DA Den Europæiske Unions Tidende L 246/27

EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING (EU, EURATOM) 2016/1461

af 28. april 2016

med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014, Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne

EUROPA-PARLAMENTET,

— der henviser til sin afgørelse om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014, Sektion III — Kommissionen,

— der henviser til sine afgørelser om decharge for gennemførelsen af forvaltningsorganernes budgetter for regnskabsåret 2014,

— der henviser til forretningsordenens artikel 93 og bilag V,

— der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelser fra de øvrige berørte udvalg (A8-0140/2016),

A. der henviser til, at Unionens udgifter bidrager væsentligt til opnåelsen af politikmål og i gennemsnit udgør 1,9 % af EU-medlemsstaternes offentlige udgifter, om end i visse særlige tilfælde langt over 10 %;

B. der henviser til, at Parlamentet, når det meddeler Kommissionen decharge, på den ene side kontrollerer, om midlerne er blevet anvendt lovligt og formelt rigtigt, og på den anden side, om de politiske mål er blevet opfyldt, om der er skabt tilfredsstillende resultater, og om princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning og en »resultatorienteret kultur« er blevet respekteret;

C. der henviser til, at dechargeproceduren for 2014 dækker et år, hvor to programmeringsperioder falder sammen, og at de registrerede udgifter i mange tilfælde vedrører programmeringsperioden 2007-2013;

D. der henviser til, at de vigtigste prioriteringer i forbindelse med decharge til Kommissionen for 2014 er: a) at vedtage en styrket præstationsbaseret og resultatorienteret tilgang med henblik på at bidrage til en balance mellem dens traditionelle form og gennemførelsen af nye elementer, der afspejler de aktuelle og fremtidige behov for EU-finansiering b) at fokusere på 2014 som det første år i en ny programmeringsperiode, hvor der indføres vigtige resultatorienterede elementer c) at skitsere nogle forbedringer i tilgængeligheden og bortskaffelsen af data for at vurdere reelle fordele d) at medtage en vis form for evaluering af kvaliteten af de lovgivningsmæssige rammer for fordelingen af Unionens budgetudgifter i dechargeprocessen; e) ikke at betragte dechargeprocessen, som om den udelukkende vedrører det pågældende år, men som en kontinuerlig proces; hvoraf opfølgning udgør en væsentlig del f) betragte dechargeprocessen ud fra perspektivet om den tætte sammenhæng mellem EU-budgettet og Unionens nye paradigme for den makroøkonomiske politik (1) under hensyntagen til det egentlige formål med Unionens budget, som består i at bidrage til at nå Unionens sektorpolitiske mål g) betragte dechargeprocessen som en vigtig platform for politiske anbefalinger, der skal anvendes og gennemføres i EU-finansieringen;

E. der henviser til, at de nye aspekter af den nye flerårige finansielle ramme (FFR) 2014-2020, som er relevante for decharge til Kommissionen for 2014, er: a) tematisk fokusering — EU-finansiering bør kun støtte prioriterede områder, ikke alle områder; prioriteringer bør være præcist fastlagt og støttet af kvantitative analyser og gennemførlige planer for at kunne opnås, hvor det er relevant; rækken af prioriteringer bør være skarpt afgrænset; prioriteringer bør dækkes af betydelig finansiering for at opnå konkrete resultater og fordele b) en integreret og stedbaseret tilgang og integrerede og stedbaserede synergier — programmer og projekter bør ikke kun skabe deres egne resultater og fordele, men resultaterne og fordelene bør supplere andre programmers og projekters resultater og fordele gennem synergier, samtidig med at nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet respekteres; der bør opnås synergier inden for et bestemt territorialt område; for at dette system kan fungere, er det vigtigt at oprette en forvaltningsmatrix med henblik på at skabe passende betingelser for integrerede projekter c) konditionaliteter og resultatreserve — principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning er baseret på det forhold, at EU-finansieringen fordeles under passende nationale finanspolitiske, makroøkonomiske og institutionelle omstændigheder, der fungerer som en forudsætning for selve finansieringen; på den anden side er der — som en bonus til dem, som skaber gode resultater — blevet indført en resultatreserve d) forenkling — systemet for EU-finansiering er ualmindeligt kompliceret på flere måder, hvilket udgør en hindring for effektiv forvaltning og for måling af konkrete resultater og fordele e) bedre kvantificerede resultater — det er vigtigt effektivt at måle de resultater, der er opnået, og at drage politiske konklusioner ud fra disse observationer; det er derfor afgørende, at benchmarking og systemer til dataanalyse forbedres, og at ledelsen fokuserer på disse data og andre indikatorer for forbedring;

F. der henviser til, at Kommissionen i sidste ende har ansvaret for gennemførelsen af Unionens budget, mens medlemsstaterne er forpligtet til at samarbejde loyalt med Kommissionen om at sikre, at bevillingerne anvendes i overensstemmelse med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning; der henviser til, at medlemsstaterne, navnlig i forbindelse med delt forvaltning af midler, har et særligt ansvar for gennemførelsen af EU-budgettet;

G. der henviser til, at det for så vidt angår delt forvaltning er absolut nødvendigt, at de data, medlemsstaterne indsender, er retvisende og nøjagtige; der henviser til, at det er afgørende, at medlemsstaterne forstår deres eget ansvar for forvaltningen af Unionens midler under delt forvaltning;

A. GENERELLE KAPITLER

Kommissionens forpligtelser med hensyn til prioriteringer for decharge

1. minder om, at Kommissionen i medfør af artikel 319, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde »træffer alle egnede foranstaltninger til at efterkomme bemærkningerne i afgørelserne om decharge og andre bemærkninger fra Europa-Parlamentet i forbindelse med afholdelsen af udgifterne samt de kommentarer, der ledsager de henstillinger om decharge, som Rådet vedtager«;

2. beklager, at Kommissionens svar fortsat er uklare i en række henseender;

3. noterer sig Kommissionens forslag om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (2) for så vidt angår sekretariatet for Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF);

4. opfordrer atter Kommissionen til at forelægge en meddelelse for Parlamentet i god tid inden midtvejsgennemgangen af den flerårige finansielle ramme (FFR) med forslag til, hvordan de nye og potentielle udfordringer, der kræver EU-budgetstøtte, kunne imødegås, og en forklaring på, hvordan den i fremtiden vil forene langsigtede politiske målsætninger (såsom Europa 2020-strategien) med den fremtidige FFR efter 2020;

5. minder Kommissionen om, at Revisionsretten i flere år har anmodet om, at der udarbejdes en langsigtet likviditetsplan; opfordrer Kommissionen til at fremlægge en sådan plan inden udgangen af 2016;

6. opfordrer Kommissionen til at revidere adfærdskodeksen for kommissærer i lyset af de krav, der blev fremsat i afgørelsen fra 2014 om decharge til Kommissionen, i god tid inden Kommissionens dechargeprocedure for 2015;

7. opfordrer indtrængende Kommissionen til ikke at vedtage den nye ramme for Kommissionens ekspertgrupper, indtil der er afholdt et møde med næstformand Timmermans, Den Europæiske Ombudsmand, centrale medlemmer af Parlamentet og civilsamfundet for at drøfte de sidste spørgsmål om både indholdet af de nye horisontale regler og deres gennemførelse;

8. opfordrer Kommissionen til at pålægge sine generaldirektorater at offentliggøre alle de landespecifikke henstillinger, de har udstedt inden for rammerne af det europæiske semester, i deres respektive årlige aktivitetsrapporter;

Strategi og mission: Kontinuitet og innovation

9. påpeger, at det er nødvendigt at overholde de eksisterende principper for decharge og de nye aspekter af og principper i den seneste FFR; noterer sig derfor, at der er behov for en innovativ tilgang til at evaluere det første år af FFR og til at tilpasse tilgangen til decharge bedre til de ændrede behov og krav i EU-budgettet;

10. mener, at den vigtigste nyskabelse i dechargeprocedurens indhold bør bestå i at finde en bedre balance mellem på den ene side de formelle og proceduremæssige aspekter af EU-budgettets anvendelse og på den anden side de præstationsbaserede og resultatorienterede tilgange, samtidig med at der tages hensyn til udnyttelsen af absorptionskapaciteten;

11. understreger, at dechargeproceduren tidligere hovedsagelig kontrollerede de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed; mener i forbindelse med Kommissionens initiativ »Et resultatorienteret EU-budget«, at der foruden ovennævnte verifikationer i fremtiden også bør lægges større vægt på at undersøge, om de resultater, der er opnået gennem projekter og programmer, stemmer overens med de tilsigtede mål;

12. bemærker, at det i dechargeproceduren tilstræbes at skabe en fælles tilgang til de særlige elementer i Unionens budgetpolitik, især de elementer, der for nyligt er blevet indført, nemlig resultataspekterne og aspekterne vedrørende den forebyggende og korrigerende effekt af overvågnings- og kontrolsystemer;

13. mener, at et resultatorienteret budget kræver stærke og solide indikatorer, som er vedtaget i fællesskab; bemærker imidlertid, at det stadig er nødvendigt at indgå aftale om disse indikatorer med medlovgiverne, Kommissionen og ved hjælp af omfattende høring af medlemsstaternes myndigheder og andre interessenter; glæder sig i denne forbindelse over oprettelsen af den interinstitutionelle arbejdsgruppe om resultatbaseret budgetlægning, der kun lige har påbegyndt sit arbejde; opfordrer alle involverede parter til at fremskynde deres arbejde, samtidig med at de sikrer, at der fastlægges indikatorer af høj kvalitet;

14. understreger, at hovedformålet med EU-budgettet er, at det skal gavne EU-borgerne og samtidig beskytte Unionens finansielle interesser og overholde de i traktaterne fastsatte forpligtelser og målsætninger; fremhæver, at fordelene indebærer støtte, der er rettet mod udvikling og aktuelle prioriteringer, som er forenelige med den økonomisk-politiske kontekst og de økonomiske resultater, idet der også skal tages hensyn til den fleksibilitet, der er nødvendig for at håndtere eventuelle nye situationer og nødsituationer; fremhæver endvidere, at Unionens finansielle interesser kræver en korrekt anvendelse af udgifter i overensstemmelse med reglerne og uden fejl eller svig; mener, at dechargetilgangen bør bidrage til at opnå en balance mellem disse elementer;

15. understreger endvidere Kommissionens forpligtelse til at sikre en korrekt anvendelse af EU-retten i medfør af artikel 17, stk. 1, i TEU og anmoder Revisionsretten om at udarbejde en særberetning om, hvorvidt Kommissionen i forbindelse med at støtte og kontrollere medlemsstaternes gennemførelse af EU-retten har udnyttet sine beføjelser på en god måde;

Opnåelse af resultater ved hjælp af EU-budgettet

16. bemærker, at det vigtigste princip i forbindelse med decharge til Kommissionen for 2014 er sunde kapitalstrømme og bagvedliggende konkrete programmer og projekter på baggrund af en vurdering af den optimale udnyttelse af EU-midler i alle henseender;

17. glæder sig over, at strukturen og indholdet i Revisionsrettens årsberetning for 2014 følger udgiftsområderne i FFR og lægger større vægt på præstationer og resultater; påskønner, at beretningens kapitler om delt forvaltning — som et pilotprojekt — omfatter de foreløbige resultatvurderinger af programmer;

18. er klar over, at overgangen til en øget forvaltningsrevision ikke kan ske på én gang, da forvaltningsrevisioner først kan vinde indpas, når basisretsakterne og budgettet er udarbejdet med det formål at bringe politiske mål på linje med kvalitative indikatorer eller at skabe målbare resultater;

19. mener i denne forbindelse, at FFR er et vigtigt skridt fremad ved at indføre forhåndsbetingelser, resultatreserver og flere muligheder for forenkling og synergier mellem fonde;

20. påpeger, at eftersom de perioder, der er omfattet af Unionens tiårsstrategi og dens syvårige budgetperiode, ikke er tilpasset hinanden, er Kommissionens mulighed for at overvåge bidraget fra EU-budgettet til Europa 2020-strategien begrænset i den første halvdel af strategiperioden, selv om alle de data, der er nødvendige for at foretage årlige kontroller, er tilgængelige;

21. påpeger ikke desto mindre, at målsætningerne og det resultatorienterede budget skal tage sigte på at opfylde de målsætninger, der er fastsat i traktaterne, i Europa 2020-strategien, i sektorpolitikker og i samhørighedspolitikken, og at de skal være tilstrækkeligt fleksible, således at de kan tilpasses de nødsituationer, som eventuelt måtte opstå, såsom den økonomiske krise og/eller flygtningekrisen;

22. bemærker, at der for så vidt angår visse programmer, fonde og instrumenter i 2014 ikke blev anvendt nogen midler inden for FFR 2014-2020 på grund af den sene vedtagelse af de relevante regler og den deraf følgende sene vedtagelse af sekundær lovgivning og programmeringsdokumenter;

23. minder om, at FFR 2014-2020 er den første ramme, hvor der er blevet stillet færre budgetmidler til rådighed i forhold til de foregående rammer, og at presset på betalingslofterne er langt større end i foregående FFR'er;

24. minder om, at Parlamentet siden 2013 i sine beslutninger (3), der ledsager dechargeafgørelserne, har anmodet Kommissionen om at fokusere sin anvendelse af artikel 318 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) — vedrørende dens evalueringsrapport — på gennemførelsen af Unionens tiårsstrategi for vækst og beskæftigelse og dens konkrete præstationer og resultater; glæder sig over, at Revisionsretten i kapitel 3 i sin årsberetning for 2014 har valgt at sætte fokus på Europa 2020-strategien, og anmoder Revisionsretten om at fortsætte og videreudvikle denne præstations- og resultatorienterede tilgang;

25. understreger, at strukturen i Europa 2020-strategien er yderst kompleks (omfatter fem overordnede mål, syv flagskibsinitiativer og 11 tematiske mål for de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene)); bemærker, at disse forskellige redskaber ikke er udformet til at omsætte strategiens politiske mål til praktiske operationelle mål ved hjælp af synergier;

26. beklager, at Kommissionen til trods for visse fremskridt, som Revisionsretten nævner i sin årsberetning for 2014 (4), hidtil kun i begrænset omfang har rapporteret om bidraget fra EU-budgettet til at nå målene i Europa 2020-strategien (i overensstemmelse med artikel 318 i TEUF) i en evalueringsrapport; påpeger, at der i FFR 2007-2013 ikke stilles krav om omfattende rapportering om EU-budgettets bidrag til målene i Europa 2020-strategien, hvilket var hensigten inden dens vedtagelse;

27. glæder sig over, at nogle af elementerne i et effektivt overvågnings- og rapporteringssystem er indført, navnlig for så vidt angår de statistiske redskaber, som Eurostat har oprettet; beklager dog, at Kommissionens gennemgang af Europa 2020-strategien er blevet udskudt til begyndelsen af 2016, og at resultaterne af den offentlige høring om Europa 2020-strategien ikke indeholder nogen væsentlig feedback på den rolle, som EU-finansieringen spiller;

28. beklager, at Europa 2020-strategiens mål på højt plan ikke systematisk er blevet omsat til operationelle mål i partnerskabsaftaler og programmer; bemærker, at den nuværende lovgivning ikke stiller krav om, at Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF) skal struktureres omkring tematiske mål;

29. påpeger, således som Kommissionen har erkendt i sine svar på Revisionsrettens bemærkninger (5), at Unionens mål fastsættes i traktaterne og skal forfølges og respekteres (f.eks. den fælles landbrugspolitik), og at EU-budgettet inden for denne ramme fordeles på de forskellige aktiviteter og så vidt muligt tilpasses Unionens hovedprioriteringer, der kan ændre sig med tiden (dvs. Lissabonstrategien, Europa 2020-strategien);

30. beklager, at de potentielle fordele ved synergier mellem de fem ESI-fonde ved at anbringe dem under én paraply af regulerings- og forvaltningsmæssige rammer og én partnerskabsaftale pr. medlemsstat endnu ikke er blevet realiseret, og at der fortsat anvendes forskellige regler på fonds- og dermed på programniveau; understreger, at kun nøje overvejede partnerskabsaftaler og programmer bør vedtages for at sikre en effektiv gennemførelse af ESI-fondene;

31. forventer, at Kommissionen aflægger rapport om EU-budgettets bidrag til opfyldelsen af målene i Europa 2020-strategien; er enig i, at det er en udfordrende opgave at rapportere konsekvent om de tematiske mål for alle fem ESI-fonde og dermed om disse fondes bidrag til Europa 2020-strategien; bemærker, at Kommissionen i 2017 skal fremlægge den første strategiske rapport om bidraget til Europa 2020-strategien;

32. understreger imidlertid, at tre fjerdedele af strukturfondsprojekterne helt eller delvist opfyldte deres politikmål, og at kun 2 % af sagerne ikke opfyldte nogen af de i de operationelle programmer eller i tilskudsaftalen fastsatte mål;

33. bemærker, at Revisionsretten primært har fokuseret på at analysere overensstemmelsen mellem medlemsstaternes partnerskabsaftaler og målene i Europa 2020-strategien som en forudsætning for at opnå bedre resultater; opfordrer Revisionsretten til i sin næste årsberetning at fremlægge oplysninger om, hvorledes Europa 2020-strategiens mål er blevet omsat til forventede resultater under andre programmer og fonde, som forvaltes direkte af Kommissionen;

34. påpeger, at indførelsen af fælles resultatindikatorer for hver fond ville være et vigtigt skridt, men beklager samtidig, at: a) medlemsstaterne er ikke forpligtede til at medtage fælles indikatorer i deres programmer, med undtagelse af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og ELFUL, og at resultatbaserede vurderinger ikke indgår i den indledende kontrolfase i medlemsstaterne b) ingen indikatorer, bortset fra for to fondes vedkommende (Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og Samhørighedsfonden), er fælles for flere fonde c) der kun findes delmål for resultatrammen, mens målene kan være uambitiøse d) Kommissionen fortsat har begrænset kapacitet til resultatovervågning og -evaluering;

35. bemærker, at der ifølge Revisionsretten er iboende svagheder i resultatrammen i forordningen om fælles bestemmelser for ESI-fonde (6), eftersom ringe resultater ikke medfører, at medlemsstaterne fortaber retten til resultatreserven, og eftersom de finansielle sanktioner, som Kommissionen har til rådighed, er begrænsede; mener imidlertid, at der — før der anmodes om sanktioner — bør indføres et bedre system for resultatmåling, og at der forud for anvendelsen af eventuelle sanktioner først bør finde en proces sted, hvor medlemsstaterne bistås med at forbedre deres resultater;

36. opfordrer Kommissionen til i fuldt omfang at gøre brug af mulighederne under den eksisterende lovgivning med hensyn til resultatreserven med henblik på at skabe et ægte finansielt incitament til at forbedre den finansielle forvaltning i praksis; opfordrer desuden til øget anvendelse af resultatreserven som et instrument til at øge det element, der er betinget af resultater, når lovgivningen revideres næste gang (7);

37. noterer sig, at vejledningen fra Kommissionens centrale tjenestegrene er blevet forbedret i generaldirektoraternes (GD'ernes) årlige rapportering om resultater, men gentager, at GD'ernes målsætninger ikke er egnede til forvaltningsformål, og at der fortsat er problemer med indikatorerne til overvågning af resultater; noterer sig ligeledes, at alle indikatorer, der er fastsat i de foregående år til at måle fremskridtene med Europa 2020-strategiens reformer på både EU-plan og nationalt plan, er blevet fjernet i Kommissionens generalsekretærs årlige aktivitetsrapport for 2014 og i stedet indgår i de operationelle GD'ers forvaltningsplaner og årlige aktivitetsrapporter;

38. anmoder Kommissionen om at overveje at fremsætte forslag med henblik på: a) at tilpasse FFR bedre til Europa 2020-strategien og stille forslag om at revidere denne, såfremt dette er nødvendigt for at opnå en bedre overensstemmelse med Europa 2020-strategien b) at afspejle Europa 2020-strategiens politiske mål på højt niveau i målene på EU-plan c) at sikre, at partnerskabsaftalerne og programmerne omsætter målene på EU-plan til tematiske mål, der kan knyttes til operationelle mål på medlemsstatsniveau eller til de programmer, der forvaltes direkte af Kommissionen;

39. anmoder Kommissionen om at foreslå lovgiveren, at: a) medlemsstaterne i deres partnerskabsaftaler og programmer medtager en erklæring om de kvantificerbare resultater, der tilsigtes med finansieringen, hvor det er relevant b) alle partnerskabsaftalerne og programmerne omfatter fælles resultatindikatorer, som deles af de forskellige fonde, hvor det er muligt, og som er udformet til at overvåge fremskridt på lokalt niveau, på medlemsstatsniveau og på EU-niveau c) resultatrammen i videst muligt omfang skal baseres på disse fælles resultatindikatorer;

40. anmoder Kommissionen om i de næste evalueringsrapporter, jf. artikel 318 i TEUF, at medtage en analyse af effektiviteten af og af de resultater i form af vækst og arbejdspladser, der er opnået ved hjælp af den investeringsplan på 315 mia. EUR, som Kommissionens formand, Jean-Claude Juncker, bebudede den 26. november 2014 på Parlamentets plenarmøde;

Opfølgning på decharge til Kommissionen for 2013

41. beklager, at den samlede fejlprocent fortsat lå på næsten samme niveau, og at betalingerne var væsentligt fejlbehæftede; Kapitel 2013 2014 Transaktionr FejlpocEnt (8) Transaktioner Fejlpc ent Indtægter 55 0,0 55 0,0 Konkurrenceevne, forskning, uddannelse, transport og andre programmer 160 4,0 166/13 mia. 5,6 Samhørighed 343 5,3 331/55,7 mia. 5,7 Regional- og bypolitik 168 6,4 161 6,1 Politikken vedrørende beskæftigelse og sociale anliggender 175 3,1 170 3,7 Naturressourcer 360 4,4 359/57,5 mia. 3,6 EGFL — markedsstøtte og direkte støtte 180 3,6 183 2,9 Udvikling af landdistrikterne, miljø, klimaindsats og fiskeri 180 7,0 176 6,2 Et globalt Europa 182 2,1 172/7,4 mia. 2,7 Administration 135 1,1 129/8,8 mia. 0,5 I alt 1 180 4,5 1 157 /142,4 mia. 4,4

42. beklager den vedvarende manglende pålidelighed af kontroller på første niveau, som udføres af medlemsstaterne under delt forvaltning, og de vedvarende svagheder med hensyn til at få udelukket ikke-støtteberettigede arealer fra markidentifikationssystemet (LPIS); påpeger, at både områderne med delt forvaltning og alle de øvrige aktionsudgifter (som hovedsageligt forvaltes direkte af Kommissionen) ifølge Revisionsrettens årsberetning for 2014 har en anslået fejlprocent på 4,6 %; bemærker imidlertid, at der er blevet gennemført betydelige afhjælpende foranstaltninger;

43. bemærker med bekymring, at gennemførelsen af følgende anbefalinger og krav i decharge til Kommissionen for 2013 endnu ikke er afsluttet: a) en sanktionsordning for det tilfælde, at medlemsstater indsender ukorrekte programoplysninger og erklæringer og i forbindelse med svigagtige eller ukorrekte indberetninger fra betalingsorganernes side, som skal omfatte følgende tre dimensioner: kontrolstatistikker, betalingsorganernes erklæringer og det arbejde, der udføres af godkendelsesorganerne b) offentliggørelse af ikke blot de nationale erklæringer — når det frivilligt er blevet besluttet at fremlægge disse — men også de årlige sammendrag og forvaltningserklæringerne, som »fortrolige dokumenter«, hvor det er relevant, for at give mere indsigt i og opnå en reel forbedring af den økonomiske forvaltning; finder det imidlertid stadig ikke klart, hvor effektive disse foranstaltninger vil være i betragtning af forskellene mellem medlemsstaternes strukturer og de forskellige nationale myndigheders politiske ansvarlighed c) analyser og oplysninger om de foreløbige resultater, der er opnået ved hjælp af den investeringsplan for Europa, som formanden for Kommissionen Jean-Claude Juncker annoncerede i november 2014 over for Parlamentet;

44. bemærker med bekymring, at kun 20 ud af 65 af de anbefalinger, som Revisionsretten fremsatte i 2011-2012, er blevet gennemført fuldt ud, 26 er ved at blive gennemført i de fleste henseender, og 19 er ved at blive gennemført i visse henseender; opfordrer Kommissionen til at vedtage Parlamentets henstillinger og krav og til fortsat at gennemføre Revisionsrettens anbefalinger;

45. understreger, at det ifølge Parlamentets opfattelse er utilfredsstillende, når kontradiktoriske procedurer ender med, at »Kommissionen og Revisionsretten når frem til forskellige konklusioner«; opfordrer derfor begge institutioner til at undgå et sådant resultat;

46. anmoder Kommissionen om at fremlægge en handlingsplan, der indeholder frister og målsætninger, som tager sigte på at styrke forebyggelsen af disse tilbagevendende fejl;

Revisionsrettens stilling: Revisionsrettens revisionserklæring

47. glæder sig over, at Revisionsretten afgiver en blank erklæring om rigtigheden af regnskabet for 2014, således som den har gjort siden 2007, og at Revisionsretten konkluderede, at indtægterne var uden væsentlig fejlforekomst i 2014; bemærker ligeledes med tilfredshed, at de forpligtelser, der ligger til grund for regnskabet for det regnskabsår, der afsluttedes den 31. december 2014, i alt væsentligt er lovlige og formelt rigtige;

48. bemærker, at de samlede resultater generelt stemmer overens med Revisionsrettens tidligere bemærkninger;

49. beklager, at betalingerne i 21 år i træk har været væsentligt fejlbehæftede som følge af overvågnings- og kontrolsystemernes delvise effektivitet;

50. beklager, at betalingerne er behæftet med en mest sandsynlig fejlprocent på 4,4 %; minder om, at den mest sandsynlige fejlprocent for betalinger i regnskabsåret 2013 blev anslået til 4,7 %, i regnskabsåret 2012 til 4,8 % og i regnskabsåret 2011 til 3,9 %; (9) påpeger, at blandt specifikke punkter blev de højeste niveauer for fejl fundet i udgifter til gavn for økonomisk, social og territorial samhørighed (5,7 %) og konkurrenceevne for vækst og beskæftigelse (5,6 %); påpeger, at administrative udgifter til gengæld er forbundet med det laveste skøn over konstaterede fejl (0,5 %);

51. spørger sig selv, om fejlprocenten for bestemte transaktioner er baseret på et sammenligneligt grundlag og derfor bør tjene som et sammenligneligt benchmark; bemærker, at fejlprocenten for godtgørelsesordninger (5,5 %) er baseret på støtteberettigede omkostninger i sammenligning med rettighedsprogrammer (2,7 %), hvor den kun er baseret på nødvendigheden af at opfylde en række betingelser;

52. bemærker, at hvis de korrigerende foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaterne og Kommissionen, ikke var blevet anvendt på de betalinger, som Revisionsretten reviderede, ville den samlede anslåede fejlprocent have været 5,5 % i stedet for 4,4 %; opfordrer derfor indtrængende Kommissionen, myndighederne i medlemsstaterne eller uafhængige revisorer til at anvende alle tilgængelige oplysninger til at forhindre, påvise og korrigere eventuelle fejl;

53. understreger, at den anslåede fejlprocent for udgifterne under delt forvaltning med medlemsstaterne for de operationelle udgifters vedkommende beløber sig til 4,6 % (2013: 4,9 %), hvilket stadig er et meget højt niveau; er bekymret over, at den anslåede fejlforekomst for de andre former for aktionsudgifter, hvor Kommissionen har en ledende rolle, er eksploderet til 4,6 % (2013: 3,7 %)

54. noterer sig, at Kommissionen erkender, at udgifterne er væsentlig fejlbehæftede, da den i sin sammenfattende rapport for 2014 fremlægger det risikobehæftede beløb som et interval fra 3,7 til 5 mia. EUR, hvilket svarer til mellem 2,6 % og 3,5 % af betalingerne; bemærker, at Kommissionen anslår, at den i de kommende år vil afdække og rette op på fejl svarende til et samlet beløb på ca. 2,7 mia. EUR;

55. deler Revisionsrettens synspunkt om, at Kommissionen til trods for forbedringer i sin analyse af de korrigerende foranstaltningers effekt ikke har fjernet risikoen for, at de korrigerende foranstaltningers effekt ansættes for højt eller har begrænset relevans (10);

56. mener, at Kommissionens GD'er for mere end tre fjerdedele af udgifterne i 2014 baserer sine skøn over de risikobehæftede beløb på data fra de nationale myndigheder; noterer sig, at Kommissionen i sin sammenfattende rapport anfører, at pålideligheden af medlemsstaternes kontrolrapporter stadig er en udfordring;

57. noterer sig, at den anslåede korrigerende effekt for 12 af Kommissionens GD'er er større end de anslåede risikobeløb, hvilket afspejler korrektionssystemernes flerårige karakter;

58. opfordrer Kommissionen til at revidere metoden til beregning af den korrigerende effekt i god tid inden dechargeproceduren for 2015;

59. bemærker, at Kommissionen — lige så snart den har dokumentation for nedsat absorptionskapacitet i medlemsstaterne — i stedet bør vurdere alle fleksibilitetsbestemmelserne i FFR-forordningen og i første omgang foreslå foranstaltninger til at afhjælpe den utilstrækkelige absorptionskapacitet, inden den træffer andre foranstaltninger;

60. påpeger, at mere end to tredjedele af de finansielle korrektioner, der blev registreret på samhørighedsområdet i 2014, er tilfælde, hvor myndighederne i medlemsstaterne tilbagekaldte anmeldte udgifter og erstattede dem med nye udgifter; glæder sig over, at sådanne procedurer er begrænset i programmeringsperioden 2014-2020;

61. anmoder Kommissionen om i samarbejde med medlemsstaterne for hvert enkelt politikområde og for EU-budgettet som helhed at vurdere forekomsten af resterende fejl efter alle korrigerende foranstaltninger under hensyntagen til programmernes flerårige karakter;

62. opfordrer Kommissionen til forud for midtvejsgennemgangen af programmeringsperioden 2014-2020 strengt at anvende artikel 32, stk. 5, i den nye finansforordning, hvis omfanget af fejl vedvarende er højt, og følgelig indkredse svaghederne i kontrolsystemerne, analysere omkostningerne og fordelene ved mulige korrigerende foranstaltninger og træffe eller foreslå passende foranstaltninger i form af forenkling, forbedring af kontrolsystemer og ændring af programmer eller leveringssystemer, når der foreligger relevante data;

63. understreger Revisionsrettens bemærkning om, at hvis Kommissionen, myndighederne i medlemsstaterne eller uafhængige revisioner havde gjort brug af alle foreliggende oplysninger, burde de have været i stand til at forhindre, opdage eller korrigere en betydelig del af fejlene, inden de blev begået; udtrykker bekymring over, at Kommissionen har indrømmet, at det tager mindst ti år at korrigere fejlene; påpeger, at man ved at anvende alle tilgængelige oplysninger muligvis ville have kunnet nedbringe omfanget af fejl med 3,3 procentpoint for både udgifter til regionalpolitik og bypolitik (6,1 %) og vedrørende udvikling af landdistrikter, miljø, klimaindsats og fiskeri (6,2 %); understreger, at man ved at anvende alle tilgængelige oplysninger muligvis ville have kunnet nedbringe omfanget af fejl med 2,8 procentpoint for konkurrenceevne for vækst og beskæftigelse, som forvaltes direkte af Kommissionen;

64. bemærker, at der i 2014 blev sat fornyet fokus på resultatorienteret budgettering og analyse ledsaget af en ændring i de metodologiske tilgange; understreger i denne sammenhæng behovet for at gennemføre en klar og gennemsigtig undersøgelse af bidragene fra EU-budgettet for 2014 til de opnåede resultater i forbindelse med Europa 2020-strategien og de sektorpolitiske mål;

65. bemærker også, at praksissen med de årlige aktivitetsrapporter har til formål at gøre det muligt at indkredse resultaterne af interventioner, men at den fortsat ser på output snarere end resultater;

66. støtter de forbehold, som generaldirektøren for GD REGIO har fremsat i generaldirektoratets årlige aktivitetsrapport vedrørende EFRU/Samhørighedsfondens forvaltnings- og kontrolsystemer for programmeringsperioden 2007-2013 fordelt på 12 medlemsstater (77 programmer) og europæiske territoriale samarbejdsprogrammer; er af den opfattelse, at disse forbehold viser, at de kontrolprocedurer, der er indført i Kommissionen og i medlemsstaterne, ikke kan give den nødvendige garanti for lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner inden for de tilsvarende politikområder;

67. støtter de forbehold, som generaldirektøren for GD AGRI har fremsat i sin årlige aktivitetsrapport vedrørende følgende udgiftsposter; — ABB02— udgifter til markedsforanstaltninger: 77,7 mio. EUR er risikobehæftet og med otte elementer, for hvilke der er taget forbehold; fire støtteordninger i syv medlemsstater: Østrig, Frankrig (to støtteforanstaltninger), Nederlandene, Polen, Spanien, Rumænien og Det Forenede Kongerige — ABB03— direkte betalinger: 831,6 mio. EUR er risikobehæftet; 15 betalingsorganer, der dækker seks medlemsstater: Spanien (ti udbetalende organer), Frankrig, Det Forenede Kongerige ( the Rural Payments Agency i England), Grækenland, Ungarn og Portugal — ABB04— udgifter til udvikling af landdistrikter: 532,5 mio. EUR er risikobehæftet; 28 betalingsorganer, der dækker 16 medlemsstater: Bulgarien, Tyskland (tre udbetalende organer), Danmark, Spanien (seks udbetalende organer), Frankrig (to udbetalende organer), Det Forenede Kongerige (to udbetalende organer), Ungarn, Grækenland, Italien (fire udbetalende organer), Litauen, Letland, Nederlandene, Polen, Portugal, Rumænien og Sverige — ABB05— IPARD-udgifter vedrørende Tyrkiet: 5,07 mio. EUR er risikobehæftet; er af den opfattelse, at disse forbehold viser, at de kontrolprocedurer, der er indført i Kommissionen og i medlemsstaterne, ikke kan give den nødvendige garanti for lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner inden for de tilsvarende politikområder;

68. støtter de forbehold, som generaldirektøren for GD EMPL har fremsat i sin årlige aktivitetsrapport; bemærker, at den årlige aktivitetsrapport indeholder et forbehold vedrørende betalinger for programmeringsperioden 2007-2013 for et risikobehæftet beløb på 169,4 mio. EUR i 2014 omfattende udgifter til forvaltnings- og kontrolsystemer til 36 specifikke operationelle programmer under europæiske socialfonde (ESF) i Belgien, Den Tjekkiske Republik, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Ungarn, Italien, Rumænien, Slovakiet, Spanien og Det Forenede Kongerige for programmeringsperioden 2007-2013; er af den opfattelse, at disse forbehold viser, at de kontrolprocedurer, der er indført i Kommissionen og i medlemsstaterne, ikke kan give den nødvendige garanti for lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner inden for de tilsvarende politikområder;

69. anmoder generaldirektøren for GD DEVCO om at opnå en mere risikodifferentieret sikkerhed i sin årlige aktivitetsrapport og om efterfølgende at afsætte flere af sine kontrolressourcer til områder, der er omfattet af specifikke forbehold;

70. opfordrer Rådet til at anlægge en mere årvågen holdning til dechargeproceduren og glæder sig over den kritiske holdning, som Sverige og Det Forenede Kongerige har indtaget, idet de har anmodet Kommissionen og Revisionsretten om: — at fokusere på områder og modtagere, hvor der er en høj risiko for fejl, i stedet for at tilføje flere kontroller for alle — at fokusere på forudgående kontroller frem for på efterfølgende kontroller — bevare de enstemmigt vedtagne betalingslofter, særlig ved at bevare finansdisciplinen i relation til forpligtelserne, effektivt at frigøre uudnyttede bevillinger for at give plads til nye prioriteter og programmer, øget gennemsigtighed ved at opstille langsigtede prognoser, som sikrer en balance mellem forpligtelser og betalinger og reducerer uforholdsmæssigt store kontantbeholdninger i finansielle instrumenter, i betragtning af at mere end 14 mia. EUR i uudnyttede midler forbliver låst i disse instrumenter, som ville kunne være blevet anvendt til mere presserende behov og prioriterede formål; glæder sig også over Sveriges og Det Forenede Kongeriges opfordring til medlemsstaternes myndigheder til at gøre bedre brug af de tilgængelige oplysninger for at forhindre, påvise og korrigere fejlene, før udgifterne anmeldes til Kommissionen;

Resumé

71. konkluderer, at i dechargeproceduren: a) prioriteres bl.a. en afbalanceret tilgang mellem traditionelle metoder og et styrket fokus på præstationer og resultater, som i hvert enkelt tilfælde tager hensyn til de forpligtelser, der følger af traktaterne, sektorpolitikkerne og den fleksibilitet, der er nødvendig for at kunne håndtere uforudsete begivenheder b) stilles der krav om forbedringer i datatilgængeligheden og -forvaltningen for at anmelde præstationerne og resultaterne c) ses der positivt på en styrket sammenkobling af EU-budgettet til vigtige EU-politiske strategier og begreber (f.eks. Europa 2020-strategien) og disses indbyrdes forhold til centrale sektorpolitikker d) respekteres forbedrede forvaltnings- og kontrolmetoder i overensstemmelse med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning e) er der råderum til at udvikle bemærkninger fra foregående dechargeprocedurer i form af regelmæssig opfølgning f) beklager den markante stigning i antallet af fejl i de operationelle udgifter, der forvaltes direkte af Kommissionen, som nu har nået et punkt, hvor de for første gang svarer til fejlprocenten for udgifterne under delt forvaltning med medlemsstaterne;

B. SPECIFIKKE KAPITLER

Generel budgetmæssig og økonomisk forvaltning

72. påpeger, at forsvarlig økonomisk forvaltning drejer sig om de konkrete resultater af Unionens budgetmæssige interventioner, naturligvis under forudsætning af at de overholder regler vedrørende lovlighed og formel rigtighed og bidrager til EU-budgettets merværdi set ud fra et EU-perspektiv; understreger, at en minimering af fejlprocenterne og tilfældene af svig er en nødvendig forudsætning for at følge principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning;

73. understreger, at fejlprocenten ikke nødvendigvis er ensbetydende med svig, ineffektivitet eller spild, men er et skøn over kapitalstrømme, der ikke burde have været udbetalt, fordi de ikke blev anvendt i overensstemmelse med regler og forordninger; understreger imidlertid, at den store stigning i alvorlige fejl i forbindelse med offentlige indkøbsprocedurer er en kilde til alvorlig bekymring, idet den omstændighed, at medlemsstaterne allerede oplever vanskeligheder med de gældende regler, som de har flere års erfaring med, ikke lover godt, når de skal tilpasse den nationale lovgivning og de nationale procedurer til de nye direktiver om offentlige indkøb og koncessioner; anerkender, at EU-borgerne ikke rigtig forstår fejlfrekvensbegrebet, og anmoder Revisionsretten om i denne forbindelse at indlede en drøftelse med Kommissionen med henblik på at identificere eventuelle metodemæssige svagheder og nå til enighed om fælles standarder for indberetning af fejlfrekvensen;

74. henstiller, at reglerne og forordningerne bør kontrolleres ved hjælp af en konsekvensvurdering (11) af lovgivningen for at afprøve deres forenelighed og overensstemmelse med EU-behov og -mål, som det er tilfældet i forbindelse med godtgørelsesordningerne, mens det mest typiske eksempel på fejl omfatter betalinger for ikke-støtteberettigede udgifter (41 %) og fejl i forbindelse med offentlige indkøb (27 %); noterer sig, at disse fejl kan variere fra svig eller forsætlig vildledning for at høste fordele;

75. henleder i denne forbindelse opmærksomheden på, at gennemførelsen af Unionens budget for 2014 blev foretaget i henhold til forskellige lovgivningsmæssige rammer som følge af den omstændighed, at der i dette år gjaldt to rammer for perioden 2007-2013 og 2014-2020;

76. påpeger, at det derfor er korrekt og vigtigt at skelne mellem forskellige typer af fejlprocenter for de forskellige typer af EU-budgetudgifter, da disse fordeles ud fra forskellige kriterier, hvorfor det er meget vanskeligt at sammenligne dem;

77. noterer sig, at Revisionsretten i sin indsats for at støtte en styrket resultatorienteret kultur i årsberetningen for 2014 lægger stærk vægt på EU-budgettets resultatproblemer, idet den som et pilotprojekt afprøvede den reelle komplementaritet mellem EU-finansiering og Europa 2020-strategien; bemærker, at Revisionsretten understregede og konstaterede en lav og svag sammenkobling mellem partnerskabsaftalerne/de operationelle programmer og Europa 2020-strategien; henleder dog opmærksomheden på, at en sådan komplementaritet bør overvejes inden for de overordnede rammer af de fondsspecifikke missioner i henhold til deres traktatfæstede mål, herunder økonomisk, social og territorial samhørighed;

78. udtrykker bekymring over absorptionsraten for midler i medlemsstaterne, som varierer mellem 50 % og 92 %; opfordrer Kommissionen til at fremlægge en grundig undersøgelse af, hvorfor nogle regioner stadig har lave absorptionsrater, og til at vurdere særlige metoder til at rette op på de strukturelle problemer, der ligger til grund for disse ubalancer;

79. påskønner den innovative karakter af Revisionsrettens årsberetning for 2014, der omfattede en resultat- og præstationsbaseret tilgang til vurdering af anvendelsen af og retningslinjerne for Unionens budgetmæssige interventioner over for Europa 2020-strategiens prioriteringer; mener, at der bør anlægges en resultat- og præstationsbaseret tilgang i de kommende år ved udarbejdelsen af de landespecifikke henstillinger i forbindelse med det europæiske semester;

80. understreger, at Revisionsrettens bemærkninger og resultater fremhæver nødvendigheden af at iværksætte foranstaltninger til at forbedre budgetresultaterne og standarderne om delt forvaltning;

Budgetresultater

81. bemærker, at der ved budgetresultater forstås et passende fokus på EU-budgetudgifter til reelle EU-prioriteter for den pågældende periode;

82. påpeger, at den resultatorienterede kultur er baseret på tre centrale søjler: strategi, forenkling og budgetproceduren;

83. anbefaler en fortsættelse af processen for forenkling af begge procedurer og det budgetmæssige indhold, hvilket fører til en reduktion af de uforholdsmæssigt store administrative byrder og til begrænsninger af overregulering i bestemte medlemsstater; understreger, at processen for forenkling ikke bør føre til deregulering og ikke bør medføre, at man glemmer kontrolmekanismer og -procedurer, dvs. forudgående revisioner; understreger, at forenkling ikke bør medføre alt for hyppige ændringer af de lovgivningsmæssige rammer, som fører til yderligere byrder for administration og modtagere og således svækker den positive udvikling, der tilsigtes med forenklingen; glæder sig over eksistensen af gruppen på højt plan, der er oprettet af Kommissionen, og forventer resultater;

84. henstiller til en forbedring af budgetproceduren med hensyn til resultatorienteret information og forvaltning, herunder omkostningseffektiviteten af kontroller, revisionserklæring og decharge, projektdatabaser og kommunikation;

85. opfordrer Kommissionen til at forbedre kommunikationen og samarbejdet mellem de aktører, som er involveret i budgetplanlægning, gennemførelse og decharge samt med den brede offentlighed ved at tilpasse forventningerne og udveksle erfaringer om gennemførelse af og rapportering om opnåelsen af resultater;

86. opfordrer Kommissionen til at overveje at anvende værktøjer som f.eks. sociale medier, undersøgelser og fokusgrupper for at måle den offentlige bevidsthed og vurdere mulighederne for at forbedre sin fremtidige kommunikationsstrategi for så vidt angår resultaterne af projekter i forhold til borgerne;

87. glæder sig over den nye interinstitutionelle arbejdsgruppe om resultatbaseret budgetlægning, som har til formål at nå frem til en fælles forståelse af resultatbaserede og resultatorienterede budgetprincipper;

88. anbefaler tilsvarende forbedringer på områder såsom tilpasningen af kontrolintensitet, der er forbundet med risici, kortlægningen af beretninger om forvaltningsrevision eller pålideligheden af kontrolresultater indberettet af medlemsstaterne;

89. bemærker, at Kommissionen har skabt enorm analytisk kapacitet, som mestendels fokuserer på sektorer, der er relevante for de enkelte GD'er, uden at have analyseret horisontale, tværfaglige spørgsmål og de konkrete resultater af dens politikker, der (med)finansieres over EU-budgettet;

90. henstiller, at der sættes fokus på den præstationsbaserede tilgang og på problemet med markedsdefekter/-svigt, da denne tilgang hjælper med at fokusere EU-finansieringstiltag på områder, hvor kriterier om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet bedst kan opfyldes; påpeger, at udformningen bør skræddersys til et sæt af forskellige typer af markedsdefekter/-svigt, hvor den ene er forbundet med informationsasymmetri og den anden vedrører kommercielle vurderinger af afkast, som for det meste ikke indbefatter alle positive eksternaliteter og bredere samfundsmæssige gevinster, eftersom begge med rette støttes med EU-midler;

91. foreslår, at Kommissionen vedtager et kriterium baseret på, hvad der sandsynligvis ville være sket, hvis det pågældende projekt eller den pågældende aktivitet havde fundet sted eller ikke havde modtaget EU-støtte, i forbindelse med evalueringen af EU-merværdi;

92. opfordrer indtrængende til, at der skabes klarhed over, hvor mange penge der er blevet betalt med EU-midler til medievirksomheder i hver medlemsstat, hvilke virksomheder der har modtaget betalinger, og om hensigten var at øge kendskabet til disse fonde, eller om der forelå andre grunde;

Delt forvaltning

93. minder om, at der påhviler medlemsstaterne et stort ansvar for korrekt fordeling af EU-budgettet, idet 76 % af udgifterne anvendes under delt forvaltning; understreger, at medlemsstaterne har et stort ansvar for at sikre en korrekt og lovlig gennemførelse af EU-budgettet, når de er ansvarlige for forvaltningen af Unionens midler;

94. understreger, at nøglen til korrekt fordeling er en korrekt fastlæggelse af Unionens behov kombineret med medlemsstaternes udviklingsprioriteter;

95. understreger, at jo bedre medlemsstaterne bestræber sig på at opfylde de nationale og kvantificerede mål i Europa 2020-strategien, des flere EU-budgetudgifter kan målrettes, og des flere af disse mål vil afspejle de reelle økonomiske, sociale, territoriale og miljømæssige EU-behov, jo bedre vil Unionen sikre en ramme for forsvarlig økonomisk forvaltning; henstiller i denne forbindelse, at der oprettes en permanent platform bestående af Kommissionen, de nationale regeringers repræsentationer, herunder Unionens faste repræsentationer, og de regionale myndigheder;

96. deler Revisionsrettens konstatering af, at Kommissionen, de nationale myndigheder og de uafhængige revisorer skal gøre brug af alle tilgængelige relevante oplysninger for at forhindre eller opdage og korrigere fejl, før der udbetales godtgørelse; påpeger, at der — når der foreligger data — ikke burde være nogen grund til, at Kommissionen, de nationale myndigheder og de uafhængige revisorer ikke kan træffe de fornødne foranstaltninger til at forhindre, opdage og korrigere fejl;

97. opfordrer Revisionsretten til sammen med de nationale revisionsmyndigheder at udvikle et system, der vil gøre det muligt for Revisionsretten at vurdere den opfølgning, som medlemsstaterne har foretaget som reaktion på de af Revisionsretten fremsatte anbefalinger;

98. opfordrer Kommissionen til at udstikke retningslinjer for medlemsstaterne, således at partnerskabsaftalerne og de operationelle programmer mere fuldstændigt gennemfører Europa 2020-strategien og ligeledes indfører begrebet om fælles resultatindikatorer, således som det er foreslået i Revisionsrettens årsberetning for 2014;

99. finder det hensigtsmæssigt, at Parlamentet og Rådet i fællesskab finder en måde, hvorpå problemstillingen vedrørende medlemsstaternes udgifter under delt forvaltning kan behandles;

100. støtter medtagelsen af landespecifikke henstillinger i partnerskabsaftalerne;

101. opfordrer indtrængende Kommissionen til at styrke sine forhandlinger med medlemsstaterne vedrørende nødvendigheden af at offentliggøre de nationale erklæringer og årlige sammendrag;

Finansielle korrektioner og inddrivelser

102. er bekymret over, at de finansielle korrektioner, der blev gennemført i 2014 (sammenlignet med modtagne EU-betalinger), i visse medlemsstaters satser var tre gange højere end den gennemsnitlige procentsats på 2,3 % (Slovakiet 8,7 %, Den Tjekkiske Republik 8,1 % og Grækenland 4,7 %);

103. bemærker, at 209 mio. EUR i finansielle korrektioner vedrørende programmeringsperioden 2007-2013 er blevet bekræftet under ESF og 156 mio. EUR gennemført, hvoraf 95 mio. EUR blev bekræftet i 2014; bemærker, at de medlemsstater med de største korrektioner er Spanien (56 mio. EUR), Rumænien (43 mio. EUR), Polen (32 mio. EUR) og Frankrig (20 mio. EUR);

104. anfører, at de kumulative beløb for korrektioner for samhørighedspolitikken i 2007-2013 udgør 0,9 % af budgetbevillingerne; deler Kommissionens opfattelse af, at de finansielle korrektioner for perioden 2007-2013 forventes at fortsætte med at stige i de kommende år, efterhånden som programmerne afsluttes;

105. bemærker, at Kommissionen for så vidt angår programmer under EFRU/Samhørighedsfonden har pålagt et kumulativt beløb på omkring 2 mia. EUR i finansielle korrektioner siden begyndelsen af programmeringsperioden 2007-2013, som omfatter 782 mio. EUR i finansielle korrektioner anvendt af medlemsstaterne inden eller samtidig med anmeldelsen af udgiften til Kommissionen; bemærker med bekymring, at de primært berørte medlemsstater er Den Tjekkiske Republik (719 mio. EUR), Ungarn (298 mio. EUR), Grækenland (257 mio. EUR), Spanien (237 mio. EUR), Slovakiet (152 mio. EUR), Rumænien (146 mio. EUR) og Italien (105 mio. EUR);

106. noterer sig med hensyn til ESF, at de medlemsstater med det højeste niveau af kumulative finansielle korrektioner er Rumænien (355 mio. EUR), Spanien (213 mio. EUR) og Polen (152 mio. EUR);

107. mener, at finansielle korrektioner og inddrivelser udgør effektive midler til at beskytte Unionens budget; beklager imidlertid, at fejl først kan rettes flere år efter, at de er sket, på grund af de retlige rammer for beskyttelsen af Unionens finansielle interesser, de pågældende procedurers kompleksitet og de mange kontrolniveauer, der findes på mange områder;

Beskyttelse af finansielle interesser

108. understreger, at korruption og svig undergraver tilliden til offentlige institutioner og demokratiet og underminerer den korrekte funktion af Unionens indre marked; bemærker, at en integreret tilgang, hvor Unionens institutioner (og medlemsstaterne) arbejder sammen, er nødvendig; beklager, at flere EU-institutioner (Kommissionen og agenturerne, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig og Revisionsretten) rapporterer om svig på forskellige måder;

109. henstiller, at Kommissionen samler alle rapporteringsordninger i et enkelt sammenhængende system for at beskytte Unionens finansielle interesser og dermed gøre bekæmpelsen af svig og korruption mere effektiv; minder om betydningen af en sammenhængende lovgivning i Unionen for effektivt at kunne bekæmpe organiserede kriminelle grupper, der opererer på tværnationalt plan;

110. påpeger, at gennemsigtighed er det mest effektive redskab til at bekæmpe misbrug og svig; opfordrer Kommissionen til at forbedre lovgivningen på dette område ved at gøre det obligatorisk at offentliggøre data vedrørende alle modtagere af EU-støtte, herunder oplysninger om underentrepriser;

111. opfordrer indtrængende Kommissionen til at tilslutte sig Europarådets strafferetskonvention om korruption (ETS No. 173) og til at fremskynde forhandlingerne om Unionens deltagelse i Sammenslutningen af Stater mod Korruption (GRECO) med henblik på at bidrage til en øget samordning af politikkerne til bekæmpelse af korruption i Europa;

112. opfordrer Kommissionen til at påtage sig det fulde ansvar for inddrivelsen af midler, der uretmæssigt er betalt til Unionens budget, og til at fastlægge ensartede principper for indberetning i alle medlemsstaterne med henblik på at sikre sammenlignelig, pålidelig og tilstrækkelig indsamling af data;

113. glæder sig over Kommissionens erklæring i sin årsrapport for 2014 om beskyttelse af finansielle interesser (BIF), hvori der mindes om, at både BIF-direktivet og forordningen om oprettelse af den europæiske anklagemyndighed »vil supplere og styrke retsreglerne og vil styrke bekæmpelsen af svig betydeligt«; gentager sin holdning om, at der er et presserende behov for at vedtage BIF-direktivet, hvor moms indgår i dets anvendelsesområde og med en klar definition af overtrædelser vedrørende beskyttelse af finansielle interesser, minimumsbestemmelser om maksimumsrammer for fængselsstraffe, og minimumsbestemmelser om forældelsesfrister så hurtigt som muligt; minder om Taricco-sagen, hvor Domstolen for Den Europæiske Union henleder opmærksomheden på, at momssvig netop er inkluderet i definitionen af svig i konventionen fra 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser; opfordrer Kommissionen til at præcisere forholdet mellem Eurojust, den europæiske anklagemyndighed og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og til at undersøge muligheden for en stærkere integreret strategi for disse agenturer med henblik på at gøre efterforskninger mere effektive;

114. glæder sig over, at Kommissionens har besluttet at øge gennemsigtigheden ved at forbedre sit system for ekspertgrupper, navnlig hvad angår proceduren for udvælgelse af eksperter, ved at udvikle en ny politik for interessekonflikter for eksperter, der udnævnes i deres egen egenskab, hvilket medfører, at Parlamentet får direkte kontrol over disse udnævnelser; bemærker kravet om, at eksperter skal registreres i åbenhedsregistret, når dette er relevant; opfordrer dog indtrængende Kommissionen til at tage hensyn til henstillingerne fra både Den Europæiske Ombudsmand vedrørende sammensætningen af ekspertgrupper og til undersøgelsen om »Kommissionens ekspertgrupper og status for registret over ekspertgrupper«, når den udarbejder ændringsforslag til de gældende horisontale regler for ekspertgrupper, med henblik på at anvende en mere systematisk og gennemsigtig tilgang; opfordrer Kommissionen til at gå i dialog med Parlamentet, før disse regler bliver formelt vedtaget, især i forbindelse med den kommende betænkning om dette spørgsmål fra Budgetkontroludvalget og Retsudvalget; opfordrer de europæiske agenturer til at overveje reformer i samme retning;

115. fremhæver, at medlemsstaterne ikke følger op på påståede tilfælde af svig, som skader Unionens finansielle interesser, hvilket OLAF har forelagt medlemsstaterne; opfordrer Kommissionen til at træffe passende foranstaltninger og OLAF til fortsat at støtte medlemsstaterne i deres indsats for at forbedre deres resultater med hensyn til forebyggelse og afsløring af svig med EU-midler;

116. opfordrer Kommissionen til at udvikle et system af strenge indikatorer og ensartede kriterier; er bekymret over pålideligheden og kvaliteten af de data, som stammer fra medlemsstaterne; opfordrer derfor Kommissionen til at arbejde tæt sammen med medlemsstaterne for at sikre omfattende, nøjagtige og pålidelige data under hensyntagen til målsætningen om fuld gennemførelse af den fælles revisionsordning;

117. gentager sin anmodning om, at Kommissionen hvert andet år skal rapportere til Parlamentet og Rådet om EU-institutionernes gennemførelse af deres interne politikker til bekæmpelse af korruption og ser frem til at læse den næste rapport i begyndelsen af 2016; anmoder Kommissionen om at tilføje et kapitel om resultaterne af EU-institutionernes korruptionsbekæmpelse og mener, at Kommissionens fremtidige rapporter om bekæmpelse af korruption altid bør omfatte alle Unionens institutioner og organer;

118. udtrykker bekymring over de oplysninger, der er leveret af Eurodad om hvidvaskning af penge, som placerer Luxembourg og Tyskland øverst på listen over lande med risiko for hvidvaskning af penge; anser det for afgørende, at medlemsstaterne fuldt ud gennemfører EU-direktivet om hvidvaskning af penge og indfører et offentligt register over ejerskab af selskaber, herunder truster;

119. opfordrer til, at der skiftes fra et frivilligt til et obligatorisk EU-register for alle lobbyister, der udfører deres aktiviteter over for Kommissionen;

120. anser Kommissionens første toårige rapport om bekæmpelse af korruption for at være et lovende forsøg på bedre at forstå korruptionen i alle dens dimensioner med henblik på at udvikle effektive reaktioner til at tackle denne og bane vejen for øget ansvarlighed i den offentlige sfære over for EU-borgerne; bekræfter i denne forbindelse endnu engang vigtigheden af Unionens nultolerance over for svig, korruption og hemmelige aftaler; finder det imidlertid beklageligt, at denne rapport ikke omfattede EU-institutionernes egne politikker for bekæmpelse af korruption;

121. kræver, at Kommissionen senest i sin anden rapport om bekæmpelse af korruption gennemfører yderligere analyser på både EU-institutionsniveau og på medlemsstatsniveau af det miljø, hvori politikkerne gennemføres, med henblik på at identificere iboende kritiske faktorer, sårbare områder og risikofaktorer, der er befordrende for korruption;

122. opfordrer Kommissionen til uden unødig forsinkelse at opfylde sine rapporteringsforpligtelser, jf. De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af korruption;

Fejlprocenter generelt

123. bemærker med bekymring, at de mest almindelige fejltyper, der konstateres, er ikke-støtteberettigede udgifter, som er medtaget i omkostningsanmeldelser (41 %), alvorlige fejl i forbindelse med offentlige indkøb (27 %) og ukorrekte arealanmeldelser fra landbrugere (20 %);

124. bemærker imidlertid, at procentdelen af alvorlige fejl begået af medlemsstaterne i forbindelse med offentlige indkøb blev betydeligt reduceret fra 45 % i 2013 på det regionalpolitiske område til 25 % af alle kvantificerbare fejl for det samlede politikområde for økonomisk, social og territorial samhørighed i 2014;

125. finder det alarmerende, at Kommissionen, de nationale myndigheder eller de uafhængige revisorer i forbindelse med mange tilfælde af kvantificerbare fejl havde tilstrækkelige oplysninger til at forhindre eller opdage og korrigere fejlene, før udgifterne blev godkendt; påpeger, at hvis alle disse oplysninger var blevet brugt til at korrigere fejl, kunne den anslåede fejlprocent have været væsentlig lavere;

126. bemærker, at for rettighedsprogrammernes vedkommende ligger den anslåede fejlprocent på 2,7 % (3 % i 2013), hvilket er betydeligt lavere end i godtgørelsen af udgifter, hvor den anslåede fejlprocent er 5,5 % (5,6 % i 2013); anmoder Kommissionen om at evaluere skiftet fra en godtgørelsesordning til en rettighedsbaseret ordning, hvor det er relevant, som et middel til forenkling;

Bedste praksis

127. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at tage deres forpligtelser til at nå EU 2020-strategiens mål ligeså alvorligt, som de gør i forbindelse med de landespecifikke henstillinger og det europæiske semester; mener, at dette vil afspejle en synlig ændring i resultatforståelsen, som bør efterfølges yderligere af en indførelse af evalueringsprocesser med effekt, f.eks. resultatreserven til ansvarlige støttemodtagere, og sanktioner og begrænsninger for de andre;

Evaluering og analyse af de vigtigste resultater af EU-budgettet for 2014

128. noterer sig, at et samlet beløb på ca. 142,5 mia. EUR i 2014 næsten udgør 2 % af de samlede offentlige udgifter i Unionens medlemsstater eller 1 % af Unionens BNP;

129. anmoder om, at identificering af de reelle virkninger af EU-budgettets anvendelse på Unionens makroøkonomiske indikatorer omfattes af dechargeproceduren;

130. beklager, at kun 47 % af bidragene til de finansieringstekniske instrumenter var blevet udbetalt til de endelige støttemodtagere ved udgangen af 2013 ved delt forvaltning (37 % udbetalt ved udgangen af 2012), og at kontantbeholdningen i finansieringstekniske instrumenter under indirekte forvaltning fortsat er høj (1,3 mia. EUR i 2014, 1,4 mia. EUR i 2013);

131. noterer sig Revisionsrettens anbefaling til Kommissionen om at fremsætte et lovforslag til ændring af den gældende forordning vedrørende forlængelse af den støtteberettigede periode for finansieringstekniske instrumenter i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (12) og Kommissionens svar herpå;

132. anmoder — efter Revisionsrettens anbefaling — Kommissionen om i sin budgetmæssige og økonomiske forvaltning at tage hensyn til de kapacitetsmæssige begrænsninger i visse medlemsstater med henblik på at undgå, at midlerne underudnyttes, og for at øge absorberingsprocenten, navnlig i forbindelse med ESI-fondene; anerkender samtidig de foranstaltninger, der hidtil er truffet, såsom nedsættelsen af taskforcen for bedre gennemførelse, der allerede har skabt forbedringer;

133. anmoder Kommissionen om at træffe foranstaltninger til at begrænse udestående forpligtelser, herunder en rettidig afslutning af programmerne for 2007-2013 og en reduktion af omfanget af kontante midler hos tilsynsførende;

134. gentager, at Kommissionen årligt bør opstille et langsigtet likviditetsoverslag, der omfatter budgetlofter, betalingsbehov, kapacitetsbegrænsninger og en potentiel tilbagetrækning af forpligtelser for bedre at matche betalingsbehov og de midler, der er til rådighed (13);

135. er af den opfattelse, at midtvejsrevisionen af FFR, som skal fremlægges af Kommissionen senest ved udgangen af 2016, er den første og bedste mulighed for strukturelt at tackle det høje niveau af uindfriede forpligtelser; opfordrer indtrængende Kommissionen til at fremlægge et forslag til revision af FFR-forordningen med henblik på bl.a. at rette op på de uindfriede forpligtelser;

Udestående betalinger

136. understreger, at indgåede forpligtelser i 2014 beløb sig til 109,3 mia. EUR, dvs. 76,6 % af de disponible forpligtelsesbevillinger, og at der som følge heraf er et meget stort beløb i bevillinger til forpligtelser til rådighed i 2015 (med en fremførsel på 12,1 mia. EUR forhøjes loftet med 16,5 mia. EUR);

137. beklager, at på trods af at omfanget af betalinger fortsat var højere end loftet i FFR, blev margenen til uforudsete udgifter til uindfriede betalingsanmodninger forøget med 1,4 mia. EUR til 25,8 mia. EUR; understreger betydningen af, at den fælles erklæring om en betalingsplan for 2015-2016, som Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgik aftale om i kølvandet på det fælles tilsagn om senest ved udgangen af 2016 at nedbringe efterslæbet af uindfriede betalingsanmodninger for samhørighedsprogrammerne for 2007-2013 til ca. 2 mia. EUR, overholdes fuldt ud; mener, at denne situation de facto er en tilsidesættelse af artikel 310 i TEUF, som fastslår, at indtægter og udgifter på budgettet skal balancere;

138. understreger, at nedgangen i udestående forpligtelser forventes at være midlertidig på grund af den ønskede forhøjelse af loftet i FFR 2015 og efterfølgende år;

139. påpeger især, at betalingerne til medlemsstaterne for de flerårige ESI-fonde for 2007-2013 (14) ved udgangen af 2014 var nået op på 309,5 mia. EUR, dvs. 77 % af de 403 mia. EUR for alle de operationelle programmer, hvor fem medlemsstater, nemlig Den Tjekkiske Republik, Spanien, Italien, Polen og Rumænien, udgør mere end halvdelen af de uudnyttede forpligtelser i de flerårige ESI-fonde;

140. beklager, at der er et betydeligt efterslæb med hensyn til absorberingen af flerårige midler, og at det kan skabe et reelt problem for nogle medlemsstater (15); støtter og anerkender i denne forbindelse nytteværdien af at anvende fleksibilitetsmuligheder som følge af forsinkelserne med at iværksætte alle programmerne;

Indtægter

141. bemærker, at indtægtsstrømmene er baseret på et flerkanalsprincip: a) Den største andel tilvejebringes stadig af medlemsstaterne afhængigt af deres bruttonationalindkomst (BNI) — i 2014 beløb dette bidrag sig til 94,9 mia. EUR. b) Andre kilder omfatter betalinger baseret på den moms, som opkræves i de enkelte medlemsstater, og som beløber sig til 17,7 mia. EUR. c) Told og landbrugsafgifter udgør den tredje væsentlige kilde og beløber sig til 16,4 mia. EUR.

142. glæder sig over, at to ud af de tre anbefalinger, som Revisionsretten fremsatte i 2011-2012, er ved at blive gennemført i de fleste henseender, og at én er ved at blive gennemført i visse henseender; BNI

143. understreger, at indtil der er foretaget ændringer af Unionens ordning for egne indtægter, er et BNI-parameter en nøglefaktor for indtægtsspørgsmålet i EU-budgettet, og understreger, at en korrekt og objektiv måling heraf derfor er et centralt spørgsmål, at det er det eneste alvorlige vedrørende det indtægtsmæssige emne under det nuværende EU-budgets struktur, og at det er meget vigtigt at have pålidelige og fleksible databaser til beregning af medlemsstaternes bidrag;

144. opfordrer derfor Kommissionen til at erklære, at BNI-data fra medlemsstaterne er pålidelige, og at deres bidrag derfor er korrekte;

145. minder om, at opdateringer af BNI-data i 2014 førte til justeringer af medlemsstaternes bidrag af et hidtil uset omfang, nemlig 9,813 mia. EUR;

146. understreger, at effekten af de store revisioner af BNI-saldiene kunne have været mindre, hvis der havde været en fælles EU-revisionspolitik, som harmoniserede tidsplanen for større revisioner;

147. beklager, at momssvig, og særlig det såkaldte karruselsvig eller svig i forbindelse med forsvundne forhandlere, forvrider konkurrencen og berøver de nationale budgetter væsentlige midler og skader EU-budgettet; påpeger, at momsdifferencen og de anslåede tab i forbindelse med momsopkrævningen beløb sig til 168 mia. EUR i 2013; er bekymret over, at Kommissionen ikke råder over pålidelige oplysninger om momssvig og karruselsvig; bemærker, at det nuværende momssystem fortsat er opsplittet og skaber betydelige administrative byrder, navnlig for SMV'er og onlinevirksomheder; er bekymret over, at det nye system for ansvarliggørelse vedrørende moms som en egen indtægt ikke helt kunne opfylde sit mål om forenkling, og understreger medlemsstaternes ansvar for at afhjælpe svaghederne i Eurofisc og bedre koordinere deres politikker om omvendt betalingspligt for at lette udvekslingen af oplysninger og hjælpe med at bekæmpe uregelmæssigheder og svig; anmoder Kommissionen om at foreslå lovændringer, der muliggør effektive krydskontroller mellem told- og skatteoplysninger, og om at fokusere sin overvågning af medlemsstaterne på at forbedre rettidigheden af deres svar på anmodninger om oplysninger og pålideligheden af momsinformationsudvekslingssystemet;

Foranstaltninger, der skal træffes

148. anmoder Kommissionen om at foretage en analyse af den fremtidige EU-finansiering, som indeholder en evaluering af hensigtsmæssigheden af egne momsindtægter;

149. beklager, at de forslag, som Kommissionen fremsatte i 2013 med henblik på at indføre en fælles EU-revisionspolitik, stadig er udestående, uden at Kommissionen har truffet yderligere foranstaltninger, selv om 19 medlemsstater har angivet, at de i hvert fald delvist ville tilslutte sig Unionens revisionspolitik senest i september 2014;

150. glæder sig over nedsættelsen af Gruppen på Højt Plan vedrørende Egne Indtægter; glæder sig over den første evalueringsrapport, som den fremlagde ved udgangen af 2014, og er enig i, at ordningen gradvist er blevet domineret af nationale bidrag med en resterende del af uafhængige, ægte europæiske egne ressourcer; mener, at den nuværende ordning for egne indtægter bør bevæge sig fremad fra den aktuelle nationale debat om nettobidragydere og modtagere, som foregår langt væk fra EU-borgerne, hen imod en ordning, der er genkendelig i Unionens og dens politikkers almene interesse;

151. påpeger, at ændringer som følge af arbejdet med forbeholdene kunne have været afbødet, hvis Kommissionens kontrolcyklus havde været kortere, og henviser til, at Parlamentet i dets beslutning af 29. april 2015 vedrørende decharge for regnskabsåret 2013 opfordrede Kommissionen til at: a) afkorte varigheden af dens kontrolcyklus for BNI b) begrænse brugen af generelle forbehold til særlige tilfælde;

152. bemærker med dyb bekymring, at Kommissionen meddelte, at den næste kontrolcyklus først afsluttes i 2019, og at forbeholdene dækker mindst ni år, ligesom den foregående gjorde;

153. påpeger, at kvaliteten af de kontroller, som medlemsstaternes toldmyndigheder har foretaget, ifølge Revisionsretten ikke er blevet forbedret; beklager, at den opdaterede udgave af vejledningen i toldrevision, som Kommissionen udsendte i 2014, ikke omfatter nogle af de mangler, som Revisionsretten har påpeget, navnlig med hensyn til spørgsmålene om, hvordan man behandler indførsler, der er angivet i andre medlemsstater;

154. anmoder Kommissionen om at: a) træffe foranstaltninger til at reducere det antal år, der er omfattet af forbehold, ved udgangen af næste kontrolcyklus for BNI-baserede bidrag b) indføre ordninger, der er nødvendige for at reducere effekten af revisioner af metoder og kilder, som medlemsstaterne fremlægger med henblik på kompileringen af deres BNI c) forbedre de eksisterende retningslinjer, som blev udstukket til medlemsstaternes toldmyndigheder i forbindelse med de kontroller, de foretager (navnlig efterfølgende revisioner) samt d) sikre sig, at medlemsstaterne har indført passende systemer til at udarbejde og forvalte deres opgørelser over told og sukkerafgifter e) udvide Eurofiscs risikovurderingskapacitet til at omfatte VIES-systemet (det tværnationale momsinformationsudvekslingssystem).

Bedste praksis

155. bemærker, at indtægtssiden ikke er behæftet med væsentlige fejl, hvilket i sig selv er en form for bedste praksis, samt den nuværende praksis med medlemsstaternes bidrag baseret på BNI-princippet, som hidtil har været fornuftig; påpeger dog, at det kræver en løbende vurdering af de økonomiske resultater i medlemsstaterne for at bevare denne model; påpeger, at et alternativ til at øge egne momsindtægter fortsat vil være et aktuelt emne i fremtiden;

Konkurrenceevne for vækst og beskæftigelse

Generelle spørgsmål

156. glæder sig over, at strukturen i Revisionsrettens årsberetning for første gang følger udgiftsområderne i FFR, som trådte i kraft den 1. januar 2014; bemærker, at kapitlet i 2013 blev kaldt »Forskning og andre interne politikker«; bemærker dog, at denne strukturændring begrænser sammenligneligheden af Revisionsrettens resultater med resultaterne fra tidligere år;

157. bemærker endvidere, at forskning og innovation tegner sig for 61 % (8,1 mia. EUR) af udgifterne gennem det syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling 2007-2013 (RP7) og Horisont 2020 — rammeprogrammet for forskning og innovation 2014-2020 inden for uddannelse, erhvervsuddannelse, ungdom og idræt (1,5 mia. EUR), rumprogrammer (1,4 mia. EUR), transport (0,8 mia. EUR) og andre foranstaltninger og programmer (1,5 mia. EUR) tegner sig for de resterende 39 %;

158. minder om, at udgiftsområde 1a i den flerårige finansielle ramme er blevet drastisk reduceret under FFR-forhandlingerne (– 24 % i forhold til Kommissionens oprindelige forslag); er klar over, at udgiftsområde 1a omfatter udgifter til at forbedre forskning og innovation, styrke uddannelsessystemer og fremme beskæftigelse, sikre et digitalt indre marked, fremme vedvarende energi og energieffektivitet, modernisere transportsektoren og forbedre erhvervsklimaet, især for små og mellemstore virksomheder (SMV'er);

159. understreger, at 90 % af udgifterne inden for dette område udgør tilskud til private og offentlige støttemodtagere;

160. glæder sig over, at tre ud af ni af de anbefalinger, som Revisionsretten fremsatte i 2011-2012, er blevet gennemført fuldt ud, og at seks er ved at blive gennemført i de fleste henseender;

Europa 2020

161. er klar over, at det kumulerede samlede antal af tilskudsaftaler for hele RP7 er 26 078 (hvoraf i alt 9 627 blev afsluttet); er klar over, at Kommissionen samtidig lancerede Horisont 2020-arbejdsprogrammet for 2014-2015, hvilket var en stor succes med 46 097 modtagne forslag pr. 25. februar 2015: bemærker, at ud af 79 afsluttede indkaldelser var 25 903 forslag støtteberettigede, 3 765 blev udvalgt til støtte, og der blev indgået 1 410 tilskudsaftaler;

162. glæder sig over, at Kommissionen har været i stand til at nå de fleste mål for de centrale resultatindikatorer (KPI'er); tvivler imidlertid på, at målet om senest i 2020 at investere 3 % af Unionens BNP i forskning og udvikling kan opfyldes; opfordrer alle medlemsstaterne til at tage udfordringen op; bemærker, at situationen synes særlig vanskelig for Kroatien, Finland, Luxembourg, Portugal, Rumænien, Spanien og Sverige; opfordrer Kommissionen til at drage den nødvendige konklusion med henblik på den kommende midtvejsrevision af den flerårige finansielle ramme, der skal fremlægges senest ved udgangen af 2016;

163. glæder sig over indvirkningen af europæisk forskning (netværk) på bekæmpelsen af ebola, forbedringen af kræftbehandlinger, oprettelsen af et fælles europæisk område for klinisk forskning, bekæmpelsen af oversvømmelser, den øgede fødevaresikkerhed og forbedringen af krydstogtskibes sikkerhed, for blot at nævne nogle få;

164. glæder sig over, at den efterfølgende evaluering af RP7 blev gjort tilgængelig i november 2015; forventer, at dens konklusioner og henstillinger stadig kan komme i betragtning i forbindelse med arbejdsprogrammerne under Horisont 2020;

165. noterer sig med interesse de første tilgængelige oplysninger om »State of the Innovative Union 2015 Report« (16), der indeholder en opdateret status for gennemførelsen af de 34 indgåede forpligtelser under Europa 2020-strategiens flagskibsinitiativ »Innovation i EU«;

166. minder om, at den »samfundsmæssige udfordring 6«, navnlig samfundsvidenskab og humanistiske videnskaber, var en prioritet for Parlamentet, som det introducerede i forbindelse med udviklingen af Horisont 2020; minder om, at denne komponent er vigtig på områder, hvor Unionen står over for særlige udfordringer såsom bekæmpelse af arbejdsløshed, radikalisering, terrorisme, støtte til migranter, økonomisk og monetær styring og kampen mod ulighed; er derfor bekymret over, at samfundsvidenskab og humanistiske videnskaber under programmets gennemførelsesfase blev nedprioriteret, hvorved de mistede deres særlige førerposition, og deres forpligtelsesbevillinger blev reduceret med 40 % på et tidspunkt, hvor den samlede ramme for Horisont 2020 under den flerårige finansielle ramme 2014-2020 steg;

Forvaltningsmæssige spørgsmål

167. påpeger, at: a) generelle konklusioner på og bemærkninger til praksis for delt forvaltning er gyldige for konkurrenceevnen b) der er synergi og en integreret tilgang mellem forskellige typer instrumenter til støtte for forskning, udvikling og innovation (F&U&I), men at der bør foretages yderligere forbedringer c) Horisont 2020 har gennemført enklere regler i sammenligning med RP7, men at der inden for Horisont 2020 til gengæld er støttede områder, der er potentielt mere risikable, såsom forretningsorienterede projekter med deltagelse af SMV'er og brug af nye innovative instrumenter, herunder finansielle instrumenter;

168. opfordrer støttemodtagerne til at gøre maksimal brug af revisionsattester, idet revisionsattester reducerer fejlprocenter med 50 % sammenlignet med ikke-godkendte omkostningsanmeldelser; mener imidlertid, at den fejlforekomst, der er blevet konstateret ved eksterne revisioner, bør forbedres betydeligt i betragtning af den højt specialiserede støtte fra Kommissionen; glæder sig i denne forbindelse over alle de retningslinjer, seminarer, skabeloner og den liste over de mest almindelige fejl, som Kommissionen har stillet til rådighed for støttemodtagere og revisionsorganer, men opfordrer Kommissionen til at træffe mere virkningsfulde foranstaltninger til at sikre, at eksterne revisionsattester afspejler fejlforekomsten mere nøjagtigt;

169. støtter Kommissionens bestræbelser på at udvikle yderligere risikostyring på forskningsområdet; glæder sig i denne forbindelse over, at udvælgelse af deltagere, der skal revideres, i forbindelse med efterfølgende revision allerede i vid udstrækning er risikobaseret: Kommissionen forventer, at 83 % af de revisioner, der er foretaget i perioden 2012-2016, vil blive udvalgt på grundlag af risikokriterier;

170. glæder sig over oprettelsen af et fælles støttecenter, som yder bistand til alle forskningstjenester inden for juridisk bistand, revision, virksomhedsprocesser, it og oplysninger og data;

171. anerkender, at der vil indgå betydelig støtte til forskning og innovation i ESFI-partnerskabsaftalerne og medlemsstaternes og regionernes operationelle programmer, hvilket dermed skaber flere synergier; bemærker, at støtten beløber sig til mere end 42 mia. EUR til kerneforskning og -innovation og 118 mia. EUR til forskning og innovation i bredere forstand;

Lovlighed og formel rigtighed: Fejl

172. er dybt bekymret over, at Revisionsretten analyserede 166 transaktioner, hvoraf 79 var behæftet med fejl; bemærker, at på grundlag af 53 kvantificerede fejl anslås fejlprocenten til at være 5,6 %;

173. finder det alarmerende, at Kommissionen, de nationale myndigheder eller de uafhængige revisorer i 27 tilfælde af kvantificerbare fejl havde tilstrækkelige oplysninger til at forhindre eller opdage og korrigere fejlene, inden den godkendte udgifterne; bemærker, at hvis alle disse oplysninger var blevet brugt til at korrigere fejl, ville den anslåede fejlprocent i dette kapitel have været 2,8 procentpoint lavere; bemærker, at denne situation, som nu har været den samme i flere år, er bevis på en manglende påpasselighed;

174. finder det utilstedeligt, at fejlforekomsten for RP7 ikke er blevet bedre i forhold til RP6, og at den ifølge udtalelser fra generaldirektøren for GD RTD vil blive forværret yderligere; er af den opfattelse, at fejlforekomsten for RP7 bør være blevet forbedret i betragtning af de store indhøstede erfaringer inden for projektledelse; beklager, at den dramatiske stigning i fejlforekomsten på området konkurrenceevne for vækst og beskæftigelse i 2014 kun tjener til at fremhæve den forsvarlige forvaltning af programmet i de seneste år;

175. beklager, at udgiftsområdet konkurrenceevne for vækst og beskæftigelse oplevede den største stigning i fejlforekomster i Unionen mellem 2013 og 2014;

176. beklager, at kilderne til fejlene fortsat er de samme: a) på forskningsområdet (forskning): ukorrekt beregnede personaleomkostninger, andre ikke-støtteberettigede direkte omkostninger såsom udokumenterede rejseomkostninger eller omkostninger til udstyr, ikke-støtteberettigede indirekte omkostninger, som er baseret på forkerte satser for generalomkostninger, eller som omfatter ikke-støtteberettigede omkostningskategorier, der ikke er knyttet til projektet b) for andre udgiftsinstrumenters vedkommende (andet): udokumenterede og ikke-støtteberettigede omkostninger samt manglende overholdelse af reglerne for offentlige indkøb; (%) Fordelt på fejltyper Forskning Andet Ukorrekt beregnede personaleomkostninger 30,5 2,5 Andre ikke-støtteberegnede direkte omkostninger 17,5 13,5 Ikke-støtteberettigede indirekte omkostninger 20 Manglende overholdelse af reglerne for offentlige indkøb 14 Ikke-støtteberettiget underentreprise 2 I alt 70 30

177. er stadig overbevist om, at Kommissionen fortsat skal stræbe efter at finde en acceptabel balance mellem programmernes tiltrækningskraft på deltagere og den legitime nødvendighed af ansvarlighed og finansiel kontrol; minder i denne forbindelse om erklæringen fra generaldirektøren i 2012, om at en fremgangsmåde, der i alle tilfælde stræber efter en restfejlfrekvens på 2 %, ikke er praktisk gennemførlig (17);

178. noterer sig, at generaldirektøren for Generaldirektoratet for Forskning og Innovation — ligesom i de tidligere år — har fremsat et horisontalt forbehold for så vidt angår restfejlprocenten i omkostningsanmeldelser i RP7, der gennemføres direkte af GD RTD, og i betalingerne til fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler, hvor den anslåede restrisiko er 3 %, og den anslåede virkning er 111,39 mio. EUR;

179. anerkender, at visse dele af RP7-udgifterne ikke var omfattet af en reserve, hvis der var dokumentation for, at risiciene (og dermed restfejlprocenterne) var betydeligt lavere end for de samlede udgifter; påpeger, at inden for GD RTD gælder dette for udgifter til fællesforetagendet Fusion for Energy, Clean Sky og fællesforetagendet for brændselsceller og brint; påpeger, at uden for GD RTD gælder dette også for udgifter afholdt af Forvaltningsorganet for Forskning inden for rammerne af Marie Curie-programmet og alle udgifter fra Forvaltningsorganet for Det Europæiske Forskningsråd;

180. konkluderer, at selv om det horisontale forbehold kan være juridisk nødvendigt, kaster et sådant forbehold et negativt lys over Kommissionens finansielle forvaltning, navnlig eftersom Generaldirektoratet for Forskning og Innovation kan give fuld sikkerhed for 97 % af disse udgifter;

181. noterer sig, at Kommissionen i 2014 og 2015 har udstedt indtægtsordrer på forskningsområdet til en værdi af 42 mio. EUR; noterer sig, at 31 mio. EUR allerede er inddrevet, mens resten endnu ikke er inddrevet på grund af konkurs eller udestående tvangsinddrivelse;

182. beklager de seneste oplysninger fra pressen, der rejser tvivl om GD RTD's evne til effektivt at beskytte Unionens finansielle interesser; opfordrer Kommissionen til at præcisere de omstændigheder, som er blevet veldokumenteret i medierne, og som fremhæver et klart tilfælde af dårlig forvaltning og utvetydig skade på Unionens finansielle interesser og omdømme; opfordrer Ombudsmanden til at indlede en undersøgelse af sagen;

183. beklager, at man med forenklingen har afskaffet forudgående revisioner (eksempelvis er der nu ingen forudgående attestering for udgifter over 375 000 EUR), hvilket medfører kumulative fejl, der fører til en udbredt, stadig voksende fejlforekomst, der sandsynligvis ikke vil blive reduceret for Horisont 2020 som følge af det forøgede antal af organer med ansvar for forvaltning af udgifter i forbindelse med RP7;

Spørgsmål vedrørende datapålidelighed

184. beklager, at der er et problem med den sekundære dataanalyse, som er nødvendig for præstationsbaserede evalueringer; mener, at dette bør betragtes som en udfordring på kort sigt; minder om, at det er nødvendigt at forbedre informationsforvaltningen;

Præstations- og resultatbaseret tilgang

185. bemærker, at de reelle virkninger og resultater af F&U&I i forhold til kommercialisering og merværdibidrag er særdeles betydelige;

186. glæder sig over de positive resultater, der er blevet anslået af den ekspertgruppe på højt plan, som gennemførte den efterfølgende evaluering af RP7, nemlig at programmet direkte skabte over 1,3 millioner jobår (gennem projekter finansieret over en periode på ti år) og indirekte 4 millioner jobår over en periode på 25 år, at hver enkelt euro, der blev brugt i RP7, genererede ca. 11 EUR af direkte og indirekte økonomiske virkninger gennem innovation, nye teknologier og produkter, og at dets finansielle bidrag til SMV'er oversteg målet på 15 % og nåede op på 17 % (5 mia. EUR);

187. påpeger, at Revisionsretten — for at styrke den præstationsbaserede tilgang — foretog en banebrydende analyse af indikatorer i Europa 2020-strategien, hvor F&U-udgifter spiller en vigtig rolle;

188. anmoder Kommissionen om at tilsende Parlamentet den handlingsplan, der blev forelagt for ITER-Rådet i november;

189. insisterer på senest i juni 2016 at modtage en opdatering fra Kommissionen om en langsigtet projekttidsplan og de forbundne omkostninger for ITER som forberedelse til budgetmæssige beslutninger for det følgende år; minder om, at der for 2016 er afsat betalingsbevillinger på næsten 475 mio. EUR til ITER;

Finansielle instrumenter

190. bemærker, at især for Horisont 2020's vedkommende udgør meget avancerede innovative finansielle instrumenter et af de centrale områder for praktisk gennemførelse; glæder sig i denne forbindelse over lanceringen i 2014 af en ny vifte af produkter under »InnovFin — EU-finansiering til innovatorer« som et fælles initiativ iværksat af Den Europæiske Investeringsbank-Gruppe (EIB og EIF) i samarbejde med Kommissionen;

191. anmoder Kommissionen om at fremlægge oplysninger i fremtidige dechargeprocedurer om gennemførelsen af InnovFin, som dækker den EU-budgetandel, der indgår i dette finansielle instrument;

192. påpeger, at visse sektorer og politikområder såsom jernbaneinfrastruktur eller teoretisk eller grundlæggende forskning er mindre egnede til finansiering via finansielle instrumenter og dermed risikerer at blive udelukket fra anvendelsesområdet for Unionens aktiviteter;

Bedste praksis

193. bemærker, at revisionsaktiviteterne på dette område blev intensiveret, og at den fælles revisionstjenestes koordinering blev forbedret, samtidig med at bedste praksis stilles til rådighed som en delt forvaltningstjeneste for alle GD'er, forvaltningsorganer og fællesforetagender, der er involveret i udgifter til forskning og innovation;

194. mener, at en potentiel god praksis er en særlig form for outsourcing, der har været anvendt i forvaltningen af store programmer på dette område gennem særlige agenturer; mener, at eftersom en sådan praksis kun har eksisteret i en kort periode, er det ikke muligt at påvise konkrete resultater, men at den som metode og model synes at være meget innovativ;

Foranstaltninger, der skal træffes

195. konkluderer, at Kommissionen bør: a) vedtage en række foranstaltninger til at nedbringe den forholdsvis høje fejlprocent på dette område, forbedre data- og informationsforvaltning med henblik på ligeledes at analysere meget avancerede F&U&I-projekter og afprøve deres reelle indvirkning på potentialet i Horisont 2020 b) fremlægge en rapport, der evaluerer de nuværende erfaringer med en ny praksis om at benytte særlige agenturer inden for dette segment (18) ud fra et budgetmæssigt synspunkt, samt indføre en regelmæssig rapportering vedrørende overholdelsen af de relevante indikatorer i Europa 2020-strategien;

196. opfordrer GD RTD til at forbedre informationsforvaltningen, navnlig i overensstemmelse med en resultatbaseret kultur, for at inddrage alle interessenter, især nye, og for at forbedre informationsforvaltningen med støttemodtagere i medlemsstaterne; henstiller til større inddragelse af uafhængige revisorer, der ikke kun fokuserer på fejl, men også på resultatcyklussen, herunder en passende evaluering af risici; henstiller desuden, at de reguleringsmæssige regler bør underkastes en konsekvensanalyse;

197. opfordrer GD RTD til i sine respektive årlige aktivitetsrapporter at offentliggøre sine bidrag til de landespecifikke henstillinger på en omfattende og detaljeret måde, da disse henstillinger bør vise, hvordan generaldirektoratet letter medlemsstaternes fremskridt hen imod målene i Europa 2020-strategien;

198. bemærker, at Kommissionen har indledt en høring af interessenter om yderligere forenklinger, som bør indføres i Horisont 2020; anmoder om oplysninger om, hvordan de yderligere forenklinger vil blive gennemført;

199. understreger, at forenkling og deltagelse i Horisont 2020 også bør være det vejledende princip i den kommenterede tilskudsaftale; understreger, at i modsætning til RP7 skal internt fakturerede omkostninger opdeles og indberettes i henhold til forskellige omkostningskategorier, herunder personaleomkostninger, inden for rammerne af Horisont 2020; opfordrer derfor Kommissionen til at revidere kommentarerne og tillade, at internt fakturerede omkostninger kan være støtteberettigede som andre direkte omkostninger, uden at de opdeles i omkostningskategorier, og uden at der foretages tidsregistrering for tjenesteydelser;

Økonomisk, social og territorial samhørighed

Generelle spørgsmål

200. glæder sig over, at strukturen i Revisionsrettens årsberetning for første gang følger udgiftsområderne i den flerårige finansielle ramme, som trådte i kraft den 1. januar 2014; bemærker, at Revisionsrettens årsberetning i 2013 indeholdt to særlige kapitler: et om »regionalpolitik, transport og energi« og et andet om »beskæftigelse og sociale anliggender«; mener dog, at denne politikændring begrænser sammenligneligheden af Revisionsrettens resultater med resultaterne fra tidligere år;

201. bemærker, at den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed omfordeler en betydelig del af EU-budgettet, som i 2014 beløb sig til 54,4 mia. EUR; bemærker, at 80 % af dette beløb var afsat til regional- og bypolitik, hovedsagelig gennem EFRU og Samhørighedsfonden, og at ESF primært udgjorde 20 % med henblik på beskæftigelse og sociale anliggender;

202. påpeger, at EFRU og Samhørighedsfonden i den pågældende periode primært støttede områder såsom infrastrukturprojekter, oprettelse eller bevarelse af arbejdspladser, regionale økonomiske udviklingsinitiativer og aktiviteter for små og mellemstore virksomheder (EFRU) og investeringer i infrastruktur på miljø- og transportområdet (Samhørighedsfonden);

203. påpeger, at ESF støtter investeringer i menneskelig kapital og aktioner, som har til formål at forbedre arbejdstagernes og virksomhedernes evne til at tilpasse sig ændringer i arbejdsmønstrene, øge adgangen til beskæftigelse, støtte den sociale integration af dårligt stillede personer og styrke de offentlige administrationers og tjenesters kapacitet og effektivitet; mener, at resultaterne af ESF's investeringer — på trods af forekomsten af resultatindikatorer — derfor er meget vanskelige at kvantificere;

204. glæder sig over, at otte ud af de 16 anbefalinger, som Revisionsretten fremsatte i 2011-2012, er blevet gennemført fuldt ud, syv er ved at blive gennemført i de fleste henseender, og én er ved at blive gennemført i visse henseender;

Europa 2020

205. noterer sig, at på området regional- og bypolitik omfatter de fire vigtigste centrale resultatindikatorer: antallet af skabte arbejdspladser, antallet af virksomheder, der samarbejder med støttede forskningsinstitutioner, antallet af virksomheder, der modtager støtte, og yderligere kapacitet til produktion af vedvarende energi; der henviser til, at de globale resultater, som er beskrevet i medlemsstaternes gennemførelsesrapporter, udviklede sig positivt med 29 % i gennemsnit i forhold til det foregående år, men at ikke alle mål ifølge Kommissionen vil blive nået som følge af den økonomiske krise; opfordrer Kommissionen til at drage den nødvendige konklusion med henblik på den kommende midtvejsrevision af den flerårige finansielle ramme, der skal fremlægges senest ved udgangen af 2016;

206. glæder sig over Kommissionens bestræbelser på yderligere at forbedre samhørighedspolitikkens bidrag til Unionens økonomiske styring ved at screene alle partnerskabsaftaler og operationelle programmer for 2014-2020 for at sikre, at de relevante landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget inden udgangen af juni 2014, fremgik på passende vis af medlemsstaternes strategier for udvikling og konkurrenceevne;

207. bemærker, at ved udgangen af 2015 var i gennemsnit 89 % af midlerne for programmeringsperioden 2007-2013 anvendt (under hensyntagen til absorptionsraten), og at Italien (79 %), Rumænien (70 %) og Kroatien (59 %) haltede bagefter;

208. påpeger, at to af de vigtigste resultatindikatorer på området beskæftigelse og sociale anliggender er ledighedsprocenten og antallet af skabte og/eller bevarede arbejdspladser; glæder sig over, at de foreløbige resultater af den efterfølgende evaluering af programmeringsperioden 2007-2013 viser, at 8,8 millioner ESF-deltagere kom i (eller forblev i) beskæftigelse som følge af ESF-interventioner i denne periode ved udgangen af 2013; glæder sig også over, at mere end 300 000 personer, der støttes af ESF, blev selvstændige, og at der blev ydet støtte til mere end 50 000 nystartede virksomheder;

209. lægger særlig vægt på ungdomsgarantien; bemærker derfor med tilfredshed, at 110 300 unge arbejdsløse i 2014 deltog i aktioner finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet; noterer sig, at 1,3 mia. EUR allerede er tildelt projekter på stedet; påskønner i den forbindelse de retningslinjer, der er udstukket i Revisionsrettens særberetning nr. 3/2015, og Kommissionens konstruktive reaktion på resultaterne; understreger imidlertid, at der i nogle medlemsstater fortsat er problemer med at gennemføre ungdomsgarantien og med at sikre en tilstrækkelig projektplanlægning for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet;

210. noterer sig konklusionerne i Kommissionens rapport om Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF), hvori det anføres, at for de to år tilsammen (2014-2015) havde 7 636 arbejdstagere (44,9 % af støttemodtagerne) fundet et nyt job ved udgangen af EGF-implementeringsperioden;

211. deler Kommissionens opfattelse af, at arbejdsløshedstallene (navnlig langtidsledigheden) og den procentdel af unge, der ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse (NEET'er), er indikationer af misforhold på arbejdsmarkedet; konstaterer, at de fem lande med den højeste langtidsledighed (som andel af den erhvervsaktive befolkning) i Unionen er Grækenland (19,5 %), Spanien (12,9 %), Kroatien (10,1 %), Slovakiet (9,3 %) og Portugal (8,4 %) sammenlignet med EU-gennemsnittet på 5,1 %, og at landene med den største andel af NEET'er er Cypern (33,7 %), Bulgarien (30,9 %), Ungarn (30,3 %), Grækenland (30,0 %) og Rumænien (26,9 %) sammenlignet med et EU-gennemsnit på 16,37 %;

212. glæder sig over resultaterne af gennemførelsen af programmerne under EFRU/Samhørighedsfonden for 2007-2013, der illustreres ved nogle nøgleindikatorer, der indberettes årligt af medlemsstaterne, og resultaterne af den foreløbige vurdering af de senest tilgængelige data, som viser, at der blev skabt ca. 950 000 arbejdspladser i 36 000 virksomheder, som samarbejdede med forskningsinstitutioner, at mere end 270 000 virksomheder modtog støtte, og at den yderligere kapacitet til produktion af vedvarende energi var mere end 4 000 megawatt;

213. glæder sig over, at Revisionsretten for første gang også forsøgte at evaluere resultaterne af programmer i et pilotprojekt, og at revisionen konkluderer, at 89 af de 186 projekter (48 %) opfyldte (eller oversteg) alle de mål, der var blevet fastsat til måling af projektets resultater; noterer sig, at Revisionsretten for 56 projekters vedkommende (30 %) konstaterede, at en eller flere af de indikatorer, der var fastsat for projektet, ikke opnåede den tilsigtede målværdi, og at fristen for opfyldelse af målene i 17 tilfælde (9 %) var nået for nogle, men ikke alle, da revisionen fandt sted; tilskynder Revisionsretten til fortsat at forbedre dette arbejde, især for programmer under den nye finansielle periode 2014-2020;

Forvaltningsmæssige spørgsmål

214. understreger, at udgifterne under udgiftsområde 1b i den flerårige finansielle ramme hører under delt forvaltning; understreger, at medlemsstaterne på dette område bærer det primære ansvar for gennemførelsen af de operationelle programmer og for at forhindre, opdage og korrigere regelstridige udgifter;

215. understreger kraftigt, at især på samhørighedsområdet er omfanget af delt forvaltning betydeligt og specifikt af to årsager: Programmerne gennemføres for det første i medlemsstaterne og deres regioner i henhold til fælles EU-regler, men med respekt for deres specifikke behov, og for det andet er der også fælles finansiering, når projekterne i mange tilfælde medfinansieres af medlemsstaterne og støttemodtagerne;

216. finder det uacceptabelt, at de nationale myndigheder — for så vidt angår 21 tilfælde af kvantificerbare fejl begået af støttemodtagere — havde tilstrækkelige oplysninger til at forhindre, opdage og korrigere fejlene, før de anmeldte udgifterne til Kommissionen; påpeger, at hvis alle disse oplysninger var blevet brugt til at korrigere fejl, ville den anslåede fejlprocent for dette kapitel have været 1,6 procentpoint lavere; bemærker endvidere, at Revisionsretten i 13 tilfælde konstaterede, at den fejl, den havde opdaget, var begået af de nationale myndigheder; bemærker, at disse fejl bidrog til den anslåede fejlprocent med 1,7 procentpoint; bemærker, at denne situation, som nu har været den samme i flere år, er bevis på en manglende påpasselighed;

217. understreger, at under ESF er de mest almindelige typer af konstaterede problemer vedrørende støtteberettigelse følgende: udgifter anmeldt uden for den støtteberettigede periode (Den Tjekkiske Republik, Tyskland), overanmeldte lønomkostninger (Tyskland, Finland, Polen, Portugal), udgifter, der ikke er knyttet til projektet (Nederlandene, Polen, Portugal), manglende overholdelse af de nationale regler for støtteberettigelse (Polen) og indtægter, der ikke er trukket fra (Østrig); understreger, at de mest almindelige eksempler på manglende overholdelse af regler for offentlige indkøb er følgende: uberettiget direkte tildeling (Tyskland, Italien), uberettiget direkte tildeling af kontrakt på supplerende arbejder/tjenesteydelser, ulovlig udelukkelse af tilbudsgivere, interessekonflikt og diskriminerende udvælgelseskriterier (Finland);

218. bemærker, at Revisionsretten undersøgte 161 transaktioner inden for regional- og bypolitik (101 vedrørte EFRU, 55 vedrørte Samhørighedsfonden og 5 vedrørte finansielle instrumenter) og 170 ESF-transaktioner, og at 135 ud af 331 transaktioner var behæftet med fejl; bemærker, at Revisionsretten anslår fejlforekomsten til 5,7 % (EFRU's og Samhørighedsfondens fejlforekomst anslås til 6,1 %, og ESF's fejlforekomst anslås til 3,7 %);

219. opfordrer Kommissionen til at udarbejde et effektivt redskab til at bidrage til forbedringen af pålideligheden af kontrol og revision af aktiviteter, der udøves af de nationale myndigheder; minder om betydningen af at øge gennemsigtigheden af data om offentlige indkøb med henblik på at forbedre tilgængeligheden og kontrollen ved at offentliggøre detaljer om kontrahenter og deres underleverandører;

220. noterer sig, at 90 % af programmerne vedrørende forvaltningskontrol under EFRU/Samhørighedsfonden ifølge alle tilgængelige revisionsresultater ved udgangen af november 2015 fungerede godt eller kunne underkastes små forbedringer; minder om, at den grundlæggende årsag til medlemsstaternes fejl er komplekse forvaltningsstrukturer og tabet af ekspertise som følge af stor personaleudskiftning og utilstrækkelig personalefordeling på grund af budgetmæssige begrænsninger;

221. opfordrer Kommissionen til at give medlemsstaterne stærkere incitamenter til at fremme brugen af innovative finansielle instrumenter i deres regionalpolitik, men samtidig tage hensyn til indhøstede erfaringer fra perioden 2007-2013 med henblik på at undgå at blokere midler i finansielle instrumenter;

222. henleder opmærksomheden på anbefalingerne i Revisionsrettens særberetning nr. 10/2015 »Bestræbelserne på at afhjælpe problemerne med offentlige indkøb i relation til Unionens samhørighedsudgifter bør intensiveres«, og glæder sig over Kommissionens positive reaktion på Revisionsrettens konklusioner;

223. glæder sig over, at Kommissionen i oktober 2015 offentliggjorde et dokument med titlen »Offentlige udbud — Vejledning til praktikere i at undgå de mest almindelige fejl i offentlige udbud i forbindelse med projekter finansieret af de europæiske struktur- og investeringsfonde«; kritiserer ikke desto mindre, at den væsentligste kilde til udgiftsrelaterede fejl under afsnittet »Økonomisk, social og te