12. 3. 90 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 62/17 
den nødvendige  tilpasning  af Traktatens  bestemmelser  om 
iværksættelse  af en sund  konkurrencepolitik  inden  for det 
fælles  marked. 
4.2. I  denne  sammenhæng  opfordrer  ØSU  Kommissio-
nen til at imødekomme  og gennemføre  de konkrete 
henstillinger  og  forslag,  som  er nedfældet  i denne 
udtalelse. 
4.3. Det  er derfor  vigtigt,  at Kommissionen  anmoder 
Rådet  om  at få stillet  de midler  til rådighed,  som  er nødvendige  for at kunne  opfylde  denne  målsætning,  både 
hvad  angår  personale  og selve  arbejdets  tilrettelæggelse. 
4.4. ØSU  mener,  at der  bør  gøres  mest  muligt  for at 
styrke  konkurrencepolitikken  inden  for EF, således  at der 
både  i EF  og over  for  tredjelande  tilvejebringes  en 
stedsevarende  konkurrencesituation,  som  bidrager  til 
velstand  for alle.  Vellykket  gennemførelse  af EF's  konkur-
rencepolitik  er i nogen  udstrækning  afgørende  for 
velstandsopsvinget  for EF og for samtlige  dets  borgere. 
Bruxelles,  den  19. december  1989 
Alberto  MASPRONE 
Formand  for 
Det Økonomiske  og  Sociale  Udvalg 
Udtaleise  om meddelelse  til Rådet  og Europa-Parlamentet  fra Kommissionen  om 
gennemførelse  af det indre  marked  og indbyrdes  tilnærmelse  af afgifter 
(90/C  62/08) 
Kommissionen  for De Europæiske  Fællesskaber  besluttede  den 23. oktober  1989  unter  henvisning 
til EØF-Traktatens  artikel  198  at anmode  om Det  Økonomiske  og Sociale  Udvalgs  udtalelse  om 
meddelelse  til Rådet  og Europa-Parlamentet  fra Kommissionen  om gennemførelse  af det indre 
marked  og indbyrdes  tilnærmelse  af afgifter. 
Det forberedende  arbejde  henvistes  til ØSU's  sektion  for økonomiske,  finansielle  og monetære 
spørgsmål,  som  udpegede  Luigi  Della  Croce  til ordfører.  Sektionen  vedtog  sin udtalelse  den 
5. december  1989. 
Det Økonomiske  og Sociale  Udvalg  vedtog  på sin 272.  plenarforsamling,  den 19. december  1989, 
med stort  flertal  for,  3 stemmer  imod  og 11 stemmer  hverken  for eller  imod,  følgende  udtalelse: 
1. Forord 
1.1. Formålet  med  Kommissionens  nye meddelelse  er at 
ændre  meddelelsen  af 4. august  1987  og de dertil  knyttede 
direktivforslag  [KOM(87)  320/328]  om gennemførelsen  af 
det indre  marked  gennem  en indbyrdes  tilnærmelse  af 
afgiftssatserne  og en harmonisering  af afgiftsstrukturerne. 
Baggrunden  er, at forslagene  fra 1987  gav  anledning  til 
megen  tvivl  og forvirring  i såvel  Rådet,  medlemsstaterne 
som i de forskellige  specialiserede  studiegrupper. 
1.2. Det  vil være  på sin plads  at minde  om  de otte 
udtalelser,  ØSU  afgav  den 7. juli 1988  (*). I disse  udtalelser 
kunne  ØSU  i det store  og hele  acceptere  forslagene  om at 
harmonisere  afgiftssatserne,  men  pegede  samtidig  på 
mangler  i forslagene  og på det nødvendige  i en gennemgri-
bende  omarbejdning  af disse. Kommissionen  synes  i den foreliggende  meddelelse  implicit 
at have  taget  hensyn  til ØSU's  udtalelser  uden  dog 
udtrykkeligt  at citere  dem. 
1.3. Det  bør  også  påpeges,  at ØSU  i sin udtalelse  om 
Kommissionens  sammenfattende  meddelelse  om  afgifts-
harmoniseringen  (CES  739/88),  der er et led i gennemførel-
sen af det indre  marked,  fuldt  ud tilslutter  sig »målet  om at 
fjerne  alle grænser  og al grænsekontrol  pr. 1. januar  1993 
(...)«• 
I samme  udtalelse  giver  ØSU  udtryk  for det synspunkt,  at 
konvergensen  på det skattemæssige  område,  opfattet  bredt 
som ligeledes  omfattende  direkte  beskatning  og skatte-  og 
afgiftslignende  betalinger,  ikke  bør  betragtes  som  en 
absolut  forudsætning  for  iværksættelsen  af det  indre 
marked,  men  kun  som  et af elementerne  i en overordnet 
strategi,  der også  rummer  nødvendige  ledsagepolitikker  af 
makroøkonomisk  tilsnit. 
(*) EFT  nr. C 237  af 12. 9. 1988. I øvrigt  bør man  være  opmærksom  på, at der på nuværende 
tidspunkt  er betragtelige  forskelle  i momssatsniveauerne, 
Nr. C 62/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
hvilket, i et EF uden grænser, kan skabe alvorlige 
konkurrenceforvridninger. Denne problemstilling behand­
les mere udførligt under punkt 3.2. nedenfor. 
1.4. I Kommissionens nye meddelelse foreslås: 
a) en overgangsfase for tilnærmelse af afgifter; denne skal 
strække sig til udgangen af 1992, 
b) fastsættelsen af en minimumsværdi for den normale 
momssats i stedet for et satsinterval, 
c) indførelse af specifikke ordninger for bestemte former 
for handelsmæssige transaktioner, 
d) en kompensationsordning for fordeling af momsprove­
nuet fra samhandelen mellem medlemsstaterne; ordnin­
gen baseres udelukkende på en makroøkonomisk 
beregning byggende på samhandelsstatistikken, 
e) en væsentlig ændring af forslagene vedrørende punktaf­
gifter, hvis satser udelukkende skal rette sig efter nogle 
langsigtede referenceværdier, 
f) opretholdelsen af en nulsats for et begrænset antal varer 
belagt med den reducerede sats betinget af, at dette ikke 
medfører konkurrenceforvridninger i forholdet til de 
andre medlemsstater, og af en beslutning fra Rådets side 
om, hvilke varegrupper der skal være omfattet af den 
normale sats, og hvilke der skal være omfattet af den 
reducerede sats. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Kommissionens nye forslag må, som helhed 
betragtet, anses for at være bedre end det foregående. 
Kommissionen har således i sit forslag taget bedre højde for 
den nuværende situation, ligesom den har taget nogle af de 
forslag, der er fremsat i ØSU's udtalelser, til følge. Hertil 
kommer, at der er taget hensyn til betænkeligheder ytret fra 
visse medlemsstaters side. 
2.2. ØSU vil især fremhæve det som noget positivt, at 
forslaget indeholder et væsentligt element af fleksibilitet. 
2.3. Kommissionens generelle indfaldsvinkel er meget 
pragmatisk, idet den har taget konsekvensen af, at dens 
forskellige forslag stødte på indvendinger og sandsynligvis 
også ville have gjort det i fremtiden. Imidlertid må 
Kommissionens meddelelse nærmest betragtes som en 
hensigtserklæring, og er dermed som forslag betragtet lidet 
specifik. En mere præcis vurdering må derfor vente, indtil 
de konkrete direktivforslag foreligger. 
2.4. På dette sted skal der gøres den bemærkning, at man 
måske ikke er fuldt opmærksom på de komplicerede 
problemer, der følger af gennemførelsen af det indre 
marked, hvor der opererer en række økonomier, som har 
forskellige penge- og skattepolitiske systemer. 
2.5. Fremme af en højere grad af samhørighed, reduk­
tion af de regionale skævheder samt sikring af en effektiv, 
fri konkurrence i den generelle økonomiske udviklings­
proces stiller således krav om vidtgående neutralitet i skatte- og afgiftssystemerne og i de skatte- og afgiftslig-
nende betalinger. Derfor må Fællesskabet tilskynde 
medlemsstaterne til at tilnærme deres systemer, så de bliver 
mere ensartede. 
2.6. Den mest vidtgående ændring i meddelelsen i 
forhold til det tidligere forslag er, at der kun fastsættes et 
minimumsniveau for den normale momssats. Herved kan 
medlemsstaterne frit fastsætte en sats over dette niveau 
uden nogen som helst begrænsninger. 
På denne måde løber man risikoen for, at de nuværende 
satsforskelle fastholdes på ubestemt tid, hvilket vil virke 
forstyrrende ind, medmindre markedskræfterne og kon­
kurrencen har en effekt, der overgår regelgivningens, og 
dermed fremkalder en hurtigere tilnærmelse. 
2.7. Det erkendes, at opblødningen i Kommissionens 
oprindelige forslag løser nogle praktiske problemer, og at 
de alternative løsninger, der er lagt frem, fortjener 
opmærksomhed. Imidlertid er der grund til at frygte, at den 
nye fremgangsmåde vil forsinke konvergensen i moms- og 
punktafgiftssatserne, med de negative følger, dette kan få. 
2.8. Det skal endvidere bemærkes, at Kommissionen 
foreslår indførelsen af en overgangsfase, der skal strække 
sig fra nu og indtil udgangen af 1992, for herigennem at 
lette reformens ikrafttræden, hvilket dog intet ændrer ved 
kravet om ophævelse af grænsekontrollen. 
Fastlæggelsen af denne overgangsperiode skal »ledsages af 
en mere konkret udformning af medlemsstaternes forplig­
telser i henseende til gennemførelsen af det indre marked, 
for så vidt angår den indirekte beskatning, navnlig med 
hensyn til tilnærmelse af momssatserne inden udgangen af 
1992«. 
Denne noget generelle formulering gør det ikke helt klart, 
hvad medlemsstaternes forpligtelser konkret skal bestå i, 
og om de har vilje til at gå ind i et meningsfyldt engagement. 
2.9. Derimod er det et positivt aspekt ved overgangspe­
rioden, at der inden for denne skal ske en forhøjelse af 
afgiftsfritagelserne for rejsende i forud fastlagte etaper. 
Særlige bemærkninger 
3. Moms 
3.1. For så vidt angår den reducerede momssats bebuder 
Kommissionen ikke nogen ændringer i sit oprindelige 
forslag. ØSU henviser derfor her til sine bemærkninger til 
dette spørgsmål i udtalelsen CES 741/88, specielt i punkt 
2.7. 
Det vil således være yderst hensigtsmæssigt, om der blev 
udarbejdet en liste over de varer og tjenesteydelser, på 
hvilke denne reducerede momssats skal finde anvendelse. I 
denne forbindelse må princippet om afgiftsneutralitet 
overholdes for varer, som konkurrerer indbyrdes. Den 
nærmere udarbejdelse af listen bør ske efter indgående 
samråd med medlemsstaterne. 
12. 3.. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/19 
3.2. Opgivelsen af det oprindelige forslag om indførelse 
af et satsinterval for den normale momssats til fordel for et 
nyt forslag, hvorefter der blot skal gælde en minimumssats, 
giver anledning til betænkeligheder. 
I sin udtalelse 741/88 pegede ØSU således på det 
nødvendige i en tættere konvergens, end den der kunne 
skabes med Kommissionens forslag om et satsinterval på 
14-20 pet. Det gjorde således gældende, at »for at sikre en 
neutral moms ved vareleverancer og tjenesteydelser på et 
indre marked uden fiskale grænser ville en reduktion af 
forskellen i satserne til tre procentpoint sandsynligvis 
normalt gøre de afgiftsbetingede forvridninger accepta­
ble«. 
Kommissionen erkender da også, at den intervalbredde, 
den havde lagt sig fast på i det tidligere forslag, »ofte 
betragtes som for stor og risikerer at medføre konkurrence­
fordrejning«. 
Da en minimumssats, i hvert fald teoretisk set, åbner 
mulighed for en spredning i satserne, som er større end 
spredningen i det fastlagte interval, forekommer dette helt 
inkonsekvent. 
Det må i øvrigt erkendes, at de vanskeligheder, Kommissio­
nen stødte på med sit oprindelige forslag, var reelle, og 
derfor talte for, at Kommissionen fandt en anden 
indfaldsvinkel. 
Indførelsen af én enkelt sats i form af en minimumssats 
giver medlemsstaterne vidt spillerum med hensyn til at 
lægge sig fast på en højere sats; men det må nok forventes, 
at der vil være en tendens til, at man tilnærmer sig 
minimumssatsen for at undgå, at ens konkurrencemæssige 
stilling forringes. 
3.3. Tanken om, at nabostater skal løse de problemer, 
som må forventes at opstå i grænseregioner, på basis af 
tosidede aftaler, harmonerer ikke med EF-tanken. Desuden 
forekommer dette lidet realistisk, eftersom de store 
problemer netop manifesterer sig, hvor der er betydelige 
satsforskelle mellem to nabostater. 
3.4. For så vidt angår det ømfindtlige spørgsmål 
omkring nulsatsen, kan man tilslutte sig den foreslåede 
løsning, men dog kun under den forudsætning, at 
muligheden for sådanne undtagelser står åbne for samtlige 
medlemsstater. Man kan derfor ikke acceptere, at den 
nuværende situation opretholdes; i stedet bør samtlige 
medlemsstater indrømmes undtagelser for et begrænset 
antal varer og kun i en overgangsperiode. 
4. Kompensationsordningen 
4.1. Det oprindelige forslag vedrørende en kompensa­
tionsordning for samhandelen mellem medlemsstaterne 
ændres gennemgribende, idet der i stedet foreslås indført 
nogle særordninger for visse transaktioner (postordresalg, 
salg af personbiler, salg til institutionelle ikke-afgiftsplig-
tige samt transaktioner mellem virksomheder inden for 
samme koncern), medens provenuudligningen for de øvrige 
transaktioners vedkommende i stedet sker på basis af en beregning, der støtter sig til udenrigshandelsstatistikken. 
Kompensationsmekanismen skulle derved blive af makroø­
konomisk art. 
4.2. Det nye forslag er så afgjort mere enkelt og derfor 
nemmere at acceptere, men mange af de forbehold, ØSU 
tidligere har taget, bevarer deres gyldighed (der henvises til 
punkterne 3.7, 3.8, 3.11, 3.13 i udtalelsen CES 742/88). 
4.3. ØSU vil endvidere henlede opmærksomheden på en 
meget alvorlig defekt ved systemet, som sår tvivl om dets 
værdi: 
I tilfælde af grænseoverskridende transaktioner erlægges 
momsen i én medlemsstat og betales eventuelt tilbage i en 
anden medlemsstat. Dette rummer to faremomenter: 
— Der kan opstå skattesvigstrafik derved, at der udstedes 
falske fakturaer i ét land, hvorefter momsen tilbagebeta­
les i et andet land. 
Sådanne transaktioner kan relativt hurtigt kvæles, dersom 
de finder sted inden for ét og samme land, og altså kun 
involverer én momsadministration. Derimod er der risiko 
for, at de varer ved og antager et ganske stort omfang, hvis 
de kun kan opdages, dersom to momsadministrationer 
samarbejder eller via en overordnet EF-momsadministra-
tion (som ikke findes endnu). 
— Med det nugældende system er det ikke muligt at få 
momsen for varer fremstillet »sort« i ét land og solgt i et 
andet land refunderet i salgslandet. Med Kommissio­
nens system vil varerne derimod kunne faktureres med 
moms, som giver ret til refusion (selv om momsen ikke 
er berigtiget), hvilket indebærer, at salgsprisen ekskl. 
moms kan sænkes og dermed give en kraftig impuls til 
salget. 
4.4. Som tidligere understreget vil det desuden være 
nødvendigt, at der sker en tilpasning af det statistiske 
beregningsgrundlag [der henvises her til ØSU's udtalelse 
CES 552/89 — SYN 181, ordfører: Camille Giacomel-
li (% 
4.5. Endvidere må der på egnet måde sættes ind for at 
forhindre og bekæmpe svig. 
4.6. Momsbedrageriet, som i forvejen antager et 
betydeligt omfang, vil ikke blive mindre af, at grænserne 
fjernes, og vil ytre sig i nye former. 
Det må f.eks. befrygtes, at visse erhvervsdrivende undlader 
at indberette deres salg i andre lande til momsvæsenet. 
Momsadministrationen i deres hjemstedsstat vil have al 
0) EFT nr. C 159 af 26. 6. 1989, s. 16. 
Nr. C 62/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. .3. 90 
mulig grund til ikke at gribe ind, thi dette ville blot 
indebære, at der skal betales mere til kompensations-
kassen. 
Kompensationssystemet bygger på et meget usikkert 
grundlag, og den anvendelse, der vil blive gjort af 
handelsstatistikken i provenuomfordelingsøjemed, vil 
endog kunne skade kontrollen med denne statistik og 
dermed dennes pålidelighed. ØSU ser gerne, at Kommissio­
nen færdiggør sine forslag vedrørende forebyggelse og 
bekæmpelse af skattesvig, således at der kan ske en reel 
effektivisering af indsatsen på området. 
5. De særlige ordninger 
5.1. Postordresalg. Kommissionen erklærer sig rede til 
at foreslå, at disse varer belægges med afgift efter vilkår, 
der gælder på varens bestemmelsessted. Den tilføjer, at 
afgiften skal udredes af de specialiserede erhvervsdrivende, 
men det er svært at se, hvordan dette skal ske i praksis. 
Systemet bør under alle omstændigheder udformes således, 
at der ikke skabes betingelser, som er mere tyngende end 
dem, der gælder for salg fra tredjelande. 
De ekstra administrative byrder, som vil blive lagt over på 
postordrefirmaerne, må desuden give anledning til visse 
betænkeligheder. 
I øvrigt bør det understreges, at problemet manifesterer sig 
i forbindelse med ethvert »fjernsalg«, eftersom der vil 
kunne opstå strukturer med hensyn til salg til kunder i de 
forskellige EF-lande, hvor varerne transporteres på disse 
kunders vegne. 
Det må derfor være rigtigt, at fysiske personer kun skal 
kunne tilgodeses med salgslandets momssats, dersom de 
selv transporterer varerne. Men også i dette tilfælde vil det 
være meget vanskeligt at gennemføre en kontrol. 
5.2. Salg af personbiler. Den løsning, Kommissionen har 
valgt, nemlig at opkræve afgiften på indregistreringsstedet i 
stedet for på salgsstedet, forekommer tilfredsstillende. En 
definition af, hvad der skal forstås ved »personbil« er 
imidlertid nødvendig. 
Da reglerne for indregistrering varierer fra land til land, er 
det desuden nødvendigt, at der udarbejdes egnede lovregler 
for såvel moms som for de øvrige afgifter, således at man 
undgår afvigende betingelser og dæmmer op for svig. Dette 
gælder også de indregistreringsled, der følger efter 
førstegangsindregistreringen. 
5.3. Salg til institutionelle ikke-afgiftspligtige og til 
fritagne afgiftspligtige. For disse salgsformers vedkommen­
de foreslår Kommissionen nogle løsninger i form af nogle 
eksempler, såsom en procedure vedrørende leverancer til én 
selv eller indførelsen af en udligningsafgift. Uden en yderligere uddybning er det vanskeligt at give en 
vurdering af disse eksempler. Samtidig kan det under alle 
omstændigheder konstateres, at kontrollen i dette tilfælde 
er særlig vanskelig at gennemføre. 
5.4. Transaktioner mellem virksomheder inden for 
samme koncern. For handel mellem virksomheder inden 
for samme koncern foreslår Kommissionen, at der først 
skal betales afgift i det øjeblik, der finder salg sted til en 
ekstern virksomhed uden for koncernen. 
Fremgangsmåden er farbar, hvis lovgivningen er klar og 
kontrollen omhyggelig. 
Den omstændighed, at det overlades til de enkelte 
medlemsstater at give tilladelse til en sådan ordning tilfælde 
for tilfælde, vil imidlertid kunne skabe problemer og 
medføre forskelsbehandling. 
ØSU skal imidlertid påpege, 
— at den foreslåede ordning indebærer en forskelsbehand­
ling mellem virksomhedstyper (navnlig i likviditets­
mæssig henseende), og virker til ugunst for især små og 
mellemstore virksomheder, 
— at definitionen af begrebet »koncern« afviger fra land til 
land, hvilket kan medføre alvorlige problemer. 
6. Punktafgifter 
6.1. Kommissionen foreslår for punktafgifternes ved­
kommende en gradvis tilnærmelse hen imod nogle 
referenceværdier, der antager form af langsigtede målsæt­
ninger, idet den agter at indføre minimumsværdier for en 
overgangsperiode. 
6.2. Den foreslåede gradvise tilnærmelse vil kunne 
accepteres som følge af de meget store forskelle i de lokale 
udgangssituationer, som bl.a. har baggrund i forskellige 
traditioner og vaner i de forskellige lande. 
Imidlertid vil det nok være nødvendigt, at datoen for 
overgangsfasens udløb samt tilnærmelsesprocessens nær­
mere forløb lægges fast på forhånd. 
Hvad satserne angår, bevarer de bemærkninger, ØSU 
fremførte i sine udtalelser i 1988, deres fulde gyldighed (det 
drejer sig om følgende tre udtalelser: 744/88, 745/88 og 
746/88). 
Fleksibiliteten bør bestå i, at der indføres satsintervaller 
med begrænset intervalbredde i stedet for minimums- eller 
referenceværdier. 
6.3. Det skal i øvrigt bemærkes, at Kommissionen i 
denne sammenhæng undlader at fremlægge konkrete 
forslag; en nøjere vurdering er således ikke mulig. 
7. Afsluttende bemærkninger 
7.1. Som sagt er Kommissionens dokument holdt i 
meget generelle vendinger, hvorfor ØSU ikke kan afgive en 
12. 3..90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/21 
mere specifik udtalelse, men må nøjes med at stille 
spørgsmål og fremføre visse forbehold, som det er sket 
ovenfor. 
7.2. I øvrigt har ØSU nøje fulgt udviklingen i drøftelser­
ne i EF-institutionerne, herunder specielt mærket sig 
konklusionerne af finans- og økonomiministrenes møde i 
Rådet den 9. oktober og 13. november 1989. 
7.3. Alt peger i retning af, at det af tidsmæssige grunde 
ikke vil kunne lade sig gøre inden udgangen af 1992 at 
indføre en ordning, efter hvilken beskatningen sker i 
oprindelseslandet. Der vil derfor fra 1. januar 1993 være 
behov for en overgangsordning, der bør være så kort som 
mulig, hvor de afgiftspligtiges transaktioner fortsat 
beskattes i bestemmelseslandet. 
Bruxelles, den 19. december 1989 
Generelle bemærkninger 
1. ØSU godkender Kommissionens forslag generelt og i 
særdeleshed, at der afsættes flere midler til EHLASS-
programmet. 
2. ØSU minder om, at det oprindelige demonstrations­
projekt, der blev indført under, hvad der senere blev kaldt 
EHLASS-programmet, som udgangspunkt havde indsam­
ling af ulykkesstatistikker fra hospitaler. Formålet var at 
tilvejebringe oplysninger og analyser af sådanne ulykker og 
omfattede endvidere en erfaringsmæssigt baseret vurdering 
af systemets positive og negative sider. 
2.1. Det nye forslag omfatter øget indsamling af 
hospitalsoplysninger og »supplerende undersøgelser« af 
oplysninger fra andre informationskilder. 7.4. Det må påses, at de administrative byrder reduceres 
til et minimum, da der ellers vil blive lagt urimelige 
omkostninger over på erhvervslivet, hvilket i sidste ende 
rammer forbrugeren. 
7.5. I den nye ordning må grænsekontrollen imidlertid 
bortfalde. I stedet må den skattemæssige kontrol finde sted 
i de pågældende medlemsstater på basis af et egnet 
samarbejde mellem de nationale skattemyndigheder, 
herunder via udveksling af skattemæssige oplysninger. 
7.6. Endelig må privatpersoners frie bevægelighed og 
varekøb sikres gennem ophævelse af restriktionerne på 
rejsendes afgiftsfri indførsel af varer. I denne forbindelse er 
det ønskeligt, at der sker en afgørende tilnærmelse af 
afgiftssatserne, da der ellers er fare for konkurrenceforvrid­
ninger. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
3. ØSU henviser til sin udtalelse (2) om det oprindelige 
forslag om EHLASS-projektet, der blev vedtaget ved 
Rådets beslutning 86/138/EØF af 22. april 1986 (3). 
4. ØSU påpeger endnu en gang nødvendigheden af at 
integrere EHLASS-programmet i andre EF-aktioner (jf. 
pkt. 1.7.3 i den oprindelige udtalelse) såsom ESPRIT, F&U 
og den nye »metode« i forbindelse med teknisk harmonise­
ring og standarder. 
4.1. I forlængelse heraf ser ØSU gerne, at EHLASS-
programmet bliver mere fuldstændigt integreret i de 
forskellige forbrugerinformationsaktioner, der for nylig er 
blevet vedtaget, eller som for øjeblikket er under overvejel­
se, f.eks. hurtig udveksling af oplysninger om forbrugs-Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om ændring af beslutning 86/138/EØF om et 
demonstrationsprojekt med henblik på oprettelse af et informationssystem på fællesskabsplan 
for ulykker, der sker i forbindelse med forbrugsprodukter, samt om fastsættelse af de 
finansielle midler til projektets drift de sidste to år (*) 
(90/C 62/09) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 9. november 1989 under henvisning til EØF-
Traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
ØSU henviste det forberedende arbejde til sektionen for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgsmål, 
men udpegede senere Alma Williams til hovedordfører. 
ØSU vedtog på sin 272. plenarforsamling, den 20. september 1989, enstemmigt følgende udtalelse: 
(!) EFT nr. C 300 af 29. 11. 1989, s. 7. (2) EFT nr. C 188 af 29. 7. 1985. 
(3) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1986.