ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Den tilsynsførende forstår, at Europol har brug for at kunne behandle personoplysninger på et tidspunkt, hvor deres relevans for udførelsen af en opgave endnu ikke er fastlagt. Det bør imidlertid sikres, at behandling af personoplysninger, hvis relevans endnu ikke er blevet vurderet, udelukkende begrænser sig til selve vurderingen af deres relevans, at vurderingen foregår inden for en rimelig tidsperiode, og at oplysningerne, så længe deres relevans ikke er fastlagt, ikke behandles i retshåndhævelsesøjemed. Enhver anden løsning ville ikke blot krænke de registreredes rettigheder, men også svække retshåndhævelsens effektivitet.

Den tilsynsførende foreslår derfor med henblik på at opfylde proportionalitetsprincippet, at der i artikel 10, stk. 2, tilføjes en bestemmelse om, at det er påbudt at lagre data i separate databaser, indtil det er fastslået, at de har relevans for udførelsen af en af Europols specifikke opgaver. Desuden skal den periode, hvori disse data må behandles, være nøje afgrænset, og den må under ingen omstændigheder overskride seks måneder (12).
12.

Artikel 2 i forslaget til forordning fastsætter, at lagringsmediet indeholder de personoplysninger, der er anført på passersedlen, et digitaliseret ansigtsbillede og fingeraftryk lagret i interoperable formater. Artikel 4 i forslaget fastsætter, at EF-passersedlens biometriske identifikatorer kun anvendes til at kontrollere dokumentets ægthed og indehaverens identitet ved hjælp af direkte tilgængelige sammenlignelige identifikatorer. På baggrund af disse to artikler vil den tilsynsførende gerne fremsætte følgende bemærkninger: — Den 28. februar 2005 vedtog Europa-Kommissionen en afgørelse om fastlæggelse af de tekniske specifikationer vedrørende standarderne for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder. Den vedtog ligeledes den 28. juni 2006 en afgørelse om fastlæggelse af de tekniske specifikationer vedrørende standarderne for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, hvori der fastlægges yderligere tekniske specifikationer vedrørende lagring og beskyttelse af de krævede fingeraftryk. Den tilsynsførende anbefaler, at disse dokumenter nævnes i forordningen, da de vedrører de tekniske aspekter i forbindelse med de biometriske data, navnlig med hensyn til formen af fingeraftrykkene og ansigtsbilledet. — Da det er meningen, at EF-passersedlen skal anvendes i forhold til tredjelande, bør man sikre sig, at der foreligger interoperabilitet mellem de europæiske systemer og tredjelandenes systemer. Den tilsynsførende har allerede behandlet denne problematik i sin udtalelse om VIS-systemet (5). Den tilsynsførende fremhæver på ny, at interoperabilitet mellem systemerne ikke må gennemføres, hvis det krænker princippet om begrænsning af formålet med databehandlingen, og at ethvert forslag herom bør forelægges ham. — Teksten til forslaget er uklar med hensyn til muligheden for at lagre fingeraftryk i en institutionel database, der således bliver et register over de udstedte EF-passersedler. Artikel 29-Gruppen understreger i sin udtalelse 3/2005 (6), at den er »imod lagring af biometriske data og andre data for alle indehavere af EU-pas i en central database for europæiske pas og rejsedokumenter«. Den tilsynsførende finder, at samme forhold gør sig gældende i forbindelse med EF-passersedler. Anvendelsen af EF-passersedlen har nemlig til formål at autentificere personer i tredjelande ved deres passage af grænsen. Indførelsen og oprettelsen af en central database med personoplysninger, navnlig biometriske data, vedrørende alle personer, der er godkendt til at få en EF-passerseddel, er således ikke berettiget; det ville desuden krænke det grundlæggende proportionalitetsprincip og bør derfor undgås. Dette spørgsmål bør holdes ude fra selve behandlingen af ansøgningerne om EF-passersedler — som vi vil vende tilbage til senere — der administreres af den tjeneste, der er ansvarlig for udstedelsen af EF-passersedler.
5.

Dernæst vil den tilsynsførende tage i betragtning, at en ramme for informationsudveksling kan bygge på flere forskellige modeller, der har forskellige virkninger for beskyttelsen af personoplysninger. Udtalelsen behandler de centrale elementer i forslaget — både i et generelt afsnit samt artikel for artikel — og i den forbindelse gennemgås bl.a. følgende spørgsmål indgående: — De politiske valg, der ligger til grund for forslaget. Forslaget vedrører strafferegistre over medlemsstaternes statsborgere og indebærer ikke centraliserede databaser på EU-plan; det giver heller ikke mulighed for, at en medlemsstats myndigheder får direkte adgang til andre medlemsstaters databaser, eller for et samarbejde gennem Eurojust. — Garantierne for databeskyttelse. Forslagets artikel 9 omhandler betingelserne for anvendelsen af personoplysninger og begrænsninger for formålet og den øvrige anvendelse af dem. Forslaget vedrører ikke forbindelsen til de generelle regler for databeskyttelse under tredje søjle som omhandlet i forslaget til Rådets rammeafgørelse om beskyttelse af personoplysninger i forbindelse med det politimæssige og retlige samarbejde i kriminalsager. — Ansvarsfordelingen, eftersom der kan blive tale om inddragelse af mindst tre medlemsstater; dette spørgsmål behandles nærmere nedenfor. Det skal klart fremgå, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for bl.a. at indsætte oplysninger i strafferegistrene, ajourføre og behandle samt anvende dem yderligere. Det er så meget desto vigtigere, som at de juridiske rammer i medlemsstaterne på dette område — som understreget i afsnit II nedenfor — ikke er harmoniserede. I denne sammenhæng skal det også afklares, hvordan der sikres et passende tilsyn med anvendelsen af personoplysningerne.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 303/10

Endelig rapport fra Høringskonsulenten i sag COMP/C.37.773 — Monochloreddikesyre (MCES)

(i overensstemmelse med artikel 15 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager — EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21)

(2006/C 303/09)

Udkastet til beslutning i denne sag giver anledning til følgende bemærkninger.

Kommissionen indledte sin undersøgelse af den formodede overtrædelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, i MCES-sektoren efter en anmodning om lempelig behandling indgivet i henhold til Kommissionens meddelelse fra 1996 om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (»samarbejdsmeddelelsen«).

Den 7. april 2004 fremsendte Kommissionen klagepunktsmeddelelse til følgende 12 virksomheder, som den efter sin indledende gennemgang fandt havde deltaget i kartellet:

— Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel AB, Eka Chemicals AB, Akzo Nobel Base Chemicals AB (»Akzo Nobel«)

— Clariant GmbH, Clariant AG (»Clariant«)

— Elf Aquitaine SA, Atofina SA og

— Hoechst AG (»Hoechst«).

Parterne fik adgang til sagens akter på CD-ROM.

Flere af virksomhederne (Akzo Nobel, Clariant, Elf Aquitaine SA og Atofina SA) fik forlænget fristen for deres svar på klagepunktsmeddelelsen. De svarede alle inden for den fastsatte frist.

Hoechst havde i første omgang modtaget en ufuldstændig version af klagepunktsmeddelelsen. En berigtiget version blev derefter fremsendt, og Hoechst fik indrømmet en yderligere forlængelse af sin svarfrist. Hoechsts svar indgik den 23. juli 2004, altså inden for den fastsatte frist.

Ved brev af 22. juni og 28. juli 2004 anmodede Hoechst om indsigt i Clariants svar på klagepunktsmeddelelsen. Det blev meddelt Hoechst, at de andre parters svar på klagepunktsmeddelelsen ikke indgik i de sagsakter, som der gives generel aktindsigt i. Indsigt i de andre parters svar gives kun, når de indeholder oplysninger, som Kommissionen har til hensigt at gøre brug af i sin endelige beslutning, hvilket ikke var tilfældet her.

Samtlige parter med undtagelse af Elf Aquitaine SA og Hoechst deltog i den høring, der fandt sted den 10. september 2003.

Det beslutningsudkast, som Kommissionen har fået forelagt, indeholder ingen klage-punkter, som parterne ikke har haft lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger til.

I betragtning af det ovenstående finder jeg, at parternes ret til at blive hørt er blevet tilgodeset i denne sag.
Med henvisning til ovenstående konstaterer jeg, at parternes ret til at blive hørt er blevet tilgodeset i denne sag. Udkastet til beslutning beskæftiger sig kun med de klagepunkter, som parterne har haft lejlighed til at kommentere.
3.

Det rådgivende udvalg er enstemmigt enigt med Kommissionen i, at alle begivenheder, der er beskrevet i beslutningsudkastet, bortset fra en undtagelse, er aftaler og/eller tilfælde af samordnet praksis som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1. Et mindretal i udvalget er med hensyn til begivenhederne vedrørende Topps og LDX ikke enigt i Kommissionens synspunkt om, at disse udgør aftaler og/eller samordnet praksis som omhandlet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/7

Erklæring fra den nederlandske regering i henhold til artikel 5 og 97 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet

(2007/C 47/08)

Den nederlandske regering skal hermed oplyse følgende:

I henhold til artikel 5 og artikel 97 i forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, skal medlemsstaterne i en erklæring oplyse om de ved lov fastsatte sociale sikringsordninger, som denne forordning finder anvendelse på, og gøre Dem bekendt hermed.

Den nederlandske regering ønsker at ændre eller supplere erklæringen på to punkter. Ændringerne eller tilføjelserne skyldes ikrafttrædelsen af to nye love.

Den 1. januar 2006 blev Ziekenfondswet (lov om sygekasseforsikring) erstattet af Zorgverzekeringswet (lov om lægebehandlingsforsikring). Denne lov er den nye sygeforsikringsordning vedrørende lægebehandling for hele befolkningen. Den eksisterende Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten (almindelig forsikring for særlige udgifter i anledning af sygdom), der også er en sygeforsikringsordning for hele befolkningen, vil fortsat eksistere sideløbende med Zorgverzekeringswet.

Den 1. januar 2006 trådte Wet op de Zorgtoeslag (lov om tilskud til lægebehandling) i kraft.

I henhold til denne lov kan personer, for hvem den nominelle præmie er for høj i forhold til deres indtægt, modtage et tilskud, der udbetales af skattevæsenet. Ved bedømmelsen af, om en person er tilskudsberettiget, tages en eventuel partners indtægt ligeledes i betragtning. Tilskuddet kan eksporteres.

Ovenstående medfører følgende tilføjelser eller ændringer:

Lovgivninger og ordninger som omhandlet i artikel 4, stk. 1 og 2, i forordningen

Ydelser i anledning af sygdom og moderskab:

— »lov af 15. oktober 1964 (Staatsblad 1964, 392) om sygekasseforsikring (Ziekenfondswet)« erstattes af »lov af 16. juni 2005 (Staatsblad 2005, 358) om en social lægebehandlingsforsikring for hele befolkningen (Zorgverzekeringswet)«.
1.

At Microsoft har misbrugt sin dominerende stilling på det relevante marked for »styresystemer til klient-pc'er« ved at nægte at give sine konkurrenter »oplysninger om interoperabilitet«, som er nødvendige for, at de kan konkurrere rentabelt på markedet for styresystemer til arbejdsgruppeservere.
2.

Et flertal i det rådgivende udvalg er enigt med Kommissionen i, at de virksomheder, som udkastet til beslutning er rettet til, har deltaget i to særskilte og vedvarende aftaler, og/eller former for samordnet praksis i strid med EF-traktatens artikel 81, stk. 1. Et mindretal undlader at udtale sig.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 75/5

Meddelelser fra Republikken Bulgarien om gensidighed på visumområdet (1)

(2007/C 75/03)

Bruxelles, den 13. februar 2007

Ref. nr.: 429

Republikken Bulgariens faste repræsentation ved Den Europæiske Union skal herved i medfør af artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 851/2005 om ændring af forordning (EF) nr.539/2001 meddele Rådet for Den Europæiske Union, at Den bulgarske Republiks statsborgere er undergivet visumpligt i følgende tredjelande, der er opført i bilag II til forordning (EF) nr. 539/2001 — Australien, Bolivia, Brunei, Canada, Mexico, New Zealand, Panama, Singapore og USA.

Costa Rica og Malaysia fritager bulgarske statsborgere for visumpligt for en periode på 30 dage, hvilket ikke kan betragtes som fuld gensidighed.

Republikken Bulgarien har undertegnet en aftale om visumfritagelse med Israel og Paraguay, der endnu ikke er trådt i kraft på grund af igangværende ratifikationsprocedurer. Bulgarske statsborgere er stadig undergivet visumpligt for disse to landes vedkommende, hvilket også udgør en midlertidig manglende gensidighed.

En verbalnote med identisk tekst er sendt til Kommissionen for Den Europæiske Union.

Den bulgarske Republiks faste repræsentation ved Den Europæiske Union benytter lejligheden til at forsikre Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen om sin højagtelse.

Bruxelles, den 26. februar 2007

Ref. nr.: 429A

I forlængelse af verbalnoten fra Republikken Bulgariens faste repræsentation ved Den Europæiske Union og i medfør af artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 851/2005 om ændring af forordning (EF) nr. 539/2001 med hensyn til gensidighedsmekanismen skal den faste repræsentation herved meddele Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union, at bulgarske statsborgere pr. 11. marts 2007 er fritaget for visumkrav i forbindelse med transit og kortvarige ophold i De Forenede Mexicanske Stater i en periode på op til 90 dage inden for seks måneder fra datoen for den første indrejse.

En verbalnote med identisk tekst er sendt til Kommissionen for Den Europæiske Union.

Den bulgarske Republiks faste repræsentation ved Den Europæiske Union benytter lejligheden til at forsikre Rådet for Den Europæiske Union om sin højagtelse.

(1) Disse meddelelser offentliggøres i overensstemmelse med artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 851/2005 (EUT L 141 af 4.6.2005, s. 3) om ændring af forordning (EF) nr. 539/2001 (EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 75/6

Meddelelse fra Rumænien om gensidighed på visumområdet (1)

(2007/C 75/04)

I medfør af artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 851/2005 af 2. juni 2005 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav, skal Rumænien som led i gensidighedsmekanismen meddele, at rumænske statsborgere er underlagt visumpligt i følgende tredjelande: Australien, Brasilien, Brunei Darussalam, Canada, Amerikas Forenede Stater, Israel, Japan, New Zealand, Panama og Paraguay.

(1) Denne meddelelse offentliggøres i overensstemmelse med artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 851/2005 (EUT L 141 af 4.6.2005, s. 3) om ændring af forordning (EF) nr. 539/2001 (EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1).
2.

Et flertal i det rådgivende udvalg er enigt med Kommissionen i, at de relevante produktmarkeder ved vurderingen af den foreliggende transaktion er følgende: a) markedet for udbud af mobile telekommunikationstjenester til slutbrugerne b) engrosmarkedet for termineringstjenester c) engrosmarkedet for internationale roamingtjenester. Et mindretal er uenigt med hensyn til a), og et mindretal afholder sig fra at stemme om c).
DA Den Europæiske Unions Tidende C 72/47

Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/M.3916 — T-Mobile Austria/Tele.ring

(i henhold til artikel 15 og 16 i Kommissionens afgørelse (2001/462/EF, EKSF) af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (1) )

(2007/C 72/22)

Den 21. september 2005 modtog Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 (2) anmeldelse af en planlagt fusion, hvorved T-Mobile Austria GmbH (»T-Mobile«, Østrig), der tilhører den tyske koncern Deutsche Telekom AG (»DTAG«), gennem opkøb af aktier erhverver kontrol, som omhandlet i forordningens artikel 3, stk. 1, litra b), over hele TeleRing Unternehmensgruppe (»TeleRing«, Østrig).

Ved slutningen af første fase i undersøgelsen konkluderede Kommissionen, at fusionen gav anledning til alvorlig tvivl med hensyn til, hvorvidt den var forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen. Betænkelighederne skyldtes især, at TeleRing blev betragtet som den mest aktive konkurrent på markedet, der pressede priserne ned, bl.a. som led i et meget kraftigt incitament for at opbygge et kundegrundlag, der er tilstrækkeligt stort til at opnå betydelige stordriftsfordele for selskabets fuldtudviklede 2G-mobilnet.

Til trods for de tilsagn, T-Mobile afgav den 19. oktober 2005, indledte Kommissionen derfor den 14. november 2005 proceduren efter artikel 6, stk. 1, litra c) i fusionsforordningen.

T-Mobile anmodede ikke om indsigt i »nøgledokumenter «i Kommissionens sagsakter i henhold til kap. 7.2. i »retningslinjerne for god praksis i forbindelse med EU's fusionskontrolprocedurer«.

Den 1. december 2005 afgav T-Mobile et nyt tilsagn.

Den 8. februar 2006 fremsendtes en klagepunktsmeddelelse til T-Mobile, som svarede den 27. februar 2006. Samme dag blev der indrømmet aktindsigt. Den 1. marts 2006 indsendte Tele-Ring sit svar på klagepunktsmeddelelsen.

Parterne anmodede ikke om at uddybe deres argumenter ved en formel mundtlig høring.

Efter samtykke fra T-Mobile traf Kommissionen den 21. februar 2006 beslutning i henhold til artikel 10, stk. 3, andet led, i fusionsforordningen for at forlænge proceduren med 20 arbejdsdage.

Den 3. marts 2006 afgav T-Mobile en række forbedrede tilsagn, som derefter blev udsat for markedstesten. Denne test var hovedsagelig positiv.

Jeg er ikke blevet anmodet om at kontrollere, om undersøgelsen er objektiv.

På grundlag af de afgivne tilsagn og efter en analyse af markedstestens resultater konkluderes det i beslutningsudkastet, at den anmeldte fusion er forenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen, hvis de afgivne tilsagn er fuldstændig opfyldt.

På baggrund af ovenstående kan jeg fastslå, at parternes ret til at blive hørt er blevet respekteret.

Bruxelles, den 18. april 2006 Serge DURANDE

(1) EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21.

(2) EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1.
5.

Det rådgivende udvalg er enigt med Kommissionen i, at afgrænsningerne af de relevante geografiske markeder ved vurdering af denne fusion, hvad angår gas i Frankrig, baseres på de regionale balanceområder, og at hvert område udgør et relevant geografisk marked for samtlige produktmarkeder, som er defineret i spørgsmål 4.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 58/11

Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/M.4000 — Inco/Falconbridge

(i henhold til artikel 15 og 16 i Kommissionens afgørelse (2001/462/EF, EKSF) af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager — EFT L 162 af 19.6.2001)

(EØS-relevant tekst)

(2007/C 58/04)

Den skriftlige procedure

Kommissionen modtog den 20. januar 2006 i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 (»fusionsforordningen«) anmeldelse af en planlagt fusion, hvorved Inco Limited (»Inco«, Canada) som omhandlet i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), ville overtage hele Falconbridge Limited (»Falconbridge«, Canada) gennem et offentligt overtagelsestilbud afgivet den 11. oktober 2005.

Efter førstefasebehandlingen drog Kommissionen den konklusion, at fusionen rejste alvorlige problemer angående dens forenelighed med fællesmarkedet og med EØS-aftalen. Kommissionen indledte derfor andenfasebehandling den 24. februar 2006.

Kommissionen fremsendte en klagepunktsmeddelelse den 8. maj 2006, som Inco besvarede den 22. maj 2006.

Høringskonsulenten har ikke i denne sag modtaget nogen klager angående aktindsigt. Jeg er ikke blevet anmodet om at efterprøve objektiviteten af de markedstests, der er foretaget.

Efter parternes anmodning blev der afholdt mundtlig høring den 29. maj 2006.

Høring af tredjeparter

Jeg har givet otte virksomheder adgang til at blive hørt som tredjeparter i overensstemmelse med artikel 11, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 802/2004 (»gennemførelsesforordningen«). For at orientere dem om procedurens art og indhold fik de, jf. gennemførelsesforordningens artikel 16, tilsendt en ikke-fortrolig version af klagepunktsmeddelelsen, og kun to af disse virksomheder deltog i den mundtlige høring.

I lyset af de afgivne tilsagn og efter en analyse af markedstestens resultater drages der i beslutningsudkastet den konklusion, at den anmeldte fusion er forenelig med fællesmarkedet og med EØS-aftalen.

I lyset af det ovenstående finder jeg, at alle de impliceredes rettigheder er blevet respekteret i denne sag.
10.

Det rådgivende udvalg er enigt med Kommissionen i, at tilsagnet om afhændelse af Falconbridges Nikkelverk-raffinaderi og dettes aktiver til en køber, der er aktiv inden for metaludvinding og/eller -forarbejdning og har adgang til tilstrækkelige udgangsmaterialer til at sikre de afhændede aktiviteters rentabilitet, sammen med tilsagnet om at indgå en 10-årig fleksibel leveringsaftale med køberen til dækning af en betydelig del af Nikkelverks forsyningsbehov, er tilstrækkeligt til at afhjælpe de betydelige konkurrenceproblemer og vil sikre, at der kommer til at bestå en levedygtig konkurrent på følgende tre relevante markeder: a) levering af nikkelprodukter til galvaniserings- og galvanoplastikindustrien inden for EØS b) levering af nikkel med høj renhed til produktion af superlegeringer/superlegeringer til brug i sikkerhedskritiske komponenter i hele verden c) levering af kobolt til produktion af superlegeringer til brug i sikkerhedskritiske komponenter i hele verden.
2.

Flertallet af det rådgivende udvalgs medlemmer er enige med Kommissionen i, at det i denne sag bør lægges til grund, at a) kalciumkarbonater udgør et særskilt produkt i forhold til andre industrimineraler, der anvendes i papirindustrien b) der set med kundernes øjne ikke er substitution mellem kalciumkarbonater til coatingformål og kalciumkarbonater til brug som fyldstof. Kalciumkarbonater til brug som fyldstof c) set fra udbydernes synspunkt tilhører PCC til brug som fyldstof ikke det samme produktmarked som PCC til coatingformål d) i) markedsundersøgelsen og ii) den økonometriske undersøgelse underbygger den konklusion, at PCC til brug som fyldstof er udsat for et vist konkurrencepres fra GCC til brug som fyldstof, og at det omvendte også kan være tilfældet, om end i mindre grad. Et mindretal af det rådgivende udvalgs medlemmer er uenige heri, og et mindretal afholder sig fra at tage stilling hertil e) med hensyn til PCC til brug som fyldstof, der kan leveres direkte fra fabrikker i nærheden af papirfabrikken eller via grossister, er det ikke nødvendigt at afgøre, om levering af PCC til brug som fyldstof direkte fra fabrik udgør et særskilt marked eller ej, eftersom den anmeldte fusion ikke vil rejse nogen konkurrenceproblemer, uanset hvilken rimelig produktmarkedsdefinition der lægges til grund. Et mindretal af det rådgivende udvalgs medlemmer er uenige heri. Kalciumkarbonater til coatingformål f) det er ikke nødvendigt at afgøre, om der består særskilte markeder for de forskellige typer GCC til coatingformål g) alle kalciumkarbonater til coatingformål (dvs. PCC og GCC, herunder udblødet GCC og blandinger af GCC og PCC) er til en vis grad indbyrdes substituerbare for kunderne h) det er ikke nødvendigt at tage stilling til, om henholdsvis grossist- og fabriksleverancer af PCC udgør to særskilte markeder.