28. 7. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 189/27 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under 
arbejdet at være udsat for benzen (femte særdirektiv i henhold til artikel 8 i direktiv 80/1107/ 
EØF) (!) 
(86/C 189/11) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 20. januar 1986 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 100 at anmode om Det økonomiske og social Udvalgs udtalelse om ovennævnte 
emne. 
Det forberende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for socialle anliggender, som udpegede 
George Dassis til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. april 1986. 
Det økonomiske og social Udvalg vedtog på sin 236. plenarforsamling den 23. april 1986, med 99 
stemmer for, 2 imod og 21 hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Når man behandler problemerne omkring et stofs 
giftighed, må man tage alle aspekter i betragtning. 
Sagt på en anden måde, man må ikke glemme, at stoffet ofte 
indgår i en hel række organiske forbindelser, herunder i et 
betydeligt antal opløsningsmidler. 
For benzens vedkommende er det et aspekt, som ikke er 
overset af lovgiverne i en del EF-lande, som i de fleste 
tilfælde har begrænset benzenindholdet i andre produkter 
til 1 %. Visse lande er gået endnu længere ved at fastsætte et 
maksimalt benzenindhold på under 1 % (2). 
1.2. Selv om Udvalget beklager mangelen på et hel­
hedssyn og EF-aktionens langsommelighed og ufulds­
tændighed, udtrykker det sin tilfredshed med Kommissio­
nens indsats for at forbedre beskyttelsen af arbejdstagerne 
mod farer på arbejdspladsen. Udvalget opfordrer Kommis­
sionen til snarest muligt at fortsætte gennemførelsen af de 
forskellige særforanstaltninger, der blev fastlagt i rammedi­
rektivet af 27. november 1980 (3) samt i De europæiske 
Fællesskabers andet handlingsprogram vedrørende sund­
hed og sikkerhed på arbejdspladsen (4). 
1.3. Udvalget minder om, at det i adskillige udtalelser i 
den senere tid har givet udtryk for sine ideer om beskyttelse 
af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen (5). 
1.4. Udvalget bifalder direktivforslagets .hovedlinjer, 
struktur og væsentligste artiker. Det er dog beklageligt, at 
bestemmelserne i visse tilfælde er formuleret for upræcist. 
Dette skaber usikkerhed om visse foranstaltningers art og 
rækkevidde og indebærer risiko for divergerende fortolk­
ninger. Udvalget mener, at denne mangel på præcision er en 
(!) EFT nr. C 349 af 31. 12. 1985, s. 32. 
(2) F.eks. 0,25 % i Belgien og 0,20 % i Frankrig. 
(3) EFT nr. L 327 af 3. 12. 1980, s. 8. 
(4) EFT nr. C 67 af 8. 3. 1984, s, 2. 
(5) Jf. især udtalelserne om arbejdsmedicin og erhvervsbetinget 
kræft, forbuddet mod visse specielle agenser og/eller visse 
aktiviteter. hindring for en ensartet og effektiv iværksættelse af disse 
direktivbestemmelser i de forskellige medlemsstater. 
1.5. Udvalget konstaterer, at benzens cancerfrem-
kaldende egenskaber, som længe har været påvist, og som 
ikke bestrides, ikke nævnes i »betragtningerne«, skønt de 
omtales i »begrundelsen«. 
1.6. Med henvisning til Kommissionens bemærkning i 
den 7. »betragtning«, om at der på grundlag af de 
foreliggende videnskabelige oplysninger ikke kan fastsæt­
tes et niveau, under hvilket der ikke længere er sundheds­
fare, mener Udvalget, at det bedste ville være, at 
eksponering for benzen kunne undgås. Udvalget erkender 
dog, at en sådan løsning af forskellige grunde ikke er mulig i 
øjeblikket og accepterer de i artikel 3 og 8 fastsatte 
grænseværdier. 
1.7. Udvalget fremhæver endvidere, at eksponering for 
benzen indebærer sælig fare for unge under 18 år og gravide 
eller ammende kvinder. Derfor kræver Udvalget, at det i 
direktivet fastslås - som det er tilfældet i mange EF-
medlemslande - at disse kategorier ikke anbringes eller 
fastholdes på arbejdspladser, hvor de udsættes for benzen. 
1.8. Med hensyn til det vigtige spørgsmål om omkost­
ningerne ved beskyttelsesforanstaltningerne, minder Ud­
valget om, at det altid har været af den opfattelse, at 
arbejdstagernes sundhed på dette område bør prioriteres, 
samtidig med at det tilstræbes at undgå uberettigede 
skadevirkninger for virksomhedernes konkurrenceevne og 
den økonomiske væksts krav. 
1.9. Udvalget understreger, at dette spørgsmål ikke kan 
behandles ud fra en ren økonomisk eller regnskabsmæssig, 
synsvinkel. Enhver behandling af forholdet mellem 
omkostninger og udbytte bør omfatte en analyse af 
faktorer, som f.eks.: 
— de positive virkninger af investeringer i arbejdssikker­
hed på produktiviteten, arbejdsklimaet og forholdene 
på arbejdspladsen 
— de byrder, der påhviler virksomhederne og samfundet i 
tilfælde af arbejdsulykker. 
Nr. C 189/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 7. 86 
I denne forbindelse kan følgende citeres fra Udvalgets 
udtalelse af 27. september 1984 om »Arbejdsmedicin«: 
»Hele samfundet må bære de udgifter, som følger af 
arbejdsulykker og erhvervssydomme. De berørte ar­
bejdstagere rammes heraf både fysisk, psykisk og 
finansielt. Virksomhederne skal bære udgifterne til 
produktionsstandsninger, reparationer, fravær og afløs­
ning af syge og skadede arbejdstagere samt bidrag til at 
holde ofrene skadesløse. Via kompensationsordninger 
påtager samfundet sig udgifterne i forbindelse med disse 
ulykker og sygdomme. Arbejdsulykker og erhverssyg-
domme betyder et spild af menneskelige og materielle 
ressourcer og må derfor bekæmpes« (1). 
1.10. Udvalget mener, at også de små og mellemstore 
virksomheder bør være i stand til at respektere direktivfor­
slagets foranstaltninger. Der bør dog ved gennemførelsen 
af disse foranstaltninger tages hensyn til nogle af disse 
virksomheders særlige situation og problemer uden af den 
grund at hindre en streng gennemførelse af direktivet. Det 
skal bemærkes, at en nedsættelse af benzenkoncentratio­
nen i præparaterne vil gøre det muligt at reducere 
arbejdstagernes eksponering for stoffet i de virksomheder, 
der anyender det, bl.a. de små og mellemstore virksomhe­
der. 
1.11. I Kommissionens dokument lægges der med rette 
stor vægt på organiseringen af den medicinske kontrol. 
Udvalget ønsker i denne forbindelse at minde om sine 
anbefalinger i udtalelsen om arbejdsmedicin, især angåen­
de udarbejdelsen af et EF-direktiv om arbejdsmedicin. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 1 
Stk. 2 
Udvalget konstaterer, at skibsfart og luftfart falder uden for 
det foreliggende direktivforslags anvendelsesområde som 
resultat af bestemmelserne i rammedirektiv af 1980, og at 
disse to sektorer er genstand for særlige foranstaltninger. 
Stk. 3 
Udvalget beder om, at man tilskynder til anvendelse af 
erstatningsprodukter, der ikke er så farlige som benzen, 
overalt hvor det er muligt, selv om det er klar over, hvilke 
(i) EFT nr. C 307 af 19. 11. 1984. vanskeligheder især af teknisk og økonomisk art dette 
indebærer. 
Dette princip bør fremgå eksplicit af direktivet. Derfor 
ønsker Udvalget, at der indføjes en særlig artikel i det 
foreliggende forslag med følgendle ordlyd: 
»Benzen bør erstattes med mindre farlige erstatnings­
produkter i alle tilfælde, hvor det er teknisk muligt«. 
2.2. Artikel 3 
Stk. 3 
Under henvisning til at det er forbundet med risiko at være 
udsat for benzen, ikke kun for dem, der arbejder med 
stoffet, men også for alle andre, der udsættes for det, og i 
betragtning af, at der ikke kan fastsættes et niveau, under 
hvilket der ikke er sundhedsfare, går Udvalget ind for 
fastsættelsen af et aktionsniveau på 1 ppm. 
For at tage hensyn til de vanskeligheder, visse små og 
mellemstore virksomheder kan støde på — og især visse 
distributionsvirksomheder — anbefaler Udvalget, at 
direktivets gennemførelsesbestemmelser udformes og 
anvendes således, at disse vanskeligheder kan overvindes. 
Udvalget ønsker endvidere, at der anvendes præcise og 
standardiserede metoder ved målingen af eksponerings-
niveauet, så at enhver bedømmelsesfejl udelukkes. 
2.3. Artikel 4 
Udvalget bifalder princippet om at tilstille de ansvarlige 
myndigheder de i artiklen nævnte oplysninger. I den 
udstrækning det ikke er i modstrid med direktivets 
målsætning, ønsker Udvalget, at der tages hensyn til de 
særlige problemer, der opstår ved visse oplysninger, der er 
»sensible« ud fra et kommercielt synspunkt. 
Udvalget mener, at 3. led i artikel 4 bør formuleres således: 
»de fremstillede eller anvendte stoffer, præparater eller 
produkter, som indeholder benzen«. 
2.4. Artikel 5 
Terminologien i denne artikel er mange steder upræcis og 
indebærer risiko for divergerende fortolkninger. 
Udtrykkene »med rimelighed er muligt« (1. afsnit samt i 
litra a) og c)) bør slettes i denne artikel, dels fordi de skaber 
en utilladelig tvetydighed mellem det, der er rimeligt ud fra 
et økonomisk synspunkt og det, der »med rimelighed« bør 
gennemføres for at bevare arbejdstagernes sundhed, dels 
fordi det vil være meget vanskeligt at overføre disse utryk til 
28. 7. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 189/29 
de forskellige nationale lovgivninger. De udgør desuden en 
potentiel kilde til misbrug eller forvridninger. 
Udvalget mener endvidere, at litra d) bør affattes således: 
»d) benzenholdigt affald, berunder det, der stammer fra 
rensning af den udsugede luft, skal opsamles (resten 
forbliver uændret) ...« 
2.5. Artikel 6 
Stk. 1 
Udvalget anbefaler, at der lægges stor vægt på problemet 
vedrørende oplagring af affald på kendte og egnede steder 
på grund af den fare, det kan udgøre for arbejdstagerne og 
for befolkningen som helhed. Det foreslår derfor, at dette 
stykke affattes således: 
»Benzin og benzenholdigt affald skal oplagres på en 
sådan måde, at det ikke er til fare for arbejdstagernes og 
den almindelige befolknings sundhed og sikkerhed.« 
Stk. 3 
Med hensyn til transport af benzen eller benzenholdigt 
affald minder Udvalget om, at der findes sælige bestemmel­
ser, der dækker disse forhold, og den foreslår at erstatte 
udtrykket »il y a lieu de tenir compte« med »il y a lieu 
d'appliquer« i den franske udgave. Den danske tekst 
forbliver uændret. 
2.6. Artikel 8 
I betragtning af de farer, der er forbundet med eksponering 
for benzen, mener Udvalget, at det ideelle ville være at 
vedtage foranstaltninger, som sikrer, at eksponering for 
benzen ikke finder sted. 
Det lader ikke til, at grænseværdien på 5 ppm, der 
fastsættes i denne artikel, bygger på strenge videnskabelige 
fakta, men snarere på et kompromis mellem det, som er 
økonomisk acceptabelt for virksomhederne, og et forure­
ningsniveau, hvor gift ikke undgås, men som dog er et 
fremskridt i forhold til den nugældende grænseværdi på 10 
ppm. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at Kommis­
sionen selv erkender, at der ikke på grundlag af de 
foreliggende videnskabelige oplysninger kan fastsættes et 
niveau, under hvilket der ikke længere er sundhedsfare (7. 
»betragtning«). 
På denne baggrund mener Udvalget, at grænseværdien på 5 
ppm i øjeblikket kan fungere som et kompromis mellem 
kravene om beskyttelse af arbejdstagerne og de økono­
miske og tekniske begrænsninger. 
2.7. Artikel 9 og 10 
Udtrykket »visse arbejdsområder«, der anvendes i arti­
kel 10, er upræcist. Det bør gøres klart, at det drejer sig om 
ekstraordinære aktiviteter, der er klart tidsbegrænsede. Udvalget kræver, at arbejdstagerne og deres repræsentan­
ter knyttes snævert til gennemførelsen af de foranstalt­
ninger, der foreslås i disse artikler. 
2.8. Artikel 11 
Litra c, iii) affattes således: 
»iii) beskyttelsesudstyret anbringes på et hurtigt tilgæn­
geligt sted; det kontrolleres med regelmæssige mellem­
rum og... (resten forbliver uændret)«. 
2.9. Artikel 12 
Udvalget foreslår følgende formulering af det første afsnit: 
»... fyldestgørende oplysning og uddannelse af arbejds­
tagerne ...«. 
De forskellige litra i artiklen skal tilpasses denne formule­
ring. 
2.10. Artikel 13 
Udvalget foreslår, at udtrykket »hurtigst muligt« i litra b) 
erstattes af »øjeblikkeligt«. 
2.11. Artikel 14 
Stk. 1 
Det årlige lægelige tilsyn er utilstrækkeligt, og Udvalget gør 
opmærksom på, at denne helbredsundersøgelse i visse 
lande foretages hver tredje måned for benzens vedkommen­
de og hvert halve år for tilsvarende stoffer, samt ved 
distribution af brændstof, vedligeholdelse og reparation af 
motorkøretøjer. 
Udvalget ønsker, at andet afsnit af stk. 1 suppleres med 
følgende: 
»... klinisk anomali, som er tegn på en kort- eller 
langvarig skadevirkning på helbredet, og som kan 
skyldes ...«. 
2.12. Artikel 16 
Artiklen suppleres med følgende: 
»... konstaterede eller formodede tilfælde«. 
2.13. Artikel 18 
Udvalget udtrykker ønske om, at de nye medlemsstater kan 
træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af 
direktivet inden for de fastsatte tidsrammer. 
Nr. C 189/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 7. 86 
Udvalget mener, at ordene »på et og samme sted« i sidste 
afsnit af stk. 2 bør slettes. 
Prøveudtagning på gruppebasis er berettiget, når grupper 
af arbejdstagere udfører de samme eller næsten samme 
opgaver, hvad enten det foregår på samme sted eller 
forskellige steder. 
2.15. Bilag 11 
Stk. 3 
Udvalget foreslår, at følgende punktum tilføjes til stk. 3: 
»I tilfælde af alvorlig og usædvanlig voldsom ekspone­
ring bør der gennemføres en dertil egnet test«. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastet ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overenstemmelse med forretnings­
ordenen, blev forkastet af Udvalget under debatten: 
2.14. Følgende punktum i kommentarerne til Bilag I, stk. 1, slettes: 
»Der skal være konstant kontrol af luften i arbejdsrummene«. 
Begrundelse 
Kommissionens forslag i Bilag I om, at arbedstagernes eksponering måles hver tredje måned, er en enkel, 
praktisk og fydestgørende fremgangsmåde. Den form for prøveudtagningsteknik, som Kommissionen 
anbefaler, har udviklet sig så kraftigt i de seneste år, at fordelene herved er langt større end ved permanente 
kontrolanordninger. Støtter Udvalget dette forslag, vil det nok afsløre alvorlige mangler i sin tekniske 
kompetence. 
Konstant kontrol af luften i arbejdsrummene er teknisk set en meget vanskelig fremgangsmåde, bekostelig og 
ikke relevant i forbindelse med en vurdering af arbejdstagernes eksponering. Desuden er den slet ikke praktisk 
gennemførlig i forbindelse med mange udendørs anlæg som f.eks. raffinaderier, kemiske installationer, 
distribuering af benzin og aktiviteter i detailleddet. 
Resultatet af afstemningen : 
31 stemmer for, 86 stemmer imod, 8 stemmer hverken for eller imod. 2.14. Bilag I 
Stk. 1 
Der skal være konstant kontrol af luften i arbejdsrummene. 
Arbejdstagernes eksponering bør ligeledes måles, hver gang 
arbejdstagerne eller deres repræsentanter beder om det. 
Stk. 2 
Udvalget kan ikke acceptere, at hyppigheden af målingerne 
nedsættes, eftersom benzen er alt for følsomt over for 
enhver ændring i produktionen eller i anvendelsen. 
Bruxelles, den 23. april 1986.