammebetingelserne for små virksomheder afhænger af en bred vifte af faktorer. Hvis disse betingelser skal forbedres, skal der gribes ind på en lang række områder. Derfor er det afgørende at sikre hensigtsmæssig koordination af alle politikker vedrørende emner, som påvirker små virksomheder. I charteret og dets ti aktionslinjer tager man hånd om disse emner, idet man beskæftiger sig med andet end blot erhvervspolitik i snæver forstand. Hvis chartret skal gennemføres hensigtsmæssigt, skal mange forskellige aktører foretage konkrete forbedringer.

I nogle lande synes selve charterprocessen at have bidraget til bedre intern koordination. Kommissionens og medlemsstaternes årlige bilaterale møder og udarbejdelsen af de nationale rapporter forudsætter, at forskellige ministerier og myndigheder yder et bidrag, idet de således fremmer øget samarbejde og koordination.

Koordinationen mellem ministerier og myndigheder på nationalt plan kan sikres på forskellige måder. Flere lande har udviklet paraplyinitiativer eller handlingsplaner vedrørende iværksætterånd og innovation.

Senest har Norge etableret et særlig ambitiøst tværministerielt samarbejde om udformning af landets plan for innovationspolitikken, som blev præsenteret i oktober 2003. Et udvalg bestående af fem ministre med handels- og industriministeren som formand anførte arbejdet og blev bistået af en arbejdsgruppe med repræsentanter for tre ministerier og af 12 tværministerielle udvalg vedrørende særlige emner. Man har desuden benyttet sig af ekstern kompetence i processen. For at sikre opfølgning på planen har man etableret et innovationspanel bestående af ni ministre. Derudover vil repræsentanter for virksomheder og andre interessenter blive inviteret til regelmæssige møder, hvor de kan præsentere deres synspunkter om udformningen og gennemførelsen af politikken.

Den fælles indsats kan også give sig udtryk i aftaler mellem ministerier eller ministre. I Italien har ministeriet for produktive aktiviteter og ministeriet for innovation og teknologi underskrevet et aftalememorandum med det mål at gennemføre en fælles handlingsplan til fremme af innovation blandt SMV'er. I Frankrig har ministeren for SMV'er og undervisningsministeren underskrevet en protokolaftale. Målet med aftalen, som er den første af sin art i Frankrig, er at øge undervisernes, elevernes og de studerendes viden om virksomheder og iværksætterånd.

Den store betydning, som håndtering af politikken vedrørende små virksomheder har, gør sig naturligvis også gældende i forhold til Kommissionen. Udover at chartret er et dynamisk redskab til gennemførelse af politikken i forhold til små virksomheder, hænger det også fint sammen med Fællesskabets øvrige politikker, navnlig den europæiske beskæftigelsesstrategi og strategien for det indre marked, som begge netop er blevet revideret, forskningspolitikken, samhørighedspolitikken og de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker.

Charterprocessen har tydeligvis medført bedre samarbejde og koordination blandt de tjenestegrene, som beskæftiger sig med politikker, der berører små virksomheder. Denne gavnlige effekt er blevet styrket yderligere gennem udnævnelsen af SMV-repræsentanten og gennem det SMV-netværk, som for nylig blev etableret internt i Kommissionen. Dette tværtjenstlige netværk har været et nyttigt middel til at øge bevidstheden om SMV'er i Kommissionen og til at forbedre koordinationen i forbindelse med spørgsmål om SMV'er. SMV-netværket bliver i stadig større udstrækning det vigtigste redskab til koordination af SMV-politikken hos Kommissionen, og det bidrager i stigende grad til udvikling af "SMV-venlige" tilgangsvinkler til alle relevante EU-programmer og -initiativer.

1.5. Fremtidsudsigterne

På baggrund af analysen af de fremskridt, som man har opnået med chartret og den veletablerede charterproces, åbnede Kommissionen med sin grønbog om iværksætterkultur i januar 2003 en bredere debat om iværksætterkulturen i Europa [18]. På basis af den offentlige høring fremlægger Kommissionen en handlingsplan [19] hvori den præsenterer strategiske rammer og en række nøgleaktioner, som skal sætte skub i debatten om iværksætterkulturen i Europa. Rapporterne om handlingsplanen vil blive integreret i mekanismerne til rapportering om gennemførelsen af chartret fra og med 2005.

[18] GRØNBOG - EN IVÆRKSÆTTERKULTUR I EUROPA, KOM(2003) 27, ENDELIG, 21.3.2003.

[19] HANDLINGSPLAN: DEN EUROPÆISKE DAGSORDEN FOR IVÆRKSÆTTERKULTUR", COM(2004) 70 ENDELIG, 11.02.2004.

2. FREMSKRIDTENE I MEDLEMSSTATERNE, NORGE OG KOMMISSIONEN INDEN FOR DE UDVALGTE PRIORITEREDE OMRÅDER I DENNE RAPPORTERINGSPERIODE

2.1. Inledning

Dette er den fjerde årlige rapport om gennemførelsen af chartret. Målet er at give et kort overblik over de vigtigste initiativer, som medlemsstaterne, Norge og Kommissionen har iværksat for at gennemføre chartret i løbet af det seneste år. Norge har sagt ja tak til en invitation fra Kommissionen om at deltage i charterprocessen. De øvrige medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, Island og Liechtenstein, har ikke udtrykt ønske om at deltage. Chartret blev vedtaget af alle kandidatlandene i april 2002 og af de vestlige Balkan-lande i juni 2003, og deres fremskridt analyseres i separate rapporter [20].

[20] "Report on the Implementation of the European Charter for Small Enterprises in Acceding and Candidate Countries", SEK(2004) xxxxunder udarbejdelse; "Report on the Implementation of the European Charter for Small Enterprises in the countries of the Western Balkans", SEK(2004) 149.

Målet med nærværende rapport er at udpege stærke og svage sider i hele Den Europæiske Union og Norge, at fremhæve lovende initiativer på nationalt plan og at fremsætte anbefalinger vedrørende fremtidige initiativer og derved bidrage til at styrke politikken til støtte for små virksomheder og sikre fremdrift i processen fra Lissabon.

Et andet mål med rapporten er at fremme udveksling af erfaringer og god praksis i Europa. Der findes forskellige definitioner af, hvad der er "god praksis". I denne rapport fremhæves initiativer, som synes at have været særligt gavnlige i national sammenhæng, og som også kunne have interesse for andre lande [21]. På baggrund af den vægt, som Europa-Parlamentet [22] og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg [23] lægger på at præsentere de eksempler på god praksis, der udpeges i charterprocessen, på en brugervenlig måde, fremlægges flere oplysninger om særligt interessante foranstaltninger.

[21] Et nationalt initiativ kan kun betragtes som virkelig "god praksis", hvis det fuldt ud overholder Fællesskabets relevante lovgivning, herunder reglerne vedrørende konkurrence og statsstøtte. Det faktum, at et initiativ udpeges i denne rapport, betyder ikke nødvendigvis, at foranstaltningen er forenelig med de relevante bestemmelser i traktaten. De fremhævede foranstaltninger er udvalgt fra både aktuelle og foregående nationale rapporter.

[22] Europa-Parlamentets beslutning om grønbogen om en iværksætterkultur i Europa, PE 322.026, 23.10.2003, pkt. 46.

[23] Udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg: "The role of micro and small enterprises in Europe's economic life and productive fabric", INT/174, 18.6.2003, pkt. 4.1.1.

På grund af rapportens formål og af hensyn til dens omfang indeholder den dog ikke en udtømmende eller detaljeret liste over foranstaltninger. Mere detaljerede beskrivelser af de nationale programmer og nærmere oplysninger om kontakter findes i de nationale rapporter, som offentliggøres på Kommissionens hjemmeside [24].

[24] Rapporterne findes i deres helhed på adressen http://europa.eu.int/comm/enterprise/ enterprise_policy/charter/charter2004.htm

Det miljø, som små virksomheder opererer i, afhænger for det meste af beslutninger, som ligger inden for medlemsstaternes kompetence [25]. Derfor drages der i denne rapport primært konklusioner om medlemsstaternes fremskridt, idet Kommissionens fremskridt dog også fremhæves. Derudover præsenterer man i den fælles rapport om beskæftigelsen [26] på baggrund af de nationale rapporter en oversigt over medlemsstaternes reaktioner på retningslinjerne om jobskabelse og iværksætterkultur.

[25] Europa-Parlamentet har i dets beslutning af 20. marts 2002 om resultaterne af Det Europæiske Råds måde i Barcelona erklæret, at "ansvaret for gennemførelsen af næsten alle punkter i det europæiske charter om små virksomheder påhviler medlemsstaterne".

[26] KOM(2004) 24 endelig, 21.1.2003.

Det er vanskeligt at vurdere de fremskridt, der gøres, på alle områderne inden for et år, men hovedtendenserne skitseres nedenfor. Den aktuelle oversigt afspejler Kommissionens opfattelse af situationen baseret på oplysninger fra medlemsstaterne [27].

[27] Medmindre andet anføres, er kilden til de oplysninger om foranstaltninger i medlemsstaterne og Norge, der medtages i nærværende rapport, de nationale rapporter eller oplysninger fra bilaterale møder.

Analysen af fremskridtene i medlemsstaterne og Norge er baseret på detaljerede nationale rapporter og bilaterale møder mellem Kommissionen og nationale myndigheder i perioden fra juli til oktober 2003. Ligesom sidste år har nationale erhvervsorganisationer aktivt deltaget og udtrykt deres synspunkter ved alle bilaterale møder. Der er gennemført en internetbaseret høring om de nationale rapporter for alle interesserede parter, som blev annonceret ved et møde med europæiske erhvervsorganisationer i oktober 2003 og pr. e-mail til omkring 30 europæiske erhvervsorganisationer [28]. På Kommissionsplan har et tværtjenstligt udvalg, som samler alle tjenestegrene, der beskæftiger sig med aktiviteter rettet mod små og mellemstore virksomheder, udarbejdet analysen af Kommissionens fremskridt.

[28] Høringen findes på adressen http://europa.eu.int/comm/enterprise/ enterprise_policy/charter/charter2004.htm. Følgende erhvervsorganisationer fremsatte kommentarer, som også offentliggøres på hjemmesiden: Zentralverband des Deutschen Handwerks, ZDH (det tyske centralforbund for håndværkere), Svenskt näringsliv (den svenske pendant til Dansk Industri) og Företagarnas Riksorganisation (en svensk arbejdsgiverorganisation). På grundlag af de nationale rapporter fra henholdsvis Tyskland og Sverige gav organisationerne deres syn på, hvilke foranstaltninger der fungerer fint, og hvilke der kan forbedres. I nærværende rapport refereres der til nogle af de specifikke kommentarer i forbindelse med beskrivelsen af de pågældende foranstaltninger. Mere generelt udtrykte det tyske centralforbund for håndværkere den holdning, at der på trods af initiativer som "Pro Mittelstand" og udpegelsen af forbundsregeringens bemyndigede repræsentant for SMV'er ikke rettes tilstrækkelig opmærksomhed mod SMV'ernes problemer i forhold til den overordnede økonomiske politik og udarbejdelsen af lovgivning i Tyskland.

Størstedelen af foranstaltningerne udmønter sig ikke i synlige resultater på kort sigt, og de fremskridt, der opnås inden for alle områder, kan ikke vurderes fuldt ud på årsbasis. Medlemsstaterne bør heller ikke bestræbe sig på at lancere et stort antal initiativer hvert år. Konsolidering, evaluering og forbedring af eksisterende foranstaltninger har lige så stor betydning. På baggrund af opfordringen fra Rådet (konkurrenceevne) i marts 2003 om at styrke gennemgangen af udviklingen på nationalt plan ved hvert år at prioritere et udvalgt antal områder, som chartret dækker, ser man i nærværende rapport nærmere på de fremskridt, der er opnået inden for

- adgang til finansiering, navnlig venturekapital og mikrolån;

- innovation og teknologioverførsel; samt

- høring af små virksomheder.

De europæiske erhvervsorganisationer blev opfordret til at fremlægge deres synspunkter inden for disse områder ved et møde i juni 2003 [29].

[29] På baggrund af denne opfordring fremsatte Eurochambres og European Federation of Accountants (FEE) skriftlige kommentarer til charterprocessen generelt og til de tre prioriterede områder.

Denne rapport dækker primært perioden fra efteråret 2002 til efteråret 2003, men på grund af de fleste foranstaltningers lange varighed kan en vis overlapning mellem de årlige rapporter ikke undgås.

På baggrund af chartrets forpligtelse til at "anvende effektive indikatorer til at vurdere de fremskridt, der med tiden gøres", og anmodningen fra Rådet (konkurrenceevne) om at "fortsætte arbejdet med kvalitative og kvantitative mål på frivillig basis med henblik på at integrere dem yderligere i gennemførelsen af det europæiske charter om små virksomheder" gøres der i rapporten et forsøg på at beskrive kvantitative fremskridt på grundlag af relevante indikatorer fra resultattavlerne for erhvervspolitik [30], innovation [31] og det indre marked [32]. Ligeledes fremhæves de relevante frivillige kvantitative mål for erhvervspolitikken, som medlemsstaterne har erklæret i 2002 og 2003 [33]. De frivillige nationale mål stammer fra medlemsstaternes aftaler om erhvervspolitiske indikatorer, som hænger nøje sammen med chartrets anbefalinger.

[30] "Benchmarking Enterprise Policy: Results from the 2003 Scoreboard", SEC(2003) 1278, 4.11.2003. Medmindre andet anføres, udgør denne resultattavle kilden til de data vedrørende indikatorer, der medtages i nærværende rapport.

[31] SEK(2003) 1255, 10.11.2003.

[32] Resultattavlen for det indre marked, nr. 12, maj 2003; pressemeddelelse IP/04/33, 12.1.2004.

[33] Resultattavlen for erhvervspolitikken udgør kilden til alle oplysninger om medlemsstaternes erklærede mål, som medtages i nærværende rapport.

Spørgsmålet om indikatorer og mål i forbindelse med chartret blev også drøftet ved de bilaterale møder. De fleste medlemsstater er enige om det nyttige i at have passende mål, men flere nationale forvaltninger fremhævede problemerne med at fastlægge relevante indikatorer, som helst kun skal afspejle situationen hos små virksomheder, på grund af begrænsede mængder af tilgængelige data. For at fremme drøftelserne foreslog Kommissionens repræsentanter uformelt, at det kunne bidrage til at fokusere indsatsen i relation til chartret, hvis man opstillede et mindre antal ambitiøse, men realistiske, fælles mål på EU-plan. Størstedelen af de nationale forvaltninger var grundlæggende tilhængere af denne ide, selv om de i nogle tilfælde havde visse forbehold. Da medlemsstaterne imidlertid stadig har divergerende meninger om, hvorvidt disse fælles mål vil bidrage effektivt til at lette gennemførelsen af chartret, er det ikke sandsynligt, at man når til enighed på kort sigt. Hvis eventuelle mål skal give nogen mening, skal de naturligvis ledsages af hensigtsmæssige strategier og politiske foranstaltninger. Hvad angår indikatorer er der et klart behov for at forbedre de officielle statistikker, der opnås via det europæiske statistiske system, på de områder, der vedrører chartret.

I denne rapport udpeges primært foranstaltninger rettet specifikt mod mikrovirksomheder eller små virksomheder, men mange af de analyserede initiativer er udformet med henblik på at understøtte både små og mellemstore virksomheder. Kommissionen har den holdning, at selv om disse foranstaltninger ikke udelukkende er rettet mod virksomheder med mindre end 50 ansatte, mindsker dette ikke deres værdi eller indvirkning på små virksomheder. Både Kommissionen og medlemsstaterne har derfor valgt i denne rapport at medtage alle initiativer, som påvirker små og mellemstore virksomheder, og fremhæve de foranstaltninger, der synes at have den største indvirkning på små virksomheder.

2.2. Finansiering

"Iværksættere har brug for kapital for at kunne omsætte deres ambitioner til virkelighed. For at forbedre små virksomheders adgang til finansielle tjenesteydelser vil vi:

indkredse og fjerne de hindringer, der stiller sig i vejen for etableringen af et paneuropæisk kapitalmarked, gennemførelsen af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser og handlingsplanen for risikovillig kapital

forbedre forholdet mellem banksystemet og de små virksomheder ved at give passende vilkår for adgang til låntagning og venturekapital

forbedre adgangen til strukturfondene og se positivt på de initiativer fra Den Europæiske Investeringsbank, der går ud på at øge midlerne til virksomhedsetableringer og højteknologivirksomheder, herunder aktier."

Forbedring af adgangen til finansiering er et vigtigt aspekt ved bestræbelserne på at fremme udviklingen af små virksomheder i Europa. Forholdene på de finansielle markeder påvirker adgangen til finansiering. Konjunkturafmatningen har gjort ekstern og intern finansiering af små virksomheder mere kompliceret, men den gradvist øgede vækst vil også forbedre finansieringsmulighederne for små virksomheder. Det har været sværere at få adgang til ekstern finansiering, fordi mange banker og venturekapitalfonde har lidt tab på deres SMV-porteføljer, og deres risikoaversion er øget. Bankerne vurderer låneansøgningerne mere omhyggeligt og kræver øget sikkerhed.

Kun de allerfærreste små virksomheder kan få adgang til venturekapital, nemlig de virksomheder, der forventer hastig vækst. På længere sigt ventes venturekapital at få større betydning, da der er behov for at styrke egenkapitalgrundlaget i mange SMV'er.

Business angels, som kan være både formelle og ikke-formelle enkeltinvestorer, stiller både finansiering og ledelseserfaring til rådighed. Business angel-netværk gør det lettere at matche business angels og iværksættere. At udbrede kendskabet til disse business angels og angel-netværks tjenester samt fordelene ved at anvende dem er det første skridt i retning af at øge deres investeringer. Et andet vigtigt skridt består i at øge iværksætternes muligheder for at tiltrække investeringer fra business angels ved at øge deres investeringsparathed. Dette er vigtigt, idet iværksætterne er nødt til at forstå forskellene mellem finansieringskilderne og den særlige rolle, som business angels spiller. Øget investeringsparathed og realistiske forretningsplaner hos iværksætterne vil lette dialogen med business angels.

De fleste små virksomheder er enkeltmandsvirksomheder eller partnerskaber, og mikrokredit - små lån på op til 25 000 EUR - er i mange tilfælde en vigtig finansieringskilde for dem. Da bankerne ofte anser mikrokredit for at være en meget risikopræget aktivitet med et lavt afkast på grund af de mange konkurser og de forholdsvis høje administrationsomkostninger, er der et markedssvigt på dette område.

Alle medlemsstater stiller offentlige støttemekanismer til rådighed for at bidrage til at overvinde dette markedssvigt. På nationalt plan spiller offentlige banker, som fremmer SMV-finansiering, en aktiv rolle i de medlemsstater, hvor de findes, og de udgør fortsat et effektivt middel til at sikre en del af kreditten og/eller garantien, navnlig hvor der er behov for større midler. Herudover gør garantiordninger (med- og modgarantier) og gensidige garantiselskaber det lettere for et kreditinstitut at yde mikrokredit, fordi det løber en mindre risiko, og dets kapitalbehov afbødes. På europæisk plan sikrer den særlige garantiordning for mikrokreditter under det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd (2001-2005), som er baseret på princippet om risikodeling og forvaltes af Den Europæiske Investeringsfond, at de finansielle institutioner kan yde flere mikrokreditter.

I den seneste charterrapport konkluderede man, at adgangen til kapital stadig udgør en alvorlig begrænsning af virksomhedernes aktiviteter i hele EU, men at det er opmuntrende, at nogle medlemsstater har iværksat fleksible mikrokreditprogrammer. Medlemsstaterne blev opfordret til yderligere at støtte finansieringsinstitutterne med henblik på at forbedre de små virksomheders adgang til kapital, især mikrolån, i overensstemmelse med de nationale rammebetingelser. Medlemsstaterne blev desuden rådet til at gennemføre de nødvendige fiskale og strukturelle reformer med henblik på at fremme investering i venturekapitalfonde som anbefalet inden for rammerne af handlingsplanen vedrørende finansielle tjenesteydelser. Endvidere konkluderede man i rapporten, at business angels udgør en stadig vigtigere finansieringskilde for små virksomheder, og man opmuntrede medlemsstaterne til at skabe større opmærksomhed om business angels, fremme en lovgivning og et skatteklima, som begunstiger risikobetonede investeringer i små virksomheder, og støtte lokale og regionale business angels-netværk.

Det udvalgte prioriterede område i denne del af rapporten er "adgang til finansiering, navnlig venturekapital og mikrolån". Ikke desto mindre medtages alle relevante foranstaltninger, som ligger inden for charterområdet "Finansiering".

2.2.1. Den seneste udvikling

Indikatorer og mål

Tre medlemsstater har opstillet kvantitative mål for adgangen til finansiering. Frankrig sigter mod i 2010 at nå op på årlige investeringer på 1 mia. EUR i risikokapital, og Irland sigter mod venturekapitalinvesteringer svarende til 0,80 % af BNP i 2006. Derudover har Irland et mål på 2-3 nye børsnoterede virksomheder om året fra og med 2006, og Nederlandene ønsker at øge de årlige statsgarantier til 450 mio. EUR, svarende til 3 500 kreditter, hvoraf 60 % skal vedrøre etablering af nye virksomheder.

På basis af en række indikatorer konkluderede man i resultattavlen for erhvervspolitikken for 2003, at udviklingen inden for adgang til finansiering har været negativ i de seneste kvartaler. SMV'erne beretter, at den manglende adgang til finansiering fortsat er en alvorlig hindring for deres vækst [34].

[34] Adgang til finansiering er bortset fra mangel på kvalificeret arbejdskraft den største hindring for SMV'er ifølge undersøgelsen foretaget af ENSR i 2003 (medtaget i resultattavlen for erhvervspolitikken for 2003).

I næsten alle medlemsstater faldt antallet af nye noteringer i forhold til antallet af eksisterende virksomheder fortsat i 2002, men dog meget langsommere.

Venturekapitalmarkederne har også følt sig hårdt presset, idet man har oplevet faldende kapitalinvesteringer i alle medlemsstater i 2002. Sverige, Finland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige har de største markeder for venturekapital i forhold til BNP, mens Grækenland, Østrig og Portugal har de mindste. En anden bekymrende tendens har været svækkelsen af startinvesteringer og andre tidlige investeringer i løbet af de seneste tre år til fordel for finansiering i en senere fase.

Der kan spores en opmuntrende udviklingstendens i den, om end beskedne, stigning i antallet af business angel-netværk siden 1999, navnlig i Frankrig, Tyskland, Sverige, Danmark, Det Forenede Kongerige, Spanien og Nederlandene. Luxembourg har p.t. ingen business angel-netværk, og Portugal, Østrig og Finland har kun ét hver.

Medlemsstaterne

Man har udviklet flere forskellige nye finansielle foranstaltninger for nyetablerede virksomheder.

I Belgien har man indført et "50+"-lån, som tilbydes personer på over 50 år, der ønsker at blive selvstændige erhvervsdrivende eller starte en virksomhed, og et "BAN"-lån, som udgør et supplement til den økonomiske støtte fra business angels. Derudover har man i den offentlige sektor etableret en ny "opstartsfond", som skal mobilisere privat ekstern finansiering til nyetablerede virksomheder og i forbindelse med virksomhedsoverdragelser. Investorerne kan i visse tilfælde nyde godt af en skattelempelse i forhold til de indbetalinger, som de foretager.

I Danmark er man sammen med en række private investorer i færd med at oprette en ny "iværksætterfond" på DKK 500 mio. (ca. 67 mio. EUR), som skal lukke de huller i kapitalfinansieringsmarkedet, der ofte viser sig lige i starten. I Nederlandene er man i gang med at revidere de finansielle instrumenter til brug for innovative nyetablerede virksomheder.

Finland: Ydelser til gengæld for aktier

De PreSeed-tjenester, som Sitra (den finske nationale forsknings- og udviklingsfond) tilbyder, sigter mod at råde bod på markedssvigt i relation til preseed-finansiering af teknologiorienterede virksomheder.

"DIILI"-tjenesten, som blev iværksat i april 2003, er det seneste skud på stammen blandt Sitras PreSeed-tjenester, som også tæller "INTRO" og "LIKSA" [35]. Den grundlæggende idé bag PreSeed-tjenesterne er at samle iværksættere, udbydere af markedsinformation, business angels samt erfarne sælgere og erhvervsfolk på INTRO-markedet, som SITRA koordinerer. Her bearbejdes den pågældende virksomhed vha. en række reelt merværdiskabende foranstaltninger, som gennemføres på det rette tidspunkt. Virksomheden bliver på denne baggrund mere og mere attraktiv for private startkapitalinvesteringer.

[35] LIKSA sigter mod at målrette virksomhedernes egne ressourcer mod at indhente, analysere og bearbejde erhvervsinformation i forbindelse med kommercialisering. I forbindelse med programmet stilles økonomiske ressourcer og eksperter til rådighed til denne opgave.

Virksomhedernes begrænsede salgs- og erhvervskompetencer har været hovedårsagen til, at det ellers velfungerende INTRO-marked har virket lidt trægt. Den nye DIILI-tjeneste har bidraget væsentligt til at rette op på denne situation, og samtidig har den fremmet og øget iværksætterkulturen. Via INTRO-markedet gør DIILI det muligt for erhvervsfolk at undersøge nyetablerede virksomheder med hensyn til potentielle jobmuligheder, og samtidig præsenteres virksomhederne som investeringsobjekter for business angels. Ved DIILI-ordningen udveksler den ekspert, som påtager sig ansvar for salg hos virksomheden, sin kompetence med virksomhedens aktier. Eksperten løber en økonomisk risiko, idet han træder ind i virksomheden, og får sandsynligvis kun en begrænset løn i starten. Når dette finder sted på rette tidspunkt i forhold til investeringscyklussen, fungerer ekspertens salgskompetence desuden som katalysator for startinvesteringer i virksomheden, og således udbedres markedssvigtet.

Hvad angår finansielle instrumenter til virksomhedsoverdragelser, har man i fem regioner i Frankrig opnået så stor succes med forsøgsordningen "Prêt à la Reprise d'Entreprise - PRE" (lån til virksomhedskøb), at den nu bliver gjort tilgængelig for alle. Austria Wirtschaftsservice i Østrig har oprettet en "overdragelsesbonus" til støtte for iværksættere og SMV'er, som er tæt på at overdrage ejendomsretten til deres virksomhed. Hvis man investerer opsparet kapital i en nyetableret eller overdraget virksomhed, er man berettiget til en statsbonus på 14 %, som ikke skal betales tilbage.

Der er for nylig udviklet to nye mikrokreditordninger.

I Frankrig har man vedtaget en særlig lovgivning, som gør det muligt for akkrediterede almennyttige sammenslutninger at låne midler fra banker med henblik på at yde mikrolån. Den første akkrediterede sammenslutning var ADIE - et mikrokreditinstitut, som har specialiseret sig i at understøtte virksomheder, der etableres og udvikles af ledige eller modtagere af minimumslønnen. Før denne lov trådte i kraft, kunne en almennyttig sammenslutning kun yde lån ved hjælp af sin egen egenkapital.

Det Forenede Kongerige: Skatteincitamenter til fremme af mikrokredit

For at lette adgangen til finansiering for virksomheder fra dårligt stillede lokalsamfund, både eksisterende virksomheder og virksomheder, som er under etablering, stiller Det Forenede Kongerige en garantiordning vedrørende kapital, indtjening og lån til rådighed for omkring 40 finansielle institutioner til udvikling af lokalområdet (Community Development Finance Institutions - CDFI) gennem den såkaldte Phoenix Fund. Disse uafhængige finansieringsinstitutter er normalt lokalt forankret og har tætte forbindelser til udbydere af erhvervsstøtte og organisationer i lokalsamfundet. De tilbyder lån på markedsvilkår til virksomheder, som har levedygtige planer, men som ikke kan få opfyldt hele deres finansieringsbehov via traditionelle kilder. CDFI'erne, som generelt ikke kræver sikkerhed, træffer beslutninger om långivning ud fra virksomhedens sandsynlige indvirkning på lokalsamfundet i stedet for traditionelle kreditvurderingsteknikker.

For at fremme tilstrømningen af privat kapital gennem CDFI'erne opstiller Det Forenede Kongerige gennem en ordning med skattelempelser for investeringer i lokalsamfundet fra marts 2003 et incitament for investorer, som stiller tålmodig kapital til rådighed for CDFI'er. En enkeltinvestor eller professionel investor, som indvilger i at stille kapital til rådighed for en CDFI i form af et lån eller aktiekapital i mindst fem år, får et skattefradrag på 5 % af det beløb, som investeres i hvert af fem på hinanden følgende skatteår. CDFI'erne, som skal være akkrediteret af landets støttetjeneste for små virksomheder (Small Business Service) til at tiltrække denne form for investering, låner derefter midler til virksomheder, som er under etablering, eksisterende virksomheder og projekter i lokalsamfundet. I juli 2003 var 20 CDFI'er blevet akkrediteret, og samlet set agter de at rejse 88 mio. £ (ca. 125 mio. EUR) hos investorer til videreudlån i løbet af de næste tre år.

For at tiltrække venturekapital har man i Belgien indført en ny form for kollektiv investeringsorganisation, som man kalder "pricaf privée". Organisationen opmuntrer private investorer til at tegne sig for mindst 250 000 EUR af kapitalen i en ikke-børsnoteret virksomhed uden at skulle etablere eller drive virksomheden. I Grækenland har man etableret TANEO-fonden for udvikling af den nye økonomi. TANEO er en finansieringsfond, som sigter mod at sikre minoritetsandele i investeringsordninger rettet mod innovative virksomheder, helst i den nye økonomi. I Italien er man i færd med at udvikle en offentlig-privat foranstaltning, som skal lette adgangen til venturekapital for SMV'er i ugunstigt stillede regioner og for nye virksomheder. Man vil stille offentlige midler til rådighed for banker og finansieringsformidlere i forbindelse med kortsigtede aktiedispositioner og køb af minoritetsaktieposter.

Frankrig: Investeringsfonde til fremme af lokale investeringer

Loven om økonomisk initiativ, som det franske parlament vedtog i juli 2003, omfatter oprettelse af lokale investeringsfonde ("Fonds d'investissement de proximité"). Denne foranstaltning vedrører primært regionale SMV'er, som ofte har problemer med at finde professionelle investorer, der modsvarer deres særtræk.

Formålet med de lokale investeringsfonde er at samle opsparede midler fra borgere, som er villige til at investere i virksomheder, der etableres i en bestemt region. Investeringens lønsomhed er således ikke investorens eneste mål. Udvikling af regionen i kraft af de lokale virksomheders resultater kan også være en afgørende faktor.

Fondene kan operere i en zone bestående af op til tre tilstødende regioner - enten i Frankrig eller en anden EU-medlemsstat (der gælder desuden særlige bestemmelser for de oversøiske departementer). Fondene minder om venturekapitalbaserede investeringsselskaber og skal investere mindst 60 % af deres midler i SMV'er, hvoraf 10 % skal øremærkes til virksomhedsetablering.

Hvis de lokale myndigheder ønsker at yde støtte, skal relationerne mellem dem og de lokale investeringsfonde fastlægges i aftaler, hvor man evt. kan foreskrive investeringsprioriteter inden for bestemte aktivitetssektorer eller virksomhedstyper. Det vil blive gjort særlig attraktivt for privatpersoner at investere i fondene takket være et betragteligt skatteincitament, som kan nedbringe indkomstskatten med 25 % af det investerede beløb, dog højst 12 000 EUR for enkeltpersoner og 24 000 EUR for par.

På regionalt plan har man i Flandern i Belgien oprettet fonden "ARKimedes Fund", som skal tiltrække venturekapital fra institutionelle og private investorer til flamske SMV'er. Privatpersoner, som deltager i denne ordning, kan opnå skattefradrag. I Det Forenede Kongerige har man oprettet venturekapitalfonden "Bridges Community Development Venture Capital Fund" - en fond på 40 mio. £ (ca. 57 mio. EUR), hvor staten og investorer fra den private sektor hver især står for 50 % af den indskudte kapital. Målet med fonden er at foretage aktieinvesteringer i SMV'er med vækstpotentiale i de 25 % af valgkredsene i England, som er mest ugunstigt stillet. Derudover er man i færd med at oprette "Early Growth Funds" i hver enkelt engelsk region i Det Forenede Kongerige for at stimulere tilvejebringelsen af risikovillig kapital til nyetablerede virksomheder og andre virksomheder i den første vækstfase. Målet med fondene er desuden at vise investorer i den private sektor, at man kan opnå et afkast ved at investere i virksomheder i den første vækstfase.

Østrig: En ny model for risikovillig kapital i den offentlige sektor

Den offentlige finansieringsformidler Austria Wirtschaftsservice GmbH (AWS), som blev etableret i 2002, stiller midler, som minder om risikovillig kapital, til rådighed i form af subordinerede lån som erstatning for egenkapital. Beslutninger om at yde finansiering træffes på baggrund af en omfattende gennemgang af virksomhederne, accept af deres forretningsplaner og godkendelse foretaget af et uafhængig rådgivende organ.

En på forhånd fastsat andel af virksomhedens overskud, som afhænger af forretningsplanen, skal betales som ydelse for den kapital, der stilles til rådighed. Dette medfører, at der i de første år ikke foretages betaling, når virksomheden lider økonomiske tab ved forretningsaktiviteterne. Der skal heller ikke foretages tilbagebetaling af de midler, der stilles til rådighed, i disse år. En repræsentant for AWS deltager i virksomhedens bestyrelsesmøder, men blander sig normalt ikke i beslutningerne vedrørende driften, undtagen i tilfælde af betydelige afvigelser i forhold til forretningsplanen. Den nye iværksætter kan dog til enhver tid modtage ekspertrådgivning og vejledning.

Takket være denne model slipper virksomhederne for udgående pengestrømme og hård belastning af balancen i de første år med tunge investeringer, hvilket ikke er tilfældet ved normale lån. Samtidig hæmmer det ikke virksomheden, at den skal betale en del af overskuddet, når det går godt.

Modellen tager således hånd om frygten for alt for megen ekstern indblanding fra dem, som indskyder venturekapital - en frygt, som er særlig udbredt blandt små virksomheder.

Hvad angår garantiordninger, stiller Austria Wirtschaftsservice garanti for lån uden sikkerhed på op til 75 000 EUR. I Portugal har man etableret tre nye regionale gensidige garantiselskaber.

Italien: Landsdækkende system med gensidige garantiselskaber

I mere end 30 år har man i Italien tilskyndet til oprettelse af gensidige garantiselskaber, "CONFIDI", hvis primære opgave er at modvirke de problemer, som små virksomheder oplever med at få adgang til kredit. CONFIDI er et landsdækkende gensidigt garantisystem, som omfatter 680 private selskaber (der hver især har ubegrænset juridisk og administrativt råderum), og hvor næsten 1 000 000 iværksættere er medlemmer.

Fondene i systemet garanterer kreditter i forhold til SMV'erne - op til 80 % af lån til nye virksomheder og 50 % af lån til eksisterende virksomheder. Garantierne kan maksimalt beløbe sig til 500 000 EUR, der kræves ingen personlig sikkerhed, og rentesatsen svarer til den, som bankerne kun anvender over for deres største kunder. SMV'erne opnår herved en lavere rente, end hvis lånet ikke blev understøttet af et CONFIDI-selskab, som indsætter 50 % af lånets værdi på en bankkonto.

For hver euro, som CONFIDI-systemet stiller garanti for, er multiplikatoreffekten på mindst 10 i forhold til det tildelte lån, idet den dog afhænger af, hvilket CONFIDI-selskab der deltager. Hver enkelt kreditvurdering foretages af et lokalt CONFIDI-selskab, ikke af banken. Resultaterne har hidtil været fremragende: 1,6 % misligholdelse sammenlignet med 8 % for håndværkssektoren som helhed.

Siden 2000 har CONFIDI'erne kunnet modtage støtte fra garantifonden for SMV'er, en modgarantiordning, som ministeriet for produktive aktiviteter har indført. Dette har medført en stigning i antallet af stillede garantier til gavn for virksomhederne.

På regionalt plan har man i Flandern i Belgien indgået rammeaftaler med private banker, i henhold til hvilke de flamske myndigheder stiller en garanti på 75 % i forhold til kreditansøgninger fra SMV'er, der opfylder visse kriterier. I den belgiske region Wallonien er man i færd med at etablere et særligt selskab "SOCAMUT S.A.", som skal stille modgarantier på 50 % af værdien af de garantier, som udstedes af gensidige garantisammenslutninger i regionen i forbindelse med virksomhedsetablering, -vækst og -overdragelse. Ordningen er udelukkende rettet mod mikrovirksomheder. I hovedstadsregionen Bruxelles i Belgien giver en garantifond nu iværksættere mulighed for at ansøge om garantier direkte uden at skulle gå gennem en bank. Når iværksætteren har modtaget fondens godkendelse, kan han frit udvælge det finansieringsinstitut, der kan give ham de bedste betingelser.

I Grækenland har man planer om at etablere landets første business angel-netværk, og i Frankrig har man givet business angels en særlig juridisk status, hvad angår det at drive enkeltmandsvirksomhed ("Société unipersonnelle d'investissement providentiel", SUIP). Målet med denne ordning er at øge antallet af business angels. Business angels i form af enkeltmandsvirksomheder nyder godt af betragtelige skattefordele. I Irland har man oprettet en database med mere end 50 business angels med høj nettoværdi, som råder over mere end 12,7 mio. EUR til investering i små og mellemstore virksomheder. Som et supplement til de eksisterende private business angel-netværk overvejer den nederlandske regering at støtte etableringen af nye netværk på regionalt plan. I Sverige har 17 organisationer allerede modtaget støtte til opbygning af regionale business angel-netværk. Sverige finansierer desuden et projekt, hvor man leder efter kvindelige business angels og forbereder dem på at deltage i andre netværk. I Portugal har man fremhævet business angel-aktiviteterne ved konferencer og i avisartikler. En særlig handlingsplan ventes iværksat. I Norge har man planer om at etablere business angel-netværk inden for bioteknologi og IKT. Desuden tilbyder man skatteincitamenter på 28 % til business angels, som investerer i nyetablerede virksomheder fra universiteternes forskermiljøer.

Der berettes desuden om flere andre finansielle foranstaltninger. I Danmark arbejder man på at samle alle bestemmelser om finansieringsinstitutter i loven om finansiel virksomhed. Dette vil bidrage til øget forenkling, effektivitet og gennemskuelighed i finansieringen af SMV'er. I Tyskland har sammenlægningen af de to banker, som fremmer SMV-finansiering, KfW og DtA, i KfW-Mittelstandsbank øget gennemskueligheden ved de finansielle instrumenter, som SMV'erne tilbydes, ligesom den har medført forbedringer af produkterne og forenklet processerne. I Irland har man bestilt en undersøgelse, hvor man sammenligner mulighederne for økonomisk støtte til nyetablerede virksomheder fra både staten og den private sektor i Irland og i andre EU-lande. Desuden har man bestilt en undersøgelse af politikken i forhold til mikrovirksomheder og deres støttemulighederne i Irland. I Østrig har man etableret Austria Wirtschaftsservice Gesellschaft m.b.H, som er en såkaldt one-stop-shop for al økonomisk støtte til virksomheder på forbundsplan. Her samler man flere støtteorganisationer under ét tag. Østrig har desuden vedtaget en "handlingsplan for styrkelse af kapitalmarkedet", og i Portugal har man iværksat det nye finansieringsprogram "PRIME" med henblik på investeringsstøtte og modernisering af virksomheder.

På regionalt plan etablerer man i den belgiske region Wallonien diverse nye mekanismer, som skal lette finansiering af spin-off-virksomheder fra universitetet. Gennem et pilotprojekt opmuntrer man i regionen små virksomheder, som har behov for venturekapital, til at indsætte en ekstern administrator i bestyrelsen ved at yde bidrag til omkostningerne i forbindelse med ansættelsen. I Det Forenede Kongerige har den skotske regering introduceret en ny investeringspakke til fremme af egenkapitalinvesteringer i den tidlige fase for at tage hånd om mangelen på investeringer på under 500 000 £ (ca. 709 000 EUR). Desuden har man iværksat et "investeringsparathedsprogram" for at hjælpe virksomheder i vækst med at dække omkostningerne til at udvikle forretningsideer og sikre en kvalitet, som gør det sandsynligt, at de kan tiltrække egenkapitalinvesteringer. Gennem programmet tilbyder man at dække op til 50 % af disse omkostninger, dog højst 10 000 £ (ca. 14 200 EUR).

Kommissionen

I november 2003 vedtog Kommissionen sin femte og sidste situationsrapport om handlingsplanen for risikovillig kapital fra 1998 [36]. I denne rapport bemærkes det, at man har opnået store fremskridt, når man ser på hele den periode, som handlingsplanen dækker, og at alle politiske og mange tekniske målsætninger er opfyldt. Den europæiske industri for risikovillig kapital er nu mere moden og professionel end i 1998. Både hos virksomhederne og de offentlige myndigheder er der skabt større bevidsthed om sektorens strategiske betydning og de muligheder, som finansieringsformen rummer. Handlingsplanen for risikovillig kapital har spillet en politisk rolle ved at støtte aktørerne på området både direkte og indirekte. Filosofien bag handlingsplanen er allerede ved at påvirke politik og programmer på regionalt, nationalt plan og på fællesskabsplan. For at opretholde fremdriften vil Kommissionen fortsat nøje følge de europæiske markeder for risikovillig kapital.

[36] Kommissionens meddelelse om gennemførelsen af handlingsplanen for risikovillig kapital ("Risk Capital Action Plan (RCAP)"), KOM(2003) 654 endelig af 4.11.2003. Baseret på Kommissionens meddelelse "Risikovillig kapital: en nøgle til jobskabelse i Den Europæiske Union", SEK(1998) 522, april 1998.

Kommissionen har desuden offentliggjort sin ottende situationsrapport om handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser [37], hvori den konkluderer, at de overordnede perspektiver styrker de politiske begrundelser for at integrere de finansielle tjenesteydelser inden for EU. Der gøres fortsat fremskridt i retning af at vedtage den lovgivning, der er nødvendig for at skabe et integreret marked, og det har afgørende betydning, at alle de resterende lovgivningsmæssige foranstaltninger gennemføres.

[37] "Financial Services: Nine months left to deliver the FSAP", 3.6.2003; http://europa.eu.int/comm/internal_market/ en/finances/actionplan/index.htm

Ifølge årsrapporten 2002 [38] om de tre finansielle instrumenter under det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd (2001-2005), ETF-iværksætterfaciliteten, SMV-garantifaciliteten og startkapitalaktionen [39], er det primært små virksomheder med under 10 ansatte, der har draget nytte af SMV-garantifaciliteten. Ved udgangen af 2002 benyttede 125 164 SMV'er sig af faciliteten, sammenlignet med 112 581 midt i 2002 og 92 408 sidst i 2001. Mængden af endelige støttemodtagere med op til 10 ansatte udgjorde 93 % af det samlede antal SMV'er, mens mængden af modtagere med op til 50 ansatte tegnede sig for 99 % af det samlede antal SMV'er [40]. Dette viser tydeligt, at faciliteten er fast fokuseret på chartrets målgruppe.

[38] Rapport fra Kommissionen, "Finansielle støtteforanstaltninger for innovative og jobskabende små og mellemstore virksomheder (1998 Vækst- og beskæftigelsesinitiativet)", KOM(2003) 480 endelig af 5.8.2003.

[39] Alle forvaltes af Den Europæiske Investeringsfond (EIF), og midlerne overføres via finansielle formidlere.

[40] Data fra 30.6.2002.

I december 2003 vedtog Kommissionen meddelelsen "Små og mellemstore virksomheders adgang til finansiering" [41] med det sigte at føre Rådet ajour, hvad angår fremskridtene inden for SMV-finansiering siden rapporten om virksomheders adgang til finansiering [42] fra 2001, og at revidere de politiske rammer for SMV-finansiering. I rapporten konkluderer man, at hvis der skal gøres en effektiv indsats for at fremme iværksætterkulturen i Europa, bør den offentlige sektors tiltag på europæisk, nationalt og regionalt plan fokuseres mod at forbedre finansmarkedernes funktion, navnlig i de nye medlemsstater, afhjælpe mangelen på finansiering i den tidlige fase, navnlig garantier og mikrokredit, samt øge mængden af egenkapital på SMV'ernes balancer.

[41] KOM(2003) 713 endelig af 1.12.2003.

[42] SEK(2001)1667, 19.10.2001.

Ligeledes i november 2003 offentliggjorde Kommissionen rapporten "Microcredit for small businesses and business creation: bridging a market gap" [43], som blev udarbejdet i samarbejde med en arbejdsgruppe bestående af eksperter fra medlemsstater, tiltrædende lande og kandidatlande. I rapporten lægger man vægt på de mange forskellige aktører på markedet for mikrolån, såsom offentlige banker, som fremmer SMV-finansiering, sparekasser, kooperative banker og andre finansieringsformidlere end banker. Det bemærkes, at man ved garantiordninger ofte deler risikoen med mikrokreditinstitutter, og vigtigheden af erhvervsstøttetjenester fremhæves. De forskellige former for praksis beskrives, navnlig med hensyn til rentefastsættelse. Endelig anføres det, at renteindtjeningen fra mikrokreditaktiviteter bør gøre det muligt for en institution at dække alle dens omkostninger og risici med relation til denne aktivitet, således at den kan blive selvbærende og uafhængig af offentlig støtte.

[43] http://europa.eu.int/comm/enterprise/ entrepreneurship/financing/index.htm

I november 2003 offentliggjorde Kommissionen den årlige rapport om de fremskridt, der gøres under seedkapitalaktionen CREA. Ved aktionen, som finansieres gennem det tredje flerårige program for SMV'er (1997-2000) [44], støtter man nyoprettede startkapitalfonde med investeringskapital på mindst 4 mio. EUR som et middel til at afhjælpe mangelen på finansiering i den tidlige fase. De 19 aktive fonde, der blev udvalgt i 1998-1999, har investeret 150,9 mio. EUR i 218 virksomheder, hvorved man har skabt 2 205 nye arbejdspladser. Hovedparten af fondene investerer lokalt eller regionalt i nye virksomheder inden for informationsteknologi, kommunikation, elektronik og biovidenskab. Fondenes samlede afviklinger har beløbet sig til 47,6 mio. EUR, hvoraf 85 % er afskrevet.

[44] Rådets afgørelse af 9. december 1996 om det tredje flerårige program for små og mellemstore virksomheder (SMV) i Den Europæiske Union (1997-2000) (97/15/EF).

Rådet (industri) opfordrede i konklusionerne fra dets møde i december 2001 Kommissionen til at udarbejde et udkast til en adfærdskodeks mellem banker, andre finansielle kapitalindskydere og SMV'er, så de får bedre forståelse for hinanden. Efter flere møder i en arbejdsgruppe med repræsentanter for europæiske bank- og SMV-organisationer enedes man i efteråret 2003 om et udkast blandt Eurochambres, UEAPME [45], UNICE [46] og European Group of Savings Banks, som er en af de største europæiske udbydere af lån til SMV'er. European Association of Co-operative Banks og Banking Federation of the European Union anmodede om mere tid til samråd med deres nationale medlemmer.

[45] Den europæiske organisation for håndværk og små og mellemstore virksomheder.

[46] Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa.

Kommissionen offentliggjorde i juni 2003 en vejledning i kreditforsikring for europæiske SMV'er [47], hvor man ser nærmere på behovet for at tage hånd om de risici, der ligger i at yde kunder handelskreditter. Hvis man ikke dækker sig ind i forhold til disse risici, kan de forårsage alvorlige likviditetsproblemer og i sidste ende insolvens. Derfor bør SMV'er nøje undersøge forskellige metoder til at mindske denne risiko, herunder kreditforsikring, risikostyring foretaget af virksomheden selv, factoring, køb af oplysninger fra agenturer, anvendelse af inkassobureauer og bankgarantier.

[47] http://europa.eu.int/comm/enterprise/ entrepreneurship/financing/index.htm

I en undersøgelse vedrørende factoring [48], som Kommissionen har fået gennemført, fokuserer man på den rolle, som factoring spiller med hensyn til finansiering af SMV'er i hele Europa. Factoring giver virksomhederne adgang til finansiering på grundlag af væksten i deres salg. Anvendelsen af factoring er på europæisk plan steget med 57 % i perioden 1998-2000, om end fra et lavt udgangspunkt, og der er registreret stigninger i alle medlemsstater. I rapporten anfører man, at factoring målrettes specifikt mod og egner sig særlig godt for mindre virksomheder. På grund af de høje omkostninger er factoring dog kun interessant for hurtigt voksende virksomheder og ikke velegnet for alle små virksomheder.

[48] Factoring er en metode til at øge likviditeten gennem forskudsbetaling til gengæld for udestående fordringer; http://europa.eu.int/comm/enterprise/ entrepreneurship/financing/index.htm

Inden for rammerne af Gate2Growth-initiativet [49] vedrørende en paneuropæisk database over investeringsmuligheder har man samlet en række redskaber til virksomhedsplanlægning for den innovative iværksætter, herunder onlinevejledninger, hvor man skitserer de forskellige finansieringskilder, såsom venturekapital, business angels, forretningsbanker og aktiemarkeder, forventede investeringskriterier og metoder til opsøgning af investorer. Man har iværksat et pilotprojekt for at udvikle, anvende og validere en metode til diagnosticering af forretningsplaner, som skal anvendes til at indhente feedback om investeringsvillighed. Herved vil man kunne kontrollere, om en forretningsplan er fyldestgørende i forhold til en række kriterier, der opstilles af investeringseksperter. Der er etableret et netværk med 18 regionale kontaktpunkter bestående af erhvervsfremme- og innovationscentre (BIC) og innovationsformidlingscentre (IRC) (se afsnit 2.3.1) med særlig ekspertise inden for finansiering af innovation. Netværket I-TecNet bestående af investorer, som investerer venturekapital i teknologi i en tidlig fase, blev søsat igen i 2003. Formålet med dette netværk er at give europæiske leverandører af venturekapital i en tidlig fase og lignende professionelle private aktieinvestorer bedre muligheder for at investere i innovative virksomheder og hjælpe disse med at realisere deres vækstpotentiale.

[49] http:// www.gate2growth.com

Man har nu samlet resultater fra tidligere års pilotprojekter vedrørende teknologivurdering med henblik på offentliggørelse og formidling [50]. Målet med projekterne var at fremskaffe anvendelige metoder, som er afprøvet og accepteret på europæisk plan, og som gør det muligt for innovative SMV'er, der er i færd med at udvikle teknologiske projekter, at blive vurderet af finansielle investorer i forhold til relevante risici på grundlag af afprøvede teknikker til vurdering af teknologivirksomheder. Resultatet kan blive brugbart for banker og andre, som udbyder finansiering af begrænset omfang i den tidlige fase, når de skal udpege teknologivirksomheder med et stort vækstpotentiale.

[50] Offentliggørelsen ventes i starten af 2004.

Ved den forberedende foranstaltning "Vækst og av-sektoren: i2i av-initiativet" [51], som indgår i MEDIA-programmet, sigter man mod at opmuntre banker og finansieringsinstitutter til at investere i indholdsindustrierne. I bestræbelserne på at fungere som katalysator for støtte til filmindustrien og den audiovisuelle industri stiller Den Europæiske Investeringsbank (EIB) kreditlinjer [52] til rådighed for den del af banksektoren, der har specialiseret sig i dette område, med henblik på finansiering af SMV'er inden for audiovisuel produktion og audiovisuel teknologi samt underleverandører i denne sektor.

[51] http://europa.eu.int/comm/avpolicy/media/ i2iav_en.html

[52] Globallån og globallån med risikodeling.

Kommissionen vedtog i august 2003 reviderede retningslinjer for midtvejsrevisionen af strukturfondsprogrammerne [53], som finder sted sidst i 2003/først i 2004. Chartrets anbefalinger afspejles i disse retningslinjer, og generelle spørgsmål vedrørende SMV'er vil blive gennemgået i forbindelse med midtvejsrevisionen. I retningslinjerne tilskynder man til diversificering af rækken af offentlige instrumenter til finansiering af SMV'er. I Kommissionens første retningslinjer for perioden 2000-2006 [54] understregede man behovet for at opnå den bedst mulige løftestangsvirkning fra aktiviteter, som modtager støtte fra Fællesskabets budget, ved at favorisere støtte til private finansieringskilder, såsom risikovillig kapital og venturekapital samt offentlige-private partnerskaber. I Kommissionens forordning om støtteberettigede udgifter [55], som blev revideret i juni 2003, præsenterer man betingelser og anbefalinger i forhold til finansiering med risikovillig kapital og venturekapital, lånefonde og garantifonde. Der er offentliggjort en vejledning i finansiering med risikovillig kapital inden for regionalpolitik [56], som er et nyttigt dokument for alle, der på regionalt og nationalt plan beskæftiger sig med aktiviteter med relation til risikovillig kapital. Planlægningen af strukturfondene viser, at man følger retningslinjerne, og at interventionerne i forhold til risikokapitalfonde og garantifonde derfor vil nå omkring 1,4 mia. EUR i perioden 2000-2006, dvs. mere end dobbelt så mange som i perioden 1994-1999.

[53] KOM (2003) 499, endelig af 25.8.2003.

[54] Strukturfondene og deres samordning med samhørighedsfonden: Retningslinjer for programmer for perioden 2000-2006, 1.7.1999,

[55] Kommissionens forordning (EF) nr. 1145/2003 af 27. juni 2003 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 for så vidt angår støttekriterier for medfinansiering fra strukturfondene (EFT L 160 af 28.6.2003, s. 48).

[56] www.europa.eu.int/comm/regional_policy/sources/docgener/guides/risk/risk_en.pdf

Kommissionen følger nøje de fremskridt, der opnås i Basel-udvalgets forhandlinger om det nye regelsæt for kapitalgrundlaget for banker. På baggrund af en anmodning fra Det Europæiske Råd [57] vil Kommissionen offentliggøre en undersøgelse om det nye regelsæts indvirkning på den europæiske økonomi, navnlig SMV'er. Undersøgelsen ventes offentliggjort i starten af 2004.

[57] Ved Det Europæiske Råds møde i Barcelona den 15.-16. marts 2002.

2.2.2. Konklusioner og anbefalinger

I de foregående rapporter om gennemførelsen af chartret har man udpeget adgang til finansiering som en alvorlig hindring for virksomhederne, men samtidig har man meldt om fremskridt på området. Udviklingen i det seneste år viser, at der er truffet flere nye foranstaltninger for at forbedre situationen. Men som anført ovenfor udgør adgang til kapital stadig en alvorlig begrænsning af virksomhedernes aktiviteter i hele EU.

Blandt de seneste udviklingstendenser er det værd at nævne de mange nye foranstaltninger, som man har truffet i Belgien for at tiltrække private investorer, såsom "opstartsfonden", "pricaf privée" og ARKimedes-fonden. Det britiske initiativ, hvor man lader andre udbydere end banker tilbyde mikrokreditter og opstiller et skatteincitament, og de franske lokale investeringsfonde er interessante eksempler på nye finansieringsmetoder. Et andet nyskabende eksempel er den finske "DIILI"-ordning, hvor man tiltrækker kvalificeret personale, som bidrager til aktiekapitalen. Et særlig opmuntrende signal er udviklingen af det første business angel-netværk i Grækenland.

Erfaringerne fra aktioner i den offentlige sektor, hvor man forsøger at lette små virksomheders adgang til finansiering, viser, at man opnår de bedste resultater, når den offentlige sektor arbejder tæt sammen med finansmarkederne og fremmer udviklingen af dem. Den offentlige sektors aktioner bør primært være rettet mod de overordnede rammebetingelser og fungere som katalysator for inddragelse af den private sektor. Navnlig sektorspecifikke, målrettede finansieringsforanstaltninger har vist sig at være ineffektive, da der ikke findes nogen objektiv metode til at forudsige markedsudviklingen flere år frem i tiden.

Hvis vi for alvor skal fremme iværksætterkulturen og virksomhedernes adgang til finansiering i Europa, skal der gennemføres yderligere foranstaltninger i den offentlige sektor på europæisk, nationalt og regionalt plan. På grund af den vedvarende mangel på finansiering i den tidlige fase er det nødvendigt, at den offentlige sektor fortsat samarbejder med den private om at lette adgangen til finansiering. Da banklån fortsat er de små virksomheders primære finansieringsinstrument, er det åbenlyst, at der er behov for garantier, hvor risikoen spredes mellem den private og den offentlige sektor, for at lette SMV'ernes adgang til banklån. I denne henseende kunne det være interessant at udforske mulighederne for "værdipapirisering". Garantiordningerne kan gøres tilgængelige for små virksomheder ved at anvende nationale og lokale banker som formidlere. Den italienske "CONFIDI"-ordning, som har været i kraft i længere tid, er et godt eksempel på et velfungerende system med gensidige garantiselskaber.

Mikrokredit er et effektivt redskab til at yde finansiering i den tidlige fase. Anvendelsesmulighederne og -intensiteten varierer meget i de forskellige lande. Den offentlige sektor kan lette tilvejebringelsen af mikrokredit ved at sikre et gunstigt miljø og skatteincitamenter for investorer, som tilfører midler til udbydere af mikrokredit. Det offentlige kan også yde støtte ved at stille midler til rådighed for specialiserede långivere, ved at påtage sig en del af risikoen ved specialiserede garantiselskaber og/eller ved at fremme erhvervsstøttetjenesterne. Ved programmer, hvor der ydes mikrolån, skal man sigte mod bæredygtighed, således at støtten fra den offentlige sektor gradvist kan mindskes.

- For at lette små virksomheders adgang til finansiering skal indsatsen rettes mod finansiering på et tidligt tidspunkt, navnlig gennem garantier og mikrokredit.

Der er forskel på behovene hos iværksættervirksomheder i vækst og størsteparten af de små virksomheder i Europa, men begge har behov for stærkere balancer med tilstrækkelig egenkapital. Vækst og investeringer finansieres bedst med tilbageholdte udbytter. Yderligere egenkapital kan tilvejebringes hos uformelle investorer af risikokapital, venturekapitalfonde og institutioner, som udbyder kvasi-egenkapitalinstrumenter, såsom subordinerede lån. De subordinerede lån fra Austria Wirtschaftsservice, hvor man begrænser den eksterne indblanding i de daglige forretningsmæssige beslutninger, er et interessant eksempel på en metode til tilvejebringelse af risikovillig kapital i den offentlige sektor.

- Det anbefales at gennemgå skattelovgivningen for at undersøge, om den hæmmer solid vækst ved at beskatte tilbageholdte udbytter hårdere end udbetalte.

- Der tilskyndes til at udvikle likvide og velfungerende venturekapitalmarkeder.

- De muligheder, der ligger i business angels, skal fremmes yderligere.

- Investeringer foretaget af uformelle risikokapitalinvestorer skal fremmes gennem skattefordele.

Kommissionen er involveret i mange forskellige initiativer rettet mod at forbedre små virksomheders adgang til finansiering. Fællesskabets finansielle instrumenter sikrer europæisk støtte til finansiering af SMV'er. Gennemførelsen af handlingsplanen for risikovillig kapital er et vigtigt resultat, og gennemførelsen af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser vil sikre lettere adgang til både banklån og egenkapitalfinansiering. Undersøgelser og projekter rettet mod udveksling af god praksis bidrager yderligere til forbedringerne.

2.3. Styrke små virksomheders teknologiske kapacitet, herunder innovation

"Vi vil styrke de eksisterende programmer, der tager sigte på at forbedre teknologiformidlingen ud til de små virksomheder samt de små virksomheders evne til at indkredse, udvælge og tilpasse teknologierne.

Vi vil fremme teknologisamarbejdet og sørge for, at virksomheder af forskellig størrelse, især små virksomheder i Europa, får del i teknologien, udforme mere effektive forskningsprogrammer med fokus på den kommercielle anvendelse af viden og teknologi samt udvikle og tilpasse kvalitetsstyringssystemer og certificeringsordninger til små virksomheder. Det er vigtigt at sørge for, at der findes et EF-patent, der er let tilgængeligt for små virksomheder.

Vi vil fremme de små virksomheders inddragelse i samarbejdet mellem virksomheder på lokalt, nationalt, europæisk og internationalt plan samt samarbejde mellem små virksomheder og højere uddannelses- og forskningsinstitutioner.

Foranstaltninger på national og regionalt plan, der har til formål at udvikle klynger og net mellem virksomheder, bør derfor støttes, det paneuropæiske samarbejde mellem små virksomheder, der anvender informationsteknologi, bør udbygges, bedste praksis for samarbejdsaftaler udbredes, og de små virksomheders samarbejde støttes for at sætte dem bedre i stand til at komme ind på de paneuropæiske markeder og udvide deres aktiviteter til tredjelandes markeder."

Effektivitets- og omkostningsfordele, kvalitet, hurtighed og fleksibilitet er alle afgørende elementer for en virksomheds succes. Men hvis konkurrenceevnen skal opretholdes på længere sigt, er det ikke længere nok blot at sikre disse elementer. Virksomhederne skal i dag konstant være nyskabende og genopfinde produkter og tjenesteydelser, og derfor skal de udvikle forretningsstrategier, som afspejler markedets krav, hvilket så igen forudsætter løbende tilpasning af organisationsstrukturer og processer.

Tal fra EU's seneste innovationsundersøgelse "Community Innovation Survey" [58] og det europæiske "Innobarometer" [59] samt analyser fra "European Trend Chart on Innovation" [60] bekræfter, at mange små virksomheder i Europa stadig møder store problemer med at forbedre deres resultater, når det gælder innovation.

[58] Eurostat.

[59] http://www.cordis.lu/innovation-policy/ studies/ca_study3.htm

[60] http://www.cordis.lu/innovation-policy/ studies/gen_study8.htm

De små virksomheder i Europa og deres behov for innovation er særdeles heterogene. Derfor skal der anvendes tilsvarende differentierede politiske instrumenter, som dækker både det regionale, nationale og europæiske plan. Det skal understreges, at små virksomheder i højere grad end store er afhængige af, at de regionale innovationssystemer optimeres. Der er imidlertid en særlig knaphed på detaljerede og sammenlignelige oplysninger om regionale innovationspolitikker.

Hvis man vil forstå behovet for innovation hos små virksomheder, er det nyttigt at differentiere mellem nyetablerede virksomheder baseret på ny teknologi og traditionelle små virksomheder, herunder håndværksvirksomheder. Ovennævnte undersøgelser viser, at nyetablerede højteknologivirksomheder primært er afhængige af finansiering af innovation, intensivt samspil med videnskabelige institutioner og effektive systemer til beskyttelse af intellektuel ejendomsret. De mere traditionelle små virksomheder er på den anden side mere afhængige af intensivt samspil med innovative kunder og udbydere af teknologi, adgang til teknologi og markedsoplysninger samt konstant ajourføring af deres menneskelige ressourcer.

De fleste små virksomheder mangler den kompetence og de ressourcer, der kræves for selv at kunne forske og udvikle og dermed indføre ny teknologi og uddanne de ansatte. De kan endog have problemer med at erkende deres eget behov for teknologi eller andre behov i forbindelse med innovationsprocessen. Små virksomheder er i høj grad afhængige af et miljø, som understøtter innovation. I denne sammenhæng er det for de fleste af dem særdeles vigtigt, at der udvikles initiativer rettet mod udveksling af knowhow og teknologi.

Teknologioverførsel betyder i bred forstand, at ideer hentes fra videnskaben og indføres i erhvervslivet, men også at viden udveksles blandt virksomheder. De politiske beslutningstagere har mange forskellige muligheder for at påvirke indførelsen af forskningsresultater i erhvervslivet med henblik på indarbejdelse i forbedrede produkter, processer og tjenesteydelser.

Mere specifikt er der tale om indirekte metoder, som omfatter ændring af rammebetingelser og institutionelle strukturer, hvorved der åbnes for øget samspil mellem forskningsinstitutioner i den offentlige sektor og virksomheder. Blandt eksempler på foranstaltninger, som indirekte letter udbredelse af viden, kan nævnes: (1) forskerparker, regionale teknologicentre, kontaktkontorer hos akademiske organisationer og forskningsorganisationer samt andre slags formidlere; (2) juridiske rammer, bl.a. for intellektuel ejendomsret, som letter teknologioverførsel; (3) skattemæssige og finansielle incitamenter, såsom ordninger med finansieringsstøtte, hvor man yder risikobetonede lån til innovative virksomheder; samt (4) særlige fonde for forskning og teknologisk udvikling (FTU), der frembringer ny viden, som efterfølgende overføres til erhvervslivet.

Blandt de direkte metoder, som kan fremme overførsel af viden blandt organisationer og enkeltpersoner, kan nævnes: (1) programmer vedrørende overførsel og udnyttelse af resultater; (2) personalemobilitetsordninger, som tilskynder personer til at arbejde hos andre organisationer, og således tilføre viden til deres værter og lære af dem; (3) foranstaltninger til udbredelse af information, så organisationer bliver mere bevidste om videnskabelige og teknologiske muligheder; samt (4) samarbejdsordninger i forhold til erhvervslivet og demonstrationsprojekter.

Teknologioverførsel fra videnskaben til de traditionelle små virksomheder sker normalt ikke via direkte kontakt, da kulturen ved universiteter og større forskningsorganisationer adskiller sig for meget fra kulturen hos små virksomheder. Øget teknologioverførsel til små virksomheder kræver således formidlere i form af teknologioverførselsorganisationer, som der findes mange forskellige af i Europa.

Der er i højere grad direkte kontakt mellem forskningsorganisationer og nyetablerede højteknologivirksomheder, enten i form af spin-off-virksomheder fra universitetsmiljøet eller nyetablerede virksomheder, som er stiftet ved teknologiparker eller teknologiske iværksættercentre. Man anvender i stigende grad kombinationer af foranstaltninger suppleret med yderligere støtte med det mål at skabe klynger omkring specifikke teknologiske områder. Ved at samle forskning og industriel udvikling nyder de små virksomheder godt af den lette adgang til viden og mulighederne for samarbejde i netværk med andre virksomheder i deres egen region.

En anden form for samarbejde mellem forskere og små virksomheder, som synes bedre tilpasset i forhold til virksomhedernes behov, foregår ved de institutter, der udfører kooperativ forskning. Disse institutter virker mere hensigtsmæssige, når det gælder formidling af mellemteknologier snarere end de mest avancerede teknologier. Denne form for teknologioverførsel, som ganske vist er mindre spektakulær med hensyn til innovation, er imidlertid vigtig, hvad angår dens økonomiske indvirkning på kort sigt.

I sidste års rapport om gennemførelsen af chartret konkluderede man, at den seneste udvikling med hensyn til fremme af klynger og teknologinetværk med deltagelse af små og mellemstore virksomheder var opmuntrende, og at der var iværksat forskellige lovende initiativer. I rapporten anførte man dog også, at der stadig er masser af muligheder for udveksling af god praksis på områder som fremme af teknologioverførsel fra universiteterne til de små virksomheder og støtte af innovation både i teknologibaserede små virksomheder og i de mere traditionelle sektorer. Man opfordrede medlemsstaterne til at bidrage aktivt til Best-projektet om forbedring af teknologioverførselsinstitutioner og opmuntrede dem til yderligere at udvikle teknologiklynger og virksomhedsnetværk på nationalt og regionalt plan. Sådanne foranstaltninger bør gennemføres med et langsigtet perspektiv for at sikre effektive resultater.

Det udvalgte prioriterede område i denne del af nærværende rapport er "Innovation og teknologioverførsel". Der fokuseres således specifikt på emnet teknologioverførsel og udtrykkeligt på innovation. Alligevel medtages alle relevante foranstaltninger, som ligger inden for charterområdet "Styrke små virksomheders teknologiske kapacitet, herunder innovation".

2.3.1. Den seneste udvikling

Indikatorer og mål

Otte medlemsstater har opstillet kvantitative mål for udgifter til F&U. Danmark, Tyskland og Frankrig har taget målet fra Barcelona om forøgelse af investeringerne i F&U i EU til 3 % af BNP i 2010 og omsat det direkte i nationale mål, mens Spanien, Portugal, Østrig, Irland og Finland har valgt mere foreløbige mål [61].

[61] Medlemsstaterne har opstillet følgende mål for deres almindelige udgifter til F&U: Østrig (2,5 % i 2005), Danmark, Tyskland og Frankrig (alle 3 % i 2010), Irland (2,8 % i 2006), Nederlandene (blandt de førende EU-medlemsstater i 2010) og Portugal (1 % i 2003). Derudover har tre medlemsstater opstillet mål for en forøgelse af erhvervslivets udgifter til F&U: Danmark (2 % i 2010), Spanien (0,84 % i 2003) og Nederlandene (EU-gennemsnittet i 2005, blandt de førende EU-medlemsstater i 2010). Finland, som tidligere har opstillet mål for de generelle udgifter til F&U, har for nylig ændret dette og i stedet opstillet et mål for interne udgifter på 1 700 mio. EUR til F&U i 2007, svarende til 1 % af BNP. "Benchmarking Enterprise Policy: Results from the 2003 Scoreboard", SEC(2003) 1278, 4.11.2003).

Spanien, Irland og Nederlandene har desuden opstillet mål for patenter. Spanien sigter mod 24,5 europæiske patenter pr. mio. indbyggere i 2006 og 40,7 i 2010. Irland har et mål på 350 ansøgte patenter pr. mio. indbyggere i 2006 og 100 udstedte patenter pr. mio. indbyggere i 2006. Nederlandenes mål er i 2010 at være blandt de førende, hvad angår andel af EPO-patenter.

Derudover har Nederlandene opstillet en række mål for udgifter til F&U inden for IKT, nyetablerede højteknologiske virksomheder og innovation: virksomheder og forskningsinstitutioner skal opleve højere vækst, hvad angår udgifter til F&U inden for IKT end på andre teknologiske områder; 50 % forøgelse i antallet af nyetablerede teknologivirksomheder i 2004 og førende position i 2010; at være blandt de førende EU-medlemsstater i 2010, hvad angår andelen af innovative virksomheder, herunder virksomheder, der deltager i forskningssamarbejde; samt at være blandt de førende i 2010, hvad angår udbytte fra innovation.

En række indikatorer i de europæiske resultattavler for innovation [62] og erhvervspolitik for 2003 viser, at EU er nødt til at opnå bedre resultater inden for innovation og udbredelse af viden. Der er imidlertid stor forskel på, hvor godt de enkelte medlemsstater klarer sig.

[62] SEK(2003) 1255, 10.11.2003.

Målt i procent af BNP er udgifterne til F&U i EU ikke steget i 2001. Niveauet på omkring 1 % eller derunder i Grækenland, Portugal, Spanien og Italien opvejer de 3 % eller derover, som man har opnået i Sverige og Finland [63].

[63] Sverige: 3,8 % i 1999 (seneste år, hvorfra der er data); Finland: 3,7 % i 2001 (seneste år, hvorfra der er data).

Antallet af patenter har været stigende fra 2000 til 2001, og dette gælder også patenter inden for højteknologi. Visse medlemsstater registrerede flere patenter i forhold til befolkningstallet end USA - Sverige, Finland, Tyskland, Nederlandene, Luxembourg og Danmark - men kun Sverige, Finland og Nederlandene registrerede flere patenter inden for højteknologi. Ifølge disse tal synes Nederlandene allerede at have nået målet om at være blandt de førende i 2010, hvad angår andelen af EPO-patenter.

Medlemsstaterne

På området for innovation har man i Tyskland lanceret "SMV-innovationsinitiativet", hvor man sigter mod at fremme nyetablerede teknologivirksomheder. Gennem initiativet vil man bl.a. sikre støtte og skattelettelser ved investering i disse virksomheder og tilskynde til bedre forbindelser mellem SMV'er og forskningsinstitutioner. I Italien har ministeriet for produktive aktiviteter og ministeriet for innovation og teknologi underskrevet et aftalememorandum. Her sigter man mod en fælles handlingsplan for udvikling af initiativer, som skal øge innovationen blandt SMV'er, ligesom man tilstræber fælles lovgivningsmæssige og finansielle foranstaltninger.

Tyskland og Østrig: Ordninger til fremme af grænseoverskridende samarbejde

I Tyskland vil man fra og med 2004 give en særlig bonus for grænseoverskridende samarbejde gennem PRO INNO-programmet (Innovationskompetenz mittelständischer Unternehmen - et program til fremme af innovationskompetence blandt SMV'er ). Gennem PRO INNO støtter man nationalt og internationalt forskningssamarbejde, som SMV'er udfører indbyrdes eller med forskningsinstitutioner, ligesom man yder støtte til virksomheder, der giver sig i kast med forskning og udvikling. Omkring 77 % af de virksomheder, der modtager støtte, har mindre end 50 ansatte. 40 % af virksomhederne er mindre end 5 år gamle, og 35 % er 6-10 år gamle. PRO INNO har tydeligvis en stor effekt i brede kredse. Siden 1999 har man brugt ca. 1,3 mia. EUR på F&U i omkring 3 900 virksomheder. Målet med den særlige bonus for grænseoverskridende samarbejde er at give SMV'erne et stærkere incitament til at deltage i internationale forskningsnetværk.

I Østrig udvalgte man i april 2003 tolv projekter, som man støtter gennem pilotprojektet STRAPAMO (Bildung von strategischen F&T-Partnerschaften mit Mittel- und Osteuropa -etablering af strategiske F&U-partnerskaber med Central- og Østeuropa). Disse projekter skal fremskynde etableringen af teknologiske akser mellem forskerparker, forskningskapacitetscentre, teknologibaserede klynger og kooperative forskningsinstitutioner i Østrig og deres modparter i Central- og Østeuropa. Et af hovedmålene består i at skabe synergier mellem vækstcentre og udnytte potentialet for samarbejde, der gavner begge parter. I hvert projekt deltager mindst seks virksomheder, hvoraf mindst tre kommer fra Østrig. De vigtigste partnerlande er Slovenien, Ungarn og Slovakiet.

I Nederlandene er man i færd med at revidere alle politiske foranstaltninger rettet mod innovative nyetablerede virksomheder med henblik på at samle alle instrumenter under ét initiativ, som kaldes "TechnoPartner". Initiativet består af tre søjler: en finansieringssøjle, hvor man stiller risikovillig kapital til rådighed i preseed- og seed-fasen, en konkurrencesøjle, hvor man fremmer iværksætterkulturen blandt forskere og potentielle nye teknologivirksomheder, og en særlig platform, hvor man gennem oplysning hjælper iværksættere i gang med at etablere teknologivirksomheder, hjælper forskningsinstitutioner med at styrke iværksætterånden, etablerer og opretholder et iværksætternetværk, overvåger udviklingen inden for relevante sektorer og øger interessen gennem seminarer og konferencer.

For at skabe tættere forbindelser mellem iværksætterne og det nationale videnskabelige og teknologiske miljø har det portugisiske innovationsagentur (AdI) overtaget forvaltningen af de innovationsprogrammer, der er iværksat af økonomiministeriet og ministeriet for videnskab og videregående uddannelse. Portugal har desuden iværksat "NEST"-programmet, som skal understøtte etablering af teknologibaserede virksomheder ved at bidrage med kapital. I Norge har man ændret lovgivningen vedrørende rettigheder til ansattes opfindelser, således at rettighederne til et patent nu gives til universitetet og ikke til forskeren. Som følge heraf er universiteterne i Oslo og Bergen nu i færd med at etablere deres egne teknologioverførselskontorer.

På regionalt plan har man i England erstattet SMART-ordningen med to nye initiativer. Gennem det såkaldte "Grant for Research and Development" yder man tilskud for at hjælpe enkeltpersoner og SMV'er med at forske og udvikle teknologisk innovative produkter og processer. På baggrund af feedback fra små virksomheder fjerner man her det de minimis-element ved forskningsprojekterne, som fandtes ved den tidligere ordning. Gennem initiativet "Grant for Investigating an Innovative Idea" yder man tilskud for at hjælpe med at dække konsulentomkostninger til eksperthjælp på en række områder, herunder teknologi, markedsføring og organisation, som kan være nødvendig for at øge en SMV's innovationskapacitet. I Wales har man lanceret innovationshandlingsplanen "Wales for Innovation". Her samler man de ordninger og foranstaltninger, som hjælper små virksomheder med at få størst muligt udbytte af innovation, kommercialisering af forskningsaktiviteter og teknologioverførsel fra højere og videregående uddannelsesinstitutioner til walisiske virksomheder.

Belgien: Innovationspjece til iværksættere - "100 spørgsmål om innovation"

I Flandern i Belgien har man i 2002 udsendt an ajourført udgave af innovationspjecen "Innovatiezakboekje