EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 9.7.2021 COM(2021) 405 final BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om opfølgningen på decharge for regnskabsåret 2019 (resumé)



Beretning om opfølgningen på anmodningerne i Europa-Parlamentets dechargebeslutninger og Rådets dechargehenstilling for regnskabsåret 2019 1.Indledning Den 27. april 2021 meddelte Europa-Parlamentet efter henstilling fra Rådet med et klart flertal Kommissionen decharge for regnskabsåret 2019 og bekræftede dermed, at EU-budgettet generelt var blevet anvendt fornuftigt og korrekt. Dechargeproceduren for 2019 fandt sted på baggrund af den vedvarende covid-19-pandemi og sideløbende med forhandlingerne om og den efterfølgende vedtagelse af den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027 og NextGenerationEU. Under disse hidtil usete omstændigheder var det fortsat centralt for Kommissionen at sikre, at hver eneste euro, som EU's skatteydere bidrager med, bruges fornuftigt i alle EU-borgeres interesse. I den sammenhæng er Kommissionen enig i de vigtigste mål, som Europa-Parlamentet og Rådet gav udtryk for i forbindelse med dechargeproceduren for 2019: oat tilstræbe en høj grad af gennemsigtighed og ansvarlighed hvad angår den måde, hvorpå EU-budgettet forvaltes, gennem en solid forvaltnings- og kontrolramme oat beskytte EU-budgettet: Kommissionen følger op på påstande eller mistanke om misbrug eller dårlig forvaltning af EU-midler og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at beskytte Unionens budget, herunder om nødvendigt gennem suspendering af betalinger, finansielle korrektioner og andre foranstaltninger, såsom den nye generelle ordning med konditionalitet for EU-budgettet oat sætte resultater i centrum af gennemførelsen af budgettet: Det er lige så vigtigt, at de anvendte midler rent faktisk bruges til at tackle udfordringerne og opnå de forventede resultater i praksis, hvorved der opnås håndgribelige resultater og positive ændringer i borgernes og støttemodtagernes liv osamlet set at finde den rette balance mellem en lav fejlforekomst, hurtige betalinger, rimelige omkostninger og kontrolbyrden for offentlige myndigheder og støttemodtagere samt merværdien af EU's udgifter. Denne beretning om opfølgningen på dechargeproceduren for 2019 giver som led i den integrerede regnskabs- og ansvarlighedsrapportering et sammendrag af de foranstaltninger, som Kommissionen har truffet som reaktion på de vigtigste anmodninger fra Europa-Parlamentet og Rådet i forbindelse med dechargeproceduren for 2019. Når dechargeproceduren for 2020 indledes senere på året, vil Kommissionen fremlægge mere detaljerede og ajourførte oplysninger om sine opfølgende foranstaltninger. 2.Gennemsigtighed og ansvarlighed Dechargeproceduren for 2019 blev indledt med Kommissionens forelæggelse af pakken om integreret regnskabs- og ansvarlighedsrapportering for 2019. Dette blev efterfulgt af forelæggelsen af Den Europæiske Revisionsrets årsberetning for 2019 med en blank erklæring om EU's årsregnskab for 13. år i træk samt en blank erklæring om EU-budgettets indtægtsside. Revisionsretten afgav imidlertid en negativ erklæring om lovligheden og den formelle rigtighed af de udgifter, der ligger til grund for regnskabet, i stedet for en erklæring med forbehold som i de tre foregående år. En af de vigtigste årsager hertil var den øgede andel af udgifter med høj risiko, der ofte er underlagt komplekse regler, og som hovedsagelig er baseret på godtgørelse. Revisionsretten afgiver en årlig revisionserklæring, men som forvalter af EU-budgettet har Kommissionen indført flerårige kontrolstrategier, der har til formål at forebygge, opdage og korrigere fejl, også i de år der følger efter betalingsåret. Kommissionen fortsætter med at træffe foranstaltninger for at mindske kompleksiteten og sikre, at fejl i højere grad forebygges og opdages over tid for alle programmer. Kommissionens anslåede fejlforekomster i 2019 lå inden for Revisionsrettens interval. Som følge af Kommissionens og dens gennemførelsespartneres indsats er den økonomiske forvaltning af EU-budgettet med tiden blevet forbedret, og fejlforekomsterne er i de seneste år faldet til niveauer nær væsentlighedstærsklen på 2 %, undtagen på nogle specifikke politikområder. De eksisterende kontrolsystemer giver Kommissionen et meget præcist og detaljeret kendskab til, hvordan systemerne fungerer, herunder for så vidt angår nationale og regionale myndigheder under delt forvaltning, og kan således udpege områder, hvor der stadig er behov for forbedringer, og efter omstændighederne træffe foranstaltninger. I betragtning af Kommissionens kvalitative vurdering af, om disse kontrolsystemer fungerer effektivt, såvel som den flerårige korrektionskapacitet, der førte til et risikobeløb ved afslutningen (0,7 % i 2019), der ligger under væsentlighedstærsklen på 2 %, er Kommissionen af den opfattelse, at fejlforekomsten ikke er udbredt eller har konsekvenser for hele EU-budgettet. I år har Revisionsretten ud over årsberetningen, der indeholder den årlige revisionserklæring, også fremlagt en specifik del af årsberetningen, der vedrører EU-budgettets resultat. Revisionsretten er af den opfattelse, at Kommissionen har solide procedurer for udarbejdelse af resultatrapporter, og at rapporterne fortsat bliver bedre og mere afbalancerede, men den fremhæver visse områder, hvor der er behov for yderligere forbedringer, og som Kommissionen vil tage fat om for bedre at kunne vurdere og måle opfyldelsen af Unionens prioriteter, politikker og programmer. Kommissionen rapporterer udførligt om alle disse aspekter i sin integrerede regnskabs- og ansvarlighedsrapportering, hvori det beskrives, hvordan EU-skatteydernes penge blev brugt i 2020, og hvilke skridt, der blev taget for at sikre, at forvaltningen af EU-budgettet opfylder de højeste standarder. Dette viser EU-institutionernes og medlemsstaternes fælles engagement i den optimale udnyttelse af hver eneste euro, der investeres gennem EU-budgettet. 3.Retsstatsprincippet og grundlæggende værdier For første gang har Unionen et specifikt redskab til at beskytte sit budget mod tilsidesættelser af retsstatsprincippet gennem den nye forordning om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget . Denne forordning dækker hele FFR 2021-2027 og NextGenerationEU, herunder genopretnings- og resiliensfaciliteten. Forordningen har fundet anvendelse siden den 1. januar 2021 og kan håndhæves fra denne dato. Alle relevante tilsidesættelser, der påvirker den forsvarlige økonomiske forvaltning af Unionens budget og Unionens finansielle interesser efter denne dato, vil være omfattet. Kommissionen vil anvende konditionaliteten, når den mener, at andre instrumenter ikke er mere effektive til at beskytte EU-budgettet.

Kommissionen er i færd med at udarbejde retningslinjer for anvendelsen heraf. Samtidig er Kommissionen aktivt i gang med at vurdere oplysninger fra de i forordningen nævnte kilder med henblik på at konstatere mulige tilsidesættelser af retsstatsprincippet, som ville være relevante i henhold til forordningens bestemmelser. Hvis der opstår problemer, vil der blive indledt drøftelser med medlemsstaterne uden unødig forsinkelse. Hvad angår indførelsen af et effektivt kontrolsystem i forbindelse med påståede tilfælde af land grabbing inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik er det under delt forvaltning først og fremmest de relevante myndigheder i medlemsstaterne, der skal behandle klager fra individuelle støttemodtagere. I de nye forordninger om den fælles landbrugspolitik er medlovgiverne derfor nået til enighed om en bestemmelse, ifølge hvilken medlemsstaterne skal oprette passende systemer til behandling af klager over gennemførelsen af fondene. Desuden kan enhver tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder eller generelle principper i EU-retten efter godkendelsen af planen under den fælles landbrugspolitik håndteres af Kommissionen gennem de eksisterende EU Pilot-procedurer eller traktatbrudsprocedurer. Kommissionen overvåger påstande om land grabbing og anmoder medlemsstaterne om at træffe foranstaltninger, hvis det er nødvendigt (f.eks. forbedring af matrikelregistret i Slovakiet). Hvis det drejer sig om aktiviteter af kriminel karakter, ligger den primære kompetence imidlertid stadig hos politiet og de nationale anklagere. Hvis der fremsættes påstande om svig, sendes de relevante oplysninger til Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) med henblik på opfølgning i overensstemmelse med dets mandat. Siden den 1. juni 2021 har der også været mulighed for at inddrage Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO). Endelig, for så vidt angår overholdelsen af retsstatsprincippet i forbindelse med ekstern bistand, tillægger Kommissionen de grundlæggende værdier menneskerettigheder, demokrati og retsstatsprincippet, som er væsentlige elementer i alle EU's partnerskabs- og samarbejdsaftaler med tredjelande, stor betydning. Samarbejdet med de fleste lande omfatter støtte til en række nøglesektorer såsom finansielle efterforskere og kriminalefterforskere, anklagere, advokater og jurister, ombudsmænd, strafferetlige domstole, højesteretter og revisionsretter samt betydelig støtte til demokratisk regeringsførelse. I flere lande har EU støttet justitsforvaltningen i dennes bestræbelser på at øge effektiviteten og inklusiviteten (Den Centralafrikanske Republik, Mali, Niger og Mauretanien). EU har desuden bidraget til at styrke hele kæden fra efterforskere hos politiet og gendarmeriet til anklagere og dommere med henblik på at bekæmpe kriminalitet (Den Demokratiske Republik Congo og Guinea-Bissau). Endelig støtter EU også civilsamfundsorganisationer i deres rolle som vagthund, der fremmer gennemsigtighed og ansvarlighed, samt deres rolle som social aktør, der kan yde juridisk bistand til dårligt stillede eller sårbare mennesker (Den Demokratiske Republik Congo, Den Centralafrikanske Republik og Fiji). 4.Oplysninger om modtagere af EU-midler og etablering af et interoperabelt IT-overvågnings- og indberetningssystem Der blev gjort store fremskridt med de lovgivningsmæssige rammer for forordningen om fælles bestemmelser, den fælles landbrugspolitik, Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF) og genopretnings- og resiliensfaciliteten med hensyn til den type oplysninger om modtagere af EU-midler, som medlemsstaterne skal indsamle og lagre, herunder reelle ejere af juridiske enheder, der er støttemodtagere, og endelige modtagere af EU-midler. Disse data bør gøre det muligt at styrke kontrol- og revisionsprocedurerne, navnlig med hensyn til svig og interessekonflikter. Kommissionen fremsatte også forslag om obligatorisk anvendelse af et fælles datamining- og risikovurderingsværktøj (til kontrol- og revisionsformål) for forordningen om fælles bestemmelser, den fælles landbrugspolitik, genopretnings- og resiliensfaciliteten, brexittilpasningsreserven og EGF. Medlovgiverne gik imidlertid ikke videre med dette forslag for forordningen om fælles bestemmelser, genopretnings- og resiliensfaciliteten, brexittilpasningsreserven og EGF, og medlemsstaternes anvendelse af et sådant datamining- og risikovurderingsværktøj er derfor fortsat frivillig. For så vidt angår den fælles landbrugspolitik er den endelige politiske aftale, som medlovgiverne nåede til enighed om, en frivillig anvendelse af værktøjet med en revisionsklausul i 2025 og mulige lovgivningsforslag, der skal baseres på en rapport fra Kommissionen, hvori anvendelsen af det fælles dataminingværktøj og dets interoperabilitet vurderes. Kommissionen stiller værktøjet til rådighed for medlemsstaterne fra den 1. januar 2023 for at hjælpe dem med at sikre en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser. Desuden vil medlemsstaterne for alle fondene under den fælles landbrugspolitik indsamle oplysninger om de grupper, som støttemodtagerne tilhører (disse oplysninger offentliggøres af gennemsigtighedshensyn). Kommissionen vil fortsat stille et datamining- og risikovurderingsværktøj til rådighed for medlemsstaterne (til kontrol- og revisionsformål) og vil kraftigt tilskynde dem til at anvende det, da der ikke er nogen retlig forpligtelse for medlemsstaterne til at anvende værktøjet. Kommissionen overvejer, hvordan kvaliteten og interoperabiliteten af dataene om støttemodtagere og endelige modtagere af EU-midler kan forbedres yderligere, herunder ved hjælp af et fælles datamining- og risikovurderingsværktøj. Kommissionen er af den opfattelse, at alle bestemmelser i denne henseende først bør vurderes i forbindelse med den kommende revision af finansforordningen, som er den overordnede forordning om gennemførelse af og kontrol med EU-budgettet. For så vidt angår fordelingen af midlerne under den fælles landbrugspolitik har Kommissionen konsekvent foreslået et loft over direkte betalinger og gradvis nedsættelse sammen med en supplerende omfordelingsindkomststøtte og anvendelse af konceptet egentlig/aktiv landbruger for at sikre en mere retfærdig fordeling af direkte betalinger. Medlovgiverne nåede til enighed om et eventuelt loft for direkte betalinger og om obligatoriske omfordelingsbetalinger for mindst 10 % af medlemsstaternes rammebeløb for direkte betalinger, medmindre de kan påvise, at de kan opnå en bedre målretning af de direkte betalinger med andre metoder. Medlovgiverne nåede også til enighed om begrebet aktiv landbruger i den fælles landbrugspolitik. 5.Systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse Systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse er stadig et nyt system, som endnu ikke er færdigudviklet. Oprindeligt omfattede systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse fra 2016 kun direkte forvaltning og kun i meget begrænset omfang indirekte forvaltning. Som led i den seneste revision af finansforordningen er systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse blevet udvidet til at omfatte al indirekte forvaltning, og dets anvendelsesområde er blevet udvidet. Antallet af udelukkelser skal også ses i forhold til det høje beskyttelsesniveau for enheder og personer, navnlig i overensstemmelse med EU's charter om grundlæggende rettigheder samt legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem lovovertrædelse og straf. Medlovgiverne besluttede endvidere at stille restriktive betingelser for muligheden for at offentliggøre administrative sanktioner ved at forbeholde de mest alvorlige sager denne mulighed — dette med henblik på at styrke sanktionernes afskrækkende virkning, samtidig med at beskyttelsen af personoplysninger, fortroligheden af undersøgelser eller nationale retssager og proportionalitetsprincippet respekteres. Overordnet set sikrer systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse en god balance mellem behovet for at beskytte EU's finansielle interesser og behovet for at sikre retten til forsvar ved at kræve et minimum af underbyggede beviser (fastslåede kendsgerninger), der kontrolleres gennem udøvelsen af retten til at blive hørt, og at retsstatsprincippet respekteres. Hidtil er sager, der vedrører mere end 90 enheder, blevet henvist til panelet for systemet for tidlig afsløring og udelukkelse. I alt er 42 enheder blevet pålagt sanktioner, og 13 er stadig udelukket. For så vidt angår forbedringer af systemet for udelukkelse vil Kommissionen i forbindelse med en kommende revision af finansforordningen og på baggrund af systemets funktion i de første fem år undersøge muligheden for at udvide dets anvendelsesområde og om muligt forbedre proceduren. 6.Vejledning i undgåelse af interessekonflikter Kommissionen træffer også foranstaltninger på dette område. Artikel 61 i finansforordningen, som ændret i 2018, gælder i samme omfang for alle EU-midler på alle niveauer, "når en upartisk og objektiv udøvelse af de opgaver, der påhviler en finansiel aktør eller en anden person", der er involveret i budgetgennemførelse, "bringes i fare af familiemæssige, følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller enhver anden direkte eller indirekte personlig interesse". Kommissionen har givet tilsagn om at ledsage og vejlede medlemsstaterne i forbindelse med anvendelsen af de nye regler om interessekonflikter. Kommissionen offentliggjorde i april 2021 et vejledende dokument om undgåelse og håndtering af interessekonflikter. Denne vejledning er rettet til både medlemsstaterne og EU-institutionerne. Den fremmer en ensartet fortolkning af reglerne i finansforordningen på tværs af alle forvaltningsmetoder og indeholder praktiske eksempler og foranstaltninger, der kan iværksættes for at undgå og håndtere interessekonflikter. Inden dokumentet blev færdiggjort, blev det forelagt Europa-Parlamentet i august 2020 og fremlagt for og hørt af medlemsstaternes myndigheder. Kommissionen har fremlagt vejledningen, og vil i 2021 og derefter fortsat gøre dette inden for rammerne af PR-tiltag rettet mod medlemsstaterne gennem medlemsstaternes myndigheder og de respektive ekspertnetværk.

Hvad angår den særlige situation i Den Tjekkiske Republik gennemførte de relevante tjenestegrene i Kommissionen koordinerede revisioner, der bl.a. også vedrører interessekonflikter. Kommissionen har regelmæssigt orienteret Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg om status. I betragtning af den offentlige interesse i disse revisioner, herunder en anmodning fra Europa-Parlamentet om at offentliggøre den endelige revisionsberetning, som afspejlet i dechargebeslutningen, og en henstilling fra Den Europæiske Ombudsmand med et tilsvarende indhold, blev den endelige revisionsberetning vedrørende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Socialfond gjort offentligt tilgængelig, efter at personoplysninger, forretningshemmeligheder og andre oplysninger, der var omfattet af fortrolighedskrav, var blevet slettet. Dette blev også begrundet gennem overholdelsen at alle retligt påkrævede trin og de respektive frister i den kontradiktoriske procedure, som fuldt ud respekterede den revideredes ret til forsvar, og som bortset fra præciseringer af visse resultater ikke indeholdt nogen ændringer i forhold til revisionsrapportens resultater. 7.Uindfriede budgetforpligtelser Europa-Parlamentet og Rådet gav udtryk for bekymring over omfanget af uindfriede forpligtelser. Omfanget af uindfriede forpligtelser steg yderligere ved udgangen af 2020 og nåede op på 302,6 mia. EUR. Stigningen i omfanget af i uindfriede forpligtelser i de seneste år skyldes hovedsagelig samhørighedspolitikkens frigørelsesregel (den såkaldte "N + 3-regel"), indvirkningen af inflation og EU-budgettets voksende størrelse samt den dermed forbundne kløft mellem forpligtelser og betalinger. For perioden 2021-2027 foreslog Kommissionen en række forenklingsforanstaltninger for at lette og fremskynde gennemførelsen af samhørighedspolitikken. Selv om de fleste af disse er blevet bibeholdt i den politiske aftale, der er indgået mellem medlovgiverne, beklager Kommissionen, at en tilbagevenden til N + 2-frigørelsesreglen ikke er blevet godkendt. På dette tidlige stadium af den nye budgetcyklus er Kommissionen af den opfattelse, at virkningerne af at bevare N + 3-frigørelsesreglen i kombination med den sene aftale om den lovgivning, der regulerer størstedelen af midlerne under delt forvaltning, og de nationale myndigheders fokus på gennemførelsen af NextGenerationEU i de kommende år i betragtning af dens mere begrænsede tidsramme kan føre til, at tendensen med nominelt voksende uindfriede forpligtelser fortsætter i FFR for 2021-2027. Kommissionen overvåger aktivt budgetgennemførelsen og udviklingen i uindfriede forpligtelser og holder løbende Europa-Parlamentet og Rådet underrettet, navnlig i rapporten om den langsigtede prognose for fremtidige ind- og udgående pengestrømme i EU-budgettet. Kommissionen udarbejder sin prognose på grundlag af en lang række tilgængelige data (tidligere års gennemførelse af budgettet, gennemførelsesgraden og den seneste udvikling i det nuværende budget, fremtidige behov som fremlagt i budgetforslaget for de efterfølgende år). Desuden tager Kommissionen hensyn til medlemsstaternes prognoser for gennemførelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde, som de samlede betalingsoverslag i vidt omfang er baseret på. Vedtagelsen af budgettet henhører under budgetmyndighedens ansvarsområde, herunder tildelingen af tilstrækkelige betalingsbevillinger, og gennemførelsen af midler under delt forvaltning forvaltes af de nationale myndigheder og afhænger i høj grad af de regler, der er fastsat af medlovgiverne i de relevante basisretsakter. I den forbindelse vil Kommissionen fortsat arbejde tæt sammen med Europa-Parlamentet og Rådet såvel som med de nationale myndigheder i medlemsstaterne for fortsat at støtte dem i en fremskyndet gennemførelse af deres programmer. 8.Kontrolsystem for genopretnings- og resiliensfaciliteten Kommissionen har oprettet genopretnings- og resiliensfaciliteten på rekordtid med en særlig forvaltningsstruktur og interne procedurer og kontrolstrategier, der er afstemt efter det forhold, at genopretnings- og resiliensfaciliteten er et resultatbaseret instrument. Ud over en første forfinansiering foretages der betalinger til medlemsstaterne, når de forud fastsatte delmål og mål er opfyldt. Betalingerne vil derfor ikke afhænge af de omkostninger, som medlemsstaterne faktisk har afholdt. I modsætning til, hvad der gør sig gældende ved delt forvaltning, er medlemsstaterne modtagere af EU-midler, som, når de er udbetalt, frit kan anvendes i de nationale budgetter. Artikel 22, stk. 1, i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at "træffe alle passende foranstaltninger for at beskytte Unionens finansielle interesser og for at sikre, at anvendelsen af midler i forbindelse med foranstaltninger, som støttes af faciliteten, overholder gældende EU-ret og national ret, navnlig vedrørende forebyggelse, opdagelse og korrektion af svig, korruption og interessekonflikter" og til at tilvejebringe et effektivt system til intern kontrol. For at skabe sikkerhed for dette vil Kommissionen basere sig på medlemsstaternes kontroller og om nødvendigt supplere dem med sin egen kontrol. Denne kontrolramme bygger på følgende elementer: Vurdering af planerne: Kommissionen er ansvarlig for vurderingen af de genopretnings- og resiliensplaner, som medlemsstaterne har forelagt, for så vidt angår deres relevans, effektivitet, virkningsfuldhed og sammenhæng. Et af de kriterier, som Kommissionen skal anvende, er, om de af medlemsstaten foreslåede ordninger forventes at forebygge, opdage og korrigere korruption, svig og interessekonflikter ved anvendelse af de midler, der stilles til rådighed inden for rammerne af faciliteten, bl.a. under hensyntagen til, om kontrolsystemet er baseret på solide procedurer og strukturer. Ifølge dette kriterium kan ordningerne kun vurderes som værende enten passende eller utilstrækkelige. I sidstnævnte tilfælde skal Kommissionen konkludere, at planen ikke opfylder vurderingskriterierne på tilfredsstillende vis. Hvis Kommissionen imidlertid opdager svagheder i kontrolsystemerne, som kan afhjælpes, vil den foreslå, at der træffes supplerende foranstaltninger for at overholde artikel 22 i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten, som skal gennemføres, før den første ordinære betaling kan foretages. Kommissionens vurdering skal godkendes af Rådet. I betalingsfasen: Medlemsstaterne kan op til to gange om året efter at have opnået de relevante, aftalte delmål og mål indsende en behørigt begrundet anmodning om betaling af det finansielle bidrag og, hvis det er relevant, af lånet. I henhold til artikel 22, stk. 2, i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten skal medlemsstaten sammen med betalingsanmodningen forelægge en forvaltningserklæring og en sammenfatning af revisionerne. I forvaltningserklæringen bekræfter medlemsstaten, at midlerne er blevet anvendt til det tilsigtede formål, at de er blevet forvaltet i overensstemmelse med alle gældende regler, og at oplysningerne er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige. Sammenfatningen af revisionerne omfatter også de konstaterede svagheder og de afhjælpende foranstaltninger, der er truffet. Kommissionen vurderer for hver betalingsanmodning, om delmål og mål er opfyldt på tilfredsstillende vis. Kommissionens revisioner og kontroller har til formål at forebygge, opdage og korrigere fejl og uregelmæssigheder i den fremlagte dokumentation for at påvise, at delmålene og målene er blevet opfyldt på tilfredsstillende vis. Kommissionen kan anmode om yderligere oplysninger og kan beslutte at foretage yderligere kontrol for at opnå den nødvendige yderligere sikkerhed for, at delmålene og målene er nået, inden betalingen foretages. Hvis nogle delmål og mål ikke er blevet opfyldt på tilfredsstillende vis, kan Kommissionen helt eller delvis suspendere, jf. artikel 24, stk. 6, i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten, og derefter forholdsmæssigt nedsætte betalingerne, jf. artikel 24, stk. 8, i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten, "hvor den berørte medlemsstat ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger inden for seks måneder efter suspensionen". Forsvarlig økonomisk forvaltning: Kommissionen vil i instrumentets løbetid gennemføre systemrevisioner af medlemsstaternes system til intern kontrol for at kontrollere, om medlemsstaten opfylder sine forpligtelser i henhold til artikel 22 i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten, navnlig med hensyn til forebyggelse, opdagelse og korrektion af alvorlige uregelmæssigheder (dvs. svig, korruption eller interessekonflikter) og undgåelse af dobbeltfinansiering eller alvorlige overtrædelser af forpligtelserne i henhold til låne- og finansieringsaftalerne. Desuden vil Kommissionen under planens gennemførelse foretage risikobaserede kontroller og revisioner i tilfælde af mistanke om alvorlige uregelmæssigheder, som medlemsstaterne ikke har korrigeret (dvs. svig, korruption eller interessekonflikter), eller alvorlige overtrædelser af forpligtelserne i henhold til finansieringsaftalen eller låneaftalen. I henhold til artikel 22, stk. 5, i forordningen om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten har Kommissionen ret til forholdsmæssigt at nedsætte og inddrive ikketilbagebetalingspligtige støttebeløb eller kræve førtidig tilbagebetaling af lån i tilfælde af svig, korruption, interessekonflikter og/eller alvorlige overtrædelser af forpligtelserne i henhold til finansierings- og/eller låneaftalen (herunder dobbeltfinansiering). Undtagen i tilfælde af alvorlig overtrædelse af kontraktlige forpligtelser kan Kommissionen kun inddrive/nedsætte/kræve førtidig tilbagebetaling, hvis medlemsstaterne ikke selv ville have rettet op på disse alvorlige uregelmæssigheder. 9.Måling af resultaterne af EU's udgiftsprogrammer Det er Kommissionens faste overbevisning, at sikring af, at dens udgiftsprogrammer fungerer effektivt, er en vigtig del af en vellykket gennemførelse af budgettet. Det er en udfordring at måle, i hvilket omfang udgiftsprogrammerne når deres erklærede mål og dermed fremmer Unionens prioriteter, dvs. deres resultater, men det er afgørende for at udpege nye problemer rettidigt og om nødvendigt træffe korrigerende foranstaltninger Desuden kan pålidelige oplysninger om resultater være nyttige, når nye prioriteter kræver en mellemliggende omfordeling af ressourcer (naturligvis inden for de grænser, der er fastsat i den retlige ramme). EU-budgettet har allerede en avanceret ramme for måling og evaluering af resultater, som f.eks. er anerkendt af OECD. Denne ramme forudsætter en robust interventionslogik med klart specificerede målsætninger og tilknyttede indikatorer med ambitiøse, men realistiske mål.

Kommissionen har vedtaget en meddelelse om resultatrammen for EU-budgettet for så vidt angår den flerårige finansielle ramme for årene 2021-2027 (COM(2021) 366 final), hvori den redegør for sit tilsagn om yderligere forbedringer. I tiden op til FFR for 2021-2027 har Kommissionen således strømlinet sættet af indikatorer (for at fokusere på de mest relevante), hvilket gør rammen mere tilgængelig og begrænser den administrative byrde til et minimum. De vigtigste indikatorer er også medtaget i retsgrundlagene for de forskellige udgiftsprogrammer. Kommissionen har for første gang også offentliggjort resuméer for alle udgiftsprogrammerne i FFR for 2021-2027 (findes på: https://europa.eu/!MQcbUC), der beskriver, hvordan programmerne fungerer, og opsummerer både den indikatorbaserede resultatramme for hvert program og de metoder, som Kommissionen planlægger at anvende til at fastsætte referenceværdier, delmål og mål for de relevante resultatindikatorer. Som det allerede var tilfældet i 2020, har Kommissionen som bilag til den årlige forvaltnings- og effektivitetsrapport offentliggjort program- og resultatoversigter for alle programmer, der bl.a. omfatter et særligt afsnit om resultatvurdering, herunder en vurdering af resultatindikatorerne samt af relevante eksterne faktorers indflydelse på resultaterne. Hvis denne indsats fortsat skal være vellykket, er det afgørende, at medlemsstaterne og andre partnere gør deres yderste for at levere oplysninger om resultater i rette tid og af høj kvalitet. Derudover fortsætter arbejdet med at integrere tværgående politiske mål i udformningen og gennemførelsen af EU-budgettet, herunder at opfylde Kommissionens forpligtelser i henhold til den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen, der ledsager FFR for 2021-2027 (findes på: https://europa.eu/!mwRVHD). Denne integrering af politikker omfatter, for så vidt angår udgiftsprogrammer, forfølgelse af tværgående mål (f.eks. bekæmpelse af klimaændringer eller fremme af ligestilling mellem kønnene) sammen med programspecifikke (eller sektorspecifikke) mål. De vigtigste tværgående mål, der ligger til grund for udformningen og gennemførelsen af budgettet, er: omindst 30 % af FFR for 2021-2027 og NextGenerationEU skal bruges til at håndtere klimaudfordringen i forhold til 20 % i den forrige periode ostøtte til biodiversitet med 7,5 % af de årlige udgifter i 2024 og 10 % i 2026 og 2027 på grundlag af en effektiv, gennemsigtig og omfattende metode ostøtte til investeringer og reformer inden for digital omstilling, hvor mindst 20 % af den samlede tildeling for hver enkelt national genopretnings- og resiliensplan afsættes til foranstaltninger i forbindelse med den digitale omstilling. Kommissionen er i færd med at udvikle og/eller forbedre egnede metoder til at "spore" de enkelte programmers bidrag — i form af anvendte beløb — til disse mål samt til ligestilling mellem kønnene og gennemførelsen af FN's verdensmål for bæredygtig udvikling i overensstemmelse med sine forpligtelser i henhold til den interinstitutionelle aftale, der ledsager FFR for 2021-2027. 10.Andre spørgsmål 10.1 Opkrævning af indtægter og traditionelle egne indtægter Kommissionen er fast besluttet på at undgå tab af told. Den griber ind, så snart der konstateres uregelmæssigheder, og følger nøje op på resultaterne af kontrollen for at sikre, at tab af traditionelle egne indtægter på EU's budget inddrives fuldt ud. Ansvaret for opkrævning af told påhviler imidlertid primært medlemsstaterne, som holdes økonomisk ansvarlige for at kompensere for tab af traditionelle egne indtægter, hvis den manglende inddrivelse af told skyldes manglende omhu fra deres toldmyndigheders side. Kommissionen har derfor udviklet en metode til at anslå potentielle tab af traditionelle egne indtægter i tilfælde af undervurdering, der betragtes som det vigtigste element ved beregningen af toldgabet. I afventning af Domstolens dom i Kommissionens sag mod Det Forenede Kongerige (C-213/19) har Kommissionen for nylig underrettet medlemsstaterne om deres foreløbige beregnede andel af de samlede tab af traditionelle egne indtægter. Der vil blive anvendt en lignende håndhævelsesstrategi/-metode for tab af traditionelle egne indtægter, der forårsages af omgåelse af antidumping- og udligningstold på solpaneler. De relevante beregninger er afsluttet, og medlemsstaterne vil snart blive underrettet om de tab af traditionelle egne indtægter, de skal kompensere for. En sådan håndhævelse af specifikke emner vedrørende svig vil fortsætte i fremtiden på grundlag af overvågningen af handelsstrømme og den grundige analyse af importdata. Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde en detaljeret beskrivelse af opgaverne, rollen og forretningsmodellen for samt placeringen af de fælles EU-analysefunktioner med henblik på yderligere at styrke effektiviteten og skabe merværdi for risikostyringsstrategien og toldkontrollen. Proaktive foranstaltninger såsom overvågning af handelsstrømme og toldresultater, vurdering af risici med fokus på traditionelle egne indtægter og målrettede inspektioner af berørte medlemsstater vil bidrage væsentligt til at mindske tabet af traditionelle egne indtægter som følge af svig og andre uregelmæssigheder. Kommissionen vil holde dechargemyndigheden behørigt og rettidigt underrettet. 10.2 Fornyelse af trepartsaftalen mellem Kommissionen, Revisionsretten og EIB og Revisionsrettens revisionsbeføjelser i forhold til EIB Europa-Kommissionen samarbejder med Revisionsretten og Den Europæiske Investeringsbank (EIB) om en fornyet trepartsaftale. Formålet med den igangværende revision af trepartsaftalen er at forny den aftale, der blev indgået den 26. september 2016, og som regulerer samarbejdet mellem Kommissionen, Revisionsretten og EIB med hensyn til de af Revisionsretten foretagne revisioner af EIB's aktiviteter i forbindelse med forvaltningen af Unionens udgifter og indtægter. Kommissionen bemærker, at det ikke er formålet med trepartsaftalen at fastlægge Revisionsrettens mandat for så vidt angår EIB, da dette mandat er fastsat i artikel 287, stk. 3, i TEUF. Trepartsaftalen regulerer retten til adgang til oplysninger, som EIB er i besiddelse af i forbindelse med dens forvaltning af Unionens udgifter og indtægter. 11.Et blik ind i fremtiden Forhandlingerne om FFR for 2021-2027, NextGenerationEU og størstedelen af de underliggende udgiftsprogrammer er nu afsluttet. Gennemførelsen vil snart begynde i praksis. Ved overgangen mellem programmeringsperioderne og på grundlag af de indhøstede erfaringer er det yderst vigtigt at have de nødvendige mekanismer på plads for fremtiden, og at alle institutioner og interessenter fortsætter i samme retning. Kommissionen vil derfor fortsat samarbejde med de øvrige institutioner og medlemsstaterne om at fremme en forsvarlig økonomisk forvaltning af EU-budgettet. Den er fortsat fast besluttet på at efterkomme dechargemyndighedens anmodninger og Revisionsrettens henstillinger om yderligere at forbedre EU's økonomiske forvaltning. Kommissionen vil fortsat opretholde de højeste standarder for gennemsigtighed og ansvarlighed for at sikre, at Unionens budget anvendes i overensstemmelse med reglerne og ifølge de højeste standarder med hensyn til præstation og resultater.