KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(91) 400 endelig udg. 
Bruxelles, den 4- december 1991 
ÅRSBERETNING 
OM STRUKTURFONDSREFORMENS 
GENNEMFØRELSE 
1990 

Resumé og kommentarer 
Denne beretning, der forelægges i henhold til artikel 16 i forordning (EØF) 
nr. 2052/88 af 24. juni 1988 om strukturfondsreformen, omhandler gennemfø­
relsen af reformen i 1990. 
Da det er den anden årsberetning, beskriver den videreførelsen af de foran­
staltninger, der blev iværksat af Kommissionen og medlemsstaterne i 1989 for 
at realisere de politiske tilsagn, der er indeholdt i EF-støtterammerne 
(FSR). 
Denne fælles indsats har konkret givet sig udtryk i en styrkelse af 
partnerskabet både i den fase, hvor programmerne udformes, og i den fase, 
hvor der forhandles med Kommissionen om programmernes indhold. 
I den sammenhæng har 1990 - for alle implicerede parter - været et år af 
afgørende betydning for den faktiske gennemførelse af reformen, da hoved­
parten af de i FSR fastsatte foranstaltninger blev godkendt i løbet af 
nævnte år. EF's juridiske og finansielle forpligtelser fastlægges først ved 
denne godkendelse, idet FSR kun udgør en hensigtserklæring. 
Ved de nye bestemmelser understreges nødvendigheden af, at strukturforan­
staltningerne evalueres, og Kommissionen indledte derfor i 1990 en række 
undersøgelser med henblik på en sådan evaluering. 
Den senere tids internationale begivenheder stiller nye krav til EF's-
strukturpolitik. Rådet har på forslag af Kommissionen inddraget de nye tyske 
områder i den samlede proces. 
Sigtet med denne beretning er derfor at gøre status over gennemførelsen af 
FSR og belyse, hvorledes de forskellige instrumenter fungerer sammen og i 
samspil med de øvrige finansielle instrumenter, og der gives endvidere en 
redegørelse for de første evalueringsresultater. 
Beretningen vil senere blive suppleret med en midtvejsstatus over reformen. 
Trods forskellige vanskeligheder er de foreløbige resultater af både gennem­
førelsen og evalueringen lovende; det gælder såvel den forventede effekt af 
foranstaltningerne som effektiviteten af planlægningsprocedurerne. 
Generelt om gennemførelsen i 1990 
På basis af de fælles finansielle tilsagn og de prioriterede felter, der 
allerede var fastlagt i FSR af de forskellige implicerede parter, forelagde 
medlemsstaterne allerede fra udgangen af 1989 men hovedsagelig i 1990 deres 
forslag til operationelle programmer eller andre interventionsformer for 
Kommissionen; forslagene gjaldt en ny række foranstaltninger. 
Denne anden fase i planlægningen krævede en indsats over flere måneder fra 
de implicerede parter på regionalt, nationalt og EF-plan. 
- 2 -
Sammenligner man med tidligere procedurer, har ændringen i interventions­
metode medført et markant fald i antallet af sager, som skal behandles på 
EF-plan, hvad der er ganske logisk i betragtning af, hvad nærhedsprincippet 
(subsidiaritetsprincippet) indebærer. På den anden side har denne ændring 
krævet en indsats fra de myndigheder i medlemsstaterne, der er ansvarlige 
for strukturpolitikken, idet de skal sikre sig, at de foranstaltninger, der 
forelægges, er i overensstemmelse med de prioriterede felter i FSR, hvad 
målsætning angår. 
Under forhandlingerne om programmernes indhold fastholdt Kommissionen som 
mål, at der opnås en bedre synergi mellem de tre strukturfonde. En sådan 
synergi kommer allerede konkret til udtryk i FSR i fælles prioriterede 
felter for to eller flere fonde, men man forsøger også at opnå synergi i den 
afgørende fase, hvor programmerne godkendes. 
Takket være indsatsen fra alle de involverede partnere var det ved 
slutningen af 1990 muligt at nå tilfredsstillende løsninger, hvad 
beslutningerne om godkendelse af programmerne angår. 
Hvad angår opfølgning af og tilsyn med FSR og de forskellige interventions­
former, blev der i løbet af 1990 og i begyndelsen af 1991 nedsat tilsyns­
udvalg i alle de berørte medlemsstater eller regioner. Kommissionen bistår 
medlemsstaterne i arbejdet med at etablere tilsynsordninger for FSR og EF-
bevillingerne. 
Desuden har der været vanskeligheder med de finansielle bestemmelsers anven­
delse. Kommissionen har iværksat bestræbelser for at forbedre og forenkle 
procedurerne, og den vedtog i december 1990 et første sæt foranstaltninger 
for at afhjælpe problemerne. 
I 1990 var budgetgennemførelsen som helhed tilfredsstillende. Det skal 
bemærkes, at forbruget af bevillinger til mål nr. 1-regionerne var mindre 
end forudset i prognoserne. Som bekendt var disse regioner til gengæld i 
1989 kendetegnet ved et højere bevillingsforbrug end forventet. Under alle 
omstændigheder vil bevillinger, der er afsat til nævnte regioner men ikke 
anvendt, blive overført, så det sikres, at de forpligtelser, der er indgået 
i FSR, fastholdes over den femårige periode. 
Status over de enkelte mål 
Mål nr. 1, der berører syv lande, gennemføres ved en samlet FSR (bortset fra 
Frankrig). 
Gennemførelsen foregår ved hjælp af en række ret vigtige programmer. Siden 
reformens ikrafttræden er der blevet godkendt mere end 300 programmer eller 
andre former for intervention. 
Der er nu truffet kommissionsbeslutning om næsten alle foranstaltninger. 
Der er som led i partnerskabet blevet udført et stort arbejde for at 
forbedre planlægningsredskaberne; det gælder især kriterierne for udvælgelse 
af projekter og kvantificeringen af de opstillede mål. 
- 3 
De prioriteringer, man har forhandlet sig frem til i forbindelse med FSR, 
har man fastholdt ved godkendelsen af programmerne. Regionale programmer 
indtager en vigtig plads i forbindelse med mål nr. 1. Dog bliver mange 
foranstaltninger, der er fælles for flere regioner inden for én og samme 
medlemsstat, fortsat administreret på nationalt plan. 
I 1990 blev der ikke foretaget væsentlige ændringer af FSR. I bestemte 
medlemsstater er det dog meningen, at de oprindelige planer skal revideres, 
især for at der kan tages højde for visse investeringsmuligheder, som ikke 
kunne forudses på forhandlingstidspunktet, men også for at de oprindelige 
planer kan blive forbedret. 
Med hensyn til den praktiske gennemførelse fremgår det af oplysningerne for 
1989 og 1990, at der generelt har været tale om en betydelig gennemførel­
sesprocent. 
Når det gælder mål nr. 2, kan det noteres, at alle programmer, der var 
nødvendige for den konkrete iværksættelse blev godkendt i 1990, når man ser 
bort fra nogle foranstaltninger under RENAVAL og RESÏDER, hvor godkendelsen 
ikke kunne nås inden årets udgang. 
Da FSR er blevet fastlagt region for region, er alle programmerne ligeledes 
blevet forelagt som regionalprogrammer. 
Programmerne er generelt blevet udarbejdet sideløbende med FSR, som nødven­
digvis er langt mere detaljerede end mål nr. 1-støtterammerne, hvilket 
betyder, at de i højere grad er umiddelbart anvendelige. 
Ligesom for mål nr. 1 er det partnerskab, der tog sin begyndelse med 
udarbejdelsen af FSR, blevet videreført under programudarbejdelsen, og det 
fortsætter under programopfølgningen. 
Indsatsen med sigte på mål nr. 3 og 4 sker ved hjælp af cirka hundrede 
operationelle programmer. 
Som bekendt er 1990 det første år, hvor reformen er blevet anvendt for disse 
mål. 
I slutningen af 1990 traf Kommissionen beslutning om godkendelse af hoved­
parten af de i FSR fastlagte bevillinger. 
Hvad indholdet angår, ligger interventionerne ret tæt op ad de priorite­
ringer og finansielle fordelingsnøgler, der er fastsat i FSR. 
Ifølge de foreløbige resultater fra tilsynsudvalgene skal det eventuelt 
foretages ændringer af de oprindelige planer. 
Med hensyn til gennemførelsen af tranchen for 1990 ser det ifølge de 
foreliggende oplysninger ud til, at gennemførelsesprocenten har været 
tilfredsstillende. 
For mål nr. 5a blev anvendelsen af forordning (EØF) nr. 866/90 og 867/90 
indledt i 1990, men forordningerne vil først få fuld virkning i 1991. 
- 4 -
I øvrigt er de andre horisontale foranstaltninger med sigte på mål nr. 5a 
blevet videreført på (det vil navnlig sige foranstaltningerne i henhold til 
forordning (EØF) nr. 797/85); videreførelsen er sket på grundlag af retfor­
skrifter, der blev revideret i slutningen af 1989 som følge af 
fondsreformen. 
De vigtigste foranstaltninger udgøres fortsat af dels støtten til bedrifts-
investeringer dels udligningsstøtten til landmænd i bjergområder og andre 
ugunstigt stillede områder. 
Flere af de tidligere strukturforanstaltninger sigtede især på produktivi­
teten i landbruget. Efter strukturfondsreformen er de blevet ændret gennem­
gribende, for at der bedre kan sikres ligevægt mellem de prioriterede mål, 
som Kommissionen har opstillet for den justering af landbrugsstrukturerne, 
der skal ske som led i reformen af den fælles landbrugspolitik, dvs. 
følgende mål: en forbedring af EF-landbrugets konkurrenceevne, en tilpasning 
af landbrugets produktionspotentiel og en større hensyntagen til miljøet. 
Hvad angår fiskeriet, forhandlede og godkendte Kommissionen de pågældende 
FSR i henhold til forordning (EØF) nr. 4042/89. For landene under mål nr. 1 
er den oprindelige FSR kun blevet justeret i form af et tillæg. 
For mål nr. 5b blev FSR vedtaget i juni 1990, hvorefter medlemsstaterne 
forelagde operationelle programmer. Nogle af programmerne blev godkendt 
inden udgangen af 1990. Hovedparten af foranstaltningerne godkendes i løbet 
af 1991. 
Endelig har Kommissionen iværksat Rådets forordning (EØF) nr. 3575/90 om 
strukturindsatsen til fordel for de nye tyske regioner. Udviklingsplanerne 
for disse regioner blev indgivet i december 1990, og Kommissionen godkendte 
FSR den 13. marts 1991 efter forhandlinger med de tyske myndigheder. 
De foranstaltninger, hvortil der ydes EF-finansiering inden for FSR, 
suppleres af EF-initiativerne; sigtet med disse er at udbygge EF-støtten til 
fordel for regionaludviklingen og at styrke samhørigheden inden for EF til 
fordel for de samfund, der er mindre gunstigt stillede. 
Der er sket en begyndende iværksættelse af EF-initiativerne, idet medlems­
staterne har indgivet deres projekter for de initiativer, der blev godkendt 
i 1989 (RECHAR, ENVIREG; STRIDE, INTERREG og REGIS). 
I 1990 godkendte Kommissionen en ny række initiativer, der indebærer en 
prioriteret indsats på tre områder: 
styrkelse af de menneskelige ressourcer (EUROFORM, HORIZON og NOW) 
integration af landdistrikter (LEADER) 
udvidelse af en række grundlæggende infrastrukturer (PRISMA, REGEN og 
TELEMATIQUE). 
Det var dog kun muligt at få meget få programmer formelt godkendt inden 
udgangen af 1990; de fleste beslutninger træffes i løbet af det følgende 
regnskabsår. 
- 5 -
Første vurdering af strukturfondsreformens iværksættelse 
Efter at reformen nu har været under gennemførelse i to fulde år, kan der 
uddrages et par foreløbige konklusioner. 
Ser man på reformens gennemførelse i praksis, kan det anses, at det er 
lykkedes Kommissionen og medlemsstaterne at give de forpligtelser, der blev 
indgået i 1989 under forhandlingerne om FSR, en konkret udformning. 
På det punkt blev der gjort væsentlige fremskridt i 1990. Næsten alle de 
forskellige former for intervention er blevet godkendt, og de første af de 
tilsvarende finansielle forpligtelser er blevet effektueret. 
Med hensyn til opfølgningen har en række medlemsstater ændret deres 
lovgivning for at give tilsynsudvalgene officiel status. 
Det regelmæssige tilsyn med FSR og programmerne giver både Kommissionen og 
medlemsstaterne det fornødne grundlag for at afgøre, om den oprindelige 
planlægning skal ændres. 
Endvidere kan det konstateres, at kombinationen af tilskud og lån er ved at 
finde anvendelse i praksis. Lånetilbuddene inden for FSR er i høj grad 
blevet udnyttet i en lang række medlemsstater. Det kan således noteres, at 
EIB nu deltager i finansieringen af foranstaltninger, der indgår i FSR, 
hvilket er et fremskridt. Dette er navnlig tilfældet for regionerne under 
mål nr. 1. Samordningen af foranstaltningerne er dog præget af vanskelig­
heder, når der skal foretages en fælles planlægning for de to typer 
instrumenter. 
De første resultater af de evalueringer, der er foretaget for at undersøge 
strukturforanstaltningernes virkninger, er indbyrdes overensstemmende. Det 
er åbenlyst, at strukturfondenes andel af Fællesskabets BNP fortsat er 
beskeden som helhed, men andelen bliver mere synlig i de mindst velstillede 
regioner, som modtager hovedparten af bevillingerne. Der er al grund til at 
tro, at indsatsen i disse lande vil få betydelige makroøkonomiske 
virkninger, hvad angår økonomisk vækst og nye arbejdspladser. 
Et andet af evalueringens aspekter gælder en kvalitetsanalyse af reformens 
grundprincipper. 
Det fremgår af arbejdet som helhed, at den flerårige planlægning nu sker på 
den måde, at der tilstræbes konsensus ved forvaltningen af strukturinter­
ventionerne. I denne forbindelse udgør FSR et betydeligt fremskridt i 
forhold til tidligere. 
Desuden er regionernes stilling blevet styrket under den praktiske iværk­
sættelse, også i de tilfælde, hvor regionerne kun i utilstrækkelig grad blev 
inddraget i udarbejdelsen af FSR. Der etablerer sig således et pragmatisk 
partnerskab, når den konkrete iværksættelse sker. 
Hvad der således er opnået, må anses for at være af varig art. 
- 6 -
Der er dog ikke kun positive aspekter. 
Her kan man først og fremmest nævne den fortsatte undersøgelse af, om EF-
fondene danner tillæg til den nationale indsats (suppleringsprincippet); det 
kan endnu ikke bekræftes, at dette krav er fuldt opfyldt. Kommissionen har 
intensiveret dialogen med medlemsstaterne for at sikre, at de opfylder de 
forpligtelser, der følger af rammeforordningen. 
Endvidere har forskellige partnere fremsat kritik af procedurerne. 
Kommissionen har i overensstemmelse med de gældende forskrifter truffet en 
række foranstaltninger for at forbedre forholdene. 
Det er dog fortsat et spørgsmål, om ikke instrumenterne kan forenkles 
yderligere. 
- 1 -
INDHOLDSFORTEGNELSE 
INDLEDNING 
KAPITEL 1: HOVEDASPEKTER AF REFORMENS GENNEMFØRELSE 
1.1. Godkendelse af interventionsformer 
1.1.1. Godkendelse af interventionsformer for FSR, der blev vedtaget i 1989 
og 1990 
1.1.2. Antallet af godkendte interventionsformer 
1.1.3. Godkendelse af interventioner til gennemførelse af fællesskabs­
initiativer 
1.1.4. Samspillet mellem fondene (synergi) 
2.1. Evaluering af iværksættelsen af reformens grundprincipper 
2.1.1. Koncentration af indsatsen 
2.1.2. Interventionernes planlægning 
2.1.3. Partnerskabet 
2.1.4. Kontrol af suppleringsprincippet 
3.1. Opfølgning og tilsyn med FSR og interventionsformerne 
3.1.1. Tilsynsudvalgene 
3.1.2. Udarbejdelse af et system til opfølgning og tilsyn med 
intervent ions formerne 
4.1. Behov for enklere procedurer 
4.1.1. Større fleksibilitet 
4.1.2. Forbedring af de finansielle bestemmelser og kredsløb 
- 2 -
KAPITEL 2: ANALYSE AF INDSATSEN MED SIGTE PÅ MÅL NR. 1 
1.1. Generel oversigt 
1.1.1. Problemer 
1.1.2. Flerfondsmetoden i forbindelse med mål nr. 1 
1.1.3. Analyse af interventionsformerne i de enkelte medlemsstater 
1.1.4. Resultaterne af gennemførelsen udtrykt i godkendte bevillinger 
1.2. Analyse af gennemførelsen af FSR i de enkelte medlemsstater 
1.2.1. Generel analyse 
1.2.2. Strukturinterventionernes samlede socioøkonomiske virkning 
1.2.3. Grækenland 
1.2.4. Spanien 
1.2.5. Frankrig 
1.2.6. Irland 
1.2.7. Italien 
1.2.8. Portugal 
1.2.9. Det Forenede Kongerige 
KAPITEL 3: ANALYSE AF INDSATSEN MED SIGTE PÅ ANDRE MÅL 
1. Mål nr. 2 
1.1. Generel oversigt 
1.1.1. Medlemsstaternes vanskeligheder 
1.1.2. Anvendelse af flerfondsmetoden i forbindelse med gennemførelsen af 
FSR 
1.1.3. Resultaterne af gennemførelsen udtrykt i omfanget af anvendte 
bevillinger 
1.2. Analyse af interventionernes gennemførelse inden for de prioriterede 
felter 
1.2.1. Generel analyse 
1.2.2. Tilpasninger, der er konstateret i forbindelse med tilsynet 
1.3. Evaluering af FSR 
- 3 -
2. Mål nr. 3 og 4 uden for de regioner, der omfattes af mål nr. 1 
2.1. Generel oversigt 
2.1.1. Godkendte interventionsformer 
2.1.2. Tilsynsudvalg 
2.2. Resultater af gennemførelsen udtrykt i omfanget af anvendte 
bevillinger 
2.3. Analyse af de vigtigste typer foranstaltninger 
2.4. Første resultater af evalueringen af FSR 
3. Mål nr. 5a 
3.1. Tilpasning af produktions- og afsætningsstrukturerne for landbrugs-
og skovbrugsprodukter 
3.1.1. Oversigt over udarbejdelsen af sektorplaner og FSR for 
forarbejdnings- og afsætningsstrukturer 
3.1.2. Iværksættelse af de forskellige forordninger 
3.1.3. Oversigt over de forskellige foranstaltningers anvendelse 
3.2. Iværksættelse af forordningen om forbedring af vilkårene for 
forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter 
3.2.1. Partnerskabet 
3.2.2. Udarbejdelse af finansieringsplaner og fordeling af bevillingerne på 
medlemsstaterne 
4. Mål nr. 5b 
4.1. Gennemgang af de prioriterede felter i FSR 
4.1.1. Generelle kendetegn 
4.1.2. De enkelte fonde i forhold til de prioriterede felter 
4.2. Interventionernes gennemførelsesstadium 
4.2.1. Interventionsformer 
4.2.2. Godkendelse af interventionsformerne 
4.3. Første resultater af evalueringen af FSR 
- 4 -
KAPITEL 4: FÆLLESSKABSINITIATIVER OG NYSKABENDE AKTIONER 
1. Fællesskabsinitiativer 
1.1. Nye initiativer, der blev godkendt i 1990 
1.2. Fællesskabsinitiativernes iværksættelse 
2. Nyskabende aktioner og pilotprojekter 
2.1. Aktioner til fordel for regionaludvikling på EF-plan 
2.2. Pilotprojekter til fremme af udviklingen af landdistrikterne 
2.3. Nyskabende aktioner til fremme af beskæftigelsen 
KAPITEL 5: INTEGRATION AF DE TYSKE OMRÅDER EFTER FORENINGEN 
KAPITEL 6: BIDRAG FRA LÅNEINSTRUMENTERNE 
1. Principperne 
2. Erfaringer fra de to første år 
2.1. ElB's bidrag 
2.1.1. Koncentration 
2.1.2. Forbindelsen til fællesskabsstøtterammerne 
2.1.3. Projekternes indhold 
2.1.4. Supplerende foranstaltninger og fælles foranstaltninger 
2.1.5. Forhindringer for udnyttelse af EIB-lån 
2.1.6. Planlægning og evaluering 
2.2. EKSF-lån 
2.2.1. Planlægning 
2.2.2. Tendenser inden for långivning 
- 5 -
KAPITEL 7: BUDGETGENNEMFØRELSEN I 1990 
7.1. EFRU-midlernes koncentration 
7.2. Budgetgennemførelsen i 1990 
7.2.1. Budgetgennemførelsen i 1990 for de enkelte mål 
7.2.2. Bevillingernes fordeling og gennemførelsen i 1990 for de enkelte 
fonde 
BILAG 
- 1 -
INDLEDNING 
I 1990 skete der betydelige fremskridt i strukturfondsreformens gennem­
førelse. 
Kommissionen godkendte en lang række programmer, der betød en konkret 
finansiel opfølgning af de politiske tilsagn, som er formuleret i FSR-*-). 
For mål nr. 1, 2, 3 og 4, for hvilke FSR blev godkendt i 1989 (jf. første 
årsberetning), drejede det sig om en konkret udformning af de generelle 
retningslinjer, der blev fastlagt i FSR. Denne konkrete udformning sker ved 
godkendelse af interventionsformer, der er nævnt i artikel 5 i rammeforord­
ningen; godkendelsen udgør det juridiske grundlag for, at der kan indgås 
forpligtelse for de bevillinger, som er fastlagt i FSR. 
For mål nr. 5b, hvor der blev godkendt 44 FSR i juni 1990, var gennemfø­
relsen af begrænset omfang i 1990, da hovedparten af de operationelle 
programmer ifølge planen først skulle godkendes i den første halvdel af 
1991. 
For mål nr. 5a var forholdene nye i den forstand, at medlemsstaterne skulle 
forelægge sektorplaner som omhandlet i forordning (EØF) nr. 866/90, 867/90 
og 4042/89 (forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af 
landbrugs- og skovbrugsprodukter samt fiskerivarer). 
Kommissionen videreførte sin indsats for at fremme nye EF-initiativer, der 
tager sigte på de mest følsomme udviklingsproblemer. 
Der blev ydet EF-støtte til Tysklands forening ved en udvidelse af struktur­
fondsaktionen, så den kom til at omfatte de fem nye delstater. Herved 
iværksattes Rådets forordning (EØF) nr. 3575/90 af 17. december 1990 om EF-
strukturfondenes anvendelse til fordel for de nye delstater. 
Endvidere indledte Kommissionen for alvor det omfattende arbejde med 
evalueringen af EF-strukturpolitikken, idet den iværksatte en første række 
undersøgelser under sit direkte ansvar. I 1990 blev der parallelt gennemført 
systematisk evaluering af FSR for mål nr. 1, af et repræsentativt udsnit af 
FSR for mål nr. 2 og 5b og af FSR for mål nr. 3 og 4. Endvidere blev der 
iværksat undersøgelser af foranstaltninger henhørende under mål nr. 5a, for 
at deres virkning på EF-landbrugsstrukturerne kunne vurderes, og der blev 
igangsat en undersøgelse af, hvordan støtten til unge landbrugeres 
etablering anvendes i de forskellige medlemsstater. Evalueringsarbejdet er 
blevet videreført i 1991. 
Efter en gennemførelsesperiode på to år kan Kommissionen bekræfte sin tillid 
til de principper, der er bærende i reformen af 1988, og den er overbevist 
om det hensigtsmæssige i dens videreførelse. 
1) Fællesskabsstøtterammer. 
- 2 -
I de følgende kapitler redegøres der nærmere for de konkrete foranstalt­
ninger, der blev gennemført i 1990, og der gives en første vurdering af 
fremskridtene. 
- 3 -
KAPITEL 1. HOVEDASPEKTER AF REFORMENS GENNEMFØRELSE 
Kommissionens indsats var i 1990 samlet om følgende fire områder: 
godkendelse af interventionsformer 
forudgående evaluering i henhold til artikel 26 i samordningsforord­
ningen 
tilsyn med de godkendte FSR og programmer 
forenkling af procedurerne. 
1.1. Godkendelse af interventionsformer 
1.1.1. Godkendelse af interventionsformer for FSR, der blev vedtaget i 1989 
og 1990 
Som nævnt i artikel 10 i forordning (EØF) nr. 4253/88 udgør FSR en hensigts­
erklæring. Da FSR er en kontrakt, som er forhandlet mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne som led i partnerskabet, kan der ikke på grundlag af støtte­
rammen alene indgås forpligtelse for de EF-bevillinger, der er opnået efter 
fondenes fordobling. 
Hovedopgaven for medlemsstaterne og Kommissionen i 1990 var således 
henholdsvis at indgive og at godkende de støtteansøgninger, der danner 
grundlag for den konkrete iværksættelse af den udviklingsstrategi, som er 
fastlagt ved FSR. 
Til de nye foranstaltninger føjer sig andre foranstaltninger, der allerede 
eksisterede inden reformen, og som delvis er medtaget i FSR. 
1-1-2. Antallet af godkendte interventioner 
I løbet af reformens to gennemførelsesår har Kommissionen godkendt 545 
interventioner som led i de nye aktioner (303 for mål nr. 1, 138 for mål nr. 
2, 99 for mål nr. 3 og 4, og 5 for mål nr. 5b)1). 
Det kan først og fremmest konstateres, at overgangen fra en interventions-
ordning med projekter til en ordning med operationelle programmer giver et 
væsentligt lavere antal dossierer, der skal følges op, set i forhold til 
tidligere. 
Dernæst kan det noteres, at gennemførelsen for mål nr. 2 sker via et ret 
stort antal programmer. Dette kan hovedsagelig forklares ved, at dette mål 
er regionsbestemt (54 godkendte FSR). 
For mål nr. 5b er ovenstående tal ikke repræsentative, da 1991 er godken­
delsesår for de fleste foranstaltninger. 
Det bør nævnes, at de operationelle programmer er den fremherskende 
interventionsform, hvilket harmonerer med retsforskrifterne. 
1) Inklusive foranstaltninger under RESIDER og RENAVAL. 
4 -
Programmetoden blev ikke anvendt generelt før reformen. Det systematiske 
programarbejde forud for interventionerne udgør derfor en ændring i forhold 
til tidligere for både medlemsstaterne og Kommissionen. 
Fremgangsmåden med globaltilskud er kun blevet anvendt i ringe omfang af 
medlemsstaterne. De vanskeligheder, der er forbundet med denne interven­
tionsform, og som allerede blev nævnt i den foregående rapport, blev 
bekræftet i 1990. Kommissionen finder fortsat, at denne interventionsform er 
af interesse, og at der bør gøres en indsats, for at den i højere grad 
anvendes fremover. 
Projekterne er fortsat genstand for særskilte beslutninger om forpligtelse, 
medmindre der er tale om særtilfælde. Dog kan det noteres, at denne inter­
ventionsform, der før reformen tegnede sig for 80% af EFRU-forpligtelserne, 
kun repræsenterede 13% af forpligtelserne i 1990. 
For støtteordningerne kan det noteres, at disse principielt er indføjet i de 
operationelle programmer. Ud over de ovenfor nævnte nye aktioner har 
Kommissionen godkendt 23 EFRU-programmer, som er underkastet de tidligere 
bestemmelser. Det drejer sig hovedsagelig om EF-programmer under RESIDER og 
RENAVAL. Hovedparten af dem gælder mål nr. 2-områder. 
Hvad angår landbrugsafsnittet i FSR, sker iværksættelsen fortrinsvis i form 
af OP. 
Af det forventede antal på 83 OP, som EUGFL skal deltage i med henblik på 
mål nr. 1, blev 72 programmer godkendt inden udgangen af 1990. Tre var 
allerede blevet godkendt i 1989. De godkendte OP dækker alle de landbrugs-
interventioner, der er fastlagt inden for FSR for Grækenland, Irland, 
Nordirland og Frankrig. Nogle operationelle programmer, der gælder Spanien 
(7), Portugal (2) og regionalafsnittet for Italien, var tilbage at godkende 
i 1991. 
For mål nr. 5b gøres der nærmere rede for interventionsformerne senere. 
For ESF var der godkendt 341 interventionsformer pr. 31.12.1990, hvoraf 173 
gjaldt mål nr. 1 og 99 mål nr. 3 og 4. 
De godkendte OP dækker næsten alle de ESF-interventioner, der er fastlagt i 
FSR for mål nr. 1, og interventionerne med henblik på mål nr. 2, 3 og 4. Som 
tidligere nævnt videreføres mål nr. 5-iværksættelsen i 1991. 
1.1.3. Godkendelse af interventioner til gennemførelse af fællesskabs­
initiativer 
De første beslutninger i medfør af disse initiativer blev først truffet 
endeligt i 1990 og 1991. Derfor blev de operationelle programmer, der skal 
sikre den konkrete iværksættelse af initiativerne, hovedsagelig forelagt i 
1991. 
Der blev således kun godkendt et enkelt RECHAR-program i 1990; det gjaldt en 
mål nr. 2-region i Frankrig. 
- 5 -
Alle de øvrige programmer (25 for RECHAR) var til behandling ved udgangen af 
1990, og dette gælder også ansøgningerne i henhold til de andre fælles­
skabsinitiativer, som blev godkendt i 1989 (ENVIREG: 7 programmer, STRIDE: 
12, REGIS: 3 og INTERREG: 1). 
For de fællesskabsinitiativer, der gælder de menneskelige ressourcer 
(HORIZON, NOW og EUROFORM), og for det initiativ, der gælder landdistrik­
ternes udvikling (LEADER), kunne der på grund af beslutningstidspunktet ikke 
indgives nogen støtteansøgning fra medlemsstaterne i 1990. 
1.1.4. Samspillet mellem fondene (synergi) 
Et af reformens grundprincipper er, at der skal sikres et samspil mellem 
strukturfondene (synergi), så foranstaltningerne bliver mere effektive. Der 
er blevet tilstræbt en konkretisering af dette princip under forhandlingerne 
om FSR. 
Selv om princippet dannede grundlag for forhandlingerne i 1989 om FSR-
udviklingsfelterne, er det klart, at den reelle værdi først kan vurderes, 
når interventionerne iværksættes i praksis. 
Under forhandlingerne mellem medlemsstaterne og Kommissionen om de 
operationelle programmers indhold søgte Kommissionen, hver gang det blev 
accepteret inden for partnerskabet, at iværksætte operationelle programmer 
med deltagelse af flere fonde, hvilket er i overensstemmelse med artikel 14 
i samordningsforordningen. Flerfondsprogrammerne udgør et af midlerne til 
til iværksætte den integrerede metode, der blev forhandlet i forbindelse med 
FSR. 
Ved udgangen af 1990 havde Kommissionen godkendt 76 flerfondsprogrammer med 
sigte på mål nr. 1, 2 og 5b. 
i) For mål nr. 1 berører flerfondsmetoden en række programmer med en 
samlet støtte på ca. 9,5 mia. ECU. 
For bestemte lande havde Kommissionen under forhandlingerne om FSR 
fået fastlagt, hvilke interventioner der skulle gennemføres i form af 
en integreret metode; i andre lande blev interventionsformerne 
fastlagt, efter at FSR var vedtaget, og det skete efter forhandlinger, 
der i nogle tilfælde var ret langvarige og vanskelige. 
ii) For mål nr. 2 berører flerfondsmetoden ca. 9% af de godkendte 
programmer med en samlet støtte på omkring 690 mio. ECU. 
FSR for mål nr. 2 gælder begrænsede områder, og de omfatter EFRU og 
ESF-foranstaltninger, hvor vægten er lagt på de samme udviklings-
felter; det er derfor et hovedkrav, at uddannelsesforanstaltningerne 
og de øvrige foranstaltninger integreres under iværksættelsen. 
iii) For mål nr. 5b-områderne anvendes der en integreret metode. For dette 
mål forventes det således, at indtil 90% af de godkendte interven­
tioner bliver flerfondsprogrammer. Den integrerede metode er en 
naturlig følge af den politik, der skal føres med henblik på udvikling 
af landdistrikterne. 
- 6 -
Den integrerede metode har krævet en betydelig indsats fra Kommissionen, der 
har måttet forlige to hensyn, dels at der skal indgås forpligtelse for EF-
bevillingerne så hurtigt som muligt, dels at fremgangsmåden kræver en 
længere forberedelsestid. 
Generelt har den integrerede metode skabt mulighed for en mere samordnet 
fondsudnyttelse og en gensidig styrkelse af fondenes interventioner. Denne 
bemærkning må dog nuanceres, da udviklingen af det ønskede samspil mellem 
fondene kan støde på vanskeligheder, fordi administrâtionsstrukturerne og 
kompetencefordelingen både nationalt og på EF-plan er udformet med henblik 
på en specifik sektorafgrænset indsats. 
Den fremgår af ovenstående, at der fortsat må udfoldes bestræbelser for at 
udvikle den integrerede metode. Kommissionen har allerede meddelt, at den 
agter at anvende denne metode mere systematisk i næste fase for mål nr. 2 
(1992-1993), hvor der skal udarbejdes nye FSR og godkendes interventions­
former i sammenhæng hermed. For de allerede godkendte programmer har den 
videreført bestræbelserne for at øge samspillet mellem foranstaltningerne 
inden for bestemte programmer, især ved en evaluering af disse, således at 
der eventuelt kan ske en justering af deres indhold i gennemførelsesperioden 
(1989-1993). Tilsyns- og opfølgningsordningen (og navnlig tilsynsudvalgene) 
udgør en yderligere forudsætning for, at der kan skabes synergi i praksis. 
2.1. Evaluering af iværksatteisen af reformens grundprincipper 
Ifølge forordningerne om reformen er ikke blot reformens grundprincipper men 
også evalueringen afgørende for EF-strukturindsatsen i medlemsstaterne. 
Således skal navnlig den forudgående og efterfølgende evaluering danne 
grundlag for en vurdering af, hvilken virkning EF-indsatsen har i forhold 
til de hovedmål, der er opstillet ved reformen, og evalueringen er desuden 
en forudsætning for den praktiske gennemførelse af gennemsigtigheds­
princippet, der gælder for enhver EF-intervention i medlemsstaterne. 
Kommissionen stiller de fastlagte midler i form af faglig bistand til 
rådighed for medlemsstaterne, så de kan udbygge deres forudsætninger for at 
foretage evalueringen, og samtidig udvikler den gradvis sit eget 
evalueringssystem ved at supplere intern sagkundskab med bistand fra 
uafhængige evalueringstjenester. 
Denne indsats omfatter en lang række initiativer, der ikke er lige vidt 
fremskredne, men som strækker sig fra en evaluering af FSR og af visse 
interventionsformer eller bestemte fællesskabsinitiativer til tematiske 
eller horisontale evalueringer; sidstnævnte skal give mulighed for på EF-
plan at efterprøve, om der er en vis konvergens mellem de politikker, der 
føres i en given sektor, og på nationalt plan skal de danne grundlag for, at 
medlemsstaternes strategiske indsats i den pågældende sektor kan justeres 
bedre. 
I denne rapport behandles kun resultaterne af det evalueringsarbejde, der er 
gennemført på FSR-niveau, da det øvrige arbejde er mindre langt fremme. 
- 7 -
De undersøgelser, der gennemføres som led i evalueringen, er udformet af 
Kommissionens tjenestegrene og styres af disse; undersøgelserne gælder alle 
FSR for mål nr. 1 (7 lande) og mål nr. 3 og 4 (9 lande) samt et udsnit af 
mål nr. 2-regionerne (i alt 15) og mål nr. 5b-områderne (11). 
Kommissionens arbejde med evalueringen af FSR har et dobbelt sigte. For det 
første er der det traditionelle ønske om at vurdere den socioøkonomiske 
virkning af støtterammerne set i forhold til de specifikke mål, de er 
udarbejdet for. For det andet gælder evalueringen selve de mekanismer, der 
anvendes ved støtterammernes realisering, og denne del af evalueringen skal 
klarlægge, hvilken effektivitet der er nået via reformen og dens grundlæg­
gende principper. 
Undersøgelsen af den socioøkonomiske virkning er prospektiv, idet man måler 
den potentielle virkning af FSR, hvis denne virkeliggøres korrekt. Under­
søgelsen kommer ind i billedet, når man behandler de specifikke problemer i 
forbindelse med de enkelte berørte mål. Hvad angår evalueringen af grund­
principperne anvendes der især en metode med interview, opinionsunder­
søgelser og rundspørger i de pågældende områder. Formålet er at tilveje­
bringe en foreløbig vurdering af, hvordan reformens hovedprincipper 
virkeliggøres i praksis. 
Der kan allerede uddrages en første slutning, skønt de nationale og 
regionale forhold er stærkt forskellige. Tilsyneladende kan det generelt 
konstateres, at reformens praktiske iværksættelse i høj grad giver positive 
resultater, uanset hvilke mål det drejer sig om. 
Strukturfondsreformen betragtes som et afgjort fremskridt i forhold til den 
tidligere interventionspraksis. Den flerårige planlægning, den koncentrerede 
indsats, partnerskabet og suppleringsprincippet udgør ifølge alle medvir­
kende og observatører en vigtig gevinst, som bør bevares og konsolideres. 
Eftersom fremgangsmåden er ny for en række medlemsstater, har der været 
behov for en introduktionsfase, hvor Kommissionen yder bistand. Mere 
generelt har reformens iværksættelse foranlediget, at der er blevet udtrykt 
ønsker om procedureforenklinger; Kommissionen har siden slutningen af 1990 
indført sådanne forenklinger. 
Den følgende redegørelse er baseret på evalueringsrapporterne og på de 
oplysninger og den erfaring, reformens første reelle gennemførelsesår har 
givet, og redegørelsen berører de enkelte hovedprincipper efter tur. Da FSR 
for mål nr. 3, 4 og 5b blev vedtaget senere, blev også evalueringsarbejdet 
forsinket en smule; referencerne gælder derfor især FSR for mål nr. 1 og 2. 
2.1.1. Koncentration af indsatsen 
Princippet med at koncentrere EF-interventionerne på de lande og regioner, 
hvor udviklings- og omstillingsproblemerne er størst, og på de vigtigste 
udviklingsfelter anses for at være en afgørende forudsætning for at øge den 
økonomiske og sociale samhørighed i Fællesskabet, og princippet anfægtes 
derfor ikke. 
Prricippets praktiske anvendelse har først og fremmest givet sig udslag i en 
udvælgelse af geografiske områder, hvor der blev anvendt EF-kriterier. Dette 
har som helhed ført til en opdeling, der har kunnet accepteres af alle de 
berørte parter. 
- 8 -
For mål nr. 2 synes to faktorer at være afgørende for en relevant afgræns­
ning af de støtteberettigede områder: 
områder, der svarer til eksisterende administrative enheder, sikrer 
større effektivitet, når støtterammerne realiseres, 
og økonomisk homogene områder sikrer samtidig en effektiv hensyntagen 
til de lokale problemer, når de operationelle programmer bringes i 
anvendelse. 
Erfaringen fra det første evalueringsarbejde synes at vise, at der kan opstå 
vanskeligheder ved reformens gennemførelse, og at gennemførelsen kan blive 
ineffektiv, hvis der ikke er ligevægt mellem de to faktorer. 
Et andet aspekt af princippet er, at de finansielle midler koncentreres på 
udvalgte områder. Det er klart, at de tildelte midler altid er mindre end de 
behov, der er kortlagt, uanset hvilket mål det drejer sig om, og dette har 
ofte medført en nedskæring af de beløb, der var anført i de af myndighederne 
fremlagte planer. Dette har kunnet opfattes som stridende mod de planlæg-
ningsbestræbelser, der havde ført til et differentieret skøn over de midler, 
der måtte påregnes til de forskellige prioriterede felter. 
Et tredje aspekt af princippet er, at midlerne koncentreres på et begrænset 
antal prioriterede felter. Det kan konstateres, at de støtterammer, Kommis­
sionen har udarbejdet og drøftet med medlemsstaterne, repræsenterer en klar 
reduktion i forhold til den tidligere anvendte fremgangsmåde. F.eks. er 
antallet af interventioner i mål nr. 2-områderne til støtte for infrastruk­
turer blevet nedskåret betydeligt, hvilket har muliggjort en betydelig 
koncentration på foranstaltningerne til oprettelse eller opretholdelse af 
arbejdspladser. 
2.1.2. Interventionernes planlægning 
Fremgangsmåden med programmer er ubestrideligt en af reformens største 
gevinster. 
Programlægningen anses af alle de involverede for at være en metode, der bør 
gives fortrinsstilling, men metoden har lidt under, at planerne og 
strategierne for regionaludviklingen skulle udarbejdes inden for usædvanlig 
korte frister; endvidere har det for en række medlemsstater været en ny 
opgave, at der skulle skabes indbyrdes sammenhæng mellem interventionerne, 
og der har manglet økonomiske og statistiske indikatorer til brug for de 
prospektive analyser, eller indikatorerne har været af utilstrækkelig 
kvalitet; endelig kan det nævnes, at der kun i begrænset omfang er foretaget 
forudgående evaluering, og at metoderne hertil sjældent beherskes 
tilstrækkeligt. 
Trods disse vanskeligheder er programudarbejdelsen blevet anset for at være 
en betydelig forbedring inden for EF-interventionerne, og den har 
foranlediget en indsats i form af strategiske overvejelser over udvikling, 
omstilling og beskæftigelse. 
- 9 -
Under evalueringsarbejdet er der imidlertid blevet afsløret en række 
forhold, der er bestemmende for programarbejdets kvalitet: 
- først og fremmest er det absolut nødvendigt, at en regions strategiske 
udvikling baseres på resultatet af drøftelser, der er blevet ført med 
alle regionens økonomiske aktører. Herved sikrer man sig ikke blot, at 
strategien bliver velfunderet, men man skaber også sikkerhed for, at den 
kan gennemføres med held 
endvidere er det nødvendigt at forudse, hvilke frister der er 
nødvendige, for at en sådan strategisk fremgangsmåde, der er baseret på 
konsensus, virkelig kan anvendes. Ved reformens første iværksættelse var 
det naturigvis kun muligt for de regioner, der allerede havde erfaring i 
programlægning, at udarbejde foranstaltninger, der var baseret på en 
udviklingsstrategi, som var tiltrådt af aktørerne. 
Det må dog noteres, at en allerede eksisterende planlægningspraksis i en 
række medlemsstater ikke kun er en ubestridelig fordel, men at den også kan 
betyde en begrænsning af den rolle, som EF-interventionsrammen skal spille, 
eftersom de foranstaltninger, der skal iværksættes, allerede er fastlagt 
mellem de regionale og nationale partnere, uden at Kommissionen medvirker. 
I en række regioner er der allerede gjort erfaringer med integreret 
programlægning, inden reformen blev gennemført (IMP, IUA, kvotefrie, NPF 
mv.). Her har der ved programarbejdet kunne drages betydelig fordel af den 
erfaring, som administrationen de pågældende steder allerede havde 
erhvervet. Dette bekræfter den opfattelse, at den indvundne erfaring giver 
gevinst i de senere udviklingsfaser. 
Hvad angår programlægningens varighed for mål nr. 2, er treårsperioden 
oftest fundet uforenelig med et veritabelt program for industriomstilling. 
Kommissionen har allerede delvis taget hensyn til dette synspunkt, idet den 
i 1991 valgte samme liste over områder, der er støtteberettigede under dette 
mål, for så vidt angår 1992 og 1993. 
Endelig må det anføres (og dette gælder især bestemte mål nr. 1-lande) at 
den EF-styring af midlerne, der blev fastlagt i forhold til de planer, 
medlemsstaterne havde fremlagt, og som er udtrykt i de tilsvarende FSR, 
undertiden er blevet anfægtet, når man ser på de samlede offentlige 
investeringer, der fra medlemsstatens side supplerer EF-midlerne. 
2.1.3. Partnerskabet 
I lighed med den flerårige planlægning anses den fremgangsmåde, partner­
skabet er udtryk for, ubestridt for at være et af reformens stærke aspekter. 
Dog har man måttet dæmpe forventningerne, efter at den konkrete iværk­
sættelse er indledt, da partnerskabet ikke er blevet forstået og udnyttet 
ens i alle medlemsstaterne; dette skyldes især institutionelle forhold, og 
afvigelserne har navnlig været mærkbare under støtterammernes fastlæggelse. 
- 10 -
De tre partnere (Kommissionen, centralmyndigheden og regionerne) spiller 
ikke altid en rolle med samme vægt, idet der ofte sker en forskydning på 
bekostning af de lokale aktører, skønt disse både er involveret i 
medfinansieringen og i forvaltningen. 
Dette kan svække effektiviteten, hvis det medfører, at en national 
finansiering ikke kan tilvejebringes som modydelse til EF-bidraget. 
På grundlag af undersøgelser af de konkrete forhold kan det allerede nu 
fastslås, at der er et skel mellem partnerskabet i forbindelse med 
planlægningen og partnerskabet ved forvaltningen af gennemførelsen. De to 
former for partnerskab har ofte samlet forskellige partnere med afvigende 
motivation, sagkundskab og arbejdsmetoder. Imidlertid kan det konstateres, 
at resultaterne bliver bedre, når der er en vis kontinuitet i de to 
funktioner. 
Alle de nationale myndigheder har iværksat konsultation ved planernes 
udarbejdelse; denne konsultation har naturligvis været lettere, når der 
allerede eksisterede et samarbejde. Der har været hindringer i bestemte 
lande, hvor den offentlige myndighed er stærkt centraliseret og pålægger 
regionerne at følge en bestemt udviklingsstrategi. 
Partnerskabet er nu i konkret anvendelse næsten overalt i tilsynsudvalgene 
for FSR og OD. De seneste erfaringer viser, at reaktionerne generelt er 
positive, og der er et almindeligt ønske om, at der sker en nydefinering af 
regionernes rolle fra planlægningsprocessen indtil selve forvaltningen af de 
foranstaltninger, den udmunder i. Der er gentagne gange udtrykt ønske om, at 
der etableres støttestrukturer og ekspertbistand. 
2.1.4. Kontrol af suppleringsprincippet 
I henhold til suppleringsprincippet må de medlemsstater, der modtager midler 
fra strukturfondene med henblik på reformmålene, ikke reducere den 
finansielle indsats, de selv har iværksat for at nå disse mål. Princippet er 
fastsat i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 4253/88, og det er Kommissionens 
opgave at kontrollere, at det overholdes. Kontrollen skal gennemføres 
regelmæssigt i løbet af støtterammernes realisering. 
Undersøgelsen af, om princippet overholdes, blev derfor videreført i 1990. 
Således sendte Kommissionen i august 1990 et brev til medlemsstaterne med 
anmodning om, at de fremlagde de fornødne oplysninger inden den 30. november 
1990, og der blev vedlagt en vejledning til brug for fremlæggelsen. Fristen 
blev generelt ikke overholdt. De fleste medlemsstater svarede med en 
anmodning om en yderligere frist, og/eller de stillede spørgsmål ved 
Kommissionens fortolkning og gjorde tekniske problemer gældende, herunder 
navnlig en manglende desaggregering af de statistiske og budgetmæssige 
oplysninger. På grund af medlemsstaternes vanskeligheder besluttede 
Kommissionen at sende et nyt brev med svarfrist pr. 15. maj 1991, idet der i 
brevet blev foreslået tosidede møder, for at de specifikke problemer kunne 
blive behandlet. Der blev herefter arrangeret møder med flere medlemsstater, 
undertiden i forbindelse med, at tilsynsudvalgene trådte sammen. Efter disse 
møder sendte flere medlemsstater omsider de ønskede oplysninger, eller 
fremsendelsen er i gang. 
- 11 -
Kommissionen undersøger for øjeblikket suppleringsprincippet på grundlag af 
disse oplysninger. Denne indledende undersøgelse kan betragtes som en 
forudgående undersøgelse, da de oplysninger, der behandles, gælder de 
planlagte eller forventede udgifter for FSR-perioden (tilsammen eller mindst 
for årene 1991, 1992 og 1993). I enkelte tilfælde har medlemsstaterne 
imidlertid også fremlagt oplysninger om de faktiske udgifter i 1989 og 1990 
foruden oplysningerne for basisåret 1988, hvilket skaber mulighed for at 
følge kontrollen af suppleringsprincippet op. At princippet overholdes, skal 
naturligvis kontrolleres regelmæssigt, hvilket i øvrigt allerede er 
fastslået i standardklausulerne i FSR, og kontrollen fuldendes, når FSR er 
fuldstændig realiseret. 
På grundlag af de oplysninger, Kommissionens tjenestegrene har modtaget, og 
på baggrund af kontakterne med medlemsstaterne inden for partnerskabet kan 
det på nuværende tidspunkt konkluderes, at suppleringsprincippet synes 
overholdt i Irland, Portugal og Grækenland for mål nr. 1, i Tyskland for mål 
nr. 2 og i Belgien for mål nr. 3 og 4. Spanien har forelagt en undersøgelse, 
der gælder en efterprøvning af suppleringsprincippet for tidsrummet 1988-
1990, men der er anvendt en metode, som afviger fra den, Kommissionen har 
anvist; ifølge de spanske myndigheder kan det fastslås, at princippet er 
overholdt i Spanien. I de øvrige tilfælde kan der endnu ikke drages nogen 
endelig konklusion, navnlig fordi der endnu ikke foreligger fuldstændige 
oplysninger fra medlemsstaterne. Situationen er ikke den samme for alle 
medlemsstaterne og ej heller for de forskellige reformmål. For Det Forenede 
Kongerige er det vanskeligt at efterprøve princippets overholdelse på 
regionalt plan på grundlag af den nuværende ordning for tildeling af 
offentlige midler. De tosidede faglige kontakter videreføres. Italien er for 
øjeblikket ved at forberede tallene for basisåret 1988. 
Situationen kan derfor ikke betragtes som tilfredsstillende. Uanset om den 
konkrete efterprøvning af suppleringsprincippets overholdelse kan støde på 
tekniske vanskeligheder med de fornødne statistikkers tilvejebringelse, må 
det dog generelt erkendes, at medlemsstaterne kun sent har tillagt spørgs­
målet den betydning, det har, og som forordningerne giver det. Hertil 
kommer, at det undertiden har været vanskeligt at forstå de tekniske 
vanskeligheder, medlemsstaterne har gjort gældende, navnlig hvis der var 
tale om udgifter i regioner, der traditionelt modtager støtte, som f.eks. 
Mezzogiorno i Italien. Endvidere må det understreges, at Kommissionens 
tjenestegrene altid har været rede til at hjælpe medlemsstaterne med at 
overvinde vanskelighederne. 
Kommissionen håber, at forholdene hurtigt bedres, for at artikel 9 i 
forordning (EØF) nr. 4253/88 kan blive overholdt. 
3.1. Opfølgning og tilsyn med FSR og interventionsformerne 
Eftersom strukturfondsforvaltningen er blevet decentraliseret og der nu 
arbejdes med programmer, er der behov for styrket opfølgning og tilsyn. 
Dette indebærer to hovedaspekter: 
nedsættelse af tilsynsudvalg i henhold til artikel 25 i samordnings-
forordningen; 
- 12 -
udarbejdelse af et opfølgnings- og tilsynssystem i medlemsstaterne, så 
der kan føres effektivt tilsyn med reformens gennemførelse. 
3.1.1. Tilsynsudvalgene 
3.1.1.1. Nedsættelse af tilsynsudvalgene 
I 1990 udvirkede Kommissionen i samarbejde med den enkelte medlemsstat og de 
berørte regioner, at der blev nedsat tilsynsudvalg. Som bekendt har Kommis­
sionen fastlagt disse udvalgs kompetence i samarbejde med medlemsstaten; 
Kommissionen er født medlem af udvalget, og EIB er tilknyttet medlem. 
Mål nr. 1: Der er kun godkendt én FSR for hvert af de berørte lande, med 
undtagelse af Frankrig, hvor FSR er regionaliseret. For de fleste landes 
vedkommende var det således nødvendigt at etablere tilsynsudvalg på 
regionalt niveau foruden tilsynsudvalget på nationalt niveau. 
Alle tilsynsudvalgene i forbindelse med mål nr. 1 blev nedsat i 1990, selv 
om det sene etableringstidspunkt i visse lande hindrede, at udvalgene kunne 
påbegynde et dybtgående arbejde. Et tilsynsudvalgs arbejde er først og 
fremmest afhængigt af, om der eksisterer godkendte interventionsformer. I 
visse lande blev programmerne imidlertid først vedtaget i slutningen af 
1990, og medlemsstaterne fandt det ikke formålstjenligt at indkalde 
udvalget. 
Mål nr. 2: Da alle FSR bygger på en decentral struktur, er tilsynsudvalgene 
generelt blevet nedsat på regionalt niveau. Nedsættelsen af tilsynsudvalgene 
er sket uden problemer og rimelig hurtigt. Den operationelle karakter af FSR 
vedrørende dette mål har gjort processen lettere. 
Mål nr. 3 og 4: Selv om der kun er én FSR pr. land, foregår opfølningen ikke 
blot på nationalt niveau, idet den i visse lande også sker på regionalt 
niveau. 
Mål nr. 5b: Kun få tilsynsudvalg kunne nå at samles i 1990 som en følge af 
den sene godkendelsesdato af FSR. Der er planlagt ét udvalg pr. FSR (44 i 
alt) og otte regionale udvalg i Spanien. 
Sammenfattende kan følgende anføres: 
De fleste tilsynsudvalg på FSR-niveau er blevet nedsat og har holdt 
deres første møder enten i 1990 eller i begyndelsen af 1991 vedrørende 
de mål, hvor man er længst fremme. 
FSR-udvalgenes tidsplan for indeværende år er fastlagt. Foreløbige 
mødedatoer for 1991 er vedtaget under hensyntagen til, at FSR-udvalgene 
i princippet følger efter udvalgsmøderne om de operationelle programmer. 
FSR-tilsynsudvalgene skal tage sig af de justeringer, der bliver 
nødvendige som en følge af udviklingen i den konkrete gennemførelse. I 
- 13 -
forbindelse med mål nr. 2 skal møderne i 1991 samtidig sikre overgangen 
mellem FSR fra første periode (1989-91) og følgende periode. 
Udvalgenes forretningsorden er enten vedtaget eller i færd med at blive 
det. Der er gået længere tid end forventet, hvilket sikkert skyldes, at 
strukturen er ny for de pågældende myndigheder. 
Uden at gå i detaljer med mødernes indhold kan man dog fremkomme med 
følgende generelle betragtninger: 
I de fleste tilfælde har rapporterne om gennemførelsen af FSR gjort det 
muligt at gå i gang med en dybtgående og individuel analyse af hver 
interventionsform. Da der imidlertid har været tale om indledende møder, 
har resultatet af dette arbejde kun i få tilfælde ført til formelle 
tilpasninger af FSR i 1990, men der kan komme mange formelle tilpas­
ninger i løbet af 1991. 
De regionale tilsynsudvalg har vist sig at være velegnede til at sikre 
et ægte tresidet partnerskab (Kommissionen, stat og region). Samtidig 
har de gjort det muligt at nå frem til en vis klarhed i de operationelle 
beslutninger, der var underforstået i fællesskabsinterventionerne, og 
endelig har de været et forum for informationsudveksling mellem de 
berørte partnere. Det må understreges, at regionerne har en meget åben 
holdning i disse udvalg. 
Mens de regionale myndigheders arbejde i tilsynsudvalgene har været 
tilfredsstillende, er der ikke altid blevet sikret en tilstrækkelig 
information til erhvervslivet og de berørte samfundsgrupper i øvrigt. 
Der har været en større deltagelse fra disse i forbindelse med 
uddannelses- og beskæftigelsesaktioner, der er finansieret af ESF. 
Kommissionen skal derfor endnu en gang opfordre udvalgene til 
regelmæssigt at informere disse grupper, eventuelt i sammenhæng med de 
formelle udvalgsmøder, hvilket er en model, der har været prøvet og 
positivt modtaget, f.eks. i forbindelse med IMP. 
Tilsynsudvalgene på FSR-niveau har i de fleste tilfælde fokuseret på 
finansielle opfølgningsanalyser. Flere udvalg er blevet enige om at lave 
standardiserede opstillinger angående de finansielle indikatorer, der 
skal være til rådighed. På trods af nogle begrænsede forsøg har de 
fysiske indikatorer derimod vist sig betydeligt vanskeligere ikke blot 
at opstille, men også at behandle (f.eks. er det svært at lave synte­
ser). Visse udvalg har endda overvejet at begrænse tilsynet med de 
fysiske indikatorer til det operationelle niveau (dvs. til program­
niveau) . 
Det er ligeledes blevet foreslået, at der etableres et edb-system til 
opfølgning. Mens størstedelen af de nationale partnere er klar til 
hurtigt at fastlægge en opstillingsmodel til finansielt tilsyn, vil den 
egentlige gennemførelse af systemet tage en vis tid. Samtidig er der 
stadig problemer med at etablere en direkte forbindelse med 
Kommissionens organer. Her er det kun muligt at nå videre ved hjælp af 
pilotforsøg, og sådanne forsøg er i gang. 
- 14 -
I de fleste udvalg er anvendelsen af faglig bistand blevet berørt. Selv 
om nogle medlemsstater helt har forstået fordelen ved således at lade 
opfølgnings- og evalueringsarbejdet finansiere, er det ikke givet, at 
alle mulighederne er udnyttet, eller at der er etableret tilstrækkelig 
fleksible systemer. En afgørende faktor er nemlig, om de myndigheder, 
der har ansvaret for gennemførelsen, kan reagere hurtigt over for 
forhindringer og finde acceptable løsninger eller straks forberede 
alternative projekter eller foranstaltninger, der tjener det samme 
specifikke mål. 
I visse tilfælde har ansvarsfordelingen mellem tilsynsudvalgene og de 
administrerende myndigheder været vanskelig. Tilsynsudvalgene på FSR-
niveau bør have tilstrækkelig besluttende myndighed til at gennemføre 
tilpasninger, der er blevet nødvendige som følge af interventions­
formernes forskellige gennemførelsesrytme. Derfor vil Kommissionen i 
1991 revidere de nugældende regler for ændringer af FSR og OP. 
En detaljeret liste over udvalgenes møder i 1990 og de planlagte møder i 
1991 findes i bilag 1 og 2. 
3.1.1.2. Arbejdsmarkedets parter og derea rolle ved opfølgningen 
Kommissionen ønsker at fremme, at arbejdsmarkedets parter medvirker til 
virkeliggørelsen af reformens målsætning via en løbende dialog og ved 
udformning af en passende samarbejdsmodel. 
Derfor har Kommissionen taget initiativ til en række møder med arbejds­
tagernes og arbejdsgivernes faglige organisationer og de nationale og 
regionale myndigheder, for at der kan udveksles synspunkter om reformens 
principper, målene og prioriteringerne i fællesskabsstøtterammerne og deres 
anvendelse i mål nr. 1- og 2-regioner. Der er blevet afholdt i alt seksten 
møder, der næsten dækker samtlige berørte regioner. 
I sammenhæng med disse møder er der afholdt en række uddannelses- og 
informationsseminarer, for at gøre de regionale fagforeningsledere bekendt 
med den nye strukturpolitik, der er en følge af reformen. 
Erfaringerne herfra har generelt været positive, både for arbejdsmarkedets 
parter og for Kommissionen. 
Arbejdsmarkedets parter har formuleret en række bemærkninger og forslag, der 
kan hjælpe Kommissionen i dens overvejelser om den fremtidige struktur­
politik. 
Den konstruktive dialog, der er kommet i gang mellem de berørte parter, har 
gjort, at visse medlemsstater prøver at opstille en model, der skal sikre en 
regelmæssig information til arbejdsmarkedets parter og knytte dem til 
tilsynsudvalgene. Kommissionen ønsker at styrke denne proces. 
Der skal imidlertid mindes om, at retningslinjerne for strukturfondene ikke 
indeholder nogen forpligtelse til at inddrage arbejdsmarkedets parter i 
tilsynet med aktionerne. 
- 15 -
Det er medlemsstaten, der udpeger de partnere, som skal deltage i 
udvalgene. 
Samarbejdet med arbejdsmarkedets parter ses hyppigere i mål nr. 3- og 4-
områder, hvor medlemsstaterne ofte allerede har en fast praksis for dialog 
med arbejdsmarkedets parter. 
De deltager i tilsynsudvalg i ni medlemsstater (Belgien,Spanien, Grækenland, 
Frankrig, Tyskland, Irland, Luxembourg, Nederlandene og Danmark). 
I tre medlemsstater (Italien, Det Forenede Kongerige og Portugal), hvor 
tilsynsudvalgenes forretningsorden ikke giver plads for deltagelse af 
arbejdsmarkedets parter, har de nationale myndigheder lovet, at de bliver 
informeret om iværksættelsen af FSR. 
Der skal samtidig mindes om, at arbejdsmarkedets parter bliver informeret i 
Udvalget for ESF. 
3.1.2. Udarbejdelse af et system til opfølgning og tilsyn med interven­
tions formerne 
Etableringen af et system til opfølgning i hver medlemsstat er afgørende for 
effektiviteten i udvalgenes arbejde, samtidig med at de vil give struktur-
fondsforvaltningen de nødvendige muligheder for at vurdere fællesskabs­
forpligtelsernes reelle anvendelse og om nødvendigt for at revidere den 
oprindelige planlægning i hver FSR. 
Kommissionens arbejde drejer sig især om to præcise områder, på den ene side 
udvikling af et databehandlingssystem (software) og på den anden side edb-
udstyr (hardware), og der er i de fleste lande givet bevillinger til faglig 
bistand i denne forbindelse. 
Udvikling af programmer (software) 
For alle FSR-undermål nr. 1 arbejdes der for tiden på at udvikle edb-
programmer, enten af de myndigheder, der koordinerer på nationalt 
niveau (Irland, Grækenland, Nordirland og Spanien) eller af konsulent­
firmaer (Portugal). I Frankrig og i Italien bliver IMP-systemet 
tilpasset, så det kan bruges til nye aktioner. 
I nogle tilfælde (Grækenland og Irland) er man i færd med at teste 
prototyperne for at undersøge, om deres omfang og udformning er i 
overensstemmelse med tilsynsbehovet, således som det fremgår af 
forordninger og beslutninger. 
I forbindelse med mål nr. 2 kan de samlede bevillinger i forbindelse med 
de forskellige FSR og de operationelle interventioner med få undtagelser 
(Tyskland, Det Forenede Kongerige og Spanien) næppe være grundlag for at 
udarbejde specielle systemer. I denne forbindelse og til små programmer 
må fremgangsmåden være, at der udarbejdes en enklere form for indsamling 
af data om gennemførelsen (finansielt m.v.), og at disse data forelægges 
tilsynsudvalgene i relevant form. 
- 16 -
Hvad angår aktioner under alle mål, hvor ESF medvirker, har Kommissionen 
udviklet et standardiseret system med formularer og edb-programmer, der 
gør det muligt at følge alle interventionsformerne fra godkendelse til 
sagens afslutning. 
Disse programmer er stillet til rådighed for alle medlemsstaterne, så de 
kan føre et individuelt tilsyn med hver interventionsform fra grundop­
lysninger (støtteansøgning) til ansøgning om udbetaling af restbeløbet. 
Dette system skulle gøre det muligt at udarbejde en analyse af de 
vigtigste indikatorer (finansielle og fysiske) vedrørende aktionerne. 
Edb-udstyr (hardware) 
To elementer gør sig gældende nu: for det første er situationen 
forskellig fra land til land, især afhængigt af det analyserede niveau 
(central eller regional myndighed), på den anden side er der taget 
initiativ til at afhjælpe manglen på udstyr. 
På nationalt niveau er edb-udstyret acceptabelt i visse lande (Portugal, 
Grækenland og Frankrig) selv om det kunne forbedres, mens det er i 
etableringsfasen i andre lande (Irland og Nordirland). For øjeblikket 
vurderes behovet i Spanien og Italien. 
På regionalt plan er situationen mindre gunstig, undtagen i IMP-
regioner. Imidlertid er der i alle mål nr. 1-regioner taget initiativ 
til at skaffe det nødvendige udstyr. 
Hvad angår de aktioner, hvor ESF medvirker, har Kommissionen i alle 
medlemsstaterne etableret det nødvendige edb-udstyr til dataoverførsel 
mellem medlemsstaterne og Kommissionen. 
Dataindlæsning og drift 
For tiden foregår opfølgningen af gennemførelsen på baggrund af en 
dataindsamling med manuel eller halvautomatiseret behandling. I de 
fleste lande (Italien, Grækenland, Portugal, Frankrig og Irland) har 
tilsynsudvalgene allerede lavet rapporter om den finansielle 
gennemførelse. 
Tilsynsudvalgene har i deres arbejde i høj grad støttet sig til den 
opstillingsmodel, som Kommissionen har lavet. 
Som arbejdet er forløbet i de forskellige lande, må man formode, at edb-
tilsynssystemet kan være driftsklart, hvad angår den finansielle del, 
inden slutningen af 1991, uden at man dog skal undervurdere problemer 
vedrørende regelmæssig dataindlæsning, især den manuelle del af 
arbejdet. 
Der er allerede påbegyndt uddannelse og information af det personale, 
der skal tage sig af systemets drift, og denne uddannelses- og 
informationsvirksomhed skal styrkes, når de forskellige systemer er 
vedtaget af de berørte parter. 
- 17 -
Den faglige bistand til medlemsstaterne er et middel, som Kommissionen 
har til rådighed for at medvirke til, at disse tilsynssystemer 
etableres. 
Hvad angår uddannelses/beskæftigelses-aktionerne, hvori ESF deltager, er 
dataindlæsningen i systemet blevet testet i hver medlemsstat på centralt 
niveau af de nationale myndigheder. 
Det skulle muliggøre tilsynet af hver interventionsform ved hjælp af 
finansielle og fysiske indikatorer. 
4.1. Behov for enklere procedurer 
I december 1990 forbedrede Kommissionen procedurerne på en række punkter og 
fjernede dermed visse hindringer for reformens tilsigtede gennemførelse. 
Den lagde vægt på følgende: 
større fleksibilitet; 
hurtig godkendelse af interventionsformerne (forbedring af de interne 
procedurer i Kommissionen); 
forbedring af de finansielle dispositioner og kredsløb. 
Disse første forholdsregler er blevet suppleret med nye beslutninger i juni 
1991. 
4.1.1. Større fleksibilitet 
Strukturfondsreformen definerer nogle principper, der er fælles for alle 
mål. Erfaringerne fra 1990 viser, at 65 FSR ud af 118 godkendte repræsen­
terer et støttebeløb på under 50 millioner hver (40 FSR under mål nr. 2 og 
24 SFR under mål nr. 5b). Heroverfor er der 12 FSR med et budgetteret 
støttebeløb på over 500 millioner ECU (jf. tabellen i bilag 3). 
I betragtning af de vanskeligheder, man er stødt på, har Kommissionen derfor 
besluttet at differentiere mekanismerne efter størrelsen af de planlagte 
ressourcer og interventionsformen, hvilket er sket under hensyntagen til de 
gældende forordninger. Denne nye fleksibilitet indeholder to aspekter: 
forenkling af planlægningsprocedurerne for FSR og interventionsformerne 
i forbindelse med mål nr. 2-regioner, for så vidt angår anden fase 
(1992-1993). 
forenkling af ændringsprocedurerne for FSR og interventionsformerne ved 
hjælp af større besluttende myndighed hos tilsynsudvalgene. 
De kompetencebestemmelser, som Kommissionen havde vedtaget om tilsyns­
udvalgenes mulighed for på visse betingelser at ændre interventionsformernes 
sammensætning, har i praksis vist sig at være for snævre i forhold til de 
forskelligartede situationer, hvor de skal anvendes, og de tillader ikke 
tilstrækkelig fleksibilitet, når FSR iværksættes. 
- 18 -
På baggrund af erfaringerne med tilsynsudvalgenes arbejde i 1990 og 
anmodningen fra medlemsstaterne har Kommissionen besluttet at give 
tilsynsudvalgene større myndighed, så at de kan foretage de nødvendige 
revisioner af FSR-finansieringsplanerne og interventionsformerne. Der er 
således indført en differentiering af kompetencen afhængig af målet 
(Kommissionens beslutning af 29. maj 1991). 
Det gælder fortsat, at enhver substantiel ændring af FSR kun kan besluttes 
af Kommissionen efter aftale med medlemsstaten. 
4.1.2. Forbedring af de finansielle bestemmelser og kredsløb 
Strukturfondsreformen har klart fastslået princippet om samfinansiering i 
stedet for refusionsordningen, der ikke længere anvendes (med undtagelse af 
eksisterende aktioner og en del af de horisontale foranstaltninger under mål 
nr. 5a). 
Princippets virkeliggørelse afhænger af evnen hos partnerne i medlemsstaten 
og Fællesskabet til at forelægge, behandle og vedtage interventionsformerne, 
samt af muligheden for at øge tempoet for indgåelse af budgetforpligtelser. 
Kommissionen fastlagde den 20. december 1989 de fælles finansielle bestem­
melser, der skal anvendes ved alle interventionsformer. 
Anvendelsen af disse bestemmelser har imidlertid afsløret en række proble­
mer, især hvis man vil bevare princippet om samfinansiering. Problemerne for 
de flerårige programmer skyldes især den manglende overensstemmelse mellem 
visse medlemsstaters lovgivning om det offentliges udgifter og låntagning og 
de forskrifter, der styrer Fællesskabets lån og støttegivning. 
I december 1990 ændrede Kommissionen de finansielle bestemmelser i forbin­
delse med interventionsformerne. Ifølge artikel 20 i samordningsforordningen 
indgås forpligtelsene i årlige trancher, og forpligtelserne for de følgende 
trancher indgås på grundlag af gennemførelsesgraden af de foregående. 
Det er besluttet, at forpligtelsen for en årlig EF-støttetranche kan indgås, 
når medlemsstaten over for Kommissionen dokumenterer, at de afholdte 
udgifter udgør mindst 40% (i stedet for 60%) af det støtteberettigede beløb 
i forhold til den foregående tranche og mindst 80% (i stedet for 100%) af 
det støtteberettigede beløb i forhold til den forrige tranche, og at 
programmet gennemføres i overensstemmelse med de fastsatte mål. For at 
undgå, at der slækkes på den budgetmæssige forvaltning, understreges det, at 
selv om den følgende forpligtelse kan indgås, kan den tilsvarende betaling 
kun foretages, hvis 60% af de samlede udgifter i forbindelse med aktionens 
gennemførelse er afholdt. 
- 19 -
Målet med disse ændringer er at øge hastigheden for indgåelse af bevil-
lingsforpligtelser i forbindelse med flerårige aktioner til fordel for de 
medlemsstater, der ønsker det. I flere medlemsstater kræver de budgetmæssige 
og finansielle procedurer om offentlige forpligtelser og udgifter i 
forbindelse med programmer, hvori Fællesskabet deltager, at Fællesskabets 
budgetforpligtelser bliver stadfæstet. 
Samtidig med disse dispositioner har Kommissionen fortsat sin analyse af de 
finansielle kredsløb i hver medlemsstat for at pege på mulige regnskabs­
mæssige forbedringer i hvert land, så udbetalingen af fællesskabslånene til 
modtagerne kan lettes. 
Hvad angår Kommissionen selv, har den forbedret den regnskabsmæssige praksis 
for sine egne finansielle forpligtelser med henblik på hurtigere at kunne 
udbetale fællesskabsstøtte fra strukturfondene. 
20 -
Kapitel 2 ANALYSE AF INDSATSEN MED SIGTE PÅ MÅL NR. 1 
1.1 Generel oversigt 
1.1-1 Problemer 
Det kan konstateres, at mange medlemsstater har måttet anvende ret lang tid 
på at forberede forslag til operationelle programmer. For nogle landes 
vedkommende (Irland og Portugal) blev der indgivet programmer i løbet af 
1989, enten lidt før eller lidt efter godkendelsen af FSR. Dette gjorde det 
muligt for Kommissionen at gå i gang med at godkende programmerne allerede 
fra 1989. Der er dog kun få eksempler på dette. For de fleste landes 
vedkommende blev programmerne først indgivet i løbet af 1990 og en række 
programmer var endnu ikke fremsendt til Kommissionen ved udgangen af 1990. 
Med hensyn til de større projekter har situationen været en lidt anden. Her 
var det ofte sager, der næsten var færdigbehandlet i medlemsstaterne, som 
så kunne fremsende dem officielt til godkendelse i 1989 (det var tilfældet 
for Italien og delvis Spanien). 
Medlemsstaterne har haft reelle vanskeligheder med at fastlægge foran­
staltningernes indhold, og Kommissionen har dernæst måttet anvende en vis 
tid til at sætte sig ind i og behandle programmerne. Ofte har der især 
været behov for nærmere at afklare støtteordningerne i OP og undersøge de 
planlagte tiltags indvirkning på miljøet. Bestræbelserne på her at tage 
hensyn til den øvrige EF-politik har været en af hovedårsagerne til den 
sene godkendelse af OP. 
På den anden side bør det bemærkes, at nogle landes FSR ikke har indeholdt 
tilstrækkelige oplysninger om, hvilke interventionsformer der skulle 
anvendes med henblik på de prioriterede hovedmål i FSR. Under forhandlin­
gerne om støtterammerne havde man anmodet om sådanne oplysninger, men det 
var ikke muligt at få dem på det pågældende tidspunkt. Disse unøjagtigheder 
i FSR har yderligere forsinket fastlæggelsen af interventionsformer. Man 
har ved planlægningen af FSR åbenbart ikke haft en helt klar forestilling 
om, hvorledes de skulle gennemføres. 
Hvad angår ESF, indeholder artikel 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 4255/88 
bestemmelser om, at ansøgningerne om tilskud til foranstaltninger, som 
skulle iværksættes i 1990, skulle indgives senest den 31. august 1989. Da 
den faktiske godkendelse af FSR først fandt sted på et senere tidspunkt, 
var det nødvendigt at foretage en radikal omarbejdelse af de ansøgninger, 
medlemsstaterne oprindeligt havde indgivet. 
For EUGFL er der sket en vigtig ændring i forvaltningen af foranstaltningen 
i og med, at man har opgivet de traditionelle begreber direkte eller 
indirekte foranstaltninger og er gået over til at anvende operationelle 
programmer. Dette har imidlertid givet medlemsstaterne en række ekstra 
problemer, som har haft en indirekte indflydelse på, hvor hurtigt program­
merne er blevet indgivet, og hvor lang tid det har taget at behandle dem. 
21 -
Generelt har der måttet udføres et stort arbejde inden for partnerskabet 
for at forbedre programmernes indhold, det gælder især finansieringspla­
nerne, kriterierne for udvælgelse af projekter, kvantificeringen af de 
opstillede mål og fastlæggelsen af de fysiske og finansielle indikatorer, 
der er nødvendige for opfølgningen af og tilsynet med programmerne. 
1.1.2 Flerfondsmetoden i forbindelse med mål nr. 1 
Som tidligere oplyst har Kommissionen bestræbt sig på at få flerfonds­
metoden anvendt i forbindelse med alle de mål, hvor denne metode kan 
anvendes. 
For mål nr. 1 er der blevet godkendt et stort antal operationelle 
flerfondsprogrammer. Det var allerede bestemt, at denne interventionsform 
skulle anvendes i nogle lande, og iværksættelsen af de pågældende FSR er da 
også foregået som planlagt. For andre landes vedkommende er flerfondsmeto­
den blevet valgt under forhandlingerne. Den integrerede metode er blevet 
anvendt i endnu større udstrækning i de tre lande, der med hele deres 
område falder ind under mål nr. 1. Hvad angår det udviklingsfelt, der 
omfatter modernisering af basisinfrastrukturer, hvortil der var afsat 
10 656 mio. ECU i FSR for de pågældende syv lande, er moderniseringen især 
blevet sat i gang via større projekter. Det er tilfældet i de lande, hvor 
dette udviklingsfelt har særlig betydning (Grækenland, Spanien, Irland, 
Portugal og Italien). I nogle tilfælde indgår de større projekter i de 
operationelle programmer. 
Det er derfor især hensigtsmæssigt at godkende flerfondsprogrammer for 
udviklingsfelterne: forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne (5 466 
mio. ECU i FSR), hjælpestrukturer for økonomisk aktivitet, forbedret 
udnyttelse af stedlige ressourcer*) og foranstaltninger vedrørende 
uddannelsesstrukturer. 
For de syv landes vedkommende tegnede de nævnte tre udviklingsfelter sig i 
FSR for i alt 14 022 mio. ECU. Der er indgået forpligtelser i form af 
operationelle flerfondsprogrammer for de samme udviklingsfelter for et 
beløb på 9 519 mio. ECU (EF-midler). 
1.1.3 Analyse af interventionsformerne i de enkelte medlemsstater 
Mål nr. 1 har hidtil krævet 303 interventionsformer, men situationen 
varierer fra land til land. 
I lande med kun ringe regionsopdeling (f.eks. Irland) finder man ret få 
interventionsformer. Således gennemføres den irske FSR ved 12 operationelle 
programmer, der inddrager en eller flere fonde. I de lande, hvis FSR har et 
betydeligt regionalt aspekt (Spanien, Grækenland, Italien og Portugal), er 
det et stort antal interventionsformer, der skal forelægges af 
medlemsstaten og godkendes af Kommissionen (ca. 50 programmer for Portugals 
vedkommende). På denne baggrund forstår man, hvor stort et arbejde de 
1) Jf. oversigten i den første årsberetning (1989 - bilag IV-2 ff.). 
- 22 -
forskellige parter har måttet lægge i udarbejdelsen af programmerne. 
Den kompetencefordeling, der er karakteristisk for den enkelte medlemsstat, 
afspejler sig også i gennemførelsen. Når det f.eks. gælder foranstaltninger 
til udvikling af menneskelige ressourcer, hvor der i mange medlemsstater 
ofte kan konstateres en fordeling af kompetencen på regioner, kræver 
gennemførelsen af foranstaltningerne mange interventionsformer (Grækenland, 
Spanien og Portugal). Samme skel gør sig gældende i forbindelse med land-
brugsforanstaltninger hvor flere lande længe har benyttet en regionaliseret 
metode (Spanien, Frankrig og Italien), mens andre bevarer en central 
styring (Grækenland og Irland). 
1.1.4 Resultaterne af gennemførelsen udtrykt i godkendte bevillinger 
1990 har været kendetegnet ved et intensivt arbejde med udformning, 
forhandling og godkendelse af interventionsformer. Trods forskellige 
vanskeligheder har medlemsstaternes og Kommissionens fælles indsats skabt 
grundlag for en tilfredsstillende gennemførelse, når man ser på de 
forpligtelser, der er indgået for de i FSR afsatte bevillinger. 
Nedenfor gives en oversigt over den støtte, der pr. 31.12.1990 var blevet 
godkendt til FSR-foranstaltningerne for mål nr. 1-landene, idet der er 
taget højde for allerede eksisterende foranstaltninger (godkendt inden den 
1. januar 1989). 
- 23 -
MÅL NR. 1: STØTTE GODKENDT PR. 31.12.1990 
(i mio. ECU og 1989-priser) 
MEDLEMSSTAT 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Portugal EFRU 
3220 
4756 
389 
1642 
4091 
3711 
Det Forenede 347 
Kongerige ESF 
1449 
2337 
324 
1357 
1463 
2017 
312,4 EUGFL 
1277 
1186,7 
159,4 
654 
665,1 
1147,2 
130 GODKENDT 
BELØB 
5946 
8279,7 
872,4 
3653 
6219,1 
6875,2 
789,4 BELØB AFSAT 
I FSR 
6667 
9779 
888 
3672 
7443 
6958 
793 
I ALT 18.156 9259,4 5219,4 32634,8 36200 
NB. Når der skal gøres status over gennemførelsen i form af ydet støtte, må 
man huske, at overslagene i FSR er i 1989-priser, mens de priser, der 
anvendes i forbindelse med gennemførelsen, normalt er priserne i det 
år, hvor det operationelle program er blevet godkendt. For at kunne 
sammenligne de forskellige priser er de godkendte støttebeløb blevet 
omregnet til 1989-priser. 
Det bør nævnes, at del 5a under mål nr. 1 indgår helt og holdent i de 5 219 
mio. ECU fra EUGFL. 
- 24 -
1.2. Analyse af gennemførelsen af FSR i de enkelte medlemsstater 
1.2.1 Generel analyse 
Der skal her foretages en sammenfattende undersøgelse af interventionsfor­
mernes indhold og især af de vigtigste foranstaltninger i de operationelle 
programmer. 
Kommissionen vil publicere en særlig meddelelse (statistisk bulletin) med 
en detaljeret liste over de godkendte interventionsformer. Desuden vil de 
rapporter, der er fastsat i artikel 25 i samordningsforordningen, supplere 
denne årsberetning. 
Den analyse, der skal foretages her, har til formål at afdække de centrale 
linjer i den strukturindsats, der ydes gennem de godkendte interventions­
former. 
Der er allerede på FSR-plan foretaget en undersøgelse af de centrale 
linjer, jf. årsberetningen for 1989. 
Det drejer sig her om at drage nogle konklusioner af den faktiske 
gennemførelse . via de operationelle programmer, der er godkendt som nye 
foranstaltninger. 
For det første må man sige, at programmernes indhold på tilfredsstillende 
vis afspejler de højt prioriterede tiltag, som man i fællesskab forhandlede 
sig frem til ved fastlæggelsen af FSR, både hvad angår interventions-
områder, og hvad angår tiltagenes fordeling på tværregionalt og regionalt 
niveau. 
Med hensyn til sidstnævnte punkt skal det bemærkes, at der ved udgangen af 
1990 var blevet godkendt ca. 94 regionale operationelle programmer svarende 
til bevillinger på 8 100 mio. ECU (eksklusive mål nr. 3 og 4). Størstedelen 
af programmerne er flerfondsprogrammer, der støttes af de tre fonde, og som 
dækker næsten alle de prioriterede områder i FSR. 
I disse regionale programmer er størstedelen af EF-midlerne afsat til 
transportinfrastrukturer. Men det skal understreges, at over halvdelen af 
foranstaltningerne falder ind under Spaniens FSR. 
Støtte til investeringer og udvikling af de menneskelige ressourcer er 
ligeledes et højt prioriteret område for regionerne. 
Også vandinfrastrukturer, der normalt skal dække lokale eller regionale 
behov, har en fremtrædende plads i de regionale OP. 
De regionale foranstaltninger suppleres med såkaldt tværregionale 
foranstaltninger. 
De tværregionale programmer, der blev truffet beslutning om i 1989 og i 
1990, medfinansieres af EF med over 10 mia. ECU. Mål nr. 3, 4 og 5a er ikke 
med i dette beløb. 
- 25 -
Ligesom i de regionale OP indtager transportinfrastrukturerne en vigtig 
plads. Programmer, der skal mindske konsekvenserne af perifer beliggenhed 
og forbedre transporten, er blevet godkendt i fire mål nr. 1-1ånde 
(Portugal, Irland, Grækenland og Det Forenede Kongerige) samt i Spanien, 
hvor der er afsat store beløb til investeringer i en højhastighedsjernbane 
mellem Madrid og Sevilla. 
Det næste højtprioriterede område i de tværregionale programmer er støtte 
til produktionsfremmende investeringer i industri og serviceerhverv samt 
investeringer i infrastruktur med direkte tilknytning hertil. 
Ved udgangen af 1990 blev der godkendt programmer på dette område for alle 
lande bortset fra Spanien. Der vil i tilslutning hertil i 1991 blive 
godkendt en række supplerende programmer navnlig for Grækenland og Italien. 
Det tredje højtprioriterede område er udvikling af de menneskelige 
ressourcer, herunder både en udvikling af uddannelserne og en forbedring af 
uddannelsesinfrastrukturerne. Hvad det sidste punkt angår, er EF-støtten 
især koncentreret om Grækenland, Irland og Portugal. 
Med hensyn til landbrug og landdistriktsudvikling kan man konstatere, at 
mål inden for dette prioriterede område søges realiseret med lige stor vægt 
på den regionale og den tværregionale del. Som allerede omtalt har flere 
lande længe benyttet en regionaliseret metode inden for landbrugsforan-
staltningerne (Spanien, Frankrig og Italien), mens andre bibeholder en 
central styring. 
1.2.2 Strukturinterventionernes samlede socioøkonomiske virkning 
Det er ønsket om en øget makroøkonomisk effekt af EF-interventionerne, der 
ligger bag den fordobling af strukturfondene, der blev aftalt i 1988, og 
den koncentration af fondenes midler om mål nr. 1, der er fastsat i 
rammeforordningens artikel 12. 
Strukturfondsreformen forventes at få omfattende makroøkonomiske virkninger 
navnlig i de tre lande, der med hele deres område falder ind under mål nr. 
1 (Grækenland, Irland og Portugal). De offentlige udgifter (på 
medlemsstats- og EF-niveau), der er anført i disse landes FSR, er i 
gennemsnit og i procent af BNP for perioden 1989-1993 temmelig omfattende, 
f.eks. 6,4% for Portugal, 5,2% for Grækenland og 3,7% for Irland. Der 
forventes ligeledes omfattende makroøkonomiske virkninger i de spanske mål 
nr. 1-regioner og i Mezzogiorno, hvor de støtteberettigede offentlige 
udgifter udgør mellem 1% og 2% af BNP. 
Ud over en betydelig stigning i de finansielle midler, der er til rådighed 
for økonomien i de nævnte lande, indebærer FSR en udvikling af de 
menneskelige ressourcer og en stigning i investeringskvoten. Sidstnævnte er 
de vigtigste faktorer til bestemmelse af en økonomis vækstrate på 
mellemlang til lang sigt. 
- 26 -
Da FSR for mål nr. 1 tager sigte på at styrke produktionsstrukturerne i de 
pågældende regioner, kan der forventes markante økonomiske virkninger både 
med hensyn til efterspørgsel og udbud. Førstnævnte vil vise sig på kort 
sigt og skyldes en direkte og indirekte stigning i efterspørgslen på grund 
af gennemførelsen af FSR. Sidstnævnte, der er af mere gennemgribende art, 
vil vise sig på længere sigt og er af afgørende betydning for, at regio­
nerne kan indhente deres strukturelle efterslæb. Virkningerne på udbuddet 
skyldes den udvidede produktionskapacitet, den bedre kvalificerede 
arbejdskraft, etableringen af et infrastrukturnet, der gør det muligt at 
forbedre den støttemodtagende regions kontakt med omverdenen, videreformid­
lingen af tekniske fremskridt og højnelsen af produktionens teknologiske 
niveau. 
På mellemlang sigt vil FSR's virkninger på udbuddet medføre, at regioner 
med udviklingsefterslæb opnår en øget produktivitet og konkurrenceevne, 
hvilket vil medføre konvergerende vækstrater i EF. Det bør imidlertid 
bemærkes, at styrkelsen af den økonomiske konvergens, som er det endelige 
mål for EF-indsatsen, også er et spørgsmål om økonomisk politik. Samspillet 
mellem EF's interventioner og de enkelte medlemsstaters økonomiske politik 
vil, som understreget i Fællesakten, være af afgørende betydning for, at de 
forventede virkninger af FSR slår igennem i deres helhed. Specielt kan en 
varig vækst kun opnås i forbindelse med makroøkonomisk stabilitet, hvilket 
hele EF søger at opnå ved oprettelse af Den Økonomiske og Monetære Union. 
Under disse omstændigheder vil det være vanskeligt at opgøre virkningerne 
af, at EF-støtten koncentreres om regioner med størst udviklingsefterslæb; 
en opgørelse i tal vil være forbundet med store vanskeligheder med hensyn 
til metodik og statistik. 
Stillet over for denne udfordring har Kommissionen fundet det hensigts­
mæssigt at anvende to former for approach. Den første går ud på at vurdere 
de samlede økonomiske virkninger ved hjælp af et bestemt antal udvalgte 
makroøkonomiske indikatorer, som giver mulighed for sammenligninger mellem 
de enkelte medlemsstater. Den analytiske undersøgelse, der er foretaget i 
den forbindelse, er baseret på harmoniserede EUROSTAT-kilder og en fælles 
metodik. På grund af de franske mål nr. 1-områders særlige karakter har 
Frankrig måttet udelukkes fra denne type makroøkonomisk evaluering. 
I forbindelse med den anden approach har man henvendt sig til uafhængige 
nationale evalueringseksperter, der har benyttet modeller, som allerede 
fandtes i de respektive medlemsstater, og som har den fordel, at de giver 
en mere præcis analyse. Da modellerne i de enkelte lande er opbygget på 
meget forskelligt grundlag, er det vanskeligere at sammenligne 
resultaterne. 
- 27 -
De mere homogene resultater af førstnævnte approach er anført nedenfor. 
Resultaterne af sidstnævnte approach er anført i analyserne af de enkelte 
medlemsstater. 
De vigtigste spørgsmål, som der skulle findes sammenlignelige svar på for 
hver enkelt støttemodtagende medlemsstat, kan opsummeres således: 
Hvilken del af den forventede økonomiske vækst i perioden 1989-1993 kan 
tilskrives FSR i almindelighed og støtte fra EF i særdeleshed? 
Hvorledes vil FSR og EF-støtten påvirke de økonomiske aggregater og de 
støttemodtagende økonomiers struktur? Og mere specifikt: hvor stor en 
del af EF-støtten vil blive omsat til efterspørgsel og til produktion i 
målregionen, og hvor stor en del vil gå tabt som følge af øget import­
behov? 
Hvordan skal man vurdere, hvilke virkninger gennemførelsen af de 
højtprioriterede mål i FSR vil få for beskæftigelsen? Dvs. hvor mange 
arbejdspladser vil blive oprettet som en direkte følge af gennemførel­
sen af FSR-foranstaltningerne, og mere specifikt som en indirekte følge 
af de påtænkte overførsler af EF-midler? 
Det vigtigste element i denne analyse er et system af harmoniserede 
input/output-tabeller for Det Europæiske Fællesskab og dertil svarende 
fremskrivninger for perioden 1989-1993. Alle fremskrivningerne er baseret 
på harmoniserede nationale regnskaber, officielle økonomiske overslag for 
1991-92 og på dertil svarende fremskrivninger på mellemlang sigt for 1991-
1995, der blev udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene i oktober 1990. 
Vækst i BNP fra 1989 til 1993 
Gennemsnitlig årlig vækstrate 
Forventet 
vækstrate 
med FSR Vækstrate 
uden 
EF-støtte Vækstrate 
uden FSR 
Portugal 4,1 
Irland 4,0 
Spanien (mål nr. 1) 3,4 
Italien (mål nr. 1) 2,6 
Det Forenede Kongerige 
(mål nr. 1) 2,3 
Grækenland 1,7 3,4 
3,7 
3,2 
2,4 
2,1 
1,2 2,4 
3,3 
3,0 
2,3 
1,9 
0,5 
Ved en fortolkning af disse resultater må man gøre sig klart, at analysen 
er baseret på de officielt godkendte og offentliggjorte FSR, og at den 
desuden afspejler de samlede EF-støttesatser, som man har forhandlet sig 
frem til i forbindelse med FSR (jf. årsberetningen for 1989). De kolonner, 
der viser den gennemsnitlige årlige stigningstakt "med EF-støtte" og "uden 
FSR", er blevet beregnet, ved at man fra BNP i 1993 har trukket den del af 
- 28 -
BNP, som man antager er en følge af FSR og EF-støtten alt andet lige. 
Den indsats, EF yder via strukturpolitikken, vil krones med held, hvis 
væksten i de pågældende regioner foregår i et tempo, der ligger over EF-
gennemsnittet, og hvis deres økonomiske struktur udvikler sig, så der er 
bedre plads til fornyende og konkurrencedygtige sektorer. Med undtagelse af 
Nordirland og Grækenland skulle alle de regioner, der modtager støtte under 
FSR, kunne udvise en vækstrate, der ligger over EF-gennemsnittet, som i 
oktober 1990 blev anslået til 2,7% i gennemsnit om året indtil 1993. Ifølge 
disse overslag kan de største bidrag til den forventede vækst - henholdsvis 
0,7% og 0,5% - tilskrives EF-støtten til Portugal og Grækenland. Takket 
være overførslerne fra EF forventes det portugisiske BNP således i 1993 at 
blive 4% større, end det ville være blevet uden EF-støtte. På samme måde 
forventes det græske BNP at ligge 2,6% over det niveau, som Grækenland 
kunne have opnået uden EF-overførsier. Denne forholdsvis ringe effekt af 
EF-midlerne på sidstnævnte land skyldes den ret ineffektive græske økonomi, 
der er inde i en vanskelig omstillingsproces. Hvad angår Irland og mål nr. 
1-regionerne i Spanien og Italien, kan 0,3% af den forventede årlige 
gennemsnitsvækst indtil 1993 tilskrives EF-tilskud. Den tilsvarende procent 
for Nordirland er 0,2. 
Disse resultater viser, hvor stor betydning EF-støtten har for de dårligst 
stillede regioner. For bedre at illustrere EF-midlernes betydning for disse 
regioner har man udarbejdet en prognose for, hvilken virkning et pludseligt 
og massivt stop i 1993 for alle EF-overførsler ville have på regionernes 
økonomi alt andet lige. Prognosen viser, at disse økonomier ville blive 
udsat for et alvorligt økonomisk chok, bl.a. i form af et voldsomt fald i 
efterspørgslen, hvis den solidariske indsats til fremme af de tilbage­
stående regioners økonomiske og sociale integration ikke blev videreført 
efter 1993. 
Økonomisk vækst og EF-tilskud 
Variationer i BNP i procent 1992/1993 
Forventet Vækstrate, hvis EF-
vækstrate overførslerne suspen-
med FSR deres i 1993 
Portugal 3,9 0,9 
Irland 3,5 2,0 
Spanien (mål nr. 1) 3,4 2,4 
Italien (mål nr. 1) 2,6 1,8 
Det Forenede Kongerige (mål nr. 1) 1,9 1,1 
Grækenland 1,6 - 0,5 
- 29 -
Skønt disse resultater kun tager højde for FSR's virkning på efterspørgs­
len, giver de mulighed for, at man ud fra virkningerne på de faste 
bruttoinvesteringer i grove træk kan vurdere FSR's relative indflydelse på 
udbudspotentialet i de berørte økonomier. I de fem år, FSR gælder, er den 
potentielle produktion i de støttemodtagende økonomier afhængig af den 
forventede kapitalforøgelse, der er en konsekvens af gennemførelsen af de 
investeringsprojekter, der er fastsat i FSR, og som til dels finansieres 
gennem EF-støtte. De resultater, der er opnået, underbygger de her 
fremlagte prognoser og er især en bekræftelse på, at EF-støtten har relativ 
lille betydning for de regioner i medlemsstaterne, der ikke som helhed 
falder ind under mål nr. 1. 
FSR og de faste bruttoinvesteringer (FBI) 
Forventet vækst­
rate for FBI under 
hensyn til FSR Procent af 
FBI, der 
skyldes FSR % af FBI, der 
skyldes EF-
støtte 
Portugal 7,9 
Irland 8,4 
Spanien (mål nr. 1) 8,4 
Italien (mål nr. 1) 4,1 
Det Forenede Kongerige 
(mål nr. 1) 3,2 
Grækenland 5,0 23,2 
17,7 
6,9 
6,3 
12,5 
25,3 8,3 
7,5 
3,5 
2,8 
4,8 
11,5 
Af denne tabel, der viser FSR's bidrag til stigningen i de faste brutto­
investeringer, fremgår det, hvor vigtig en heldig gennemførelse af FSR er 
for en potentiel vækst i de forskellige landes økonomier, det gælder især 
Grækenland, Irland og Portugal, men også Nordirland. 
Den udvælgelse af prioriterede mål, der er sket i forbindelse med FSR, 
bidrager til en positiv strukturel tilpasning af de pågældende økonomier. 
Udvalgte industrier vil komme til at spille en rolle som vækstcentre, og 
FSR vil medføre betydelige fordele for markedsmæssige tjenesteydelser. 
Regioner, der modtager støtte under mål nr. 1, kan betragtes som åbne 
økonomier af ringe størrelse med en snæver industriel basis, der ikke 
producerer noget stort antal investeringsgoder. Sådanne goder er helt 
uundværlige for de i FSR fastlagte prioriterede mål, og det er derfor 
nødvendigt med import fra industrialiserede EF-regioner eller tredjelande. 
Følgelig omdannes EF-støtten kun delvis til BNP i de pågældende regioner. 
Et forsøgsvist skøn over disse kontraktive faktorer giver imidlertid grund 
til at tro, at produktionstabet som følge af en stigende import ikke udgør 
noget væsentligt problem. Dette skyldes sandsynligvis, at bistanden er 
koncentreret om bygge- og anlægssektoren. 
I betragtning af FSR's og EF-støttens store betydning er der grund til at 
tro, at FSR-foranstaltningerne vil have en mærkbar effekt på beskæftigel­
sen. I 1993 vil ca. 840 000 arbejdspladser, dvs. 3,8% af arbejdsstyrken i 
regionerne under mål nr. 1, være afhængige af, at alle de planlagte 
foranstaltninger gennemføres, og 350 000 vil være afhængige af EF-støtten 
30 -
alene. For at undgå enhver misforståelse skal det præciseres, at det ikke 
drejer sig om nye arbejdspladser og heller ikke om et bidrag fra EF's side 
til en reduktion af arbejdsløsheden og/eller underbeskæftigelsen. Det 
drejer sig kun om, hvor mange arbejdspladser der i 1993 vil være afhængige 
af den støtte, der ydes af EF som led i gennemførelsen af FSR. 
Beskæftigelse afhængig af EF-tilskud (skøn) 
1993 
Absolut værdi % af den samlede 
(i 1000) erhvervsaktive 
befolkning 
Portugal 116,7 3,1 
Irland 17,0 1,5 
Spanien (mål nr. 1) 54,2 0,7 
Italien (mål nr. 1) 47,1 0,9 
Det Forenede Kongerige (mål nr. 1) 4,1 0,7 
Grækenland 117,7 3,2 
Det skal understreges, at fremstillingen af de kortsigtede virkninger på 
efterspørgslen af dels FSR dels EF-støtten er baseret på en fælles og så 
vidt mulig sammenlignelig metode. Den giver et skøn over FSR's bidrag til 
den økonomiske vækst. 
Resultaterne, som vil blive nærmere behandlet i analysen af de enkelte 
lande, er konklusionerne af forskellige evalueringsundersøgelser, som 
Kommissionens tjenestegrene har sat i gang, og som ledes af uafhængige 
eksterne evalueringseksperter, der anvender forskellige makroøkonomiske 
modeller. Bilag 4 indeholder en kort redegørelse for den anvendte metode. 
Resultaterne viser, at strukturfondenes generelle effekt på BNP i lande og 
regioner under mål nr. 1 muligvis vil blive, at BNP stiger fra 1,5% til 
2,5% i 1993. 
For disse lande vil FSR derfor betyde, at deres evne til at indhente de 
øvrige medlemslande øges i ikke ubetydelig grad. 
Det er klart, at den reelle virkning af FSR-foranstaltningerne afhænger af 
den faktiske udgiftsafholdelse i medlemsstaterne. 
Desuden er - som tidligere nævnt - den forventede effekt efter fem år ikke 
det vigtigste resultat af FSR. Det vil vise sig over en længere periode i 
form af øgede vækstmuligheder, mindskede konsekvenser af perifer belig­
genhed og dermed en større afsmitning af integrationens dynamiske 
virkninger. 
- 31 -
1.2.3. Grækenland 
1.2.3.1. Iværksættelse af FSR 
FSR for Grækenland blev godkendt i marts 1990. Trods denne relative 
forsinkelse i forhold til de andre medlemsstater, hvis FSR blev godkendt i 
oktober 1989, forløber iværksættelsen af godkendte interventionsformer 
tilfredsstillende og som programmeret i FSR. Fire dossierer til et beløb på 
590 mio. ECU er endnu ikke blevet godkendt, herunder Athens metro, et 
operationelt flerfondsprogram for forbedring af virksomhedernes konkurren­
ceevne (der blev indsendt i juli 1991) og et operationelt flerfondsprogram 
for turisme. 
Der er blevet gjort meget for at regionalisere foranstaltningerne. Således 
blev der vedtaget 13 regionale programmer i 1990 (operationelle fierfonds-
programmer) . 
Repræsentanterne for de græske regioner har således kunnet spille en 
væsentlig rolle som led i det ansvar, de har fået overdraget gennem loven 
om decentralisering. 
De store projekter forvaltes derimod nationalt, fordi de spiller en 
afgørende rolle for landets økonomiske udvikling (bl.a. Athens metro, 
naturgasinfrastrukturer og motorvejsnet). Der er vanskeligheder med igang­
sætningen (metroen) og den praktiske iværksættelse (naturgas, veje) af 
disse store projekter. Kommissionen følger nøje gennemførelsen af disse 
projekter. 
Det fremgår af de første resultater af tilsynet, at gennemførelsesgraden 
for de store projekter er tilfredsstillende, men at der er nogen 
forsinkelse, hvad angår hovedfærdselsårerne. 
De græske myndigheder har for alle de af Kommissionen vedtagne foran­
staltninger systematiseret oprettelsen af tilsynsudvalg, der i de fleste 
tilfælde har kunnet træde sammen i 1990. 
Hvad angår programmernes indhold, består foranstaltningerne til 
iværksættelse af interventionerne på det udviklingsfelt, der omfatter 
modernisering af basisudstyr, hovedsagelig af store investeringer i 
infrastrukturer. 
Indsatsen på udviklingsfeltet for bedre udnyttelse af landbrugsressourcerne 
sker både på nationalt og regionalt plan. På nationalt plan er der tale om 
foranstaltninger til forbedring af landbrugsstrukturerne (vandbygning) og 
foranstaltninger til førtidspensionering af landbrugere. Hertil kommer de 
sektor foranstaltninger, der blev godkendt før FSR, og som nu indgår i FSR 
(bekæmpelse af phylloxera hos abrikoser). 
På regionalt plan gennemføres der operationelle flerfondsprogrammer for 
iværksættelse af følgende foranstaltninger: beskyttelse og forbedring af 
miljøet, bevaring og bedre udnyttelse af naturressourcerne og aktivitets-
spredning på landbrugsbedrifterne). 
Med hensyn til de menneskelige ressourcer, går det tilfredsstillende med 
iværksættelsen. 
I 1990 kunne der godkendes 39 interventionsformer til en samlet støtte på 
1 159 mio. ECU. Den samlede støtte for perioden 1990-1993 er på 1 438 mio. 
ECU. 
- 32 -
Der er sket en omfattende regionalisering af foranstaltningerne, navnlig 
inden for grunduddannelse, undervisning på sekundærtrinnet og beskæftigel­
sesstøtte. Iværksættelsen af FSR har banet vejen for en begyndende 
regionalisering af foranstaltninger af mål nr. 3- og 4-typen i Grækenland. 
Flerfondsmetoden anvendes især for den del af FSR, der iværksættes på 
regionalt plan, mens interventionerne på de øvrige udviklingsfelter først 
og fremmest iværksættes i form af operationelle enkeltfondsprogrammer. 
Med hensyn til forbruget af de årlige trancher for 1989 og 1990 er tallene 
fra det sidste møde i tilsynsudvalget for FSR som følger: 
for den nationale del: 85% i 1989 og 80% i 1990 
for den regionale del ekskl. IMP: 60% i 1989 og 60% i 1990 
for IMP: 75,5% i 1989 og 75,7% i 1990. 
Det skal bemærkes, at de græske myndigheder forventer en stigning i 
udgifterne til de regionale interventioner i 1991, idet de blev iværksat 
med en vis forsinkelse. 
1.2.3.2. FSR-interventionernes socioøkonomiske virkning 
Evalueringen af de økonomiske virkninger af FSR for GRÆKENLAND er foretaget 
på basis af en Keynes-inspireret makroøkonomisk model. Da det er en kort­
sigtet model, har det kun været muligt at tage efterspørgselsvirkningerne i 
betragtning (jf. model A i bilag 4). 
For at vurdere, hvilke virkninger FSR får for landets vækst og vigtigste 
makroøkonomiske variabler, har man opstillet to scenarier. Det første 
scenario er uden strukturfonde og uden videreførelse af foranstaltningerne 
under den tidligere EF-strukturpolitik, og det andet er med EF-
intervention. 
Resultaterne vedrører perioden 1989-1993. De viser, at strukturfondsinter­
ventionerne medfører en gennemsnitlig vækst i den græske økonomi på knap 
0,5% om året. Takket være FSR kommer Grækenlands BNP i 1993 til at ligge 
2,3% højere, end hvis man ikke havde haft FSR. 
På grund af den forventede svage økonomiske vækst i Grækenland i ovennævnte 
periode bliver virkningerne for beskæftigelsen dog ikke særligt store: i 
forhold til et scenario uden FSR i 1993 bliver der kun tale om en samlet 
stigning i beskæftigelsen på godt 45 000 enheder. Det bidrag, som FSR 
kommer til at yde til nedbringelse af arbejdsløsheden på kort til mellem­
lang sigt, er således ret begrænset. Først når udbudsvirkningerne (bedre 
uddannelse af arbejdsstyrken, nedbringelse af transportomkostningerne, 
større integration af isolerede områder osv.) begynder at slå igennem, kan 
man håbe på en kraftigere stigning i beskæftigelsen i Grækenland. 
Hvad angår de enkelte sektorer, får strukturpolitikken betydelige 
virkninger for byggesektoren og turismen, mens virkningerne bliver mindre 
udtalte for de eksportorienterede sektorer på grund af den igangværende 
- 33 -
omstrukturering af den græske økonomi. Strukturpolitikken forventes også at 
få store virkninger for landbruget, hvor der påregnes en stigning i 
investeringerne på 20% om året i perioden 1989-1993. 
1.2.4. Spanien 
1.2.4.1. Iværksættelse af FSR 
FSR-strukturen i Spanien indebærer, at der inddrages en lang række 
nationale, regionale og lokale myndigheder i iværksættelsen, og derfor har 
det været nødvendigt at anvende et meget stort antal interventionsformer. 
Interventionsformerne er blevet udarbejdet i nært samarbejde med de 
forskellige berørte myndigheder. Partnerskabet med de regionale myndigheder 
har fungeret godt. Derimod har forbindelsen mellem Kommissionen og de 
lokale myndigheder ikke kunnet undgå at være sporadisk på grund af de mange 
samtalepartnere. 
Denne interne kompleksitet i Spaniens FSR blev der rådet bod på i 1990, 
idet næsten alle planlagte interventionsformer blev godkendt senest den 
31.12.1990. Der manglede på denne dato endnu at blive truffet beslutning om 
ni interventionsformer for at gøre iværksættelsen fuldstændig. 
Den fuldstændige iværksættelse vil komme til at omfatte over 130 interven­
tionsformer, hvoraf en del blev godkendt inden reformen, og de løber 
fortsat i perioden 1989-1993. 
Det kan således konstateres, at støtten er fordelt over en række mindre 
programmer. Det er tilfældet med iværksættelsen af interventionerne 
vedrørende infrastrukturer, bedre udnyttelse af landbrugsressourcerne og 
mål nr. 3 og 4. 
De fleste af de nye FSR-foranstaltninger under EFRU blev vedtaget i andet 
halvår af 1990. 
Hvad angår indholdet, skal det bemærkes, at de store projekter vedrørende 
infrastrukturer og produktionsfremmende investeringer fortsat tegner sig 
for en stor del. Der er blevet godkendt 32 nye store projekter og 16 
operationelle programmer med deltagelse af EFRU. 
Med hensyn til foranstaltningerne vedrørende bedre udnyttelse af land­
brugsressourcerne er der i programmerne blevet fastlagt tre omfattende 
prioriterede udviklingsfelter: forbedring af de natur- og strukturbetingede 
produktionsvilkår; beskyttelse af miljøet og bevaring af naturressourcerne; 
produktionsomstilling og -spredning. Af de 32 operationelle programmer til 
godkendelse blev der i 1990 vedtaget 25. 
Næsten alle bevillingerne til de menneskelige ressourcer er nu blevet 
godkendt. Også i forbindelse med dette prioriterede udviklingsfelt er der 
mange interventionsformer (45 plus de 3 programmer, der allerede er 
godkendt under IUA). 
Man bør i øvrigt bemærke den hurtige iværksættelse af FSR. 
Ifølge oplysningerne fra det seneste møde i tilsynsudvalget (2. juli 1991) 
udgør de afholdte udgifter ca. 75% af forpligtelsesbeløbet for 1989 og 
1990. 
- 34 -
1.2.4.2. FSR-interventionernes socioøkonomiske virkning 
Den forudgående evaluering af de økonomiske virkninger af mål nr. li FSR 
for SPANIEN er foretaget ved hjælp af en makroøkonomisk model (jf. model B 
i bilag 4) . 
Det drejer sig om en årlige efterspørgselsmodel, hvori man har opstillet to 
scenarier for at vurdere strukturpolitikkens virkninger. I det første 
scenario er der taget højde for virkningerne af EF-udgifterne og den 
nationale samfinansiering, og i det andet ser man bort fra disse 
investeringer og analyserer udviklingen i den spanske økonomi uden 
strukturinterventioner. 
Det skal bemærkes, at skønnene bygger på en model for hele landet, mens mål 
nr. 1-interventionerne kun omfatter en omend væsentlig del af Spaniens 
område og økonomi. Det er således klart, at den beregnede makroøkonomiske 
indvirkning for Spanien vil blive mindre markant end den, der er beregnet 
for de øvrige mål nr. 1-lande. 
Resultaterne viser, at der i perioden 1989-1993 kommer en årlig stigning på 
ca. 0,3% i forhold til scenariet uden FSR. Den kumulerede virkning i fem år 
medfører, at Spaniens BNP i 1993 kommer til at ligge 1,5% højere end uden 
FSR. Investeringssatsen vokser fra 25,7% i 1988 til 31% i 1993. 
Modellen viser i øvrigt, at virkningerne af FSR-investeringsprogrammet og 
den spanske økonomis aktuelle ekspansion tilsammen vil føre til en 
væsentlig forringelse af handelsbalancen. 
Den forventede hurtigere vækst skulle gøre det muligt at øge beskæftigelsen 
med ca. 117 000 enheder på fem år, hvilket er en væsentlig fremgang i 
beskæftigelsen, selv om det kun har en meget begrænset indvirkning på den 
spanske arbejdsløshed. Den anvendte model viser i øvrigt, at Spanien i 1993 
uden FSR ville have 2,6 mio. arbejdsløse, mens antallet af arbejdsløse 
takket være FSR på samme tidspunkt skulle komme til at ligge omkring 
160 000 enheder lavere end beregnet i scenariet uden FSR. 
Ser man på de enkelte sektorer, skulle det f.eks. for Andalusiens 
vedkommende blive servicesektoren, der bliver kraftigst stimuleret (især 
tjenesteydelser til virksomheder og offentlige tjenesteydelser såsom 
undervisning og anlægsarbejder), men også energisektoren og landbruget 
forventes at få fremgang. 
1.2.5. Frankrig 
1.2.5.1. Iværksættelse af FSR 
Der er blevet godkendt en FSR for hver af de fem mål nr. 1-områder. FSR 
gennemføres således udelukkende på regionalt plan. Af de fem områder har de 
tre gjort brug af flerfondsmetoden. For Réunion var der allerede før 
reformen vedtaget en IUA, som nu er blevet slået sammen med det nye 
- 35 -
operationelle flerfondsprogram. Det samme har ikke kunnet lade sig gøre for 
Korsika, der ud over IMP også er omfattet af et nyt operationelt program. 
Da de regionale FSR iværksættes på regionalt plan, har de regionale 
partnere kunnet deltage fuldt ud i forberedelsen af og forhandlingerne om 
programmerne. Denne deltagelse videreføres i forbindelse med tilsynet med 
foranstaltningerne på lokalt plan. 
For de områder, der har gjort brug af flerfondsmetoden, iværksættes hele 
FSR, bortset fra mål nr. 3, 4 og 5a-foranstaltninger, ved hjælp af ét 
program (Korsika, Fransk Guyana og Réunion). For de to øvrige områder er 
det nødvendigt med flere iværksættelsesprogrammer. På grund af usikkerheden 
omkring valget af interventionsformer og de vanskeligheder, som de 
myndigheder, der har udarbejdet forslagene til programmer, har haft, trak 
godkendelsen af programmerne noget ud (slutningen af 1990). 
Som fastsat i de prioriterede FSR-udviklingsfelter er formålet med 
programmerne for de enkelte områder at etablere infrastrukturer til støtte 
for de økonomiske aktiviteter (navnlig for at opveje den store geografiske 
afstand mellem de oversøiske departementer og det franske fastland) og at 
udbygge de jobskabende produktionssektorer, især gennem investeringsstøtte 
og tjenesteydelser til virksomhederne. For de oversøiske områder indeholder 
programmerne også foranstaltninger til regionalt samarbejde med lande i 
samme geografiske område. 
Med hensyn til indholdet er det på sin plads, at man har valgt at 
differentiere foranstaltningerne efter de enkelte områder, når man ser på 
prioriteringen inden for foranstaltningerne til bedre udnyttelse af 
landbrugsressourcerne og de enkelte områders specifikke karakter. 
Der er generelt en dobbelthensigt med prioriteringen: dels at øge områdets 
selvforsyning og udvide produktionen af varer, der er typiske for området, 
dels at sprede landbrugsbedrifternes aktiviteter for at mindske afhængig­
heden af de traditionelle produktionsgrene. 
Den tilstræbte synergivirkning mellem fondene åbner også mulighed for at 
stimulere udviklingen af landdistrikter gennem aktivitetsspredning og 
miljøbeskyttelse. Modernisering af bedrifterne er fortsat en prioriteret 
intervention. 
Alle FSR-bevillinger til landbrugsforanstaltninger er blevet udnyttet. 
Hvad angår de menneskelige ressourcer, sker iværksættelsen gennem 10 
operationelle programmer (heraf 3 flerfondsprogrammer), inkl. IMP for 
Korsika. I programmerne skelnes der mellem foranstaltninger i nationalt 
regi og foranstaltninger i regionalt regi. Det kan fastslås, at den 
nationale andel af foranstaltningerne til fordel for støttemodtagere under 
mål nr. 3 og 4 fortsat er stor, fordi de regionale myndigheder, bortset fra 
myndighederne på Guadeloupe, kun i ringe omfang har benyttet sig af de 
muligheder, som mål nr. 3 og 4 giver, og har foretrukket at koncentrere 
bevillingerne omkring de foranstaltninger til erhvervsuddannelse og 
beskæftigelsesstøtte, der er et nødvendigt led i regionaludviklingen. 
I oktober og november 1990 holdtes de første møder i tilsynsudvalget for 
FSR i de enkelte områder, og der blev holdt informationsmøder for arbejds­
markedets parter på Réunion og Martinique. 
- 36 -
1.2.5.2. FSR-interventionernes socioøkonomiske virkning 
Vurderingen af strukturfondenes økonomiske virkninger i de franske mål nr. 
1-områder er foretaget på basis af en meget enkel Keynes-inspireret 
makroøkonomisk model, der først og fremmest gør det muligt at lave en 
omtrentlig beregning af, hvilken indvirkning efterspørgslen har på BNP, 
importen og beskæftigelsen, hvis investeringerne øges, sammenholdt med et 
scenario uden EF-intervention og uden videreførelse af de tidligere EF-
strukturinterventioner (jf. model C i bilag 4). 
Overslagene over strukturfondenes indvirkning på efterspørgslen viser, at 
investeringerne har en svag multiplikatoreffekt på BNP (der svinger fra 
0,9% på Réunion til 0,3% i Fransk Guyana). Det skyldes hovedsagelig de 
store overførsler og den omfattende sektor for ikke-markedsmæssige 
tjenesteydelser. Derimod har FSR meget stor indvirkning på importen, og det 
drejer sig her også om et væsentligt større beløb (FSR*s indvirkning på 
importen i procent af BNP svinger fra 4,8% for Fransk Guyana til 1,8% for 
Martinique). 
Den store importelasticitet i forhold til indkomsten er et udtryk for den 
særlige økonomiske struktur i disse områder. Lønomkostningerne er meget 
høje sammenlignet med lønomkostningerne i de konkurrerende nabolande, selv 
om de ligger under EF-gennemsnittet. De meget små markeder og disse 
områders afsides beliggenhed i forhold til aktivitetscentrene på det 
europæiske fastland er med til at skabe en alvorlig prisfordrejning for 
varer og produktionsfaktorer og forringer mulighederne for økonomisk og 
social udvikling. 
Selv om strukturfondene er med til at udligne de største handicap i disse 
områder og stimulere opbygningen af en konkurrencedygtig produktionssektor, 
vil de dog kun på mellemlang sigt få betydelige indvirkning på produktions­
strukturerne, beskæftigelsen og indtjeningen i de pågældende områder. 
Desuden må strukturfondenes indvirkning betragtes sammen med indvirkningen 
af de øvrige EF-politikker og -ordninger og af de foranstaltninger, der 
træffes ifølge POSEIDOM. 
Indvirkningen på beskæftigelsen bliver relativ stor, idet der vil blive 
skabt ca. 8 500 nye arbejdspladser takket være EF-fondene. Arbejdsløsheden 
vil dog kun falde lidt på grund af det store antal arbejdsløse og de 
demografiske tendenser i disse områder. Ser man på de enkelte sektorer, vil 
det komme turismen, servicesektoren og bygge- og anlægssektoren mest til 
gode. 
1.2.6. Irland 
1.2.6.1. Iværksættelse af FSR 
FSR for Irland, der blev godkendt i oktober 1989, iværksættes gennem ni 
operationelle programmer, for så vidt angår foranstaltningerne på det 
prioriterede regionaludviklingsfelt, og tre operationelle programmer, for 
så vidt angår mål nr. 3- og 4-foranstaltningerne. 
- 37 -
De operationelle programmer omfatter store projekter og støtteordninger. 
Der er blevet anvendt integrerede programmer til iværksættelse af de fleste 
foranstaltninger vedrørende udvikling af landbruget og landdistrikterne 
(turisme og udvikling af landdistrikter) og forbedring af industriens 
konkurrenceevne (ét stort operationelt flerfondsprogram for industrien og 
servicesektoren) og den del af foranstaltningerne, der vedrører bedre 
udnyttelse af de menneskelige ressourcer (operationelle flerfondsprogrammer 
vedrørende uddannelsesinfrastrukturer). Foranstaltningerne til forbedring 
af vejnetsinfrastrukturerne blev iværksat gennem et stort program, hvor der 
kun anvendes bevillinger fra EFRU. 
Da de operationelle programmer er så omfattende, er der blevet gjort en 
særlig indsats for at sætte tal på målene og de fysiske indikatorer. Det 
har i visse tilfælde været nødvendigt at yde faglig bistand udefra for at 
vejlede de nationale myndigheder. 
Foranstaltningerne til bedre udnyttelse af landbrugsressourcerne (landbrug, 
fiskeri, skovbrug og udvikling af landdistrikter) er centreret omkring tre 
hovedtyper: foranstaltninger til beskyttelse og bevarelse af miljøet i 
landdistrikterne, skovbrugsforanstaltninger (gentilplantning, skovveje og 
rentabel skovdrift) og foranstaltninger til udvikling af landdistrikter 
(aktivitetsspredning på landbrugsbedrifterne, agroturisme, tjenesteydelser 
til landbrugere, fiskerihavne, støtte til mindre virksomheder, vejnets-
infrastrukturer i landdistrikterne (der samfinansieres af EFRU), og 
erhvervsuddannelsesforanstaltninger). 
Hvad angår de menneskelige ressourcer, er hovedparten af foranstaltningerne 
ledsageforanstaltningerne til den økonomiske udvikling. Irland har kun 
anvendt få bevillinger til foranstaltninger af type 3 og 4 (342 mio. ECU). 
Det konstateres ligeledes, at foranstaltningerne vedrørende undervisning på 
sekundærtrinnet har fået høj prioritet. 
Alle FSR-interventionsformer er blevet godkendt. 
Der er oprettet et tilsynsudvalg for hvert operationelt program. Der gøres 
opmærksom på, at arbejdsmarkedets parter deltager i møderne i programtil­
synsudvalgene. De første tal fra de forskellige tilsynsudvalg viser, at det 
går tilfredsstillende med gennemførelsen af foranstaltningerne. De 
forventede udgifter under 1990-tranchen har i vidt omfang holdt stik. 
Gennemførelsesprocenten er 95,6% for EFRU-foranstaltninger, 99,3% for FSR-
finansierede foranstaltninger og 104,5% for EUGFL-samfinansierede 
foranstaltninger. 
1.2.6.2. FSR-interventionernes socioøkonomiske virkning 
Der er blevet foretaget meget grundige undersøgelser af, hvor store 
økonomiske virkninger strukturfondene har på den irske økonomi. Man har i 
den forbindelse taget udgangspunkt i en række mikroøkonomiske undersøgelser 
og sektorundersøgelser knyttet sammen med en makroøkonometrisk model, der 
kan integrere de vigtigste resultater af disse undersøgelser i den globale 
evaluering af strukturfondenes indvirkning, (jf. model D i bilag 4). 
Fremskrivningerne omfatter perioden frem til år 2000. For at kunne 
evaluerere FSR's nettobidrag til den irske vækst er der opstillet to 
scenarier. I det første scenario forudsættes det, at der i perioden 1988-
2000 fortsat vil tilgå midler fra EF's strukturfonde til Irland i samme 
- 38 -
omfang som i 1988 målt i faste priser. I det andet scenario tages der 
derimod hensyn til, at strukturinterventionerne øges i perioden 1989-1993, 
og det forudsætttes så, at tilgangen af midler i perioden 1994-2000 
stabiliserer sig på 1993-niveauet målt i faste priser. Man måler således, 
hvilken indvirkning udvidelsen af strukturpolitikken med FSR får i forhold 
til den tidligere EF-strukturpolitik og ikke i forhold til, hvordan det 
ville se ud uden FSR. 
Resultaterne viser, at den kumulerede virkning af FSR frem til år 2000 
skulle resultere i en BNI-vækst på 2,7%. Indvirkningen på BNI pr. indbygger 
forventes derimod at blive langt mindre udtalt, dels fordi der er en 
konstant befolkningstilvækst i Irland, dels fordi det forventes, at FSR 
medfører en forbedring af den økonomiske situation og skaber større 
beskæftigelsesmuligheder, hvorved udvandringen forventes at falde. Derfor 
forventes BNI pr. indbygger kun at stige med 0,8% frem til år 2000. 
Det største bidrag til væksten (virkningen af udbud og efterspørgsel 
tilsammen) vil stamme fra de udgifter, der anvendes til menneskelige 
ressourcer. Dette bidrag alene vil komme til at udgøre 50% af den samlede 
vækst (selv om det kun udgør 42% af de samlede udgifter). Herefter følger 
investeringer i forbindelse med infrastrukturer (27% af udgifterne, 22% af 
det samlede bidrag), støtte til virksomheder, investeringer inden for 
landbruget og indkomststøtte til landbruget. 
Der forventes en betydelig kumulativ indvirkning på beskæftigelsen. I 
perioden 1989-1993 kan der forventes skabt 19 000 nye stabile arbejdsplad­
ser. Hertil kommer yderligere 12 000 nye arbejdspladser i perioden 1994-
2000. Den samlede stigning i beskæftigelsen som følge af FSR skulle således 
bllive på 2,6%. Indvirkningen på arbejdsløsheden vil derimod blive mindre 
gunstig, fordi udvandringen som nævnt ovenfor aftager. I 1993 vil antallet 
af arbejdsløse falde med ca. 16 000 (1,3% af arbejdsstyrken). 
Hvad angår de enkelte sektorer, tyder det på, at strukturpolitikken på kort 
sigt kun får ret begrænset indvirkning på industrien, det være sig såvel på 
den traditionelle industri som på den højteknologiske industri. Resulta­
terne viser, at det tager lang tid, før sådanne virkninger fører til varige 
ændringer. Derimod bliver indvirkningen på de markedsmæssige tjeneste­
ydelser langt større, og den indtræder også langt hurtigere. Endelig må det 
konstateres, at væksten i landbruget bliver meget ringe. 
1.2.7. Italien 
1.2.7.1. Iværksættelse af FSR 
Fællesskabsstøtterammen for Italien omfatter en national del og en regional 
del; sidstnævnte del er meget betydelig, eftersom over 50% af aktionerne 
forvaltes af regionerne. 
Med hensyn til interventionsformernes struktur ligner Italiens situation 
Spaniens på den måde, at de nationale aktioner generelt har form af 
enkeltfondsprogrammer, medens den integrerede fremgangsmåde er valgt for de 
regionale aktioner. 
- 39 -
Den faktiske iværksættelse af interventionerne inden for de forskellige 
FSR-felter varierer alt efter, hvilke vanskeligheder der opstod under 
udarbejdelsen af programmerne. Interventionsfeltet for modernisering af 
basisinfrastrukturen, der hovedsagelig omfatter større nationale 
infrastrukturprojekter, er iværksat på tilfredsstillende vis. Der blev 
allerede i 1989 godkendt betydelige programmer (biogas, vandressourcer, 
telekommunikation og industrizoner). Der opstod derimod en vis forsinkelse 
for multiregionale aktioner vedrørende turisme og forskning, der først blev 
godkendt i slutningen af 1990. To store programmer dels for støtte til 
industrien og servicesektoren dels for regionen PUGLIA (612 mio. ECU) 
manglede at blive godkendt ved udgangen af 1990. 
I den multiregionale del af de strukturforanstaltninger, der skal 
gennemføres på landbrugsområdet, er der en klar prioritering: udvikling af 
nye afgrøder, forbedring og udbygning af traditionel afgrødedyrkning og 
udvikling af landbrugskonsulenttjenesten. 
FSR's regionale del er hovedsagelig centreret om aktioner til udvikling af 
landdistrikterne, der ledsages af støtte til infrastrukturen; endvidere 
skal der iværksættes en aktion til miljøbeskyttelse. 
Med hensyn til menneskelige ressourcer beslaglægger de vedtagne inter­
ventionsformer størstedelen af de finansielle midler, der er afsat i FSR 
(1 463 mio. ECU af i alt 1 700 mio. ECU). 
Af 27 godkendte operationelle programmer gælder 18 programmer regionale 
udviklingsforanstaltninger og 9 har forbindelse til iværksættelsen af mål 
nr. 3 og 4. Finansielt set dominerer aktionerne med sigte på disse mål 
fortsat. 
De første oplysninger om aktionernes gennemførelse tyder på, at der er en 
række vanskeligheder ved gennemførelsen. Situationen varierer naturligvis 
meget fra område til område. Af fem store projekter er der opstået en vis 
forsinkelse i iværksættelsen af biogasprojektet. 
For ESF konstateres det endvidere, at indholdet af de aktioner, der er 
programmeret på regionalt plan, ikke er tilstrækkelig tilpasset behovet for 
grunduddannelse for de 18 til 25-årige. En ny planlægning og en ændring af 
FSR er derfor nødvendig. 
Det første møde i tilsynsudvalget for FSR blev afholdt den 12. december 
1990, og den italienske regering vedtog særlige bestemmelser om udvalgets 
oprettelse og sammensætning ved dekret af 21. november 1990. 
1.2.7.2. De planlagte interventioners socioøkonomiske virkning 
Strukturfondenes økonomiske virkning for Mezzogiorno blev evalueret ved 
hjælp af en input-outputmodel og en beregnelig ligevægtsmodel, der gør det 
muligt at adskille fondenes virkning for Mezzogiorno fra virkningen for det 
centrale og nordlige Italien. To hypoteser blev undersøgt, en uden FSR og 
- 40 -
uden fortsættelse af strukturinterventionerne fra 1988, og en med 
anvendelse af FSR (jf. model E og F i bilag nr. 4). 
Takket være strukturfondene vil Mezzogiorno opnå en samlet stigning på ca. 
2% i BNP på lang sigt. Strukturfondene får også en betydelig virkning for 
beskæftigelsen. Der forventes oprettet 135 000 nye varige arbejdspladser 
via fondene i Italien, heraf 85 000 i Mezzogiorno. 
Skønnene viser, at det centrale og nordlige Italien også kommer til at nyde 
godt af EF's strukturintervention: i iværksættelsesfasen, hvor 
efterspørgselseffekten er dominerende, vil virkningen for væksten i BNP i 
absolutte tal i det centrale og nordlige Italien være den samme som i 
Mezzogiorno. Grunden hertil skal søges i, at en stor del af Mezzogiornos 
indkøb af kapitalgoder og konsumvarer i forbindelse med strukturpolitikken 
foretages i det centrale og nordlige Italien, og Italien vil således i sin 
helhed drage fordel af EF-interventionen. 
På længere sigt får Mezzogiorno en større produktionsfremgang end det 
centrale og nordlige Italien (skønnene viser, at 60% af den samlede 
produktionsfremgang vil blive centreret i Mezzogiorno og 40% i det centrale 
og nordlige Italien). 
På det sektorielle plan viser skønnene, at virkningen for Mezzogiornos 
produktion bliver betydelig især inden for turisme, metalvarer og maskiner, 
levnedsmidler og offentlige serviceorganer. 
Hvis det forventede samspil opstår, får udviklingen af en selvstændig 
produktionskapacitet i det sydlige Italien således varig virkning. 
Mezzogiorno kan derfor genoptage den indhentning af det udviklingsmæssige 
efterslæb i forhold til det centrale og nordlige Italien og det øvrige EF, 
der gik i stå i midten af halvfjerdserne. 
1.2.8. Portugal 
1.2.8.1. Iværksættelse af FSR 
Der er udarbejdet en enkelt FSR for Portugal; også den indeholder en temme­
lig betydelig regional del. Iværksættelsen er forløbet tilfredsstillende 
med hensyn til konkrete støttetilsagn; der er godkendt 49 interventions­
former ud af 51 planlagte. Landbrugsdelen er iværksat i fuldt omfang, og 
det samme gælder uddannelsesdelen. Enkelte operationelle programmer til et 
beløb af 111 mio. ECU mangler endnu at blive godkendt. 
Der blev opnået enighed med de portugisiske myndigheder om flerfondsfinan­
siering for et betydeligt antal dossierer. Nogle af de store nationale 
programmer, der sigter på enkeltsektorer (PEDIP og PRODEP), modtager midler 
fra EFRU og ESF. På regionalt niveau anvendes der næsten systematisk 
flerfondsfinansiering inden for det prioriterede felt for udvikling af 
regionernes interne potentiel. 
Flerfondsfinansieringen anvendes også for industriel omstilling og 
omstrukturering (felt 5), der foretages på halvøen Setubal og Vale do Ave 
(PROAVE). 
- 41 -
Med hensyn til feltet for bedre udnyttelse af landbrugsressourcerne er der 
grund til at understrege betydningen af PEDAP, som modtager størstedelen af 
EUGFL*s bevillinger. 
Landbrugsforanstaltningerne i Portugal iværksættes næsten udelukkende på 
nationalt plan. Nogle regionale operationelle flerfondsprogrammer omfatter 
medfinansiering fra EUGFL, men denne er meget begrænset. 
Med hensyn til menneskelige ressourcer manglede kun et program for faglig 
bistand at blive godkendt pr. 31.12.1990. Interventionsformer til et beløb 
på 1 678 mio. ECU blev godkendt i 1990 (34 godkendte operationelle 
programmer, heraf 21 flerfondsprogrammer, inkl. 3 IUA og PEDIP). Hvis man 
til de beløb, der er fastsat i disse interventionsformer, lægger 1989-
forpligtelserne for ESF (339 mio. ECU for 1989), udgør de bevillinger, der 
er godkendt som interventionsformer, næsten hele det beløb, der er fastsat 
i FSR. For disse dossierer vil ESF støtte aktioner til forbedring af de 
kvalifikationer, der kræves i CIENCIA-programmet, men der vil også blive 
ydet støtte til betydelige aktioner til forbedring af det generelle 
uddannelsesniveau; endelig omfatter støtten en tredje vigtig opgave, som 
Portugal har pioriteret højt, nemlig forbedring af uddannelsesstrukturen. 
Der erindres om, at ESF også støtter den uddannelsespolitik, der er 
nødvendig for at fremme produktive investeringer via PEDIP, et program, 
der blev godkendt inden den 1.1.1989, men som fortsat løber i perioden 
1989-1993. 
Forskellige udvalg fører tilsyn med FSR og interventionsformerne. Der er 
oprettet et udvalg for hvert godkendt program. Denne struktur, som er helt 
ny i Portugal, blev indført ved en national bestemmelse (lovdekret af 
12. april 1990). 
Det konstateres således, at de fleste interventionsformer var godkendt ved 
udgangen af andet gennemførelsesår. 
Med hensyn til gennemførelsen af 1990-tranchen ligger satsen for 
udgiftsafholdeisen på 64%. 
1.2.8.2. FSR-interventionernes socioøkonomiske virkning 
Der er foretaget et første skøn over den socioøkonomiske virkning af den 
portugisiske FSR ved hjælp af en input-outputanalyse (jf. model H i bilag 
4). 
De første resultater af analysen antyder, at hvis overførslen af EF-midler 
forbliver på samme niveau som i 1988, vil det portugisiske BNP i 1993 
mindst ligge 2% under det BNP, der opnås med strukturfondsreformen. Dette 
resultat er så meget mere positivt, som PORTUGAL i de seneste år har 
oplevet en forholdsvis høj stigning i BNP. 
FSR's virkning for den generelle ligevægt vil være moderat: der vil 
indtræde en stigning i indførslen (ca. 4% om året), og der kan opstå 
tendens til inflation, men hvis den portugisiske økonomis dynamik og 
integrering i verdensøkonomien fortsætter, skulle denne uligevægt ikke 
blive for generende. 
- 42 -
FSR får en betydelig virkning for beskæftigelsen. I de fem FSR-år forventes 
der oprettet ca. 70 000 nye arbejdspladser. Arbejdsløshedsprocenten falder 
fra 5,6% til 5,2%, hvilket er en meget ringe procent i forhold til EF-
gennemsnittet. 
Der blev foretaget et yderligere skøn over den portugisiske FSR's virkning 
ved hjælp af en generel ligevægtsmodel, der gør det muligt at inkludere den 
produktionsstigning, som FSR medfører. Den portugisiske økonomis udvikling 
beregnes med og uden EF-støtte (jf. model G i bilag nr. 4). 
Resultaterne viser, at den økonomiske vækst skulle tiltage med ca. 0,4% om 
året i halvfemserne, hvilket giver en samlet vækst på 4,9% mellem 1989 og 
år 2000. På lang sigt accelererer den økonomiske vækst endnu mere som følge 
af den fulde virkning af produktionsforøgelsen, idet der bliver en stigning 
til 0,6% af BNP. Investeringssatsen påvirkes positivt og vil ved år 2000 
ligge tre points højere end uden indregning af FSR (29,8% mod 26,8%). 
Endelig vil strukturfondene virke som katalysator ikke blot for de 
nationale investeringer, men også for udenlandske investeringer, og de 
udenlandske investeringers andel af BNP forøges. 
På sektorielt plan formodes FSR ud over de forventede forandringer i 
landbruget og forarbejdningsindustrien, hvor de udenlandske investeringer 
er et godt tegn, at skabe betingelser for ny kapacitet inden for fiskeriet, 
offentlige arbejder, turisme og avancerede serviceydelser, bl.a. 
serviceydelser inden for ny informationsteknologi. 
1.2.9. Det Forenede Kongerige 
1.2.9.1. Iværksættelse af FSR 
Nordirland er omfattet af en FSR, der blev godkendt i oktober 1989. 
Iværksættelsen sker via syv operationelle programmer for de prioriterede 
interventioner med sigte på mål nr. 1 og to programmer for aktionerne med 
sigte på mål nr. 3 og 4. 
Trods en vis forsinkelse i fremlæggelsen af programmerne er alle de 
påtænkte bevillinger i FSR nu godkendt. 
Interventionerne på de enkelte felter gennemføres i form af enkeltfonds-
programmer, undtagen for turisme og industriel udvikling, hvor der gøres 
brug både af EFRU og ESF. 
Der gennemføres fællesaktioner for Nordirland og Irland for at formindske 
virkningerne af områdernes perifere beliggenhed. Det transportprogram, der 
blev godkendt for Nordirland, er således udtrykkeligt knyttet til det 
tilsvarende program for Irland. Turismen udgør et andet eksempel på 
samarbejde, eftersom der er taget fællesinitiativer til turistkampagner. 
- 43 -
De landbrugsaktioner, der allerede blev indledt på grundlag af den særlige 
forordning (EØF) nr. 1942/8l(^), fortsætter. Det skal bemærkes, at det nye 
operationelle programs specifikke karakter beror på det forhold, at 
anvendelsesområdet for det særlige program, der blev lanceret i 1981, nu er 
udvidet til at omfatte hele Nordirlands område, og at forhandlingerne om 
dets indhold har gjort det muligt at udvide interventionsfeltet. 
Med hensyn til de menneskelige ressourcer beslaglægger seks 
interventionsformer, hvoraf fire operationelle programmer, samtlige bevil­
linger, der er afsat i FSR. ESF yder tilskud til aktionerne vedrørende 
industriel udvikling og turisme. Fonden finansierer dog fortsat overvejende 
aktioner til bekæmpelse af langvarig arbejdsløshed og unges erhvervsmæssige 
integrering (mål nr. 3 og 4). 
Tilsynet med FSR og de operationelle programmer er allerede indledt. Alle 
udvalg blev oprettet i 1990 og i begyndelsen af 1991. 
Oplysningerne fra disse udvalg gør det muligt at evaluere den konkrete 
gennemførelse af aktionerne. Satsen for udgiftsafholdeisen for årene 1989-
1990 ligger samlet på 75,8% af de programmerede udgifter. 
1.2.9.2. FSR-interventionernes socioøkonomiske virkning 
Der foreligger for øjeblikket ingen beregning af strukturfondenes 
økonomiske virkning for Nordirland. Derimod har det været muligt at 
udarbejde en kvalitativ analyse af EF's strukturpolitik på grundlag af 
analysen af områdets produktionsstruktur. 
Det fremgår af analysen, at produktionsstrukturen har udviklet sig skævt på 
grund af de offentlige myndigheders interventionistiske politik, der er 
afgørende for ca. 65% af indkomsterne i Nordirland. Især industristrukturen 
er svag og præget af ikke særlig dynamiske og kun lidet konkurrencedygtige 
virksomheder inden for de mest traditionelle og mindst nyskabende sektorer. 
EF-interventionen kan derfor spille en betydelig rolle ved modernisering af 
industristrukturen, uddannelse af en kvalificeret og effektiv arbejdskraft 
og nedsættelse af transportomkostningerne. Interventionens effektivitet kan 
blive kraftigt forøget, hvis interventionen kan virke som katalysator for 
opbygningen af en privat sektor, der er konkurrencedygtig og skaber 
arbejdspladser. Men denne katalyserende virkning for investeringerne synes 
for øjeblikket meget begrænset. 
Det er også vigtigt at erindre om, at EF* s medfinansiering kun udgør en 
ringe del af de offentlige udgifter i Nordirland. Desuden påvirkes visse 
udviklingsmuligheder såsom turisme og tiltrækning af udenlandske 
investeringer negativt af den politiske situation i området. Foruden disse 
(1) EFT L 197 af 20.07.1981. 
- 44 -
to faktorer spiller det forhold ind, at området er lille og har en åben 
økonomi, hvilket gør det mere vanskeligt for EF at bidrage mærkbart til 
udviklingen. 
- 45 -
KAPITEL 3 - ANALYSE AF INDSATSEN MED SIGTE PÅ ANDRE MÅL 
1. Mål nr. 2 
Mål nr. 2 omfatter ni lande i Fællesskabet, idet Grækenland, Irland og 
Portugal udelukkende omfattes af mål nr. 1. 
54 FSR blev godkendt i december 1989 (ingen for Spanien), og de omfatter en 
periode på tre år (1989 - 1991); der foretages for anden fase (1992 - 1993 
en ny programmering inden udgangen af 1991. 
1.1. Generel oversigt 
I betragtning af fællesskabsstøtterammernes gennemførelsestidsfrister (tre 
år), har samtlige parter i forbindelse med mål nr. 2 måttet medvirke til, at 
de operationelle programmer kunne forelægges så hurtigt som muligt. 
1.1.1 Medlemsstaternes vanskeligheder 
Til forskel fra de regioner, der omfattes af mål nr. 1, har mål nr. 2-
regionerne på grund af en vis erfaring med hensyn til programmering, en 
struktur for FSR, der allerede findes på regionalt plan, og en allerede 
eksisterende omstillingspolitik i medlemsstaterne, alt i alt formået at 
forelægge de operationelle programmer (OP) inden for meget korte 
tidsfrister. I de fleste lande er projekterne i OP udarbejdet samtidig med 
FSR og undertiden indsendt, inden disse formelt blev godkendt. Spanien er en 
undtagelse, idet FSR blev godkendt den 14. marts 1990 og OP blev først 
indsendt efter FSR-godkendelsen. 
Der har vist at sig at være store problemer med hensyn til, om foranstalt­
ningernes indhold er i overensstemmelse med konkurrencepolitikken. I de af 
Kommissionen vedtagne retningslinjer for regionalpolitik, som er blevet 
fulgt under forhandlingerne om FSR, er der i højere grad lagt vægt på at 
forbedre virksomhedernes konkurrenceevne end på at forbedre de store 
basisinfrastrukturer. Dette har medført, at der er forelagt mange regionale 
støtteordninger. 
I en række lande har de foranstaltninger, der blev fremlagt, enten været 
nye, eller de var ikke altid i forvejen blevet meddelt Kommissionen (det 
drejer sig her om Tyskland, Spanien, Frankrig og Italien). Behandlingen af 
disse støtteordninger og godkendelsen af dem har ført til forsinkelser med 
hensyn til godkendelsen af OP. I visse tilfælde har Kommissionen foretrukket 
midlertidigt at stille foranstaltningen i bero frem for at skulle udsætte 
godkendelsen af programmerne. 
1.1.2 Anvendelse af flerfondsmetoden i forbindelse med gennemførelsen 
af FSR 
Man har allerede ved udarbejdelsen af FSR søgt at anvende forskellige 
interventionsformer, der supplerer hinanden. Interventionerne fra EFRU og 
ESF er generelt blevet integreret i de hovedfelter i de FSR, som omfattes af 
de to fonde. I øvrigt er de foranstaltninger, der er igangsat inden 
reformen, ofte blevet gennemført i form af IMP (Frankrig) eller i form af 
- 46 -
IUA (Frankrig, Tyskland, Nederlandene, Belgien og Det Forenede Kongerige), 
hvor begge fonde anvendes. 
Hvad angår gennemførelsen af FSR, kan man konstatere, at flerfondsprincippet 
kun har været anvendt i ringe omfang, idet de godkendte interventionsformer 
for størstedelens vedkommende har været enkeltfondsinterventioner (jf. 
første del). Visse lande har dog delvis benyttet sig af denne mulighed (3 
operationelle flerfondsprogrammer i Tyskland, 1 operationelt 
flerfondsprogram i Frankrig, 7 i Det Forenede Kongerige og 2 i Danmark). 
Kommissionen har klart givet udtryk for sit ønske om at se denne 
fremgangsmåde anvendt, hvor det vil være praktisk under forhandlingerne om 
anden fase af mål nr. 2 med det formål at forstærke de synergivirkninger, 
der allerede er opnået i FSR. 
Den mest udbredte interventionsform er det operationelle program. I det 
store og hele er de store projekter, hvis lofter ligger over de lofter, der 
er fastsat i bestemmelserne, blevet godkendt særskilt. 
Det bør understreges, at der, selvom interventionsformerne ikke anvendes 
kombineret, kun findes et integreret tilsynsudvalg for FSR, som har til 
opgave at koordinere de foranstaltninger, der modtager støtte fra EFRU, og 
de foranstaltninger, der modtager støtte fra ESF. 
Gennemførelsen finder sted på regionalt plan - også i Spanien - hvor 
fælleskabsstøtterammen gennemføres ved hjælp af regionale operationelle 
programmer. 
1.1.3. Resultater af gennemførelsen udtrykt i omfanget af de anvendte 
bevillinger 
Dette afsnit indeholder en redegørelse for gennemførelsen af 
foranstaltningerne som fastsat i FSR. 
Alle de operationelle programmer, der er nødvendige for en effektiv 
gennemførelse af indsatsen under mål nr. 2, er fra reformens start blevet 
godkendt, hvis der ses bort fra nogle få interventionsformer. 
- 47 -
Pr. 31.12.1990 ser tallene for den støtte, der er ydet i henhold til FSR til 
såvel nye som igangværende foranstaltninger, således ud: 
(millioner ECU 1989-priser) 
MEDLEMSSTAT 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 
I ALT EFRU 
Fastsatte 
beløb 
145 
22,4 
249 
576 
515 
179 
15 
57 
1159 
2917,40 Godkendte 
beløb 
145 
22,4 
250 
558 
501 
161 
3 
49 
1119 
2808,40 ESF 
Fastsatte 
beløb 
50 
7,6 
105,6 
159 
185,5 
86 
38,2 
351,4 
983,3 Godkendte 
beløb 
(herunder 89) 
44,91 
7,26 
105,6 
158 
179 
86 
38,2 
342 
960,97 
Som det fremgår af ovenstående tabel, har gennemførelsen af 
foranstaltningerne udtrykt i godkendelse af interventionsformerne fundet 
sted for de i fællesskabsstøtterammerne fastsatte bevillinger. Der gøres 
opmærksom på, at de bevillinger, der er forbeholdt nye foranstaltninger, er 
på 2 306 millioner ECU*1). 
Hvad angår EFRU, var visse interventionsformer i slutningen af 1990 ved at 
være gennemført. Det drejer sig om et OP RESIDER for Spanien, om et OP 
RENAVAL for Frankrig, om 3 OP RENAVAL og 3 OP RESIDER for Italien, samt om 
flere OP RENAVAL for Det Forenede Kongerige. 
For Luxembourgs vedkommende vil et OP RESIDER blive godkendt i 1991, men de 
nationale myndigheder har stadig ikke forelagt det operationelle program. 
For Nederlandenes vedkommende mangler der godkendelse af en 
interventionsform. 
(1) Jf. bilag nr. 1.4 i den første årsberetning. 
- 48 -
1.2. Analyse af interventionernes gennemførelse inden for de prioriterede 
felter 
1.2.1 Generel analyse 
I det følgende foretages en sammenfattende undersøgelse af indholdet af 
selve interventionsformerne, således at de vigtigste tendenser i den 
operationelle fase belyses. 
I 1989 og 1990 blev der godkendt 109 operationelle programmer, 11 store 
projekter og 3 globaltilskud, med henblik på gennemførelse af den priorite­
ring, der var fastsat i FSR. Fællesskabets samlede bidrag til disse 
interventioner er på 2 297 mio. ECU. Det bør understreges, at det her ikke 
kun drejer sig om nye foranstaltninger, der er vedtaget efter 1. januar 
1989. 
I de regioner, der omfattes af mål nr. 2, har Kommissionen søgt at koncen­
trere de begrænsede disponible midler om foranstaltninger til oprettelse af 
nye arbejdspladser til erstatning for dem, der er nedlagt som følge af 
industriel tilbagegang. De forhåndenværende midler er først og fremmest 
blevet anvendt til omskolingsforanstaltninger med henblik på genansættelse 
af de arbejdstagere, der har mistet deres job, samt til foranstaltninger, 
der er direkte knyttet til jobskabende produktionsaktiviteter. 
Omkring 26% af Fællesskabets støtte i perioden 1989-1991 er bevilget til 
uddannelsesforanstaltninger. For størstedelens vedkommende anvendes disse 
bevillinger til enkeltfondsprogrammer, der omfatter de i FSR fastlagte 
prioriterede områder. 
Støtte, der direkte gives til produktionsfremmende aktiviteter, udgør 21% af 
de samlede bevillinger. Der er tale om tilskud til investering i 
industrisektorerne og til serviceydelser og fremme af serviceydelser til 
virksomhederne. 
Denne form for foranstaltninger udgør en væsentlig del af samtlige 
programmer, der omfattes af mål nr. 2, særlig for Tysklands og Danmarks 
vedkommende, hvor mere end 40% af bevillingerne anvendes hertil. Der er tale 
om over 50% for programmerne i Belgien. 
Støtte til infrastrukturer, der er nødvendige for udvikling af nye 
økonomiske aktiviteter, udgør en væsentlig del af programmerne. Det drejer 
sig navnlig om finansiering af industriområder, enten ved skabelse af nye 
områder eller ved rehabilitering af tidligere industriområder. Fællesskabets 
støtte til denne form for foranstaltninger udgør, hvis programmerne 
gennemføres, 460 millioner ECU; dvs. 20% af de samlede bevillinger til nye 
foranstaltninger og 27% af EFRU-bevillingerne. 
Det bør nævnes, at sådanne foranstaltninger, der allerede blev finansieret 
af Fællesskabet inden reformen, tidligere udgjorde under 20% af de disponi­
ble bevillinger. En sammenligning viser klart, at denne type investering er 
blevet hyppigere. 
Hertil kommer, at foranstaltningerne i de operationelle programmer, der 
omfatter miljøbeskyttelse, ligeledes kommer ind under denne kategori, idet 
der også her er tale om en rehabilitering af industriarealer, som ikke 
nødvendigvis skal føre til fortsat industriel udnyttelse. Miljøbeskyttelses­
foranstaltningerne, hvortil der gives 9% af Fællesskabets støtte omfatter 
- 49 -
ligeledes hjælp til genanvendelse af industriaffald samt foranstaltninger 
til forureningskontrol. 
Tilskuddene til transportinfrastrukturerne spiller fortsat en relativt stor 
rolle i de operationelle programmer for mål nr. 2, idet næsten 14% af de 
samlede bevillinger (dvs. 316 millioner ECU) anvendes hertil. Disse 
bevillinger er imidlertid overvejende koncentreret i to medlemsstater 
(Spanien og Det Forenede Kongerige), hvor foranstaltninger af denne type 
udgør henholdsvis 30 og 21% af fællesskabsstøtten. Globalt set er den del af 
bevillingerne, der anvendes til transportinfrastrukturer, mærkbart 
formindsket sammenlignet med situationen inden reformen. 
Der ydes fællesskabsbistand på 170 millioner ECU til aktiviteter på 
turistområdet, dvs. 8% af de samlede midler. Denne prioritering er særlig 
markant i Nederlandene og i Det Forenede Kongerige, hvor der til dette 
formål ydes 15% af bevillingerne. 
Generelt set er der sket få ændringer på dette område, hvis man sammenligner 
med situationen inden reformen. 
Restbeløbet (dvs. 4%) anvendes hovedsageligt til investeringer i uddannel-
sesinfrastrukturer i Frankrig og i Spanien. I de franske programmer anvendes 
8% af de samlede bevillinger hertil. 
Det må konkluderes, at man for så vidt angår mål nr. 2 har koncentreret 
Fællesskabets støtte på et mere begrænset antal investeringstyper 
sammenlignet med situationen inden reformen. 
1.2.2. Tilpasninger, der er konstateret i forbindelse med tilsynet 
I forbindelse med gennemførelsen og tilsynet hermed er der foretaget 
tilpasninger i forhold til den oprindelige programmering af FSR. 
I Tyskland kan man konstatere, at de tilpasninger, der er foretaget som 
følge af foreningen af de to Tysklande, har nødvendiggjort en væsentlig 
ændring af FSR og af det operationelle program for byen Berlin. Efter 
forelæggelse af sagen for tilsynsudvalget og efter udtalelse fra Det 
Rådgivende Udvalg for Udvikling og Omstilling i Regionerne (mødet den 
28. november 1990) godkendte Kommissionen ændringen af FSR for Berlin den 
20. december 1990. Ændringen drejer sig om en ny fordeling af EFRU-midlerne 
mellem hovedfelterne for interventionen med det formål at gøre Berlin mere 
attraktiv samt om udarbejdelse af et nyt hovedfelt med det formål at fremme 
en genoprettelse af forbindelserne mellem byens to dele. Denne ændring 
medfører ingen forhøjelse af Fællesskabets bidrag og heller ingen udvidede 
muligheder for støtteberettigelse, eftersom kun Vestberlin er støtteberet­
tiget i henhold til mål nr. 2, da Østberlin omfattes af den FSR, der er 
godkendt for de nye delstater. 
I Spanien har de tilpasninger, der har kunnet konstateres i forbindelse med 
gennemførelsen, medført store budgetændringer for EFRU's vedkommende i form 
af en anden fordeling mellem hovedfelterne i den tværregionale delstøtte­
ramme. De kommer til udtryk i en forøgelse af interventionerne til fordel 
for skabelse og udvikling af produktionsfremmende aktiviteter (felt nr. 1) 
på bekostning blandt andet af foranstaltningerne til støtte til forskning, 
udvikling og uddannelsesudstyr. 
- 50 -
Man må ligeledes konstatere, at der som en følge af en effektiv 
gennemførelse har været tale om en forhøjelse af de lokale myndigheders 
bidrag til samfinansiering af interventionerne i forhold til den oprindeligt 
planlagte fordeling. 
I FSR for Piemonte i Italien vil mangelen på ansøgninger på lokalt plan til 
de foranstaltninger, der var fastsat i FSR-udviklingsfeltet for 
hjælpestrukturer for de økonomiske aktiviteter, medføre, at de bevillinger, 
der er fastsat til ESF i dette udviklingsfelt, vil blive overført til 
udviklingsfeltet vedrørende teknologisk udviklingsinnovâtion, forskning og 
udvikling. Denne ændring er allerede indført i de operationelIle programmer 
med det pågældende tilsynsudvalgs accept. 
Der har ikke været tale om andre væsentlige ændringer i forbindelse med 
gennemførelsen af FSR for de øvrige lande. 
1.3. Evaluering af FSR 
Med udgangspunkt i en repræsentativ gruppe på 15 regioner udvalgt blandt de 
60, der omfattes af mål nr. 2, har man påbegyndt en evaluering af de 
potentielle økonomiske virkninger af Fællesskabets interventioner. Dette 
stikprøvemateriale omfatter regioner fra de ni involverede medlemsstater, 
udvalgt på grundlag af sammensatte kriterier for at gøre materialet så bredt 
som muligt. Ud over at se på omfanget af Fællesskabets støtte har man 
udvalgt regioner, der i særlig grad er berørt af industriel tilbagegang og 
af forældede industristrukturer, af en høj procent af nedlagte 
arbejdspladser i industrien samt af virkningerne af en særlig geografisk 
beliggenhed (grænseområder). 
De virkningsanalyser, der er udført af forskellige uafhængige ekspert­
grupper, har indeholdt samme vurderinger. 
I betragtning af, at Fællesskabets interventioner har været koncentreret på 
områder af geografisk ringe størrelsesorden på NUTS-niveau 3 eller derunder, 
og at der ikke altid har foreligget tilforladelige statistiske oplysninger, 
og ligeledes i betragtning af, at Fællesskabets tilskud har været små i 
forhold til de nationale offentlige udgifter i disse regioner, har det været 
umuligt at måle en potentiel makroøkonomisk virkning på regionsplan. Hertil 
kommer en vis uklarhed med hensyn til de ønskede mål i størstedelen af de 
undersøgte operationelle programmer, hvilket begrænser mulighederne for at 
vurdere de forventede virkninger af Fællesskabes interventioner. 
Det er midlertid muligt at foretage en kvantitativ måling af betydningen af 
Fællesskabets tilskud bagefter, idet man baserer sig på anvendelsen af en 
række mikroøkonomiske indikatorer for graden af fysisk gennemførelse af de 
fastsatte mål, af anvendte finansielle midler og i så vidt omfang som muligt 
af værdiindikatorer for, hvorvidt virksomhederne og forbrugerne har været 
tilfredse med de opnåede resultater. Det er dog samtidig klart, at selvom 
tilsynsudvalgene opstiller en hel række af disse indikatorer undervejs i 
forbindelse med gennemførelsen af de udvalgte foranstaltninger, kan de mest 
relevante først vurderes efter et vist tidsrum efter gennemførelsen af 
foranstaltningerne. 
Det er muligt efter gennemførelsen at foretage en form for costbenefit­
analyse, der vurderer forholdet mellem omkostninger og udbytte. 
- 51 -
På trods af at man kan fastslå, at Fællesskabets interventioner punktuelt 
ser ud til at have haft en drivkrafteffekt, viser det sig alligevel, at 
muligheden for at lave forudgående kvantitative analyser er begrænsede. En 
mere kvalitativt orienteret analyse kan dog munde ud i relevante 
konklusioner om, hvorvidt de vedtagne foranstaltninger står i et rimeligt 
forhold til de fastsatte mål. 
Tager man udgangspunkt i en analyse af, hvorledes den lokaltbaserede 
udvikling kan fremmes under hensyntagen til regionens behov, ressourcer og 
potentiale, må en evaluering af programmernes indhold indebære en vurdering 
af, om de har bidraget til at skabe konkurrencefordele, som er specifikke 
for regionen, og som vil kunne styrke den regionale udvikling. 
Denne metode medfører at foranstaltningernes effektivitet på forhånd 
undersøges, og at man følger programmeringskædens effektivitet fra det 
stadium, hvor udviklingsplanerne udarbejdes af de nationale myndigheder, 
frem til fællesskabsrammerne og de endelig godkendte operationelle 
programmer. 
Med hensyn til den økonomiske effektivitet vil man ved at lægge vægt på 
skabelsen af specifikke aktiver (kapital og menneskelige ressourcer), som 
kan give regionen varige konkurrencefordele, kunne sikre en vedvarende 
regional vækst, forudsat at pågældende foranstaltninger fører til positive 
eksternaliteter, dvs. til væsentlige indirekte fordele. 
Som eksempel kan anføres, at man forventer omfattende eksternaliteter af de 
foranstaltninger, der har til formål at rette op på de lokale skævheder på 
arbejdsmarkedet, at akkumulere menneskelige ressourcer, samt at udnytte 
fordelene ved en sammenhængende produktion ved et samspil mellem de enkelte 
sektorer eller ved stordrift. 
Den samlede forventede effektivitet af Fællesskabets regionale intervention 
vil være større, jo flere ydre virkninger, den får fra regionen. 
Med hensyn til interventionens generelle værdi skal undersøgelsen primært 
beskæftige sig med, hvorvidt foranstaltningerne tager hensyn til de 
specifikke forhold i regionen, hvilket forudsætter en præcis undersøgelse af 
de specifikke aktiver i området, og hvorvidt vilkårene for gennemførelsen er 
tilstrækkeligt gode, navnlig med hensyn til eksplicit støtte til de 
regionale initiativtagere. 
Den ret generelle mangel på grundige analyser, der påviser konkurrence­
fordelene for regioner, der omfattes af mål nr. 2, har gjort det vanskeligt 
systematisk at anvende denne metode, men der har kunnet udarbejdes en række 
eksempler. Eksempelvis kan man med rimelighed antage, at mere end halvdelen 
af den EF-støtte, der er fastsat i det opérationnelle EFRU-program i 
regionen Nord-Pas-de-Calais, er blevet anvendt til foranstaltninger, der 
svarer til anerkendte effektivitetskriterier i forbindelse med regional­
udvikling, og at en tredjedel er blevet anvendt til projekter af almen 
interesse, hvilket lige så meget kommer resten af landet til gode som 
regionen. Med hensyn til resten (ca. 10%) er det rimeligt på basis af den 
forventede rentabilitet at mene, at de planlagte projekter kunne have været 
overladt til den private sektor. 
I henhold til samme metode har analysen af EFRU-programmet i Toscana klart 
vist, at foranstaltninger vedrørende tilbud af service til virksomhederne, 
- 52 -
vedrørende infrastruktur og forbedringer af industriområder har ført til 
eksternaliteter, der har skabt betingelser for en mere afbalanceret 
økonomisk udvikling. Den viser ligeledes at en øget koordinering af visse 
former for foranstaltninger øger udbyttet af disse foranstaltninger. 
I øvrigt er det anerkendt for ESF-programmernes vedkommende, at 
erhvervsuddannelse giver positive eksternaliteter, hvilket er tilstrækkelig 
begrundelse for en offentlig finansiering. De indirekte fordele for den 
enkelte region kunne imidlertid blive endnu større, hvis de udvalgte 
uddannelsesprogrammer er udformet således, at de uddannelsessøgende sluses 
ind i de sektorer, der berøres af de specifikke lokale fordele, man søger at 
udvikle. 
De fordele, der følger af foranstaltninger til finansiering af et 
universitet, kan eksempelvis række langt ud over regionens grænser, hvis 
undervisningen ikke modsvarer specifikke behov i regionen. Der bliver 
således tale om generelle resultater, uden at der specifikt bidrages til den 
regionale udvikling. Denne form for foranstaltninger burde snarere høre ind 
under nationale udviklingsprogrammer. 
Måler man i øvrigt de forventede eksternaliteter af visse foranstaltninger, 
bliver det muligt at vurdere rentabiliteten af Fællesskabets interventioner. 
Sammenligner man investeringsstøtteforanstaltningerne i den europæiske 
udviklingspol (den fransk-belgisk-luxembourgske region) ser man, at 
rentabiliteten af de offentlige midler er sikret både i Frankrig og i 
Luxembourg i betragtning af den øjeblikkelige værdi af eksternaliteterne af 
oprettelsen af arbejdspladser sammenholdt med størrelsen af den støtte, der 
udbetales til hver oprettet arbejdsplads, og at støtten til Frankrig endda 
uden risiko kan forøges. I Belgien derimod forekommer rentabiliteten af de 
offentlige interventioner i mere end 80% af tilfældene at være mindre 
sikker. 
Der kan ikke drages generelle konklusioner af disse eksempler idet 
materialet er for spredt. Det er imidlertid vigtigt at nævne dem i det 
omfang de kan give anledning til overvejelser på et område, hvor der ikke 
for alvor findes en effektiv metode, og hvor informationsmaterialet ikke er 
omfattende nok. Det forekommer derfor rimeligt, at man fortsætter ad denne 
vej, idet der kunne blive tale om en kommende metode til mere systematisk 
forudgående evaluering, hvis formål er at lette beslutningsprocessen. 
2. Mål nr. 3 og 4 uden for de regioner, der omfattes af mål nr. 1 
Disse to mål vedrører hele Fællesskabet. For de lande og regioner, der 
omfattes af mål nr. 1, figurerer de foranstaltninger, der godkendes i 
henhold til mål nr. 3 og 4 i FSR fo.r dette mål. For de andre landes 
vedkommende godkendte Kommissionen en FSR for de to mål i december 1989 (8 
lande) og i marts 1990 for Spanien. De ni FSR vedrører hele landet med 
undtagelse af den del, der hører ind under mål nr. 1 (Spanien, Frankrig, 
Italien og Det Forenede Kongerige). 
Det fastsatte fællesskabsbidrag til disse to mål beløber sig til 4 128 mio. 
ECU for perioden 1990-1992, hvortil skal føjes den del af 
- 53 
foranstaltningerne, der omfattes af mål nr. 1 (3 972 mio. ECU - jf. første 
årsberetning). 
2.1 Generel oversigt 
2.1.1 Godkendte interventionsformer 
Interventionsformerne er som for de øvrige mål under afsnittet for ESF 
formelt forelagt i august 1989. De har skullet ændres af medlemsstaterne, 
navnlig efter godkendelsen af FSR, for at respektere de prioriterede 
interventionsområder og de heri fastsatte rammebeløb. 
Stort set alle interventionsformerne er operationelle programmer. Der er kun 
sjældent blevet anvendt globaltilskud; dog har dette været tilfældet i 
Tyskland og Italien til innoverende foranstaltninger. 
43% af foranstaltningerne vedrører mål nr. 3 og 57% mål nr. 4, hvilket i det 
store og hele stemmer overens med overslagene i fællesskabsstøtterammernes 
finansieringsplaner. 
Der var godkendt 99 interventionsformer pr. 31.12.1990. To lande (Frankrig 
og Nederlandene) forelagde to operationelle programmer, et for hver af de 
pågældende mål. For de øvrige landes vedkommende blev der fremlagt og 
godkendt en række operationelle programmer (12 for Belgien, 27 for Tyskland, 
26 for Spanien, 16 for Italien og 7 for Det Forenede Kongerige) (jf. bilag 
5). Medlemsstaterne har således alt i alt foretrukket at forelægge et 
program for hvert enkelt prioriteret område i FSR. 
Den struktur, medlemsstaterne har valgt, er i første omgang afhængig af 
prioriteringen, i FSR (tilfældet for Det Forenede Kongerige og Luxembourg). 
I andre lande kan de mange forskellige programmer forklares ved 
kompetencefordelingen i den enkelte medlemsstat (tilfældet i Tyskland, hvor 
erhvervsuddannelse delvis hører ind under delstaternes kompetence, og i 
Spanien). 
I Belgien er der seks forskellige myndigheder, der har kompetence på 
erhvervsuddannelsesområdet, hvilket betyder, at interventionsformerne er 
blevet struktureret under hensyntagen hertil, idet der blev forelagt syv 
operationelle programmer af den flamsksprogede del, tre i henhold til mål 
nr. 3, tre i henhold til mål nr. 4 og et fælles i henhold til mål nr. 3 og 
4. 
Der blev forelagt et operationelt program af arbejdsministeriet, ét af 
Bruxelles-regionen, ét af Wallonien (endnu under behandling i 1990), to af 
den tysksprogede del og et operationelt program, der er fælles for den 
fransksprogede del samt Bruxelles-regionen og Wallonien. 
I andre tilfælde afhænger den valgte struktur dels af fællesskabsstøtte-
54 -
rammens struktur, dels af de interne strukturer. I Italien for eksempel: 
afhænger antallet af interventionsformer af antallet af regioner, der 
omfattes af gennemførelsen af disse to mål (13 operationelle programmer 
svarende til antallet af italienske regioner ud over dem, der omfattes 
af mål nr. 1, idet tre operationelle programmer er iværksat på nationalt 
plan, ét af udenrigsministeriet vedrørende indvandrere, og to andre af 
arbejdsministeriet). 
er udformningen af de regionale operationelle programmer standardiseret, 
dvs. de omfatter grundlæggende erhvervsuddannelse for unge på mellem 15 
og 18 år, videregående erhvervsuddannelser for unge på mellem 18 og 25 
år samt fælles aktiviteter under mål nr. 3 og 4, langtidsledige, dårligt 
stillede grupper og uddannelse på arbejdspladsen. 
Selvfølgelig afhænger den relative vægt, der i hver enkelt af de 
italienske regioner er lagt på de enkelte foranstaltninger, af den 
demografiske situation og situationen på arbejdsmarkedet i den 
pågældende region. 
For Spaniens vedkommende blev der forelagt en lang række interventions­
former. Strukturen i de operationelle programmer er altid den samme. De 
indeholder kvalificerende grundlæggende erhvervsuddannelse, uddannelse i ny 
teknologi, uddannelse, der henvender sig til dårligt stillede grupper, samt 
beskæftigelsesfremmende foranstaltninger. 
2.1.2 Tilsynsudvalgene 
Der er oprettet et tilsynsudvalg for hver FSR. Udvalget har som oftest 
ansvar for kontrollen med interventionernes gennemførelse. I visse 
specifikke tilfælde er der ud over dette globale tilsyn ligeledes oprettet 
et separat tilsyn med interventionsformerne (tilfældet for Belgien, hvor der 
er oprettet tre tilsynsudvalg for de operationelle programmer). Undertiden 
er der på regionalt plan oprettet undertilsynsudvalg. 
De fleste af udvalgene kunne først træde sammen i slutningen af 1990 og 
begyndelsen af 1991. 
- 55 -
2.2. Resultaterne af gennemførelsen udtrykt i anvendte bevillinger 
Pr. 31.12.1990 ser de godkendte interventionsformer for hvert land således 
ud: 
(millioner ECU i 1989-priser) 
MEDLEMSSTAT Beløb fastsat i Godkendt beløb 
FSR 
Belgien 174 160,8 
Danmark 99 95,0 
Tyskland 573 553,4 
Spanien 563 551,3 
Frankrig 872 871,85 
Italien 585 563,0 
Luxembourg 7 6,5 
Nederlandene 230 229,96 
Det For.Kong. 1025 1013,10 
I alt 4128 4045,0 
De godkendte beløb gør det muligt at anvende størstedelen af de ressourcer, 
der er fastsat i fællesskabsstøtterammerne. Visse programmer vedrørende 
foranstaltninger til faglig bistand er endnu ikke godkendt for regnskabsåret 
1991. 
På nuværende tidspunkt er foranstaltningerne gennemført for mellem 77 og 90% 
vedkommende i henhold til Kommissionens oplysninger, som først endelig kan 
bekræftes efter behandling af ansøgningerne om udbetaling af resten af 
tranchen for 1990, som medlemsstaterne skal indsende. Denne gennemførelses­
procent gør det nødvendigt at foretage en omprogrammering af foranstalt­
ningerne. Visse medlemsstater har allerede anmodet herom (Tyskland, Belgien, 
Spanien og Italien). 
2.3 Analyse af de vigtigste typer af foranstaltninger 
De godkendte interventionsformer ligger meget tæt op ad de prioriterede 
områder og de finansieringsplaner, der er fastsat i fællesskabs­
støtterammerne . 
For Tyskland anvendes 47% af det godkendte budget til mål nr. 3 og resten 
til mål nr. 4; 75% af støtten i henhold til mål nr. 4 anvendes til 
foranstaltninger til fordel for grupper med vanskeligheder på 
arbejdsmarkedet (indvandrere, handicappede og meget dårligt stillede unge). 
- 56 -
For Belgien indeholder de operationelle programmer, der er godkendt af de 
forskellige administrative myndigheder, foranstaltninger vedrørende grund­
læggende erhvervsuddannelse samt ajourføringsforanstaltninger, foranstalt­
ninger til uddannelse i ny teknologi, uddannelse af dårligt stillede grupper 
på arbejdsmarkedet samt beskæftigelsesfremmende foranstaltninger. 
Det er planlagt, at programmerne vedrørende "unge, der tilhører risiko­
grupper" skal høre ind under grundlæggende erhvervsuddannelse. 
For Danmark er der afstukket tre prioriterede områder for mål nr. 3 og 4: 
det første omfatter foranstaltninger, der har til formål at øge 
uddannelsesniveauet hos personer med en ikke-relevant uddannelse (der er 
fastsat 23 mio. ECU til langtidsledige og 24 mio. ECU til unge i henhold 
hertil). Det andet prioriterede område omfatter beskæftigelsesfremmende 
foranstaltninger, og endelig vedrører det tredje foranstaltninger til fordel 
for grupper med særlige vanskeligheder på arbejdsmarkedet (20 mio. ECU til 
mål nr. 3 og 20 mio. ECU til mål nr. 4). 
I Spanien har indsatsen, bortset fra programmerne til grundlæggende 
erhvervsuddannelse, været koncentreret om uddannelse i ny ledelses- og 
organisationsteknologi specielt med henblik på at dække de små og 
mellemstore virksomheders behov. Selvfølgelig vil der ligeledes blive givet 
finansielt tilskud til uddannelse af dårligt stillede grupper. 
For Luxembourg er der fastsat fem interventionsformer i henhold til de to 
mål, hvoraf den ene drejer sig om uddannelse i ny teknologi (for kvinder, 
der vender tilbage til arbejdsmarkedet, dvs. mål nr. 3, og for uddannelse i 
ny teknologi, dvs. mål 4). Den anden vedrører handicappede (til 
erhvervsuddannelse, beskæftigelsesfremmende foranstaltninger, dvs. både mål 
nr. 3 og mål nr. 4). Endelig drejer det tredje operationelle program sig om 
direkte beskæftigelsesstøtte, det fjerde om tværnationale foranstaltninger 
og det sidste om faglig bistand. 
For så vidt angår Nederlandene, er der godkendt to operationelle programmer, 
et for hvert mål. De omfatter følgende foranstaltninger: 
1) grundlæggende erhvervsuddannelse og ajourføring 
2) ny teknologi 
3) foranstaltninger til fordel for kvinder og grupper med vanskeligheder på 
arbejdsmarkedet (indvandrere og handicappede) 
4) beskæftigelsesfremmende foranstaltninger 
5) tværnationale programmer. 
Frankrig har forelagt et operationelt program for hvert mål med et 
underprogram, der samler centraladministrationens foranstaltninger, og et 
andet der samler de initiativer, der er taget af de decentraliserede organer 
og de territoriale myndigheder. 
For Italiens vedkommende omfatter størstedelen af den finansielle indsats 
videregående erhvervsuddannelse og uddannelse, der er direkte forbundet med 
- 57 -
besættelse af stillinger i virksomheden, for således at gøre det muligt at 
udvikle og strukturere de mest avancerede sektorer inden for de nationale 
uddannelsesordninger. Endvidere støttes nye nicher inden for de 
grundlæggende erhvervsuddannelser. Der er endelig godkendt en omfattende 
støtte til fordel for de persongrupper, der er dårligst stillede. 
I Det Forenede Kongerige anvendes de godkendte tilskud til de prioriterede 
områder, der er fastlagt i fællesskabsstøtterammerne: tre operationelle 
programmer vedrørende mål nr. 3 (det første til grundlæggende 
erhvervsuddannelse, det andet til beskæftigelsesfremmende foranstaltninger 
og det tredje til fordel for de grupper, der har særlige vanskeligheder på 
arbejdsmarkedet) og tre andre i henhold til mål nr. 4 (grundlæggende 
erhvervsuddannelse, specialiserede uddannelser og endelig støtte til udsatte 
grupper). Den sidste interventionsform er fastsat til foranstaltninger i 
henhold til artikel 1, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4255/88. 
Generelt er interventionsformerne i alle medlemsstaterne helt i 
overensstemmelse med fællesskabsstøtterammerne. De kan inddeles i tre 
prioriterede hovedfelter (alt efter, om det drejer sig om mål nr. 3 eller 
mål nr. 4): Først grundlæggende erhvervsuddannelse og ajourføring, herefter 
videregående erhvervsuddannelser og uddannelse på teknologiområdet og 
endelig uddannelse af de mest udsatte grupper på arbejdsmarkedet (kvinder, 
handicappede og indvandrere). 
2.4. Første resultater af evalueringen af FSR 
Evalueringen af fællesskabsstøtterammerne viser følgende: 
- Fællesskabets indflydelse på spørgsmålet om erhvervsmæssig integrering af 
de unge og på bekæmpelsen af langtidsledigheden afhænger af, hvor meget 
Fællesskabets finansiering udgør af den samlede nationale indsats på 
beskæftigelsesområdet. Selv om det er vanskeligt at sætte på tal, anslås 
det, at Fællesskabets bidrag udgør mellem 3% og 11% af interventionerne på 
uddannelsesområdet og til beskæftigelsesfremmende foranstaltninger uden for 
de regioner, der omfattes af mål nr. 1. 
I alle de lande, hvor Fællesskabets bidrag udgør en lille procentdel af 
medlemsstaternes udgifter, kan virkningen af ESF kun være beskeden i 
betragtning af de forhåndenværende aktionsmidler og af omfanget af de 
øjeblikkelige beskæftigelsesproblemer. I alle disse lande er ESF i det 
væsentlige en støtte til de offentlige programmer og kan derfor bidrage til 
en væsentlig kvalitativ forbedring af de interventioner, der iværksættes til 
fordel for visse målgrupper. 
Desuden gør samfinansieringen af en mindre del af den aktive beskæftigel­
sespolitik på nationalt plan det ikke muligt at tvinge medlemsstaternes 
regionale og nationale administrationer til en større specifik og 
differentieret planlægning. 
I andre regioner derimod, og særlig i dem, der i henhold til reformens 
bestemmelser primært skal have gavn af Fællesskabets strukturforanstalt­
ninger, dvs. regionerne i henhold til mål nr. 1, er ESF drivkraft i 
udbygningen af erhvervsuddannelserne. 
- 58 -
- Mål nr. 3 og 4 er klare men i den grad omfattende, ligesom de problemer, 
der omfattes heraf, er så store, at det undertiden har været vanskeligt at 
målrette indsatsen til at omfatte specifikke grupper eller foranstaltninger. 
- Det er ikke altid nemt i de områder, der udvælges i henhold til mål nr. 1, 
2 og 5b, at skelne erhvervsuddannelses- og beskæftigelsesforanstaltninger 
med henblik på lokal udvikling, som hører ind under disse mål, fra dem, der 
iværksættes til bekæmpelse af langtidsledighed og til erhvervsmæssig 
integrering af de unge (dvs. henhørende under mål nr. 3 og 4). 
Det er endvidere vanskeligt at vurdere virkningen af uddannelses- og 
beskæftigelsesprogrammerne, idet fremgangsmåden på dette område er 
kompliceret og ikke særlig systematiseret, og den kræver desuden detaljerede 
oplysninger, som ikke altid er til rådighed. 
Bortset herfra viser de første evalueringer en række positive elementer: 
ESF bidrager med en EF-merværdi på det område, der hører under fonden, 
nemlig erhvervsuddannelsesområdet. 
Eftersom fonden fremmer erfaringsudveksling og spredning i visse 
medlemsstater af strategier, der har vist sig brugbare andre steder, er 
den et instrument til fremme af en sammenhængende erhvervsuddannelses-
politik i Fællesskabets medlemsstater. 
Den mest radikale ændring i henhold til reformen er, at der ikke længere 
gives støtte til enkelte projekter, men til flerårige programmer. De 
nationale og regionale parter anser den flerårige planlægning for at 
være et fremskridt, selv om visse ansøgeres manglende erfaring har gjort 
det nødvendigt med en indkøringsperiode. 
Partnerskabet er blevet udbygget, dels i de nationale tilsynsudvalg dels 
i forbindelse med de uformelle møder. Kredsen af deltagere i 
gennemførelsen af reformen er blevet udvidet, og man kan se, at 
deltagerne tilpasser sig de nye roller og det nye ansvar. I de fleste 
lande deltager regionerne og de lokale myndigheder nu i højere grad i 
beslutningsprocessen. 
Der er tale om en øget decentralisering af støtten fra fondene. 
Kommissionens tjenestegrene har favoriseret regionale foranstaltninger, 
idet disse anses for bedre egnede til at løse de lokale problemer end de 
nationale ordninger, og i visse tilfælde er støtten fra fonden til 
erhvervsuddannelsforanstaltninger, der hører under de regionale 
myndigheder, øget betydeligt i forhold til de tidligere år. 
Man har inden for de finansierede foranstaltninger søgt at nå frem til 
et rimeligt forhold mellem kvalifikationer og beskæftigelse. Dette har 
navnlig medført en støtte til visse ordninger såsom dem, i henhold til 
hvilke der satses ligeligt på teoretisk uddannelse og virksomheds-
erfaring. 
- 59 -
Hertil kommer, at Kommissionen og medlemsstaterne på grundlag af de første 
evalueringsresultater koncentrerer indsatsen på følgende punkter: 
1 Med hensyn til den generelle virkning af de finansierede 
foranstaltninger koncenteres indsatsen om at forbedre de kvalitative 
aspekter ved tilsynet, at forberede den efterfølgende evaluering samt at 
udvikle metoder, der gør det muligt at vurdere de direkte og indirekte 
virkninger af interventionsformerne (og ikke blot regne ud, hvor stor en 
procent der har kunnet placeres, og hvor mange arbejdspladser der er 
oprettet). 
2. Ud over de overordnede evalueringer af FSR er man i gang med en tematisk 
evaluering af de samfinansierede foranstaltningers rolle og betydning 
for visse væsentlige og specifikke aspekter ved uddannelses- og beskæf­
tigelsepolitikken. Det er navnlig tilfældet for visse foranstaltnings­
typer (beskæftigelsesfremmende foranstaltninger, erhvervsvejlednings-
foranstaltninger og fremme af lokale beskæftigelsesinitiativer). Med 
andre undersøgelser søger man at analysere virkningen af en foranstalt­
ning på visse personkategorier (kvinder, handicappede og langtids­
ledige). Endelig tilstræber man med andre undersøgelser at klarlægge de 
metoder, der gør det muligt at forbedre forvaltningen af de forskellige 
politikker og af arbejdsmarkederne (regionale programmeringsordninger, 
ledelse og evaluering af uddannelsesforanstaltningerne). 
Faglig bistand skal spille en afgørende rolle i forbindelse med 
gennemførelsen af tilsyns- og evalueringsordningerne, idet der tages 
hensyn til sammenhængen mellem foranstaltningernes kvalitet, omfanget af 
de finansielle forpligtelser og eksisterende muligheder for at forbedre 
undersøgelserne af behovene og selve indsatsen på regionalt og/eller 
lokalt plan. 
3. Mål nr. 5a 
Mål nr. 5a vedrører tilpasning af produktions-, forarbejdnings- og 
afsætningsstrukturerne for landbrugs- og fiskerivarer. 
I 1990 blev forordning (EØF) nr. 866/90 og (EØF) nr. 867/90 samt forordning 
(EØF) nr. 4042/89 vedrørende fiskeri iværksat. 
Desuden blev de andre horisontale foranstaltninger med sigte på mål nr. 5a 
fortsat anvendt på sædvanlig måde. 
Det drejer sig hovedsagelig om forordning (EØF) nr. 797/85, der blev 
revideret som følge af strukturfondsreformen, jf. beretningen for 1989. De 
vigtigste foranstaltninger går ud på at støtte investeringer i 
landbrugsbedrifter, etablering af unge landbrugere og fremme af landbruget i 
ugunstigt stillede områder via udligningsgodtgørelse. 
Bestemmelserne om miljø, skovbrug og jordudtagning blev anvendt i forøget 
omfang. 
Ekstensiveringsforanstaltningerne er derimod hidtil kun blevet anvendt i 
ringe omfang. 
3.1. Tilpasning af produktions- og afsætningsstrukturerne for landbrugs- og 
skovbrugsprodukter 
- 60 -
3.1.1. Oversigt over udarbejdelsen af sektorplaner og FSR for 
forarbejdnings- og afsætningsstrukturer 
I forordning (EØF) nr. 866/90 og nr. 867/90 af 29.3.1990, der vedrører 
forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugs- og 
skovbrugsprodukter, er der fastsat en ny procedure: Medlemsstaterne 
forelægger Kommissionen sektorplaner (og ikke længere specifikke sektor­
programmer som under i den tidligere støtteordning) pr. produkt eller 
produktgruppe med beskrivelse af sektorens situation og investeringsbehovene 
i de virksomheder, der forarbejder og afsætter produkterne. På grundlag af 
disse sektorplaner forhandler Fællesskabet inden for partnerskabet de 
sektorielle fællesskabsstøtterammer med medlemsstaten, og det fastsættes, 
hvilke udviklingsfelter der skal prioriteres inden for disse støtterammer, 
og hvilke EF-midler der skal anvendes. 
Kommissionen godkender støtterammerne efter forvaltningskomité-proceduren 
(Komitéen for Landbrugsstrukturerne og Udvikling af Landdistrikterne, 
benævnt STAR-Komitéen); godkendelsen er en forudsætning for, at de 
støtteansøgninger, som medlemsstaterne dernæst forelægger Kommissionen, kan 
godkendes; der kan være tale om ansøgninger i form af operationelle 
programmer eller om ansøgninger om globaltilskud. De operationelle 
programmer kan gælde en region og vedrøre flere sektorer. De omfatter en 
række præcise flerårige projekter med detaljerede oplysninger om 
investeringens art, forsyningernes oprindelse og eventuel forøgelse af 
produktionskapaciteten. Fællesskabet yder kun finansielt tilskud, såfremt de 
offentlige nationale myndigheder medfinansierer. Der kan indgives flere 
operationelle programmer om året. 
I forbindelse med forordning (EØF) nr. 867/90 om skovbrugsprodukter 
forelagde Frankrig og Grækenland to sektorplaner i 1990. Med hensyn til 
forordning (EØF) nr.866/90 blev der indgivet fire planer i 1990: for 
biologiske produkter (Nederlandene), for vin (Luxembourg) og for vegeta­
bilske og animalske produkter (Det Forenede Kongerige). 
I 1990 var ordningen for de operationelle programmer dog blandet, eftersom 
den tidligere forordning (EØF) nr. 355/77 fortsat var i kraft til årets 
udgang med hensyn til finansieringen af individuelle projekter, medens tre 
operationelle programmer blev godkendt på basis af de nye regler. De 
operationelle programmer, hvoraf to spænder over flere sektorer, vedrører 
Portugal og Grækenland. 
I 1990 blev der desuden indgivet 21 operationelle programmer, der endnu ikke 
var godkendt ved årets udgang: Luxembourg 1, Tyskland 3, Frankrig 1, Belgien 
6, Italien 1, Nederlandene 7, Det Forenede Kongerige 1 og Grækenland 1. 
Udvælgelseskriterierne for investeringerne i afsætning og forarbejdning af 
landbrugs- og skovbrugsprodukter er fastsat i en kommissionsbeslutning; 
kriterierne skal overholdes af medlemsstaterne, og det samme gælder 
betingelserne om, hvorledes der indgives støtteansøgninger i forbindelse med 
- 61 -
operationelle programmer1). Ved disse kriterier er det således fastsat, 
hvilke investeringer der skal gives fortrinsstilling, og hvilke der skal 
udelukkes fra EF-støtte, og det kan gælde samtlige sektorer eller enkelte 
sektorer. 
3.1.2. Iværksættelse af de forskellige forordninger 
3.1.2.1. Produktionsstrukturer 
Kommissionen gennemgik og godkendte de nationale bestemmelser, der alt efter 
de regionale behov kompletterer og specificerer de generelle kriterier, der 
er fastsat i EF-reglerne om strukturstøtte til landbrugerne2). 
3.1.2.2. Miljøbeskyttelse og skovbrugsforanstaltninger 
Miljøbeskyttelsesforanstaltningerne er begrænset til områder, der er 
følsomme med hensyn til miljøet og naturressourcerne. Områderne er fastlagt 
af medlemsstaterne med sigte på naturbeskyttelse og landskabsbevaring. 
Landbrugerne i disse områder kan få støtte til mere miljøvenlige 
dyrkningsmetoder. Alt efter arten af det område, der skal beskyttes, findes 
der en lang række dyrkningsmetoder, f.eks. bevarelse af træer og hække for 
at værne om landskabet eller sen afhøstning af enge for at beskytte rugende 
fugle. Nogle af disse foranstaltninger går ud på formindsket anvendelse af 
gødning og plantebeskyttelsesmidler eller begrænsning af kreaturantallet pr. 
hektar. 
Ved udgangen af 1990 var der fastlagt områder i Forbundsrepublikken Tyskland 
(1 731 000 ha), Danmark, Frankrig, Italien, Nederlandene (47 000 ha) og Det 
Forenede Kongerige (544 000 ha). I visse tilfælde dækker disse områder et 
betydeligt areal. 
For at udvide EF-miljøbestemmelsernes anvendelsesområde forelagde 
Kommissionen i midten af 1990 Rådet et forslag til forordning om indførelse 
og opretholdelse af produktionsmetoder i landbruget, der er forenelige med 
1) Beslutning 90/342/EØF af 7.6.1990 om fastlæggelse af 
udvælgelseskriterier for investeringer vedrørende forbedring af 
vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugs- og 
skovbrugsprodukter og forordning (EØF) nr. 1935/90 af 3.7.1990 om 
ansøgninger i form af operationelle programmer om støtte fra EUGFL. 
2) Forordning (EØF) nr. 797/85 - EFT nr. L 93 af 30.3.1985, senest ændret 
ved forordning (EØF) nr. 3808/89 - EFT nr. L 371 af 20.12.1989. 
- 62 -
behovet for beskyttelse af miljøet og vedligeholdelse af naturen1); 
forslaget har følgende sigte: 
at fremme landbrugsproduktionsmetoder, der er mindre forurenende end de 
hidtil anvendte 
at fremme ekstensiv planteproduktion 
at bevare naturen og landskabet og hindre jordbundsforringelse, herunder 
erosion 
at undgå risikoen for affolkning som følge af, at landbrugs- og 
skovarealer går ud af drift 
at fremme uddannelsen af landbrugere, der kan anvende alternative 
produktionsmetoder. 
De foranstaltninger, der er indeholdt i forordningsforslaget, er ikke 
længere begrænset til bestemte områder. Fra nu af kan alle landbrugere komme 
ind under ordningen. Derimod vil områder med naturrisici og brandfare blive 
afgrænset. 
Forslaget er stadig til behandling i Rådet. 
Med hensyn til de horisontale skovbrugsforanstaltninger er artikel 20 i 
forordning (EØF) nr. 797/85 om skovrejsning på landbrugsarealer blevet 
anvendt i 1990 i Danmark, Tyskland, Grækenland, Irland og Det Forenede 
Kongerige. Artikel 20a (årlig præmie for genbeplantning med skov) blev 
anvendt i Irland og Det Forenede Kongerige. Frankrig, Grækenland og Portugal 
har udtrykt interesse for de to sidstnævnte foranstaltninger. 
3.1.2.3. Ekstensivering af produktionen 
EF-ordningen for ekstensivering af produktionen anvendes i forbindelse med 
mål nr. 5a2). EF yder støtte til landbrugere, der forpligter sig til at 
nedsætte produktionen i de sektorer, hvor der findes overskud. 
Ekstensiveringen kan foretages enten ved at reducere produktionen med mindst 
20% i en overskudssektor i en periode på fem år ( "kvantitativ 
reduktionsmetode") eller ved at indføre mindre intensive produktionsmetoder 
("produktionsteknisk metode"). Ekstensiveringen vedrører følgende 
produktioner: Okse-, fåre- og gedekød, korn, rybs, solsikke, soja, ærter, 
bønner, hestebønner, tobak, bomuld, grønsager, vin, olivenolie og en række 
frugter. 
Ordningen skulle være trådt i kraft den 1.1.1990, i det mindste på 
eksperimentelt plan i forbindelse med pilotprojekter for de støtteberet­
tigede produkter. Medlemsstaterne har anvendt foranstaltningen i temmelig 
begrænset omfang. Kun Tyskland, Italien, Det Forenede Kongerige, Belgien og 
1) KOM(90) 366 endelig udg. af 21.10.1990. 
2) Forordning (EØF) nr. 797/85, senest ændret ved forordning (EØF) nr. 
1094/88, EFT nr. L 106 af 27.4.1988, s. 28, og forordning (EØF) nr. 
4115/88, EFT nr. L 361 af 29.12.1988, s. 13. 
- 63 -
Frankrig har iværksat ordningen. Den kvantitative reduktionsmetode er blevet 
anvendt for i alt ca. 180 000 dyr, og den kvalitative metode (produktions­
teknik) har omfattet enårige afgrøder (Tyskland) på ca. 50 000 ha. Den 
nuværende ekstensiveringsordning kan justeres i forbindelse med revisionen 
af støtten til miljøbeskyttelse. 
3.1.2.4. Jordudtagning 
Formålet med ordningen for udtagning af landbrugsarealer af produktion er at 
begrænse udbuddet af overskudsprodukter ved reduktion af det dyrkede areal 
og at hjælpe landbrugerne med at tilpasse sig afsætningsmulighederne. 
EUGFL's garantisektion finansierer 50% af ordningen, og de resterende 50% 
hentes fra af udviklingssektionen. For bedre at udnytte ordningen blev 
medfinansieringssatserne hævet i 1990: Fra nu af andrager medfinansieringen 
60% (støtte < 300 ECU/ha) og 25% (støtte 300-600 ECU/ha)1). I 1990 blev 
ordningen iværksat i alle medlemsstaterne undtagen Portugal, der er fritaget 
indtil 1994. Ca. 800 000 ha blev udtaget i perioden 1988-1990, heraf 45% i 
Italien og 28% i Tyskland. 
Som følge af bilaterale forhandlinger med visse medlemsstater blev det 
aftalt at forhøje satserne fra produktionsåret 1990/91 for at gøre 
foranstaltningen mere attraktiv (Det Forenede Kongerige, Belgien, Frankrig, 
Irland, Spanien, Grækenland og Italien). 
Fra 1990 blev der som led i ordningen indført en særlig bestemmelse om 
anvendelse af agerjord til nonfood-formål. 
3.1.3. Oversigt over de forskellige foranstaltningers anvendelse 
De aktioner, der tager sigte på at forbedre forarbejdnings- og 
afsætningsstrukturerne for landbrugs- og skovbrugsprodukter, er kun på 
begyndelsesstadet, for så vidt medlemsstaterne endnu ikke har forelagt 
Kommissionen alle deres planer. Der har således endnu ikke kunnet foretages 
nogen egentlig evaluering. 
Kommissionens tjenestegrene kan dog allerede nu på grundlag af en 
situationsrapport som Arkleton Trust2) har udarbejdet om ændringerne i 
landdistrikterne, drage de første konklusioner om den måde, landbrugerne 
anvender de horisontale foranstaltninger på. 
Det fremgår, at udligningsforanstaltningerne udnyttes mest; udlignings­
tilskuddet er den foranstaltning, der har den største succes, hvorefter 
følger foranstaltningen til afsætning og forarbejdning af landbrugspro­
duktionen og foranstaltningen med støtte til investeringer i landbrugs­
bedrifter. Støtten til etablering af unge landbrugere har især virkning i de 
lande, hvor den supplerende nationale støtte er betydelig, og i de lande, 
1) Rådets forordning (EØF) nr. 752/90 - EFT nr. L 83 af 30.3.1990. 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 1941/90 - EFT nr. L 174 af 7.7.1990. 
2) Arkleton Research (1989) "Rural Change in Europe" - First Report to the 
Commission. 
- 64 -
hvor støtten er betydelig i forhold til gennemsnitsindkomsten. 
Derimod har foranstaltningerne vedrørende diversificering og miljø, der let 
kan udnyttes af alsidige bedrifter i ugunstigt stillede områder, praktisk 
talt ingen virkning. Det skal nævnes, at foranstaltningen for miljøfølsomme 
områder først er trådt i kraft for nylig. 
Med hensyn til de andre forordninger vedrørende mål nr. 5a, især forordning 
(EØF) nr. 797/85 og (EØF) nr. 1096/88, behandler og godkender Kommissionen 
de nationale foranstaltninger, der træffes i medfør af disse forordninger, 
efter en særlig procedure (STAR-Komitéen), der ikke munder ud i en FSR, 
medmindre der er tale om foranstaltninger for mål nr. 1-regionerne. 
Ovennævnte aktioner er underkastet specielt tilsyn inden for Komitéen for 
Landbrugsstrukturerne og Udvikling af Landdistrikterne. Det sker ved en 
forudgående evaluering ud fra gennemførelsesbestemmelserne under den 
dobbelte behandling af de nationale bestemmelser og ved en permanent 
evaluering på basis af oplysninger, som medlemsstaterne fremsender hvert år 
i henhold til reglerne eller efter særlig anmodning fra Kommissionen. 
Det fremgår, at foranstaltningerne har haft succes blandt landbrugere med 
bæredygtige bedrifter og hos unge landbrugere, og at de har været til fordel 
for moderniseringen af landbruget i de lande, der har anvendt dem, såsom 
Portugal og Spanien, også selv om de pågældende lande kun har anvendt dem i 
kort tid. På den anden side fremgår det klart, at der er hæmmende faktorer, 
der skyldes, at lovgivningen undertiden er restriktiv, og at en række 
områder er perifert beliggende. 
3.2. Iværksættelse af forordningen om forbedring af vilkårene for 
forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter 
Rådets forordning (EØF) nr. 4042/89 om forbedring af vilkårene for 
forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter erstatter 
Rådets forordning (EØF) nr. 355/77, der dækkede både landbrug og fiskeri. 
Ud over at indlemme den pågældende fællesaktion i strukturfondsreformen er 
EF's vigtigste mål følgende: 
at opnå en betydelig og varig forbedring af sektorens konkurrenceevne 
med henblik på det kommende indre marked og af hensyn til den skærpede 
konkurrence fra tredjelande 
at bidrage til en forbedring af basisproduktionens situation og at sikre 
producenterne en passende og varig andel i de dermed forbundne 
økonomiske fordele 
at tage hensyn til ændringen i råvareforsyningerne som følge af de 
formindskede ressourcer i EF-farvandene og den begrænsede adgang til 
visse fiskerizoner i internationale farvande 
- 65 -
at bidrage til markedsstabilitet 
at undgå at skabe overskudskapacitet og eventuelt bidrage til at 
nedsætte den nuværende overskudskapacitet 
at bidrage til overholdelsen af de nye EF-normer for hygiejne og 
folkesundhed og til en større hensyntagen til miljøet. 
Med henblik på forordningens iværksættelse fremlagde medlemsstaterne 
sektorplaner for sektorens samlede problematik på nationalt plan mellem 
marts og juli 1990. 
3.2.1. Partnerskabet 
De bilaterale forhandlinger inden for partnerskabet fandt sted i oktober og 
november 1990. For tre medlemsstater (Tyskland, Portugal og Det Forenede 
Kongerige) blev repræsentanter for de regionale myndigheder direkte 
inddraget i drøftelserne med Kommissionens tjenestegrene. 
I alle tilfældene blev der opnået konsensus. Der blev fastlagt to 
"prioriterede felter": 1) forarbejdning og 2) afsætning. Denne opdeling 
skyldes ønsket om forenkling af forvaltningen i fremtiden, da der kun kan 
ske begrænsede udsving mellem de prioriterede felter i forhold til de 
oprindelige skøn, der er nedfældet i de vejledende finansieringsplaner. 
Hvert felt angiver de forskellige foranstaltninger, der skal træffes for at 
forbedre virksomhedernes struktur og konkurrencedygtighed samt 
afsætningsvilkårene. 
I de fleste tilfælde gjaldt konsensus også den vejledende finansieringsplan. 
Visse medlemsstater understregede risikoen for at forøge produktions­
kapaciteten uovervejet og betonede det uomgængelige krav om at undgå 
konkurrenceforvridning. 
Forhandlingsresultatet gør det muligt at konstatere følgende: 
Selv om medlemsstaterne generelt har tilstræbt at sikre sig så stor en 
andel som muligt af støttetilbuddene med henblik på at udbygge deres 
industri og afsætningsstruktur, kunne de prioriterede aktioner dog 
centreres om: 
. tilpasning til de kommende EF-normer for hygiejne og folkesundhed 
såvel i virksomhederne som i infrastrukturen 
. omstrukturering og modernisering af forældede industrisektorer, idet 
det såvidt muligt skal undgås at skabe overskudskapacitet 
. fremme af teknologisk innovation og forøgelse af merværdien 
. forædling af akvakulturprodukter 
- 66 -
- De medlemsstater, hvis infrastruktur er mest udviklet (Belgien, Danmark, 
Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige), kan prioritere 
forarbejdningen i forhold til afsætningen. De kan således koncentrere 
størstedelen af de finansielle midler på direkte støtte til deres 
industrier og herved styrke disses position i forhold til deres 
konkurrenter i andre medlemsstater, hvor infrastrukturen nødvendigvis må 
forbedres. 
3.2.2. Udarbejdelse af finansieringsplaner og fordeling af bevillingerne på 
medlemsstaterne 
Ved udarbejdelsen af de vejledende finansieringsplaner blev der taget hensyn 
til følgende forhold: 
For to medlemsstater (Grækenland og Portugal) er der i fællesskabs­
støtterammerne for mål nr. 1 udtrykkeligt fastsat bevillingsrammer for 
fællesaktionen "forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og 
akvakulturprodukter" i forbindelse med mål nr. 5a i perioden 1989-
19931). 
De integrerede Middelhavsprogrammer ("IMP") omfatter investeringer i 
henhold til fællesaktionen "forarbejdning og afsætning af fiskerivarer 
og akvakulturprodukter" i de tre berørte medlemsstater (Grækenland, 
Frankrig og Italien). Ifølge de programkontrakter, som IMP udgør, skal 
sådanne investeringer endnu (og senest i december 1992) finansieres af 
EUGFL, fiskeri og således inden for den bevillingsramme, der er fastsat 
i fællesskabsstøtterammerne. Denne situation, der delvis skyldes 
forsinket gennemførelse af visse IMP, fører i visse tilfælde til en 
begrænsning af støtten til nye prioriterede aktioner. 
For de medlemsstater, der delvis er omfattet af mål nr. 1 (Spanien, 
Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige), er den vejledende 
finansieringsplan opdelt i to særskilte dele: for mål nr. 1-regionerne på 
den ene side og for de øvrige områder på den anden side; det skyldes den 
forbindelse, der for den første dels vedkommende skal etableres med 
fællesskabsstøtterammerne for mål nr. 1. 
Generelt har medlemsstaterne foretrukket interventioner i form af 
operationelle programmer, bortset fra Portugal, der har til hensigt at 
anmode om en del af støtten i form af globaltilskud. 
1) For de øvrige berørte medlemsstater er der i fællesskabsstøtterammen for 
mål nr. 1 anført et samlet beløb "EUGFL - mål nr. 5a", uden at der er 
nævnt et særligt beløb for "forarbejdning og afsætning af fiskerivarer 
og akvakulturprodukter". 
- 67 -
Fællesskabsstøtterammerne og deres tillæg indeholder 
bevillingsrammer for EF-støtten i perioden 1991-1993: følgende planlagte 
(mio. ECU i 1991-priser) 
LAND BELØB HERAF MÅL NR. 
1-REGIONER 
B 2,3 
DK 9,7 
D (*) 10,4 
E 33,6 28,4 
F 22,0 1,5 
GR 9,2 9,2 
IRL 10,0 10,0 
I 20,3 12,4 
NL 5,2 
P 14,1 14,1 
UK 19,5 2,0 
I ALT 156,3 77,6 
(*).med undtagelse af de fem nye delstater. 
FSR er udformet særskilt alt efter det pågældende land. For mål nr. 1-
1andene, hvor én enkelt FSR skal omfatte samtlige interventioner, blev det 
besluttet at godkende et tillæg til de FSR, der blev vedtaget i oktober 1989 
(syv tillæg). Foreløbige beløb for aktioner af denne art var allerede blevet 
opført i FSR. For mål nr. 1-landene drejer det sig således ikke om 
tillægsbevillinger. 
For de øvrige lande eller dele af lande, der ikke berøres af mål nr. 1, blev 
der godkendt særlige FSR (8). Samtlige disse FSR samt tillæggene blev 
omfattet af en kommissionsbeslutning af 11. marts 19911) efter høring af 
Den Stående Strukturkomité for Fiskeri og Udvalget for Udviklingen og 
Omstillingen i Regionerne (for mål nr. 1-regionerne). 
1) EFT L 99 af 19.4.1991. 
- 68 -
Det er endnu for tidligt at gøre status over den konkrete iværksættelse. Det 
kan dog allerede nu fastslås, at alle medlemsstaterne anvendte procedurerne 
i forordning (EØF) nr. 4042/89 og dermed ikke gjorde brug af overgangs­
bestemmelserne, ifølge hvilke den tidligere procedure i forordning (EØF) nr. 
355/77 fortsat kunne anvendes. 
I forhold til den tidligere situation forudsætter strukturfondsreformen en 
øget planlægning fra medlemsstaternes side. Kommissionens forvaltning af 
fællesaktioner skal derfor centreres om så lille et antal støtteansøgninger 
som muligt, og derfor skal medlemsstaterne højst indgive to operationelle 
programmer (ét pr. prioriteret felt). 
4. Mål nr. 5b 
Kommissionen godkendte i juni 1990 (6. og 27. juni) 44 FSR for landdistrik­
ter, der falder ind under mål nr. 5b. 
Der blev redegjort for de generelle problemer i den første årsberetning, og 
redegørelsen vil derfor ikke blive gentaget her. De finansielle aspekter ved 
fordelingen af mål nr. 5b-bevillingerne på de ni berørte medlemsstater vil 
heller ikke blive behandlet her, da fordelingen er vist i bilag nr. 1.6 til 
den første årsberetning. 
Redegørelsen for mål nr. 5b suppleres med følgende to punkter: 
hovedprioriteringen i FSR 
interventionernes gennemførelsesstadium 
4.1. Gennemgang af de prioriterede felter i FSR 
4.1.1. Generelle kendetegn 
De finansielle midler til mål nr. 5b er temmelig begrænsede. For at de kan 
få en reel virkning for de pågældende områder, blev EF-støtten koncentreret 
på udviklingsfelter, der kan betyde et væsentligt bidrag til udnyttelsen af 
det interne potentiel i regionerne. 
I de FSR, der er godkendt for de ni mål nr. 5b-lande, er interventionerne 
koncentreret på følgende prioriterede hovedfelter: 
1) diversificering og omstilling af landbrugs- og skovbrugssektoren 
2) udvikling af andre erhvervsgrene, især ved investeringer i små og 
mellemstore virksomheder og støttestrukturer 
3) udvikling af turisme, inklusive innovation, reklamekampagner og 
etablering af turistfaciliteter 
4) bevarelse af miljøet 
5) bedre udnyttelse af de menneskelige ressourcer, især ved erhvervsuddan­
nelse, der supplerer de erhvervsaktiviteter, som iværksættes inden for 
ovennævnte hovedfelter. 
EF's intervention via FSR supplerer den intervention, der er fastsat for de 
horisontale mål (mål nr. 3, 4 og 5a). Ved den prioritering, der er fastlagt 
i FSR, tages der hensyn til de horisontale foranstaltninger, og priorité-
- 69 -
teringen er udformet på en sådan måde, at der kan skabes samspil (synergi) 
med de strukturforanstaltninger, der gennemføres i henhold til disse 
forskellige mål. 
For EUGFL, Udviklingssektionen, præciserede Kommissionen forskellen mellem 
de foranstaltninger, der skal finansieres under mål nr. 5a, og de 
foranstaltninger, der skal falde ind under mål nr. 5b, med henblik på at 
koordinere disse to typer aktioner i 5b-landdistrikter. I forbindelse med 
mål nr. 5 lægges der vægt på kollektiv indsats til udvikling af 
landdistrikterne samt på etablering og udbygning af alle produktionsled på 
lokalt plan. 
Da det er nødvendigt at tilpasse landbrugsproduktionen til markedsforhol­
dene, er et af hovedformålene med mål nr. 5b-indsatsen at fremme 
diversificering, omstilling og omlægning af økonomien i landdistrikterne. 
Kommissionen prioriterede derfor under forhandlingerne om FSR 
diversificering og omstilling af landbrugsproduktionerne til produkter, der 
ikke er overskud af. Kommissionen prioriterede også udbygningen af 
skovbrugssektoren som en alternativ indtægtskilde for landbruget. Skovbruget 
udgør generelt en vigtig del af ressourcerne i mange områder, og skovbrugets 
potentiel i landdistrikterne og regionerne såvel som dets indflydelse på 
miljøet afspejles også i FSR-foranstaltningerne. 
Ved de prioriterede opgaver, der er fastlagt for udviklingen af andre 
erhvervsgrene, og hvor EFRU yder et finansielt bidrag, er der lagt vægt på, 
at det interne potentiel i regionerne udnyttes; således ydes der især støtte 
til små og mellemstore virksomheder, til turisme og til den infrastruktur, 
der er en direkte forudsætning for, at de prioriterede mål for økonomisk 
udvikling kan nås. Den bærende idé for sådanne foranstaltninger er, at der 
bør være ligevægt mellem landbruget og de øvrige erhverv i landdistrikterne. 
Turismen er højt prioriteret i mange af de planer, som medlemsstaterne har 
indgivet, og der vil blive ydet relevant støtte fra såvel EFRU som EUGFL. 
Der kan nævnes foranstaltninger til fremme af bondegårdsferie og andre 
former for indlogering af turister og støtte til de tilhørende 
infrastrukturer. 
Under forhandlingerne blev det understreget, at det er nødvendigt at 
respektere EF's miljøpolitik, når de enkelte foranstaltninger iværksættes. 
Mange FSR indeholder i øvrigt et særligt prioriteret felt vedrørende miljø. 
Det er især tilfældet med Tyskland, Spanien, Frankrig og Italien. De øvrige 
lande integrerede disse foranstaltninger i andre prioriterede felter. 
Generelt er der under udarbejdelsen af FSR og de operationelle programmer 
taget særligt hensyn til miljøkravene. 
ESF* s interventioner vil blive centreret om uddannelsesprogrammer, både 
erhvervsuddannelse og uddannelse i forvaltning af de aktiviteter, der 
iværksættes i de øvrige prioriterede felter. 
En samlet vurdering af bevillingernes fordeling på de forskellige 
prioriterede felter (på grundlag af en horisontal klassifikation af felterne 
i alle FSR) viser, at de fleste offentlige udgifter går til udvikling og 
- 70 -
diversificering af landbruget, efterfulgt af det felt, der gælder bedre 
udnyttelse af de menneskelige ressourcer; herefter kommer feltet for 
udvikling af andre erhvervsgrene og endelig feltet for miljø og turisme. 
4.1.2. De enkelte fonde i forhold til de prioriterede felter 
De finansielle midler for perioden 1989-1993 er fordelt på de tre fonde på 
følgende måde: 
- 1 103 mio. ECU for EFRU 
- 435,87 mio. ECU for ESF 
- 1 068 mio. ECU for EUGFL. 
For det første konstateres det, at medlemsstaterne under forhandlingerne om 
FSR har lagt vægt på foranstaltninger, der henhører under EFRU. Dette 
skyldes i stor udstrækning, at mål nr. 5b-områderne for tiden er omfattet af 
betydelige forpligtelser, der blev indgået inden den 1.1.1989, og som 
fortsat løber i perioden 1989-1993. Det skal desuden bemærkes, at EFRU yder 
størstedelen af tilskuddet til fremme af turismen (150 mio. ECU af et 
foreløbigt interventionsbeløb på i alt 192 mio. ECU) samt til fremme af 
udviklingen af andre erhvervsgrene. Sidstnævnte indsats er begrundet i, at 
det er nødvendigt at støtte investeringer i små og mellemstore virksomheder 
og udvikle visse infrastrukturer. De bevillinger, der er afsat til dette 
formål, andrager 294 mio. ECU, heraf 292 mio. ECU fra EFRU. 
Denne fordeling af bevillingerne på instrumenterne afspejler den nye 
udviklingspolitik for landdistrikterne, nemlig øget satsning på diversi­
ficering af erhvervslivet i landdistrikterne. 
ESF støtter uddannelsesforanstaltninger og den beskæftigelsesfremmende 
indsats i de prioriterede udviklingsfelter, der er fastsat for EFRU og 
EUGFL. Samspillet mellem fondene er dog ikke formelt etableret med hensyn 
til de prioriterede felter, sådan som det er tilfældet for mål nr. 1; 
samspillet afspejles mere i iværksættelsen og i indholdet af de aktioner, 
der vælges. 
4.2. Interventionernes gennemførelsesstadium 
4.2.1. Interventionsformer 
Efter godkendelsen af FSR bestræbte Kommissionen sig på at bistå 
medlemsstaterne ved udarbejdelsen af interventionsformerne. Med henblik 
herpå udarbejdede den en vejledning for udarbejdelse af operationelle 
programmer, der blev forelagt Komitéen for Landbrugsstrukturerne og 
Udvikling af Landdistrikterne (STAR). 
Pr. 31.12.1990 havde medlemsstaterne indgivet ca. 70% af interventions­
formerne. Der forventes godkendt 74 operationelle programmer med henblik på 
iværksættelsen af mål nr. 5b. 
Dette resultat har kunnet opnås ved et meget snævert samarbejde med 
medlemsstaterne. Der blev afholdt uformelle partnerskabsmøder med de 
- 71 -
berørte regioner med henblik på at nå til en hurtig udformning af indholdet 
af de operationelle programmer. 
Antallet af interventionsformer vil være større end antallet af FSR. Der er 
to hovedårsager til denne forskel. For det første var det for visse FSR, der 
dækker flere landdistrikter, nødvendigt at differentiere de aktioner, der 
skal gennemføres i hvert distrikt, hvilket betød, at Kommissionen godkendte 
et operationelt program for hvert distrikt. For det andet indgav visse 
medlemsstater operationelle enkeltfondsprogrammer. 
Dog er der i stor udstrækning valgt flerfondsfinansiering for mål nr. 5b. Af 
de forventede 74 operationelle programmer skal nemlig 52 interventionsformer 
godkendes i form af operationelle flerfondsprogrammer. 
4.2.2. Godkendelse af interventionsformerne 
I betragtning af den forsinkede godkendelse af de støtteberettigede områder 
og den deraf følgende sene godkendelse af FSR blev der gjort en særlig 
indsats for at få mål nr. 5b-foranstaltningerne iværksat. 
Pr. 31.12.1990 var der godkendt fem operationelle programmer for 
regnskabsåret 1990 (to for Tyskland, to for Frankrig og det operationelle 
program for Danmark). Denne situation afspejler imidlertid ikke 
fremskridtene i programmernes iværksættelse. Det skal bemærkes, at pr. 
10.10.1991 var 63 operationelle programmer godkendt og 9 
godkendelsesbeslutninger under udarbejdelse. 
4.3. Første resultater af evalueringen af FSR 
De resultater, der foreligger efter en første evaluering af mål nr. 5b, er 
endnu for generelle. De er baseret på en metodologisk undersøgelse, som 
Kommissionen bestilte, samt på indledende rapporter om evaluering af FSR 
(forudgående evaluering), der er foretaget i de elleve mål nr. 5b-områder. 
Undersøgelserne viser, at FSR og de operationelle programmer i deres helhed 
svarer til de behov, de pågældende myndigheder gav udtryk for, og som i det 
store og hele figurerer i de udviklingsplaner, som medlemsstaterne 
fremlagde, og som tjente som grundlag for udarbejdelsen af FSR. Programmerne 
kunne ikke dække alle ønsker om støtte på grund af finansielle 
begrænsninger. Der blev tilstræbt ligevægt mellem støtte til etablering 
eller modernisering af (udelukkende regionale) infrastrukturer og støtte til 
produktive investeringer og til servicesektoren. 
Da mål nr. 5b-områderne er vidt forskellige, kan der måske herske tvivl om, 
hvorvidt visse områder faktisk kan betragtes som landdistrikter; andre 
områder er klart mere ugunstigt stillede, og atter andre figurerer endnu 
ikke blandt de udvalgte områder. 
De prioriterede felter er blevet samlet i grupper ud fra de 
foranstaltninger, de dækker, men ofte kan et felt, der har den samme 
betegnelse, dække over et helt andet indhold. Det er også konstateret, at i 
modsætning til feltet for menneskelige ressourcer og miljø, der indtager en 
vigtig plads, forsømmes udvikling af servicesektoren ofte. Det forholder sig 
på samme måde med formidling af ny teknologi og information. Aktiviteterne 
- 72 -
uden for landbruget modtager flest private midler (36%), efterfulgt af 
landbrugsudvikling og diversificering (23%) (jf. bilag nr. 6). 
Det ser ikke ud til, at der består nogen konflikt i prioriteringen inden for 
FSR, i det mindste afspejler FSR det ikke. Der er ikke taget fuldt hensyn 
til visse foranstaltningers følgevirkninger for miljøet samt til 
virkningerne af turismens udbygning. 
Den regionale medvirken understreges kraftigt (medvirken fra 
administrationerne men ikke fra arbejdsmarkedets parter). Dette har bidraget 
til at afsløre de bestående mangler, der undertiden overses af 
centraladministrationen. Og det er tydeligt, at der er foretaget valg ud fra 
en regionaløkonomi, hvor sigtet har været at sikre befolkningen bedre 
levevilkår, udnytte de lokale ressourcer og undgå affolkning af 
landdistrikterne. 
I undersøgelserne understreges det, at den myndighed, der koordinerer 
gennemførelse af programmerne, skal spille en større rolle, og at der bør 
anvendes enklere og mere direkte instrumenter for at opnå en større 
effektivitet. 
- 73 -
Kapitel 4 FÆLLESSKABSINITIATIVER OG NYSKABENDE AKTIONER 
1. Fællesskabsinitiativer 
1.1. Nye initiativer, der blev godkendt i 1990 
Fællesskabsinititativerne er retningslinjer i den forstand, at Kommissionen 
foreslår medlemsstaterne at indsende ansøgninger om støtte til aktioner, som 
både har særlig interesse for regionaludviklingen og for Fællesskabet. Det 
er altså medlemsstaterne selv, der arbejde ud fra retningslinjerne skal 
udarbejde operationelle programmer, der er relevante for de pågældende 
regioner. 
Som bekendt vedtog Kommissionen i 1989 en række initiativer til i alt 2 100 
mio. ECU (RECHAR, ENVIREG, STRIDE, INTERREG og REGIS). 
I 1990 traf Kommissionen principbeslutning om en ny række initiativer. De 
formelle beslutninger blev først taget i slutningen af 1990 og begyndelsen 
af 1991 efter høring i de rådgivende udvalg, der er nævnt i artikel 27, 28 
og 29 i samordningsforordningen, og efter høring af Europa-Parlamentet og 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Disse nye initiativer fik en samlet 
bevilling på 1 700 mio. ECUt1), inklusive en forhøjelse af rammen for 
INTERREG på 100 mio. ECU. 
REGEN (300 mio. ECU) skal fremme etableringen af et naturgasnet i perifere 
regioner, som ikke for øjeblikket har sådanne infrastrukturer, og samtidig 
skal det fremskynde, at naturgas- og elektricitetsnettene i de perifere 
regioner forbindes med resten af Fællesskabet. På den måde medvirker 
initiativet til at nå EF* s energimål for 1995, idet indførelsen af gas gør 
energiforsyningen i de berørte områder mere varieret og gør områderne mindre 
afhængige af olie. 
PRISMA (100 mio. ECU) skal hjælpe virksomhederne i tilbagestående regioner i 
EF til at udnytte de muligheder, som opstår ved gennemførelsen af det indre 
marked. 
Ved hjælp af PRISMA ønsker Kommissionen: 
a) at støtte udviklingen af infrastrukturerne og certificerings- og 
prøvningstjenesterne inden for kalibrering og metrologi, så 
virksomhederne kan højne produktkvaliteten. 
b) at forberede de små og mellemstore virksomheder og virksomheder i 
områder, der kommer ind under beskyttelsesbestemmelserne i Traktatens 
artikel 115, til en større konkurrence i forbindelse med offentlige 
kontrakter. Foranstaltningerne indebærer faglig bistand, især i 
forbindelse med offentlige kontrakter og metoder til styring af 
produktion, kvalitet og distribution. 
(1) Jf. Første årsberetning for 1989. 
- 74 
TELEMATIQUE (200 mio. ECU) skal fremme anvendelsen af avancerede 
telekommunikationstjenester i tilbagestående regioner (mål nr. 1), bl.a. 
forbedre adgangen til de avancerede tjenester, der findes i resten af EF. 
TELEMATIQUE forstærker den proces, der blev indledt med STAR-programmet, for 
at hjælpe små og mellemstore virksomheder (SMV) til at udnytte avancerede 
telekommunikationssystemer. Initiativet skal ligeledes hjælpe de SMV, der 
ligger i mål nr. 1-regioner, med at skabe eller udvikle sådanne systemer. 
Endelig skal initiativet fremme udviklingen af de offentlige teletjenester, 
som kan medvirke til en udvikling af regionen. 
Der lægges vægt på tjenester og ikke på infrastrukturinvesteringer, som kun 
kommer ind i billedet, såfremt de direkte kan medvirke til at fremme de 
tjenester, der indgår i initiativet. 
Medlemsstaterne fremlagde for de flestes vedkommende deres operationelle 
programmer i løbet af den sjette måned. I slutningen af 1990 var 
behandlingen af RECHAR-programmerne stort set afsluttet, og det første var 
blevet godkendt. Behandlingen af ENVIREG-programmerne, der indkom i løbet af 
november, er stadig i gang. Kommissionen vurderer at alle OP, der skyldes 
fællesskabsinitiativer, skulle være færdigbehandlet inden udgangen af 1991. 
Den 18. december 1990 vedtog Kommissionen tre initiativer, der skal støtte 
beskæftigelsespolitikken i medlemsstaterne. 
Euroform sigter på at fremme erhvervsmæssige kvalifikationer og 
erhvervskompetence og dermed at skabe grundlag for, at de nye 
beskæftigelsesmuligheder, som det indre marked forventes at skabe, kan blive 
udnyttet (vejledende EF-tilskud på 300 mio. ECU). 
Now skal fremme ligestillingen og kvindernes muligheder med hensyn til 
beskæftigelse og erhvervsuddannelse (vejledende EF-tilskud på 120 mio. ECU). 
Horizon skal lette adgangen til arbejdsmarkedet for handicappede og visse 
dårligt stillede grupper (vejledende EF-tilskud på 180 mio. ECU). 
De tre initiativer har fælles træk: 
De skal hver på deres område give de erhvervsuddannelses- og beskæfti-
gelsesaktioner, der allerede er i gang, en "EF-merværdi"; det skal ske 
ved, at der skabes eller udvikles EF-netværk, som forbinder regioner 
under mål nr. 1 med andre EF-regioner og fremmer en erhvervsudveksling, 
der bliver til fordel for de mindst udviklede regioner på de forskellige 
erhvervsuddannelses- og beskæftigelsesområder. 
De medvirker til at styrke den økonomiske og sociale EF-samhørighed. På 
den ene side styrker de den økonomiske samhørighed, eftersom indsatsen 
først og fremmest går på mål nr. 1-områder og således medvirker til at 
- 75 -
mindske de regionale forskelle. På den anden side fremmer de den sociale 
samhørighed, eftersom de skal lette svage gruppers integration på 
arbejdsmarkedet. 
I øvrigt ligger de i forlængelse af en række allerede eksisterende 
fællesskabsprogrammer: 
* EUROFORM fortsætter de aktioner, der er påbegyndt under programmerne 
FORCE og EUROTECNET samt inden for rammerne af programmerne LEDA og 
ERGO, og det kan benytte disse programmers netværk og på den måde 
realisere eller udvikle aktioner, der styrer disse, og styrke deres 
grænseoverskridende karakter; 
* NOW indgår i det tredje ligestillingsprogram, som blev vedtaget i 
slutningen af 1990, og skal udnytte de eksisterende netværk (IRIS og 
ILE) og den erfaring, der er opnået med hensyn til analyse, evaluering 
og styring; 
* HORIZON ligger i forlængelse af HANDYNET (database vedrørende handi­
cappede inden for forskellige områder) og styrker HELIOS-programmet, 
eftersom det finansierer pilotprojekter inden for uddannelse og 
revalidering, der ikke falder ind under dette program. Som led i 
kampen mod social isolation og som ledsagende indsats i forbindelse 
med PAUVRETE-programmet skal HORIZON forstærke de lokale muligheder 
for aktioner og etablere et erfaringsudvekslingsnet på EF-niveau. 
LEADER (400 mio. ECU) skal medvirke til nyskabende løsninger, der kan gælde 
som mønster for alle landdistrikter, ved at støtte integrerede initiativer, 
der iværksættes lokalt. Det særlige ved LEADER ligger endvidere i den 
vedtagne gennemførelsesmodel, nemlig anvendelse af lokale aktionsgrupper, 
som virker for landdistrikternes udvikling; der er mulighed for 
globaltilskud i stedet for operationelle programmer, der er styret af de 
nationale myndigheder. 
1.2. Fællesskabsinitiativernes iværksættelse 
Ud fra fællesskabsinitiativerne skal medlemsstaterne udarbejde konkrete 
programmer, der skal forelægges senest seks måneder efter offentliggørelsen 
af beslutningen om fællesskabsinitiativet i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
Medlemsstaterne har som hovedregel forelagt programmerne i løbet af den 
sjette måned, dvs. juli 1990 for RECHAR og oktober-november for ENVIREG. For 
de andre initiativer, der blev vedtaget i anden halvdel af 1990, blev de 
konkrete programmer indsendt i første halvdel af 1991. 
I 1990 blev et enkelt operationelt program inden for RECHAR (mål nr. 2), der 
var indsendt af Frankrig, formelt godkendt. De samlede interventionsformer 
skal godkendes i løbet af 1991. Det er derfor endnu ikke muligt at gøre 
76 
status over aktionerne set i forhold til dem, der indgår i FSR. Denne status 
vil indgå i den næste årsberetning. 
2. Nyskabende aktioner og pilotprojekter 
2.1. Aktioner til fordel for regionaludvikling på EF-plan - artikel 10 i 
forordning (EØF) nr. 4254/88 om EFRU 
Iværksættelsen af aktioner i henhold til artikel 10 fortsatte i 1990, bl.a. 
under hensyntagen til den diskussion, der blev ført på det første uformelle 
møde mellem ministrene med ansvar for regionalpolitikken (24. november 
1989). 
1990 blev præget af den endelige udarbejdelse og vedtagelsen af dokumentet 
"Europa 2000"(1), der blev forelagt Det Rådgivende Udvalg (artikel 27) i 
november 1990. 
Ved hjælp af en analyse af fremtidsmulighederne for udnyttelsen af 
fællesskabsområdet ønsker Kommissionen at opstille en referenceramme for de 
nationale, regionale og lokale myndigheder såvel som for erhvervslivet, for 
således at lette deres langtidsplanlægning. 
Dokumentet dannede grundlag for en debat om den fysiske planlægning i 
Europa, der inddrog Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
samt regionale og lokale myndigheder. Resultatet af disse høringer vil indgå 
i et dokument, som bliver offentliggjort i slutningen af 1991. 
De aktioner, der skal fremme det tværregionale samarbejde, og som 
påbegyndtes i 1989, blev videreført. 
I forbindelse med de tre programmer fra december 1989 var der i 1990 70 
erfaringsudvekslinger med ARE (Forsamlingen af Regioner i Europa), CCRE 
(Rådet af Kommuner og Regioner i Europa) og IULA (Den Internationale Union 
af Byer og Lokale Myndigheder). Der blev lagt særlig vægt på, at der deltog 
mål nr. 1-regioner i denne proces. 
Desuden har Kommissionen udarbejdet en oversigt over regionale netværk, som 
skal hjælpe regioner og bysamfund med at udnytte mulighederne i det indre 
marked og forbedre samarbejdet mellem den offentlige og den private sektor. 
På Kommissionens initiativ blev der i 1990 startet 12 netværk. 
Der er påbegyndt 10 nyskabende pilotprojekter vedrørende bysamfund, der skal 
vise forskellige måder, som byer kan fungere hensigtsmæssigt på. Disse 
pilotprojekter kan tjene som demonstrationsmodeller for andre EF-regioner og 
give nyttige oplysninger om den politik, medlemsstaterne og Fællesskabet 
skal føre i fremtiden. 
Aktioner, der skal fremme det grænseoverskridende samarbejde i henhold til 
artikel 10, fremmes i 1990 ved to nye initiativer: 
oprettelse af et observationsorgan for grænseoverskridende samarbejde 
(Kommissionens beslutning af 27. juli 1990); 
(1) KOM(90) 540 endelig udg. af 16. november 1990. 
-Il­
det, nye fællesskabsinitiativ INTERREG: artikel 10 i EFRU-forordningen 
vil blive anvendt til at støtte aktioner til fordel for grænseregioner, 
som ikke kan få støtte fra INTERREG under mål nr. 1, 2 eller 5b. 
2.2. Pilotprojekter til fremme af udviklingen af landdistrikterne (artikel 
8 i forordning (EØF) nr. 4256/88) 
I henhold til artikel 8 i forordning (EØF) nr. 4256/88 kan EUGFL inden for 
en grænse på 1% af den årlige beløbsramme finansiere udviklings- og 
demonstrationspilotprojekter angående nye produktionsteknikker. 
I 1990 var der afsat 1,5 mio. ECU til disse aktioner, hvilket er et samlet 
støttebeløb på 4 mio. ECU. De støttede projekter har især drejet sig om 
miljøbeskyttelse (kvælstofbekæmpeIse), udbredelse af visse landbrugsmetoder 
(proteinafgrøder, integreret bekæmpelse af skadegørere) samt 
uddannelsesforanstaltninger. Det er meningen, at disse aktioner i fremtiden 
skal udvides til at omfatte integrerede projekter til udvikling af 
landdistrikterne, som kan lægges til grund for nye strategier. 
2.3. Nyskabende aktioner til fremme af beskæftigelsen (artikel 1, stk. 2, i 
forordning (EØF) nr. 4255/88) 
Aktioner af fornyende karakter støttes af ESF i henhold til artikel 1, stk. 
2, i forordning (EØF) nr. 4255/88. For at opnå støtte fra ESF skal 
aktionerne afprøve nye hypoteser om indhold, tilrettelæggelse og metoder 
inden for erhvervsuddannelserne. De skal kunne danne grundlag for senere 
tilskud fra ESF i flere medlemsstater. Disse foranstaltninger af fornyende 
karakter skal kort sagt styrke ethvert initiativ, der kan fremme 
beskæftigelsen. 
ESF kan ifølge bestemmelserne reservere op til 5% af den årlige 
bevillingsramme til disse foranstaltninger samt til faglig bistand, 
foranstaltninger som led i dialogen mellem arbejdsmarkedets parter og 
foranstaltninger vedrørende vejledning og rådgivning med henblik på 
genintegrering af langtidsledige. 
Her skal kun nævnes foranstaltninger af fornyende karakter. Under FSR er 
flere programmer (eller globaltilskud) allerede godkendt som ordninger af 
fornyende karakter; det drejer sig om pædagogiske metoder, erhvervsprofiler, 
teknologi (f.eks. automatisering) og ledelsesmetoder for små og mellemstore 
virksomheder. 
Kommissionen har i øvrigt støttet foranstaltninger af fornyende karakter på 
erhvervsområder med økonomisk vækst. Det drejer sig om uddannelsesprogrammer 
inden for nye erhvervsgrene eller inden for management, marketing, 
finansorganer eller import/eksport, og de skal fremme overførslen af knowhow 
til de mindst udviklede regioner i Fællesskabet (tilrettelæggelse af 
uddannelser, uddannelse af undervisere og seminarer, der skal udbrede 
kendskabet til nye erfaringer). 
- 78 -
KAPITEL 5 INTEGRATION AF DE TYSKE OMRÅDER EFTER FORENINGEN 
Tysklands forening var en af de vigtigste politiske begivenheder for 
Fællesskabet i 1990. Det var ikke nødvendigt at gennemføre 
udvidelsesforhandlinger, eftersom Rom-Traktaten allerede havde forudset 
denne begivenhed; det var således muligt at optage de fem nye delstater og 
Østberlin i Fællesskabets område uden at ændre Traktaten, og kun meget små 
tilpasninger af fællesskabsretten var påkrævet. 
For at medvirke til genoprettelsen af delstaterne vedtog Rådet den 4. 
december 1990 forordning (EØF) nr. 3575/90<1) og gav således et konkret 
udtryk for solidaritet fra Fællesskabets side. Ved at iværksætte denne 
forordning og via forskrifterne i strukturpolitikken og de tre strukturfonde 
støtter Fællesskabet den økonomiske og sociale tilpasningsproces i de 
pågældende områder. Fællesskabsstøtten supplerer de bevillinger, der hører 
under reformen (artikel 12 i forordning (EØF) nr. 2052/88). 
Eftersom forskrifterne for strukturfondene kom til at omfatte de nye tyske 
delstater, forelagde Tyskland den 19. december 1990 en udviklingsplan for 
Kommissionen angående disse regioner i 1991-1993. 
Efter effektive og konstruktive forhandlinger mellem den tyske regering, 
delstaterne og Kommissionen blev FSR formelt vedtaget af Kommissionen den 
13. marts 1991, efter at der var afgivet positive udtalelser fra de udvalg, 
der er nævnt i artikel 27-29 i forordning (EØF) nr. 4253/88. 
I alt blev der afsat 3 000 mio. ECU (i 1991-priser) til EF-strukturfondenes 
arbejde med strukturforbedringer i de nye delstater i perioden 1991-1993, 
heraf 1 500 mio. ECU for EFRU, 900 mio. ECU for ESF og 600 mio. ECU for 
EUGFL, Udviklingssektionen. 
EF-interventionerne skal lette overgangen fra planøkonomi til 
markedsøkonomi, der oven i købet skal konkurrere med en i høj grad effektiv 
økonomi i de øvrige tyske delstater, der kan tilskynde befolkningen i de nye 
delstater til Udvandring. Derfor skal ikke kun de økonomiske, sociale og 
landbrugsmæssige strukturer tilpasses, men udsigten til en positiv udvikling 
i livsvilkårene skal forbedres i de nye områder. 
Følgende prioriterede felter er blevet valgt for at koncentrere 
fællesskabsinterventionerne om de vigtigste behov: 
Prioriteret felt nr. 1 
Styrkelse af økonomisk vigtige infrastrukturer: 
Da infrastrukturen er en forudsætning for industriel udvikling, skal der 
moderniseres eller skabes egnede infrastrukturer vedrørende industri- og 
(1) EFT nr. L 353 af 17.12.1990, s. 19. 
- 79 -
turistområder, lokale transportnet og energi- og vandforsyningsnet. 
Prioriteret felt nr. 2 
Støtte til produktionsinvesteringer: 
Den nødvendige fornyelse af industriens produktionsapparat, af 
serviceorganerne og turismen sigter på en gang mod modernisering, 
rationalisering og udvidelse af eksisterende virksomheder og skabelse af nye 
virksomheder, især SMV, der er grundpillerne i en markedsøkonomi. I denne 
sammenhæng lægges der især vægt på, at der oprettes højt specialiserede job, 
og at der overføres ny teknologi. 
Disse initiativer hænger sammen med en forstærket uddannelsesindsats inden 
for disse nye teknologier. 
Prioriteret felt nr. 3 
Udvikling af de menneskelige ressourcer: 
Det er vigtigt, at de menneskelige ressourcer udvikles, og at 
beskæftigelsesmulighederne fremmes, for at der kan opnås en produktivitets-
og indkomstforhøjelse. Derfor er det nødvendigt, at der iværksættes en række 
foranstaltninger, der kan forbedre erhvervsuddannelsespolitikken. Disse 
foranstaltninger omfatter erhvervsuddannelse i erhvervsuddannelsescentre 
("off-firm-training"), oprettelse af undervisningsinstitutioner, etablering 
af et lærlingesystem, ansættelsestilskud, uddannelse af underviserne og 
tilskud til iværksættere. 
Prioriteret felt nr. 4 
Bekæmpelse af langtidsledigheden: 
Der forudses en stigning i antallet af langtidsledige. Der skal derfor 
afsættes støtte til at finansiere forskellige foranstaltninger, såsom 
tilskud til nye uddannelser, uddannelser for selvstændige erhvervsdrivende 
og ordninger for personer, der har særlig vanskeligt ved at blive integreret 
på arbejdsmarkedet. 
Prioriteret felt nr. 5 
Erhvervsmæssig integrering af unge: 
Det er sandsynligt, at mange unge vil miste deres arbejde som følge af 
virksomhedslukninger, og de vil ikke have mulighed for at afslutte deres 
læretid. Nogle af dem skal da kunne fortsætte deres uddannelse ved hjælp af 
støtte til oprettelse af lærepladser på små og mellemstore virksomheder 
eller på erhvervsuddannelsesinstitutionerne. 
Prioriteret felt nr. 6 
Udvikling af landbrug, skovbrug og fiskeri og omstrukturering af 
levnedsmiddelindustrien: 
Der er planlagt ordninger til udvikling af landbrug, skovbrug og fiskeri 
samt omstrukturering af levnedsmiddelindustrien (mål nr. 5a). I denne 
sammenhæng 
- 80 -
koncentreres fællesskabsstøtten om tre mål: 
tilbagevenden til familiebrug og omlægning af landbrugsproduktionen, 
kompensationsordninger, 
støtte til investeringer i forarbejdnings- og markedsføringsanlæg. 
Prioriteret felt nr. 7 
Forbedring af leve- og arbejdsvilkårene i landbrugsområderne: 
Det er nødvendigt at iværksætte foranstaltninger, der kan forbedre leve- og 
arbejdsvilkårene i landdistrikterne. Disse foranstaltninger er et uundvær­
ligt supplement til aktionerne under mål nr. 5a, for at familiebrugene kan 
fremmes. De er samtidig en betingelse for en spredning af 
landbrugsaktiviteterne, herunder agroturisme. 
Prioriteret felt nr. 8 
Landbrug og miljø: 
Der skal gennemføres foranstaltninger vedrørende miljøbeskyttelse i 
landbruget. Det er nødvendigt, at landbrugsmetoderne hurtigt ændres, for at 
den økologiske ligevægt kan blive genoprettet og grundvandskvaliteten 
forbedret. Desuden medvirker skovpleje og genbeplantning til 
miljøbeskyttelse og landskabsforbedring. 
- 81 -
Tilskuddene inden for felt 6 og 7 administreres sammen, så der sikres en 
fleksibel styring af de finansielle midler. 
(mio. ECU) 
Prioriterede felter EFRU ESF EUGFL I alt 
1. Økonomisk vigtige 
infrastrukturer 590 95 685 
2. Produktionsinvesteringer 640 35 
3. Udvikling af de menneskelige 110 360 
ressourcer 15 690 
470 
4. Bekæmpelse af langtidsledighed 
5. Bekæmpelse af ungdomsarbejds­
løshed (under 25 år) 90 
225 90 
225 
6/7 Strukturel udvikling 
Landbrug og fiskeri 354 354 
8. Udvikling af landdistrikterne 
Miljø og skove 115 50 231 396 
Faglig bistand 45 45 90 
I alt 1 500 900 600 3 000 
* Op til 2,5% er inkluderet i indsatsen inden for de enkelte felter. 
- 82 -
Fordelingen af den finansielle støtte til de nye delstater er sket ud fra 
det totale befolkningstal for de prioriterede felter nr. 3, 4 og 5, mens 
tallet for felterne 1 og 2 er blevet justeret efter den erhvervsaktive 
befolkning (industri og tjenesteydelser) og det samlede befolkningstal. Hvad 
felterne 6, 7 og 8 angår, er landbrugsarealet (eksklusive skove) blevet 
brugt som fordelingsnøgle. Således fordeler tilskuddene pr. delstat sig som 
følger: 
(mio. ECU) 
Delstat EFRU ESF EUGFL I alt 
Mecklenburg-Vorpommern 
Brandenburg 
Sachsen-Anhalt 
Sachsen 
Thuringen 
Østberlin 
Ikke-regionalt 177,3 
239,9 
268,2 
444,0 
244,4 
116,2 
10,0 80,1 
103,7 
114,9 
182,8 
102,3 
46,2 
270,0 151,8 
132,2 
122,3 
105,9 
86,0 
1,8 409,2 
475,8 
505,4 
732,7 
432,7 
164,2 
280,0 
I alt 1 500,0 900,0 600,0 3 000,0 
I forbindelse med globaltilskuddene skal tilføjes, at EIB agter at give lån 
på 1 500 mio. ECU og EKSF 1 100 mio. ECU. Det er lån, som tilsyneladende 
bliver godt modtaget i de nye delstater. Der planlægges ligeledes støtte til 
omskoling af arbejdere i kul- og stålsektoren (110 mio. ECU inden for FSR). 
- 83 -
Den 26. marts 1991 (to uger efter vedtagelsen af FSR) godkendte Kommissionen 
seks enkeltfondsprogrammer og et program med faglig bistand fra EFRU, som 
skulle medvirke til oprettelse af 50-60 000 nye faste arbejdspladser. 
De vigtigste prioriteringer i disse seks programmer omhandler forbedring af 
infrastrukturer til støtte for økonomiske sektorer og 
produktionsinvesteringer samt udvikling af menneskelige ressourcer. 
EFRU giver også til støtte til aktioner, der skal forbedre arbejds- og 
levevilkårene i landdistrikterne, herunder miljøforbedringer. Til det formål 
foreslås en række foranstaltninger i programmerne, der især skal fremme 
privat initiativ til økonomiske aktiviteter, samt styrke små og mellemstore 
virksomheders konkurrencedygtighed og økonomiske formåen. 
I øvrigt sigter de planlagte foranstaltninger på at udbrede og udvikle 
middelstore og effektive virksomheder samt på at forbedre det økonomiske 
miljø i kommunerne; vægten lægges på kommunikation og boligmodernisering. 
Den 17. maj 1991 godkendte Kommissionen seks enkeltfondsprogrammer, et 
program pr. delstat og et for Østberlin, som alle knytter sig til et 
horisontalt program på forbundsniveau (Bundesanstalt flir Arbeit, 
Bundesministerium fur Arbeit und Sozialordnung), der samordner aktioner 
under ESF. Generelt set sigter disse programmer mod en bedre uddannelse og 
omskoling af arbejdstagerne samt jobskabelse i forbindelse med 
omstrukturering af arbejdsmarkedet. Højt prioriteret er personer, som har 
særlige vanskeligheder med genintegrering, især kvinder, indvandrere og 
handicappede. I løbet af programmernes gennemførelsesperiode vil 
støtteforanstaltningerne omfatte omkring 50 000 personer om året. 
Mere konkret planlægges der aktioner, som tillader genintegrering af 
arbejdsledige med en forældet uddannelse, især hvis den mister sin værdi ved 
overgang fra det nuværende system til de nye markedsøkonomiske vilkår. I 
denne sammenhæng planlægges der efteruddannelser, der dækker den nyeste 
viden om edb og telekommunikation. Desuden planlægges der foranstaltninger, 
som skal lette etablering af selvstændige virksomheder. 
Den 21. juni 1991 blev seks enkeltfondsprogrammer godkendt under EUGFL 
vedrørende udvikling af landdistrikterne, miljøforbedringer og skovbrug. 
Disse programmer skal dæmme op for den ventede tendens til udvandring fra 
landdistrikterne ved at skabe en bæredygtig og effektiv landbrugsstruktur og 
forbedre vilkårene for arbejde, bolig og transport i landdistrikterne. 
Desuden forsøger man at opretholde antallet af arbejdspladser ved hjælp af 
alternativt arbejde og supplerende indkomstkilder for landbefolkningen. De 
planlagte foranstaltninger hertil sigter især mod en spredning af 
- 84 -
landbrugsproduktionen, udvikling af supplerende aktiviteter som f.eks. 
agroturisme og endelig fremme af investeringer, der kan skabe arbejdspladser 
i små og mellemstore virksomheder. 
Endelig er det nødvendigt, at der iværksættes et omfattende program til 
forbedring af forarbejdning og markedsføring af landbrugs- og 
skovbrugsprodukter samt fiskerivarer. Denne sektor er af afgørende 
betydning, for at man kan sikre de lokale basislandbrugsprodukters 
afsætning, der er en nødvendig forudsætning for, at landbruget i de nye 
delstater kan opretholdes og udvikles. 
Tilsammen medvirker disse programmer til at øge landbrugets betydning, 
reducere forureningen og tilpasse landbruget til målene i den fælles 
landbrugspolitik. 
- 85 -
KAPITEL VI: BIDRAG FRA LÅNEINSTRUMENTERNE 
1. Principperne 
Artikel 5 i rammeforordningen (2052/88) fastslår princippet om, at hjælpen 
fra strukturfondene skal kombineres med EIB's og EF's andre låneinstrumen­
ter (hvilket reelt vil sige EKSF-instrumenterne), således at budgetmidlerne 
kan få de størst mulige følgevirkninger. Artikel 3 i forordning (EØF) nr. 
4253/88 slår i denne forbindelse fast, at der skal sikres en samordning af 
og en sammenhæng mellem den støtte, der gives af henholdsvis strukturfondene 
og låneinstrumenterne, og den fastsætter, at visse investeringer kan 
samfinansieres af strukturfondene og låneinstrumenterne. Forordningen 
foreskriver desuden, at EIB også inddrages i udarbejdelsen af FSR, og at de 
vejledende finansieringsplaner for hver FSR skal angive rammebeløbene for 
henholdsvis EIB og de andre låneinstrumenter (artikel 8). 
Kommissionen har fastlagt aktionsrammerne i en meddeleiset1), hvor det slås 
fast, at der bør lægges vægt på koncentration, planlægning og effektivitet, 
når låneinstrumenterne anvendes i en regionalpolitisk sammenhæng. Koncen­
tration betyder, at der skal gives endnu højere prioritet til den regionale 
udvikling for på den måde at skabe ny økonomisk vækst i mål nr. 1-, 2- og 
5b-regioner. Planlægningen giver sig udtryk i integrationen af låne­
instrumenterne i FSR's finansieringsplaner; effektiviteten viser sig ved, at 
der lægges større vægt på opfølgning og evaluering. 
2. Erfaringer fra de to første år 
Ud fra de første to års erfaringer kan man drage nogle foreløbige 
konklusioner om konkretiseringen af de ovennævnte principper. EIB og EKSF 
analyseres hver for sig. 
2.1. EIB's bidrag 
2.1.1. Koncentrat ion 
For de to første år af reformens gennemførelse beløber EIB's samlede 
regionalstøtte^2) sig til 14,5 mia. ECU, dvs. næsten 63% af EIB's samlede 
lånevirksomhed. 
(1) KOM(88) 244 endelig udg. af 23.12.1988. 
(2) Lån i henhold til artikel 130 i EØF-Traktaten, gældende mål nr. 1-, 2-
og 5b-regioner, regioner med tilskud fra andre typer af 
fællesskabsstøtte (f.eks. IMP) og regioner, der falder ind under 
nationale støtteordninger. 
- 86 -
Figur 1 viser, at ca. 85% af lånemængden tilfaldt regioner, der kan modtage 
støtte fra strukturfondene (mål nr. 1, 2 og 5b); 4% gik til regioner, der 
får andre typer af fællesskabsstøtte (IMP, IUA osv.); 3% gik til områder med 
national støtte, og resten blev anvendt til projekter, der ikke falder ind 
under noget bestemt interventionsområde. 47% af Bankens regionallån gik til 
mål nr. 1-regioner og 38% til mål nr. 2-regioner. I 1990 var der et lille 
fald i den andel, som lånene til mål nr. 1-regioner udgjorde, idet der kun 
var en ganske lille stigning i absolut beløbsstørrelse, mens derimod 
låneandelen til mål nr. 2 og 5b-regioner steg. Således fortsattes tendensen 
fra de foregående to år, en tendens, som måske er blevet forstærket af den 
økonomiske tilbagegang. Tallene for første halvår af 1991 tyder på, at 
tendensen nu er ved at vende, men mål nr. 2- og 5b-regionerne vil dog 
fortsat optage en forholdsvis større andel i Bankens lånemængde end i EFRU's 
samlede aktiviteter. 
FIGUR 1 
EIB: Direkte lån og tildelte globaldellån 
1986-88 % 1989-90 
I alt 
Regionaludvikling 
l/2/5b-områder 
1 
2/5b 
Særlige EF-aktioner 
/IMP (1) 
National støtte (2) 
Diverse 21 182 
12 405.9 
10 877.5 
7 239.6 
3 637.9 
600.9 
295.3 
650.2 100 
59 100 
88 
59 
29 
5 
2 
5 23 093.3 
14 510.5 
12 330.9 
6 822.5 
5 508.4 
613.4 
479.3 
1 086.9 100 
63 100 
85 
47 
38 
4 
3 
8 
1989 1990 
I alt 
Regionaludvikling 
l/2/5b-områder 
1 
2/5b 
Særlige EF-aktioner 
/IMP (1) 
National støtte (2) 
Diverse 10 919.1 
7 071.0 
6 052.3 
3 392.6 
2 659.7 
317.7 
222.9 
478.1 100 
65 100 
86 
48 
38 
4 
3 
7 12 174.2 
7 439.5 
6 278.6 
3 429.9 
2 848.7 
295.7 
256.4 
608.8 100 
61 100 
84 
46 
38 
4 
4 
8 
(1) Områder under "særlige EF-aktioner" og IMP. 
(2) Områder med nationale støtteordninger. 
- 87 -
2.1.2 Forbindelsen til fællesskabsstøtterammerne 
FSR-finansieringsplanerne for mål nr. 1-regioner indeholdt skøn over 
eventuelle EIB-lån, som i visse tilfælde var opdelt på prioriterede felter. 
Det var ikke muligt at foretage kvantitative skøn, hvad angår mål nr. 2- og 
5b-regioner, hvor globallån skulle være EIB's vigtigste finansieringsmetode 
i forhold til FSR, og de blev derfor kun opført "pro memoria". Selv i de 
tilfælde, hvor der forelå et kvantitativt skøn, blev det klart understreget, 
at lånenes faktiske størrelse afhang af de projekter, som initiativtagerne 
forelagde i samråd med de kompetente nationale myndigheder og efter 
godkendelse fra EIB og Kommissionen. 
For mål nr. 1-regioner indeholdt FSR et lånebudget på 8,1 mia. ECU (1989-
priser) over fem år, hvoraf hovedparten hidrører fra EIB. 
Tallene for 1989 og 1990 viser, at EIB allerede har forpligtet sig til at 
låne ca. 5,9 mia. ECU (løbende priser)f1) til projekter, der gennemføres i 
mål nr. 1-regioner, og som Banken har skønnet ligger inden for FSR-
felterne. Derudover er der givet lån i forbindelse med FSR på ca. 2 021 mio. 
ECU til mål nr. 2- og 5b-regioner. Tallene omfatter både finansieringer i 
forbindelse med strukturfondene og projekter, som ikke er finansieret af 
strukturfondene, men som ligger inden for de prioriterede felter i FSR. Ud 
fra et overordnet skøn er der således kommet en tilfredsstillende reaktion 
på lånetilbuddet i forbindelse med FSR. 
Situationen er imidlertid mere kompleks, hvis man analyserer resultaterne i 
forbindelse med FSR land for land: 
a) En analyse af den samlede lånemængde viser, at Italien er største 
modtagerland (2,6 mia. ECU, hvilket er 45% af de samlede lån i 
forbindelse med mål nr. 1). De beløb, der er gået til de italienske FSR, 
er steget meget hurtigere end forudset, da FSR blev fastlagt. 
b) Låneoptagelsesprocenten i forhold til vurderingerne i FSR i de andre 
medlemsstater går fra 70% i Spanien, 58% i Irland, 48% i Portugal til 
28% i Grækenland. 
Det skal samtidig bemærkes, at nogle af tallene er meget små i absolutte 
tal. EIB's lånemængde til Irland er faktisk mindre end Grækenlands, som 
for sin del kun udgør 29% af Portugals. Lånene til Portugal udgør et 
noget større beløb end Spaniens. Årsagerne til disse absolutte og 
forholdsmæssige forskelle vil blive analyseret senere. 
(1) 4,6 mia. i direkte lån og 1,3 mia. i form af globallån. 
- 88 -
2.1.3. Projekternes indhold 
EIB-lånene i forbindelse med FSR har for størstedelens vedkommende været 
direkte lån til infrastrukturprojekter. Industristøtten har i stor udstræk­
ning bestået af globallån til SMV. Infrastrukturlånene er især blevet ydet 
til fire store projekttyper, hvoraf de fleste er indtægtsskabende: tele­
kommunikation, transport, vand og rensning samt energi. De mest slående 
eksempler er de tre lande, der som helhed falder ind under mål nr. 1, nemlig 
Grækenland, Irland og Portugal. 
Nogle af disse særlige projekter opregnes i skemaet nedenfor. En stor del af 
disse projekter er samtidig berettigede til EFRU-støtte. 
EIB-støtte til projekter i mål nr. 1-lande - eksempler 
Grækenland: Offentligt net til transport 
og distribution af elektricitet 
Kloakering i græske byer 
Vejanlæg i Thessaloniki, 
vej Korith-Tripoli 
Motorvej Athen-Katerini 
Kraftværk i Megalopolis og 
brunkulsmine 
Irland: Omfartsvej ved Athlone 
Telekommunikation 
Vandforsyning i Dundalk 
Portugal: Nord-sydmotorvejen ved Lissabon, 
Brisa (III + IV) 
Telekommunikation CTT 
Elektricitetsnet 
Støtte til glasindustrien 
og den kemiske industri mio. ECU 
Samlede 
omkostn. 
56,97 
205,60 
218,75 
302,20 
1182,86 
51,40 
196,40 
32,83 
432,00 
848,00 
86,70 EIB-lån 
28,3 
22,8 
4,4 
19,7 
82,8 
4,6 
45,6 
6,2 
87,9 
82,8 
33,9 
Kilde: EIB*s årsberetning for 1990. 
* Godkendte lånetrancher i 1989 og 1990. I de fleste tilfælde vil der også 
blive tale om trancher i de følgende år. 
Globallånene har været forholdsvis større i mål nr. 2- og 5b-regionerne end 
i mål nr. 1-regionerne. I disse regioner er en stor del af globallånene 
tildelt infrastrukturprojekter frem for industriprojekter. 
FIGUR 2 
GLOBALLAN - TILDELTE BELfB PR. SEKTOR 
mio. ECU 
Globallån - 1989 og 1990 
REGIONER 
Mål nr. 1 
Mål nr. 2, 5b 
I alt INFRASTRUKTUR 
1989/1990 1990 
145.6 81.0 
402.3 220.1 
547.9 301.1 INDUSTRI 
LANDBRUG 
TJENESTEYDELSER 
1989/1990 1990 
1,147.4 543.5 
1,083.7 524.9 
2,231.1 1,068.4 I ALT 
1989/1990 1990 
1,293.0 624.5 
1,486.0 745.0 
2,779.0 1,369.5 I forbindelse 
med FSR 
1989/1990 1990 
1,293.0 624.5 
1,083.7 524.9 
2,376.7 1,149.4 oo 
FIGUR 3 
EIB : Direkte lån og tilskud fra global lån 
( mio. ECU) 
Direkte 
lån 
Tilskud 
fra 
global lån 
I ALT Regionaludvikling 
1989/90 1990 
11 174.0 5 733.5 
3 336.7 1 706.1 
14 510.7 7 439.6 Mål nr. 1/2/5b-regioner 
1989/90 1990 
9 552.1 4 909.3 
2 779.0 1 369.5 
12 331.1 6 278.8 Mål nr. 1-regioner 
1989/90 1990 
5 529.6 2 805.6 
1 293.0 624.5 
6 822.6 3 430.1 Mål nr. 2/5b-regi oner 
1989/90 1990 
4 022.5 2 103.7 
1 486.0 745.0 
5 508.5 2 848.7 VØ 
O 
- 91 -
2.1.4. Supplerende foranstaltninger og fælles foranstaltninger 
Figur II-V i bilaget giver et klarere billede af de direkte lån fra EIB, som 
kan underopdeles i direkte lån til regioner, der er berettiget i henhold til 
reformen, lån i forbindelse med FSR og lån, der udtrykkeligt indebærer 
samfinansiering med EFRU. Det skal bemærkes, at der ikke kan være tale om 
præcise tal, og at de er afhængige af vurderingen af, om det pågældende 
projekt falder ind under prioriteringerne i FSR (jf. den forklarende note 
ved figurerne). De illustrerer imidlertid ganske klart de vigtigste 
tendenser: 
- I de fleste lande er EIB's regionale foranstaltninger stærkt 
koncentreret om mål nr. 1-, 2- og 5b-regioner. I kun tre lande (Danmark, 
Tyskland og Frankrig) gives der stadig store lån til områder, der får 
national støtte, især Tyskland og Frankrig, hvilket skyldes de 
pågældende områders forholdsvise størrelse hvad angår areal og 
befolkning. Imidlertid er skønnet over lånene til EF-regioner i disse 
tre lande måske lidt for lavt, for det er vanskeligt i praksis at lave 
præcise skøn over den regionale fordeling af globallånene, især når det 
drejer sig om små regioner. 
I de tre lande, som i deres helhed er støtteberettigede i henhold til 
mål nr. 1 (Grækenland, Irland og Portugal), er der en kraftig sammenhæng 
mellem EIB's totale lånmængde og de lån, der hænger sammen med 
prioriteringerne i FSR (selv om tendensen er lidt mindre klar for Irland 
end for de to andre lande). Det samme gælder Spanien, hvor det skønnes, 
at 91% af de samlede lån til mål nr. 1-, 2- og 5b-regioner hænger sammen 
med orioriteringerne i FSR. Tallet er så meget mere slående, som en 
tredjedel af lånemængden koncentrerer sig om mål nr. 2- og 5b-regioner. 
Denne sammenhæng er mindre klar i Italien og endnu mindre i Det Forenede 
Kongerige (24%) og i Frankrig (1%), der overvejende har mål nr. 2- og 
5b-regioner. Det skyldes på den ene side, at der under FSR generelt ikke 
gives støtte til infrastrukturinvesteringer vedrørende mål nr. 2 og 5b, 
og på den anden side at en stor del af globallånene fra EIB som nævnt er 
beregnet til infrastrukturerne i regionerne. Man kan altså mene, at EIB-
lånene til mål nr. 2-regioner supplerer prioriteringerne i FSR, mens der 
er et meget større sammenfald af aktiviteter i mål nr. 1-regionerne. 
- Denne fortolkning støttes yderligere af tallene for samfinansiering (de 
projekter, der på én gang får lån fra EIB og støtte fra EFRU). Hvad 
angår de tre mål nr. 1-lande, er en forholdsvis stor del af lånene gået 
til FSR-projekter, der samtidig får støtte fra EFRU (63% af FSR-
projekterne i Grækenland, 70% i Portugal og 56% i Irland). Derimod er 
procentsatsen lav for Det Forenede Kongerige og for øjeblikket nul i 
Frankrig. Det er imidlertid overraskende at konstatere, hvor lavt 
niveauet for samfinansierede foranstaltninger er i Spanien, både i 
- 92 -
absolut værdi og i forhold til den samlede lånemængde i forbindelse med 
FSR (6%). Et vist antal lån fra Banken sættes imidlertid først nu i 
værk, og de indgår ikke i tallene for 1989 og 1990. 
Analysen af tendenserne for 1989 og 1990 giver grund til at formode, at 
de samfinansierede foranstaltninger er i fremgang i de tre mål nr. 1-
lande. 
2.1.5. Forhindringer for udnyttelse af EIB-lån 
Den forudgående analyse viser nogle positive tendenser, især for mål nr. 1-
lande, hvor man kan konstatere en stor andel af sammenfaldende 
foranstaltninger. Man kan dog nære visse betænkeligheder ved det lave 
udnyttelsesniveau i absolutte værdier i visse mål nr. 1-regioner og en vis 
forværring af situationen fra 1989 til 1990 (især i Grækenland og i 
Spanien). 
Fire faktorer er med til at begrænse udnyttelsen af EIB-lån: 
a) Begrænsninger af lånoptagelsen på regionalt eller nationalt plan. I 
Irland og Grækenland er udenlandsk låhoptagning blevet bremset på grund 
af betalingsbalanceproblemer. I Spanien har centralregeringen fastsat 
begrænsninger for de regionale myndigheders muligheder for 
lånefinansiering. Selv i Italien er væksten i EIB's virksomhed blevet 
begrænset i visse områder på grund af et loft for gældsætning. 
b) I visse lande er det forholdsvis nemt at opnå indenlandske, langfristede 
lån til regionaludvikling. De har ikke nødvendigvis behov for EF-lån. 
Det gælder især for mål nr. 2-regioner, der ofte har gode muligheder for 
indenlandske finansieringskilder. Det gælder i mindre omfang for 
Portugal, Grækenland og endda Spanien, hvor banksystemerne ikke 
behersker langfristede lån så godt som andre låntyper, og hvor EIB 
derfor er mere aktuel. 
c) Hvor der eksisterer andre finansieringskilder, er EIB ikke nødvendigvis 
et bedre alternativ. Det skyldes flere faktorer. 
Generelt set arbejder Banken i en stadig mere kompleks branche, hvor 
enhedsmarkedet danner ramme, og hvor udviklingen går i retning af en 
økonomisk og monetær union med stigende liberalisering og konkurrence 
inden for finansverdenen. De kurssikringsprogrammer, som Banken 
traditionelt har nydt godt af, er afskaffet i de fleste medlemsstater; i 
dag eksisterer de kun i visse områder af Italien, i Portugal, i 
Grækenland og, i forbindelse med visse offentlige investeringer, i Det 
Forenede Kongerige. 
For det andet er EIB ikke længere interessant i visse lande (f.eks. 
Frankrig) på grund af lån med rentegodtgørelse til regionale formål fra 
- 93 -
indenlandske finansieringsinstitutioner. 
For det tredje er regeringerne nu mindre tilbøjelige til at stille 
garanti for projekter, der er finansieret af Banken. Det medfører et 
øget antal garantistillelser fra den private sektor og dermed 
provisioner, der kan føre til en betydelig stigning i realrenten. 
Endelig har EIB ikke altid været i stand til at tilbyde finansiering, 
der fokuserer på vigtige økonomiske nicher. F.eks. hvad angår SMV, har 
Banken ikke kunnet tilbyde andet end de sædvanlige vilkår for lån med 
lille eller ingen risiko, og brugen af kreditformidlende organer i 
forbindelse med globallåneordningen medfører uundgåeligt en forhøjelse 
af låneomkostningerne for SMV (på 100 basispoints eller mere) i forhold 
til de vilkår, som større virksomheder har. 
d) I visse tilfælde har EIB måttet begrænse sit engagement på grund af FSR-
projekters utilstrækkelige gennemførelsesgrad. Dette gælder ligeledes 
for nogle store infrastrukturprojekter, hvor processen fra 
tegnebordsstadiet til den praktiske gennemførelse kan vare flere år. De 
ovennævnte tal for EIB omfatter trancher, der er tildelt og udbetalt til 
projekter i gennemførelsesfasen. I de fleste tilfælde udløses der flere 
trancher til de samme projekter, efterhånden som de skrider frem. 
Tallene indeholder imidlertid ikke beløb, der allerede er godkendt af 
EIB's bestyrelse til projekter, som endnu ikke er gået i gang. I nogle 
lande er der en del godkendte projekter, der er omfattet af låneaftaler, 
der endnu ikke er indgået, da det har taget længere tid end forudset at 
få dem færdigforhandlet. Det er en af de vigtigste årsager til det lave 
udnyttelsessniveau i Grækenland. 
2.1.6. Planlægning og evaluering 
Mens der med få undtagelser er opnået en høj grad af komplementaritet og 
sammenfaldende aktioner mellem EFRU og EIB i forskellige lande, har 
samordningen af den forudgående planlægning og evaluering af investeringerne 
været forholdsvis begrænset. De bedste resultater er opnået i forbindelse 
med nogle store projekter, som f.eks. Megalopolis i Grækenland, hvor Banken 
og EFRU har arbejdet tæt sammen for at forberede finansieringsstrukturerne. 
Derimod har den fælles planlægning ved andre aktioner været mindre 
tilfredsstillende. 
Situationen afspejler store forskelle med hensyn til beslutningstagning og 
beslutningsprocedurer. Banken fokuserer stadig på projekter frem for på 
programmer, og Traktaten og Bankens egne vedtægter taler da også endnu kun 
om finansiering af projekter. Derfor er Banken som regel kun i stand til at 
yde lån til specifikke enkeltprojekter, der kan bedømmes ud fra et 
- 94 -
finansielt og økonomisk synspunkt, også selv om låntageren er i stand til at 
fremvise alle nødvendige garantier^1). Undtagelsen fra denne regel er, at 
der med lokale myndigheder indgås "rammelån" til grupper af projekter af 
samme type (f.eks. vejanlægsprogrammer af lokal interesse), som ikke i 
forvejen er kendt i detaljer. Der er endnu få eksempler på disse aktioner, 
og de første blev gennemført før strukturfondsreformen. Man kan dog finde 
eksempler på denne låntype - i forbindelse med aktioner under FSR - i Irland 
og i Grækenland (løbende forhandlinger). 
2.2. EKSF-lån 
Der er to hovedkategorier af EKSF-lån: 
Omstillingslån (i henhold til artikel 56, stk. 2, litra a) i EKSF-
Traktaten), der skal støtte regioner, der er ramt af en tilbagegang i 
aktivitet og beskæftigelse inden for kul- og stålsektoren. Disse lån 
følges som regel af rentegodtgørelse (op til 3%), der udregnes i forhold 
til den skønnede jobskabende virkning. De fleste af lånene går igennem 
låneformidlere i form af globallån. Der har været en voksende 
efterspørgsel efter disse lån, der er steget fra 304 mio. ECU i 1987 til 
452 i 1988, 458 i 1989 og 585 i 1990. 
Lån i henhold til artikel 54, der skal støtte virksomheder i kul- og 
stålindustrien og investeringer, der udnytter kul og stål fra 
Fællesskabet. 
2.2.1. Planlægning 
Selv om EKSF's låneinstrumenter snarere har en sektormæssig end en regional 
karakter, er det vigtigste kriterium for at være låneberettiget i henhold 
til artikel 56 ikke desto mindre, at et givet projekt hører hjemme i et 
EKSF-beskæftigelsesområde. Strukturfondsreformen foreskriver et øget 
samarbejde mellem EKSF*s låneinstrumenter (især lån i henhold til artikel 
56) og strukturfondene. For konkret at forbedre denne samordning har 
Kommissionen i juli 1990^) offentliggjort nye retningslinjer og 
operationelle bestemmelser. 
Disse retningslinjer og operationelle bestemmelser har udvidet støtte­
mulighederne for EKSF-lån i forbindelse med investeringer under programmer, 
der er samfinansieret af strukturfondene. Mens lån til individuelle 
projekter stadig er forbeholdt investeringer i produktionssektoren, er 
lånebetingelserne for programmer nu udvidet til at dække visse typer 
infrastrukturprojekter (sanering af industrigrunde, store transport­
systemer), teknologioverførsel og erhvervelse af kapitalandele i små og 
(1) I forbindelse med globallån delegerer Banken ansvaret til formidleren. 
(2) EFT nr. C 188 af 28.7.1990, s. 9. 
- 95 -
mellemstore virksomheder af nyskabende karakter. Disse projekter vedrører 
områder, der falder ind under mål nr. 1, 2 og 5b. 
Omstillingslån til ovennævnte typer investering skulle kunne få rentegodt­
gørelse fra EFRU på maksimalt 3% om året i fem år. Rentegodtgørelses­
ordningen skulle styres af et partnerskab mellem Kommissionen, 
medlemsstaterne og de nationale kompetente myndigheder. De vejledende 
rentegodtgørelsessatser skulle fastsættes i de pågældende fællesskabs­
støtterammer . 
FSR blev forhandlet inden vedtagelsen af de nye retningslinjer, således at 
det endnu ikke har været muligt at få dem på plads i samarbejde med 
medlemsstaterne og regionerne, især i mål nr. 2-regioner, hvor de fleste 
EKSF-interventionsområder ligger. I FSR's finansieringsplaner blev EKSF-lån 
som regel kun nævnt pro memoria, selv om visse operationelle programmer 
senere har indeholdt kvantitative skøn. Kommissionen har i sine forslag om 
RECHAR reserveret et beløb til EKSF-rentegodtgørelse i forbindelse med EKSF-
lån til RECHAR-programmer i de forskellige medlemsstater. Man arbejder på at 
integrere disse skøn i EKSF's årlige budgetprocedure på en tilfredstillende 
måde. 
Derfor ydes EKSF's omstillingslån stadig uden for regionale EF-programmer og 
tilsvarende partnerskaber. Den vigtigste projektudvælgelse er foretaget af 
de banker, der formidler globallånene. De direkte lån i henhold til artikel 
56 er ligeledes fortsat blevet administreret uden for programmerne og 
partnerskaberne, selv om medlemsstaterne har støttet og videresendt 
individuelle låneansøgninger til Kommissionen. 
2.2.2. Tendenser inden for långivning 
Tabel VI-VIII i bilaget viser EKSF-lån i henhold til artikel 54 og 56 i de 
to første år efter reformen. Af en total lånemængde på 1,66 mia. ECU er 
omstillingslånene på 1,04 mia (62%). 4/5 af lånene i henhold til artikel 56 
gjaldt regioner, der falder ind under strukturfondene, og som alle er mål 
nr. 2- regioner (undtagen i Spanien). I Det Forenede Kongerige, der alene 
lægger beslag på 53% af de samlede EKSF-lån i henhold til artikel 56, og i 
Frankrig, er andelen til mål nr. 2-regioner næsten 80%. Den tilsvarende 
andel i Tyskland var lidt lavere (63%). 
77% af lånene i henhold til artikel 54 gik ligeledes til regioner, der hører 
ind under strukturfondsreformen. Italien, Spanien og Portugal lagde beslag 
på 55% af den samlede långivning. 
Alle lån i henhold til artikel 56 er indtil videre udelukkende gået til den 
produktive sektor, i form af en lang række industri-, handels- og 
servicevirksomheder i de forskellige regioner. 
- 96 
Ingen af lånene er endnu indgået i specifikke FSR-foranstaltninger. 
Lån i henhold til artikel 54 kan både gives til investeringer i 
stålindustrien og til et antal store projekter, der benytter stål fra EF 
(herunder visse elementer i nettet for højhastighedstog (TGV). Selv om de 
pågældende investeringer i vid udstrækning hænger sammen med mål nr. 1- og 
2-regioner, og de også har deres berettigelse ved deres bidrag til 
gennemførelsen af andre fællesskabsmål, indgår de ikke nødvendigvis i de 
tilsvarende SFR. De kan bidrage til gennemførelsen af projekter af europæisk 
interesse, der indgår i det transeuropæiske transportnet. 
97 -
Kapitel 7: BUDGETGENNEMFØRELSEN I 1990 
7.1 EFRU-midlernes koncentration 
Ifølge artikel 12 i forordning (EØF) 2052/88 kan EFRU anvende ca. 80% af 
sine midler i regioner, der er omfattet af mål nr. 1. 
Analysen af forpligtelserne i 1989 viste en betydelig stigning i bevil­
lingerne til regioner i tilbagegang (jf. årsberetningen for 1989). 
Beregnet på samme måde som i 1989 udgjorde bevillingerne hertil i 1990 75,8% 
af de disponible ressourcer mod 80,6% året før, når der ses bort fra 
bevillinger til overgangsforanstaltninger og nyskabende foranstaltninger. 
Dette skyldes, at bevillingsandelen til især mål nr. 2-regioner og i mindre 
omfang mål nr. 5b-regioner er øget i takt med, at gennemførelsen af FSR er 
kommet effektivt igang. 
Kommissionen mener fortsat, at midlernes koncentration på mål nr. 1-regioner 
bør vurderes over femårsperioden. I øjeblikket regnes der med en betydeligt 
større koncentration i de to sidste gennemførelsesår. Fællesskabsinitiati­
verne til fordel for mål nr. 1-regioner vil gøre det muligt at forbedre 
koncentrationen endnu mere. 
Endvidere bør man ikke glemme, at bevillingernes fordeling mellem fondene 
primært er et resultat af partnerskabet, og fordelingen afspejler de 
pågældende landes særlige behov. 
7.2 BudgetgennemføreIsen i 1990 
Bevillingerne på 1990-budgettet udgør - efter bevillingerne i 1988 og 1989 -
tredje konkrete etape mod fordoblingen af strukturfondenes forpligtelses­
bevillinger i 1993 i forhold til 1987. 1990 var ganske vist reformens andet 
gennemførelsesår, men det var samtidig det første fuldstændige gennemførel­
sesår, efter at de fleste af fællesskabsstøtterammerne var blevet vedtaget. 
Strukturfondsbevillingerne blev opført på budgettet efter stort set samme 
mønster som i 1989, bortset fra at der var tilføjet en "p.m." budgetpost 
vedrørende bekæmpelse af svig til den samlede post for bevillingerne til de 
enkelte strukturfonde. 
- 98 
7.2.1 Budgetgennemførelsen i 1990 for de enkelte mål 
De Europæiske Fællesskabers Almindelige Budget for 1990 indeholdt som i 1989 
en anmærkning om de samlede strukturfondsbevillingers vejledende fordeling 
på de enkelte mål. Tabellen nedenfor viser, hvordan denne fordeling forholdt 
sig til gennemførelsen i 1990: 
(mio. ECU) 
Vejledende 
fordeling 
Budget 1990 Gennemførelse 
90 
I ALT EUGFL-U EFRU ESF 
Mål nr. 1-regioner 
Mål nr. 2-regioner 
Mål nr. 3/4-regioner 
Mål nr. 5a-regioner 
Mål nr. 5b-regioner 
Overgangsforanst. og 
nyskabende foranst. 7175.0 
1334.0 
1351.0 
598.0 
311.0 
414.0 6606.2 
1378.1 
1368.8 
765.7 
202.4 
385.2 1107.5 
765.7 
43.1 
57.6 3737.9 
1039.8 
153.1 
296.8 1760.8 
338.3 
1368.8 
6.2 
30.8 
I ALT 11.183 10706.4 1973.Si1) 5227. 6 3504.9 
Bevillingerne til mål nr. 1 skal fordobles i 1992 i forhold til 1987 
(artikel 12, stk. 3, i forordning (EØF) 2052/88) og lineært fra 1988 til 
1992. På grundlag heraf kan der forventes følgende beløb til disse regioner 
(i mio. ECU i 1988-priser): 
1987 1988 1989 1990 1991 1992 
4084 4900,8 5717,6 6534,4 7400 8168 
I 1990 skulle der således have været anvendt et beløb (i 1990-priser) på 
7 108 mio. ECU til mål nr. 1-regioner mod de 6 606 mio. ECU, der faktisk 
blev brugt. Det skal dog understreges, at gennemførelsen i 1989 i mål nr. 1-
regionerne var større end forventet, og at den manglende gennemførelse i 
1990 på ingen måde skyldes en omfordeling til fordel for andre mål men 
derimod en generel underudnyttelse af de disponible bevillinger i 1990. 
Derfor vil bevillingerne vedrørende disse regioner blive fremført, så at 
bevillingerne til mål nr.1-regionerne kommer til at svare til de 
budgetterede, og at udviklingen hen mod fordoblingen af bevillingerne 
sikres. 
(1) Omfatter også foranstaltninger til fordel for fiskeriet. 
- 99 -
7.2.2 Bevillingernes fordeling og gennemførelsen i 1990 for de enkelte 
fonde 
Bevillingsforpligtelsen og gennemførelsen var som følger: 
(mio. ECU) 
EUGFL-U EFRU ESF I ALT 
1. Bevillinger på budgettet 
2. Fremførte bevillinger 
3. Genopførte bevillinger 
4. Overførsler 
5. Samlede bevillinger 
6. Gennemførelse 
7. Ikke udnyttede bevill. 1700,0 
2,0 
61,4 
213,0 
1976,4 
1973,9 
2,5 5408,0 
44,2 
10,9 
-121,0 
5342,2 
5227,6 
114,6 4075,0 
26,0 
91,0 
-92,0 
4100,0 
3504,9 
595,1 11 183,0 
72,2 
163,3 
11 418,6 
10 706,4 
712,2 
Af genopførte bevillinger (linje 3 i tabellen) i henhold til artikel 7, stk. 
6 i finansforordningen svarer 71,4 mio. ECU til bevillinger frigjort i 1989 
over 1987-forpligtelser og tidligere forpligtelser. Disse bevillinger 
vedrører således ikke i egentlig forstand fordoblingen af strukturfonds­
bevillingerne over perioden 1988-1993. Derimod svarer saldoen til beløb 
frigjort over forpligtelser fra den 1.1.1988 at regne, og denne indgår 
således i fordoblingen. 
For at nå frem til fordelingen i de samlede bevillingers gennemførelse 
mellem de tre fonde er det også nødvendigt at medregne en overførsel 
(tabellens linje 4) på 213 mio. ECU til EUGFL-U fra EFRU (121 mio. ECU) og 
ESF (92 mio. ECU). Overførslen er sket efter en omvurdering i løbet af 
regnskabsåret af hver enkelt fonds behov i forhold til projekternes forløb 
og budgetprognoserne. 
Anvendelsen af midlerne fra EUGFL-U og EFRU er fortsat nogenlunde tifreds-
stillende (den manglende gennemførelse af 114,6 mio. ECU skyldes især 
forsinkelser i gennemførelsen af fællesskabsprogrammer, som er blevet 
fastlagt i løbet af regnskabsåret). At 595 mio. ECU fra ESF ikke er blevet 
anvendt, skyldes et samspil mellem flere faktorer: 
- 100 -
- For de fleste FSR har partnerskabet givet medlemsstaterne lejlighed til at 
udtrykke ønsket om en større vægt på foranstaltninger finansieret af EUGFL-U 
og EFRU end forventet ved udarbejdelsen af budgettet for 1990. Herved bliver 
der 160 mio. ECU til overs i forhold til de endelige behov i finansierings­
planerne for FSR og fællesskabsinitiativerne. Heraf er 92 mio. ECU blevet 
overført i løbet af regnskabsåret, hvorved der resterer 68 mio. ECU, som der 
ikke er blevet disponeret over som følge af overvurderingen af bevillingerne 
til ESF. 
- 195 mio. ECU svarer til bevillinger, der blev afsat til de forskellige 
programmer under ESF som led i fællesskabsinitiativer. Retningslinjerne 
herfor blev først fastlagt i regnskabsårets løb, og meddlemsstaterne kunne 
derfor ikke fremsende de tilsvarende programmer så tidligt, at der kunne 
vedtages beslutninger om støtte inden 1991. 
- 40 mio. ECU afspejler medlemsstaterne manglende muligheder for at 
fremlægge alle de operationelle programmer som led i FSR under mål nr. 5b 
(vedtaget i juli 1990) så tidligt, at de kunne vedtages i 1990. 
- 292 mio. ECU svarer til ansøgninger, som ikke har kunnet færdigbehandles 
inden den 31. december. Heraf vedrører 20 mio. ECU overgangsforanstaltninger 
(IUA og IMP) og 10 nyskabende foranstaltninger. 
For de tre fonde under ét var der ved regnskabsårets slutning ikke 
disponeret over 712,2 mio. ECU. 217,8 mio. ECU heraf kunne fremføres i 
henhold til finansforordningens artikel 7, stk. 2, og 494,4 mio. ECU faldt 
bort. Disse midler vil imidlertid kunne stilles til fondenes disposition 
igen i lighed med eventuelle frigjorte beløb, der gælder forpligtelser fra 
1.1.1988 at regne. Kommissionen har derfor besluttet at anmode budgetmyn­
digheden om at overføre disse beløb til regnskabsårene 1992 og 1993 i 
overensstemmelse med artikel 10 og 11 i den interinstitutionelle aftale. 
- 101 -
Situationen med hensyn til betalingsbevillinger er følgende: 
(mio. ECU) 
EUGFL-U EFRU ESF I ALT 
1. Betalingsbevillinger 
2. Gennemførelse 
3. Ikke udnyttede bevill 1 849,5 
1 826,3 
23,2 4 564,2 3 233,9 9 647,6 
4 554,0 3 212,0 9 592,3 
10,2 21,9 55,3 
For de tre strukturfonde under ét er udnyttelsen af betalingsbevillingerne 
steget fra 96,8% i 1989 til 99,4% i 1990, hvilket afspejler den klare 
forbedring i ESF-gennemførelsen (91,7% i 1989 mod 99,3% i 1990). 
Saldoen af endnu ikke afviklede forpligtelser var på: 
(mio. ECU) 
31.12.89 31.12.90 
EUGFL-Udviklingssektionen 
EFRU 
ESF 
I ALT 1 266,7 
7 529,0 
2 261,6 
11 057,3 1 337,2 
8 071,6 
2 539,5 
11 948,3 
Det skal bemærkes, at denne stigning i endnu uindfriede forpligtelser (8%) 
kan henføres direkte til fordoblingen af forpligtelsesbevillingerne og 
skyldes således ikke en langsommere betalingsrytme. 
ÅRSBERETNING OM 
STRUKTURFONDSREFORMENS 
GENNEMFØRELSE 
1990 
BILAG 
{ov 
BILAG 1 
Møder i tilsynsudvalgene 
FSR for mål nr. 1 
LAND 
Spanien 
Frankrig 
(OD-Korsi-
ka) 
Grækenland 
Irland 
Italien 
Portugal 
UK 
(Nordir­
land) ANTAL 
FSR 
1 + 10 
5 
1 
1 
1 + 8 
1 
1 1990 
1 tværregionalt 
1 for de 10 regioner 
5 regionale 
2 
2 
1 tværregionalt 
2 
2 regionale 1991 
(prognose) 
2 tværregionale 
10 regionale 
10 regionale 
2 
2 
2 tværregionale 
maj/juni-nov./dec. 
18 regionale 
marts/apr.-sept./okt. 
2 
2 regionale 
Aol 
BILAG 2 
Møder i tilsynsudvalgene 
FSR for mål nr. 2 
LAND 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Luxembourg 
Nederland 
UK ANTAL 
FSR 
5 
2 
7 
1 
17 
9 
1 
3 
9 1990 
4 regionale(l) 
1 tværregionalt 
2: 1 koordinationsmøde 
1 tværregionalt 
20 regionale 
9 regionale 
1 
3 regionale 
8 regionale 1991 
(prognose) 
10 regionale 
2 tværregionale 
2 
2 tværregionale 
4 regionale 
34 regionale 
18 regionale 
1 før udg. af juni(2) 
6 regionale 
(maksimalt) 
1 den 29.1.91 + 
18 regionale 
(1) Intet møde for Limburg. 
(2) Det operationelle program endnu ikke nået frem. 
A<* 
FÆLLESSKABSSTØTTE PR. FSR 
BILAG 3 
mio. ECU 
MÅL 
1 
2 
3-4 
5b 
I ALT UNDER 50 
40 
1 
24 
65 50/100 
1 
4 
1 
13 
19 100/500 
4 
9 
2 
7 
22 500/1000 
1 
1 
4 
6 1000/5000 
1 
1 
2 5000 
4 
4 11 
54 
9 
44 
118 
Bilag 4 
Kapitel II : 
Forventede socioøkonomiske virkninger som led i FSR 
Anvendte modeller 
Model A : Den græske økonomi: en Keynes-inspireret makroøkonometrisk 
efterspørgselsmodel. Der er tale om en relativt begrænset 
aggregeret og rent makroøkonomisk model (24 ligninger, 45 
variabler). Alle variabler angives i faste priser, og den 
monetære sektor medtages i princippet ikke. Resultaterne er 
rimeligt pålidelige. 
Model B : Den spanske økonomi: en makroøkonometrisk efterspørgsels­
model (Wharton-UAM). Der er tale om en omfattende 
efterspørgselsmodel (558 ligninger, 743 variabler) med 
ligningsrækker for værditilvækst pr. sektor. Modellen 
integrerer den reale og monetære sektor af den spanske 
økonomi. Resultaterne har stor pålidelighed. 
Model C : OD og Korsika: simplificerede Keynes-inspirerede efter­
spørgselsmodeller. Der er ikke tale om økonometriske 
modeller men om økonomiske modeller (uden den monetære 
sektor). Parametrene er fastlagt på forhånd ud fra de 
disponible oplysninger, og data fra FSR anvendes som input. 
Den formelle struktur er meget simplificeret (7 ligninger, 
12 variabler). Resultaterne er tilnærmelser. 
Model D : Makroøkonomisk model, HERMES-Irland. En af flere modeller 
udarbejdet af GD XII for at kunne vurdere udviklingen på 
mellemlang/lang sigt i EF-landene på grundlag af mikroøkono­
miske analyser. Der er tale om en model udviklet for at 
vurdere visse efterspørgsels- og udbudsvirkninger. For bedre 
at integrere disse virkninger i analysen af strukturfondenes 
effekt er der blevet gennemført syv mikroøkonomiske under­
søgelser (industriens konkurrenceevne, transportomkost­
ninger, industristruktur, arbejdsmarkedet, landbrug og 
næringsmiddelindustri, servicesektoren, industrisektoren). 
Modellen er opsplittet og omfatter 10 sektorer. Den gør det 
muligt at analysere de retroaktive mekanismer og de 
dynamiske kræfter (i den monetære og den reale sektor) i en 
økonomi over et længere tidsrum. Modellen HERMES-Irland 
omfatter ca. 650 ligninger og 850 variabler. Resultaterne er 
meget pålidelige. 
JI06 
Model E : Generel ligevægtsmodel for to regioner (Mezzogiorno og det 
centrale Norditalien) . Der er tale om en model, som måler 
den gensidige økonomiske afhængighed mellem to makroregioner 
i Italien. Den monetære komponent er ikke udviklet. Modellen 
omfatter 57 ligninger og kan vurdere efterspørgselsvirk-
ningerne og visse udbudsvirkninger som følge af EF's 
strukturpolitik. Resultaterne har stor pålidelighed. 
Model F : Input/output-model for to regioner (Mezzogiorno og det 
centrale Norditalien). Der er tale om en statisk komparativ 
model med 9 ligninger (matrix-baseret), som gør det muligt 
at vurdere efterspørgslens makroøkonomiske virkninger og 
sektorvirkningerne. Modellen inddrager ikke de monetære 
variabler. Gennem en analyse af de potentielle virkninger af 
strukturpolitikkens gennemførelse kan modellen også inddrage 
visse virkninger på udbudssiden. Resultaterne har en rimelig 
pålidelighed. 
Model G : Generel dynamisk ligevægtsmodel, som inddrager endogen 
vækst. Der er tale om en langsigtet vækstmodel, der skal 
vurdere stukturpolitikkernes efterspørgsels- og udbuds-
virkningerne i den portugisiske økonomi gennem en analyse af 
den optimale kapitaldannelse i den private og offentlige 
sektor. Modellen består af ni ligninger. Da modellen er 
meget kompleks, opnås resultaterne ikke ad analytisk vej men 
digitalt ved hjælp af forskellige parametre. Resultaterne 
har stor pålidelighed. 
Model H : Input/output model opdelt på sektorer i den portugisiske 
økonomi. På grundlag af makroøkonomiske prognoser fra 
Kommissionen og de portugisiske myndigheder har modellen til 
formål at isolere strukturfondenes virkninger på den 
portugisiske økonomi ved hjælp af input/output tabeller. 
Resultaterne er ret pålidelige. 
Model J : Input/output-model1er. På grundlag af makroøkonomiske og 
sektormæssige prognoser fra GD II forsøger modellerne gennem 
input/output-analyser at isolere strukturpolitikkernes 
indvirkning på de vigtigste økonomiske variabler. I 
øjeblikket giver modellerne ikke mulighed for aggregerede 
resultater, men det er muligt at foretage sektormæssige 
analyser. Resultaterne har stor pålidelighed. 
Model K : Makroøkonomiske og sektormæssige scenarier og modeller fra 
GD II. 
4ol-
BILAG 5 
Godkendte interventionsformer for mål nr. 3 og 4 i andre lande end 
dem, der i deres helhed falder ind under mål nr. 1 
(pr. 31.12.1990) 
Medlems­
stat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Spanien 
Frankrig 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
UK 
I alt Mål nr. 3 
4 
10 
10 
1 
1 
3 
29 Mål nr. 4 
4 
10 
10 
1 
1 
1 
3 
30 Interventi­
onsformer, 
der er fæl­
les for de 
to mål 
4 
3 
7 
6 
16 
3 
1 
40 I alt 
12 
3 
27 
26 
2 
16 
4 
2 
7 
99 
Ao$ 
Bilag 6 
Prioriterede felter og de dermed forbundne procentsatser for 
de samlede offentlige udgifter og de private udgifter 
til mål nr. 5b-områder 
OFFENTLIGE PRIVATE 
Udvikling og diversificering i landbrugs- 25,7 23,1 
sektoren 
Udvikling af menneskelige ressourcer 16,1 5,1 
Udvikling af aktiviteter uden for land- 14,4 36,1 
bruget og uden for skovbruget 
Miljø 11,9 4,0 
Turisme 8,9 14,2 
Landbrug og skovbrug 5,5 5,3 
Økonomisk udvikling (generelt) 4,2 1,5 
Udvikling af skovbruget 3,1 3,0 
Udvikling af SMV og den økonomiske 2,5 1,6 
aktivitet 
Udvikling af landbrug og fiskeri 2,3 2,7 
Udvikling af turisme og miljø 1,7 2,2 
Løsning af problemer i forbindelse med 0,8 0,05 
perifer beliggenhed 
Udvikling af landbrug og gartneri 0,7 0,2 
Iværksættelse og overvågning 0,6 0,1 
Udvikling af infrastrukturen 0,6 -
Forvaltning af landdistrikter 0,4 0,6 
Diverse 0,3 0,1 
Forbedring af de økonomiske forhold 0,1 0,05 
AoH 
BILAG7 
EUGFL-forpligtelser opdelt efter lande og mål i 1990 
(mio. ECU) 
Stat 
B 
DK 
D 
GR 
E 
FR 
IRL 
I 
L 
NL 
P 
UK 
I ALT I alt 
23,1 
18,6 
185,9 
270,6 
311,6 
388,6 
130,9 
278,9 
5 
11 
249,2 
100,5 
1 973,9 Mål nr. 
1 
270,6 
249,9 
32,4 
130,9 
147,6 
249,2 
26,9 
1 107,5 Mål nr. 
5a 
23 
18,6 
182,8 
35,4 
324,2 
94,8 
5 
11 
70,9 
765,7 Mål nr. 
5b 
3 
7,7 
21,7 
8 
2,7 
43,1 Overgangs-
for anst. 
0,1 
0,1 
18,6 
10,3 
28,5 
57,6 
ÅW 
BILAG 8 
EFRU-forpligtelser i 1990 opdelt efter lande og mål 
(mio. ECU) 
Stat I alt Mål nr. 
1 Mål nr. 
2 Mål nr. 
5b r~ 
Overgangs- Nyskab. foranst. foranst. Artikel 
7 
B 
DK 
D 
GR 
E 
FR 
IRL 
I 
L 
NL 
P 
UK 
KOM 
EF 66,803 
18,390 
113,941 
561,693 
1 802,226 
442,739 
291,997 
837,113 
2,975 
45,677 
533,722 
469,548 
40,747 
5 227,571 561,675 
1 470,164 
72,496 
289,673. 
776,030 
533,675 
34,197 
3 737,910 59,608 
9,614 
40,869 
224,439 
245,480 
61,083 
2,975 
24,359 
371,341 
1 039,768 1,866 
28,762 
6,184 
53,908 
4,586 
57,783 
153,089 7,159 
6,910 
38,910 
100,919 
66,038 
14,102 
1,127 
235,165 5,400 
0,520 
4,817 
2,630 
5,100 
38,854 
57,321 0,036 
0,018 
2,324 
0,047 
1,893 
4,318 
4« 
BILAG 9 
ESF-forpligtelser i 1990 opdelt efter lande og mål 
(mio. ECU) 
Stat I alt Mål nr. 
1 Mål nr. 
2 Mål nr. 
3/4 Mål nr. 
5b Nyskaben. 
foranstal. 
B 
DK 
D 
GR 
E 
FR 
IRL 
I 
L 
NL 
P 
UK 
KOM 
I ALT 65 
39,67 
211,42 
339,23 
722,241 
400,262 
307,19 
508,840 
2,164 
86,22 
284,126 
537,846 
0,698 
3 504,9 337,78 
443,98 
40,38 
304,90 , 
284,434 
284,126 
65,157 
1 760,8 14,297 
0,979 
40,411 
62,384 
60,304 
31,286 
13,634 
115,054 
338,3 48,963 
35,807 
169,336 
215,876 
283,659 
183,481 
2,164 
72,585 
356,947 
1 368,8 0,4 
1,673 
4,093 
6,2 1,744 
2,479 
1,443 
11,823 
2,29 
9,637 
0,686 
0,698 
30,80 
4 41 
BILAG TIL KAPITEL VI: BIDRAG FRA LÅNEINSTRUMENTERNE 
VEJLEDNING TIL TABELLERNE 
1. Den omstændighed, at EKSF-beskæftigelsesområderne ikke falder sammen med 
strukturfondenes interventionsområder, specielt mål nr. 2-områderne, kan 
i forbindelse med EKSF-lån give anledning til mindre uoverensstemmelser 
i de anførte oplysninger. 
2. For EIB-låns vedkommende mindes der om følgende: 
2.1 De beløb, der vedrører samtlige finansieringer i Fællesskabet i 
1989 og finansieringer til regionaludvikling i 1989, stemmer i et 
begrænset antal tilfælde ikke overens med de tal, som er offent­
liggjort i "EIB*s årsberetning - 1989". Uoverensstemmelserne 
skyldes, at globallån i et vist omfang er blevet omfordelt. 
2.2 Banken har ansvaret for at tildele EIB-lån i forbindelse med 
strukturfondenes interventionsområder og for at analysere, om de 
er i overensstemmelse med de kriterier, der er fastlagt i FSR. 
Kommissionen har uafhængigt heraf foretaget analyser specielt af 
mål nr. 1-regionerne, og analyseresultaterne falder stort set 
sammen med EIB's. 
2.3 I tallene er der taget højde for individuelle lån og globaldellån. 
Globallånene dækker således en lang række sektorer og formål, og 
da de ikke har nogen præcis geografisk placering, når de 
underskrives, kan de først analyseres efter fordelingen. 
Individuelle lån, der betragtes som svarende til FSR-foranstalt-
ninger, anføres ikke altid eksplicit i de operationelle 
programmer. 
Der er flere muligheder: 
a) Lånet ydes i et bestemt NUTS-III-område. 
b) Lånet vedrører et net eller er del af et net, som dækker flere 
geografiske områder: telekommunikation, jernbane, veje osv. 
Lånene fordeles mellem de forskellige berørte områder i forhold 
til disses befolkningstal eller ud fra oplysningerne i 
dossiererne. Fordelingen kan føre til, at det bevilgede lån 
ikke udnyttes i sin helhed. 
X<3 
- 2 -
c) Lånet angår foranstaltninger, som ikke kun gælder én region 
(f.eks. anskaffelse af fly). Foranstaltningerne anføres i 
diverserubrikken, når de ikke vedrører et land, som fuldstæn­
digt falder ind under mål nr. 1. 
Hvad angår globaldellån omfatter alle FSR foranstaltninger til 
støtte af investeringer i industri- og håndværksvirksomheder og 
til støtte af SMV. Bevillinger til den produktive sektor 
(industri, landbrug, tjenesteydelser) er således taget i 
betragtning som svarende til FSR-foranstaltninger. Derimod har man 
udelukket størsteparten af bevillinger til infrastruktur- eller 
energiprojekter. 
/W4 
- 3 -
TABEL 1 
Skøn over lån i henhold til FSR og EIB-lån, 
der er godkendt i forbindelse med FSR 
JSkøn vedr. FSR for 1989-1993 
(1989-priser, mio. ECU) 
Medlemsstat Mål nr. 
1 2 & 5b 
Belgien - p.m. 
Danmark - p.m. 
Tyskland - p.m. 
Grækenland 1402,0 p.m. 
Spanien 1811,0 p.m. 
Frankrig 121,0 p.m. 
Irland 500,0 p.m. 
Italien 1475,0 p.m 
Luxembourg - p.m. 
Nederlandene - p.m. 
Portugal 2805,0 p.m. 
Det Fore. Kongerige - p.m. 
I ALT 8114,0 p.m. Kumulative lån god­
kendt i 1989 og 1990 
(mio. ECU - hhv. 1989-
og 1990-kurser) 
Mål nr. 
1 2 & 5b I alt 
(mio. 
ECU) 
1,2,5b 
63,0 63,0 
29,0 29,0 
90,0 90,0 
394,0 - 394,0 
1279,0 692,0 1971,0 
6,0 391,0 397,0 
292,0 - 292,0 
2630,0 395,7 3025,7 
16,0 16,0 
1347,0 - 1347,0 
345,0 345,0 
5948,0 2021,7 7969,7 
w 
TABEL II 
DIREKTE EIB-LÂN I 1989 OG 1990 
(mio. ECU - hhv. 1989- og 1990-kurser) 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
I alt 1 
Regional -
udvikling 
mio. ECU 
611,5 
243,8 
318,2 
1 721,2 
1 346,7 
378,5 
3 683,7 
11,8 
74,1 
1 246,4 
1 538,1 
11 174,0 2 
Mål nr. 1, 2 
og 5b-områder 
mio. ECU 
282,8 
145,0 
318,2 
1 689,3 
898,5 
378,5 
3 211,6 
11,8 
74,1 
1 246,4 
1 295,9 
9 552,1 3 
2 : 1 
% 
46 
60 
100 
98 
67 
100 
87 
100 
100 
100 
84 
85 4 
Svarende til 
FSR-foran­
staltninger 
293,5 
1 544,3 
10,0 
282,4 
2 107,7 
1 044,0 
311,8 
5 592,7 5 
4 : 2 
% 
92 
91 
1 
74 
66 
84 
24 
59 6 
Til EFRU-støt-
tede projekter 
mio. ECU 
183,8 
91,6 
159,6 
370,5 
728,4 
25,8 
1 559,7 7 
6 : 4 
% 
63 
6 
56 
18 
70 
8 
28 
Kilde: Beregninger på grundlag af oplysninger fra EIB. 
TABEL III 
DIREKTE EIB-LAN I 1989 og 1990 
Medlemsstat 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 1 
Regional­
udvikling 
mio. ECU 
611,5 
243,8 
318,2 
1 721,2 
1 346,7 
378,5 
3 683,7 
11,8 
74,1 
1 246,4 
1 538,1 
11 174,0 2 
Mål nr. 1 
mio. ECU 
318,2 
928,3 
378,5 
2 656,7 
1 246,4 
1,5 
5 529,6 3 
2:1 
% 
100,0 
53,9 
100,0 
72.1 
100,0 
0.1 
49,5 4 
Svarende 
til FSR- -
foranst. 
mio. ECU 
293,5 
928,1 
281,4 
2 107,7 
1 044,0 
4 654,7 5 
4:2 
% 
92,2 
100,0 
74,3 
79,3 
83,8 
0,0 
84,2 6 
EFRU-støt-
tede pro­
jekter 
mio. ECU 
183,8 
45,3 
159,6 
370,5 
728,4 
1 487,6 7 
6:4 
% 
62,6 
4,9 
56,7 
17,6 
69,8 
31,9 8 
Mål nr. 
2 & 5b 
mio. ECU 
282,8 
145,0 
761,0 
898,5 
554,9 
11,8 
74,1 
1 294,4 
4 022,5 9 
8:1 
% 
46.2 
59.5 
44,2 
66,7 
15.1 
100,0 
100,0 
84,2 
36,0 10 
Svarende 
til FSR- -
foranst. 
mio. ECU 
616,2 
10,0 
311,8 
938,0 11 
10:8 
% 
81,0 
1,1 
24.1 
23,3 12 
EFRU-støt-
tede pro­
jekter 
mio. ECU 
46,3 
25,8 
72,1 13 
12:8 
% 
7.5 
8.3 
7.7 
-is. 
TABEL IV 
DIREKTE EIB-LAN I 1990 
(mio. ECU - 1990-priser) 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grakenland 
Spanien 
Frankrig 
I ri and 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
I alt 1 
Regional -
udvikling 
mio. ECU 
254,6 
132,3 
110,4 
843,9 
709,2 
191,7 
1 844,6 
11,8 
18,3 
671,3 
945,4 
5 733,5 2 
Mål nr. 1, 2 
og 5b-områder 
mio. ECU 
111,5 
93,5 
110,4 
812,0 
493,5 
191,7 
1 622,5 
11,8 
18,3 
671,3 
772,8 
4 909,3 3 
2 : 1 
% 
44 
71 
100 
96 
70 
100 
88 
100 
100 
100 
82 
86 4 
Svarende til 
FSR-foran­
staltninger 
110,4 
700,9 
148,7 
1 184,3 
666,3 
162,0 
2 972,6 5 
4 : 2 
% 
100 
86 
78 
73 
99 
21 
60 6 
Til EFRU-støt-
tede projekter 
mio. ECU 
45,8 
110,6 
353,9 
433,9 
18,5 
962,7 7 
6 : 4 
% 
44 
74 
30 
65 
11 
33 
Kilde: Beregninger på grundlag af oplysninger fra EIB. 
TABEL V 
DIREKTE EIB-LAN I 1990 
Medlemsstat 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 
I ALT 1 
Regional -
udvikling 
mio. ECU 
254,6 
132,3 
110,4 
843,9 
709,2 
191,7 
1844,6 
11,8 
18,3 
671,3 
945,4 
5733,5 2 
Mål nr. 1 
mio. ECU 
110,4 
415,1 
191,7 
1417,1 
671,3 
2805,6 3 
2:1 
X 
100,0 
49,2 
100,0 
76,8 
100,0 
48,9 4 
Svarende 
til foran­
stal tnin. 
mio. ECU 
110,4 
415,1 
148,7 
1184,3 
666,3 
2524,8 5 
4:2 
% 
100,0 
100,0 
77,6 
83,6 
99,3 
90,0 6 
EFRU-støt-
tede pro­
jekter 
mio. ECU 
45,8 
110,6 
353,9 
433,9 
944,2 7 
6:4 
% 
41,5 
74,0 
29,9 
65,1 
37,4 8 
Mål nr. 
2 + 5b 
mio. ECU 
111,5 
93,5 
396,9 
493,5 
205,4 
11,8 
18,3 
772,8 
2103,7 9 
8:1 
% 
43,8 
70,7 
47,0 
69,6 
11,1 
100,0 
100,0 
81.7 
36,7 10 
Svarende 
til foran-
staltnin. 
mio. ECU 
285,8 
162,0 
447,8 11 
10:8 
X 
72,0 
21,0 
21,3 12 
EFRU-støt-
tede pro­
jekter 
mio. ECU 
18,5 
18,5 13 
12:8 
X 
11,4 
4,1 
TABEL VI 
EKS-LAN I 1989 
mio. ECU - 1989-kurser 
MEDLEMSSTAT 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 
I ALT LAN I HENHOLD TIL ARTIKEL 
EKSF-TRAKTATEN . 54 I 
1.0 
2,8 
10,7 
67,2 
70,6 
40,7 
32,7 
225,7 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
40,7 
40,7 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
7,2 
51,5 
21,8 
80,5 LAN I HENHOLD TIL ARTIKEL 56 I 
EKSF-TRAKTATEN 
GLOBALE 
12,9 
146,7 
9,3 
35,7 
40,0 
1,2 
1,8 
154,5 
402,1 DIREKTE 
2,2 
7,6 
46,5 
56,3 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
7,6 
7,6 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
12,9 
74,5 
1,7 
43,3 
33,1 
192,6 
358,1 EKSF-LAN I ALT 
(ARTIKEL 54 + 56) 
12,9 
1.0 
151,7 
9,3 
54,0 
107,2 
1,2 
72,4 
40,7 
233,7 
684,1 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
7,6 
40,7 
48,3 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
12,9 
74,5 
1,7 
50,5 
84,6 
214,4 
438,6 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
TABEL VII 
EKSF-LAN I 1990 
mio. ECU - løbende priser 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 
I ALT LAN I HENHOLD TIL ARTIKEL 54 I 
EKSF-TRAKTATEN 
6,1 
3,0 
114,9 
107,9 
76,2 
67.3 
22,9 
398,3 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
68,9 
67,3 
136,2 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
3,0 
45,9 
82,7 
71,7 
22,9 
226,2 LAN I HENHOLD TIL ARTIKEL 56 I 
EKSF-TRAKTATEN 
GLOBALE 
15,9 
186,3 
12,6 
39,1 
55,0 
2,4 
247,1 
558,4 DIREKTE 
1,5 
25,5 
27,0 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
2,1 
2,1 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
15,8 
136,3 
10,5 
31,1 
47,8 
228,2 
469,7 EKSF-LAN I ALT 
(ARTIKEL 54 • 56) 
15,9 
6,1 
189,3 
127,5 
148,5 
131,2 
2,4 
67,3 
295,5 
983,7 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
71,0 
67,3 
138,3 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
15,8 
139,3 
56,4 
113,8 
119,5 
251,1 
695,9 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
TABEL VIII 
EKSF-LÂN I 1989-1990 
mio. ECU - løbende priser 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
DET FORENEDE 
KONGERIGE 
I ALT LAN I HENHOLD TIL ARTIKEL 54 I 
EKSF-TRAKTATEN 
7,1 
5,8 
114,9 
118,6 
143,4 
70,6 
108,0 
55,6 
624,0 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
68,9 
108,0 
176,9 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
3,0 
45,9 
89,9 
123,2 
44,7 
306,7 LAN I HENHOLD TIL ARTIKEL 56 I 
EKSF-TRAKTATEN 
GLOBALE 
28,8 
333,0 
21,9 
74,8 
95,0 
3,6 
1,8 
401,6 
960,5 DIREKTE 
2,2 
9,1 
72,0 
83,3 HERAF I MAL 
NR. 1-OMRAD. 
9,7 
9,7 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
28,7 
210,8 
12,2 
74,4 
80,9 
420,8 
827,8 EKSF-LAN I ALT 
(ARTIKEL 54 + 56) 
28,8 
7,1 
341,0 
136,8 
202,5 
238,4 
3.6 
72,4 
108,0 
529,2 
1 667,8 HERAF I MÅL 
NR. 1-OMRÂD. 
78,6 
108,0 
186,6 HERAF I MAL 
NR. 2-OMRAD. 
28,7 
213.8 
58,1 
164,3 
204,1 
465,5 
1 134,5 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
FORKORTELSER 
BNI 
BNP 
ECU 
EFRU 
EIB 
EKSF 
ENVIREG 
ERGO 
ESF 
EUGFL, U 
EUROFORM Bruttonationalindkomst 
Bruttonationalprodukt 
Den Europæiske Regningsenhed 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 
Den Europæiske Investeringsbank 
Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab 
Fællesskabsinitiativ vedrørende miljøbeskyttelse på regionalt 
plan 
Fællesskabets handlingsprogram til bekæmpelse af 
langtidsarbejdsløsheden 
Den Europæiske Socialfond 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Udviklingssektionen 
Fællesskabsinitiativ om nye kvalifikationer, ny kompetence og 
nye beskæftigelsesmuligheder 
EUROTECHNET Fællesskabsprogram til fremme af innovation inden for erhvervs­
uddannelse som følge af ny teknologi 
FORCE Fællesskabets handlingsprogram til styrkelse af efter- og 
videreuddannelse 
FSR Fællesskabsstøtterammerne 
HELIOS Fællesskabets handlingsprogram til fordel for handicappede 
HORIZON Fællesskabsinitiativ om handicappede og visse dårligt stillede 
befolkningsgrupper 
IMP Integrerede Middelhavsprogrammer 
INTERREG Fællesskabsinitiativ vedrørende grænseområder 
IRIS Europæisk net af uddannelsesprogrammer for kvinder (1989-1992) 
IUA Integreret udviklingsaktion 
LEADER Fællesskabsinitiativ vedrørende indbyrdes forbindelse mellem 
aktioner til erhvervsmæssig udvikling af landdistrikter 
LB Lokale beskæftigelsesinitiativer 
LEDA Handlingsprogram til fremme af lokale beskæftigelsesinitiativer 
LL Langtidsledige 
NOW Fællesskabsinitiativ til fremme af lige muligheder for kvinder 
inden for beskæftigelse og erhvervsuddannelse 
NPIF Nationale programmer af interesse for Fællesskabet 
NUTS Nomenklatur for Statistiske Territoriale Enheder 
OD Oversøiske departementer 
OP Operationelt program 
PEDAP Særligt program for udvikling af landbruget i Portugal 
PEDIP Særligt program for udvikling af industrien i Portugal 
POSEIDOM Særligt program for de oversøiske franske departementer som 
følge af disses afsides beliggenhed og ©karakter 
PRISMA Fællesskabsinitiativ vedrørende forberedelse af virksomheder til 
det indre marked 
RECHAR Fællesskabsinitiativ til fremme af økonomisk omstilling i 
kulmineområder 
REGEN Fællesskabsinitiativ vedrørende energinet 
REGIS Fællesskabsinitiativ vedrørende regioner med meget perifer 
beliggenhed 
RENAVAL Fællesskabsprogram, der skal bidrage til omstillingen i skibs­
byg ingsområder 
RESIDER Fællesskabsprogram, der skal bidrage til omstilling i jern- og 
stålområder 
RUP Regional udviklingplan 
SMV Små og mellemstore virksomheder 
STRIDE Fællesskabsinitiativ vedrørende regional kapacitet til 
forskning, teknologi og innovation 
TELEMATIQUE Fællesskabsinitiativ vedrørende regionaludvikling inden for 
datakommunikationstjenester og -net 
ISSN 0254-1459 
KOM(91) 400 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 
Katalognummer : CB-CO-91-551-DA-C 
ISBN 92-77-78338-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg