23.5.86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/7 
delsdokumenterne for disse levnedsmidler, så­
fremt levnedsmidlerne er færdigpakkede og 
bringes i handelen i et tidligere handelsled end 
detailleddet.« 
17. I artikel 11, stk. 3, litra a), indsættes følgende afsnit: 
»Forpligtelsen gælder ikke for genbrugsflasker med 
mælk og mejeriprodukter. Der kan tillades andre 
undtagelser efter fremgangsmåden i artikel 17.« 
18. Artikel 11, stk. 4, affattes således: 
»4. Når det drejer sig om de i stk. 3, litra a), 
tredje afsnit, omhandlede flasker og emballager eller 
beholdere, hvis største overflade er mindre end 10 
cm2, skal kun de i artikel 3, stk. 1, punkt 1), 3) og 
4), omhandlede oplysninger anføres.« 
19. Artikel 16, stk. 2, tredje afsnit, affattes således: 
»I så tilfælde indleder Kommissionen, inden udløbet 
af ovennævnte frist, den i artikel 17 omhandlede 
fremgangsmåde med henblik på at afgøre, hvorvidt 
de påtænkte foranstaltninger kan iværksættes, om 
fornødent med passende ændringer.« 
20. Artikel 17 affattes således: 
»Artikel 17 
Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, 
træffer Kommissionen beslutning efter høring af Den 
stående Levnedsmiddelkomité, i det følgende be­
nævnt 'komiteen', der er nedsat ved afgørelse 
69/414/EØF. Komiteen behandler de af Kommissio­
nen fremsatte anmodninger om udtalelse. Når Kom­
missionen anmoder om komiteens udtalelse, kan den 
fastsætte en frist for afgivelsen af denne udtalelse. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, Komiteens behandling afsluttes ikke med nogen af­
stemning. Ethvert medlem af komiteen kan dog 
kræve, at hans opfattelse indføres i mødeprotokol­
len.« 
21. Artikel 18 udgår. 
22. Artikel 23 udgår. 
23. Bilag I suppleres med følgende tekst: 
»Definition Betegnelse 
Alle aromastoffer aroma (aromaer) 
Denne oplysning kan 
eventuelt suppleres med 
angivelse af de anvendte 
aromastoffers vegetabil­
ske eller animalske op­
rindelse.« 
Artikel 2 
Medlemsstaterne ændrer om nødvendigt deres lovgivning 
på en sådan måde, at: 
— handelen med produkter, der er i overensstemmelse 
med dette direktiv, tillades senest den ... (18 måne­
der efter meddelelsen); 
— handelen med produkter, der ikke er i overensstem­
melse med dette direktiv, forbydes senest den ... 
(36 måneder efter meddelelsen). 
De underretter straks Kommissionen herom. 
Artikel 3 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Den 21. december 1976 udstedte Rådet direktiv 77/94/ 
EØF (') om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning vedrørende levnedsmidler bestemt til en særlig 
ernæring; Forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om levneds­
midler bestemt til særlig ernæring 
KOM(86) 91 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 17. april 1986) 
(86/C 124/06) 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, C) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 55. 
Nr. C 124/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 86 
vedtagelsen af direktiv 77/94/EØF var begrundet i, at de 
daværende forskelle mellem de nationale lovgivninger 
vedrørende levnedsmidler bestemt til særlig ernæring 
hæmmede den frie omsætning heraf og kunne skabe 
ulige konkurrencevilkår og således indvirke direkte på 
fællesmarkedets oprettelse og funktion; 
tilnærmelsen af medlemsstaternes lovgivning forudsatte i 
første omgang, at der blev udarbejdet en fælles defini­
tion, fastlagt foranstaltninger til beskyttelse af forbru­
gerne mod vildledende oplysninger om varernes art samt 
fastsat regler for mærkning af de pågældende varer; 
de varer, som dette direktiv tager sigte på, er levnedsmid­
ler, der må sammensættes og tilvirkes specielt for at op­
fylde de særlige ernæringsbehov hos de personer, som de 
hovedsagelig er tiltænkt; det kan derfor blive nødvendigt 
at fastsætte undtagelser til de almindelige eller særlige 
bestemmelser, som gælder for levnedsmidler, med hen­
blik på at nå dette særlige ernæringsmæssige mål; 
ordningens grundprincipper samt listen over de grupper 
af levnedsmidler bestemt til en særlig ernæring, der skal 
omfattes af særdirektiver, skal vedtages af Rådet efter 
fremgangsmåden i traktatens artikel 100; 
udarbejdelsen af særdirektiver til gennemførelse af ord­
ningens grundprincipper samt ændringer af sådanne di­
rektiver udgør tekniske gennemførelsesforanstaltninger; 
for at forenkle og fremskynde proceduren bør vedtagel­
sen af disse foranstaltninger overlades til Kommissionen, 
i ethvert tilfælde, hvor Rådet overdrager Kommissionen 
beføjelser til at gennemføre regler vedrørende levneds­
midler til konsum, bør der fastsættes en fremgangsmåde 
til etablering af et snævert samarbejde mellem medlems­
staterne og Kommissionen i Den stående Levnedsmiddel­
komité, nedsat ved Rådets afgørelse 69/414/EØF (') — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
1. Dette direktiv omhandler levnedsmidler bestemt til 
særlig ernæring. 
O EFTnr. L291 af 19. 11. 1969, s. 9. 2. a) Ved levnedsmidler bestemt til særlig ernæring for­
stås levnedsmidler, som på grund af deres særlige 
sammensætning eller den særlige måde, hvorpå de 
er fremstillet, klart adskiller sig fra almindelige 
levnedsmidler, er egnede til det angivne ernærings­
mæssige formål og forhandles på en sådan måde, 
at det fremgår, at de er egnede til dette formål. 
b) En særlig ernæring skal opfylde særlige ernærings-
behov: 
i) hos visse kategorier af personer, hvis fordøjelse 
eller stofskifte er i uorden, 
ii) hos visse kategorier af personer, som befinder 
sig i en særlig fysiologisk tilstand, og som der­
for kan have særlig gavn af en kontrolleret ind­
tagelse af visse stoffer i levnedsmidler, 
iii) hos sunde spædbørn og småbørn. 
Artikel 2 
1. De varer, som defineres i artikel 1, stk. 2, litra b) 
nr. i) og ii), kan betegnes ved udtrykket »diætetisk« eller 
»til diætkost«. 
2. Ved mærkning og præsentation af almindelige lev­
nedsmidler og ved reklame i forbindelse hermed forby­
des: 
a) brugen af udtrykket »diætetisk« eller »til diætkost« 
alene eller sammen med andre ord som betegnelse for 
disse levnedsmidler, 
b) enhver anden angivelse eller præsentation, der kan 
give indtryk af, at det drejer sig om en af de i artikel 
1 definerede varer. 
3. Ifølge bestemmelser, der skal vedtages efter frem­
gangsmåden i artikel 9, kan det dog tillades, at det i for­
bindelse med almindelige levnedsmidler, som er egnede 
til en særlig ernæring, angives, at de har denne egenskab. 
De nævnte bestemmelser kan indeholde nærmere regler 
for angivelse af denne egnethed. 
Artikel 3 
1. De i artikel 1 omhandlede varers art eller sammen­
sætning skal være således, at levnedsmidlerne er egnede 
til det særlige ernæringsmæssige formål, som de er be­
stemt til. 
2. De i artikel 1 omhandlede varer skal ligeledes op­
fylde eventuelle obligatoriske bestemmelser for alminde­
lige levnedsmidler, hvilket dog ikke gælder ændringer, 
der er foretaget for at bringe varerne i overensstemmelse 
med definitionerne i artikel 1. 
23.5.86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/9 
Artikel 4 
1. De særbestemmelser, der skal gælde for de grupper 
af levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, som er op­
ført i bilaget, fastsættes ved særdirektiver. 
Disse særdirektiver og ændringer heraf vedtages efter 
fremgangsmåden i artikel 9. 
2. Særdirektiverne kan især omfatte: 
a) hovedkrav til varernes art eller sammensætning; 
b) råvarernes kvalitet; 
c) hygiejnekrav; 
d) tilladte ændringer, ifølge artikel 3, stk. 2; 
e) liste over stoffer, der anvendes i specielt ernærings­
mæssigt øjemed, herunder renhedskriterier for disse 
stoffer; 
f) liste over tilsætningsstoffer; 
g) mærkning, præsentation og reklame; 
h) betingelser for ved mærkning, præsentation og re­
klame at måtte henvise til en diæt eller til en kategori 
af personer, som en i artikel 1 omhandlet vare er be­
regnet til; 
i) prøveudtagningsprocedurer og analysemetoder, der er 
nødvendige for at kontrollere, om der er overens­
stemmelse med betingelserne i særdirektiverne. 
Artikel 5 
1. Ved mærkning og dennes udforming, samt præsen­
tation af de i artikel 1 omhandlede varer og reklame i 
forbindelse hermed må der ikke tillægges varerne egen­
skaber med hensyn til forebyggelse, behandling eller hel­
bredelse af en sygdom hos mennesker, og der må heller 
ikke vækkes forestilling om sådanne egenskaber. 
Der kan efter fremgangsmåden i artikel 9 i særlige og 
klart definerede tilfælde fastsættes undtagelsesbestem­
melser til første afsnit. 
2. Stk. 1 er ikke til hinder for udbredelse af enhver 
nyttig oplysning eller anbefaling, som udelukkende er 
bestemt for personer, der er kvalificerede inden for med­
icin, ernæring eller apotekervæsen. 
Artikel 6 
1. Direktiv 79/112/EØF (') finder anvendelse på de i 
artikel 1 omhandlede varer på følgende betingelser. 
C) EFTnr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. 2. Den betegnelse, som en vare sælges under, skal led­
sages af en angivelse af dens særlige ernæringsmæssige 
egenskaber; for så vidt angår de varer, der omhandles i 
artikel 1, stk. 2, litra b), nr. iii), skal denne angivelse er­
stattes af en angivelse af, hvilket formål de er bestemt til. 
3. Mærkningen af varer, for hvilke der ikke er vedta­
get noget særdirektiv i henhold til artikel 4, skal ligeledes 
indeholde følgende: 
a) arten og mængden af de særlige bestanddele eller den 
særlige fremstillingsmade, som giver varen dens sær­
lige ernæringsmæssige egenskaber; 
b) den disponible energi udtrykt i kJ og kcal samt ind­
holdet af kulhydrater, proteiner og fedtstoffer pr. 
100 g eller 100 ml af den markedsførte vare, og, hvor 
det er hensigtsmæssigt, pr. angivet mængde af varen, 
således som den foreslås indtaget; 
såfremt energiindholdet er lavere end 50 kJ (12 kcal) 
pr. 100 g eller 100 ml af varen, som den markedsfø­
res, kan de pågældende angivelser erstattes af ordene 
»energiindhold under 50 kJ (12 kcal) pr. 100 g« eller 
»energiindhold under 50 kJ (12 kcal) pr. 100 ml«. 
4. De særlige mærkningskrav for de varer, for hvilke 
der er vedtaget et særdirektiv, fastsættes i det pågæl­
dende direktiv. 
Artikel 7 
1. De i artikel 1 definerede varer må kun forhandles 
en detail i færdigpakninger, og emballagen skal dække 
dem fuldstændigt. 
2. Medlemsstaterne kan dog give tilladelse til, at disse 
bestemmelser fraviges for detailhandelen forudsat, at va­
ren forsynes med de i artikel 6 omhandlede angivelser, 
når den bringes i handelen. 
Artikel 8 
Medlemsstaterne må ikke forbyde eller begrænse handel 
med varer, der omhandles i artikel 1, og som opfylder 
dette direktiv og eventuelle særdirektiver, på grund af 
varernes sammensætning, fremstilling, præsentation eller 
mærkning. 
Artikel 9 
Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, 
træffer Kommissionen beslutning efter høring af Den 
stående Levnedsmiddelkomité, i det følgende benævnt 
»komiteen«, der er nedsat ved afgørelse 69/414/EØF. 
Nr. C 124/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 5. 86 
Komiteen behandler de af Kommissionen fremsatte an­
modninger om udtalelse. 
Når Kommissionen anmoder om komiteens udtalelse, 
kan den fastsætte en frist for afgivelsen af denne udta­
lelse. Komiteens behandling afsluttes ikke med nogen af­
stemning. Ethvert medlem af komiteen kan dog kræve, at 
hans opfattelse indføres i mødeprotokollen. 
Artikel 10 
Direktiv 77/94/EØF ophæves. 
Artikel 11 
1. Medlemsstaterne ændrer deres love og administra­
tive bestemmelser for: 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og so­
ciale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: — senest den ... (18 måneder efter meddelelsen) at til­
lade handel med varer, der er i overensstemmelse 
med dette direktiv 
— fra den . . . (24 måneder efter meddelelsen) at for­
byde handel med varer, der ikke er i overensstem­
melse med dette direktiv. 
De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne anvender fortsat de relevante be­
stemmelser i direktiv 77/94/EØF, indtil ændringerne 
skal anvendes. 
Artikel 12 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
ternes lovgivninger om materialer og genstande bestemt 
til at komme i berøring med levnedsmidler (*); de æn­
dringer, der skal foretages af dette direktiv, er så talrige 
og af en sådan karakter, at det har vist sig nødvendigt at 
foretage en kodificering for at sikre den klarhed, som 
bør præge enhver form for bestemmelser; 
vedtagelsen af direktiv 76/893/EØF var begrundet i, at 
de daværende forskelle mellem de nationale lovgivninger 
vedrørende ovennævnte materialer og genstande hæm­
mede den frie omsætning heraf og kunne skabe ulige 
konkurrencevilkår og således indvirke direkte på fælles­
markedets oprettelse og funktion; BILAG I 
Grupper af levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, for hvilke der ved særdirektiver skal fastsættes sær­
bestemmelser 
Modermælkserstatninger, gruppe I og gruppe II, 
Spædbørns- og småbørnskost, 
Levnedsmidler med lavt energiindhold og levnedsmidler med formindsket energiindhold. 
Forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om mate­
rialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler 
KOM(86) 90 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 18. april 1986) 
(86/C 124/07) 
Den 23. november 1976 udstedte Rådet direktiv 
76/893/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta- 0) EFT nr. L 340 af 9. 12. 1976, s. 19.