A4-0333/97

Beslutning om handlingsplanen til bekaempelse af organiseret kriminalitet (7421/97 - C4-0199/97)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til den af Det Europaeiske Raad paa moedet i Amsterdam (16.-17. juni 1997) godkendte handlingsplan til bekaempelse af organiseret kriminalitet (7421/97 - C4-0199/97) ((EFT C 251 af 15.08.1997 s. 1.)), som Gruppen paa Hoejt Plan vedroerende Organiseret Kriminalitet har udarbejdet efter mandat fra Det Europaeiske Raad i Dublin (13.-14. december 1996) (herefter kaldet handlingsplanen),

- der henviser til den europaeiske menneskerettighedskonvention af 4. november 1950,

- der henviser til artikel B, F, K.1., nr. 5 og 7-9, K.3, stk. 2, og K.6 i TEU,

- der henviser til de konklusioner fra formandskabet vedroerende frihed, sikkerhed og retfaerdighed, der bekendtgjordes paa Det Europaeiske Raads moede den 16.-17. juni 1997 i Amsterdam, samt til Amsterdam-traktaten, der blev undertegnet den 2. oktober 1997 (herefter kaldet Amsterdam-traktaten), saerlig dennes afsnit I,

- der henviser til sine talrige beslutninger om de forskellige aspekter af bekaempelsen af organiseret kriminalitet,

- der henviser til Kommissionens »Agenda 2000", der blev forelagt i Europa- Parlamentet den 16. juli 1997 (KOM(97)2000 - C4-0371/97 - C4-0372/97), og isaer til redegoerelserne i udtalelserne om anmodningerne fra de enkelte medlemsstater inden for omraadet »retlige og indre anliggender«,

- der henviser til den offentlige hoering med repraesentanter for den italienske antimafiaorganisation LIBERA, som Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender afholdt den 9. oktober 1997,

- der henviser til beslutningsforslag af Robles Piquer om samarbejdet i Faellesskabet om bekaempelse af mafiaorganisationer, der opererer i turistomraader i EU (B4-1330/96),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og udtalelser fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og Budgetkontroludvalget (A4-0333/97),

A. der er klar over, at den organiserede kriminalitet inden for EU har faaet stoerre betydning de seneste aar og i mellemtiden har naaet foruroligende dimensioner, navnlig inden for menneskehandel og individuelle forbrydelser over for boern, inden for ulovlig narkotika- og vaabenhandel, bestikkelse, hvidvaskning af penge samt inden for storstilede bedragerier - til dels ogsaa til skade for EU- budgettet,

B. der er bange for, at enkelte medlemsstater i Den Europaeiske Union - og dermed samtidig Den Europaeiske Union selv - loeber en alvorlig risiko for at blive inficeret hhv. infiltreret af delomraader inden for organiseret kriminalitet,

C. der henviser til, at en yderligere udbredelse af den organiserede kriminalitet kan begraense de politiske, oekonomiske og sociale udfoldelsesmuligheder for befolkningen i EU, kan bringe frihedsmarginerne i fare og haemme de demokratiske institutioners virke,

D. der mener, at isaer den graenseoverskridende organiserede kriminalitet har kunnet drage fordel baade af mulighederne paa det indre marked for fri bevaegelighed for varer, kapital, tjenesteydelser og personer og af de moderne kommunikationsteknologier saavel som af det mangelfulde politisamarbejde, retlige samarbejde og toldsamarbejde inden for EU,

E. der er klar over, at det eksisterende system i medlemsstaterne, hvad angaar politisamarbejde og retligt samarbejde, hovedsagelig endnu stammer fra en tid, hvor de talrige muligheder for graenseoverskridende aktiviteter paa det oekonomiske og kommunikationsteknologiske omraader samt de deraf foelgende farer for den indre sikkerhed endnu ikke fandtes,

F. der mener, at nogle hindringer for et effektivt politisamarbejde og retligt samarbejde ligger i bureaukratiske procedureregler medlemsstaterne imellem samt i forskellene paa de nationale strafferetsordninger (forskelligt gerningsindhold og forskellige krav til bevisfoerelse og bevisers vurdering i en strafferetssag), og at det derfor er absolut noedvendigt at naa frem til en indbyrdes kompatibel strafferetlig forfoelgelse med henblik paa eventuelt senere at harmonisere retsforfoelgningen i forbindelse med international organiseret kriminalitet,

G. der er overbevist om, at navnlig risikoen for at blive opdaget afholder folk fra at begaa lovovertraedelser, hvorfor foranstaltningerne til bekaempelse af organiseret kriminalitet isaer skal koncentreres om at goere det mere sandsynligt at blive opdaget,

H. der er overbevist om, at kampen mod organiseret kriminalitet skal foeres paa saavel nationalt som europaeisk og globalt plan,

I. der mener, at EU i kampen mod den organiserede kriminalitet derfor boer foretage omfattende reformer foerst og fremmest inden for politisamarbejdet, det retlige samarbejde og toldsamarbejdet med henblik paa at tage behoerigt hensyn til rammebetingelserne ogsaa for kriminelle aktiviteter, som er blevet aendret siden oprettelsen af det indre marked samt indfoerelsen af den moderne kommunikationsteknologi (f.eks. Internet og Electronic Banking),

J. der endvidere er overbevist om, at de foranstaltninger, der skal traeffes for at hindre den organiserede kriminalitet og effektivt bekaempe den, foerst og fremmest ogsaa skal tjene til borgernes og navnlig boerns sikkerhed og beskyttelse mod overgreb paa andre vigtige grundlaeggende rettigheder,

K. der er bekymret over, at enkelte foranstaltninger, som blev indfoert med den begrundelse, at den organiserede kriminalitet skulle bekaempes, er egnet til at gribe endnu mere ind i borgernes privatliv og dermed i sig selv giver mulighed for etablering af et overvaagningssamfund,

L. der henviser til, at disse foranstaltninger - isaer for saa vidt som de indebaerer indgreb i de grundlaeggende rettigheder - skal leve op til kravene i den europaeiske menneskerettighedskonvention og dermed altsaa skal staa i et rimeligt forhold til det tilstraebte maal og skal raade over en passende og effektiv mekanisme til afvaergelse af misbrug (retslig og parlamentarisk kontrol),

M. der henviser til, at forebyggelsen og bekaempelsen af den organiserede kriminalitet i henhold til bestemmelsen i artikel K.1 i EU-traktaten, som blev aendret ved Amsterdam-traktaten, er en vaesentlig forudsaetning for en gradvis opbygning af et »omraade med frihed, sikkerhed og retfaerdighed«,

N. der er overbevist om, at bekaempelsen af organiseret kriminalitet ogsaa nu allerede hoerer til »de vigtigste aspekter af« Unionens arbejde, jf. artikel K.6, afsnit 2, i TEU, hvorfor formandskabet skulle have hoert Parlamentet om handlingsplanen og have paaset, at der blev taget behoerigt hensyn til Parlamentets synspunkter,

O. der konkluderer, at den manglende hoering af Parlamentet om handlingsplanen er i modstrid med bestemmelserne i artikel K.6, stk. 2, i TEU, og at Raadets fortolkning af denne artikel er sket rent vilkaarligt eller er baseret paa politisk opportunisme,

I. GENERELT

1. kraever, at EU beskaeftiger sig intensivt med bekaempelse af organiseret kriminalitet og traeffer omfattende og indbyrdes afstemte modforanstaltninger, som er noedvendige til at bekaempe den organiserede kriminalitet, bygger paa de retsstatslige-demokratiske principper samt respekten for menneskerettighederne og de grundlaeggende frihedsrettigheder og forfoelger saavel forebyggende som repressive maalsaetninger, idet der hurtigt skal tages hoejde for de skiftende former for organiseret kriminalitet;

2. finder derfor, at retsstatsreglerne indebaerer principiel overholdelse af foelgende garantier:

- beskyttelse af privatlivet og af oplysninger af personlig karakter,

- principiel overholdelse af retten til forsvar og de proceduremaessige garantier,

- tilstraekkelig parlamentarisk kontrol og domstolskontrol med de organer, der har til opgave at bekaempe den organiserede kriminalitet, samt deres aktiviteter,

- juridisk beskyttelse af borgerne,

anser det desuden for hensigtsmaessigt, at oprettelsen af et europaeisk retsomraade sker samtidig med oprettelsen af et europaeisk omraade for retten til forsvar og proceduremaessige garantier (navnlig i forbindelse med udlevering);

3. kraever endvidere, at samtlige konventioner og andre bindende retsakter, som De Forenede Nationer, Europaraadet og EU har vedtaget vedroerende foranstaltninger til bekaempelse af organiseret kriminalitet, hurtigst muligt og senest inden udgangen af 1998 ratificeres af medlemsstaterne - saafremt dette ikke er sket endnu - og gennemfoeres effektivt og fuldstaendigt af de kompetente myndigheder; kraever, at disse konventioner og oevrige retsakter ogsaa ratificeres og gennemfoeres fuldstaendigt af ansoegerlandene endnu foer deres tiltraedelse, og at disse stater allerede nu inddrages i udarbejdelsen og anvendelsen af yderligere modforanstaltninger;

4. opfordrer Kommissionen til snarest at udarbejde konkrete forslag til gennemfoerelse af de henstillinger, der vedroerer alle soejler, samt allerede nu traeffe forberedelser med henblik paa at udoeve den initiativret, som er blevet paalagt den i Amsterdam-traktaten, hvad angaar det politimaessige og retlige samarbejde inden for straffesager med henblik paa at forbedre de faelles bestraebelser paa at bekaempe den organiserede kriminalitet inden for EU; med henblik herpaa boer Kommissionen isaer ogsaa undersoege, om det er noedvendigt med en intern omorganisation (med det formaal at stramme de tilsvarende kompetenceomraader) forbundet med en hensigtsmaessig rekruttering af specialiseret personale, som isaer har praktiske erfaringer inden for politivaesenet, de retlige myndigheder eller toldvaesenet, saaledes at de kan udfoere denne nye opgave effektivt;

5. anmoder Kommissionen om allerede inden ansoegerlandenes tiltraedelse ogsaa specielt at stoette disse landes bestraebelser paa at bekaempe organiseret kriminalitet (f.eks. ved at hjaelpe dem med at opbygge og udbygge effektive retsforfoelgningsstrukturer, ved at udarbejde uddannelsesprogrammer for det noedvendige specialiserede personale inden for politi og rets- og toldvaesen og ved at yde teknisk og praktisk hjaelp til fremme af samarbejdet med de tilsvarende organer i andre lande); forventer samtidig, at Kommissionen garanterer, at den vil inddrage Europa-Parlamentet fuldt ud i disse tiltag;

II. HANDLINGSPLANEN GENERELT

6. paapeger foerst og fremmest, at borgeren i EU har en vital interesse i at faa garanteret sin saavel private som offentlige sikkerhed, hvorfor borgerens parlamentariske repraesentation paa europaeisk plan skal bevare sine rettigheder; beklager derfor, at handlingsplanen er blevet udarbejdet i Raadet, uden at Parlamentet er blevet hoert i henhold til artikel K.6, stk. 2, i TEU;

7. opfordrer derfor Raadet til at hoere Parlamentet vedroerende alle retsakter til gennemfoerelse af handlingsplanens henstillinger og tage behoerigt hensyn til dets synspunkter;

8. konstaterer, at Raadet er tilboejeligt til at anvende instrumenter fra tredje soejle ogsaa i de tilfaelde, hvor en aktion under foerste soejle var mulig; foreslaar, at foerste soejle anvendes i alle de tilfaelde, hvor muligheden foreligger; kraever under alle omstaendigheder, at den demokratiske legitimitet under tredje soejle styrkes ved at udvide Europa-Parlamentets muligheder for at udoeve demokratisk kontrol;

9. er principielt tilfreds med handlingsplanens udarbejdelse, fordi den for foerste gang i den tredje soejles historie paa forhaand fremlaegger de politiske retningslinjer, der ligger til grund for Raadets indsats paa et vigtigt omraade, og indeholder mange omfattende, sammenhaengende og konkrete henstillinger vedroerende bekaempelsen af organiseret kriminalitet samt realistiske tidsrammer for disses gennemfoerelse;

10. beklager imidlertid, at handlingsplanen har flere mangler, lader vigtige strukturspoergsmaal staa aabne, laegger relativt stor vaegt paa ikke saerlig vigtige punkter, mens andre vigtige problemomraader kun behandles kort eller endog helt udelades;

11. beklager desuden, at der i handlingsplanen endvidere ikke tages klar stilling til flere vigtige spoergsmaal, men at den i stedet for kun indeholder bestemmelser om gennemfoerelsen af en undersoegelse - ogsaa inden for saadanne omraader, hvor der allerede foreligger tilstraekkelige erfaringer til, at der kan udarbejdes konkrete henstillinger;

12. opfordrer Raadet til - for at undgaa unoedigt tidsspilde - omgaaende at lade disse undersoegelser udfoere og fastsaette korte frister for afslutningen heraf og derpaa offentliggoere resultaterne af disse undersoegelser og hurtigt indfoere retsakter, som er baseret paa de henstillinger, som de maatte indeholde; hvorved undgaas det, at man faar indtryk af, at denne strategi hovedsagelig tager sigte paa at tilsloere den manglende enighed om vaesentlige problemer blandt medlemsstaterne og at udskyde loesningen af problemerne, der ligger til grund herfor, i aarevis ved hjaelp af en undersoegelse;

13. beklager desuden, at handlingsplanen ikke giver noget klart svar paa det vigtigste strukturspoergsmaal om, hvorvidt bekaempelsen af organiseret kriminalitet i fremtiden skal soeges gennemfoert ved harmonisering af vaesentlige gerningsindhold og strafferetsprocedurer eller ved forbedret samarbejde mellem medlemsstaterne - samtidig med at forskellene i de nationale strafferetssystemer bibeholdes;

14. konstaterer, at medlemsstaternes ubeslutsomhed og mange medlemsstaters uforstaaelige opretholdelse af suveraenitetsforbehold hindrer bekaempelsen af den organiserede kriminalitet, hvorved medlemsstaterne foelgelig oeger den organiserede kriminalitets operationsmuligheder;

15. foreslaar derfor, at man i EU ved bekaempelsen af organiseret kriminalitet

- prioriterer en forbedring af samarbejdet mellem medlemsstaterne, for saa vidt som mulighederne for praktisk samarbejde med de retshaandhaevende myndigheder og forsoegene paa at goere retssystemerne i EU paa det strafferetlige omraade indbyrdes kompatible uden strukturaendrende indgreb endnu slet ikke er udtoemt - man kunne som eksempel tage det naere og i praksis meget velfungerende nordiske samarbejde (samme computersystemer hos politi, retsvaesen, toldvaesen og kystvagt, naert samarbejde mellem de paagaeldende analyseenheder og et taet net af forbindelsesofficerer),

- imidlertid tilstraeber en harmonisering paa de omraader, hvor de - allerede maksimalt udnyttede - muligheder for samarbejde mellem medlemsstaterne ikke foerer til tilfredsstillende resultater; paa disse omraader skal der i betragtning af, at harmoniseringen er en yderst langvarig procedure, paa kort og mellemlang sigt ske en gradvis tilnaermelse af de forskellige strafferetssystemer i medlemsstaterne i kraft af en fastlaeggelse af mindstenormer;

16. foreslaar endvidere et naert praktisk samarbejde isaer med tilgraensende tredjestater, som - maaske med OEstersoesamarbejdet som forbillede - under ledelse af hoejtstaaende personer ogsaa boer omfatte gennemfoerelse af faelles operationer;

III. DEN DETALJEREDE HANDLINGSPLAN

Manglende definition paa organiseret kriminalitet

17. betragter det som en afgoerende mangel, at organiseret kriminalitet ikke er defineret, fordi den form for kriminalitet, der oenskes bekaempet med handlingsplanen, dermed ikke daekkes praecist ind og afgraenses i forhold til andre former for kriminalitet;

18. opfordrer Raadet til at fastlaegge en Faellesskabs-definition af begrebet organiseret kriminalitet, foer de foerste lovgivningsmaessige foranstaltninger til handlingsplanens gennemfoerelse traeffes, saaledes at det undgaas, at der i medlemsstaterne fortsat bestaar komplet forskellige begrebsdannelser og dermed ogsaa forskellige opfattelser af, hvorvidt der er tale om organiseret kriminalitet; i denne faellesskabs-definition boer foelgende kriterier indgaa som ufravigelige bestanddele: planmaessige og laengerefristede aktiviteter fordelt paa et stoerre antal personer med henblik paa udfoerelse af lovovertraedelser, der medfoerer betydelige finansielle skadesbeloeb, og som klart er profitorienteret, og hvis maal er at overfoere den illegale profit til den legale oekonomi;

Henstilling 1

19. stoetter principielt oprettelse i den enkelte medlemsstat af et nationalt organ for dennes koordinering af foranstaltningerne til bekaempelse af organiseret kriminalitet, for saa vidt at der ikke dermed skabes et nyt tungtarbejdende bureaukratiniveau, men snarere et fleksibelt serviceorgan med en hurtig, ubureaukratisk og uformel assistance til de nationale retshaandhaevende myndigheder;

Henstilling 3 og 27

20. gaar ind for indgaaelsen af foertiltraedelsesaftaler med ansoegerlandene om samarbejde i forbindelse med bekaempelsen af den organiserede kriminalitet; henviser til, at de principielle internationale konventioner om bekaempelse af organiseret kriminalitet, herunder alle foranstaltninger imod hvidvaskning af penge (f.eks. henstillingerne i »Financial Action Task Force on Money Laundering«), boer vaere ratificeret og effektivt og fuldstaendigt gennemfoert, inden disse stater bliver medlemmer;

21. kraever, at de personer i disse lande, som er ansvarlige for bekaempelsen af den organiserede kriminalitet, hurtigst muligt ogsaa inddrages i relevante udvekslings-, uddannelses- og videreuddannelsesprogrammer, som f.eks. Stop, Oisin, Grotius og Sherlock; gaar - som et led i den tilstraebte konsolidering af de demokratiske institutioner og den offentlige forvaltning i ansoegerlandene via stoette fra Phare-programmet - ind for, at der stilles omfattende midler til raadighed til bekaempelse af den organiserede kriminalitet i disse stater;

Henstilling 4

22. foreslaar, at ogsaa Belarus, ud over de transatlantiske partnere, Rusland og Ukraine, optages i den kreds af stater, hvormed der skal tilstraebes et snaevrere samarbejde inden for bekaempelsen af den organiserede kriminalitet; det samme gaelder ogsaa for de stater, hvor der fremstilles narkotika i stort omfang til det europaeiske marked, eller som gaelder som transitlande for narkotika;

Henstilling 5

23. beklager, at der foerst nu paa tvaers af soejlerne gennemfoeres en undersoegelse af hoejteknologikriminaliteten, og kraever, at undersoegelsen omfatter:

- muligheden for hvidvaskning af penge via Internet

- anvendelsen af filterteknikker mod et strafbart og uoensket indhold i Internet

- bedragerimuligheder ved elektroniske forretningstransaktioner

- problemerne for sikkerhedsmyndighederne som foelge af anvendelsen af koder i forbindelse med elektroniske forretningstransaktioner

- faren for systematisk oekonomisk spionage

- noedvendigheden af hoejere sikkerhedsnormer i forbindelse med kreditkort, computernet, elektroniske startspaerreordninger osv. til teknisk forebyggelse af organiseret kriminalitet

- noedvendigheden af internationale aftaler til stoette for Unionens egne foranstaltninger;

Henstilling 6, 15, 17 og 21

24. glaeder sig over Raadets hurtige udformning af lovgivningsforslag med henblik paa gennemfoerelse af disse henstillinger samt over hoeringen af Europa- Parlamentet paa grundlag af artikel K.6 i traktaten om Den Europaeiske Union vedroerende disse udkast (faelles foranstaltninger om den juridiske definition paa bestikkelse inden for den private sektor, om ordningen med henblik paa evaluering af gennemfoerelsen af internationale forpligtelser, om den juridiske definition paa deltagelse i en kriminel organisation og paa etableringen af et europaeisk retligt netvaerk);

Henstilling 7

25. mener - under henvisning til artikel 6, stk. 2, i den europaeiske menneskerettighedskonvention, ifoelge hvilken enhver skal anses for uskyldig indtil hans skyld er bevist i overensstemmelse med loven (formodning om uskyld) - at der ikke er behov for at gennemfoere en undersoegelse, hvis formaalet kun er at fastslaa, om personer som er under mistanke for at deltage i organiseret kriminalitet, men som endnu ikke er blevet doemt herfor, ogsaa boer udelukkes fra offentlige licitationsprocedurer; henviser til, at - indtil der foreligger bevis for skyld i henhold til loven - alle sanktioner eller sanktionslignende foranstaltninger, (f.eks. udelukkelse fra offentlige licitationsprocedurer - afslag paa subventioner - afslag paa offentlige tilladelser) kun boer vaere af foreloebig art, og at de paagaeldende personer boer have krav paa skadeserstatning, saafremt disse sanktioner paalaegges uberettiget; finder imidlertid, at personer, der har begaaet lovovertraedelser forbundet med organiseret kriminalitet, og som har faaet en endelig dom, ikke kan deltage i EU-medlemsstaternes licitationsprocedurer i en bestemt periode, der af dommeren fastsaettes som tillaegsdom;

Henstilling 9

26. kraever, at strukturfondene ogsaa anvendes til at styrke retsplejestrukturerne (for at bidrage til, at den basisretspleje, der er naermest borgerne, regulaert kan fungere) og retshaandhaevelsesstrukturerne; kraever, at de tilstraebte foranstaltninger ikke kun begraenses til storbyer, men ogsaa skal ivaerksaettes i mindre bypraegede omraader; paapeger isaer den store betydning, som bidrag fra civilbefolkningen har i kampen mod organiseret kriminalitet (forstaerket civilcourage, opbygning af et intensivt tillidsforhold mellem politiet og beboerne, stoerre beredvillighed hos borgerne til at samarbejde med politiet), samt den betydning, en omfattende og konsekvent social-, ungdoms- og uddannelsespolitik, omlaegning og fornyelse af byomraader samt grupper saasom socialarbejdere og beboerforeninger kan have for forebyggelsen af organiseret kriminalitet;

Henstilling 10

27. anser det for absolut noedvendigt, at der finder er naert samarbejde sted mellem medlemsstaterne og Kommissionens Bedrageribekaempelsesafdeling (UCLAF) - isaer for at forhindre, at den organiserede kriminalitet skal brede sig yderligere inden for EU-skadelig bedrageri (navnlig i forbindelse med smugling af cigaretter, spiritus og levnedsmidler samt den efterfoelgende indslusning af bedrageriudbyttet i det legale finansielle kredsloeb) - saaledes at den paagaeldende efterforskning kan goeres mere effektiv paa grundlag af sorterede oplysninger og specialviden; er af den opfattelse, at der boer tilstraebes faelles strafferetsregler vedroerende bedrageri, der skader Faellesskabets oekonomiske interesser;

28. forlanger, at der navnlig ogsaa traeffes forebyggende foranstaltninger, f.eks. forholdsregler for at forhindre uvederhaeftig udnyttelse af administrative regler og indfoerelse af mere raffinerede kontrolprocedurer;

29. henviser til, at den utilstraekkelige parlamentariske kontrol med myndighederne, som f.eks. Europa-Parlamentets fortsat utilstraekkelige kontrolbefoejelser paa EU-plan, fremmer korruption og misbrug;

Henstilling 11

30. advarer mod faelles aktioner af lang eller ubegraenset varighed, som skal gennemfoeres inden Amsterdam-traktatens ikrafttraeden og ikke harmonerer med de nye privilegier, Parlamentet opnaar ved gennemfoerelsen af denne traktat;

Henstilling 12

31. mener, at vedtagelsen af adfaerdskodekser er en noedvendig, men ikke fyldestgoerende foranstaltning til i tilstraekkelig grad at beskytte saarbare erhverv som notarer, advokater og revisorer, der skal overholde diskretionspligt over for deres klienter, mod paavirkning fra organiseret kriminalitet, fordi forbindelser til organiseret kriminalitet som regel ikke er aabenbare hhv. oplyses allerede ved den foerste klientkontakt og den faglige tavshedspligt derefter ofte haemmer og forhindrer de paagaeldende erhvervs aktive indgriben;

32. foreslaar, at disse adfaerdskodekser bl.a. skal foreskrive en omgaaende afbrydelse af kontakten med klienter, om hvem der foreligger tilstraekkelige grunde til at formode en forbindelse til organiseret kriminalitet; foreslaar endvidere at overveje foranstaltninger, der juridisk giver de naevnte saarbare erhverv - uanset deres faglige pligt til at bevare tavshed - mulighed for at henvende sig til de retshaandhaevende myndigheder, naar de har begrundet mistanke om klienters forbindelse til organiseret kriminalitet, saaledes at man aktivt kan forebygge faren for at deltage i organiseret kriminalitet hhv. at blive misbrugt af denne;

33. opfordrer Raadet til at styrke sit samarbejde med erhvervsorganisationer, der repraesenterer saarbare erhverv; anmoder Kommissionen om at undersoege muligheden af at fremlaegge lovgivningsforslag med dette for oeje;

Henstilling 16

34. understreger, at ifoelge dommere, der er aktivt involverede i undersoegelser af international kriminalitet, er et af de stoerste problemer, at retsbegaeringsprocedurerne er meget langvarige;

35. opfordrer med henblik herpaa til, at der i det udkast til konvention om gensidig retshjaelp i straffesager, der i oejeblikket er ved at blive udarbejdet i Raadet, indfoejes bestemmelser med henblik paa fastsaettelse af praecise frister for udfoerelsen af selve retsbegaeringerne, og beklager samtidig, at det udkast, der allerede er sendt til hoering i Parlamentet, ikke indeholder saadanne bestemmelser;

36. finder, at det retlige samarbejde i forbindelse med bekaempelsen af den organiserede kriminalitet boer virkeliggoeres parallelt med en gradvis integrering af et europaeisk omraade for retten til forsvar, anklagedes beskyttelse og overholdelse af de proceduremaessige garantier og kraever at de europaeiske retsforfoelgningsstrategier videreudvikles paa grundlag af »corpus juris«-forslagene;

Henstilling 17

37. er af den opfattelse, at en gradvis tilnaermelse af retsbestemmelserne i medlemsstaterne via fastlaeggelse af mindstenormer navnlig forekommer hensigtsmaessig paa de omraader, hvor

- forskellige retlige kriterier for indgreb i grundlaeggende rettigheder haemmer efterforskning paa tvaers af graenserne,

- forskellige bevisnormer under en strafferetssag medfoerer problemer med anvendelse og vurdering af et bevis, der er blevet foert i en anden medlemsstat,

- forskelligt gerningsindhold og meget divergerende strafferisici i tilfaelde af graenseoverskridende lovovertraedelser medfoerer meget forskellige farer for lovovertraedere,

- samarbejde mellem medlemsstaterne ikke er juridisk tilladt paa grund af manglende sammenlignelige straffebestemmelser, samtidig med at princippet om dobbelt strafbarhed fastholdes;

38. opfordrer Raadet til i forbindelse med den tilstraebte undersoegelse af de vigtigste omraader, hvor de retsbestemmelser, der er relevante for bekaempelse af organiseret kriminalitet, kan tilnaermes eller harmoniseres, ogsaa at medtage forslag paa laengere sigt, saasom dem i Corpus Iuris, der efter Parlamentets oenske og opfordring fra Kommissionen udarbejdedes af en ekspertgruppe og offentliggjordes i 1997, og hvori man beskaeftigede sig med oprettelsen af et fremtidigt faelles europaeisk rets- og domsomraade;

Henstilling 19

39. understreger, at det - paa baggrund af forslag fra retspraktikere, saasom dommerne ved »Genève-Appeldomstolen« - ikke er centralisme, men den direkte kontakt mellem medlemsstaternes retshaandhaevende myndigheder, der boer fremmes, hvilket arbejdet som led i Schengen-konventionen i oevrigt ogsaa er et levende bevis paa; med henblik herpaa ville det vaere hensigtsmaessigt foerst og fremmest at udforme foranstaltninger, der vedroerer hovedproblemerne i den direkte kontakt (f.eks. overvindelse af sprogbarrieren via sprogundervisning, udarbejdelse og udbredelse af et flersproget leksikon med de forskellige retsbegreber, udarbejdelse af en fortegnelse over de adresser, der er relevante for retsforfoelgningen i medlemsstaterne, etc.), idet saadanne foranstaltninger dog kun maa opfattes som et skridt hen i retning af etableringen af et faelles retsomraade;

40. mener kun, at det er formaalstjenligt at oprette centrale nationale kontaktpunkter, saafremt disse faar til opgave at lette den direkte kontakt mellem i de kompetente retshaandhaevende myndigheder i de enkelte medlemsstater og dermed at goere denne kontakt mere effektiv;

Henstilling 20

41. glaeder sig over dannelsen paa nationalt plan af integrerede grupper, der daekker flere discipliner, eftersom de bedre er i stand til at loese det komplicerede faenomen vedroerende graenseoverskridende organiseret kriminalitet og saaledes kan udarbejde foranstaltninger til en effektivere bekaempelse af den, paa grund af deres forskellige men indbyrdes forbundne maader at vurdere, fastholde sig til, og loese problemer; imidlertid boer man overveje, hvorvidt, og i hvilket omfang, disse opgaver ikke i sidste ende kunne overtages af Europol;

Henstilling 22

42. opfordrer Raadet til med henblik paa den obligatoriske hoering af Parlamentet, der er blevet indfoert med Amsterdam-traktaten i henhold til artikel K.11, stk. 1, i TEU, allerede nu at optage to repraesentanter for Parlamentet som observatoerer i Den Tvaerfaglige Gruppe vedroerende Organiseret Kriminalitet for at forbedre den gensidige orientering og det interinstitutionelle samarbejde;

Henstilling 23

43. kraever med henblik paa den udvidelse af Europols mandat, der har fundet sted siden Europol-konventionens undertegnelse, og af hensyn til den udvidelse af Europols opgaver, der er sket i kraft af Amsterdam-traktaten, at artikel 35, stk. 2, i Europol-konventionen, hvorefter Europols budget finansieres gennem bidrag fra medlemsstaterne og gennem andre lejlighedsvise indtaegter, aendres med det maal for oeje at indlemme Europols budget i EF-budgettet;

Henstilling 24

44. ser positivt paa udformningen af passende retlige instrumenter for at muliggoere hhv. intensivere Europols forbindelser med Kommissionen;

Henstilling 25

45. udtrykker tilfredshed med videreudviklingen af Europols opgaver, fordi politikraefter, som handler koordineret paa europaeisk plan, er en vaesentlig forudsaetning for en effektiv bekaempelse af forbrydelser, der foregaar over hele Europa; denne forbedring boer ogsaa omfatte gensidig paavirkning mellem Europol og medlemsstaterne med henblik paa aktiv indgriben paa et bestemt omraade inden for organiseret kriminalitet;

46. mener ikke, at manglen paa et retligt og parlamentarisk kontrolsystem for et politi, der er udstyret med operative befoejelser, er forenelig med demokratiske og retsstatslige principper; kraever derfor med henblik paa udvidelsen af Europols opgaver i kraft af Amsterdam-traktaten til ogsaa at omfatte operationelle aktioner (ganske vist kun som stoettefunktion), at der ved revisionen af Europol-konventionen indfoeres en central juridisk kontrol med Europols enkelte aktioner samt pligt for Europol til regelmaessigt at redegoere for sin virksomhed over for saavel Parlamentet som de nationale parlamenter;

Henstilling 26 og 28

47. accepterer de foreslaaede foranstaltninger med foelgende begraensninger og tilfoejelser:

- fortegnelserne over tilfaelde af hvidvaskning af penge boer harmoniseres inden for EU og boer omfatte grov formuekriminalitet,

- en udvidelse af strafbarheden til ogsaa at gaelde forsoemmelighed i forbindelse med hvidvaskning forkastes,

- mulighederne for at efterspore, beslaglaegge og konfiskere ulovlige aktiver skal forbedres og goeres mere raffineret, idet det noeje skal paases, at det derved ikke er den daglige forretningsgang hhv. graenseoverskridende transaktioner i lovligt regi, der vanskeliggoeres eller hindres utilboerligt; overvejelserne skal imidlertid ogsaa omfatte mulighederne for at forbedre og forenkle det praktiske handlingsmoenster for den graenseoverskridende efterforskning,

- muligheden for at konfiskere afdoede eller forsvundne lovovertraederes ulovligt erhvervede formue maa betragtes som noget positivt; dog boer det vaere fordringer fra disse lovovertraederes ofre, der i foerste raekke skal daekkes via den konfiskerede formue,

- foranstaltninger til fordel for ofrene for kriminalitet boer prioriteres saerlig hoejt,

- det kunne overvejes, om der er mulighed for at lette bevisfoerelsen i forbindelse med konfiskation af en kriminel organisations ulovligt erhvervede formue (uden dog at indfoere omvendt bevisbyrde), idet der skal tages hensyn til dels retsstatskrav, dels erfaringerne i de medlemsstater, der allerede har indfoert saadanne lettelser for bevisfoerelsen,

- desuden boer det afklares, om og hvorvidt statens handlemaade, saasom beskatning af bestemte forbrugsvarer med ekstremt hoeje afgifter (f.eks. for alkohols og cigaretters vedkommende), tilskynder kriminelle organisationer til aktiviteter paa grund af den dermed forbundne forhoejelse af de potentielle avancer,

- det boer overvejes at dele (efter daekning af eventuelle skadeserstatningsfordringer) de konfiskerede aktiver paa medlemsstaterne alt efter deres deltagelse i efterforskningen, fordi det ved samarbejde paa tvaers af graenserne ofte er bestemte medlemsstater, der maa baere efterforskningsomkostningerne, mens andre faar det finansielle udbytte af konfiskationen; en saadan fordeling foresloges imidlertid allerede i konventionen fra 1988 om bekaempelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, men er siden da naeppe blevet praktiseret,

- som et alternativ til en opdeling - som er overordentlig vanskelig at organisere - af de konfiskerede ulovlige aktiver kunne man forestille sig oprettelse af en europaeisk fond med det formaal at hjaelpe ofrene og forebygge kriminelle handlinger;

IV. MANGLER VED HANDLINGSPLANEN

Sociale aspekter

48. beklager, at der i vid udstraekning i handlingsplanen, naar talen er om forebyggende foranstaltninger, intet hensyn tages til det civile samfunds vaerdifulde bidrag til at bekaempe organiseret kriminalitet;

49. opfordrer Raadet, Kommissionen og medlemsstaterne til at stoette og fremme foranstaltninger, der har til formaal at opdrage til oeget respekt for loven;

50. opfordrer Raadet, Kommissionen, medlemsstaterne og regionerne til at orientere intensivt om foelgerne af organiseret kriminalitet og fremme effektive foranstaltninger mod de forhold, som har tendens til at begunstige beredvilligheden til at interessere sig for organiseret kriminalitet; kraever, at disse forebyggende foranstaltninger skal modvirke den stigende arbejdsloeshed, det efterhaanden stormaskede sociale sikkerhedsnet, den voksende fattigdom, den svigtende tilknytning til traditionelle samfundsmoenstre (saasom fritidsklubber, skoler, kirker, familien) samt forsoemmelser i byplanlaegningen (f.eks. slum- og ghettodannelse); i forbindelse med disse foranstaltninger boer der imidlertid ogsaa tages hensyn til de gode erfaringer med et borgernaert politi (isaer inden for ungdomsarbejdet) og nyere kriminalpraeventiv indsigt som f.eks., at kriminaliteten stimuleres der, hvor skader ikke udbedres paa offentlige steder (Broken Windows-teorien);

Overvaagning af moderne kommunikationssystemer

51. mener, at der navnlig paa omraadet telekommunikation og elektroniske kommunikationsmedier er behov for globale strategier, der skal forhindre den organiserede kriminalitets udvikling inden for de moderne teknologier;

Saerlige efterforskningsmetoder

52. kraever, at faelles foranstaltninger, hvor saerlige efterforskningsmetoder tages i anvendelse - med forbehold af de behov, der resulterer af videreudviklingen af de europaeiske retsforfoelgningsstrategier og af Europol - navnlig koncentreres om foelgende omraader:

- graenseoverskridende anvendelse af hemmelige agenter;

- europaeiske programmer til beskyttelse af vidner,

- anvendelse af nationalt blandede faelles efterforskningsgrupper;

53. mener derfor, at der ikke boer gaas let hen over problemerne med disse saerlige efterforskningsmetoder, men at de snarere kraever en saerlig intensiv droeftelse - isaer ogsaa paa parlamentarisk plan - idet der ved forsoeget paa ved hjaelp af disse metoder paa sin vis at etablere »vaabenbalance« mellem de retshaandhaevende organer og den organiserede kriminalitet til enhver tid skal soerges for en saerlig praecis afvejning mellem paa den ene side svaerhedsgraden af indgrebet i de grundlaeggende rettigheder og de eventuelle foelger for sagesloese og paa den anden side den potentielle succes og fordelene i forhold til de traditionelle efterforskningsmetoder;

54. mener endvidere, at disse saerlige efterforskningsmetoder - naar deres anvendelse ud fra naevnte omhyggelige afvejning skoennes noedvendig og berettiget - kun maa bringes i anvendelse paa yderst restriktive rammebetingelser og skal underkastes den strengeste retlige og parlamentariske kontrol, idet der navnlig ogsaa skal traeffes effektive foranstaltninger mod misbrug af dem;

55. kraever, at det med henblik herpaa sikres, at den nye konvention om gensidig retshjaelp i straffesager, der i oejeblikket er ved at blive udarbejdet i Raadet, kommer til at indeholde bestemmelser vedroerende disse saerlige efterforskningsmetoder - for saa vidt som de henhoerer under konventionens gyldighedsomraade;

56. opfordrer Raadet til for de enkelte saerlige efterforskningsmetoders vedkommende at udarbejde faelles aktioner, der noeje definerer disses anvendelsesmuligheder og retsstatslige graenser og saaledes tilsigter en tilnaermelse af anvendelsen af disse saerlige efterforskningsmetoder i medlemsstaterne med det maal for oeje at skabe ensartede bevisnormer - og dermed gensidige udnyttelsesmuligheder i medlemsstaternes strafferetssager, hvad angaar beviser, der er opsporet paa denne maade;

? ? ?

57. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes samt ansoegerlandenes regeringer og parlamenter.