DA Den Europæiske Unions Tidende C 318/121

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om grønbog — Fra udfordringer til muligheder: Mod en fælles strategisk ramme for EU-finansiering af forskning og innovation

KOM(2011) 48 endelig

2011/C 318/20

Ordfører: Gerd WOLF

Medordfører: Erik SVENSSON

Kommissionen besluttede den 9. februar 2011 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Grønbog — Fra udfordringer til muligheder: Mod en fælles strategisk ramme for EU-finansiering af forskning og innovation

KOM(2011) 48 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som vedtog sin udtalelse den 23. juni 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 473. plenarforsamling den 13.-14. juli 2011, mødet den 13. juli 2011, følgende udtalelse med 122 stemmer for og 5 hverken for eller imod:

1. Resumé og anbefalinger

1.1 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg bifalder Kommissionens grønbog og de deri opstillede målsætninger. Udvalget bekræfter sine allerede vedtagne tidligere udtalelser om emnet og anbefaler under henvisning til rapporten fra ekspertgruppen om den foreløbige evaluering af det syvende rammeprogram for forskning og udvikling, at Kommissionen særligt bør:

1.1.1 udvikle en integreret strategi for forskning og innovation vha. supplerende strukturelle foranstaltninger internt i Kommissionen og de understøttende rådgivende organer, samtidig med at de to områders individuelle kendetegn og specifikke arbejdsvilkår bevares;

1.1.2 øge det fremtidige budget til fremme af forskning og innovation, så det endelig kommer op på en andel af det samlede budget, der reelt afspejler denne aktivitets erklærede betydning og nøgleposition i Europa 2020-strategien samt dens stimulerende og integrerende løftestangseffekt på medlemsstaternes nødvendige støttepolitik;

1.1.3 forenkle de påkrævede administrative procedurer, skabe øget fleksibilitet og hastighed i beslutningsprocesserne og tilpasse ekspertise og beføjelser hos Kommissionens embedsmænd i overensstemmelse hermed;

1.1.4 fokusere på tværnationale opgaver, der gennem deres grænseoverskridende sammenlægning af ressourcer og ekspertise skaber en europæisk merværdi, som det i særlig grad er tilfældet med forskningssamarbejde;

1.1.5 målrette strukturfondsmidlerne mod hidtil underrepræsenterede regioner, så disse kan opbygge et grundlag for topkvalitet og de strukturer, som er så nødvendige i den henseende, og forbindelserne mellem strukturfondene og rammeprogrammet kan forbedres;

1.1.6 støtte udviklingen af »centrale støtteteknologier«, som er uundværlige, hvis EU skal imødegå den globale konkurrences udfordringer og håndtere de store samfundsmæssige udfordringer;

1.1.7 afsætte 20 % af det samlede budget for det kommende ottende rammeprogram til den del af programmet, som forvaltes af Det Europæiske Forskningsråd;

1.1.8 støtte opbygning og vedligeholdelse af større F&U-infrastruktur (ESFRI's liste);

1.1.9 støtte innovationer i fuldt omfang, dvs. også sociale, økonomiske og arbejdspladsrelaterede innovationer og innovationer i den kreative industri;

1.1.10 forbedre støttereglerne for SMV'er og mikrovirksomheder med henblik på at lette deres adgang til og deltagelse i støtteprogrammerne og dertil hørende instrumenter;

1.1.11 opstille og udbygge en ramme for tilstrækkelig risikovillig kapital, som særligt SMV'er har let adgang til. I den forbindelse bør finansieringsfaciliteten med risikodeling også udbygges og tilpasses yderligere;

1.1.12 genoverveje den rolle som systemet for statsstøtte, samt reglerne for konkurrence og udbud, spiller, set i lyset af reglernes indvirkning på hele innovationsprocessen, opbygningen af specialiseret ekspertise og offentlig-private partnerskaber;

1.2 Derudover opfordrer udvalget medlemsstaterne til at yde et grundlæggende bidrag til Europa 2020-strategien, og selv i en tid med budgetmæssige begrænsninger øge investeringerne i uddannelse (herunder særligt universiteterne), forskning, udvikling og innovation med det formål endelig at opfylde eller helst overgå forpligtelsen til at opfylde det velkendte 3 %-mål for forskning og udvikling, der allerede blev fastlagt i Lissabonstrategien.

2. Resumé af Kommissionens meddelelse

2.1 Formålet med grønbogen er at stimulere den offentlige debat om de hovedpunkter, som vil spille en rolle i kommende EU-finansieringsprogrammer for forskning og innovation.

2.2 Kommissionen tilstræber forbedringer på følgende områder:

— Klare målsætninger, og hvordan de omsættes;

— Mindre kompleksitet;

— Forøget merværdi, øget løftestangseffekt og mindre dobbeltarbejde og fragmentering;

— Forenklet deltagelse;

— Bredere deltagelse i EU-programmer – øget tilgængelighed;

— Forøgelse af konkurrenceevne og samfundsmæssig indvirkning gennem EU-støtte.

2.3 Kommissionen ønsker at udvikle en fælles strategi, som dækker al relevant EU-finansiering af forskning og innovation, som for øjeblikket bevilges gennem RP7, rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation og EU-innovationsinitiativer som EIT.

2.4 Grønbogen stiller 27 specifikke spørgsmål, som behandler følgende tematiske områder:

— Samarbejde om at opnå resultater inden for Europa 2020-strategien;

— Håndtering af samfundsmæssige udfordringer;

— Styrkelse af konkurrenceevnen;

— Styrkelse af Europas videnskabsgrundlag og det europæiske forskningsrum.

2.5 Den hidtidige finansiering af disse programelementer i den aktuelle programmeringsperiode (2007-2013) inkluderer:

— Det 7. FTU-rammeprogram: 53,3 mia. euro;

— CIP – Rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation: 3,6 mia. euro;

— EIT – Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi: 309 millioner euro;

— Samhørighedspolitikken: ca. 86 mia. euro (næsten 25 % af strukturfondenes samlede budget).

3. Generelle bemærkninger

3.1 I tråd med Rådets afgørelser af 26. november 2010 og 4. februar 2011 samt de nedenfor anførte tidligere udtalelser fra udvalget bifalder og støtter EØSU Kommissionens grønbog og intentionen om at få samtlige EU-instrumenter til fremme af forskning og innovation til at arbejde sammen inden for en fælles strategisk ramme. Et omfattende og effektivt EU-støtteprogram, som lever op til dette formål, er en afgørende forudsætning for en styrkelse af Europas konkurrenceevne, sikring af velstand og sociale rettigheder og håndtering af de store samfundsmæssige udfordringer.

3.2 Imidlertid betyder dette først og fremmest, at en tilstrækkelig og passende del af det samlede fremtidige EU-budget bør afsættes til disse prioriterede mål! Det kommende budget til fremme af forskning og innovation skal tegne sig for en andel af det samlede EU-budget, der reelt afspejler emnets erklærede betydning og nøgleposition i Europa 2020-strategien samt dets stimulerende og integrerende løftestangseffekt på medlemsstaternes lige så nødvendige støttepolitik.

3.3 Titlen på udvalgets sonderende udtalelse »Udnyttelse og styrkelse af EU's potentiale inden for forskning, udvikling og innovation« (1), der blev vedtaget i 2007, definerede allerede den centrale opgave for Europa 2020-strategien, og netop derfor må der udvikles en fælles strategi for EU-finansiering af forskning og innovation.

3.4 Det betyder imidlertid ikke, at disse to kategorier skal sammenblandes, eller at en af kategorierne skal underordnes den anden. I stedet handler det om at sikre, at forskning og innovation gensidigt støtter og gavner hinanden så effektivt som muligt, takket være en fælles strategi.

3.5 Derfor og med dette udgangspunkt støtter udvalget også de mål, som nævnes i punkt 2.5.

3.6 I de seneste år har udvalget offentliggjort flere centrale udtalelser om disse mål og de komplekse spørgsmål, som relaterer sig til disse. Disse udtalelser omfatter:

— »Grønbog om det europæiske forskningsrum – nye perspektiver og yderligere tiltag« (2);

— »Samarbejde og overførsel af viden mellem forskningsinstitutioner, industrien og SMV'er – en vigtig forudsætning for innovation« (3);

— »EF-rammebestemmelser for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC)« (4);

— »Fælles programmering af forskningsindsatsen: Samarbejde om de fælles udfordringer giver større effekt« (5);

— »En strategisk ramme for Europas internationale samarbejde om videnskab og teknologi« (6);

— »Nye horisonter for ikt – en strategi for forskning i fremtidig og fremspirende teknologi i Europa« (7);

— »Revision af Fællesskabets innovationspolitik i en verden under forandring« (8);

— »Investering i udviklingen af teknologi med lav CO2-udledning (SET-planen)« (9);

— »Udvikling af en fælles strategi for centrale støtteteknologier i EU« (10);

— »Forenkling af gennemførelsen af rammeprogrammerne for forskning« (11);

— »Europa 2020-flagskibsinitiativ – Innovation i EU« (12);

— »Innovative arbejdspladser: kilde til produktivitet og kvalitetsbeskæftigelse« (13);

— »Evaluering af det 7. FTU-rammeprogram/finansieringsfaciliteten med risikodeling« (14);

Udvalget har i disse udtalelser allerede fremsat konkrete anbefalinger vedrørende de fleste af de mål og spørgsmål, som nævnes i grønbogen. Derfor henviser udvalget eksplicit til disse tidligere udtalelser, bekræfter deres indhold og anmoder om, at de betragtes som en del af denne udtalelse. Med henvisning til rapporten fra ekspertgruppen om den foreløbige evaluering af det syvende rammeprogram for forskning og udvikling (15), følger her en række bemærkninger, som bekræfter eller supplerer de udsagn, som blev fremsat i disse tidligere udtalelser:

3.7 Listen over spørgsmål, som er inkluderet i grønbogen og her behandles i kapitel 4, giver indtryk af, at Kommissionen overvejer at gennemføre radikale ændringer i de nuværende finansieringsordninger og prioriteter. Udvalget henviser til sin udtalelse »Forenkling af gennemførelsen af rammeprogrammerne for forskning« og anbefaler kraftigt, at den stærkt tiltrængte kontinuitet og stabilitet i de nuværende vellykkede EU-finansieringsinstrumenter (der i særlig grad lægger vægt på forskningssamarbejde) i al væsentlighed fastholdes (16) og styrkes og ikke undergraves af for mange ændringer.

3.7.1 Tværtimod bør den fælles strategi først og fremmest sikres vha. supplerende strukturelle foranstaltninger internt i Kommissionen og de understøttende rådgivende organer. Til det formål bør bl.a. foranstaltninger under det eksisterende rammeprogram for forskning, rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (CIP) og Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (ETI) fusioneres, hvad angår programmer og forvaltning.

3.7.2 Som udvalget har fremhævet gentagne gange kræver dette endvidere, at Kommissionens embedsmænd, men også aktørerne i de agenturer som arbejder for Kommissionen, og som har ansvaret for de enkelte programmer, er internationalt anerkendte eksperter på de relevante områder på grundlag af egne præstationer, og at de har tilstrækkeligt råderum i beslutningsprocessen og muligheder for at tage initiativer, der sætter dem i stand til at anvende deres ekspertise og dømmekraft til at gøre den fælles strategi til en succes (17). Dette mål kan ikke opfyldes – og bestemt ikke udelukkende – vha. fintmaskede, ufleksible regler (18), men gennem stabile, men fleksible, rammer i kombination med specifik ekspertise og erfaring.

3.7.3 Udvalget har gentagne gange fremhævet innovations afgørende betydning for Europa 2020-strategien. Imidlertid gentager det også, at innovationer ikke nødvendigvis er resultatet af en lineær proces, dvs. først forskning, herefter innovation, men udspringer af en kompleks proces af forbindelser mellem og sammenkædning af forskellige udgangspunkter (19), der også omfatter sociale og samfundsmæssige aspekter. Dette gælder i særlig grad for serviceinnovationer, der som oftest opstår som følge af nye behov hos forbrugerne, og for virksomheder i socialøkonomien, som reagerer på samfundsmæssige behov. Dette gælder ligeledes for f.eks. innovationer på arbejdspladsen (20), som udvikles eller forhandles mellem arbejdsmarkedets parter, men også for innovationer inden for design og kreativitet. Den europæiske handicapstrategi 2010-2020 (Kommissionen meddelelse) er endnu et eksempel på et vigtigt innovationsområde for offentlige og kommercielle tjenesteudbydere, der tager hånd om produkter og tjenesteydelsers tilgængelighed, således at også personer med et handicap kan integreres fuldt ud i EU's samfund.

3.7.4 Udvalget påpeger ligeledes, at forskning og videnskab er centrale kulturelle elementer, som har været karakteristiske for Europas udvikling siden oplysningstiden. Selvom disse områder er vigtige forudsætninger for innovation skal de også anerkendes, bevares og støttes som et selvstændigt aspekt af europæisk civilisation og kultur. Innovation skal ikke underlægges forskning ligesom forskning heller ikke må underlægges innovation (21). Dette ville udgøre en kulturel forringelse af grundlæggende europæiske værdier.

3.7.5 En vigtig forskel mellem forskning og innovation er de forskellige »spilleregler«, der gælder for aktører og arbejdsmiljøer (»kulturer«) inden for videnskab og forskning på den ene side og innovation på den anden. Vedrørende dette emne henviser vi til udtalelsen »Samarbejde og overførsel af viden mellem forskningsinstitutioner, industrien og SMV'er – en vigtig forudsætning for innovation«, som diskuterer de forskellige aspekter (22). Derfor skal der i den fælles strategi findes løsninger, som respekterer disse forskelle, imødegår dem og alligevel gør det muligt at støtte hele innovationsfasen.

3.7.6 Netop derfor er gode kontakter samt udveksling af personale og ekspertise mellem disse to kategorier vigtige og værd at støtte. Udvalget henviser til sin udtalelse om »midtvejsrapporten« (23), hvor man kommer ind på de tre planlagte støttesøjler, nemlig: Science for knowledge – forskerne sætter dagsordenen; Science for competitiveness – industrien sætter dagsordenen og Science for society – civilsamfundsaktørerne sætter dagsordenen.

3.8 Under henvisning til tidligere bemærkninger vedrørende Kommissionens gentagne påstande om fragmenteringen af Europas forskning og udvikling medgiver udvalget, at der kan være eksempler på en sådan fragmentering, men at disse ikke er kendetegnende for den generelle situation. Udvalget gentager derfor (24), at »man længe har haft europæiske – og i mange tilfælde endda internationale – forbindelser og samarbejdsnet, der løbende tilpasser og fastlægger deres grænser i spændingsfeltet mellem samarbejde og konkurrence. Disse processer har afgørende betydning for de berørte aktørers og deres organisationers selvstændige organisering«, som Kommissionen endelig bør anerkende fuldt ud, i stedet for at ignorere disse, især fordi rammeprogrammerne for forskning og udvikling (særligt samarbejdsforskning) i høj grad har bidraget til disse resultater.

3.9 Derudover anbefaler udvalget, at der i højere grad fokuseres på oprettelsen af forsknings- og innovationsklynger i verdensklasse. Disse repræsenterer et attraktivt, selvforstærkende netværk af universiteter, forskningsinstitutter og virksomheder, herunder den produktive forbindelse mellem de specialiserede firmaer, som indgår i netværket. Udvalget fremhæver i den forbindelse på ny nødvendigheden af, at der internt i EU skabes flere universiteter i verdensklasse, og det opfordrer særligt medlemsstaterne til at handle mere beslutsomt på dette område.

3.10 Udvalget gentager sin anbefaling – der først og fremmest er rettet til medlemsstaterne – om at lette virksomhedsetableringer, forbedre disse virksomheders overlevelses- og markedschancer og skabe de rammevilkår, som er nødvendige i den henseende (jf. ligeledes punkt 4.7.1). Mindre bureaukrati og tilstrækkelig risikovillig kapital spiller her en afgørende rolle. Mens der på europæisk niveau med finansieringsfaciliteten for risikodeling – der er oprettet af Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank i fællesskab – er skabt et godt udgangspunkt, er det alligevel nødvendigt at skabe en klar forbedring af særligt SMV'ers adgang til tilstrækkelig risikovillig kapital.

4. Særlige bemærkninger

Dette kapitel behandler nogle af Kommissionens 27 spørgsmål. De gentages ikke her, men behandles implicit nedenfor.

4.1 Brugere af EU's finansieringsinstrumenter har behov for en velstruktureret indholdsfortegnelse og en detaljeret »manual« i såvel papirudgave som på internettet. Med henblik på at skabe størst mulig kontinuitet bør der derudover sikres en fornuftig balance mellem gennemprøvede og effektive instrumenter og finansieringsprincipper og så få nye strategier som muligt.

4.2 Balancen mellem et ensartet regelsæt og behovet for fleksibilitet, herunder hensyntagen til særlige behov, kræver parallelt med en harmonisering af reglerne en fuldstændig anerkendelse af nationale procedurer under den fælles strategiske ramme for forskning og innovation. Hvad angår arbejdsgange i Kommissionen, henviser udvalget til punkt 3.7.2. Embedsmænd bør, i en periode hvor der indsamles erfaringer med nye strategier, gives et tilstrækkeligt råderum til, at de får mulighed for at anvende de dispensationer/særlige regler/undtagelser (24), der endnu ikke er defineret, idet der først må indsamles erfaringer på området (25). Udvalget henviser i den forbindelse til sin udtalelse om »forenkling« (26), hvor det anbefaler, at man følger en tillidsbaseret strategi og tillader en højere fejlrisiko.

4.3 I betragtning af den nødvendige nationale og regionale støtte til forskning og innovation i medlemsstaterne samt de dermed forbundne reformprogrammer bør EU's støtte primært målrettes mod tværnationalt samarbejde, særligt forskningssamarbejde. Samarbejdsforskning skaber gennem sammenlægningen af forskellige medlemsstaters ekspertise og ressourcer en klar europæisk merværdi, virker som en løftestang på medlemsstaternes støttepolitik og fremmer den europæiske integration.

4.4 Da topkvalitet fortsat skal være det ledende princip for forskning og udvikling, også under Europa 2020-strategien, bør strukturfondsmidlerne i højere grad målrettes mod hidtil underrepræsenterede regioner, så disse kan opbygge et grundlag for topkvalitet og de strukturer, som er så nødvendige i den henseende. Her støtter udvalget Kommissionens synspunkt: »På lang sigt kan en elite i verdensklasse kun trives i et system, hvor alle forskere i hele EU kan få de midler, der skal til for at kunne udvikle sig til en elite og kunne konkurrere om de bedste stillinger. Det kræver, at medlemsstaterne fortsætter med ambitiøse moderniseringsplaner for deres offentlige forskningsgrundlag og opretholder den offentlige finansiering. EU-finansieringen, bl.a. gennem samhørighedspolitikfonden, kan bidrage til at få opbygget en elite, hvor og når det er relevant.«

4.5 Med henblik på at opnå synergieffekter med strukturfondene og en optimal koordinering med medlemsstaternes støttepolitik har det afgørende betydning, at der skabes effektive forbindelser (27) mellem den fremtidige fælles strategi for EU-finansiering af forskning og innovation og den fremtidige fælles strategi for samhørighedspolitikken (spørgsmål 8). »Intelligent specialisering« bør være det ledende princip for udviklingen af regionale strategier.

4.6 Med det formål at fremme hele innovationsprocessen på bedre vis, er det efter udvalgets mening nødvendigt, at reglerne for statsstøtte, offentlige indkøb og konkurrence, som kan lægge hindringer i vejen for denne målsætning (28), underkastes en grundig revision i samarbejde med de relevante aktører (spørgsmål 19). Årsagen hertil er balancen og/eller den mulige konflikt mellem konkurrencelovgivning og innovationsfremme. Derfor må lovgivning om konkurrence, statsstøtte og offentlige indkøb ikke gennemføres på en måde, så den bliver en hindring for innovation. Der kan endda være et behov for reformer. Innovationer har sommetider også brug for beskyttelse mod, at de opkøbes af konkurrenter og efterfølgende holdes tilbage med det formål at blokere innovationsprocessen.

4.6.1 Sagen er, at innovationsprocessen fra offentligt finansieret forskning til markedsføring i givet fald kræver etablerede partnerskaber på lang sigt, hvilket er vanskeligt at realisere under de nuværende regler (f.eks. vedrørende oplysningspligt, intellektuel ejendomsret, statsstøtte og offentlige indkøb) (spørgsmål 20). Her bør man søge efter nye strategier og regler, så den potentielle konflikt mellem »mere innovation« og »større offentlig indsigt og mere retfærdig konkurrence« kan løses. Idet banebrydende forskning eller grundforskning ikke rammes af denne interessekonflikt kunne en passende andel af denne type forskning yde et væsentligt bidrag til opfyldelse af dette mål (jf. ligeledes pkt. 4.7.3).

4.7 Et andet centralt spørgsmål fra Kommissionen vedrører fordelingen af støtte mellem:

— SMV'er, sociale virksomheder og store koncerner;

— Grundforskning og forskning med samfundsrelaterede målsætninger;

— Forskning og den videre innovationsproces;

— Tekniske, servicerelaterede, samfundsmæssige og erhvervsrelaterede innovationer;

— Top-down og bottom-up.

For så vidt som der ikke allerede i ovenstående afsnit er taget stilling til disse spørgsmål, fremsætter udvalget følgende forslag.

4.7.1 Af en lang række forskellige grunde, har SMV'er – og særligt de mindre virksomheder – brug for særlig opmærksomhed i forbindelse med udformningen af støtterelaterede temaer og instrumenter (29).

— SMV'er bør have mulighed for at deltage i programmer i en periode, som passer virksomheden (som det er tilfældet med de aktuelle foranstaltninger inden for rammerne af FET-programmet »fremtidige og fremspirende teknologier«);

— Nyetablerede virksomheder og mikrovirksomheder (under 10 ansatte) med et stort innovationspotentiale bør vies særlig opmærksomhed og nyde godt af lettere adgangsbetingelser;

— Støtte bør anvendes til at fremme innovationsprocesser i deres helhed (hvilket er særligt vigtigt for iværksættere);

— Der bør i højere grad fokuseres på serviceinnovationer;

— Der vil være brug for formidlere/mellemled, som kan hjælpe mindre virksomheder med at drage fordel af innovationsprogrammer og lette deres adgang – »Enterprise Europe-netværket« kunne spille en vigtig rolle i den henseende;

— Der skal tages højde for virksomheder i den sociale økonomi ved udformningen af finansieringsmodeller.

4.7.2 De store gennembrud til grundlæggende ny viden – og de deraf resulterende moderne innovationer såsom internet, GPS, MR-billeddannelse, lasere, computere, nanoteknologi m.m. – var resultatet af grundforskning og efterfølgende anvendt forskning. Grundforskning og anvendt forskning er den uundværlige såsæd for fremtidig innovation (30). Udvalget har også set nærmere på, hvordan denne »såsæd« kan nå ud til de organisationer, som dyrker og udvikler innovationer på grundlag heraf (31).

4.7.3 Derfor anbefaler udvalget at de foranstaltninger, som støttes under ledelse af Det Europæiske Forskningsråd, styrkes i det ottende rammeprogram for forskning og udvikling, så de kommer til at omfatte mindst 20 % af EU's forskningsstøtte, samtidig med at der også lægges tilstrækkelig vægt på grundlæggende spørgsmål i andre dele af programmet. Det Europæiske Forskningsråd har haft fremragende resultater med sin støtte til nye ideer og avanceret forskning. I den forbindelse bør Det Europæiske Forskningsråd i sine fremtidige procedurer også i højere grad tage hensyn til unge forskeres karrieremuligheder med det formål at få dem til at blive i europæisk forskning eller få dem til at vende tilbage.

4.7.4 Forskningssamarbejde er – som kernen i programafsnittet »samarbejde« (32) – den vigtigste søjle i det nuværende syvende rammeprogram for forskning og udvikling (og dets forgængere) og har givet glimrende resultater. Det er det centrale finansieringsinstrument til sammenkobling af forskningsaktiviteter i medlemsstaterne og til at forhindre en fragmentering. Dets betydning i den kommende fælles strategiske ramme bør derfor fastholdes og styrkes i fuldt omfang (33). Dette gælder så meget desto mere, da det i særlig grad er forskningssamarbejde, som er målrettet mod løsningen af de største samfundsmæssige udfordringer (spørgsmål 9 og 11). Det yder ligeledes et væsentligt bidrag til udvikling af de nøgleteknologier, som er afgørende for Europas globale konkurrenceevne.

4.7.5 Alt i alt bør støtte til bottom-up-projekter (jf. punkt 4. 7.10) tildeles en større rolle (spørgsmål 9 og 10) med henblik på at give et større spillerum til innovative idéer, som ikke er med på temalisten eller som f.eks. ikke udvikles af de eksisterende industrier (jf. også punkt 3.7.6 – industrien sætter dagsordenen). Flyvemaskinen blev som bekendt ikke opfundet af skibsindustrien!

4.7.6 Top-down-tilgange er resultatet af et strategisk perspektiv hos de førende beslutningstagere baseret på deres aktuelle viden, hvorimod bottom-up-tilgange udnytter det kreative potentiale, der findes hos videnskabsfolk, ingeniører og andre aktører, der arbejder direkte med de genstande, der skal undersøges eller forbedres. Selv hvad angår de vigtige samfundsmæssige udfordringer bør der lægges større vægt på »bottom up«-idéer og løsningsforslag fra det brede vidensamfund i stedet for, at man blot satser på regler ovenfra. »Innovationspolitiske investeringer bør rettes mod organisatoriske og arbejdstagerdrevne innovationer på arbejdspladsen« (34).

4.7.7 Balancen mellem bottom-up og top-down kræver en yderligere differentiering: også ved foreskrevne temaområder (f.eks. nøgleteknologier eller store samfundsmæssige udfordringer) er der behov for en tilstrækkelig andel af bottom-up-processer med henblik på at sikre et tilstrækkeligt råderum for nye idéer til løsninger, som ikke er kommet ovenfra. Derudover har helt nye strategier vedrørende spørgsmål og problemer, som endnu ikke er kortlagt, brug for en chance. Mens sådanne strategier allerede kan omsættes til praksis i »idé«-programdelen, bør de også tildeles et betydeligt større spillerum inden for forskningssamarbejde, som det for øjeblikket sker med godt resultat i eksempelvis programmet for »fremtidige og fremspirende teknologier« under ikt-temaet. I den forbindelse har de involverede embedsmænd brug for mere fleksibilitet og et større råderum.

4.7.8 Med hensyn til europæisk F&U-infrastruktur (ESFRI-listen) gentager udvalget sin anbefaling (35) om, at denne bør støttes vha. bidrag til opbygning og vedligeholdelse. »People«-programmet, som f.eks. omfatter Marie Curie-foranstaltningerne (spørgsmål 23), har også i høj grad bevist sit værd og bør derfor bevares i fuldt omfang eller endda udvides.

4.7.9 Set i lyset af de vigtige problemer forbundet med en fælleseuropæisk økonomi-, valuta- og finanspolitik, som for øjeblikket udgør et væsentligt element i den politiske debat samt de dermed forbundne makroøkonomiske problemstillinger, anbefaler udvalget, at der i støtteprogrammerne lægges tilstrækkelig stor vægt på forskning, som relaterer sig til ovenstående temaer.

4.7.10 Hvad angår de spørgsmål, som går videre end til forskning og udvikling (spørgsmål 17), anbefaler udvalget, at man først og fremmest tager ved lære af de erfaringer som indhentes med de instrumenter, som netop er blevet etableret til det formål, men at man ikke opretter endnu flere nye instrumenter (36). Hvad indikatorer og innovationspartnerskaber angår, henvises til udtalelsen om »innovationsunionen« (37). Med hensyn til kapitalisering henviser udvalget til samme udtalelse (38).

Bruxelles, den 13. juli 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 325 af 30.12.2006, s. 16.

(2) EUT C 44 af 16.2.2008, s. 1.

(3) EUT C 218 af 11.9.2009, s. 8.

(4) EUT C 182 af 4.8.2009, s. 40.

(5) EUT C 228 af 22.9.2009, s. 56.

(6) EUT C 306 af 16.12.2009, s. 13.

(7) EUT C 255 af 22.9.2010, s. 54.

(8) EUT C 354 af 28.12.2010, s. 80.

(9) EUT C 21 af 21.1.2011, s. 49.

(10) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 112.

(11) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 129.

(12) EUT C 132 af 3.5.2011, s. 39.

(13) EUT C 132 af 3.5.2011, s. 22

(14) EUT C 218 af 23.7.2011, s. 87.

(15) http://ec.europa.eu/research/evaluations

(16) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 129, punkt 3.12.

(17) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 129, punkt 3.10.

(18) EUT C 256 af 27.10.2007, s. 17, pkt. 6.4.

(19) Jf. fodnote 12.

(20) EUT C 132 af 3.5.2011, s. 22.

(21) Jf. fodnote 12.

(22) EUT C 218 af 11.9.2009, s. 8, punkt 4.1-4.4.

(23) EUT C 218 af 23.7.2011, s. 87.

(24) Jf. fodnote 12.

(25) EUT C 256 af 27.10.2007, s. 17, punkt 6.4.

(26) Jf. fodnote 11, punkt 3.6.

(27) Jf. også punkt 3.7.1.

(28) EUT C 218 af 11.9.2009, s. 8, punkt 4.8.

(29) Jf. fodnote 12, punkt 4.10.

(30) EUT C 354 af 28.12.2010, s. 80, punkt 3.2.3.

(31) Jf. fodnote 3.

(32) Ikke desto mindre kunne man i givet fald i det kommende forslag til det 8. rammeprogram for forskning og udvikling anvende nye begreber til at definere de foranstaltninger, som hidtil er beskrevet under »forskningssamarbejde« og »samarbejde«.

(33) Jf. tillige punkt 4.3.

(34) EUT C 132 af 3.5.2011, s. 5.

(35) Jf. EØSU's udtalelse »Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Europa 2020-flagskibsinitiativ Innovation i EU«EUT C 132 af 3.5.2011, pkt. 3.8.4.

(36) Jf. også fodnote 12.

(37) Jf. fodnote 12, pkt. 4.2 og 4.4.

(38) Jf. fodnote 12, pkt. 4.8.