Forslag til RAADETS AFGOERELSE om supplerende makrofinansiel bistand til Rumaenien (forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Indledning

Sidst i 1998 indledte de rumaenske myndigheder droeftelser med Den Internationale Valutafond om et nyt IMF-stoettet makrooekonomisk stabiliserings- og strukturreformprogram. Der blev indgaaet en foreloebig aftale mellem repraesentanter for IMF og de rumaenske myndigheder om en hensigtserklaering den 21. april. Saafremt Rumaenien traeffer en raekke indledende foranstaltninger, ventes IMF's bestyrelse at godkende en ny standby-aftale til Rumaenien paa 370 mio. SDR.

Paa denne baggrund henvendte premierminister Radu Vasile sig til kommissionsformand Jacques Santer i januar 1999 og anmodede om yderligere supplerende makrofinansiel bistand fra Det Europaeiske Faellesskab.

Den Europaeiske Union har ydet tre makrofinansielle laan til Rumaenien til et samlet beloeb paa 580 mio. ECU som led i EU's betalingsbalancestoette til stoette for en raekke IMF-programmer. Den foerste laanefacilitet paa 375 mio. ECU blev udbetalt i 1992. Den anden laanefacilitet paa 80 mio. ECU blev udbetalt i februar 1993. Det tredje laan paa 125 mio. ECU blev udbetalt i tre rater paa henholdsvis 55 mio. ECU (november 1995), 40 mio. ECU (september 1997) og 30 mio. ECU (december 1997). Rumaenien har fuldt ud og rettidigt tilbagebetalt det foerste laan: den foerste rate paa 185 mio. ECU den 18. marts 1998 og den anden rate paa 190 mio. ECU den 1. februar 1999.

2. Det makrofinansielle bistandsprogram for 1997-1998

I 1997 ivaerksatte den regering, der var blevet valgt i november 1996, et omfattende program for makrooekonomisk stabilisering og modernisering af oekonomien. Selv om den oekonomiske vaekst paa ny havde taget fart i 1994, kunne det forholdsvis tilfredsstillende makrooekonomiske resultat frem til 1996 ikke skjule, at der var sket utilfredsstillende fremskridt med strukturreformerne og omstruktureringen af virksomhederne i alle sektorer, inklusive landbruget. Den nye regering broed med de tidligere aars spaede reformer og traf en raekke radikale foranstaltninger i de foerste maaneder af 1997.

De internationale finansielle institutioner spillede en aktiv rolle i forbindelse med at raadgive den nye regering om dens oekonomiske og sociale politik. Der blev i april 1997 opnaaet enighed med IMF om en standby-aftale paa 430 mio. USD. I juni 1997 godkendte Verdensbanken nye kreditter paa 550 mio. USD (herunder et nyt strukturtilpasningslaan til landbruget (ASAL)) og udbetaling af anden rate paa 80 mio. USD af et strukturtilpasningslaan til den finansielle sektor og virksomhedssektoren (FESAL). EU stoettede ogsaa programmet ved at genaktivere den udestaaende anden rate paa op til 70 mio. ECU af det tredje makrofinansielle laan til Rumaenien. Denne rate blev udbetalt i to betalinger paa henholdsvis 40 mio. ECU og 30 mio. ECU.

I begyndelsen af 1998 foerte de langsomme fremskridt med strukturreformerne og afvigelser fra den fastsatte kurs i den makrooekonomiske politik til, at IMF's praestationskriterier ikke kunne opfyldes, og udbetalingen af baade standby-aftalen og Verdensbankens to primaere tilpasningslaan blev afbrudt. Standby-aftalen udloeb i maj 1998, og paa det tidspunkt var kun to ud af de fem rater blevet udbetalt, mens strukturtilpasningslaanet for den finansielle sektor og virksomhedssektoren udloeb i foraaret 1998, hvor sidste rate ikke var blevet udbetalt, selv om laanets loebetid var blevet forlaenget. Verdensbanken kunne foerst udbetale anden rate af strukturtilpasningslaanet til landbruget i slutningen af 1998. Den indvilligede alligevel i at forlaenge laanets loebetid med seks maaneder til juni 1999.

3. Den seneste oekonomiske udvikling

3.1. De makrooekonomiske resultater

Efter at de kom til magten i slutningen af 1996, har de to successive rumaenske regeringer indset, at der er behov for en stram makrooekonomisk politik for at rette op paa de eksisterende oekonomiske uligevaegte. De hoeje realrentesatser, stigningen i ledigheden, de kraftige nedskaeringer i de offentlige investeringer og udbredte finansielle vanskeligheder i virksomhederne har tilsammen reduceret den indenlandske efterspoergsel kraftigt. Derudover har virksomhedernes ringe konkurrenceevne medfoert et fald i eksporten. Paa denne baggrund faldt BNP med 6,6% i 1997 og med 7,3% i 1998.

En stram finanspolitik har vaeret noegleelementet i den makrooekonomiske strategi. Mens den finanspolitiske tilpasning, der blev gennemfoert i 1997, var imponerende (isaer i betragtning af de halvfiskale tilskud, centralbanken ydede frem til 1996), har det vaeret vanskeligere at fastholde en stram finanspolitik i 1998, isaer i aarets foerste halvdel. Det er der primaert to grunde til: presset for hoejere offentlige udgifter er oeget, og de udeblevne vaesentlige fremskridt med privatiseringen og strukturreformerne har paavirket indtaegterne, isaer i form af en foroegelse af restancerne til statskassen.

Paa grund af betydelige privatiseringsindtaegter i december 1998 faldt underskuddet paa statsbudgettet alligevel til 3,3% af BNP fra 3,7% i 1997. Hvad der var mere betydningsfuldt var, at statsbudgettet (dvs. eksklusive de lokale myndigheders budgetter, de sociale udgifter og andre udgifter, der hoerer under det offentlige) kunne notere et overskud paa primaerbalancen paa 1,8% af BNP i 1998 sammenlignet med et overskud paa 0,1% det foregaaende aar. At det lykkedes myndighederne at oege overskuddet paa primaerbalancen er beundringsvaerdigt og afspejler, at der fra centralt regeringshold er vilje til at haandhaeve disciplinen i finanspolitikken. Den finanspolitiske disciplin har dog ikke gjort store fremskridt paa lokalt plan, isaer i henseende til de sociale sikringsbidrag, idet virksomhederne har opbygget store restancer med betaling af sociale sikringsbidrag. Endvidere er de fleste af privatiseringsindtaegterne blev betragtet som rene indtaegter og ikke som finansieringsposter. Hvis man ikke medregner privatiseringsindtaegterne, beloeb underskuddet paa statsfinanserne sig i 1998 til 5,7% af BNP.

Parlamentet vedtog i februar 1999 budgettet for 1999, som opererer med et underskud paa blot 2% af BNP. Efter krav fra regeringen suspenderede parlamentet de love, der ydede store skatteincitamenter til direkte investeringer og halverede overskudsskatten for eksportoerer, og som blev vedtaget i december 1998. Efter droeftelserne med IMF ventes det konsoliderede offentlige underskud at falde til 3,9% af BNP, hvis man ikke medregner privatiseringsindtaegterne.

Den kraftige stigning i den offentlige gaeld giver fortsat anledning til bekymring, isaer fordi realrentesatserne er saa hoeje, nemlig ca. 80% ved den seneste emission af statsobligationer i slutningen af april. Regeringen har forsoegt at holde udgifterne ved emission af statsobligationer nede, men dette medfoerte en manglende efterspoergsel. Renteudgifterne er blevet den stoerste udgiftspost paa statsbudgettet (ca. 26% af de forventede udgifter for 1999).

Ét vaesentligt resultat, der blev naaet i 1997 og 1998, var nedbringelsen af inflationen og forbedringen af rammerne for den monetaere politik. Inflationen galopperede i begyndelsen af 1997 (176,9% i marts 1997 paa aarsbasis) paa grund af prisliberaliseringen og valutaens kraftigt faldende vaerdi. Den faldt derefter til ca. 42% ved udgangen af 1998. Dette blev opnaaet gennem en streng kontrol med pengebasen og en appreciering af den (reale) valutakurs. Desuden blev de saerlige kreditter, som Rumaeniens centralbank havde vaeret noedsaget til at yde til landbruget og virksomhederne, ophaevet. Den reale appreciering havde dog en negativ indvirkning paa udviklingen i eksporten og importen. Derfor har Rumaeniens centralbank siden efteraaret 1998 omlagt sin politik og har tilladt valutaen at falde i vaerdi, ogsaa realt.

Paa trods af faldet i BNP og forbruget var den uventede forvaerring i balancen over for udlandet i 1998 en stor skuffelse. Underskuddet paa betalingsbalancens loebende poster steg med 40% til 3 mia. USD (eller 7,9% af BNP), isaer fordi eksporten faldt (-1,6% i forhold til 1997), samtidig med at importen steg (+4,8%). De snaerende baand, betalingsbalancen laegger paa oekonomien, er blevet problematiske, isaer paa grund af de stadig ringere betingelser for at finansiere den paa et sundt grundlag. Selv om de udenlandske direkte investeringer steg i 1998 (primaert paa grund af privatiseringen af teleselskabet), var den samlede tilstroemning af udenlandsk kapital alligevel lavere end i 1997. De gentagne forringelser i landets internationale kreditvurdering gjorde det desuden vanskeligere at finansiere betalingsbalancen.

Som et resultat af udviklingen paa betalings- og kapitalbalancen er valutareserverne i Rumaeniens centralbank (eksklusive guld) faldet stoet igennem de senere maaneder. Ved udgangen af marts daekkede de kun 1,6 maaneds vareimport. Valutareservernes stoerrelse er blevet problematisk i lyset af den store offentlige gaeld til udlandet paa ca. 3 mia. USD i 1999, hvilket inkluderer 800 mio. USD i internationale obligationer i maj og juni. Rumaenien tilbagebetalte det foerste makrofinansielle laan fra EU, der blev ydet i 1991, rettidigt og fuldt ud (185 mio. ECU i marts 1998 og 190 mio. ? i februar 1999).

Den generelle forvaerring i den oekonomiske situation samt en omfattende tilfoersel af likviditet til stoette for en kriseramt statsbank foerte i begyndelsen af 1999 til en kraftig acceleration i deprecieringen af valutaen og fornyet inflation (6,4% i marts). I perioden fra begyndelsen af 1999 og til udgangen af april faldt leuen med 35% i forhold til den amerikanske dollar og naesten en fjerdedel i forhold til euroen.

3.2. Strukturreformer

Som erfaringen fra tiden mellem 1990 og 1996 har vist, kan de haardt tilkaempede resultater i henseende til makrooekonomisk stabilisering ikke fastholdes i Rumaenien, medmindre der gennemfoeres en omfattende omstrukturering i de offentlige virksomheder. Selv om der blev taget en raekke vigtige skridt i begyndelsen af 1997, har de manglende fremskridt paa dette felt vaeret den stoerste kilde til skuffelse. Rent faktisk har de fundamentale aarsager til betalingsbalanceproblemerne ikke kun deres rod i den kortsigtede makrooekonomiske udvikling, men ogsaa og primaert i strukturelle faktorer, isaer den svage produktive base og dens ringe konkurrenceevne paa alt andet end priserne. Dette er paa sin side naert knyttet til den manglende fornuftige omstrukturering af mange af de store statsejede virksomheder.

Som led i aftalerne med de internationale finansielle institutioner igangsatte de nye myndigheder en raekke stoerre strukturreformer i 1997. Priserne over for udlandet blev saenket betydeligt, de fleste priser blev liberaliseret, forsyningsvirksomhedernes priser er blevet justeret automatisk, privatiseringstempoet blev sat i vejret, og valutamarkedet blev liberaliseret.

De fleste af disse reformer holder stadig. Men fremdriften i reformerne har vaeret sporadisk og er til tider gaaet i staa. Mens et stort antal "Régies autonomes" er blevet omdannet til kommercielle selskaber, og der er blevet godkendt omstruktureringsplaner for el-, mine- og jernbaneselskaberne, er der ikke sket store fremskridt med omstruktureringen af de store statslige industrivirksomheder. Navnlig er restancerne til stats- og socialbudgettet og forsyningsvirksomhederne fortsat med at vokse, hvilket underminerer statsfinansernes stilling.

Derudover har den finansielle sektor vist stadig stoerre svaghedstegn. Med stor forsinkelse blev de to mindste statslige banker solgt til udenlandske investorer henholdsvis i slutningen af 1998 og i marts 1999. Paa trods af en foerste massiv kapitaltilfoersel i slutningen af 1997 til de to stoerste statslige banker fortsatte problemerne med at vokse i 1998. Andelen af uerholdelige fordringer (klassificeret som "tab") steg fra 42,6% af de samlede udlaan i december 1997 til 51% ved udgangen af juni 1998. Sidst i 1998 og i begyndelsen af 1999 stod den stoerste (statslige) bank, Bancorex, over for alvorlige vanskeligheder, bl.a. manglende likviditet og opsigelse af indskud. Centralbanken overtog kontrollen med banken og tilfoerte store maengder kapital for at undgaa konkurs. Som led i den foreloebige aftale med de internationale finansielle institutioner er det blevet besluttet gradvis at afvikle Bancorex' aktiviteter og viderefoere omstruktureringen (og privatiseringen) af de to oevrige stoerre statslige banker.

I erkendelse af behovet for at genskabe trovaerdigheden i den foerte politik og loese de strukturelle problemer for paa ny at opnaa adgang til officiel finansiering oegede myndighederne tempoet i strukturreformerne og de stoerre privatiseringer i slutningen af 1998. Der blev bebudet et par markante privatiseringsaftaler, bl.a. salget af en kontrollerende andel i teleselskabet. Regeringen besluttede endvidere hurtigt at lukke en raekke stoerre tabsgivende selskaber, bl.a. mange miner, at omstrukturere andre stoerre virksomheder og yderligere saette fart i privatiseringerne. Der har dog reelt hidtil kun vaeret faa virksomhedslukninger, men antallet af afskedigelser er steget. Som foelge heraf steg ledigheden hastigt og naaede op paa 12% af arbejdsstyrken ved udgangen af marts 1999 sammenlignet med 8,9% ved udgangen af 1997.

4. Det nye oekonomiske program

Siden slutningen af 1998 har regeringen vist fast vilje til at oege tempoet i den oekonomiske omstrukturering og har genoptaget forhandlingerne med de internationale finansielle institutioner.

Der blev indgaaet en foreloebig aftale mellem repraesentanter for IMF og de rumaenske myndigheder om en hensigtserklaering den 21. april. Saafremt Rumaenien traeffer en raekke indledende foranstaltninger, ventes IMF's bestyrelse at godkende en ny standby-aftale til Rumaenien paa 370 mio. SDR (ca. 495 mio. USD). Der blev ogsaa naaet til enighed med Verdensbanken om en foreloebig aftale om et nyt strukturtilpasningslaan (et saakaldt "PSAL" til en vaerdi paa 300 mio. USD). Hvis de indledende foranstaltninger gennemfoeres med succes, vil dette udloese, at Verdensbankens bestyrelse godkender det nye laan. Aftalerne med Verdensbanken og IMF er indbyrdes afhaengige; saaledes insisterede IMF paa, at der skulle ske fremskridt med laanene fra Verdensbanken, inden der kunne opnaas enighed om den nye standby-aftale.

Det nye oekonomiske program, der er aftalt med IMF og Verdensbanken, tager sigte paa at genskabe makrooekonomisk stabilitet og loese nogle af de vedholdende problemer i de statslige virksomheder og den finansielle sektor. Den makrooekonomiske strategi tager udgangspunkt i en stram finans- og indkomstpolitik, som skulle bane vej for en mindre restriktiv monetaer politik end i den foregaaende periode. Dette skulle sikre et haardt tiltraengt fald i de nominelle rentesatser og realrentesatserne. Samtidig skulle den reelle depreciering af valutaen foere til en nedbringelse af underskuddet paa betalingsbalancens loebende poster. Den indenlandske efterspoergsel ventes at falde og vil daempe efterspoergslen efter importvarer. I 1999 ventes BNP for tredje aar i traek at falde med 3,5%.

Denne makrooekonomiske strategi afhaenger i vid udstraekning af, at der sker vaesentlige fremskridt med strukturreformerne, navnlig omstruktureringen af den finansielle sektor og de store statslige virksomheder. Verdensbankens program har tre hovedbestanddele:

* omstrukturering og privatisering i banksektoren med fokus paa de to stoerste statslige banker (Banca Agricola og Bancorex), forbedring af de tilsyns- og reguleringsmaessige rammer for den finansielle sektor og oprettelse af et agentur med henblik paa en ordnet afvikling af bankernes daarlige gaeld

* privatisering og afhaendelse af dele af de store statsejede virksomheder omfattende bl.a. en effektiv privatisering af 50 store virksomheder, umiddelbar paabegyndelse af privatiseringsprocedurer for fem meget store virksomheder og identifikation af de virksomheder, der genererer tab paa mindst 15% af de samlede tab i statsejerskabsfonden, og for hvilke der umiddelbart skal indledes konkursprocedurer

* forbedring af erhvervsklimaet omfattende bl.a. en aendret erhvervslovgivning, en ny privatiseringslov, reform af de direkte skatter, forbedrede konkursprocedurer og indfoerelse af internationalt anerkendte regnskabsstandarder.

Der er desuden en betydningsfuld bestanddel i programmet, der vedroerer det sociale sikkerhedsnet, og som vil blive suppleret med et saerligt PHARE-program. Derudover har Verdensbanken tildelt et stort strukturtilpasningslaan til landbruget (det saakaldte "ASAL", hvoraf sidste rate paa 150 mio. USD maaske bliver frigivet i juni).

Det er af saerlig stor betydning at omstrukturere den finansielle sektor. Dette skulle lette presset paa den monetaere politik og bane vej for en genoptagelse af laangivningen til den private sektor, samtidig med at privatiseringen og omstruktureringen af industrivirksomhederne skulle faa positive konsekvenser for budgettet og medfoere en vis forbedring i konkurrenceevnen for alle andre parametre end omkostningerne.

Siden den foreloebige aftale blev indgaaet med de internationale finansielle institutioner, er der sket fremskridt med gennemfoerelsen af nogle af de indledende foranstaltninger. Centrale love er eller vil snart blive aendret af regeringen, herunder lovene om privatisering, leasing, konkurs, revisionsretten og finansielt tilsyn. Der er blevet udpeget finansielle raadgivere med henblik paa privatiseringen af de store statslige virksomheder, herunder det nationale olieselskab. Omstruktureringen af Bancorex skrider fremad; den foerste "pakke" af daarlig gaeld vil inden for kort tid blive overfoert til det saerlige agentur.

Verdensbankens og IMF's bestyrelse har tentativt berammet godkendelsen af PSAL og standby-aftalen til henholdsvis den 10. juni og den 25. juni.

5. Udviklingen paa betalingsbalancen og finansieringsbehovet

Oprindeligt indebar det oekonomiske program, der er aftalt med IMF, en nedbringelse af betalingsbalanceunderskuddet med helt op til 1 mia. USD gennem oeget eksport og reduceret import. Eksporten ventes at stige paa grund af den store nominelle og reelle depreciering af valutaen, der er sket siden efteraaret 1998. Samtidig vil importen falde, efterhaanden som den indenlandske efterspoergsel daempes yderligere, og importpriskonkurrenceevnen forringes. Underskuddet paa betalingsbalancens loebende poster er paa 2 mia. USD og ventedes hovedsagelig finansieret via den oegede tilstroemning af udenlandske direkte investeringer i tilknytning til accelerationen i privatiseringsprogrammet, samtidig med at en beskeden stigning i de officielle valutareserver ventedes opnaaet.

Krisen i Kosovo har dog forringet den eksterne situation. Det er vanskeligt paa dette stadium at foretage en naermere vurdering af de oekonomiske konsekvenser af denne krise, isaer fordi vurderingen i vid udstraekning afhaenger af, hvor laenge konflikten kommer til at vare. Det staar dog allerede klart, at den vil faa negative konsekvenser for betalingsbalanceunderskuddet, idet eksporten til det tidligere Jugoslavien og ogsaa til Tyskland, Ungarn og OEstrig bliver lavere paa grund af afbrydelsen af sejladsen paa Donau. Investortilliden vil blive paavirket negativt. Som foelge heraf kan ventes en opbremsning i de udenlandske direkte investeringer, hvilket vil faa direkte konsekvenser for privatiseringsprocessen, fordi det vil blive vanskeligere at opnaa adgang til privat finansiering paa de internationale markeder. Saaledes skoenner IMF, at betalingsbalanceunderskuddet vil stige med 190 mio. USD i forhold til basisscenariet.

Paa denne baggrund er programmet, selv naar der er taget hoejde for den finansielle bistand fra IMF og Verdensbanken, underfinansieret. Ifoelge de seneste betalingsbalancefremskrivninger fra IMF beloeber Rumaeniens resterende finansieringsgab for 1999 sig til 322 mio. USD. Det ventes, at dette finansieringsgab kan blive yderligere oeget, efterhaanden som IMF og de rumaenske myndigheder faar vurderet de oekonomiske foelgevirkninger af Kosovo-krisen i enkeltheder.

Hvis ikke det resterende finansieringsbehov kan daekkes, kan der stilles spoergsmaalstegn ved, om Rumaenien vil vaere i stand til at gennemfoere sit tilpasnings- og reformprogram og til at overholde sine finansielle forpligtelser over for udlandet. Kommissionen er klar over, at de resultater, Rumaenien har opnaaet under det foregaaende makrofinansielle bistandsprogram, har vaeret skuffende i forhold til forventningerne i begyndelsen af 1997. Efter Kommissionens opfattelse staar de rumaenske myndigheder dog i en bedre udgangsposition end tidligere til at gennemfoere det nye oekonomiske program beslutsomt.

Myndighedernes aktuelle bestraebelser paa at stabilisere den makrooekonomiske situation og faa bugt med de ofte genstridige problemer i nogle af de store tabsgivende statslige virksomheder og banker boer stoettes af de internationale finansielle institutioner, isaer paa dette kritiske tidspunkt, hvor virkningerne af Kosovo-krisen forvaerrer landets finansieringssituation over for udlandet.

EU maa give et kraftigt signal om vilje til at yde finansiel bistand til Rumaenien. Rumaenien er et ansoegerland, og dets fremgang hen imod medlemskab afhaenger derfor i vid udstraekning af, om det lykkes at foere det nye oekonomiske program ud i livet. I betragtning af den aktuelle situation i Balkan-omraadet vil supplerende finansiel bistand fra EU/G-24 hjaelpe Rumaenien med at klare virkningerne af krisen og af de skaerpede sanktioner over for det tidligere Jugoslavien.

Kommissionen vil i samarbejde med Verdensbanken om kort tid indkalde til et hoejtstaaende moede i den raadgivende gruppe/G-24 for at soege yderligere tilsagn om finansiel bistand fra bilaterale donorer.

6. Eventuel supplerende bistand fra Faellesskabet og laanets vigtigste karakteristika

Kommissionen foreslaar, at Faellesskabet stiller et betalingsbalancelaan paa op til 200 mio. ? med en maksimal loebetid paa 10 aar til raadighed for Rumaenien. Den foreslaaede loebetid harmonerer med de mellem- og langsigtede betalingsbalanceudsigter for landet, som forventes at staa over for vaesentlige finansieringsbehov i de kommende aar.

Bistanden vil blive ydet inden for rammerne af den standby-aftale, der skal godkendes af IMF, og vil supplere de midler, der stilles til raadighed af de internationale finansielle institutioner og bilaterale donorer.

Bistanden vil blive frigivet i to rater betinget af, at der er opnaaet tilfredsstillende resultater med Rumaeniens oekonomiske program som aftalt med IMF, og at der goeres fremskridt med strukturreformerne (herunder overholdelse af en raekke praestationskriterier). Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg hoeres inden hver udbetaling.

Ligesom for tilsvarende transaktioner til fordel for andre partnerlande vil Faellesskabet fremskaffe midlerne ved laantagning paa kapitalmarkedet med en garanti over det almindelige budget. Rumaenien vil derefter laane af Faellesskabet. Laanoptagelses- og laangivningstransaktionerne vil fuldstaendig modsvare hinanden og ikke indebaere nogen kommercielle risici for Faellesskabet.

I overensstemmelse med garantifondsmekanismen vil budgetvirkningerne af en afgoerelse om at stille bistand paa op til 200 mio. ? til raadighed for Rumaenien indebaere, at der tilfoeres fonden 28 mio. ?.

Forslag til RAADETS AFGOERELSE om supplerende makrofinansiel bistand til Rumaenien

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 308,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [1]

[1] EFT ...

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [2], og

[2] EFT ...

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Kommissionen har hoert Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg forud for fremsaettelsen af sit forslag;

(2) Rumaenien er ved at ivaerksaette fundamentale oekonomiske reformer og goer betydelige bestraebelser paa at indfoere en velfungerende markedsoekonomi;

(3) Rumaenien og Den Europaeiske Union har undertegnet en Europaaftale, hvorved der etableres et associeringsforhold;

(4) Det Europaeiske Raad besluttede paa sit moede i Luxembourg i december 1997 at igangsaette en tiltraedelsesproces, der omfatter Rumaenien og de oevrige central- og oesteuropaeiske ansoegerlande samt Cypern;

(5) Rumaenien har indgaaet en aftale med Den Internationale Valutafond (IMF) om et standby-arrangement til stoette for regeringens tilpasnings- og reformprogram;

(6) Verdensbanken har godkendt et nyt tilpasningslaan for den private sektor (PSAL), der tilvejebringer betydelig finansiering til tilpasning og investeringer til stoette for Rumaeniens reformbestraebelser i virksomhedssektoren og den finansielle sektor;

(7) de rumaenske myndigheder har anmodet om finansiel bistand fra de internationale finansielle institutioner, Faellesskabet og andre bilaterale donorer; ud over det beloeb, der skoennes at kunne tilvejebringes via IMF og Verdensbanken, er der fortsat et betydeligt finansieringsbehov, der skal daekkes i programperioden for at styrke landets reservestilling og stoette gennemfoerelsen af maalsaetningerne i regeringens reformprogram;

(8) Faellesskabets ydelse af et langfristet laan til Rumaenien er en passende foranstaltning til at lette landets finansielle bindinger over for udlandet, stoette betalingsbalancesituationen og styrke reservestillingen;

(9) Faellesskabets laan boer forvaltes af Kommissionen;

(10) traktaten indeholder ikke anden hjemmel til vedtagelse af denne afgoerelse end artikel 308 -

TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:

Artikel 1

1. Faellesskabet yder Rumaenien en langfristet laanefacilitet paa hoejst 200 mio. EUR i hovedstol med en maksimal loebetid paa ti aar med henblik paa at sikre en holdbar betalingsbalancesituation og lette gennemfoerelsen af de noedvendige strukturreformer.

2. Til dette formaal bemyndiges Kommissionen til paa Faellesskabets vegne at laane de noedvendige midler, som stilles til raadighed for Rumaenien i form af et laan.

3. Det i stk. 2 omhandlede laan forvaltes af Kommissionen i naert samraad med Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg og paa en maade, der er i overensstemmelse med enhver aftale mellem IMF og Rumaenien.

Artikel 2

1. Kommissionen bemyndiges til, efter samraad med Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg, at aftale de oekonomisk-politiske betingelser i tilknytning til laanet med de rumaenske myndigheder. Disse betingelser skal vaere i overensstemmelse med de aftaler, der er naevnt i artikel 1, stk. 3.

2. Kommissionen kontrollerer med regelmaessige mellemrum i samarbejde med Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg og i koordination med IMF, at den oekonomiske politik i Rumaenien er i overensstemmelse med formaalene med laanet, og at laanebetingelserne overholdes.

Artikel 3

1. Laanet stilles til raadighed for Rumaenien i to rater. Med forbehold af artikel 2 frigives den foerste rate paa grundlag af tilfredsstillende resultater med det makrooekonomiske program som led i den loebende standby-aftale, der er aftalt med IMF.

2. Med forbehold af artikel 2 frigives den anden rate paa grundlag af en tilfredsstillende fortsaettelse af Rumaeniens tilpasnings- og reformprogram og tidligst tre maaneder efter frigivelsen af den foerste rate.

3. Midlerne udbetales til Rumaeniens nationalbank.

Artikel 4

1. De laanoptagelses- og laangivningstransaktioner, der er naevnt i artikel 1, gennemfoeres med samme valoerdato og maa for Faellesskabet ikke medfoere omlaegning af forfaldstiden, valutakurs- og renterisici eller andre kommercielle risici.

2. Kommissionen skal, hvis Rumaenien oensker det, traeffe de noedvendige foranstaltninger til at indfoeje en klausul om foertidig tilbagebetaling i laanebetingelserne og til, at en saadan klausul kan anvendes.

3. Giver omstaendighederne mulighed for en forbedring af renten paa laanene, kan Kommissionen paa Rumaeniens anmodning helt eller delvis refinansiere sin oprindelige laanoptagelse eller omlaegge de hertil knyttede finansielle betingelser. En saadan refinansiering eller omlaegning gennemfoeres paa de betingelser, der er fastsat i stk. 1, og maa ikke resultere i en forlaengelse af den gennemsnitlige loebetid for de af transaktionerne beroerte laan eller i en forhoejelse af restgaelden, udtrykt i loebende valutakurs, paa datoen for refinansieringen eller omlaegningen.

4. Rumaenien baerer alle de omkostninger, som Faellesskabet afholder i forbindelse med indgaaelse og gennemfoerelse af transaktionerne i henhold til denne afgoerelse.

5. Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg underrettes mindst én gang om aaret om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.

Artikel 5

Kommissionen sender mindst én gang om aaret Europa-Parlamentet og Raadet en rapport, der indeholder en vurdering af gennemfoerelsen af denne afgoerelse.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Raadets vegne

Formand

BILAG

NOEDVENDIGE BUDGETMIDLER FOR TILFOERSEL AF KAPITAL TIL GARANTIFONDEN I 1999 OG MARGEN UNDER RESERVEN TIL LAAN OG LAANEGARANTIER TIL FORDEL FOR TREDJELANDE

(I MIO. EUR)

Transaktioner // Beregnings-grundlag [3] // Tilfoersel af midler til fonden [4] // Reserve- margen

[3] Grundlaget er beregnet ved anvendelse af gaeldende garantidaekningssatser, nemlig 70% (EIB-laan, nye mandater), 75% (EIB-laan, tidligere protokoller) eller 100% (makrofinansielle bistandslaan).

[4] I overensstemmelse med kapitaltilfoerselsreglerne i Raadets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994. Eftersom fonden naaede maalbeloebet pr. 31.12.1997, er tilfoerselssatsen blevet nedsat til 14%.

// // // // 346,0 [5]

[5] Reserve til laan og laanegarantier til fordel for og i tredjelande for 1999 ifoelge de finansielle overslag.

Afgjorte transaktioner

// // // //

// EIB/Nye mandater [6] // // //

[6] AArlige beloeb til laan, der forventes undertegnet i 1999, og korrektion af beloeb, der allerede er tilfoert fonden til daekning af faktisk undertegnede laan ved udgangen af 1998: Overfoersel 5/99 til garantifonden.

// Central- og oesteuropaeiske lande // 872,9 // 122,2 // 223,8

// Udviklingslande i Latinamerika og Asien // 218,1 // 30,5 // 193,3

// Sydafrika. // 143,5 // 20,1 // 173,2

// Middelhavslande // 351,4 // 49,2 // 124,0

// Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien // 38,5 // 5,4 // 118,6

// Bosnien // 42,0 // 5,9 // 112,7

// // // //

// EIB/Tidligere protokoller6 // // //

// Syrien // -30 // -4,2 // 116,9

// // // //

// Makrofinansiel bistand // // //

// // // //

// Albanien III // 20 // 2,8 // 114,1

// Bosnien I // 20 // 2,8 // 111,3

// // // //

Foreslaaede transaktioner

// // // //

// // // //

// EIB/Tyrkiet [7] // 105 // 14,7 // 96,6

[7] Forslag til Raadets forordning om ivaerksaettelse af en saerlig finansiel samarbejdsforanstaltning til fordel for Tyrkiet (KOM(95) 389/3).

// EIB/Kroatien [8] // 35 // 4,9 // 91,7

[8] Samarbejdsaftale EF/Kroatien (SEK(95) 180 endelig udg.).

// // // //

// Makrofinansiel bistand // // //

// // // //

// Bulgarien IV [9] // 100 // 14,0 // 77,7

[9] Kommissionens forslag.

// Rumaenien IV9 // 200 // 28,0 // 49,7

FINANSIERINGSOVERSIGT

1. Transaktionens titel

Supplerende makrofinansiel bistand til Rumaenien.

2. Budgetpost

Budgetpost BO-211, der omfatter Det Europaeiske Faellesskabs sikkerhedsstillelse for programmer for laan, som Faellesskabet har optaget med henblik paa finansiel bistand til tredjelande i Central- og OEsteuropa.

3. Retsgrundlag

Artikel 308 i traktaten.

4. Beskrivelse og begrundelse for foranstaltningen

a) Beskrivelse

Et faellesskabslaan (finansieret ved hjaelp af laan optaget af Faellesskabet paa de internationale kapitalmarkeder) paa op til 200 mio. EUR til stoette for Rumaeniens reformbestraebelser.

b) Begrundelse for foranstaltningen

Baeredygtigheden af Bulgariens betalingsbalance afhaenger af ekstern finansiel bistand fra officielle kilder.

5. Klassifikation af udgifterne

Obligatoriske.

6. Klassifikation af udgifterne

Potentiel anvendelse af budgetgarantien for Faellesskabets laantagning med henblik paa finansiering af laanet til Rumaenien.

7. Finansielle virkninger

a) Beregningsmetode

Vurderingen af, hvor stort et bistandsbeloeb der er noedvendigt, er baseret paa de aktuelle overslag over Rumaeniens yderligere behov for ekstern finansiering.

Der foreslaas opfoert et p.m., da det ikke paa forhaand kan beregnes, hvor meget der eventuelt vil blive trukket paa denne budgetpost, og hvornaar dette i givet fald vil ske, og da det forventes, at denne budgetgaranti ikke vil blive anvendt.

b) Foranstaltningens virkninger paa aktionsbevillingerne

Kun i tilfaelde af, at garantien faktisk anvendes.

c) Finansiering af aktionsbevillingerne

Ved traek paa budgetgarantien:

- Benyttelse af garantifonden oprettet ved Raadets forordning (EF, Euratom) nr. 2728 af 31. oktober 1994.

- Hvis garantifonden ikke indeholder tilstraekkelige midler, fremskaffes der supplerende midler fra budgettet ved overfoersel:

* af enhver overskudsmargen i garantireserven

* af forsinkede indbetalinger til budgettet, for hvilke budgetgarantien er blevet bragt i anvendelse (ifoelge artikel 27, stk. 3, i finansforordningen)

* af en eventuel disponibel margen under udgiftsloftet for udgiftsomraade 4 i de finansielle overslag eller af midler tilvejebragt ved en omfordeling.

- Kommissionen kan midlertidigt for at opfylde sine forpligtelser sikre gaeldsbetjeningen ved hjaelp af midler fra sin likvide beholdning. I saa fald anvendes artikel 12 i Raadets forordning (EOEF, Euratom) nr. 1552/89 af 29.5.1989.

8. Forholdsregler mod svig

Midlerne vil blive udbetalt direkte til Rumaeniens centralbank, men foerst naar Kommissionens tjenestegrene efter hoering af Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg og i samraad med IMF og Verdensbanken har kontrolleret, at landets makrooekonomiske politik er tilfredsstillende, og at de specifikke betingelser i tilknytning til denne bistand er opfyldt.

9. Oplysninger om omkostningseffektivitet

a) Baggrund for transaktionen og specifikke maal

Ved at stoette Rumaeniens makrooekonomiske reformbestraebelser og ved at supplere det internationale samfunds laangivning til dette land inden for rammerne af IMF-programmet vil denne bistand lette landets finansielle bindinger over for udlandet, stoette dets overgang til markedsoekonomi og forbedre vaekstudsigterne.

b) Overvaagning og evaluering

Denne bistand er af makrooekonomisk karakter, og overvaagningen og vurderingen af den gennemfoeres inden for rammerne af det IMF-stoettede tilpasnings- og reformprogram, som Rumaenien er i faerd med at implementere.

Kommissionens tjenestegrene vil overvaage foranstaltningen paa grundlag af aegte makrooekonomiske og strukturpolitiske indikatorer, som aftales med myndighederne i Rumaenien. De vil holde snaever kontakt med IMF og Verdensbanken og traekke paa deres vurdering af Rumaeniens stabiliserings- og reformresultater.

Ifoelge forslaget til Raadets afgoerelse skal der udarbejdes en aarlig rapport til Europa-Parlamentet og Raadet, som skal indeholde en vurdering af foranstaltningens gennemfoerelse.

10. Administrative udgifter

Denne foranstaltning er af ekstraordinaer karakter og vil ikke medfoere en foroegelse af Kommissionens personale.