Kommissionens forslag Ændring

Artikel 7 Kulturarvsinstitutioners anvendelse af værker, der ikke længere forhandles 1. For så vidt angår de tilfælde, hvor kollektive forvaltningsorganisationer på vegne af deres medlemmer indgår en licensaftale med ikkekommercielle formål med en kulturarvsinstitution om digitalisering, overføring til offentligheden eller tilrådighedsstillelse af ikke længere forhandlede værker eller andre frembringelser, som er en permanent del af institutionens samling, fastsætter medlemsstaterne bestemmelser om, at en sådan ikkeeksklusiv licens kan udvides til eller formodes at gælde rettighedshavere, som ikke er repræsenteret af forvaltningsorganisationen, såfremt de tilhører den af licensen omfattede kategori af rettighedshavere, under forudsætning af at: a) den kollektive forvaltningsorganisation på grundlag af mandater fra rettighedshavere i store træk er repræsentativ for rettighedshavere i kategorien af værker eller andre frembringelser og for de rettigheder, som licensen omhandler b) ligebehandling er garanteret for alle rettighedshavere i betingelserne for licensen c) alle rettighedshavere til enhver tid kan gøre indsigelse mod, at deres værker eller andre frembringelser betragtes, som om de ikke længere forhandles, og at de kan udelukke anvendelsen af licensen på deres værker eller andre frembringelser. Artikel 7 Kulturarvsinstitutioners anvendelse af værker, der ikke længere forhandles 1. For så vidt angår de tilfælde, hvor kollektive forvaltningsorganisationer på vegne af deres medlemmer indgår en licensaftale med ikkekommercielle formål med en kulturarvsinstitution om digitalisering, overføring til offentligheden eller tilrådighedsstillelse af ikke længere forhandlede værker eller andre frembringelser, som er en permanent del af institutionens samling, fastsætter medlemsstaterne bestemmelser om, at en sådan ikkeeksklusiv licens kan udvides til eller formodes at gælde rettighedshavere, som ikke er repræsenteret af forvaltningsorganisationen, såfremt de tilhører den af licensen omfattede kategori af rettighedshavere, under forudsætning af at: a) den kollektive forvaltningsorganisation på grundlag af mandater fra rettighedshavere i store træk er repræsentativ for rettighedshavere i kategorien af værker eller andre frembringelser og for de rettigheder, som licensen omhandler b) ligebehandling er garanteret for alle rettighedshavere i betingelserne for licensen c) alle rettighedshavere til enhver tid kan gøre indsigelse mod, at deres værker eller andre frembringelser betragtes, som om de ikke længere forhandles, og at de kan udelukke anvendelsen af licensen på deres værker eller andre frembringelser.

1a. Medlemsstaterne fastsætter undtagelser fra eller indskrænkninger af de rettigheder, der er nævnt i artikel 2 og 3 i direktiv 2001/29/EF, artikel 5, litra a), og artikel 7, stk. 1, i direktiv 96/9/EF, artikel 4, stk. 1, i direktiv 2009/24/EF og artikel 11, stk. 1, i dette direktiv, der gør det muligt for kulturarvsinstitutioner at stille kopier af værker, der ikke længere forhandles, og som er en permanent del af deres samlinger, til rådighed via internettet til ikkekommercielle formål, forudsat at: a) navnet på ophavsmanden eller enhver anden rettighedshaver er anført, medmindre dette ikke er muligt b) alle rettighedshavere til enhver tid kan gøre indsigelse mod, at deres værker eller andre frembringelser betragtes, som om de ikke længere forhandles, og at de kan udelukke anvendelsen af undtagelsen på deres værker eller andre frembringelser.

1b. Medlemsstaterne fastsætter, at den undtagelse, der vedtages i henhold til stk. 1a, ikke finder anvendelse i sektorer eller på typer af værker, hvor passende licensbaserede løsninger, herunder, men ikke begrænset til de i stk. 1 omhandlede løsninger, er tilgængelige. Medlemsstaterne skal i samråd med ophavsmænd og andre rettighedshavere, kollektive forvaltningsorganisationer og kulturarvsinstitutioner bestemme tilgængeligheden af udvidede kollektive licensbaserede løsninger for specifikke sektorer eller typer af værker.

2. Værker eller andre frembringelser betragtes, som om de ikke længere forhandles, når hele værket eller frembringelsen i alle dets oversættelser, versioner og udtryk ikke er tilgængeligt for offentligheden via normale handelskanaler og ikke med rimelighed kan forventes at blive det. Medlemsstaterne sikrer i samråd med rettighedshavere, kollektive forvaltningsorganisationer og kulturarvsinstitutioner, at de krav, der anvendes til at fastslå, hvorvidt der kan udstedes licenser til værker og andre frembringelser i overensstemmelse med stk. 1, ikke går videre, end hvad der er nødvendigt og rimeligt, og ikke er til hindring for eventuelt at kunne fastslå, at en hel samling ikke længere forhandles, når det er rimeligt at formode, at alle værker eller frembringelser i samlingen ikke længere forhandles. 2. Medlemsstaterne kan indføre en skæringsdato med hensyn til fastsættelse af, hvornår et værk, der tidligere er blevet forhandlet, kan anses for at være ude af handelen. Medlemsstaterne sikrer i samråd med rettighedshavere, kollektive forvaltningsorganisationer og kulturarvsinstitutioner, at de krav, der anvendes til at fastslå, hvorvidt der kan udstedes licenser til værker og andre frembringelser i overensstemmelse med stk. 1, eller værker, der anvendes i overensstemmelse med stk. 1a , ikke går videre, end hvad der er nødvendigt og rimeligt, og ikke er til hindring for eventuelt at kunne fastslå, at en hel samling ikke længere forhandles, når det er rimeligt at formode, at alle værker eller frembringelser i samlingen ikke længere forhandles.

3. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til bekendtgørelse af følgende: a) værker og andre frembringelser, som ikke længere forhandles b) licensen , og især dens anvendelse på rettighedshavere uden repræsentation c) rettighedshavernes mulighed for at gøre indsigelse som omhandlet i stk. 1, litra c ) hvilket skal ske inden for en rimelig frist , inden værkerne eller frembringelserne digitaliseres, distribueres, overføres til offentligheden eller stilles til rådighed. 3. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til bekendtgørelse af følgende: a) værker og andre frembringelser, som ikke længere forhandles b) enhver licens , og især dens anvendelse på rettighedshavere uden repræsentation c) rettighedshavernes mulighed for at gøre indsigelse som omhandlet i stk. 1, litra c), og stk. 1a, litra b ) hvilket skal ske inden for en frist på mindst seks måneder , inden værkerne eller frembringelserne digitaliseres, distribueres, overføres til offentligheden eller stilles til rådighed.

4. Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede licenser indhentes hos en kollektiv forvaltningsorganisation, der er repræsentativ for den medlemsstat, hvor: a) værkerne eller fonogrammerne først blev udgivet, eller, hvis de ikke er udgivet, først blev udsendt, undtagen for filmværker og audiovisuelle værker b) producenterne af værkerne har deres hovedsæde eller opholdssted, for så vidt angår filmværker og audiovisuelle værker, eller c) kulturarvsinstitutionen er etableret, når en medlemsstat eller et tredjeland ikke har kunnet fastlægges med en rimelig indsats i overensstemmelse med litra a) og b). 4. Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede licenser indhentes hos en kollektiv forvaltningsorganisation, der er repræsentativ for den medlemsstat, hvor: a) værkerne eller fonogrammerne først blev udgivet, eller, hvis de ikke er udgivet, først blev udsendt, undtagen for filmværker og audiovisuelle værker b) producenterne af værkerne har deres hovedsæde eller opholdssted, for så vidt angår filmværker og audiovisuelle værker, eller c) kulturarvsinstitutionen er etableret, når en medlemsstat eller et tredjeland ikke har kunnet fastlægges med en rimelig indsats i overensstemmelse med litra a) og b).