EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 1.2.2018 COM(2017) 753 final 2017/0332(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om kvaliteten af drikkevand (omarbejdet) (EØS-relevant tekst) {SWD(2017) 448 final}

{SWD(2017) 449 final}

{SWD(2017) 451 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål De fleste af Unionens indbyggere har meget god adgang til drikkevand af høj kvalitet – navnlig i forhold til andre regioner i verden. Dette skyldes en lang tradition for forvaltning af drikkevand i mange af Unionens medlemsstater, men det er også i vid udstrækning takket være Unionens miljølovgivning og EU-finansiering. Siden 1980'erne har Unionen anvendt regler, som pålægger strenge sikkerhedskontrolforskrifter for vand. Dette indebærer, at byspildevand indsamles og renses, industriens udledninger håndteres på sikker vis, anvendelsen af kemikalier godkendes på strenge betingelser, og der anlægges en helhedsorienteret tilgang til forvaltningen af vandressourcer på tværs af landegrænser. Selv om høje initialinvesteringer eller konkurrerende prioriteter i nogle tilfælde har været ensbetydende med, at disse regler ikke kunne omsættes i praksis inden for de aftalte tidsfrister, er vandforvaltningen forbedret støt, og Kommissionen og medlemsstaterne yder nu en fælles og samordnet indsats for at gennemføre reglerne fuldt ud så hurtigt som muligt. En del af lovgivningen, Rådets direktiv 98/83/EF om kvaliteten af drikkevand, må fremhæves, fordi dette direktiv er specifikt udformet til at beskytte mennesker mod de skadelige virkninger af at drikke forurenet vand, ved at der sørges for, at vandet er sundt og rent. Overordnet set har medlemsstaterne gennemført direktivet relativt godt, men tilgangen heri til at kontrollere kvaliteten på forbrugsstedet benytter parametre, som er fastsat for mere end 20 år siden. Dette kræver en undersøgelse af, om direktivet effektivt tager højde for eksisterende og fremspirende belastninger og sikrer, at mennesker, der lever i eller gæster Den Europæiske Union, fortsat kan drage fordel af drikkevand af høj kvalitet i de kommende årtier. Drikkevand står tydeligvis højt på dagsordenen for mange europæere. Drikkevand var emnet for det første EU-borgerinitiativ nogensinde, "Right2Water". Der blev indsamlet mere end 1,8 mio. underskrifter, og Kommissionen gav sin opbakning. Initiativet blev forelagt Kommissionen i december 2013, og der blev navnlig opfordret til, at "EU-institutionerne og medlemsstaterne er forpligtet til at sikre, at alle indbyggere har adgang til rent vand og sanitet", og at "EU øger sine bestræbelser på at opnå almen adgang til rent vand og sanitet". Kommissionen opfordrede i sit svar medlemsstaterne til at gøre alt, hvad de kan, for at sikre adgang til en minimumsvandforsyning for alle. Dette er helt på linje med 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, særlig bæredygtighedsmål 6 og det tilknyttede mål om at "opnå universel og lige adgang til sikkert drikkevand til en overkommelig pris for alle", der blev vedtaget i 2015. Kommissionen påtog sig også at revidere direktivet, der som følge deraf blev indføjet i Kommissionens program for målrettet og effektiv regulering (Refit). Forslaget er derfor en direkte opfølgning på det europæiske borgerinitiativ "Right2Water". Revisionen indgår også i planen om omstilling til en cirkulær økonomi. Det reviderede forslag vil bistå medlemsstaterne med at forvalte drikkevandsforsyningen på en ressourceeffektiv og bæredygtig måde og derigennem medvirke til at mindske energiforbruget og unødvendigt spild af vand. Den vil også bidrage til at nedbringe antallet af plastflasker, som vi bruger, ved at højne borgernes tillid til ledningsvand. Kommissionen påbegyndte denne proces ved først at evaluere direktivet i tråd med princippet om bedre regulering. Resultaterne af evalueringen blev offentliggjort den 1. december 2016, og de bidrog til at kortlægge direktivets stærke og svage sider. De bekræftede, at direktivet er det relevante redskab til sikring af den høje kvalitet af det vand, som forbruges i Unionen, fordi dets hovedformål består i at håndhæve kontrollen af drikkevandskvaliteten og sørge for, at medlemsstaterne i tilfælde af problemer genopretter de påkrævede vandkvalitetsniveauer. Ved evalueringen blev der imidlertid påvist fire områder, hvor der er plads til forbedringer: –listen over parametre –anvendelsen af den risikobaserede tilgang –øget gennemsigtighed med hensyn til spørgsmål om vand og forbrugernes adgang til aktuelle oplysninger og –materialer i kontakt med drikkevand. I den ledsagende konsekvensanalyse blev der også set nærmere på det punkt, som blev påpeget i det europæiske borgerinitiativ og høringer, at sårbare og marginaliserede grupper såsom romaer ikke har adgang til drikkevand. På grundlag af resultaterne af denne konsekvensanalyse frembyder dette lovgivningsforslag løsninger, som står i et rimeligt forhold til disse problemer. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Forslaget er en omarbejdning af direktiv 98/83/EF, der blev ændret i 2003, 2009 og 2015. Af hensyn til klarheden anses en omarbejdning for at være mest hensigtsmæssig. Dette er i tråd med det tilsagn, der blev givet i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning, om hyppigere at anvende den lovgivningsmæssige omarbejdningsteknik med henblik på ændring af gældende lovgivning. Forslaget er stort set i overensstemmelse med Unionens gældende lovgivning om vand, navnlig vandrammedirektivet, havstrategirammedirektivet, direktivet om rensning af byspildevand og nitratdirektivet. Forslaget supplerer navnlig vandrammedirektivets artikel 6, 7 og 8, som omhandler kravene om at udpege og kontrollere de vandforekomster, som anvendes til indvinding af drikkevand, og der udpeges beskyttede områder, som dækker disse vandforekomster. Endvidere supplerer det samme direktivs artikel 11, hvorved medlemsstaterne pålægges at udarbejde indsatsprogrammer og herunder foranstaltninger med henblik på at beskytte drikkevandsindvindingsområder. Efter det sted, hvor kravene skal overholdes, betragtes vand som "fødevarer" i henhold tilEuropa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen. Det foreslås derfor, at bestemmelser vedrørende "vand aftappet på flasker eller beholdere med henblik på salg" fjernes fra anvendelsesområdet for direktiv 98/83/EF, fordi alt drikkevand på flaske vil falde ind under anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 178/2002 efter det sted, hvor kravene skal overholdes. For så vidt angår specifikke kategorier af drikkevand på flaske er naturligt mineralvand undtaget fra dette direktivs anvendelsesområde i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/54/EF. I overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i direktiv 2009/54/EF bør kildevand overholde bestemmelserne i dette direktiv. Kildevand bør derfor fortsat være omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Revisionen af direktiv 98/83/EF blev indføjet i Kommissionens arbejdsprogram 2017 som et nyt initiativ, der vil bidrage til at gennemføre handlingsplanen for den cirkulære økonomi. Forslaget indeholder elementer, som støtter den bæredygtige forvaltning af drikkevand på en ressourceeffektiv måde, og som vil medvirke til at reducere forbruget af vand på flasker. Dette stemmer overens med Unionens bestræbelser på at nedbringe drivhusgasemissioner og havaffald og med EU-strategien for plast. Forslaget bidrager også til indsatsen for at mindske den administrative byrde og udforme politikker, der er så effektive og virkningsfulde som muligt i tråd med Kommissionens meddelelse om bedre regulering. En ajourføring af standarder og en mere helhedsorienteret, risikobaseret tilgang forventes også at bidrage til at opretholde konkurrenceevnen i Unionens vandsektor og fremme innovation. Forslaget tilsigter endvidere at forenkle kontrol- og rapporteringsprocesser med fokus på automatisering, mindre hyppig rapportering og mere relevante data. Dette er i tråd med Unionens princip om bedre regulering og kvalitetskontrol af rapportering og overvågning. Bestemmelser om at forbedre borgernes adgang til oplysninger om deres drikkevand harmonerer også med Kommissionens strategi for det digitale marked. Forslaget vil ligeledes bidrage til at opfylde det prioriterede mål nr. 3 i det syvende miljøhandlingsprogram frem til 2020: "Beskytte Unionens borgere mod miljørelaterede belastninger og risici for deres sundhed og trivsel". Det er også i tråd med det prioriterede mål nr. 4, idet der stilles krav om, at offentligheden får adgang til klare miljøoplysninger på nationalt plan. Til dette formål indeholder forslaget krydshenvisninger og garanterer sammenhæng med kravene i direktiv 2003/4/EF og Inspire-direktivet. Ophævelsen af reglerne om, hvilke materialer der må komme i kontakt med drikkevand (artikel 10 i direktiv 98/83/EF), vil sikre større overensstemmelse med lovgivningen om det indre marked og navnlig med byggevareforordningen. I konsekvensanalysen blev det konkluderet, at den nugældende artikel, der indebærer en gensidig anerkendelse mellem medlemsstaterne og giver anledning til retlig usikkerhed, udgør en mulig hindring for det indre marked. Det foreslås, at en ny artikel om risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet træder stedet for en del af den forpligtelse, som tidligere fremgik af artikel 10 i direktiv 98/83/EF, og at der sideløbende udstedes et standardiseringsmandat inden for rammerne af byggevareforordningen med henblik på at fastsætte krav til byggematerialer og -varer, der er i kontakt med drikkevand. Det er kun muligt at fjerne tekniske hindringer for byggevarer ved at fastsætte harmoniserede tekniske specifikationer med henblik på at vurdere byggevarers ydeevne, og dette gør det i henhold til forordning (EU) nr. 305/2011 nødvendigt at fastsætte og offentliggøre de fornødne harmoniserede standarder i Den Europæiske Unions Tidende. Sikkerhedsbeskyttelsen tages op i andre EU-politikker, bl.a. direktiv (EU) 2016/1148 om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer i hele Unionen (NIS-direktivet). I oktober vedtog Kommissionen ligeledes en handlingsplan med henblik på at styrke Unionens modstandsdygtighed, beredskab og koordinering over for angreb med kemiske, biologiske, radiologiske og nukleare (CBRN) stoffer. Endelig udgør forslaget også en opfølgning på det europæiske borgerinitiativ ved at pålægge medlemsstaterne at sørge for, at sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper har adgang til vand. Dette vil også bidrage til at gennemføre Unionens politik for integration af romaer i EU-rammen for de nationale strategier for romaernes integration og Rådets henstilling om foranstaltninger i medlemsstaterne til effektiv integration af romaerne. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget har hjemmel i artikel 192, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (før artikel 130s i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab). Dette er samme retsgrundlag, som gælder for det direktiv, der omarbejdes. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Unionen har delt kompetence med medlemsstaterne i forhold, der regulerer miljø og sundhed inden for vandsektoren. Dette indebærer, at Unionen kun må lovgive, så vidt som traktaterne tillader det, under hensyntagen til principperne om nødvendighed, nærhed og proportionalitet. Målene i direktivet, nemlig at beskytte menneskers sundhed mod skadelige virkninger af enhver forurening af drikkevand, opfyldes ved at fastsætte minimumskvalitetsstandarder på EU-niveau og fastsætte minimumskrav angående kontrol, rapportering, adgang til vand, gennemsigtighed og udbedrende foranstaltninger, når disse standarder ikke er opfyldt. Det er op til medlemsstaterne at fastlægge, hvilke konkrete foranstaltninger (f.eks. type af udbedrende foranstaltninger og udformning af overvågningsprogrammer) de ønsker at træffe. Revisionen af direktivet blev oprindeligt udløst af det europæiske borgerinitiativ "Right2Water", som fik opbakning af mere end 1,8 mio. underskrivere. Europa-Parlamentet krævede ligeledes indgriben på EU-niveau for at sikre drikkevand i sin opfølgning på initiativet og som opfølgning på Unionens tilsagn i forhold til FN's mål for bæredygtig udvikling. Med dette direktiv fastsættes der derfor klare generelle regler på EU-niveau inden for rammerne af Unionens beføjelser og under fuld overholdelse af nærhedsprincippet, idet medlemsstaterne overlades en skønsbeføjelse til at afgøre, hvordan de vil gennemføre kravet om at forbedre adgangen til sikkert drikkevand. Endelig bekræftede Refit-evalueringen merværdien af lovgivningen om drikkevand på EU-niveau, eftersom denne med tiden kan bidrage betydeligt til at harmonisere vandkvaliteten i hele Unionen. Eksempelvis findes der medlemsstater, særligt de mindre, som ikke altid råder over de nødvendige ressourcer og den specifikke fagkundskab, og som forventer, at Unionen fortsat fastsætter de væsentligste kemiske og mikrobiologiske parametre samt relaterede værdier for drikkevand. Mange interessenter har også insisteret på, at EU-foranstaltninger er den bedste måde, hvorpå nye sundhedsfarer fra vand kan imødegås. Omfanget og virkningerne af de foranstaltninger, der fastsættes i direktivet, er lettere at opnå på EU-niveau end på nationalt niveau. •Proportionalitetsprincippet Den ledsagende konsekvensanalyse indeholder nærmere oplysninger om proportionaliteten og omkostningseffektiviteten af løsningerne i dette lovgivningsforslag. Den godtgjorde overordnet set, at de mest egnede og mest omkostningseffektive foranstaltninger, der kan træffes på EU-plan i forbindelse med revisionen af direktivet, er: (a)revision og ajourføring af listen over parametre i direktivet i tråd med de nyeste videnskabelige resultater og samtidig indførelse af en risikobaseret tilgang for store og små vandleverandører (b)forbedrede regler om gennemsigtighed og adgang til aktuelle oplysninger for forbrugerne

(c)forbedret og forenklet rapportering (d)fjernelse af hindringer for den frie handel med materialer, der er i kontakt med drikkevand (e)forbedret adgang til sikkert drikkevand. •Valg af retsakt Med dette forslag ændres direktiv 98/83/EF i betydelig grad, og der tilføjes mange nye bestemmelser. Af hensyn til klarheden foreslås det at anvende omarbejdningsmetoden. Da den omarbejdede retsakt er et direktiv, er dette forslag ligeledes udformet som et direktiv for at sikre konsekvens i den juridiske affattelse og lette medlemsstaternes gennemførelse af retsakten. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Kommissionen har evalueret resultaterne af direktiv 98/83/EF i forhold til fem kriterier: –effektivitet –virkningsgrad –sammenhæng –relevans og –EU-merværdi. Evalueringen blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalyseundersøgelsen, og de problemområder, der er udpeget i evalueringen, afspejles i problemformuleringen og de politiske løsninger i konsekvensanalysen. I evalueringen blev det konkluderet, at direktivet er effektivt med hensyn til målopfyldelsen og bidrager til at beskytte menneskers sundhed mod de skadelige virkninger af forurening, idet det sikrer en høj grad af overholdelse af parameterværdierne. Relevansen af overensstemmelsesgrader målt på delvist forældede parametre er imidlertid temmelig begrænset. Det blev også konstateret, at artikel 10 vedrørende "materialer i kontakt med drikkevand" overlader medlemsstaterne for meget råderum med hensyn til at afgøre, hvad der udgør "nødvendige foranstaltninger". Dette har ført til yderligere prøvning og kontrol i forbindelse med markedsføring af produkter på andre medlemsstaters markeder, hvilket har gjort bestemmelsen ineffektiv. I analysen af virkningsgraden blev de samlede omkostninger i 2014 til drikkevandsforsyning i Unionen anslået til ca. 46,5 mia. EUR. 8,3 mia. EUR heraf kan tilskrives gennemførelsen af direktivet. De sundhedsmæssige fordele, der er opnået med direktivet, kunne ikke kvantificeres, men af evalueringen fremgik det, at de samlede fordele overstiger de samlede udgifter ved direktivet betydeligt. Der blev ikke fundet bestemmelser, som skaber uforholdsmæssigt store administrative omkostninger i relation til kontrol, informationsformidling og rapportering. Råderummet i artikel 10 i direktiv 98/83/EF (som belyst ovenfor) blev anset for at være en betydelig, unødvendig byrde for erhvervslivet. Sammenhængen mellem direktiv 98/83/EF og vandrammedirektivet har særlig stor betydning, da beskyttelsen af drikkevandsressourcer er en uomgængeligt nødvendig del af planer og foranstaltninger i vandrammedirektivet. I direktiv 98/83/EF henvises der ikke til beskyttelsen af vandressourcer, som skal benyttes til indvinding af drikkevand, primært fordi direktivet kom før vandrammedirektivet. Den manglende sammenknytning skal afhjælpes for at sikre, at princippet om, at forureneren betaler, og forsigtighedsprincippet begge finder anvendelse. Forslaget vil derfor bidrage til at forbedre sammenhængen mellem de to direktiver ved at indføre den risikobaserede tilgang fra indvinding til vandhanen og forbedre informationsudveksling og kommunikation mellem medlemsstaternes myndigheder og vandleverandører for at sikre, at der findes en helstøbt ledelsescyklus for vand. I forhold til relevans blev det i evalueringen konstateret, at parameterværdierne i direktiv 98/83/EF ikke længere er hensigtsmæssige, idet de ikke afspejler det videnskabelige fremskridt, bedre risikovurderinger, ændret forbrugeradfærd og nye miljøbelastninger. Merværdien for Unionen af direktiv 98/83/EF består i, at det sikrer samme niveau for beskyttelse af menneskers sundhed mod skadelige virkninger af en eventuel forurening i hele Unionen. Der er observeret færre drikkevandsrelaterede hændelser i Unionen end i andre regioner i verden — dette har dog anekdotisk karakter og kan ikke med sikkerhed knyttes til eksistensen af direktiv 98/83/EF. Under evalueringen blev der udpeget følgende hovedområder, hvor der kan opnås forbedringer:

–listen over parametre –fraværet af en risikobaseret tilgang –fraværet af gennemsigtighed og manglende adgang til aktuelle oplysninger for forbrugerne og –materialer i kontakt med drikkevand. •Høringer af interesserede parter I overensstemmelse med retningslinjerne for bedre lovgivning fandt adskillige høringsaktiviteter sted. ·En åben offentlig høring på grundlag af et onlinespørgeskema Som opfølgning på det europæiske borgerinitiativ om retten til vand ("Right2Water") mellem juni og september 2014 gennemførte Kommissionen en åben offentlig høring på alle officielle EU-sprog om kvaliteten af drikkevand. Der blev modtaget 5 908 besvarelser samt 138 udtalelser og positionspapirer fra de vigtigste interessenter. Dertil kommer, at Kommissionen i september 2014 og oktober 2015 holdt møder med interessenter for at drøfte gennemsigtighed og benchmarking. ·Målrettede offentlige høringer Kommissionen tilrettelagde tre målrettede offentlige høringskonferencer: i maj 2015 med henblik på Refit-evalueringen, i december 2015 med henblik på konsekvensanalysen og i september 2016 om revision af drikkevandsstandarderne. Disse inddrog en bred vifte af aktører herunder nationale og regionale myndigheder, repræsentanter for industrien, erhvervsorganisationer og enkeltvirksomheder og sagkyndige. På konferencerne samledes forskellige synspunkter, og Kommissionen kunne føre direkte drøftelser med interessenterne. Der blev udarbejdet arbejdsdokumenter eller spørgeskemaer til alle konferencer, og alle præsentationer og mødereferater inklusive deltagerlister blev gjort offentligt tilgængelige. ·REFIT-feedbackmekanisme Efter at den indledende konsekvensanalyse blev offentliggjort på webstedet om bedre lovgivning den 28. februar 2017, havde interessenterne frist til den 28. marts 2017 til at give feedback på dette dokument. ·Yderligere høringer Ved adskillige andre lejligheder underrettede Kommissionen interessenterne om revisionen og opfordrede dem til at fremsætte bemærkninger, f.eks. i januar 2016 på et velbesøgt Paramount-seminar om beskyttelse af drikkevand eller i forbindelse med drøftelser på forskellige ekspertgruppemøder. For at sikre mest mulig gennemsigtighed i processen blev alle relevante dokumenter, som indgik i revisionen, bl.a. den ledsagende undersøgelse til konsekvensanalysen, gjort offentligt tilgængelige. Ved høringerne var der klar opbakning til at ajourføre og revidere listen over parametre. Et overvældende flertal af deltagerne på den offentlige høring udtalte sig til fordel for at supplere listen med hormonforstyrrende stoffer, stoffer, som anvendes i forbrugerprodukter og lægemidler, skønt mange tekniske eksperter var uenige. De fleste interessenter var tilhængere af en EU-dækkende gennemførelse af en risikobaseret tilgang. De ønskede dog at sikre sig, at medlemsstaterne ville få et tilstrækkeligt råderum i den forbindelse. Harmoniseringsbehovet for så vidt angår materialer og produkter i kontakt med drikkevand blev løbende påpeget af en række interessenter. Ved den offentlige høring blev der navnlig fra borgerne slået kraftigt til lyd for, at de ønsker mere aktuelle oplysninger om drikkevandskvaliteten online. Forbrugere føler sig utrygge ved ledningsvand, når de rejser i Unionen, og selv om overensstemmelsesgraden er høj, er de generelt tilbageholdende med at have tillid til kvaliteten. Der var delte meninger om, hvorvidt direktivet bør indeholde regler om adgang til vand. Modstanderne argumenterede for, at adgang til vand ligger uden for direktivets anvendelsesområde og derfor bør tages op inden for anden EU-lovgivning eller andetsteds. •Indhentning og brug af ekspertbistand Lovforslaget og konsekvensanalysen bygger på et stort korpus af materiale og undersøgelser, jf. SWD-konsekvensanalysen. I december 2015 blev der iværksat et samarbejdsprojekt med WHO's regionale kontor for Europa med henblik på at støtte revisionen af bilag I til direktiv 98/83/EF (listen over parametre, der skal medtages i direktivet). Projektet blev afsluttet i sommeren 2017. Nærmere oplysninger om de anbefalinger, som blev afgivet i forbindelse med dette projekt, og hvordan der er taget hensyn til disse i dette kommissionsforslag, findes i afsnit 5 "Andre forhold". Adskillige undersøgelser blev gennemført af eksterne parter, der blev bestilt til at vurdere revisionen af direktivet. Disse undersøgelser omfattede:

–a Material Guidance for Users and Plumbers –the Study Report on Products and Materials in contact with Drinking Water og –konsekvensanalyseundersøgelsen. Konsekvensanalyseundersøgelsen, der blev gennemført af uafhængige eksterne parter, benyttede ligeledes et modelværktøj til at vurdere politiske løsninger og foretrukne politikpakker. •Konsekvensanalyse Forslaget bygger på en konsekvensanalyse, som fik en positiv udtalelse med forbehold fra Kommissionens Udvalg for Forskriftskontrol den 23. juni 2017. De problemer, som blev påpeget af Udvalget for Forskriftskontrol, blev taget op i den reviderede udgave af SWD-konsekvensanalysen, hvori et særligt kapitel gør nærmere rede for de ændringer, som er foretaget efter Udvalget for Forskriftskontrols udtalelse. Ud fra evalueringen, høringerne af interessenter og det europæiske borgerinitiativ "Right2Water" blev der opstillet en række politiske løsninger for at sætte ind over for hvert af de påpegede problemområder. I konsekvensanalysen blev løsningerne undersøgt nærmere for at fastslå, i hvor høj grad de kunne bidrage til at opfylde direktivets overordnede målsætning om at beskytte forbrugeres sundhed, samt løsningernes økonomiske konsekvenser og miljøpåvirkninger frem til 2050. Resultaterne er anført i konsekvensanalyseundersøgelsen og SWD-konsekvensanalysen. De fem politiske løsninger indeholder: –løsninger med henblik på at tilpasse direktivets liste over parametre til de nyeste standarder gennem en udvidelse eller begrænsning af listen –vedtagelsen af en risikobaseret tilgang for store (og små) vandleverandører –harmonisering af standarder for materialer i kontakt med drikkevand –forbedring af forbrugeres adgang til aktuelle oplysninger og bedre overvågning af gennemførelse og –løsninger med henblik på at sørge for, at der er adgang til vand. Analyserne og den deraf følgende rangordning af løsningerne førte til den konklusion, at en kombination af de forskellige løsninger er det bedste middel til på lang sigt at sætte ind over for alle de problemområder, der er påpeget i evalueringen. Med en kombination af løsningerne sikres: –drikkevand af høj kvalitet for alle i Unionen. En ajourføring og forbedring af listen over parametre på grundlag af WHO's anbefalinger vil også beskytte personer mod nye farer for menneskers sundhed –en mere moderne tilgang til kontrol med anvendelse af den risikobaserede tilgang for både store og små vandleverandører –en modernisering og derigennem forenkling af rapporteringsbestemmelser –aktuelle og relevante oplysninger stilles til rådighed for forbrugerne –adgangen til vand forbedres, og sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper sikres adgang til vand. Løsningerne blev rangordnet, og tre politiske pakkeløsninger blev opstillet. To af disse (pakke 2 og 3) blev foretrukket ud fra et sundheds- og miljømæssigt synspunkt. Den begrænsede omkostningsstigning for begge pakker er legitim og opvejes af de sundhedsmæssige fordele. Begge politikpakker tilvejebringer løsninger på alle fire udpegede områder, hvor der kan foretages forbedringer. Dertil kommer, at politikpakke 3 forbedrer situationen mærkbart for EU-borgere uden adgang, eftersom den – med en særskilt løsning – sætter ind over for problemet med adgang til vand, som det blev påpeget i borgerinitiativet "Right2Water" og det bæredygtige udviklingsmål nr. 6. Denne særskilte løsning omfatter en række foranstaltninger med henblik på at forbedre adgangen til vand, men de tilknyttede etableringsomkostninger er sandsynligvis anslået for højt i fraværet af mere præcise data; de er baseret på den antagelse, at halvdelen af borgere uden adgang ville få individuelle behandlingssystemer stillet til rådighed.

Det blev derfor besluttet, at dette lovgivningsmæssige forslag bør opretholde fordelene ved politikpakke 3, idet der indføres en generel forpligtelse til at forbedre adgangen til drikkevand for alle og sikre adgangen for sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper, samtidig med at det overlades til medlemsstaterne at beslutte, hvordan adgangen til vand bedst kan forbedres under hensyntagen til de særlige lokale forhold. Det antages, at gennemførelsen af disse specifikke foranstaltninger vil være betydeligt mindre omkostningskrævende end at forsyne halvdelen af de ikkeforbundne borgere med alternative systemer (som antaget i politikpakke 3). Dette er i tråd med proportionalitets- og nærhedsprincippet, idet det overordnede princip knæsættes på EU-niveau, men medlemsstaterne overlades vid skønsbeføjelse med hensyn til, hvordan der sørges for at forbedre adgangen til vand. Dette indebærer i praksis, at omkostningerne og virkningerne af forslaget vil udgøre mellem 5,8 mia. EUR (politikpakke 2) og 7,3 mia. EUR (politikpakke 3). Disse omkostninger bæres primært af vandleverandørerne. Forbrugerne vil opleve en meget marginal stigning i deres husholdningers udgifter. Der er dog ingen risiko for, at borgerne ikke længere har råd til drikkevand, og stigningen kunne opvejes af, at de drikker ledningsvand frem for vand på flaske. De nationale myndigheders administrative omkostninger blev vurderet som værende ubetydelige eller faldende. De forenklede krav til rapportering vil eksempelvis udmønte sig i et fald i de årlige driftsomkostninger på 0,35 mio. EUR. Begge politikpakker har gunstige miljøpåvirkninger, fordi det antages, at forbruget af vand på flasker vil dale i takt med, at forbrugernes tillid til ledningsvand øges. Dette vil blive fremmet yderligere ved at give alle forbrugere bedre adgang til aktuelle oplysninger. Derudover vil det, at store og små vandleverandører pålægges at anvende den risikobaserede tilgang, mindske behovet for behandling med deraf følgende energibesparelser, og færre kemiske stoffer udledes i miljøet. Den risikobaserede tilgang forventes også at forbedre rensningen af forurening ved kilden og anvendelsen af princippet om, at forureneren betaler. Kravet om, at medlemsstaterne skal forbedre og tilvejebringe et vist niveau for adgang til vand vil udgøre et skridt i den rigtige retning for at opfylde det bæredygtige udviklingsmål nr. 6. Det vil også få en positiv bivirkning i form af øget beskæftigelse. •Målrettet regulering og forenkling Samtlige undersøgte løsninger i konsekvensanalysen har enten en ubetydelig indvirkning på den administrative byrde eller nedbringer den reelt, primært fordi de fleste omkostninger bæres af vandværker og ikke af de nationale myndigheder. For at mindske den administrative byrde og forenkle procedurer bygger dette forslag på konsekvensanalysen, idet de nationale rapporteringsforpligtelser til Kommissionen nedbringes mærkbart. Frem for at pålægge medlemsstaterne at forelægge en rapport vil de alene skulle opstille datasæt med deres kontrolresultater i tilfælde af, at de overskrider parametrene i direktivet. De vil også skulle afgive yderligere oplysninger, bl.a. om risikovurderinger. Dette forventes at udmønte sig i besparelser på op til 0,35 mio. EUR pr. år. Af hensyn til proportionalitetsprincippet vil små vandleverandører få længere tid end store og meget store vandleverandører til at gennemføre den risikobaserede tilgang. For ikke at bebyrde små vandleverandører vil disse ikke skulle ajourføre deres oplysninger online så ofte som store og meget store vandleverandører. Endelig vil de foreslåede bestemmelser om forbrugeroplysning og gennemsigtighed gøre forslaget "internet-parat" ved at pålægge vandleverandører at gøre udstrakt brug af digitale midler til at oplyse forbrugerne om kvaliteten af og farer i forbindelse med drikkevand. •Grundlæggende rettigheder Som nævnt i meddelelsen fra Kommissionen om det europæiske borgerinitiativ "Rent vand og sanitet er en menneskeret! Vand er et offentligt gode, ikke en råvare!" er adgang til sikkert drikkevand og sanitet uløseligt forbundet med retten til liv og menneskelig værdighed, der anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og behovet for en passende levestandard. Kommissionen understregede også betydningen af menneskerettighedsaspektet af adgangen til sikkert drikkevand og påtog sig at sikre, at det forbliver et centralt element i dens politikker. I løbet af det seneste årti har folkeretten anerkendt retten til sikkert drikkevand og sanitet, mest fremtrædende på FN-niveau. FN's generalforsamlings resolution 64/292 anerkender "retten til sikkert og rent drikkevand og sanitet som en menneskerettighed, der er afgørende for, at mennesker kan drage fuld fordel af alle aspekter af livet og af alle menneskerettighederne". Desuden bekræftede stats- og regeringscheferne endnu en gang i slutdokumentet fra FN's konference om bæredygtig udvikling (Rio+20) i 2012 deres "engagement i en gradvis realisering af menneskeretten til sikkert drikkevand og sanitet for [deres] befolkninger med fuld respekt for national suverænitet". Dette engagement blev stadfæstet i 2015, hvor stats- og regeringscheferne bakkede op om bæredygtighedsmål 6 og det tilknyttede mål om frem til 2030 at "opnå universel og lige adgang til sikkert drikkevand til en overkommelig pris for alle". På europæisk plan erklærede Europarådets parlamentariske forsamling, "at adgang til vand skal anerkendes som en grundlæggende menneskeret, fordi det er vigtigt for livet på jorden og en ressource, som menneskeheden skal dele". Unionen har også fastslået, at "alle lande har menneskerettighedsforpligtelser vedrørende adgang til sikkert drikkevand, som skal være til stede, fysisk tilgængeligt, prisoverkommeligt og af acceptabel kvalitet". Kommissionen tog ovenstående i betragtning ved udarbejdelsen af sit svar på det europæiske borgerinitiativ "Right2Water" og nærværende lovgivningsmæssige forslag. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget har ingen budgetmæssige virkninger for Kommissionen. Det forventes, at forslaget kan gennemføres inden for rammerne af Kommissionens og Det Europæiske Miljøagenturs eksisterende bevillinger, og der ikke er behov for yderligere ressourcer. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Store leverandører forventes at gennemføre den risikobaserede tilgang inden for 3 år, mens små vandleverandører vil have 6 år til rådighed.

Bilagene vil blive ajourført regelmæssigt på baggrund af den videnskabelige og tekniske udvikling. For at der kan opnås data for to fulde seksårige cyklusser, vil hele direktivet blive evalueret 12 år efter dets gennemførelse. For at sikre, at målsætningen i direktivet om at beskytte menneskers sundhed mod de skadelige virkninger af forurenet drikkevand opfyldes, og for at forbedre andre områder, hvor det blev konstateret, at direktivet ikke fungerer optimalt, blev der foreslået en række forskellige succesindikatorer. Disse vil blive anvendt i forbindelse med fremtidige evalueringer, og de vil blive opstillet i samarbejde med Det Europæiske Miljøagentur og under hensyntagen til resultaterne af en kvalitetskontrol af miljøovervågning og -rapportering. Der er tale om følgende succesindikatorer: –antallet af "hændelser" (dvs. tilfælde, hvor menneskers sundhed potentielt udsættes for fare) og tilfælde, hvor grænseværdierne er blevet overskredet i Unionen. I det nye rapporteringssystem vil medlemsstaterne blive anmodet om at rapportere på en mere effektiv måde om disse hændelser og om de tilvejebragte løsninger –antal personer i Unionen med adgang til drikkevand –sundhedsmæssige virkninger på lang sigt som følge af drikkevandets kvalitet — dette vil kræve yderligere epidemiologiske undersøgelser i samarbejde med specialiserede organisationer såsom WHO –de nye krav om gennemsigtighed og minimumskrav til oplysninger, der skal stilles til rådighed online, f.eks. om lækagerater fra ledningsnettet. Dette åbner mulighed for en systematisk analyse af gennemførelsesniveauer og opnåede resultater. •Forklarende dokumenter (for direktiver) I betragtning af forslagets anvendelsesområde og det faktum, at det er en omarbejdning af et eksisterende direktiv (direktiv 98/83/EF), som alle medlemsstaterne har gennemført fuldt ud, er det hverken berettiget eller forholdsmæssigt at kræve forklarende dokumenter om gennemførelsen i national ret. •Nærmere redegørelse for, hvordan WHO's anbefalinger om parametre og parameterværdier er taget i betragtning De eksisterende parameterværdier, der er fastsat i bilag I til direktiv 98/83/EF, bygger generelt på Verdenssundhedsorganisationens retningslinjer for drikkevand. Disse retningslinjer ajourføres regelmæssigt og blev senest ændret i begyndelsen af 2017 ved det første addendum til fjerde udgave. Allerede da direktivet blev vedtaget i 1998, var der nogle forskelle mellem WHO's retningslinjer og direktiv 98/83/EF med hensyn til fastsættelsen af parametre og deres niveauer. Eksempelvis: –indeholder WHO's retningslinjer ingen standarder for gruppen af pesticider, hvorimod direktivet omfatter alle pesticider og nedbrydningsprodukter heraf –er WHO's vejledende værdier knyttet til en kræftrisiko ved livslang eksponering på 10-5, hvorimod Unionen traf et politisk valg om en mere forsigtig tilgang ved at vælge en risikoværdi på 10-6 som acceptabel. I december 2015 afsluttede Kommissionen og WHO's regionale kontor for Europa "Drinking Water Parameter Cooperation Project", og den afsluttende rapport herom blev offentliggjort i 2018 (i det følgende benævnt "WHO-rapporten"). Projektet havde til formål at tilvejebringe politikrelevant og videnskabeligt velfunderet rådgivning som grundlag for revisionen af bilag I til direktivet. Der er en høj grad af konsensus mellem WHO's anbefalinger i WHO-rapporten og forslaget. Anbefalingerne bekræfter nærmere bestemt behovet for at regulere en liste over udvalgte parametre blandt de hundredvis af parametre, for hvilke WHO har opstillet vejledende værdier. Kommissionen har overtaget langt størstedelen af de anbefalede parametre og parameterværdier fra denne liste, men for enkelte parametre er der foreslået en anden tilgang. Dette afsnit indeholder begrundelsen for, at Kommissionens forslag i enkelte tilfælde ikke følger WHO's anbefalinger. 1. Parametre, som WHO's anbefalede at lade udgå af bilag I I WHO-rapporten blev det anbefalet at lade følgende fem parametre udgå af direktivet, fordi de sjældent forekommer i drikkevand, og deres tilstedeværelse sædvanligvis skyldes forureningshændelser: –benzen, –cyanid, –1,2-dichlorethan,

–kviksølv og –polycykliske aromatiske kulbrinter (PAH'er). WHO fandt det berettiget at lade disse parametre udgå, fordi medlemsstaterne om nødvendigt stadig vil kunne kontrollere værdierne i forhold til WHO's vejledende værdi. Nogle interessenter og navnlig medlemsstaternes myndigheder udtalte sig kraftigt til fordel for ikke at lade dem udgå – af sundhedshensyn og grundet behovet for at have en bindende værdi fastsat på EU-niveau. Det blev derfor besluttet at bibeholde dem i bilag I. Den risikobaserede tilgang, der fastlægges i direktivet, tillader imidlertid vandleverandører på bestemte betingelser at lade en parameter udgå af listen over stoffer, der skal kontrolleres. Vandleverandører har derfor ret til at undlade at kontrollere disse parametre, hvis de er irrelevante i forsyningsområdet. Sidst, men ikke mindst, har man allerede opført de behandlingsanlæg, som er nødvendige for at opfylde disse grænseværdier. 2. Parameterværdier, som WHO's anbefalede at forhøje I WHO-rapporten blev det anbefalet at ajourføre værdien for antimon (fra 5 op til 20 μg/l), bor (fra 1 op til 2,4 mg/l) og selen (fra 10 op til 40 μg/l) med baggrund i de nyeste disponible sundhedsbaserede vejledende værdier som offentliggjort i det første addendum til fjerde udgave af WHO's retningslinjer. Men eftersom de aktuelle værdier har været gældende i årtier, antages det, at omkostningerne ikke øges, idet behandlingsteknikker med henblik på at opfylde disse grænseværdier allerede forefindes. Den risikobaserede tilgang, der fastlægges i direktivet, tillader imidlertid på bestemte betingelser vandleverandører at lade en parameter udgå af listen over stoffer, der skal kontrolleres. Derfor er de oprindelige, strengere værdier opretholdt i bilag I til direktivet. Specifikt for bor er der indrømmet visse nationale dispensationer i regioner med klippeformationer, som har et højt indhold af bor, og hvor bor forekommer naturligt i drikkevandet. Europa-Parlamentet har også anmodet om, at værdien for bor revideres (E-9146/2016, P-0848/2016 og E-10 109/2014). Skønt Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet ikke for nylig har afgivet nogen officiel udtalelse, anbefalede den tidligere, at naturligt mineralvand af hensyn til beskyttelsen af alle aldersgrupper ikke bør indeholde mere end 1,5 mg bor pr. liter. 3. Nye parametre, som WHO har anbefalet at medtage 3.1 Chlorat og chlorit I WHO-rapporten blev det anbefalet at medtage chlorat (ClO3) og chlorit (ClO2) som nye parametre og fastsætte en værdi på 0,7 mg/l for begge. Begge stoffer er overvejende biprodukter fra anvendelsen af hypochloritholdige desinfektionsmidler. WHO anerkendte, at denne værdi kan være for høj, og bemærkede, at hvis det er muligt at opfylde lavere værdier, ville sådanne lavere værdier være hensigtsmæssige. En årsag til problemet er blevet indkredset, nemlig at chlorat dannes i hypochloritholdige opløsninger, der ikke er friske og opbevares i lange perioder – især under varme opbevaringsbetingelser. I en særlig udtalelse fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet af 2015 blev det anført, at chloratkoncentrationer på 0,7 mg/kg i drikkevand (WHO's anbefalede værdi) kunne føre til overeksponering for chlorat hos spædbørn og småbørn. Agenturet fandt endvidere, at chlorat kan hindre optagelsen af jod, skønt der er behov for flere data over menneskers sundhed om, i hvilket omfang chlorat kan hæmme optagelsen af jod. EFSA henviste også til Det Fælles FAO-WHO-ekspertudvalg for Fødevaretilsætningsstoffer (JECFA), der evaluerede chlorat og udledte en sundhedsbaseret værdi på 0,01 mg/kg kropsvægt som en toksikologisk referenceværdi for vurderingen af den kroniske risiko, der er ensbetydende med en værdi for drikkevand på 0,24 mg/l. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det er berettiget at fastsætte værdien for chlorat og chlorit på den strengere grænseværdi 0,25 mg/l, hvilket er ca. 3 gange lavere end foreslået af WHO. 3.2 Perfluorerede forbindelser I WHO-rapporten anbefales det at vedtage parameterværdier for to individuelle perfluorerede stoffer: perfluoroctansulfonsyre (PFOS) bør tillægges en værdi på 0,4 µg/l og perfluoroctansyre (PFOA) en værdi på 4 µg/l. PFOS og PFOA var oprindeligt de mest almindelige perfluorerede forbindelser. De findes i grundvand primært som følge af forurening af jordbunden med brandslukningsskum, som nedbrydes til disse stoffer og visse andre perfluorerede stoffer. De kan dog også hidrøre fra industriel punktforurening og stamme fra produkter indeholdende vand- og fedtafvisende materiale såsom teflonbelagte stegepander, mellemlægspapir pizzagrillbakker eller vandtæt eller smudsafvisende udstyr til udendørs sport. PFOS og PFOA er persistente, bioakkumulerende og toksiske stoffer. PFOS blev oprindeligt medtaget på listen over stoffer, der er underlagt begrænsninger i bilag XVII til REACH-forordningen, men stoffet reguleres nu som en persistent organisk miljøgift i henhold til forordning (EF) nr. 850/2004. PFOA, salte heraf og PFOA-relaterede stoffer blev føjet til listen over stoffer, der er underlagt begrænsninger i bilag XVII til REACH-forordningen, den 14. juni 2017, idet Kommissionen fandt, at det at fremstille, anvende eller sælge dem fører til en uacceptabel risiko for menneskers sundhed og miljøet. Perfluorhexan-1-sulfonsyre og salte heraf (PFHxS) blev den 7. juli 2017 føjet til REACH-kandidatlisten over særligt problematiske stoffer som et "meget persistent og meget bioakkumulerende stof", jf. REACH-forordningens artikel 57, litra e). Der findes imidlertid en bredere vifte af stoffer med varierende kædelængde, som kan indeholde perfluoralkylcarboxylsyrer (herunder PFOA), perfluoralkansulfonsyrer (herunder PFOS), perfluoralkansulfinsyrer, fluortelomeralkohol og perfluoralkansulfonamider. PFOA og PFOS er de mest almindeligt forekommende stoffer, men da de er blevet substitueret af lignende per- og polyfluoralkylstoffer (PFAS), ofte med kortere kædelængder, er det sandsynligt, at PFOA og PFOS ikke længere er repræsentative for denne gruppe af menneskeskabte persistente kemikalier. Pt. findes ingen lovgivningsmæssig tilgang, som regulerer hele gruppen af disse stoffer, og der findes ingen udtømmende liste over alle disponible stoffer. Sverige har forsket intensivt i PFAS. Det svenske nationale fødevareagentur Livsmedelsverket har anbefalet grænseværdier for drikkevand ud fra tilstedeværelsen af 11 PFAS (PFBS, PFHxS, PFOS, 6:2 FTSA, PFBA, PFPeA, PFHxA, PFHpA, PFOA, PFNA og PFDA). Forekommer summen af disse 11 PFAS i koncentrationer, der overstiger 0,09 µg/l, anbefaler agenturet, at der hurtigst muligt træffes foranstaltninger for at nedbringe forureningen. Amerikas Forenede Stater har niveauer for PFOA/PFOS anbefalet af sundhedshensyn på 0,07 µg/l. PFOS er optaget på listen over prioriterede stoffer, som er fastsat ved direktiv 2008/105/EF, og værdien er sat til 0,00065 µg/l. Dette viser, at der kan opnås lavere parameterværdier end dem, som WHO anbefaler. Da disse stoffer ikke hører hjemme i miljøet, foreslås det at benytte en tilgang baseret på forsigtighedsprincippet i lighed med den, der benyttes for pesticider i direktiv 98/83/EF. Kommissionen foreslår derfor at afvige fra WHO's anbefaling på 4 µg/l (PFOA) og 0,4 µg/l (PFOS) for de to individuelle stoffer og i stedet regulere hele gruppen. Forslaget går ud på at regulere gruppen af PFAS, jf. OECD's definition, og foreslå værdier på 0,1 μg/l for individuelle PFAS og 0,5 μg/l for PFAS i alt, således som det er tilfældet for pesticider. Da disse værdier overstiger de værdier, der nævnes i Sverige eller Amerikas Forenede Stater, bør de kunne opfyldes. 4. Hormonforstyrrende stoffer

WHO foreslog ikke vejledende værdier for hormonforstyrrende stoffer (EDC), men foreslog, at eftersom vandlevende organismer er meget mere følsomme over for virkningerne af østrogenholdige EDC end pattedyr og herunder mennesker, ville det være muligt at bruge benchmarkværdier baseret på forsigtighedsprincippet, der er tæt på eksisterende eller mulige fremtidige miljøkvalitetsnormer, til at beskytte vandlevende organismer. WHO foreslog følgende tre repræsentative EDC og benchmarkværdier: –beta-estradiol: 0,001 µg/l –nonylphenol: 0,3 µg/l og –bisphenol A: 0,01 µg/l. Selv om WHO anførte, at der i øjeblikket ikke findes dokumentation for sundhedsrisici fra drikkevand, der desuden betragtes som en ubetydelig eksponeringskilde, og at sådanne risici er usandsynlige, blev det besluttet at medtage disse parametre i direktivet på grundlag af forsigtighedsprincippet. WHO anbefaler ikke at medtage hele spektret af EDC i listen over parametre i bilag I til direktivet, fordi organisationen finder, at en rutinemæssig kontrol af hele spektret pt. vil være vanskelig, omkostningskrævende og ineffektiv med hensyn til at forebygge forurening af drikkevand. De tre stoffer blev udvalgt som benchmarks, fordi de vides at forekomme i overfladevandkilder, som påvirkes af renset spildevandsafløb og andre udledninger. Beta-estradiol er et naturligt østrogen. Ifølge udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici (VKSM) og et tilknyttet dossier påvises de hormonforstyrrende egenskaber som den centrale virkningsmekanisme med henblik på at udlede miljøkvalitetsstandarden for denne forbindelse. VKSM bakkede op om at fastsætte miljøkvalitetsstandarden til 0,4 ng/l, hvilket er tæt på den parameterværdi på 1 ng/l, som foreslås for drikkevand. Bisphenol A anvendes i vid udstrækning til fremstilling af visse former for plast og epoxyharpiks. Det klassificeres pt. som reproduktionstoksisk i kategori 1B i henhold til forordning (EF) nr. 1272/2008. På de franske myndigheders forslag blev anvendelsen af bisphenol A til termopapir begrænset i Unionen i første omgang (december 2016), og bisphenol A blev efterfølgende opført på REACH-kandidatlisten over særligt problematiske stoffer på baggrund af dettes harmoniserede klassificering som reproduktionstoksisk i kategori 1B (januar 2017) og derefter også på baggrund af dets hormonforstyrrende egenskaber (juni 2017). Nonylphenol indgår i alkylphenolethoxylater, som blev brugt i overfladeaktive stoffer, skønt disse i mellemtiden er forbudt i Unionen. Nonylphenol er også underlagt restriktioner (REACH bilag XVII) og blev opført på REACH-kandidatlisten over særligt problematiske stoffer på baggrund af stoffets hormonforstyrrende egenskaber (juni 2013) og på listen over prioriterede stoffer, som er fastsat ved direktiv 2008/105/EF. Det foreslås derfor at følge WHO's foreslåede værdier for disse tre EDC. Da den tilgang, som benyttes i direktivet, ikke tillader "benchmarkværdier" og heller ikke specificerer formålet med parametre og værdier, foreslås det at medtage dem på listen over parametre i bilag I. Disse forbindelser er endvidere relativt uopløselige i vand og kan effektivt fjernes ved konventionelle adsorptionsbehandlingsmetoder (f.eks. sandfiltre, koagulering eller behandling med ozon eller aktivt kul i granulatform). Forbindelserne vil derfor blive betragtet som enhver anden kemisk parameter i henhold til direktivet, dvs. at vandleverandørerne som tidligere nævnt vil få mulighed for på bestemte betingelser at lade disse parametre udgå af listen over parametre, der skal kontrolleres, hvis det i en risikovurdering konkluderes, at de er irrelevante. Kommissionen finder det berettiget at medtage disse tre hormonforstyrrende stoffer i direktivet med baggrund i forsigtighedsprincippet. Interessenterne tilsluttede sig dette. Ved at medtage disse forbindelser bidrages også til at beskytte menneskers sundhed som led i den udvidede liste over parametre, der er skitseret i konsekvensanalysens løsning 1.2. 5. Chrom og bly I WHO-rapporten anbefales det at opretholde den nugældende parameterværdi på 10 µg/l for bly og 50 µg/l for chrom i alt. WHO bemærker, at bly er et af de få stoffer, som vides at forårsage direkte sundhedsvirkninger via drikkevandet, og at koncentrationerne heraf derfor bør være så lave, som det med rimelighed er praktisk muligt. Til dette formål foreslår Kommissionen derfor at nedsætte værdien til 5 µg/l 10 år efter dette direktivs ikrafttræden. I overgangsperioden på 10 år vil den nugældende værdi på 10 µg/l blive opretholdt. WHO bemærker, at værdien for chrom stadig foreligger til fornyet undersøgelse. De igangværende drøftelser med mange toksikologer tyder på, at der indføres en lavere værdi for chrom og navnlig for det mere giftige chrom VI. Kommissionen vil derfor behandle chrom efter den samme tilgang, som er anvendt for bly. Kommissionen foreslår at nedsætte værdien med 50 % til 25 µg/l efter en overgangsperiode på 10 år efter dette direktivs ikrafttræden. Ifølge forslaget skal der regelmæssigt foretages en revision af bilag I (hvori disse parameterværdier fastsættes), og der skal være mulighed for at ændre bilag I i lyset af den videnskabelige udvikling. Det vil således være muligt at fastsætte strengere værdier for begge disse parametre inden udgangen af den 10-årige overgangsperiode, hvis den fremtidige videnskabelige udvikling berettiger til dette. • Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Artikel 1 – Formål Denne artikel ændres ikke.

Artikel 2 – Definitioner De eksisterende definitioner er tydeliggjort, og der er tilføjet nye definitioner ("vandleverandører", "opprioriterede bygninger" og "sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper" i tråd med den omarbejdede udgaves nye bestemmelser. WHO anbefalede at indføje en definition af opprioriterede bygninger med henblik på at lette anvendelsen af de nye bestemmelser om risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet. Artikel 3 – Undtagelser Bestemmelserne ændres ikke, for der er alene tale om en ajourføring af henvisningerne til direktivet. Artikel 4 – Generelle forpligtelser Artiklen er stort set uændret, ændringerne vedrører formelle ændringer eller præcisering af konciperingen. Artikel 5 – Kvalitetskrav Artiklen er stort set uændret, ændringerne vedrører formelle ændringer eller præcisering af konciperingen. Artikel 6 – Sted, hvor kravene skal overholdes Stk. 2 og 3 udgår, men overtages stort set under de nye bestemmelser om risikovurderinger af forbrugernes fordelingsnet (ny artikel 10). Artikel 7 – Risikobaseret tilgang til vandsikkerhed (ny) Denne nye artikel præsenterer den overordnede risikobaserede tilgang og introducerer de nye artikler 8, 9 og 10 tillige med generelle forpligtelser i relation til risikovurderingerne (regelmæssige ajourføringer og revisioner samt tidsfrister for udarbejdelsen af risikovurderinger). Artikel 8 – Farevurdering for vandforekomster, der anvendes til indvinding af drikkevand (ny)

Ved denne artikel indføres forpligtelser til at udføre farevurderinger og nærmere bestemt: –udpegning af indvindingssteder –udpegning af farer og forureningskilder –kontrolparametre af relevans for de kortlagte farer og forureningskilder. Der kontrolleres alene relevante parametre eller forurenende stoffer. Disse kan omfatte parametre, som skal overholdes ved tappestedet i overensstemmelse dette direktiv, men også forurenende stoffer eller stoffer, der allerede kontrolleres i vandforekomsterne i overensstemmelse med vandrammedirektivet, eller mikroplast. Mikroplast giver anledning til særlige betænkeligheder dels grundet den skadelige virkning for hav- og ferskvandsmiljøet, vandlevende organismer, biodiversitet og muligvis for menneskers sundhed, eftersom partiklernes ringe størrelse letter organismers optagelse og bioakkumulering og dels en giftig indvirkning grundet den komplekse blanding af kemikalier, som disse partikler består af. Ud fra udpegningen og overvågningen af farer kan medlemsstaterne efterfølgende træffe følgende foranstaltninger: –undtage vandleverandører fra eller pålægge vandleverandører at udføre supplerende behandling og/eller kontrol –forebyggende foranstaltninger med henblik på at beskytte indvindingsområdet –afbødende foranstaltninger, hvormed der sættes ind over for forureningskilden, herunder forskning med henblik på at udbygge viden om virkninger, f.eks. mikroplasts virkninger for vandøkosystemer og menneskers sundhed, og finde løsninger, der kan mindske mulige risici. Artikel 9 – Forsyningsrisikovurdering (ny) Med denne artikel pålægges vandleverandøren forpligtelser vedrørende udførelsen af en forsyningsrisikovurdering. Disse bestemmelser er ikke nye, idet forpligtelserne allerede blev indført i 2015 med det ændrede bilag II til direktivet. Del i bilag II til direktiv 98/83/EF er derfor blevet flyttet til denne artikel 9. Bilag II, del C, indeholder nu udelukkende tekniske specifikationer med henblik på at tilpasse kontrolhyppigheden af de parametre, der er genstand for forsyningsrisikovurderingen. Artikel 10 – Risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet (ny) Ved denne artikel indføres forpligtelser i forbindelse med udførelse af risikovurderinger af forbrugernes fordelingsnet og nærmere bestemt: –vurdering af risici i relation til forbrugernes fordelingsnet og herunder risici angående produkter og materialer, der i kontakt med drikkevand –kontrol af følgende parametre: bly og Legionella. Sidstnævnte forårsager ifølge WHO den største sundhedsmæssige byrde af alle vandbårne patogener i Unionen. Dertil kommer, at Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme også anbefaler regelmæssige tjek og passende kontrolforanstaltninger af menneskeskabte vandsystemer med henblik på at forebygge tilfælde af legionærsyge i turistfaciliteter, hospitaler, sundhedsfaciliteter med henblik på langsigtet pleje eller i andre sammenhænge, hvor større befolkningsgrupper med forhøjet risiko kan eksponeres. På grundlag af risikovurderingen og kontrollen kan medlemsstaterne efterfølgende træffe foranstaltninger såsom uddannelse af blikkenslagere, oplysning og rådgivning til husejere, egnede behandlingsteknikker i samarbejde med vandleverandørerne o.s.v. Desuden tager denne artikel til dels fat på aspekter af den tidligere artikel 10 (produkter i kontakt med drikkevand) og sikrer sammenhæng med forordning (EU) nr. 305/2011, hvorved der skal fastsættes standarder for byggevarer i kontakt med drikkevand. Artikel 11 — Kontrol (tidligere artikel 7) Der skal fastsættes kontrolprogrammer, som omfatter alle de forskellige overvågningsforpligtelser i henhold til dette direktiv. Det overlades til medlemsstaterne at beslutte, om kontrolprogrammerne skal fastlægges af de nationale myndigheder eller uddelegeres til eksempelvis vandleverandørerne. Det er imidlertid sandsynligt, at hovedparten af kontrollen reelt udføres af vandleverandører for at sikre vandkvaliteten ved tappestedet. Da der indføres nye kontrolforpligtelser i forbindelse med farevurderinger (artikel 8) og risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet (artikel 10), må denne artikel og dens relation til bilag II præciseres.

Stk. 1, 5 og 6 forbliver uændrede. Stk. 2 ændres således, at det henviser til kontrol, som skal foretages i henhold til den nye artikel 8 og 9 (farevurderinger og risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet) og til den "regelmæssige" overvågning af parametre, som er opført i bilag I, del A og B, i overensstemmelse med bilag II. I sidstnævnte tilfælde kan vandleverandørerne tilpasse kontrollen ud fra en forsyningsrisikovurdering. Det tidligere stk. 4 (mulighed for at vedtage retningslinjer for kontrol) udgår, da det betragtes som overflødigt. Muligheden for at ændre bilag II (der vedrører specifikationer for kontrol) bibeholdes dog i artikel 18, stk. 2 (via delegerede retsakter). Artikel 12 – Udbedrende foranstaltninger og begrænsning af brugen (tidligere artikel 8) Stk. 1 forbliver uændret. Stk. 2 ændres således, at det henviser til den nye liste over parametre for risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet, der er fastsat i bilag I, del C. Stk. 3 ændres for at præcisere, at overskridelser af de i bilag I, del A og B, fastsatte værdier automatisk skal betragtes som en potentiel fare for menneskers sundhed. Denne præcisering anses for nødvendig i lyset af adskillige igangværende overtrædelsesprocedurer vedrørende direktiv 98/83/EF. Der tilføjes et nyt stk. 4 for at præcisere forpligtelserne vedrørende forbrugeroplysning ved overskridelse af parameterværdier og/eller potentiel fare for menneskers sundhed. De fleste af disse forpligtelser eksisterede allerede i henhold til direktiv 98/83/EF, men det blev anset for nødvendigt at præcisere dem og samle dem i ét stykke for at lette gennemførelsen af dem – igen i lyset af adskillige igangværende overtrædelsesprocedurer vedrørende direktiv 98/83/EF. Stk. 5 forbliver uændret. Det tidligere stk. 6 udgår, da det betragtes som overflødigt. Det tidligere stk. 7 udgår, fordi det tidligere bilag I, del C, om indikatorparametre er udgået. Forpligtelserne i det tidligere stk. 8 er indarbejdet i det nye stk. 4. Tidligere artikel 9 – Dispensationer Den tidligere artikel 9 udgår. Den komplekse proces med henblik på at tildele 3 dispensationer på 3 år er ikke længere berettiget. Den blev oprindeligt indført i direktivet for at give medlemsstaterne mulighed for at overholde de nyindførte parameterværdier i 1998. Systemet er i mellemtiden forenklet, men logikken er den samme som i direktiv 98/83/EF: overskrider en medlemsstat en parameterværdi, bør artikel 11 om udbedrende foranstaltninger anvendes (forbud mod eller begrænsning af udnyttelsen af vandet, forbrugeroplysning, sundhedsrådgivning o.s.v.). Der forventes ikke at være behov for formelt, via en afgørelse, at vedtage en parameterværdi, som er højere end den fastsatte værdi i direktivet. Tidligere artikel 10 – Kvalitetssikring af behandling, udstyr og materialer (udgår) Den tidligere artikel 10 udgår. Denne artikel betragtes ikke længere som nødvendig for direktiv 98/83/EF og erstattes delvist af den nye artikel 10 om risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet. Den nødvendige harmonisering vil i stedet foregå i henhold til lovgivning om det indre marked med udstedelse af standardiseringsmandater inden for rammerne af byggevareforordningen. Status quo vil fortsat finde anvendelse, indtil disse standardiseringsmandater er gennemført, og de harmoniserede standarder er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 13 – Adgang til drikkevand (ny) Dette er en ny artikel primært affødt af opfordringen i det europæiske borgerinitiativ "Right2Water" og Kommissionens svar på initiativet. Artiklen indeholder 2 primære forpligtelser: –For det første pålægges medlemsstaterne en pligt til at forbedre adgangen til og fremme brugen af drikkevand via en række foranstaltninger, hvoraf nogle er medtaget i denne artikel (vurdering af andelen af mennesker uden adgang til rent drikkevand, oplyse dem om tilslutningsmuligheder, tilskynde til at udnytte ledningsvand i offentlige bygninger og restauranter og sikre, at der står udstyr til rådighed i de fleste byer til gratis adgang til ledningsvand o.s.v.). –For det andet pålægges medlemsstaterne en pligt til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sørge for, at sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper har adgang til drikkevand. Har disse befolkningsgrupper ikke adgang til drikkevand i direktivets forstand, bør medlemsstaterne hurtigt underrette dem om kvaliteten af det vand, de har til rådighed, og give den nødvendige tilknyttede sundhedsrådgivning. Dette bør bidrage til at opfylde tilsagnet i relation til FN's bæredygtighedsmål 6 og det tilknyttede mål om at "opnå universel og lige adgang til sikkert drikkevand til en overkommelig pris for alle". Konceptet lige adgang til drikkevand er sædvanligvis tredimensionelt og omfatter: geografiske forskelle med hensyn til de leverede tjenester (f.eks. grundet manglende infrastruktur) vanskeligheder, som sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper står overfor (f.eks. flygtninge, nomadesamfund, hjemløse og mindretalskulturer såsom romaer, sinti, travellers, kalé, gens du voyage m.fl., også fastboende), når de forsøger at få adgang til vandforsyning, og prismæssig overkommelighed. Vedrørende overkommelige priser skal Unionens vandprissætningspolitik tage principperne om omkostningsdækning og forureneren betaler i betragtning. Medlemsstaterne har også lov til at forskelle i befolkningens økonomiske og sociale vilkår for øje, hvis der fastsættes differentierede vandtakster. Princippet om omkostningsdækning hindrer derfor ikke medlemsstaterne i at vedtage sociale takster eller indføre beskyttelsesforanstaltninger for socioøkonomisk vanskeligt stillede befolkningsgrupper ud over de foranstaltninger, der fastsættes i dette direktivs nye artikel 13. Artikel 14 – Oplysninger til offentligheden (ny) Denne artikel erstatter til dels den tidligere artikel 13 i direktiv 98/83/EF. Bestemmelserne vedrørende adgang til oplysninger er mere udførlige, fordi det forventes, at en øget gennemsigtighed vil øge forbrugernes tillid til deres drikkevand og herunder kvaliteten, fremstillingen og forvaltningen heraf. Der er to slags forpligtelser: –For det første skal en række oplysninger, jf. bilag IV, stå til rådighed online. De oplysninger, som forbrugeren får adgang til, bør være relevante for vedkommendes interessesfære. –For det andet skal visse specifikke oplysninger direkte stilles til rådighed for forbrugere (f.eks. på deres fakturaer) såsom forbrugsmængde og nærmere oplysninger om takster og omkostningsstruktur. Artikel 15 – Oplysninger om overvågning af gennemførelsen (ny) Denne artikel erstatter til dels den tidligere artikel 13 i direktiv 98/83/EF. Bestemmelserne vedrørende rapportering er blevet forenklet i forhold til tidligere bestemmelser og erstattet af et nyt system, som ikke indebærer egentlig rapportering. Derved sikres det, at systemet effektiviseres ved at undgå en lang tidsforskydning mellem referencedatoen for de rapporterede data og den egentlige rapporteringsdato. Ved denne artikel fastsættes det, at medlemsstaterne bør indføre et datasæt, som alene rummer drikkevandsrelevante data i medfør af dette direktiv: hændelser, overskridelser af de værdier, der er fastsat i bilaget, farevurderinger og risikovurderinger af forbrugernes fordelingsnet samt foranstaltninger, der træffes for at sikre adgang til drikkevand. Disse datasæt bør opstilles i overensstemmelse med Inspire-direktivet. Det Europæiske Miljøagentur forventes at medvirke til dette formål, og det vil også få til opgave regelmæssigt at tilgå dataene og forelægge Kommissionen oversigter over gennemførelsen af direktivet på EU-niveau. Disse vil ligeledes indgå i fremtidige evalueringer af direktivet (artikel 17). Artikel 16 – Adgang til klage og domstolsprøvelse (ny) Dette er en ny artikel, som er på linje med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og gennemfører Århuskonventionen med hensyn til adgang til klage og domstolsprøvelse. Det bør være muligt for borgere og ngo'er at opnå en retlig vurdering af medlemsstaternes afgørelser truffet i henhold til dette direktiv. Artikel 17 – Evaluering (ny)

Denne nye artikel sætter rammerne for fremtidige evalueringer (jf. Kommissionens retningslinjer om bedre lovgivning) af direktivet. Den første evaluering forventes foretaget 12 år efter direktivets gennemførelse, således at der kan evalueres på data om mindst 2 cyklusser af forsyningsrisikovurderinger. Artikel 18 – Revision af bilagene (tidligere artikel 11) Denne artikel erstatter artikel 11 i direktiv 98/83/EF. Artikel 11 indeholdt bestemmelser om revision af bilag I, II og III til direktivet via den tidligere forskriftsprocedure med kontrol. Det foreslås at erstatte den procedure med delegerede retsakter (med henblik på ændring af alle bilag), hvilket også i overensstemmelse med de tilsagn, som institutionerne afgav i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 for at "give høj prioritet til hurtig tilpasning af alle basisretsakter, der stadig henviser til forskriftsproceduren med kontrol". Den regelmæssige revision af bilag I opretholdes for at sikre, at det løbende er i overensstemmelse med den seneste videnskabelige udvikling. Artikel 19 – Udøvelse af de delegerede beføjelser (ny) Dette er en ny standardartikel med henblik på vedtagelse af delegerede retsakter. Artikel 20 — Udvalgsprocedure (tidligere artikel 12) Dette er en ny standardartikel med henblik på vedtagelse af gennemførelsesretsakter. Tidligere artikel 13 – Information og rapportering (udgår) Artiklen udgår og erstattes i store træk af den nye artikel 15. Tidligere artikel 14 – Frist for overensstemmelse (udgår) Denne artikel udgår, eftersom den indrømmede ekstra tid (5 år) til gennemførelsen af direktiv 98/83/EF i 1998, dvs. frem til 2003. Artiklen er i mellemtiden forældet og bør derfor udgå. Tidligere artikel 15 – Særlige tilfælde (udgår) Denne artikel fra direktiv 98/83/EF gav medlemsstaterne mulighed for at anmode Kommissionen om ekstra tid (op til 6 år) (ud over de 5 år, der var fastsat i den tidligere artikel 14) for at sikre overensstemmelse med direktiv 98/83/EF. Artiklen er i mellemtiden forældet og bør derfor udgå.

Tidligere artikel 16 (Ophævelse ), 17 (Gennemførelse) og 18 (Ikrafttræden) Disse tre artikler udgår og erstattes af den ajourførte standardtekst for ophævelse, gennemførelse og ikrafttræden i omarbejdede direktiver (jf. artikel 22, 23 og 24 ny). Artikel 21 – Sanktioner (ny) Der er indført en ny standardartikel om sanktioner. Artikel 22 – Gennemførelse Denne standard følger den standardiserede model. Artikel 23 — Ophævelse Denne standard følger den standardiserede model. Artikel 24 – Ikrafttræden Denne standard følger den standardiserede model. Det er fastsat, at direktivet træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Artikel 25 — Adressater (tidligere artikel 19) Denne artikel ændres ikke. Bilag I

Del A Del A i bilag I indeholder parameterværdier for mikrobiologiske parametre. På WHO's anbefaling er nye parametre blevet føjet til listen: Clostridium Perfringens-sporer og coliforme bakterier, turbiditet (flyttet fra den tidligere del C "indikatorparametre") og somatiske colifager. Del B Del B i bilag I indeholder parameterværdier for kemiske parametre. Adskillige nye parametre (med tilhørende parameterværdier) er blevet tilføjet på WHO's anbefaling eller på grundlag af forsigtighedsprincippet: bisphenol A, chlorat, chlorit, beta-estradiol, halogenerede eddikesyrer, microcystin, nonylphenol, PFAS (individuelle og i alt) og uran. Del C Del C i bilag I til direktiv 98/83/EF vedrørte tidligere indikatorparametre. Indikatorparametre udgår af bilag I (bortset fra enkelte såsom turbiditet, der flyttes til del A) og flyttes til bilag IV, der omhandler forbrugeroplysninger. Dette begrundes med, at indikatorparametre ikke tilvejebringer sundhedsrelaterede oplysninger, men snarere oplysninger af interesse for forbrugerne (f.eks. smag, farve, anioner, kationer o.s.v.). Den nye del C i bilag I vedrører parametre, som skal vurderes i henhold til den nye risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet (fastsat ved den nye artikel 10): bly og Legionella. Bilag II Del A – Generelle mål og kontrolprogrammer for drikkevand Del A i bilag II vedrører generelle forpligtelser vedrørende kontrolprogrammer og ændres stort set ikke, bortset fra at der tilføjes en ny henvisning til operationel kontrol med den tilhørende turbiditetsparameter. Den er tilføjet på anbefaling fra WHO, eftersom operationel kontrol giver oplysninger hurtigt og fra dag til dag, så det sikres, at behandlingen fungerer efter hensigten. Del B — Hyppighed Del B i bilag II vedrører kontrolhyppigheden. To kategorier af parametre er specificeret: (2)centrale parametre (E. coli, Clostridium perfringens-sporer og somatiske coliphager), der altid skal kontrolleres med den hyppighed, som specificeres i tabellen i del B, og ikke kan være genstand for en risikovurdering, og (3)alle andre parametre, der skal kontrolleres med den hyppighed, som specificeres i tabellen i del B, indtil der foretages en risikovurdering i henhold til del i samme bilag. Tabellen i del B om hyppighed er forenklet, og Note 3 (under tabellen) udgår, da den er blevet overflødig.

Del C – Forsyningsrisikovurdering De første afsnit af del C er flyttet til den nye artikel 9 om "forsyningsrisikovurdering". Den resterende del (specifikationer med hensyn til afvigelser fra kontrolhyppigheden, når der foretages forsyningsrisikovurdering) af denne del C, som blev indført i direktiv 98/83/EF med ændringen i 2015, forbliver stort set uændret, og de få rettelser vedrører den formelle tilpasning af affattelsen til resten af direktivet. Del D – Prøveudtagningsmetoder og prøveudtagningssteder Denne del, som blev indført i direktiv 98/83/EF med ændringen i 2015, forbliver stort set uændret. Bilag III Del A – Mikrobiologiske parametre, for hvilke der er fastlagt analysemetoder De to første parametre i del A udgår, fordi de omhandlede muligheden for at ændre bilag III, del A, via forskriftsproceduren med kontrol, og muligheden for at ændre bilag III via delegerede retsakter er allerede er fastsat i henhold til artikel 18 og 19. Listen over metoder angående mikrobiologiske parametre er blevet ajourført for at afspejle de nye mikrobiologiske parametre, der er medtaget i bilag I, del A. Del B – Kemiske parametre, for hvilke der er fastlagt kvalitetskrav Denne del er ajourført med ændringen i 2015 af direktiv 98/83/EF. På daværende tidspunkt blev der indført 2 tabeller – den ene med specifikationer, der skal anvendes indtil udgangen af 2019. Det foreslås at lade denne anden tabel, som udelukkende indeholder specifikationer, der er gyldige indtil udgangen af 2019, udgå og alene bibeholde den første tabel. Tabellen med listen over specifikationer vedrørende kemiske parametre er også blevet ajourført for at afspejle den nye liste over kemiske parametre, der er fastsat i bilag I, del B. Bilag IV (nyt) Bilag IV er et nyt bilag med en liste over de oplysninger, der skal stå til rådighed på et websted med henblik på forbrugeroplysninger. Af hensyn til proportionalitetsprincippet vil meget store vandleverandører skulle stille visse yderligere, specifikke oplysninger til rådighed, bl.a. oplysninger om vandsystemets samlede præstationsniveau målt på virkningsgrad, herunder lækagerater og energivirkningsgrad. Det antages, at ved at bidrage til et bedre kendskab til dette område, kan øget gennemsigtighed påvirke vandleverandører og medlemsstaternes myndigheder til at sætte ind over for problemet med vandtab og -lækager. Tidligere bilag IV og V. Bilag IV vedrørte fristerne for gennemførelse i national ret af det tidligere direktiv 80/778/EØF (bl.a. med henblik på de forskellige medlemsstaters tiltrædelse). Bilag V bestod af den tidligere sammenligningstabel mellem direktiv 80/778/EØF og direktiv 98/83/EF. De er ikke længere relevante og udgår.

Bilag V (nyt) Bilag V (nyt) er et standardbilag med en liste over det ophævede direktiv og dets successive ændringer samt datoer for deres gennemførelse og anvendelse. Bilag VI (nyt) Bilag VI er den nye sammenligningstabel mellem direktiv 98/83/EØF og det nye, omarbejdede forslag til direktiv. ê 1998/83 (tilpasset) 2017/0332 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om kvaliteten af drikkevand (omarbejdet) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten Ö om Den Europæiske Unions funktionsmåde Õ om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel Ö 192, stk. 1 Õ 130 S, stk. 1, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger: ò nyt (1)Rådets direktiv 98/83/EF er blevet ændret væsentligt flere gange. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes. ê 1998/83 betragtning 1 (tilpasset) Det er nødvendigt at tilpasse Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand til den videnskabelige og teknologiske udvikling; erfaringen fra gennemførelsen af direktivet har vist, at det er nødvendigt, at der skabes en egnet fleksibel og gennemsigtig retlig ramme, således at medlemsstaterne kan behandle tilfælde af manglende overholdelse af kravene; direktivet bør endvidere tages op til fornyet behandling på baggrund af traktaten om Den Europæiske Union, navnlig nærhedsprincippet; ê 1998/83 betragtning 2 (tilpasset) som følge af bestemmelsen i traktatens artikel 3 B om, at Fællesskabet kun handler i det omfang, det er nødvendigt for at nå traktatens mål, er det nødvendigt at revidere bestemmelserne i direktiv 80/778/EØF, således at vægten lægges på overholdelsen af væsentlige kvalitets- og sundhedsparameterværdier, og det overlades til medlemsstaterne at tilføje de supplerende parametre, de måtte finde hensigtsmæssige; ê 1998/83/EF betragtning 3 i overensstemmelse med nærhedsprincippet skal Fællesskabets indsats støtte og supplere de foranstaltninger, der træffes af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne; ê 1998/83/EF betragtning 4 i overensstemmelse med nærhedsprincippet kræver forskellene i de naturlige og socioøkonomiske træk i Unionens forskellige regioner, at de fleste beslutninger om kontrol, analyse og de foranstaltninger, der skal træffes for at afhjælpe manglerne, træffes på lokalt, regionalt eller nationalt plan, for så vidt forskellene ikke hindrer indførelse af den ramme af love og administrative bestemmelser, som dette direktiv indebærer; ê 1998/83/EF betragtning 5 fællesskabskrav for de vigtigste, forebyggende sundhedsrelaterede kvalitetsparametre for drikkevand er nødvendige, hvis der skal fastlægges minimale miljøkvalitetsmålsætninger, der skal nås i forbindelse med andre fællesskabsforanstaltninger, således at en forsvarlig anvendelse af drikkevand kan sikres og fremmes;

ê 1998/83 betragtning 6 (tilpasset) ð nyt (2)ð Ved Rådets direktiv 98/83/EF fastsættes den retlige ramme for at beskytte menneskers sundhed mod de skadelige virkninger af enhver forurening af drikkevand ved at sikre, at drikkevandet er sundt og rent. Nærværende direktiv bør forfølge det samme mål. ï drikkevandskvalitetens betydning for menneskers sundhed gør Ö Til dette formål er Õ det nødvendigt, at der på Ö EU- Õ fællesskabs plan fastsættes grundlæggende kvalitetskrav ð minimumskrav ï , som alt drikkevand skal overholde. ð Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sørge for, at drikkevand er frit for mikroorganismer, parasitter og stoffer, der i visse tilfælde udgør en potentiel fare for menneskers sundhed, og at det opfylder disse minimumskrav. ï ê 1998/83/EF betragtning 7 det er nødvendigt, at direktivet også omfatter vand, der bruges i levnedsmiddelindustrien, medmindre det kan godtgøres, at brugen af det pågældende vand ikke påvirker det færdige levnedsmiddels sundhedsmæssige kvalitet; ê 1998/83/EF betragtning 8 for at forsyningsvirksomhederne kan overholde kvalitetskravene for drikkevand, må det gennem egnede vandbeskyttelsesforanstaltninger sikres, at overflade- og grundvand holdes rent; det samme mål kan nås gennem egnede vandbehandlingsforanstaltninger, der iværksættes inden forsyning; ê 1998/83 betragtning 9 (tilpasset) af hensyn til sammenhængen i den europæiske vandpolitik bør der til sin tid vedtages et egnet rammedirektiv for vand; ê 1998/83 betragtning 10 (tilpasset) ð nyt (3)Det er nødvendigt at udelukke naturligt mineralvand og vand, som er et lægemiddel, fra dette direktivs anvendelsesområde, da der er opstillet særlige regler for disse vandtyper i ð vand af den art er omfattet af henholdsvis Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/54/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF. Direktiv 2009/54/EF omhandler imidlertid både naturligt mineralvand og kildevand, og det er alene den førstnævnte kategori, som bør undtages fra nærværende direktivs anvendelsesområde. I overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i direktiv 2009/54/EF bør kildevand overholde bestemmelserne i dette direktiv. Drikkevand, som aftappes på flasker eller beholdere med henblik på salg eller anvendelse til fremstilling, forarbejdning eller behandling af fødevarer, bør opfylde bestemmelserne i dette direktiv frem til stedet, hvor kravene skal overholdes (dvs. aftapningspunktet), og derefter betragtes som fødevarer i overensstemmelse med artikel 2, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002. ï ê 1998/83/EF betragtning 11 der kræves foranstaltninger for alle direkte sundhedsrelevante parametre og for andre parametre, hvis der indtræder en forringelse i vandkvaliteten; sådanne foranstaltninger bør omhyggeligt koordineres med gennemførelsen af Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter

ò nyt (4)Efter afslutningen på det europæiske borgerinitiativ om retten til vand ("Right2Water") blev en EU-dækkende offentlig høring iværksat, og der blev foretaget en evaluering med henblik på målrettet og effektiv regulering (Refit) af direktiv 98/83/EF. Efter dette forløb stod det klart, at der var behov for at ajourføre visse bestemmelser i direktiv 98/83/EF. Der blev udpeget fire områder, hvor der kan opnås forbedringer: listen over kvalitetsbaserede parameterværdier, den begrænsede anvendelse af en risikobaseret tilgang, upræcise bestemmelser om forbrugeroplysning og uensartetheden af systemer til godkendelse af materialer i kontakt med drikkevand. Dertil kommer, at det europæiske borgerinitiativ om retten til vand påpegede det særskilte problem, at dele af befolkningen og særlig marginaliserede befolkningsgrupper, ikke har adgang til drikkevand, hvilket bl.a. er påkrævet i henhold til FN's bæredygtighedsmål 6, jf. 2030-dagsordenen. Endelig blev der peget på problemet med den generelle mangel på opmærksomhed om vandlækager forårsaget af utilstrækkelige investeringer i vedligeholdelse og fornyelse af vandinfrastrukturen, hvilket også blev påpeget i Den Europæiske Revisionsrets særberetning om vandinfrastruktur. (5)Verdenssundhedsorganisationens (WHO's) regionale kontor for Europa foretog en udførlig revision af listen over parametre og parameterværdier, som er fastsat i direktiv 98/83/EF, for at fastslå, om der er behov for at tilpasse disse i lyset af den videnskabelige og tekniske udvikling. Ud fra denne revisions resultater bør der føres kontrol med enteropatogener og Legionella, seks parametre eller parametergrupper bør tilføjes, og tre repræsentative hormonforstyrrende stoffer bør tages i betragtning med forebyggende benchmarkværdier. For tre af disse nye parametre bør der fastlægges parameterværdier, som er strengere end dem, WHO foreslår, men som stadig er gennemførlige, af hensyn til forsigtighedsprincippet. WHO bemærkede for så vidt angår bly, at koncentrationerne bør være så lave som praktisk muligt, og WHO reviderer fortsat værdien for chrom; for begge parametre bør der derfor gælde en overgangsperiode på 10 år, før strengere værdier finder anvendelse. (6)WHO anbefalede ligeledes, at tre parameterværdier lempes, og fem parametre fjernes fra listen. Disse ændringer anses dog ikke for nødvendige, fordi den risikobaserede tilgang, der blev indført med Kommissionens direktiv (EU) 2015/1787, tillader vandleverandører på visse betingelser at fjerne en parameter fra listen over parametre, som skal kontrolleres. Behandlingsteknikker med henblik på at opfylde disse parameterværdier forefindes allerede. ê 1998/83/EF betragtning 12 for stoffer, der er vigtige i hele Fællesskabet, er det nødvendigt at fastsætte individuelle parameterværdier, der er lave nok til at sikre, at direktivets mål kan virkeliggøres; ê 1998/83/EF betragtning 13 parameterværdierne er fastsat ud fra de foreliggende videnskabelige data, og der er tillige taget hensyn til forsigtighedsprincippet; disse værdier er valgt for at sikre, at drikkevand kan forbruges uden risiko hele livet igennem, og de repræsenterer således et højt sundhedsbeskyttelsesniveau; ê 1998/83/EF betragtning 14 der bør skabes en balance for at forebygge både mikrobiologiske og kemiske risici; med henblik herpå og på baggrund af en fremtidig revision af parameterværdierne bør fastsættelsen af parameterværdierne for drikkevand baseres på hensynet til folkesundheden og en metode til vurdering af risikoen; ê 1998/83/EF betragtning 15 skønt der for øjeblikket er utilstrækkelige data, på grundlag af hvilke der kan fastsættes parameterværdier på fællesskabsplan for kemikalier, der afbryder de endokrine funktioner, er der stigende bekymring over den eventuelle indvirkning på mennesker og dyr fra sundhedsskadelige stoffer; ê 1998/83/EF betragtning 16 kravene i bilag I er generelt baseret på retningslinjerne for drikkevandskvalitet fra Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og på udtalelser fra Kommissionens Videnskabelige Udvalg vedrørende Kemiske Forbindelsers Toksicitet og Økotoksicitet;

ê 1998/83 betragtning 17 (tilpasset) (7)Ö Hvis det er nødvendigt for at beskytte menneskers sundhed på deres område, bør Õ medlemsstaterne Ö pålægges at Õ skal fastsætte værdier for andre yderligere parametre, som ikke er nævnt i bilag I hvis dette er nødvendigt for at beskytte menneskers sundhed på deres territorium. ê 1998/83 betragtning 18 (tilpasset) medlemsstaterne kan fastsætte værdier for andre yderligere parametre, som ikke er nævnt i bilag I, hvis dette skønnes nødvendigt for at sikre kvaliteten af drikkevandsproduktionen, -distributionen og -kontrollen; ê 1998/83/EF betragtning 19 når medlemsstaterne skønner det nødvendigt at vedtage strengere krav end dem, der er nævnt i bilag I, del A og B, eller krav for yderligere parametre, som ikke er nævnt i bilag I, men som er nødvendige af hensyn til sundhedsbeskyttelsen, underretter de Kommissionen om disse krav; ê 1998/83/EF betragtning 20 når medlemsstaterne indfører eller opretholder strengere beskyttelsesforanstaltninger, skal de overholde traktatens principper og regler som fortolket af De Europæiske Fællesskabers Domstol; ò nyt (8)Forebyggende sikkerhedsforanstaltninger og risikobaserede elementer blev kun i begrænset omfang overvejet i direktiv 98/83/EF. De første elementer af en risikobaseret tilgang blev der allerede i 2015 indført ved direktiv (EU) 2015/1787, som ændrede direktiv 98/83/EF, således at medlemsstaterne må dispensere fra deres fastsatte kontrolprogrammer under forudsætning af, at der foretages pålidelige risikovurderinger, som kan bygge på WHO's retningslinjer for drikkevandskvalitet. Disse retningslinjer, hvori den såkaldte vandsikkerhedsplan-tilgang fastsættes, er sammen med standard EN 15975-2 om sikkerhed i drikkevandsforsyningen de internationalt anerkendte principper, som fremstillingen, distributionen, kontrollen og analysen af parametre i drikkevand bygger på. De bør opretholdes i nærværende direktiv. For at sikre, at disse principper ikke begrænses til kontrolaspekter, at tid og ressourcer målrettes væsentlige risici og omkostningseffektive foranstaltninger ved forureningskilden, og undgå analyser og bestræbelser inden for ikkerelevante områder, bør der indføres en helhedsorienteret, risikobaseret tilgang i hele forsyningskæden fra indvindingsområdet via distributionsleddet til aftapningsstedet. Denne tilgang bør bestå af tre dele: for det første medlemsstatens vurdering af farerne i tilknytning til indvindingsområdet ("farevurdering") i tråd med WHO's Guidelines and Water Safety Plan Manual, for det andet en mulighed for vandleverandøren for at tilpasse kontrollen til de største risici ("forsyningsrisikovurdering") og for det tredje medlemsstatens vurdering af de mulige risici, der kan tilskrives forbrugernes fordelingsnet (f.eks. Legionella eller bly) ("risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet"). Disse vurderinger bør revideres regelmæssigt, bl.a. som reaktion på trusler fra klimarelaterede ekstreme vejrforhold, kendte ændringer i menneskelige aktiviteter i indvindingsområdet eller som reaktion på kilderelaterede hændelser. Den risikobaserede tilgang sikrer en løbende udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder og vandleverandører. (9)Farevurderingen bør tilsigte at gøre fremstillingen af drikkevand mindre behandlingskrævende, eksempelvis ved at mindske belastninger, som forurener vandforekomster, der benyttes til indvinding af drikkevand. Medlemsstaterne bør til dette formål udpege farer og mulige forureningskilder i forbindelse med de pågældende vandforekomster og kontrollere forurenende stoffer, de udpeger som værende relevante, bl.a. på grund af påviste farer (f.eks. mikroplast, nitrater, pesticider eller lægemidler, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF), på baggrund af disses naturlige forekomst i indvindingsområdet (f.eks. arsen), eller på baggrund af oplysninger fra vandleverandører (f.eks. en brat stigning i en specifik parameter i råvandet). Disse parametre bør fungere som markører, der udløser de kompetente nationale myndigheders foranstaltninger med henblik på at nedbringe belastningen af vandforekomsterne, såsom forebyggende eller afbødende foranstaltninger (herunder forskning med henblik på at forstå sundhedsvirkninger, når det er nødvendigt), beskytte disse vandforekomster og sætte ind over for forureningskilden i samarbejde med vandleverandører og interessenter. (10)Angående farevurderingen pålægges medlemsstaterne ved direktiv 2000/60/EF at udpege vandforekomster, der anvendes til indvinding af drikkevand, kontrollere dem og træffe de nødvendige foranstaltninger til at undgå, at deres kvalitet forringes, for derigennem at gøre fremstilling af drikkevand mindre behandlingskrævende. For at undgå overlappende forpligtelser bør medlemsstaterne, når de foretager farevurderingen, gøre brug af den kontrol, som udføres i henhold tl artikel 7 og 8 i direktiv 2000/60/EF og bilag V til samme direktiv, og de foranstaltninger, der er indeholdt i deres indsatsprogrammer i medfør af artikel 11 i direktiv 2000/60/EF. ê 1998/83 betragtning 21 (tilpasset) ð nyt (11)Parameterværdierne Ö , som anvendes til at vurdere drikkevandets kvalitet, Õ skal overholdes på det sted, hvor drikkevandet stilles til rådighed for brugeren. ð Drikkevandets kvalitet kan dog påvirkes af forbrugernes fordelingsnet. WHO bemærker, at i Unionen forårsager Legionella den største sundhedsmæssige byrde af alle vandbårne patogener. Patogenet overføres via varmtvandsanlæg gennem indånding, f.eks. ved brusebade. Forbrugernes fordelingsnet spiller derfor tydeligvis en rolle. Det ville medføre urimeligt høje omkostninger at pålægge en ensidig forpligtelse til at kontrollere dette patogen i alle private og offentlige lokaler, og derfor er en risikovurdering af forbrugernes fordelingsnet bedre egnet til at tackle dette spørgsmål. Desuden bør de potentielle risici, der hidrører fra produkter og materialer i kontakt med drikkevand, også tages i betragtning i risikovurderingen af forbrugernes fordelingsnet. Risikovurderingen af forbrugernes fordelingsnet bør derfor bl.a. målrette kontrollen på opprioriterede bygninger, vurdere risici hidrørende fra forbrugerenes fordelingsnet og relaterede produkter og materialer, og verificere ydeevnen af byggevarer i kontakt med drikkevand på grundlag af disses ydeevnedeklaration i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011. Oplysninger, som nævnes i artikel 31 og 33 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006, skal også fremlægges sammen med ydeevnedeklarationen. På grundlag af denne vurdering bør medlemsstaterne træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der er indført tilstrækkelige kontrol- og forvaltningsforanstaltninger (f.eks. i forbindelse med udbrud) i tråd med WHO's retningslinjer, og at migration fra byggevarer ikke bringer menneskers sundhed i fare. Med forbehold af forordning (EU) nr. 305/2011 gælder det imidlertid, at når disse foranstaltninger indebærer begrænsninger af produkters og materialers fri bevægelighed i Unionen, skal sådanne begrænsninger være behørigt begrundede og åbenlyst forholdsmæssige, og de må ikke udgøre et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller skjult begrænsning af handelen mellem medlemsstaterne. ï

ò nyt (12)Med bestemmelserne i direktiv 98/83/EF om kvalitetssikring af behandling, udstyr og materialer lykkedes det ikke at afhjælpe hindringerne for det indre marked med hensyn til fri bevægelighed af byggevarer i kontakt med drikkevand. Der findes fortsat nationale produktgodkendelser med varierende krav fra den ene medlemsstat til den anden. Dette gør det vanskeligt og bekosteligt for fabrikanter at markedsføre deres produkter i hele Unionen. Den eneste mulighed for effektivt at eliminere tekniske hindringer består i at fastsætte harmoniserede tekniske specifikationer for byggevarer i kontakt med drikkevand i henhold til forordning (EU) nr. 305/2011. Denne forordning åbner mulighed for at opstille europæiske standarder, som harmoniserer metoderne til vurdering af byggevarer i kontakt med drikkevand, og som fastsætter tærskelniveauer eller ydeevneklasser i relation til ydeevneniveauet for en væsentlig egenskab. Til dette formål er en standardiseringsanmodning, hvori der udtrykkeligt anmodes om standardiseringsarbejde i relation til hygiejne og sikkerhed for produkter og materialer i kontakt med drikkevand i henhold til forordning (EU) nr. 305/2011, blevet optaget i arbejdsprogrammet for standardisering for 2017, og en standard vil blive udstedt senest i 2018. Offentliggørelsen af denne harmoniserede standard i Den Europæiske Unions Tidende vil sikre en rationel beslutningstagning, når sikre byggevarer, som er i kontakt med drikkevand, markedsføres eller gøres tilgængelige på markedet. Som følge heraf bør bestemmelserne om udstyr og materialer i kontakt med drikkevand udgå, erstattes delvist af bestemmelser i relation til rsikovurderingen af forbrugernes fordelingsnet og suppleres af relevante harmoniserede standarder i henhold til forordning (EU) nr. 305/2011. ê 1998/83/EF betragtning 22 drikkevandets kvalitet kan påvirkes af forbrugernes fordelingsnet; der må i den forbindelse tages hensyn til, at ansvaret for forbrugernes fordelingsnet eller dets vedligeholdelse ikke altid påhviler medlemsstaterne; ê 1998/83 betragtning 23 (tilpasset) ð nyt (13)Medlemsstaterne bør Ö sørge for, at Õ opstille kontrolprogrammer Ö opstilles Õ til at efterprøve, om drikkevandet opfylder kravene i dette direktiv. kontrolprogrammerne bør være tilpasset de lokale behov og opfylde dette direktivs minimumskontrolkrav; ð Hovedparten af kontrollen med henblik på dette direktiv udføres af vandleverandører. Vandleverandørerne bør overlades et vist råderum for så vidt angår de parametre, som de kontrollerer med henblik på forsyningsrisikovurderingen. Er en parameter ikke påvist, bør vandleverandøren kunne reducere kontrolhyppigheden af eller helt undlade at kontrollere denne parameter. Forsyningsrisikovurderingen bør anvendes for de fleste parametres vedkommende. Dog bør en liste over centrale parametre altid kontrolleres med en fastsat minimumshyppighed. Ved dette direktiv fastsættes primært bestemmelser vedrørende kontrolhyppighed med henblik på overensstemmelseskontrol og kun i begrænset omfang bestemmelser vedrørende kontrol til operationelle formål. Efter vandleverandørens skøn kan der være behov for yderligere kontrol til operationelle formål for at sikre, at vandbehandlingen fungerer efter hensigten. Vandleverandørene kan i den forbindelse støtte sig til WHO's Guidelines and Water Safety Plan Manual. ï ò nyt (14)Den risikobaserede tilgang bør med tiden anvendes af alle vandleverandører, også små vandleverandører, fordi der i evalueringen af direktiv 98/83/EF blev påvist mangler i disse leverandørers gennemførelse af direktivet – i nogle tilfælde skyldtes manglerne omkostningerne ved at udføre unødvendige kontroloperationer Ved anvendelsen af den risikobaserede tilgang bør hensynet til sikkerhedsbeskyttelsen tages i betragtning. ê 1998/83/EF betragtning 24 metoderne til analyse af drikkevandets kvalitet bør kunne sikre pålidelige og sammenlignelige resultater; ê 1998/83 betragtning 25 (tilpasset) ð nyt (15)Overholdes dette direktivs krav ikke, bør medlemsstaterne ð øjeblikkeligt ï undersøge grunden hertil og sikre, at der snarest muligt træffes de nødvendige udbedrende foranstaltninger til genoprettelse af vandkvaliteten. Ö I tilfælde, hvor vandforsyningen udgør en potentiel fare for menneskers sundhed, bør denne vandforsyning forbydes, eller også bør brugen af vandet begrænses. Õ ð Det er desuden vigtigt at præcisere, at medlemsstaterne automatisk bør betragte manglende opfyldelse af minimumskravene til værdier i relation til mikrobiologiske og kemiske parametre som en potentiel fare for menneskers sundhed. ï Ö I tilfælde, hvor der er behov for udbedrende foranstaltninger for at genoprette drikkevandets kvalitet, bør foranstaltninger, der afhjælper problemet ved kilden, foretrækkes i overensstemmelse med traktatens artikel 191, stk. 2. Õ

ê 1998/83 betragtning 26 (tilpasset) det er vigtigt at forebygge sundhedsfare fra forurenet vand; forsyninger, der leverer forurenet vand, bør forbydes, eller brugen af vandet begrænses; ê 1998/83/EF betragtning 27 ved overskridelse af en indikatorparameter undersøger den pågældende medlemsstat, om denne overskridelse indebærer nogen sundhedsfare; den træffer udbedrende foranstaltninger for at genoprette vandkvaliteten, hvis dette er nødvendigt af hensyn til sundhedsbeskyttelsen; ê 1998/83 betragtning 28 (tilpasset) er der behov for sådanne udbedrende foranstaltninger for at genoprette drikkevandets kvalitet, bør foranstaltninger, der afhjælper problemet ved kilden, foretrækkes i overensstemmelse med traktatens artikel 130 R, stk. 2; ê 1998/83/EF betragtning 29 ð nyt (16)Medlemsstaterne bør ð ikke længere ï i særlige tilfælde have tilladelse til at dispensere fra dette direktiv;. ð Dispensationer blev oprindelig brugt til at indrømme medlemsstaterne op til ni år til at løse problemer med manglende overholdelse af en parameterværdi. Denne fremgangsmåde viste sig at være besværlig for både medlemsstaterne og Kommissionen. I nogle tilfælde medførte den desuden forsinkelser af udbedrende foranstaltninger, fordi muligheden for dispensation blev opfattet som en overgangsperiode. Bestemmelsen om dispensationer bør derfor udgå. Af hensyn til beskyttelsen af menneskers sundhed i tilfælde af, at parameterværdier overskrides, bør bestemmelserne vedrørende udbedrende foranstaltninger finde anvendelse øjeblikkeligt, uden at der gives mulighed for at indrømme en dispensation fra parameterværdien. Dispensationer, som medlemsstaterne har indrømmet i medfør af artikel 9 i direktiv 98/83/EF, og som stadig gælder på datoen for dette direktivs ikrafttræden, bør imidlertid fortsat finde anvendelse, indtil dispensationen udløber, men bør ikke forlænges. ï der bør endvidere opstilles en passende ramme for sådanne dispensationer, forudsat at de ikke indebærer nogen sundhedsfare, og forudsat at drikkevandsforsyningen i det pågældende område ikke kan opretholdes på nogen anden rimelig måde; ò nyt (17)Kommissionen opfordrede i sit svar på det europæiske borgerinitiativ "Right2Water" i 2014 medlemsstaterne til at sikre alle borgere adgang til en minimumsvandforsyning i overensstemmelse med WHO's anbefalinger. Kommissionen påtog sig også fortsat at "forbedre adgangen til sikkert drikkevand […] for hele befolkningen via miljøpolitikker". Dette er i tråd med FN's bæredygtighedsmål 6 og det tilknyttede mål om at "opnå universel og lige adgang til sikkert drikkevand til en overkommelig pris for alle". Konceptet lige adgang omfatter en bred vifte af aspekter såsom disponibilitet (eksempelvis af geografiske årsager, manglende infrastruktur eller bestemte befolkningsgruppers særlige situation), kvalitet, antagelighed eller overkommelige priser. Vedrørende overkommelige priser for vand er det vigtigt at erindre, at medlemsstaterne ved fastsættelsen af vandtakster i overensstemmelse med princippet om, at alle omkostninger skal dækkes, jf. direktiv 2000/60/EF, må have forskelle i befolkningens økonomiske og sociale vilkår for øje, og de har derfor lov til at godkende sociale takster eller indføre beskyttelsesforanstaltninger for socioøkonomisk vanskeligt stillede befolkningsgrupper. Nærværende direktiv omhandler bl.a. de aspekter af adgang til vand, som vedrører kvalitet og disponibilitet. For at tage fat på disse aspekter som led i svaret på det europæiske borgerinitiativ og bidrage til gennemførelsen af princip 20 i den europæiske søjle for sociale rettigheder, hvori det erklæres, at alle har ret til adgang til basale tjenester af høj kvalitet, herunder vand”. Medlemsstaterne bør pålægges at sætte ind over for problemet med adgang til vand på nationalt niveau og samtidig overlades en vis skønsbeføjelse med hensyn til den konkrete type af foranstaltninger, som skal gennemføres. Dette kan gøres ved hjælp af tiltag, der bl.a. tilsigter at forbedre adgangen til drikkevand for alle, f.eks. med fri adgang til drikkevandsfontæner i byer og ved at fremme brugen heraf, idet der tilskyndes til tilrådighedsstillelse uden beregning af drikkevand i offentlige bygninger og på restauranter. (18)Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning om opfølgning på det europæiske borgerinitiativ om retten til vand ("Right2Water"), "at medlemsstaterne bør rette særlig opmærksomhed mod samfundets sårbare gruppers behov". Den særlige situation for mindretalskulturer såsom romaer, sinti, travellers, kalé, gens du voyage m.fl., også fastboende, og navnlig deres manglende adgang til drikkevand blev også anerkendt i Kommissionens rapport om gennemførelsen af EU-rammen for de nationale strategier for romaernes integration og i Rådets henstilling om foranstaltninger i medlemsstaterne til effektiv integration af romaerne. Det er i den generelle sammenhæng hensigtsmæssigt, at medlemsstaterne er særligt opmærksomme på sårbare og marginaliserede befolkningsgrupper og træffer de nødvendige foranstaltninger til at sørge for, at disse grupper har adgang til vand. Uden at det berører medlemsstaternes ret til at fastlægge, hvilke grupper der skal omfattes af sådanne foranstaltninger, bør disse grupper som minimum omfatte flygtninge, nomadesamfund, hjemløse og mindretalskulturer såsom romaer, sinti, travellers, kalé, gens du voyage m.fl., også fastboende. Sådanne adgangsgivende foranstaltninger, der overlades til medlemsstaternes skønsbeføjelse, kunne eksempelvis omfatte levering af alternative forsyningssystemer (individuelle vandrensningssæt), vandforsyning via tanke (tankvogne og cisterner) og sikring af den nødvendige infrastruktur i lejre. ê 1998/83/EF betragtning 30 da det ved tilberedningen eller distributionen af drikkevand kan blive nødvendigt at anvende visse stoffer eller materialer, kræves der regler for anvendelsen af dis