Artikel Bemærkning

Betragtning 41 Det ville give større retssikkerhed, hvis der i udkastet til generel forordning opstilles en liste over de specifikke statsstøtteregler, der vedrører finansielle instrumenter.

Betragtning 87 Retten anbefaler, at ordlyden ændres, og teksten formuleres således: »...For at niveauet for Kommissionens revisioner står i et rimeligt forhold til risikoen, bør Kommissionen kunne reducere sin revisionsindsats vedrørende operationelle programmer, hvor der ikke er væsentlige mangler, og hvor der ikke er tvivl om revisionsmyndighedens pålidelighed.«

Artikel 4, stk. 5 Det fremgår ikke klart af forordningen, hvordan proportionalitetsprincippet skal anvendes, og hvordan det skal vurderes, om det er overholdt.

Artikel 4, stk. 9 Denne bestemmelse, som kun omhandler effektivitet, er overflødig og i strid med artikel 4, stk. 8, som henviser til finansforordningens artikel 73 og dermed også til principperne om sparsommelighed og produktivitet. Under alle omstændigheder bør »planlægnings«- og »gennemførelses«-stadierne nævnes sammen med overvågning, rapportering og evaluering.

Artikel 8 Denne artikel indfører princippet om, at »forureneren betaler«, i afledt ret. Men for eksempel inden for landbrug svækkes anvendelsen af dette princip af svagheder i overvågnings- og kontrolsystemerne (der mangler relevante kontroller, nedsættelsen af støttebetalingerne beregnes som en andel af støtten og ikke i forhold til påvirkningen af miljøet) og i den praktiske håndhævelse af bestemmelserne om nedsættelse af betalingerne. Retten anbefaler, at princippet styrkes ved at sikre, at det finder anvendelse i de relevante dele af de fondsspecifikke forordninger og i medlemsstaternes programmer.

Artikel 24, stk. 3, og artikel 40, stk. 2, litra h) Der er tale om et sæt ekstra indikatorer ud over de SMART-indikatorer, der er specifikke for finansielle instrumenter. Da sådanne indikatorer skal kombineres med de mange, men generelle indikatorer for tilskud under operationelle programmer, er der endnu et argument for, at finansielle instrumenter helst skal medfinansieres over ét enkelt operationelt program.

Artikel 28-31 »Lokaludvikling styret af lokalsamfundet« vil kunne blive en vigtig mekanisme, der kan anvendes til at skabe og opgradere lokal institutionel kapacitet til resultatorienteret gennemførelse. I betragtning 21 i udkastet til forordning hedder det: »For bedre at mobilisere potentiale på lokalt plan er det … nødvendigt at … fremme lokaludvikling styret af lokalsamfundet… lokale aktionsgrupper, der repræsenterer lokalsamfundets interesser, bør have ansvaret …«. Men de fleste landområder (og byområder) har allerede strukturer, som repræsenterer lokalsamfundets interesser, nemlig kommuner, byråd eller andre lokale forvaltningsstrukturer. Disse har fordele, som de lokale aktionsgrupper ikke har i og med, at de repræsenterer den lokale befolkning, er demokratisk ansvarlige og har etablerede administrationer med kapacitet til at forvalte budgetter. Man bør være opmærksom på, om Leader-metoden reelt giver merværdi i forhold til den alternative løsning, at midlerne til lokaludviklingsstrategier kanaliseres gennem disse allerede eksisterende organer.

Artikel 32-40 Udtrykket »finansielt instrument« bør defineres. I den finansielle sektor anvendes termen sædvanligvis om værdipapirer eller aftaler, som giver indehaveren (eller ejeren) et tilgodehavende. Sådanne instrumenter er typisk lån, garantier, investeringer i aktiekapital eller ansvarlig lånekapital eller kapitaldeltagelser eller andre risikobærende instrumenter. En lignende definition anvendes i forslaget til ændring af finansforordningen (artikel 130). I artikel 33 i udkastet til generel forordning henvises der imidlertid ikke til ovennævnte instrumenter, men til mekanismer til tilvejebringelse af midler til finansielle instrumenter, dvs. gennem fonde af fonde og fonde. Forordningen bør præcisere, om og på hvilke betingelser der kan ydes støtte til arbejdskapital, og om der bør være en grænse for, hvor mange forvaltningsomkostninger der kan afholdes af EU.

Artikel 32 I artikel 32 fastsættes det, at en intervention kan være berettiget ikke blot i tilfælde af markedssvigt, men også under »suboptimale investeringsforhold«. Hvis dette ikke præciseres yderligere, vil det kunne medføre, at der ydes støtte til finansielle instrumenter, som ikke har megen berettigelse. I udkastet til generel forordning bør det defineres nærmere, under hvilke forhold der kan ydes EU-støtte til finansielle instrumenter. Der skal pålægges strenge regler for finansielle instrumenter — om anvendelsen af de bankkonti, hvor FSR-midlerne indsættes og — om de relevante krav til regnskabsføring og rapportering. Det gælder navnlig, at der skal åbnes en bankkonto for hvert finansielt instrument, hvor alle indgående beløb indsættes, og hvorfra alle udgående beløb hæves (de første bidrag, ydede lån, betalinger i tilknytning til misligholdte lån, præmier, renter, tilbagebetalte midler, administrationsgebyrer). Der bør føres særskilte regnskaber for de finansielle instrumenter, og disse bør afstemmes med bankkontoen. Der bør udarbejdes et årsregnskab for de finansielle instrumenter, og dette bør revideres. Hvis der ikke indføres sådanne krav, vil der med det foreslåede retsgrundlag være risiko for, a) at de finansielle instrumenter anvendes til at omgå forpligtelsen til national medfinansiering, og at b) revisorerne ikke vil være i stand til at opdage dette brud på EU-forordningen.

Artikel 32, stk. 2 Kravet om, at der skal føres særskilte optegnelser, når endelige modtagere også modtager tilskud fra flere forskellige offentlige kilder (FSR-fonde, andre EU-tilskud, nationale/regionale tilskud) gør situationen yderligere kompliceret, fordi de indberettede oplysninger ikke vil kunne angive, hvor stort et beløb i offentlig støtte der rent faktisk er modtaget. For at sikre fuldstændighed bør de årlige gennemførelsesrapporter på et konsolideret grundlag redegøre for de forskellige finansieringskilder, der er anvendt til finansielle instrumenter på det pågældende programområde.

Artikel 33, stk. 3 Artikel 33, stk. 3, litra b), åbner mulighed for, at der kan oprettes finansieringsmekanismer, som ikke reguleres ved fremtidige gennemførelsesretsakter i henhold til artikel 143.

Artikel 33, stk. 4, litra a), og c) Der er en risiko for, at der ydes støtte til forvaltningsmyndigheder, som ikke har nogen særlig erfaring med finansielle tjenesteydelser. Endvidere vil en forvaltningsmyndighed i henhold til artikel 33, stk. 4, litra a), kunne tilføre ny kapital til gældstyngede offentlige banker eller fonde, så længe der oprettes nye finansieringsinstrumenter, uden at der finansieres nye SMV eller SMV, som er udsat for særlig stor risiko.

(b)(i) »EIB« og ikke »Den Europæiske Investeringsbank«, da kun førstnævnte er en defineret term, og EIF også bør være omfattet.

Artikel 35 Denne artikel giver mulighed for at anmelde udgifter, der er udbetalt eller forventes udbetalt som støtte til finansielle instrumenter i en på forhånd fastlagt periode af højst to år. Det er uklart, om dette betyder, at der i betalingsanmodningen kan medtages betalinger, som endnu ikke er afholdt. Hertil kommer, at de opgivne støtteberettigede udgifter i henhold til artikel 35, stk. 3, skal justeres for at tage hensyn til forskellen mellem de beløb, der er udbetalt til de finansielle instrumenter, og de beløb, disse instrumenter har udbetalt til de endelige støttemodtagere. Det er uklart, om dette krav kun betyder, at denne justering skal oplyses, eller om der også refereres til justering af de samlede registrerede støtteberettigede udgifter.

Artikel 36, stk. 1, artikel 55, stk. 2, og artikel 114, stk. 4 Der bør være regler for fastsættelse af lofter over forvaltningsomkostninger pr. instrument (fonde af fonde og andre fonde pr. type finansielt instrument). I lighed med den generelle forordning for 2007-13 er forslaget tvetydigt med hensyn til garantier. Garanterede beløb i garantiporteføljer bør være støtteberettigede udgifter, forudsat at der er udført en forsvarlig vurdering af finansieringsgabet. I artikel 36, stk. 1, er det uklart, om porteføljegarantier, der er indgået forpligtelser for i støtteberettigelsesperioden, vil være støtteberettigede, også selv om de underliggende instrumenter (f.eks. lån) er oprettet efter programmeringsperiodens afslutning.

Artikel 36, stk. 2 I betragtning af de forsinkelser, der er konstateret under den operationelle programmering, bør støtteberettigelsesperioden være længere (f.eks.10 år), når der er tale om venturekapitalfonde, hvilket i kombination med pari passu-klausuler og krav vedrørende tiltrækning af privat kapital vil kunne medvirke til at sikre, at EU-midlerne skaber flere resterende midler, der kan anvendes efter programmernes afslutning.

Artikel 37 og 39 Som i forordningen for 2007-13 er det uklart, om renter og anden indtjening, der kan henføres til den EU-støtte, der er udbetalt til finansielle instrumenter, skal anvendes til den samme type finansielle instrumenter, og i hvor lang tid efter afslutningen (renternes revolverende karakter og kapitalgevinster). Ifølge artikel 39 skal resterende midler (herunder indtjening og andre indtægter) anvendes til finansiering af støtteordninger, hvorved den revolverende effekt begrænses.

Artikel 38, stk. 1, og 2 I sin meddelelse om de finansielle regler vedrørende Unionens årlige budget anfører Kommissionen som begrundelse for at anvende finansielle instrumenter, at der er behov for at forøge effekten af Unionens midler. Men denne artikel undlader at behandle følgende spørgsmål i relation til forsvarlig økonomisk forvaltning: — Den tilføjer en sondring mellem kapitalressourcer, der tilbagebetales, og andre ressourcer, hvilket vil give tekniske problemer med at bestemme det beløb, der skal holdes tilbage til betaling af forvaltningsomkostninger. — Genanvendelse »i overensstemmelse med målene i programmet/programmerne« giver ingen juridisk sikkerhed for, at den offentlige sektor holder midler tilbage. — Præferencebetaling af investorer fastsættes som en norm, uden at dette opvejes af et krav om tiltrækning af privat kapital eller andre krav. Der er ikke taget højde for spørgsmålet om præferencebehandling af investorer i tilfælde af likvidation af fonde. — Der henvises ikke til pari passu-princippet, der anvendes i forbindelse med det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd og rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (for aktieinstrumenter). Det betyder, at EU-midlerne kan underlægges enhver form for præferencebehandling. Som et alternativ kunne Kommissionen henvise til princippet om sammenfaldende interesser. Uden nærmere præcisering vil der være risiko for, at resterende EU-midler ikke som planlagt anvendes til finansiering af fremtidige SMV. Endvidere bør midler, der tilbagebetales til, og indtægter, der optjenes af finansielle instrumenter, ikke omdirigeres og anvendes andre steder, før det operationelle program afsluttes, sådan som det foreslås i artikel 38, stk. 1, og 38, stk. 2: Sådanne midler bør returneres til de relevante finansielle instrumenter.

Artikel 38, stk. 3 Den periode, hvor der skal føres registre over genanvendelsen af midler, og hvor disse kan revideres, er ikke præciseret.

Artikel 39 Artikel 39 omhandler genanvendelsen af midler fra de finansielle instrumenter, der kan henføres til FSR-fondene (10 år efter afslutningen af programmet). Det er imidlertid stadig ikke klart, hvordan dette skal overvåges. Det noteres med tilfredshed, at minimumsperioden, hvor midlerne er revolverende, fastsættes til 10 år, men artiklen tager ikke hensyn til de forskellige finansielle instrumenters særlige karakter, og forholdet mellem offentlig og privat finansiering er ikke specificeret, og der er ikke fastlagt indikatorer. Muligheden for, at midlerne kan genanvendes som tilskud efter afslutningen af programmet, er ikke specificeret. Når der er tale om kapitalfonde, der modtager resterende midler, bliver det nu umuligt at foretage opfølgende investeringer efter afslutningen af programmet (2022).

Artikel 40, stk. 2, litra b), og g) Den formulering, der anvendes i litra b), »beskrivelse af det finansielle instrument og gennemførelsesordningerne« er upræcis (artikel 44, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1828/2006 har en mere passende formulering) og i litra g) forvirres læseren med en »multiplier effect«, som ikke defineres. Betragtning 22 henviser korrekt til »leverage effect« og ikke til »multiplier effect« (begge termer er i den danske udgave oversat med »multiplikatoreffekt«, o.a.). Hertil kommer, at multiplikatoreffekten er meget forskellig, alt efter om der er tale om aktie-, låne eller garantiinstrumenter, et forhold, der ikke tages hensyn til i dette udkast til generel forordning.

Artikel 44 Medlemsstaten forelægger en endelig rapport om gennemførelsen af programmet senest den 30. september 2023 for så vidt angår EFRU, ESF og Samhørighedsfonden og en årlig gennemførelsesrapport for så vidt angår ELFUL og EHFF. Det er uklart, hvorfor der på denne måde sondres mellem strukturfondene på den ene side og ELFUL og EHFF på den anden.

Artikel 51 og 52 Det er Rettens holdning, at teknisk bistand bør støtte udvikling og opgradering af »varig lokal institutionel kapacitet«, hvilket er mere end blot at udvikle og gennemføre et enkelt projekt eller iværksætte foranstaltninger i relation hertil med hjælp fra eksterne eksperter.

Artikel 56 Denne artikel indfører nye støtteformer som for eksempel priser og bistand, der skal tilbagebetales. Der er imidlertid ingen definitioner, og priser er således ikke defineret. Betingelserne for at modtage bistand, der skal tilbagebetales, bør beskrives nærmere, for eksempel for så vidt angår statsstøtteordninger.

Artikel 57 Det er ikke klart, på hvilket niveau de mulige metoder skal defineres og overvåges. Det vil ikke kunne accepteres, at beregningsmetoden fastlægges af modtagerne. Det er uklart, om den forenklede omkostningsmetode vil kunne anvendes på omkostningskategorier, som også har været underlagt reglerne om offentlige indkøb.

Artikel 58 Det skal præciseres, hvilke direkte og indirekte omkostninger der kan godtages.

Artikel 59 »Operationens støtteperiode« i artikel 59, stk. 2, litra c), og den højere procentandel, der ifølge artikel 59, stk. 3, litra b), kan tillades, bør defineres.

Artikel 60, stk. 2, litra b) Det er ikke klart, hvorfor der ikke følges samme fremgangsmåde for de to grupper af fonde.

Artikel 60, stk. 2, litra d) Det skal præciseres, hvilken type aftaler der refereres til.

Artikel 61, stk. 1 I artikel 61, stk. 1, bør det præciseres, at det under alle omstændigheder er medlemsstaten, der skal tilbagebetale EU-midlerne, uanset om den har inddrevet midlerne fra de endelige modtagere.

Artikel 63, stk. 2 Det ville være nyttigt, hvis der her også henvises til principperne i artikel 62.

Artikel 64 Der bør være en reference til de kriterier, der er fastlagt af Kommissionen (artikel 117, stk. 1).

Artikel 76 Det er uklart, hvad der menes med, om årsregnskaberne er pålidelige (»veracity of the accounts«).

Artikel 77 Artikel 77 stk. 2, giver det indtryk, at der kun vil kunne foretages finansielle korrektioner i sager vedrørende overholdelsesspørgsmål. Det vil ikke være i overensstemmelse med artikel 20, stk. 4. I artikel 77, stk. 4, i udkastet til generel forordning hedder det, at kriterier og procedurer for anvendelse af finansielle korrektioner fastsættes i de fondsspecifikke regler, men i fondsforordningerne står der intet herom.

Artikel 84, stk. 4 og 5 Det er uklart, hvordan disse beløb vil blive fordelt på de enkelte medlemsstater.

Artikel 90 Der er intet begrebsmæssigt eller juridisk argument for, at finansielle instrumenter ikke kan betragtes som store projekter, hvis de samlede udgifter til dem er større end 50 millioner euro. Der er derimod her tale om en forspildt mulighed. En anerkendelse som »stort projekt« ville nemlig kunne gøre det nemmere at oprette fonde af fonde med en tilstrækkelig kritisk masse i betragtning af den juridiske sikkerhed, medlemsstaten opnår, når den har ansøgt om et »stort projekt«.

Artikel 91 og 92 Der gives ingen løsning på spørgsmålet om finansieringsgabet. Det er uklart, om de mellemliggende betalinger er omfattet af dette finansieringsgab.

Artikel 97, stk. 1 Det bør fastsættes, at Kommissionen definitivt deltager i styringsudvalgenes arbejde.

Artikel 100 Denne artikel overlapper artikel 43.

Artikel 110, stk. 7 Retten råder Kommissionen til nærmere at definere rammerne for medfinansieringssatsen på 100 % for operationer, der gennemføres via finansielle instrumenter, og adressere risikoen for, — at FSR-midlerne fortrænger de EU-midler, der forvaltes centralt af Kommissionen, og — at de samlede resterende FSR- og andre EU-midler fortsat kan frigøres.

Artikel 117, stk. 4 Kommissionen bør kunne anmode om rapporten og udtalelsen fra det uafhængige revisionsorgan og beskrivelsen af forvaltnings- og kontrolsystemet for alle de operationelle programmer, uanset hvor meget der er ydet i EU-støtte.

Artikel 130 For at få den foreslåede tidsplan til at fungere anbefaler Retten, at der også fastsættes en dato for, hvornår den årlige forvaltningserklæring skal fremlægges.

Artikel 131 Der er flere uklare punkter i den foreslåede procedure, for eksempel vedrørende fradrag af indtægter fra projekter, der allerede er fuldført. Bestemmelserne for EFRU/Samhørighedsfonden og ESF bør ensrettes, dvs. at den rullende afslutning, der gælder for ESF, også bør omfatte udgifter vedrørende »operationer« og ikke kun »udgifter«.

Artikel 132 Denne bestemmelse begrænser Rettens beføjelser og betyder, at det kun er Kommissionen, der kan anmode om at få forlænget den periode, hvor bilagene stilles til rådighed. Med de nye elektroniske systemer, der skal anvendes, er det vigtigt at få afklaret, hvilken form for dokumenter der kan godkendes som revisionsbevis (attestering på nationalt niveau af, at dokumenterne stemmer overens med de originale udgaver — stk. 5, og anerkendte sikkerhedsstandarder for elektroniske dokumenter — stk. 6).

Artikel 137, stk. 2 Retten anbefaler, at det præciseres, at gennemgangen ikke kun sker i forståelse med Kommissionen, men at denne også er ansvarlig for at efterprøve arten og omfanget af den gennemgang, der er foretaget, og for at verificere, at de dragne konklusioner er relevante.