DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/109

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs Udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne«

KOM(2008) 419 endelig — 2008/0141 (COD)

(2009/C 175/21)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 22. juli 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne

KOM(2008) 419 endelig — 2008/0141 (COD).

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. november 2008. Ordfører var Wolfgang Greif.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 449. plenarforsamling den 3.-4. december 2008, mødet den 4. december 2008, følgende udtalelse med 108 stemmer for, 31 imod og 7 hverken for eller imod.

1. Konklusioner: Flere europæiske samarbejdsudvalg og en bedre grænseoverskridende social dialog

1.1 EØSU bifalder i høj grad, at Kommissionen er blevet aktiv på lovgivningsområdet, eftersom der ikke er igangsat nye forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter i Europa på grundlag af traktatens artikel 138, stk. 4. Med Kommissionens forslag skal rettighederne for de europæiske samarbejdsudvalg tilpasses realiteterne i det indre marked. EØSU anerkender, at forslaget indeholder væsentlige forbedringer med henblik på at tilpasse det fælles retsgrundlag for de europæiske samarbejdsudvalg til de europæiske realiteter og skabe større retssikkerhed samt bedre sammenhæng i den fælles lovgivning vedrørende information og høring af arbejdstagerne.

1.2 EØSU forventer, at de foreslåede præciseringer og ændringer i teksten og i direktivets definitioner vil gøre arbejdet i de europæiske samarbejdsudvalg mere effektivt og forbedre retssikkerheden samt resultere i en bedre anvendelse af direktivet og dermed oprettelse af flere europæiske samarbejdsudvalg. EØSU understreger derudover betydningen af pragmatiske løsninger, der forøger effektiviteten af arbejdet i de europæiske samarbejdsudvalg, der dermed ikke belaster virksomhedernes konkurrenceevne, men tværtimod bidrager til at forbedre denne. Følgende ændringer kan fremhæves:

— I forbindelse med oprettelse af europæiske samarbejdsudvalg er virksomhedens ledelse nu forpligtet til at stille alle nødvendige informationer til rådighed.

— De europæiske arbejdsmarkedsparter vil være direkte involveret i etableringen af nye europæiske samarbejdsudvalg, idet det gøres obligatorisk at informere dem om indledningen af forhandlinger.

— Det daglige arbejde i de europæiske samarbejdsudvalg kan effektiviseres gennem muligheden for nedsættelse af et smallere udvalg, øgede beføjelser gennem opkvalificering, som medlemmerne af de europæiske samarbejdsudvalg har krav på uden løntab, samt anerkendelse af det europæiske samarbejdsudvalg som et kollektivt organ, der varetager interesser.

— Et eksisterende samarbejdsudvalg kan nu bedre tilpasses de reelle forhold, idet udvalget kan forlange nye forhandlinger af de aftaler, der ligger til grund for samarbejdsudvalget, særligt når der er tale om væsentlige strukturelle forandringer, der gør, at det ikke længere er praktisk muligt at garantere information og høring af alle arbejdstagere i koncernen efter aftalt standard.

1.3 EØSU kritiserer imidlertid, at man i den nye udgave af direktivet ikke konsekvent følger de mål, man selv har fastsat i begrundelsen og betragtningerne, hvilket resulterer i, at der fortsat eksisterer uklarheder. Dette gælder særligt for følgende punkter:

— Mens forslaget fra arbejdsmarkedets parter gør reglerne for information og høring mere præcise, indeholder Kommissionens forslag fortsat uklare bestemmelser vedrørende en fornuftig og praktisk gennemførlig balance mellem repræsentation på det nationale og det europæiske niveau.

— Det europæiske samarbejdsudvalgs kompetence præciseres ikke, men indskrænkes gennem fastlæggelsen af et tværnationalt ansvarsområde, hvilket ikke var hensigten. Beslutninger skal også anses for at være »tværnationale«, når de kun angår én virksomhed i én EU-medlemsstat, men ikke træffes i denne medlemsstat.

— Visse begrænsninger med hensyn til direktivets anvendelsesområde bibeholdes eller tilføjes sågar for første gang.

1.4 EØSU's mener, at det vigtigste mål med et forbedret direktiv for europæiske samarbejdsudvalg må være at gøre det mere attraktivt at gøre brug af sådanne udvalg og øge antallet af disse. I den forbindelse anerkender EØSU, også af effektivitetsgrunde, at der fortsat satses på at give forrang til forhandlede aftaler om europæiske samarbejdsudvalg. Dette giver mulighed for at finde fleksible og virksomhedsspecifikke løsninger, så den grænseoverskridende sociale dialog kan udformes ud fra de eksisterende behov.

1.5 Med henblik på at sikre, at substans og effektivitet i de europæiske samarbejdsudvalgs praktiske arbejde forbedres med de nye bestemmelser, foreslår EØSU, at man i yderligere lovgivningsprocedurer fjerner de uklarheder og inkonsekvenser, der fortsat eksisterer og gennemfører forbedringer på særligt følgende punkter:

— Den planlagte begrænsning af den tværnationale kompetence kan påvirke de europæiske samarbejdsudvalgs rettigheder og effektivitet i negativ retning. Denne bestemmelse skal derfor ændres. Ingen berørt arbejdstagerrepræsentation må kobles af pga. for stramme regler for informationsstrømmen i virksomhedens grænseoverskridende ledelse.

— Forhandlingsperioden skal reduceres til 18 måneder, idet en kortere periode til oprettelse af et europæisk samarbejdsudvalg er i overensstemmelse med de praktiske erfaringer, og det ikke virker nødvendigt at afsætte en længere periode. Samtidig skal der træffes effektive foranstaltninger, som sikrer, at ingen forhandlingspartner kan unddrage sig sit ansvar, når der skal oprettes en europæisk interesserepræsentation.

— En præcisering af begreberne information og høring vil øge effektiviteten og anerkendelsen af det europæiske samarbejdsudvalg, når det gøres klart, at udvalget allerede er blevet hørt i forbindelse med de foreslåede foranstaltninger og ikke først i forbindelse med gennemførelsen af disse.

— Det skal præciseres, at det er virksomhedens ledelse, som har ansvaret for, at arbejdstagernes repræsentanter informeres efter reglerne på såvel tværnationalt som nationalt niveau. Forsøget på at finde en bedre samordning mellem reglerne på forskellige niveauer må ikke føre til nye uklarheder eller begrænsninger af denne forpligtelse.

— Bibeholdelsen eller indførelsen af kriterier for oprettelsen af europæiske samarbejdsudvalg harmonerer ikke med enhver europæisk arbejdstagers grundlæggende ret til rettidig information og høring.

— Det er nødvendigt at præcisere, at nye aftaler om europæiske samarbejdsudvalg, som indgås i løbet af gennemførelsesperioden til national ret, som et minimum skal leve op til substansen i det nuværende direktiv for europæiske samarbejdsudvalg (art. 6, direktiv 94/45/EF og art. 3, stk. 1, direktiv 97/74/EF). Det er et krav, hvis retssikkerheden for alle berørte parter skal bevares.

— For at gøre arbejdet i de europæiske samarbejdsudvalg mere effektiv, og sikre, at udvalget bedre kan opfylde sin rolle i virksomheden, bør et revideret direktiv for europæiske samarbejdsudvalg som et minimum stimulere mulighederne for mødeaktivitet. Generelt bør det udtrykkeligt fastslås, at de lovpligtige standarder er minimumsstandarder, og at medlemsstaterne dermed i alle henseender kan indføre forbedringer i forbindelse med direktivets gennemførelse.

1.6 EØSU er overbevist om, at en forbedring af det fælles retsgrundlag vedrørende inddragelse af arbejdstagerne ikke kun vil være et vigtigt bidrag til sikring af en god, dvs. også socialt ansvarlig, virksomhedsledelse i Europa. En sådan forbedring vil også skabe en konkurrencefordel for det europæiske erhvervsliv og er samtidig en byggesten i den europæiske sociale model.

2. Indledning: Kriterier for evalueringen af Kommissionens forslag til revision af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg

2.1 Kommissionen fremlagde den 2. juli 2008 et forslag til en ny version af direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg (1).

EØSU bifalder i høj grad, at Kommissionen er blevet aktiv på lovgivningsområdet med det formål at sikre, at de europæiske samarbejdsudvalg har rettigheder, der er tilpasset realiteterne på det indre marked. Udvalget ser i denne udtalelse nærmere på Kommissionens forslag og lægger først og fremmest vægt på at undersøge om de mål, Kommissionen selv opstiller i forslaget, kan nås. Udvalget vil i den henseende fremsætte forslag til tilføjelser og ændringer.

2.2 EØSU tager udgangspunkt i egne udtalelser vedrørende inddragelse af arbejdstagere, særligt europæiske samarbejdsudvalg (2). Derudover fremhæver udvalget på ny den positive indvirkning af en national og grænseoverskridende inddragelse af arbejdstagerne på den sociale, økonomiske og miljømæssige integration i Europa (Lissabon-målene) og de europæiske samarbejdsudvalgs særlige rolle.

Internationale virksomheder har stor betydning for Europas succes. Europa kan kun klare sig i den globale konkurrence vha. en kvalitativ strategi, der ikke kun ser på driftsøkonomiske omkostninger, men også omfatter virksomhedernes sociale ansvar og arbejdstagernes inddragelse i virksomhederne. Derfor ser EØSU det europæiske samarbejdsudvalg som et vigtigt instrument i europæisk politik, der skal styrke grundlaget for, at de vigtigste grupper på arbejdsmarkedet kan samarbejde om en europæisk bæredygtighedsstrategi. Det er måden hvorpå virksomhederne kan yde deres bidrag til det europæiske samfund. Idet en europæisk kvalitetsstrategi til håndtering af den internationale konkurrence må basere sig på medarbejdernes indsats og kunnen, er disses reelle deltagelse derfor en afgørende forudsætning.

2.3 EØSU ser Kommissionens direktivforslag som et logisk resultat af en politisk debat, der allerede har stået på længe. Udvalgets udtalelse bygger på Europa-Parlamentets beslutninger fra 2001 (3), 2006 og 2007 (4) samt den fælles erklæring fra arbejdsmarkedets parter i 2005 (5).

I disse dokumenter fokuseres der på aspekter, der også kan genfindes i den aftale vedrørende en forbedring af Kommissionens forslag, som arbejdsmarkedets parter har indgået: en bedre definition af retten til information og høring med det formål at give arbejdstagerne en reel mulighed for at udøve indflydelse på virksomhedens beslutninger, bedre deltagelsesrettigheder for fagforbund samt forbedringer i de europæiske samarbejdsudvalgs arbejdsmetoder, herunder uddannelsesmuligheder med tilhørende finansiering. Som yderligere begrundelse for revisionen af direktivet blev det fremført, at det er hensigten at skabe en sammenhængende og effektiv lovramme og udrydde mangler i den nationale gennemførelse af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg.

2.4 EØSU bifalder, at arbejdsmarkedets parter i Europa på den baggrund accepterer Kommissionens nuværende forslag som grundlag for revisionen af direktivet og på væsentlige punkter har fælles holdninger, som skal indgå i den senere revisionsprocedure. EØSU bakker udtrykkeligt op om denne fælles holdning og tager højde for disse synspunkter i sine forslag, idet direktivforslagets målsætninger på den måde bedre kan opfyldes.

2.5 EØSU støtter de afgørende mål med revisionen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg, som de allerede er fremhævet i Kommissionens forslag af 2. juli 2008 (6):

— forbedring af retssikkerheden for de berørte parter, dvs. arbejdsgivere og arbejdstagere;

— at sikre, at arbejdstagernes ret til information og høring på tværs af grænserne i EU/EØS-området kan udøves effektivt, så de europæiske samarbejdsudvalgs effektivitet forbedres;

— at forbedre direktivets anvendelighed og dermed øge antallet af europæiske samarbejdsudvalg;

— at skabe en bedre sammenhæng mellem de europæiske direktiver, der vedrører information og høring af arbejdstagerne.

3. Forbedret retssikkerhed — sikring af en bedre sammenhæng i EU's lovgivning om information og høring

3.1 Med revisionen af direktivet 94/45/EF skal definitionen af information og høring af arbejdstagerne bringes i overensstemmelse med andre lovgivningsinstrumenter i Fællesskabet, så lovgrundlaget dermed forenkles.

EØSU bifalder udtrykkeligt denne målsætning, der gentagne gange fremhæves i betragtningerne til det reviderede forslag, men bemærker, at Kommissionens tekstforslag ved nærmere gennemlæsning kun i begrænset omfang lever op til denne hensigtserklæring.

Dette belyses nærmere ved hjælp af det eksempel, der vedrører den nye begrænsning af det europæiske samarbejdsudvalgs ansvarsområde til grænseoverskridende spørgsmål:

3.2.1 Flytningen af bestemmelserne vedrørende virksomhedens afgørelser af grænseoverskridende karakter fra de gældende subsidiære forskrifter i direktivet til artikel 1.4 i Kommissionens forslag betyder, at de europæiske samarbejdsudvalg fremover kun skal kunne beskæftige sig med anliggender, hvor virksomhedens afgørelse vedrører virksomheden som helhed eller mindst to afdelinger i to forskellige medlemsstater.

3.2.2 Det virker ikke logisk at indføre en sådan ny begrænsning af tværnational kompetence i direktivet, og EØSU mener heller ikke, at ændringen er hensigtsmæssig. Konsekvensen kan blive, at arbejdstagere i en EU-medlemsstat ikke inddrages på det højeste beslutningsniveau, når en multinational virksomhed med hovedsæde i et andet EU-land træffer en afgørelse, der medfører væsentlige ændringer i ansættelsesvilkårene for disse ansatte. I et sådant tilfælde vil virksomheden ifølge den nye definition ikke være forpligtet til at informere og høre det europæiske samarbejdsudvalg.

3.2.3 EØSU mener, at det fortsat skal sikres, at det europæiske samarbejdsudvalg også inddrages regelmæssigt, når det ved første øjekast lader til, at en virksomhedsafgørelse kun får konsekvenser i én af EU's medlemsstater, men denne afgørelse imidlertid har været en del af en beslutningsproces med tværnational betydning. EØSU går derfor ind for at ændre artikel 1.4, så det sikres — som der helt korrekt lægges op til i betragtning 12 til den reviderede udgave — at »arbejdstagere i virksomheder, der omfatter bedrifter i flere medlemsstater, eller koncerner, som omfatter virksomheder i flere medlemsstater, informeres og høres på behørig vis, når afgørelser, som har betydning for de pågældende, træffes i en anden medlemsstat end den, hvor de er beskæftiget« eller når der er tale om afgørelser, som angår virksomheden som helhed. Det europæiske samarbejdsudvalgs kompetenceområde må i hvert fald ikke begrænses som følge af revisionen af direktivet.

Også selvom de nye definitioner af information og høring i artikel 2 principielt må opfattes som et fremskridt, lever Kommissionens forslag ikke op til målsætningen om at foretage en tilpasning af det fællesretlige grundlag på dette område.

3.3.1 Ganske vist findes der gennem de subsidiære forskrifter i bilaget til direktivet om europæiske samarbejdsudvalg en lovgivningsmæssig præcisering af, at høring skal foregå på en måde, som gør det muligt for arbejdstagernes repræsentanter at diskutere virksomhedsledelsens svar på en udtalelse fra det europæiske samarbejdsudvalg inden den endelige afgørelse træffes. Dermed bliver denne regel imidlertid ikke standard for alle europæiske samarbejdsudvalg.

3.3.2 Først det fælles forslag fra de europæiske arbejdsmarkedsparter om at føje denne præcisering til definitionerne i artikel 2 skaber klarhed og retssikkerhed:

— som forberedelse af en mulig høring med kompetente repræsentanter for ledelsen skal informationernes form og indhold gøre det muligt for arbejdstagernes repræsentanter at foretage en grundig analyse af de mulige konsekvenser forbundet med planlagte afgørelser og

— høringen skal opfattes som en proces, der skal gøre det muligt for det europæiske samarbejdsudvalg at fremsætte egne forslag på et tidspunkt, hvor disse stadig kan indgå i virksomhedsledelsens overvejelser, dvs. hvor beslutningsprocessen endnu ikke er afsluttet.

3.3.3 I den forbindelse ønsker EØSU også at gøre opmærksom på en manglende sammenhæng i teksten til punkt 3 i de subsidiære forskrifter (bilag I), der vedrører arbejdstagerrepræsentanternes rettigheder i tilfælde af, at der indtræder helt usædvanlige omstændigheder:

I det nye forslag fra Kommissionen fastslås det, at disse rettigheder nu også træder i kraft, når der »træffes afgørelser«, som påvirker arbejdstagernes interesser i væsentlig grad. Efter EØSU's opfattelse må der her være tale om »planlagte foranstaltninger«. I modsat fald vil formuleringen være i modstrid med det i resten af Kommissionens tekst fremførte mål om rettidig information og høring. EØSU anmoder om, at ovennævnte præcisering foretages.

3.4 EØSU bifalder Kommissionens intention om at foretage en bedre samordning og afgrænsning af kompetencerne og dermed arbejdsfordelingen mellem det grænseoverskridende udvalg og de nationale repræsentative organer i artikel 12. Udvalget tvivler imidlertid også i dette tilfælde på, om resultatet er tilfredsstillende:

Det er i alle berørte parters interesse, at arbejdstagerrepræsentanter på forskellige niveauer ikke får forskellige informationer om samme sag på forskellige tidspunkter. Derfor skal direktivet sikre, at det europæiske samarbejdsudvalg samt arbejdstagerrepræsentanterne på nationalt niveau informeres om planlagte beslutninger, som medfører betydelige ændringer i arbejdets tilrettelæggelse og ansættelsesforholdene. Dette har arbejdsmarkedets parter også udtrykkeligt gjort opmærksom på i deres aftale.

3.5 Hvad angår samordningen af national og europæisk lovgivning bifalder EØSU, at artikel 12, stk. 5 i Kommissionens forslag slår fast, at de forbedrede standarder i det reviderede direktiv om europæiske samarbejdsudvalg ikke må anvendes til at forringe allerede eksisterende højere standarder i national lovgivning.

EØSU mener ikke, at den valgte vage formulering »ikke nogen tilstrækkelig begrundelse for en forringelse« i Kommissionens forslag giver nogen garanti for ovenstående. EØSU så gerne, at det også i direktivets dispositive del præciseres, at der her er tale om »en garanti mod forringelse af arbejdstagernes generelle beskyttelsesniveau« på nationalt niveau, som det også fastslås i betragtning 36 i Kommissionens forslag

3.6 EØSU sætter pris på de foreslåede ændringer af bestemmelsen om, at en aftale om et europæisk samarbejdsudvalg kan genforhandles, når væsentlige ændringer i en virksomheds struktur ikke længere gør det praktisk muligt at garantere information og høring af alle arbejdstagere efter fastlagt standard (artikel 6.2 g, 13.2 og 13.3).

— Særligt velkommen er præciseringerne i artikel 13.3, hvor det slås fast, at de eksisterende aftaler gælder i genforhandlingsperioden.

— Samtidig savner EØSU imidlertid, at der i tilfælde af et sammenbrud i forhandlingerne ikke stilles krav om, at de subsidiære forskrifter skal anvendes, som det er tilfældet i artikel 7, der omfatter de tilfælde, hvor man ikke kan nå til enighed om en aftale. Lovgivningen skal sikre, at der ikke opstår nogen mangel på repræsentation på det grænseoverskridende niveau under forhandlingen af en ny aftale.

3.7 EØSU bifalder til slut også, at Kommissionen i sit forslag forsøger at give det europæiske samarbejdsudvalg et kollektivt repræsentativt mandat. Også dette tiltag får stor opbakning fra arbejdsmarkedets parter, idet de i deres erklæring fremhæver, at det europæiske samarbejdsudvalg skal have stillet de nødvendige midler til rådighed, hvis det skal udfylde direktivets mandat.

4. Det europæiske samarbejdsudvalgs gennemslagskraft — forbedring af effektiviteten i det daglige arbejde

4.1 EØSU har allerede andetsteds understreget de europæiske samarbejdsudvalgs fremtrædende rolle og fremhævet, at medlemmerne af samarbejdsudvalgene er »direkte involveret i opbygningen af et nyt (europæisk) samfund« (7).

Den europæiske lovgivning skal derfor udstyre det europæiske samarbejdsudvalg med rettigheder, der sikrer, at udvalget kan udfylde sin demokratiske og økonomiske funktion på effektiv vis. Mere specifikt skal lovgivningen skabe forudsætningerne for, at der stilles de nødvendige arbejdsredskaber samt kommunikations- og kvalificeringsmuligheder til rådighed for det europæiske samarbejdsudvalg. Dette blev også understreget af arbejdsmarkedets parter.

4.2 Kommissionens forslag lever op til disse krav, idet forslaget for første gang eksplicit giver medlemmer af europæiske samarbejdsudvalg fra alle EU's medlemsstater ret til videreuddannelse uden løntab på baggrund af det mandat, de besidder som medlemmer af et europæisk samarbejdsudvalg.

Denne mulighed for erhvervelse af flere kompetencer vil med sikkerhed bidrage til en forbedring af effektivitet og arbejdsevne. Imidlertid ville det også have været mere konsekvent at præcisere, at omkostningerne til en sådan videreuddannelse afholdes af virksomheden efter gængs praksis.

4.3 Indhold og omfang af den mulige kommunikation mellem medlemmerne af et europæisk samarbejdsudvalg spiller en rolle for dette organs arbejdsevne. EØSU bifalder derfor, at Kommissionens forslag i den henseende indeholder en række forbedringer:

— bl.a. kan det europæiske samarbejdsudvalg for at lette ledelse og koordinering nu i den grundlæggende aftale give mulighed for at oprette et »snævert udvalg« (artikel 6e) der, i tråd med den nye bestemmelse 1d i direktivets bilag, kan have op fem medlemmer, som regelmæssigt kan holde samråd.

— dermed har såvel arbejdstagerne som virksomhedens ledelse, særligt under usædvanlige omstændigheder, et pålideligt og kontinuerligt arbejdende kontaktpunkt på tværnationalt niveau.

4.4 Imidlertid mener EØSU ikke, at målet om en effektivisering af det praktiske arbejde i det europæiske samarbejdsudvalg forfølges konsekvent:

— Praktisk erfaring viser, at et europæisk samarbejdsudvalg arbejder effektivt, når virksomheden baner vejen for en tilstrækkelig kommunikation. EØSU mener, at dette først og fremmest er tilfældet i de virksomheder, hvor der som regel afholdes mere end et møde om året, og hvor disse møder ledsages af henholdsvis forberedende og evaluerende møder uden ledelsens tilstedeværelse. Afholdelsen af sådanne møder aftales ofte frivilligt og i tillæg til det, der er lovgivningsmæssig standard. EØSU mener derfor, at et revideret direktiv om europæiske samarbejdsudvalg som et minimum bør fremme mulighederne for at afholde møder ved udtrykkeligt at slå fast, at de lovgivningsmæssige standarder er minimumsstandarder.

4.5 Generelt ønsker EØSU at minde om, at EU's medlemsstater ved gennemførelsen af det nye direktiv om europæiske samarbejdsudvalg i national ret har mulighed for at gå ud over direktivets mindstekrav til finansiering af arbejdet i det europæiske samarbejdsudvalg.

— Dette omfatter bl.a. den nye og velkomne bestemmelse i artikel 10.2, der forpligter medlemmerne af de europæiske samarbejdsudvalg til at informere arbejdstagerrepræsentanterne i virksomhederne, eller i mangel af sådanne arbejdstagerne direkte, om indhold og resultater forbundet med information og høring af det europæiske samarbejdsudvalg.

— EØSU har den holdning, at medlemsstaterne ved gennemførelsen af direktivet har til opgave at indføre foranstaltninger, som sikrer en effektiv informationsudveksling mellem interesserepræsentationerne på europæisk, nationalt og lokalt niveau. I den forbindelse vil det være fornuftigt at indføre regler, der gør det muligt at få direkte adgang til afdelingerne, i det mindste for de nationale repræsentanter og medlemmerne af forretningsudvalget i det europæiske samarbejdsudvalg. Derudover bør der være mulighed for at afholde et møde til udveksling af informationer mellem arbejdstagerrepræsentanter på nationalt niveau, hvis der i en EU-medlemsstat findes flere afdelinger end repræsentanter i det europæiske samarbejdsudvalg, og der ikke er etableret en interesserepræsentation for virksomheden som helhed.

4.6 De praktiske erfaringer med arbejdet i de europæiske samarbejdsudvalg lægger op til, at det ikke vil være fornuftigt at begrænse viften af høringsemner til det smalle katalog i de subsidiære forskrifter (bilag 1 a)). Det daglige arbejde viser, at det europæiske samarbejdsudvalg beskæftiger sig med langt flere spørgsmål end dem, der vedrører strukturforandringer.

Dialogen med mange virksomhedsledelser dækker et betydeligt bredere spektrum, f.eks. videreuddannelsesspørgsmål eller temaer som sikkerhed, sundhed og databeskyttelse på arbejdspladsen. EØSU havde forventet, at revisionen af retsgrundlaget for de europæiske samarbejdsudvalg ville have taget højde herfor, og man havde forestillet sig, at det europæiske samarbejdsudvalg havde fået ret til at stille forslag om debatemner.

4.7 EØSU bifalder Kommissionens initiativ til at fremme deltagelse i de europæiske samarbejdsudvalg af samtlige kategorier af arbejdstagere. Udvalget minder i den forbindelse om det forslag om også at inkludere arbejdsledere, som allerede er blevet formuleret i tidligere udtalelser.

5. Forbedring af direktivets anvendelighed og forøgelse af antallet af europæiske samarbejdsudvalg

5.1 I dag er over 12 000 medlemmer af europæiske samarbejdsudvalg i over 850 multinationale virksomheder med til at give form til den demokratiske infrastruktur i Europa. Der hersker enighed om, at de forbedrer den sociale dialog i disse virksomheder og bidrager til en bedre beslutningstagning og -realisering. Det er Kommissionens erklærede hensigt at forøge antallet af europæiske samarbejdsudvalg under direktivets anvendelsesområde. EØSU bifalder ligeledes denne målsætning.

Med henblik på at forøge potentialet for etableringer af europæiske samarbejdsudvalg bør den nye udgave af direktivet set fra EØSU's perspektiv indeholde bestemmelser og effektive foranstaltninger i artikel 11.2, der gør anvendelsen mere attraktiv, og som gør det vanskeligere at omgå eller på ulovlig vis helt undlade at anvende disse bestemmelser, som der allerede lægges op til i Kommissionens dokument til høring af arbejdsmarkedets parter (8).

5.2 Det foreliggende reviderede udkast viser, at Kommissionen tildeler arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau en stor rolle og et stort ansvar med hensyn til den praktiske gennemførelse og anvendelse af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg.

— Således indføres i artikel 5.2 c) på ny en forpligtelse til, at arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau informeres om indledningen af forhandlinger og sammensætningen af det obligatoriske særlige forhandlingsorgan (artikel 5.2 c)).

— Således anerkendes også udtrykkeligt den erfaringsmæssigt positive rolle, som de (europæiske) fagforbund og arbejdsgiverorganisationer spiller i forbindelse med forhandlinger og genforhandlinger af aftaler om europæiske samarbejdsudvalg (artikel 5.4/begrundelse 39).

5.3 EØSU bifalder i den henseende også, at det fremlagte forslag fra Kommissionen klart forbedrer forholdene i opstartfasen for et europæisk samarbejdsudvalg.

— Forslaget fastslår, at virksomhedsledelsen skal stille de oplysninger om virksomhedens struktur og medarbejderstab, som er nødvendige for indledningen af forhandlinger, til rådighed for alle parter (artikel 4.4).

— Man må gå ud fra, at denne nødvendige præcisering fremover vil bidrage til at mulige stridigheder forbundet med dette punkt kan undgås. Tidligere har sådanne problemer flere gange ført til sagsanlæg ved EF-Domstolen (9).

5.4 EØSU mener endvidere, at det vil være til gavn for en hurtigere etablering af europæiske samarbejdsudvalg, hvis den lovgivningsmæssigt fastsatte frist for forhandlingsperioden op til indgåelse af en aftale er betydeligt kortere.

— I praksis har den nuværende 3-årige forhandlingsperiode vist sig at være uhensigtsmæssig, idet perioden er for lang. De fleste forhandlinger vedrørende europæiske samarbejdsudvalg er afsluttet på væsentligt kortere tid.

— I kritiske tilfælde har det lange tidsrum resulteret i afbrudte forløb og forsinkelser i forhandlingerne. I visse tilfælde blev der derfor ikke indgået aftaler efter standarderne i artikel 6 i direktivet om europæiske samarbejdsudvalg.

Som allerede foreslået af Europa-Parlamentet i 2001 går EØSU derfor ind for, at den maksimale forhandlingsperiode reduceres til f.eks. 18 måneder i det nye direktiv om europæiske samarbejdsudvalg.

5.5 Endelig fremhæver EØSU sit håb om, at der også i den periode, hvor det reviderede direktiv gennemføres i national lovgivning, etableres nye europæiske samarbejdsudvalg. EØSU går ud fra, at aftaler om etablering af nye samarbejdsudvalg fra denne periode fuldt og helt lever op til standarderne i artikel 6 i det eksisterende direktiv 94/45/EF, og direktivets gennemførelse i national ret, samt at disse aftaler også vil være juridisk bindende under det nye direktiv.

5.6 Eksisterende kriterier og begrænsninger: EØSU konstaterer, at der også i Kommissionens nuværende forslag til revision af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg bibeholdes kriterier for, hvornår virksomheder skal oprette europæiske samarbejdsudvalg, hvornår arbejdstagergrupper kan holdes uden for i bestemte sektorer (kommerciel skibsfart) samt begrænsninger for information og høring i forbindelse med erhvervsøkonomiske anliggender (såkaldt »Tendenzschutz«). Der tilføjes sågar et nyt kriterium (mindst 50 arbejdstagere pr. land) for repræsentation på tværnationalt niveau. Der tages i den forbindelse ikke hensyn til, at der i forskellige medlemsstater eksisterer en forpligtelse til at lade arbejdstagerne være repræsenteret, selvom dette kriterium ikke er opfyldt. I Kommissionens forslag bør formuleringen af artikel 5, stk. 2, litra b) (sammensætning af det særlige forhandlingsudvalg) og afsnit 1c) i bilag I — subsidiære forskrifter (sammensætning af det europæiske samarbejdsudvalg) derfor tage højde for eksistensen af virksomhedsorganer for arbejdstagerrepræsentation i medlemsstaterne.

Efter EØSU's mening strider dette i høj grad imod enhver arbejdstagers grundlæggende europæiske ret til tidlig information og høring, når vedkommende er berørt af en beslutning. Også her havde EØSU forventet, at man havde taget spørgsmålet op ved revisionen af direktivet.

Bruxelles, den 4. december 2008 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg Martin WESTLAKE Generalsekretær for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) KOM(2008) 419 endelig.

(2) Se EØSU's udtalelser om »Den konkrete anvendelse af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg (94/45/EF) og aspekter, som måtte trænge til revision«, ordfører Josly Piette (EUT C 10 af 14.1.2004), »Den sociale dialog og inddragelse af arbejdstagerne — nøglen til foregribelse og forvaltning af industrielle ændringer«, ordfører Gustav Zöhrer (EUT C 24 af 31.1.2006), »Europæiske samarbejdsudvalg: ny rolle i udviklingen af større europæisk integration«, ordfører Edgardo Maria Iozia (EUT C 318 af 23.12.2006).

(3) Der tages udgangspunkt i Europa-Parlamentets betænkning af 16.7.2001, ordfører Winfried Menrad (A5-0282/2001-endg.).

(4) P6_TA(2007)0185.

(5) Fælles arbejdsprogram for arbejdsmarkedets parter i Europa 2003-2005. Se i denne forbindelse også den fælles erklæring af 7.4.2005: »Lessons learned on the EWC«. Ved hjælp af omfangsrige undersøgelser af de europæiske samarbejdsudvalgs funktion har arbejdsmarkedets parter i Europa påvist, at disse udvalg har resulteret i en positiv udvikling af den sociale dialog. Undersøgelserne fremhæver også den sociale dialogs betydning i virksomhederne.

(6) Se Kommissionens dokument om høring af arbejdsmarkedets parter i Europa, C/2008/660 af 20.2.2008.

(7) Jf. EØSU's udtalelse »Europæiske samarbejdsudvalg: ny rolle i udviklingen af større europæisk integration«, ordfører: Edgardo Maria Iozia (EUT C 318 af 23.12.2006).

(8) I Kommissionens dokument var det hensigten, at man i det nye direktiv ville opfordre EU's medlemsstater til at fastlægge »sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning«, jf. C/2008/660, s. 7.

(9) Se EF-Domstolens domme: Bofrost (C-62/99), Kühne & Nagel (C-440/00) og ADS Anker GmbH (C-349/01).