BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

I Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 fastlægges listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav. Forordning (EF) nr. 539/2001 finder anvendelse i alle medlemsstater med undtagelse af Irland og Det Forenede Kongerige.

Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 blev forordning (EF) nr. 539/2001 ændret, idet 19 lande blev overført til bilag II, der indeholder listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for visumpligt. De 19 lande er: Colombia, Dominica, De Forenede Arabiske Emirater, Grenada, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesien, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Salomonøerne, Samoa, Timor-Leste, Tonga, Trinidad og Tobago, Tuvalu og Vanuatu. Henvisningen til hvert af disse lande i bilag II ledsages af en fodnote, hvori det specificeres, at "visumfritagelsen træder i kraft på datoen for ikrafttrædelsen af en visumfritagelsesaftale med Den Europæiske Union".

Forordning (EU) nr. 509/2014 blev vedtaget den 20. maj 2014 og trådte i kraft den 9. juni 2014. I juli 2014 fremsatte Kommissionen en henstilling til Rådet om at bemyndige den til at indlede forhandlinger om en visumfritagelsesaftale med hvert af følgende 17 lande: Dominica, De Forenede Arabiske Emirater, Grenada, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesien, Nauru, Palau, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Salomonøerne, Samoa, Timor-Leste, Tonga, Trinidad og Tobago, Tuvalu og Vanuatu. Den 9. oktober 2014 udstedte Rådet forhandlingsdirektiverne til Kommissionen.

Den første række visumfritagelsesaftaler blev undertegnet henholdsvis den 6. maj 2015 (De Forenede Arabiske Emirater), den 26. maj 2015 (Timor-Leste) og den 28. maj 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Samoa, Trinidad og Tobago samt Vanuatu) og fandt midlertidig anvendelse fra datoen for undertegnelsen, indtil de trådte i kraft. Rådet har bemyndiget undertegnelsen af en ny række visumfritagelsesaftaler med Tonga (undertegnet den 20. november 2015), Colombia (undertegnet den 2. december 2015), Kiribati (datoen for undertegnelsen fastsættes senere) og Palau (undertegnet den 7. december 2015). Disse fire aftaler finder midlertidig anvendelse fra dagen efter datoen for undertegnelsen, indtil de træder i kraft.

Forhandlingerne med Mikronesien blev indledt den 17. december 2014 og foregik ved brevveksling. Gennem yderligere brevvekslinger blev der opnået enighed om alle aspekter af aftalen. Aftalen blev paraferet ved brevveksling mellem chefforhandlerne den 16. december 2015 (Mikronesien) og den 13. januar 2016 (EU). Medlemsstaterne blev orienteret på mødet i Rådets arbejdsgruppe vedrørende visa den 18. januar 2016.

2.RETSGRUNDLAG

For EU's vedkommende er retsgrundlaget for aftalen artikel 77, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) sammenholdt med artikel 218.

Vedlagte forslag udgør det retlige instrument for undertegnelse af aftalen. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

I betragtning af at Mikronesien vil kunne afslutte sin interne ratificeringsprocedure hurtigt, og det lange tidsrum, der er gået, siden Kommissionen første gang foreslog at fritage statsborgere fra Mikronesien for visumpligten (november 2012), fastsættes det i forslaget til afgørelse om undertegnelse af aftalen, at denne finder midlertidig anvendelse fra dagen efter datoen for dens undertegnelse, jf. artikel 218, stk. 5, i TEUF. Da det er nødvendigt at indhente Europa-Parlamentets godkendelse, inden aftalen kan indgås, vil Kommissionen informere Europa-Parlamentet om den midlertidige anvendelse af aftalen.

3.FORHANDLINGSRESULTATER

Kommissionen finder, at de mål, Rådet opstillede i sine forhandlingsdirektiver, er nået, og at udkastet til visumfritagelsesaftale er acceptabelt for EU.

Aftalens endelige indhold kan opsummeres således:

Formål

Aftalen indeholder bestemmelser om visumfritagelse for unionsborgere og statsborgere i Mikronesien ved indrejse i den anden kontraherende parts område med henblik på ophold i en periode på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage.

For at sikre ligebehandling af alle unionsborgere er der i aftalen indføjet en bestemmelse om, at Mikronesien kun kan suspendere eller opsige aftalen for alle Den Europæiske Unions medlemsstaters vedkommende, og at EU ligeledes kun kan suspendere eller opsige aftalen for alle sine medlemsstaters vedkommende.

Det Forenede Kongeriges og Irlands særlige situation er nævnt i præamblen.

Anvendelsesområde