1.Indledning

Det 8. miljøhandlingsprogram frem til 2030 har til formål at fremskynde den grønne omstilling og sikre en resolut indsats for at beskytte og genoprette miljøet. Lige siden 1973 har udviklingen og koordineringen af EU's miljøpolitik været styret af generelle miljøhandlingsprogrammer, som har dannet rammen for EU's og dets medlemsstaters miljø- og klimaindsats. Det 8. miljøhandlingsprogram bygger på målene i den europæiske grønne pagt, som er EU's vækststrategi for at opnå en klimaneutral, ressourceeffektiv, giftfri, modstandsdygtig og konkurrencedygtig cirkulær økonomi på en retfærdig og inklusiv måde. Programmet er også afgørende for at nå miljø- og klimamålene i FN's 2030-dagsorden, verdensmålene for bæredygtig udvikling og multilaterale miljø- og klimaaftaler.

På baggrund af en række udfordrende økonomiske og geopolitiske kriser, herunder Ruslands aggression mod Ukraine, er det 8. miljøhandlingsprogram udtryk for EU's og medlemsstaternes vilje til at håndtere klima-, biodiversitets- og forureningskriserne og gøre EU mere modstandsdygtig over for fremtidige chokvirkninger. I det 8. miljøhandlingsprogram fastsættes et langsigtet prioriteret mål for 2050 om at leve et godt liv inden for planetens grænser og seks tematiske prioriterede mål. Den omfatter også en ambitiøs ramme på 34 "grundforudsætninger" for at nå disse mål i overensstemmelse med den europæiske grønne pagts løfte om ikke at gøre skade og en retfærdig omstilling, som ikke lader nogen i stikken.

Det 8. miljøhandlingsprograms prioriterede mål for 2050: "mennesker [lever] senest i 2050 et godt liv inden for planetens grænser i en velfærdsøkonomi, hvor intet går til spilde, vækst er regenerativ, der er opnået klimaneutralitet i Unionen, og uligheder er blevet reduceret betydeligt. Et sundt miljø understøtter alle menneskers velfærd og er et miljø, hvor biodiversiteten bevares, økosystemerne trives, og naturen beskyttes og genoprettes, hvilket fører til øget modstandsdygtighed over for klimaændringer, vejr- og klimarelaterede katastrofer og andre miljørisici. Unionen går foran i indsatsen for at sikre de nuværende og kommende generationers velstand på verdensplan som udtryk for generationernes ansvar over for hinanden."

Overvågning af de vigtigste tendenser på en sammenhængende måde med de rette indikatorer er afgørende for at sikre, at EU gør fremskridt hen imod sine miljø- og klimamål. For at støtte og styrke en integreret tilgang indfører det 8. miljøhandlingsprogram en forvaltningsmekanisme og pålægger Kommissionen at etablere en ny overvågningsramme til måling af fremskridt hen imod de prioriterede mål — overvågningsrammen for det 8. miljøhandlingsprogram ("det 8. miljøhandlingsprograms overvågningsramme"). Overvågningsrammen skal baseres på et begrænset antal hovedindikatorer, herunder systemiske indikatorer for forbindelserne mellem miljøet og sociale dimensioner og økonomien, som sætter EU i stand til at følge fremskridtene hen imod en grøn omstilling og føre et strategisk politisk tilsyn på højt niveau. Kommissionen har til opgave årligt at aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de foranstaltninger, der er truffet, og skitsere mulige fremtidige foranstaltninger.

2.Generelle træk ved det 8. miljøhandlingsprograms overvågningsramme

Forvaltningsmekanismen i det 8. miljøhandlingsprogram omfatter årlig overvågning, vurdering og rapportering fra Kommissionen om fremskridtene hen imod programmets seks prioriterede mål under hensyntagen til grundforudsætningerne og det overordnede mål om at opnå systemiske ændringer. Kommissionen skal støttes af Det Europæiske Miljøagentur (EEA) og Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), som er ved at udvikle en indikatorramme for kemikalier.

Det 8. miljøhandlingsprograms hovedindikatorer er kernen i forvaltningsmekanismen. I henhold til programafgørelsens artikel 4, stk. 3, skal indikatorerne bygge på eksisterende data for at minimere den administrative byrde og afspejle den seneste udvikling med hensyn til tilgængeligheden og relevansen af data og indikatorer. Desuden skal overvågningsrammen være baseret på en metode, der gør det muligt for Kommissionen at spore afstanden til mål, der er relateret til de prioriterede mål. I de tilfælde, hvor EU-lovgivningen fastsætter juridisk bindende EU-mål, er de indikatorer, der ligger til grund for dem, blevet valgt til at overvåge de relevante programmål og grundforudsætninger. EU er f.eks. nået til enighed om et juridisk bindende mål om at reducere drivhusgasemissionerne, målt i ton CO2-ækvivalenter, med 55 % i forhold til 1990-niveauet inden 2030. Hvis der findes generelle lovkrav eller ambitiøse mål og målsætninger, skal der anvendes indikatorer, der måler fremskridt i den ønskede retning. F.eks. afspejler den samlede affaldsproduktion indsatsen for at anvende affaldshierarkiet og dermed reducere affaldsmængden betydeligt inden 2030. Miljøafgifternes andel af de samlede skatteindtægter afspejler princippet om, at forureneren betaler.

Målene i det 8. miljøhandlingsprogram for 2030 og visionen for 2050 kræver indikatorer, der måler langsigtede resultater i EU og medlemsstaterne ("effektindikatorer" eller "resultatindikatorer"). I nogle tilfælde er der dog medtaget indikatorer, der fokuserer på trufne tiltag ("outputindikatorer"), hvor der er en stærk politisk relevans eller forbindelse til det aftalte mål. Indikatoren for beskyttede områder er et eksempel på sidstnævnte, da den hænger sammen med målet om at beskytte 30 % af land- og havområder inden 2030.

Det 8. miljøhandlingsprograms overvågningsramme omfatter en række udvalgte hovedindikatorer, der skal give en sammenfattende politisk oversigt. Overvågningsrammen bygger på sektorspecifikke overvågningsværktøjer for at sikre sammenhæng og minimere den administrative byrde. Disse værktøjer omfatter forvaltningen af energiunionen og klimaindsatsen, rammen for overvågning af den cirkulære økonomi, EU's ramme for overvågning af biodiversitet, EU's overvågningssystem for bioøkonomi og den kommende overvågningsramme for nulforurening. Den tager også hensyn til erfaringerne fra revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne.

Endelig vil bred enighed om miljømæssige hovedindikatorer understøtte sammenhængende budskaber i rapporteringen om miljø- og klimapolitikker ud fra et bredere perspektiv, såsom:

·den "europæiske grønne pagts visualiseringsværktøj", som også dækker digitale aspekter og retfærdighedsaspekter

·EU's årlige statusrapporter om alle 17 verdensmål for bæredygtig udvikling

·Den holistiske vurdering af modstandsdygtigheden i EU og dets medlemsstater på resultattavlen om modstandsdygtighed

·resultatindekset for omstilling, der rangerer 45 landes fremskridt inden for fire dimensioner af omstillingen til bæredygtighed

·det europæiske semester, som ud over at fokusere på en bred koordinering af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken også omfatter rapportering om verdensmålene for bæredygtig udvikling i alle medlemsstater

·det interaktive værktøj "Composite Indicators & Scoreboards Explorer", der indeholder over 100 flerdimensionelle foranstaltninger.

Det 8. miljøhandlingsprograms overvågningsramme er afstemt efter den endelige rapport fra konferencen om Europas fremtid og de dertil hørende forslag på området klimaændringer og miljø.