KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.07.1996 
KOM(96) 308 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
EUROPÆISK-ASIATISK 
SAMARBEJDSSTRATEGI 
INDEN FOR ENERGI 

Indholdsfortegnelse 
RESUMÉ 
INDLEDNING 
I. BAGGRUND 
1. ENERGISEKTOREN I ASIEN, FREMTIDIGE UDFORDRINGER OG 
STORE INTERESSER FOR EUROPA 
1.1 Vidt forskellige socio-økonomiske betingelser 
1.2 Høj vækstrate 
1.3 En ny energikrise? 
1.4 Behovet for inddragelse af den private sektor 
1.5 Større virkninger for miljøet 
1.6 Reformer i energisektoren 
1.7 Vigtigste konsekvenser for Europa 
2. DE BESTÅENDE RAMMER FOR ENERGISAMARBEJDE 
2.1 Det Europæiske Fællesskab 
2.2 Medlemsstaterne 
2.3 Andre donorer og låneorganisationer 
II. TEGI 
3. DEN NYE STRATEGI FOR ENERGISAMARBEJDET MED ASIEN 
3.1 Tre mål 
3.2 Fællesskabsrammerne 
3.3 Et globalt indgreb 
3.4 En specifik tilgang 
4. KRITERIER FOR UDVÆLGELSE AF FÆLLESSKABETS 
AKTIVITETER INDEN FOR ENERGISAMARBEJDET 
4.1 Gensidig interesse og partnerskab 
4.2 Subsidiaritet i forhold til medlemsstaternes aktiviteter 
4.3 Samarbejde med multilaterale organisationer 
4.4 Levedygtighed 
5. PRIORITETER FOR SAMARBEJDET I ENERGISEKTOREN 
5.1 Prioriterede områder 
5.2 Andre sektorer 
6. IMPLEMENTERING 
6.1 Etablering af dialog 
6.2 Målretning af indsatsen 
6.2.1 Øget bevidsthed 
6.2.2 Tilpasning af institutioner 
6.2.3 Støtte af europæiske energiselskaber og -operatører 
6.3 Allokering af tilstrækkelige ressourcer til at tage udfordringerne op 
KONKLUSION 
1 RESUME I 
På grund af befolkningstilvæksten og den økonomiske vækst i Asien vil efterspørgslen 
efter energi kunne fordobles mellem nu og 2005. Det vil få følgevirkninger for Europa 
på tre områder: for forsyningssikkerhededen (Europa vil blive afhængig af omverdenen 
for 55% af sit behov i 2005 og 75% i 2015), for den europæiske energiindustri (Asien 
tegner sig allerede halvdelen af verdensmarkedet) og for det globale miljø 
(beskyttelsesforanstaltninger i Europa vil kun få begrænsede virkninger, medmindre 
der samtidig træffes forholdsregler i Asien). 
Energisektoren kræver derfor en særlig opmærksomhed i forbindelserne mellem 
Europa og Asien, så det er værd at udforme en strategi for samarbejde på dette 
område. En sådan ny strategi er så meget mere nødvendig, som de 
samarbejdsaktiviteter, som Fællesskabet, medlemsstaterne og andre kapitalindskydere 
foretager, byder på nyttige men kun delvise løsninger på udfordringerne for sektoren i 
Asien. 
Med udgangspunkt i den nye strategi for Asien på den ene side og de igangværende 
overvejelser over en europæisk energipolitik på den anden side er der tre mål, som vil 
skulle tages i betragtning i et energisamarbejde mellem Europa og Asien: styrkelse af 
forsyningssikkerheden i Asien, og Europa tilstedeværelse på Asiens energimarkeder og 
beskyttelse af det globale miljø. 
Fællesskabets samarbejde skal mere specifikt sigte på at etablere en dialog på det 
energipolitiske område og på at mobilisere den private sektor (som vil blive opfordret 
til at spille en stadig større rolle på grund af størrelsesordenen af de penge, der er 
involveret), samtidig med at den offentlige interesse på lang sigt beskyttes ved 
hensyntagen til de sociale og miljømæssige aspekter af energiudvikling. Sådanne 
aktioner vil på samme tid påvirke energiudbuddet gennem en optimal udvikling af 
lokale ressourcer og tillige efterspørgslen gennem styring af forbruget. 
Fællesskabets aktiviteter vil blive udvalgt på basis af kriterier vedrørende gensidig 
interesse, subsidiaritet - under hensyntagen til medlemsstaternes aktiviteter - samvirke 
med andre internationale donorer og låneorganisationer og betragtninger vedrørende 
bæredygtighed. 
Under hensyn hertil vil der blive givet prioritet til el-, naturgas- og kulsektoren, 
energieffektivitet og energiforsyning i landdistrikter, særlig ved anvendelse af 
nye/ved varende energikilder. 
En forudsætning for implementeringen af denne strategi er i første række, at der 
etableres en løbende dialog om energipolitik med de asiatiske myndigheder. 
Fællesskabet vil afhængigt af specifikke geografiske sektorer og udvalgte 
sektorpolitikker intervenere gradvis på forskellige planer: information om europæiske 
løsninger, tilpasning af de institutionelle rammer og tillige bistand til virksomheder og 
energioperatører. Det er med dette mål for øje nødvendigt at konsolidere Fællesskabets 
allerede bestående instrumenter og at fokusere på de eksisterende ressourcer. 
INDLEDNING 
Det Europæiske Råd bekræftede på sit møde i Essen den 8.-10. december 1994 under 
henvisning til Asiens voksende økonomiske og politiske betydning, at det agtede at 
styrke samarbejdet og dialogen med regionens lande og organisationer. Rådet 
opfordrede Kommissionen til at fremkomme med forslag til konkrete initiativer i den 
forbindelse inden for de overordnede rammer af den nye strategi for Asien. 
Desuden fremhæves betydningen af de internationale forbindelser på energiområdet i 
hvidbogen med titlen "En energipolitik for Den Europæiske Union", som 
Kommissionen fremlagde i december 1995, og deri anbefales det desuden, at der 
udvikles en asiatisk energisektorstrategi. 
Denne strategi, der præsenteres i dette dokument, indgår i de bestående geografiske og 
sektorpolitiske rammer. I første del omhandles problemerne for den asiatiske 
energisektor og de dermed forbundne emner, der er af betydning for Europa, tillige 
med de eksisterende rammer for internationalt samarbejde. De vigtigste træk ved 
Fællesskabets nye samarbejdsstrategi, dvs. tre indbyrdes supplerende mål, de 
prioriterede sektorer, udvælgelseskriterierne og retningslinjerne for den fremtidige 
handlingsplan er beskrevet i anden del af denne meddelelse. 
Dell 
BAGGRUND I 
1. ENERGISEKTOREN I ASIEN. FREMTIDIGE UDFORDRINGER OG 
STORE INTERESSER FOR EUROPA 
1.1 Vidt forskellige socio-økonomiske betingelser 
Asien har nu en befolkning på omkring 3 milliarder indbyggere og gennemgår en 
proces for hurtig urbanisering. De lande, der her er tale om1, og som for de flestes 
vedkommende er udviklingslande, havde en samlet bruttonationalindkomst (BNI) på 
1 500 mia. USD i 1994. Dog varierer den gennemsnitlige årlige indkomst pr. 
indbygger i disse lande mellem under 150 ECU og over 12 000 ECU, hvilket afspejler 
vidt forskellige økonomiske og sociale betingelser. Disse skævheder slår også igennem 
i energisektoren, hvor nogle lande som f.eks. Bhutan og Nepal forbruger det, der 
svarer til under 20 kg olie pr. indbygger om året, medens andre som f.eks. Kina, 
Thailand og Malaysia forbruger over 600 kg olieækvivalent pr. indbygger 
sammenlignet med 4 000 kg i Europa og ca. 8 000 kg i USA. Andelen af 
husholdninger, som forsynes med elektricitet, svinger fra under 15% i nogle lande til 
næsten 100% i andre lande (bilag 1). Der findes i dag i Asien over en milliard 
mennesker, som udelukkende anvender enten træ eller vegetabilsk eller animalsk affald 
som deres vigtigste energikilde til madlavning og opvarmning. 
1.2 Høj vækstrate 
Økonomierne i de fleste asiatiske lande har BNP-tal, der viser nogle af de højeste 
vækstrater i verden (næsten 10% om året i visse tilfælde). Den asiatiske region er 
derfor ved at blive et prominent marked med halvdelen af menneskeheden og over en 
milliard forbrugere, som vil have en betydelig købekraft i år 2000. 
I 1995 vil det samlede årlige forbrug af primær energi i Asien svare til lidt over 1,7 
mio. tons olie, hvilket allerede er 1,3 gange det samlede forbrug i Den Europæiske 
Union, og hermed er der ikke taget hensyn til Japan, som alene forbruger 0,45 mia. 
tons olieækvivalent. Ifølge Verdensbankens og Den Asiatiske Udviklingsbanks 
prognoser kunne dette tal blive fordoblet mellem 1990 og 2005 med et gradvis fald i 
anvendelsen af olieprodukter, medens kul kommer til at tegne sig for en større andel og 
en hurtigere stigning i anvendelsen af elektricitet og naturgas. Asien kunne således 
forbruge 28% af verdens energi, Europa 13%, Latinamerika 6% og landene i 
Middelhavsområdet og Mellemøsten 5% (bilag 2). 
El-sektoren vil sandsynligvis vokse hurtigere (bilag 5) med en tredobling af den 
installerede kapacitet fra 250 GW i 1992 til omkring 750 GW i 2005, hvilket er en 
Lande, som i øjeblikket er omfattet af Fællesskabets samarbejde: Afghanistan, Bangladesh, 
Bhutan, Brunei, Cambodja, Filippinerne, Indien, Indonesien, Kina, Laos, Malaysia, 
Maldiverne, Nepal, Pakistan, Singapore, Sri Lanka, Thailand og Vietnam. 
5 
stigning svarende til den samlede installerede kapacitet i Den Europæiske Union i 
1993. Der forudsætter investeringer på næsten 400 mia. ECU i denne periode. 
Naturgassektoren forventes også at vokse meget hurtigt (med over 10% om året) med 
en betydelig stigning i de kendte reserver og gennemførelse af større nationale og 
regionale programmer for produktion, transport og distribution. 
1.3 En ny energikrise ? 
Over for den eksplosion i energiefterspørgslen i Asien, som den hurtige økonomiske 
vækst har affødt, står desværre en energiproduktionskapacitet, der ofte er 
utilstrækkelig og dårligt forvaltet. Et stort energisvind på såvel produktions-, 
forsendelses- og distributionsstadiet som hos den endelige forbruger bidrager til at 
forværre disse vanskeligheder. 
Denne manglende balance mellem energiudbud og -efterspørgsel giver anledning til 
meget alvorlige økonomiske og sociale forstyrrelser i mange lande i regionen, både i 
byerne og på landet. Den næsten permanente belastningsfordeling for elektricitet, der 
finder sted i Kina, Indien, Indonesien og Filippinerne, har haft særlig negative 
virkninger i de sidste år og i nogle tilfælde kostet over 1 % af BNP. El-tabet af såvel 
tekniske som andre grunde er i mange lande i regionen på over 20% sammenlignet med 
12% i Europa. 
Den kraftige stigning i efterspørgslen efter transport af såvel personer som gods skaber 
også og forventes at fortsætte med at skabe en meget stor stigning i efterspørgslen efter 
olieprodukter særlig som følge af en øget efterspørgsel efter private køretøjer på den 
ene side og øget godsbefordring ad landevej. Desuden kan væksten i de fleste asiatiske 
lande forventes at blive hurtigere end væksten i økonomien som helhed. Nedbringelse 
af afhængigheden af olie er et generelt problem for alle lande i Asien: i Indien har 
olieimportregningen i mange år været en belastning; Indonesien, som producerer olie 
og er medlem af OPEC, er nu ved at blive nettoimportør, og Kina, som indtil for nylig 
producerede nok til at dække egne behov (45 mio. tons om året), vil eventuelt også 
begynde at købe på verdensmarkedet i nærmeste fremtid. 
1.4 Behovet for inddragelse af den private sektor 
Den (utilstrækkelige) udvidelse af energisektoren i Asien i det sidste tiår, som 
hovedsagelig har bygget på offentlige investeringer, har bidraget til ophobningen af en 
stor offentlig udlandsgæld (på i alt 300 mia. ECU), som er til bekymring for 
regeringerne. I betragtning af den enorme kapitalmængde, der er nødvendig for 
væksten i energisektoren, og som anslås til 100 mia. dollars om året, og under 
hensyntagen til de multilaterale låneorganisationers begrænsede kapacitet (ca. 5 mia. 
ECU til energisektoren fra Verdensbanken og Den Asiatiske Udviklingsbank taget 
under ét) forsøger mange asiatiske lande at mobilisere privat kapital enten hjemme eller 
internationalt (bilag 3). 
Dette forhold afføder i øjeblikket radikale strukturændringer, eftersom den vigtigste 
hindring for mobilisering af den private sektor ikke så meget er mangel på finansielle 
ressourcer - som i et vist omfang findes lokalt - men snarere den aktuelle lovgivnings-, 
institutions- og prisfastsættelsesstruktur, som betyder, at investeringer i energi ikke er 
tilstrækkeligt attraktive. 
1.5 Større virkninger for miljøet 
Allerede nu påfører udviklingen af energisektoren i Asien miljøet alvorlig skade på 
nationalt, regionalt og globalt plan (bilag 4): f.eks. Kina og Indien forbrænder 1,5 mia. 
tons stærkt forurenende kul hvert år (hvilket svarer til ca. 12% af verdens 
energiforbrug), og nylige prognoser antyder, at disse to lande alene i 2010 vil slippe 
omkring en fjerdel af verdens C02 ud i miljøet. 
Både Kina og Indien har ratificeret FN's rammekonvention om klimaændringer, som 
bl.a. sigter på at nedbringede globale C02-emissioner. Man kan vanskeligt forestille 
sig, hvordan den planlagte omfattende stigning i anvendelsen af kul i disse lande i 
fremtiden skal kunne være forenelig med deres stilling i henhold til konventionen. 
Uden en større indsats i denne forbindelse truer de stigende C02-emissioner i asiatiske 
(og andre) udviklingslande med at overflødiggøre eller vil i det mindste i alvorlig grad 
kompromittere bestræbelserne for at nedbringe C02-emissionerne. 
Sideløbende hermed øger den omfattende afskovning (der kun til dels skyldes forbrug 
af træ eller trækul til dækning af land- og bybefolkningens behov) yderligere presset på 
miljøet i visse lande. Dette sidste aspekt berører de fattigste befolkningsgrupper, særlig 
kvinder og børn, som er tvunget til at søge de nødvendige forsyninger langt hjemmefra 
for at dække deres grundlæggende behov. Endelig skaber store dæmninger væsentlige 
miljø- og samfundsmæssige problemer, som ofte håndteres dårligt. 
1.6 Reformer i energisektoren 
Man noterer sig i øjeblikket radikale ændringer i energisektoren i Asien. De 
forekommer på fem hovedplaner: 
• Nydefinering af statens rolle: nye offentlige-private partnerskaber bliver til i et 
voksende antal lande. Det fører gradvis til mere uafhængige (enten blandede 
eller private) energiselskaber med sigte på større effektivitet, diversificering af 
finansieringskilder og levering af en bredere vifte af service. Med en sådan 
strategi burde staten i sin politik kunne koncentrere sig om mere langfristede 
retningslinjer, passende forskrifter for energisektoren og overlade produktion 
og distribution til markedsorienterede operatører. 
• Indførelse af nye energiteknologier, som er billigere både med hensyn til 
investerings- og driftsomkostninger og tillige renere og mere effektive (f.eks. 
kombineret gasturbine-dampturbine kraftværk, gasturbiner med kombineret 
kraftvarmeproduktion). 
• Ønsket om at nedbringe afhængigheden af olie på basis af en politik for 
energiforvaltning og substitution af primære energikilder (gas og kul). 
• Større hensyn til miljøvirkningerne af energiprojekter med hensyn til 
befolkningsflytninger, lokalmiljøet, konsekvenserne for økosystemerne i by og 
på land. Til trods herfor er visse større ordninger allerede i gang og videreføres 
uanset anerkendte negative miljøvirkninger. 
• Større fokus på udvikling af levedygtige, decentrale løsninger for elektrificering 
i land- og forstadsområder. I mange lande tegner landbefolkningen sig stadig 
for 60% af den samlede befolkning, og ofte har den ingen energiinfrastruktur, 
som en nødvendig til produktionsvirksomhed. 
1.7 Vigtigste konsekvenser for Europa 
Disse vigtige ændringer, som berører økonomien i almindelighed og energisektoren i 
særdeleshed, vil få følgevirkninger for Europa med hensyn til sikkerhed, beskæftigelse 
og miljø: 
• Den hurtige stigning i efterspørgslen efter energi i Asien vil få en mærkbar 
indflydelse på verdensmarkedet, særlig for olie, raffinerede produkter og 
naturgas, og ikke ubetydelige virkninger for energiforsyningssikkerheden i 
Europa. Et prispres i opadgående retning kunne skabe økonomiske problemer 
for medlemsstaterne, særlig fordi Europas afhængighed af energiimport 
forventes at vokse fra 50% i øjeblikket til 75% i 2005. 
• For nærværende tegner det asiatiske marked for energiudstyr sig allerede for 
50% af verdensmarkedet for disse faciliteter, og det er stadig voksende. Det 
europæiske marked et så at sige mættet med en anslået vækstrate på mellem 1 
og 2% om året i de næste 15 år. For energioperatørerne og de europæiske 
energiselskaber, som beskæftiger over 2 millioner personer og allerede har en 
vis overskydende kapacitet både med hensyn til personale og 
produktionsfaciliteter, er en større indtrængning på det asiatiske marked 
gennem eksport og investeringer afgørende, hvis de skal kunne opretholde eller 
udbygge deres position i verden og beskytte beskæftigelsen eller sikre ny 
jobskabelse. Markedet for produktionsudstyr i andre regioner (særlig 
Latinamerika, Mellemøsten, Maghreb, Østeuropa og Afrika) har ikke samme 
potentiel som det asiatiske marked. 
• Endelig udgør den voksende efterspørgsel i de asiatiske lande i hurtig 
udvikling, som anvender kul, en efterhånden mere udtalt trussel mod det 
regionale og globale miljø. De aftaler, som Fællesskabet, medlemsstaterne og 
andre deltagere i FN-konferencen om miljø og udvikling, særlig med hensyn til 
klimaændringer, vil kun få ringe praktiske resultater, hvis der ikke tages højde 
for de negative virkninger af den voksende anvendelse af kul. 
2. DE BESTÅENDE RAMMER FOR ENERGISAMARBEJDE 
Mange lande2 er inddraget i samarbejdsaktiviteter i den asiatiske energisektor, både på 
bilateralt og multilateralt plan. Nedenfor gives der et kort sammendrag af Det 
Europæiske Fællesskabs og medlemsstaternes programmer sammen med de 
retningslinjer, der er fastlagt af visse donorer og låneorganisationer: Verdensbanken, 
Den Asiatiske Udviklingsbank og Den Globale Miljøfond. 
2.1 Det Europæiske Fællesskab 
Fællesskabet råder i dag ikke over noget specifikt instrument, der specifikt er rettet 
mod energisamarbejde med Asien. Fællesskabet har dog med mange asiatiske lande 
indgået samarbejdsaftaler af såkaldte tredje generation, som indeholder bestemmelser 
om energisamarbejde og en række instrumenter, der kan benyttes til internationalt 
samarbejde på energiområdet. Det fremgår klart af den sammenfattende tabel (bilag 6). 
Hvad angår energisamarbejdet, for hvilket der ikke foreligger noget specifikt program, 
kan nævnes følgende: Rådets forordning 443/92 om samarbejdet med landene i Asien 
og Latinamerika, som åbner mulighed for at støtte projekter vedrørende faglig bistand, 
uddannelse og fremme af teknologi (i Asien 16 projekter siden 1987 i 14 lande til et 
samlet beløb på 56 mio. ECU), SYNERGY-programmet, der fokuserer på samarbejde 
om energipolitik, SAVE-programmet, der vedrører institutionelle og forskriftsmæssige 
aspekter af rationel energiudnyttelse og ALTERNER-programmet, der vedrører 
fremme af vedvarende energikilder og næsten ingen aktiviteter har i Asien. 
JOULE/THERMIE-programmet inden for rammerne af det fjerde rammeprogram for 
forskning og udvikling, hvis aktiviteter i hovedsagen foregår i Europa, sigter på at 
udvikle videnskabelige og teknologiske kontakter med tredjelande, særlig inden for 
vedvarende energikilder og energieffektiviet. Også under det fjerde rammeprogram er 
der det internationale samarbejdsprogram for udviklingslandene (INCO-DC), som 
omfatter støtte til policy-forskning med henblik på at befordre rene og effektive 
energisystemer. 
Den Europæiske Investeringsbank (EIB), som har haft beføjelse til at operere i den 
asiatiske region siden 1993, har allerede været i stand til at yde lån til energisektoren i 
Indien, Indonesien, Thailand, Pakistan og Kina til et samlet beløb på 300 mio. ECU. 
Det skal bemærkes, at disse lån i stigende grad rettes mod finansiering af den 
europæiske private sektor. Denne tilgang er i overensstemmelse med subsidiariteten i 
forhold til andre multilaterale og bilaterale låneorganisationer og forretningsbankerne 
(særlig hvad angår sikkerhedsstillelse). 
2.2 Medlemsstaterne 
Medlemsstaternes aktiviteter inden for energisamarbejdet er hovedsagelig rettet mod at 
afsætte produktionsudstyr i forbindelse med større energiinvesteringsprojekter. Det 
skal nævnes, at disse projekter, som er udsat for voksende international konkurrence, i 
Foruden Europa kan nævnes Japan, De Forenede Stater, Canada og Australien. 
9 
stigende grad kræver et direkte finansielt engagement fra leverandørernes side tillige 
med lokal fremstilling af udstyr. 
Man har konstateret, at medlemsstaterne har en lang række redskaber til forfinansiering 
af tekniske undersøgelser, sikkerhedsstillelse for kommercielle lån og demonstrationer 
med henblik på at sikre deres virksomheder en god position på disse markeder, og at 
deres intervention i energisektoren ikke ofte tager form af gavebistand. Der findes i 
hovedsagen tre finansieringskilder: 
• Offentlig udviklingsbistand, hvoraf den andel, der afsættes til energi, varierer 
fra land til land, men den er sædvanligvis på under 10%. Den går hovedsagelig 
til de mest ugunstigt stillede lande og befolkningsgrupper og vedrører for det 
meste vedvarende energikilder i landdistrikter eller uddannelse og institutionel 
støtte til forbedring af effektiviteten i sektoren. I mange lande har man 
konstateret, at denne type bistand er af gradvis faldende betydning. 
• Større operatører i den europæiske el- og gassektor, som stiller deres egne 
ressourcer til rådighed, og som er rede til at foretage bæredygtige investeringer 
i Asien inden for rammerne af deres nye forretningsstrategier og til at arbejde 
sammen med lokale partnere for at få fodfæste på disse markeder. De 
pågældende er sædvanligvis rede til at investere beløb af en størrelsesorden på 
omkring 75 til 100 mio. ECU om året. 
• Lån via det europæiske banksystem, som allerede er til stede og opererer i 
Asien. Igangsættelse af større energiprojekter (til over 500 mio. ECU pr. 
projekt) er efterhånden ved at blive et mere kildent anliggende på et tidspunkt, 
hvor de asiatiske regeringer er blevet mere tilbageholdende med at stille 
sikkerhed. 
2.3 Andre donorer og låneorganisationer 
• Verdensbanken 
Verdensbanken har klart identificeret el-sektoren og miljøaspekterne af udviklingen af 
energisektoren som sine prioriteter i Asien. Den anslår, at det nødvendige 
investeringsniveau i energisektoren i Asien er af størrelsesordenen 100 mia. dollars om 
året. Verdensbanken, som disponerer over mellem 1,5 og 2 mia. dollars om året, 
koncentrerer sig om sektorpolitik og arbejder for at inddrage private investorer i 
energisektoren. Den har specifikke finansieringsstrukturer til dette formål, som f.eks. 
Den internationale Finansieringsinstitution (IFC), som for nylig bevilgede to lån på 250 
mio. USD til el-selskaber i Indien og Filippinerne, Agenturet for multilaterale 
Investeringsgarantier (MIGA) og ECO (Enhanced Co-financing Operation) (se bilag 7). 
Sektorlånene omfatter sædvanligvis en institutionel komponent, omorganisering af 
energisektoren og undersøgelser over miljøvirkningerne, men i nogle asiatiske lande er 
Verdensbankens meget liberale tilgang i modstrid med regeringernes egne holdninger. 
Den gavebistand og de subsidierede lån, der forvaltes af IDA, repræsenterer kun en 
10 
meget lille del af energiporteføljen, og kun lande, hvis BNP pr. indbygger ligger under 
en given tærskel, kan få adgang hertil. 
• Den Asiatiske Udviklingsbank (ADB) 
I 1994 omlagde ADB sin politik for intervention i energisektoren, som nu fokuserer på 
seks punkter: 
> strukturreformer i el-sektoren, som befinder sig i en krise i flere lande, 
særlig med henblik på at udvide den rolle, som den private sektor spiller 
> energieffektivitet, både på forsyningssiden (reduktion af tab) og på 
efterspørgselssiden ved hjælp af integreret ressourceplanlægning (IRP) 
og forvaltning på efterspørgselssiden (DSM) 
> fastlæggelse af energiprisfastsættelsesstrukrurer, der baseres på 
omkostninger og markedsfaktorer 
> energiudvikling i landdistrikter, særlig brændeved og sol- og vindenergi 
> regionalt energisamarbejde, særlig om store vandkraftprojekter 
> endelig miljøet med opstilling af "retningslinjer" for gennemførelsen af 
energiprojekter og fremme af rene kulfyrede kraftværker og 
kombinerede gasturbine-dampturbine kraftværker. 
Den Globale Miljøfond (GEF) 
Denne fond, som bygger på tilskud, der indbetales af de industrialiserede lande efter en 
lignende procedure som den, der gælder for IDA, muliggør finansiering af 
ekstraomkostninger i forbindelse med beskyttelse af det globale miljø i 
udviklingslandene i områder med biodiversitet, internationale farvande, ozonlaget og 
reduktion af drivhusgasser. GEF er netop blevet reorganiseret med et budget på 
omkring 1/5 mia. ECU for tre år. Den administreres i fællesskab af Verdensbanken, 
hvad angår investeringsprojekter, UNDP, hvad angår faglig bistand og UNEP, hvad 
angår forskningsprojekter. GEF kan via sit departement for reduktion af drivhusgasser 
finansiere projekter i energisektoren, som sigter på at mindske virkningerne for miljøet 
af visse kulfyrede varmekraftværker eller fremme anvendelsen af gasturbiner og 
vedvarende energikilder. 
11 
Del II 
STp^E<H~~~~| 
3. DEN NYE STRATEGI FOR ENERGISAMARBEJDET MED ASIEN 
En analyse af energisituationen i de fleste asiatiske lande og de bestående 
energisamarbejdsrammer viser tydeligt, at Det Europæiske Fællesskab kan og bør 
spille en meget større rolle. Det foreslås derfor, at der fastlægges en specifik strategi 
for energisamarbejde med Asien efter følgende retningslinjer: 
3.1 Tre mål 
De tre hovedmål for Fællesskabets strategi for energisamarbejdet er: 
at styrke forsyningssikkerheden i Asien og Europa 
at vinde fodfæste på de asiatiske energimarkeder 
at beskytte det globale miljø. 
3.2 Fællesskabsrammerne 
Disse hovedmål passer naturligt ind i rammerne for de mere generelle strategiske mål, 
som Det Europæiske Fællesskab allerede er i færd med at sætte sig. Hvad angår energi 
og den asiatiske region, defineres rammerne på basis af følgende faktorer: 
• Den "nye strategi for Asien"3, som tager hensyn til Europas strategiske 
interesser i denne region og dets asiatiske partneres aktuelle behov, særlig med 
sigte på at styrke Unionens tilstedeværelse i Asien, bidrage til stabiliteten i 
Asien og anspore til økonomisk udvikling i de mindst velstående lande og 
regioner i Asien. 
• Hvidbogen med titlen "En energipolitik for EU"4, som klart viser, at det er 
absolut nødvendigt for Europa at samarbejde med Asien for at garantere 
energiforsyninger, at bidrage til de betydelige energiinvesteringer, der forudses 
i Asien, og endelig at beskytte de globale miljø. 
• Direktiver og prioriteter vedtaget af Rådet, som f.eks. forordning 443/92 om 
finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med landene i Asien og 
Latinamerika, fjerde rammeprogram for forskning og udvikling5 (særlig 
JOULE-THERMIE-programmet) og tillige den foreslåede forordning om et 
KOM(94) 314. 
KOM(95) 682. 
Afgørelse nr. 110/94/EF af 26.4.1994. 
12 
program for samarbejde med tredjelande om energipolitik (SYNERGY-
programmet)6. 
3.3 Et globalt indgreb 
Fællesskabet må for at realisere disse langfristede mål beskæftige sig med både 
energiudbuddet og -efterspørgslen på to hovedområder: optimal udnyttelse af lokale 
energiressourcer, hvilket indebærer, at der findes en erstatning for importerede 
energikilder, og at de bestående produktionsanlæg gøres mere effektive tillige med 
forvaltningen af energiforbruget, både nu og i fremtiden, således at man kan reducere 
presset på natur- og miljøressourcerne og de finansielle ressourcer. 
3.4 En specifik tilgang 
Det Europæiske Fællesskab afviger fra mange andre donorer og låneorganisationer 
derved, at dets interventioner i hovedsagen tager form af gavebistand (med undtagelse 
af de lån, som EIB for nylig har bevilget). Dette forhold gør, at Det Europæiske 
Fællesskab kan tilbyde de asiatiske lande en enestående fordel, da disse ofte tøver med 
at benytte lånefinansiering til feasibility-undersøgelser, forskning og udvikling og 
faglig bistand. Fællesskabet kan desuden placere sine samarbejdsaktiviteter i et 
langsigtet perspektiv og beskytte samfundsinteresserne, hvad angår det globale miljø. 
Neutraliteten og diversiteten i de faglige, institutionelle og finansielle erfaringer med 
medlemsstaternes energisektorer er to andre aktiver. De asiatiske partnere er begyndt 
at få forståelse herfor. 
Fællesskabet bør derfor optræde som katalysator og anspore de bedst kvalificerede 
kræfter i Europa til at indfri deres partneres forventninger, og samtidig lette 
medlemsstaternes og deres operatørers aktiviteter i Asien. I denne sammenhæng vil 
Den Europæiske Investeringsbank normalt støtte aktiviteter i efterfølgende led. 
Med dette for øje kan Fællesskabets samarbejde omfatte følgende elementer: 
• etablering af en løbende dialog om energipolitik mellem Fællesskabet og de 
asiatiske lande på et bilateralt grundlag eller gennem de kompetente 
internationale organisationer. En sådan dialog er nødvendig på grund af de 
globale konsekvenser af valg, som træffes i den asiatiske energisektor 
• mobilisering af den private sektor i Asien og Europa. Dette er absolut 
nødvendigt på grund af de store kapitalbehov og behovet for at finde en mere 
effektiv måde til at administrere sektoren på 
• hensyntagen til samfunds- og miljøaspekterne, særlig den fattige by- og 
landbefolknings behov. Samarbejdet med Asien på energiområdet bør have 
forståelse for kravet om at ramme en balance mellem miljøbeskyttelse og social 
og økonomisk udvikling. 
KOM(95) 197. 
13 
4. KRITERIER FOR UDVÆLGELSE AF FÆLLESSKABETS 
AKTIVITETER INDEN FOR ENERGISAMARBEJDET 
Energisamarbejdsaktiviteterne udvælges på basis af flere kriterier: 
4.1 Gensidig interesse og partnerskab 
Ethvert nyt projekt vil skulle berettiges ud fra den fælles interesse for Asien og Europa 
i form af fordele for begge partnere på kort, mellemlang og lang sigt. Ydermere 
forudsætter partnerskabsbegrebet, at begge parter stiller ressourcer til rådighed for 
projektet. Dette princip har vundet genklang i Asien, som det fremgår af nylige 
energisamarbejdsprojekter. 
4.2 Subsidiaritet i forhold til medlemsstaternes aktiviteter 
Fællesskabet bør være særlig opmærksomt på at undgå en overlapning med 
medlemsstaternes bilaterale aktiviteter. Fællesskabet vil skulle koncentrere sin indsats 
om projekter, der klart har en virkelig europæisk "merværdi" sammenlignet med 
medlemsstaternes bilaterale projekter. 
Fællesskabet vil i særlig grad foretrække projekter, som kræver forskellig europæisk 
sagkundskab, eller som vedrører følsomme emner, hvor de asiatiske partnere forventer 
en vis neutral holdning med hensyn til teknologi, lovgivning eller institutioner. 
Fællesskabet er ligeledes på grund af sine enestående erfaringer på området en 
privilegeret partner for de asiatiske myndigheder inden for regional energiintegration. 
4.3 Samarbejde med multilaterale organisationer 
Regelmæssige konsultationer med andre multilaterale organisationer (navnlig EIB, 
IEA, UNDP, Verdensbanken og ADB) vil muliggøre sammenhæng og 
komplementaritet i de forskellige aktiviteter og samtidig sikre, at de forskellige 
redskaber anvendes på den bedst mulige måde. 
4.4 Levedygtighed 
Fællesskabets intervention skal ses som en katalysator for dialog eller udvekslinger 
mellem asiatiske og europæiske aktører. Den skal derfor ikke være af længere 
varighed. Projekter bør udformes og gennemføres på en sådan måde, at når 
Fællesskabets støtte ophører, skal aktiviteterne overtages af de berørte aktører (staten, 
offentlige organer, energioperatører, finansieringsinstitutter og erhvervslivet). Man må 
derfor udvise en vis tilbageholdenhed med at oprette offentlige eller halvoffentlige 
strukturer. 
5. PRIORITETER FOR SAMARBEJDET I ENERGISEKTOREN 
14 
5.1 Prioriterede områder 
Der er efter en analyse af energisituationen i en række asiatiske lande (se kapitel 1) og 
under hensyntagen til målene og den specifikke tilgang for Fællesskabets aktiviteter 
indkredset fem prioriterede områder inden for både energiudbud og -efterspørgsel: 
• Modernisering af el-sektoren 
El-sektoren alene tegner sig for næsten 80% af alle energiinvesteringer i Asien hvert år 
til et beløb på over 40 mia. ECU om året. Denne sektor gennemgår større tekniske, 
finansielle og institutionelle ændringer og byder på umådelige muligheder for EF-
samarbejde i betragtning af de mange forskellige organisatoriske strukturer i 
medlemsstaterne. 
Mere specifikt kan nævnes udformning af energipolitik og tilpasning af de 
institutionelle rammer, som er afgørende for, hvordan nye finansieringsordninger 
gennemføres, fremme af "ren og effektiv" teknologi til el-produktion og -forbrug og 
tillige modernisering af el-forsyningsselskaberne. 
• Fremme af anvendelsen af naturgas 
Denne sektor, som endnu ikke er særlig veludviklet, vil blive af efterhånden større 
betydning for de asiatiske lande, som ønsker at øge deres lokale udbud for at nedbringe 
afhængigheden af energi fra andre lande og begynde at tage hensyn til miljøaspekterne. 
Der forventes en særlig stor udvikling i Kina, Indien, Indonesien og Filippinerne. 
Naturgas er en prioriteret sektor for de fleste lande, og Den Asiatiske Udviklingsbank 
anslås, at den kunne vokse med et årligt gennemsnit på over 10% i regionen. 
• Indførelse af mindre forurenende kulteknologi 
Kul, som anvendes i meget stort omfang i lande som Kina og Indien, udvikles også i 
andre lande som f.eks. Indonesien, der har store reserver. Kul tegner sig allerede for 
ca. 30% i det samlede energiforbrug i Asien. El-produktionen på basis af kul vil fortsat 
vokse meget hurtigt (60% af den yderligere installerede kapacitet i Kina), hvilket vil få 
store miljømæssige konsekvenser lokalt og på verdensplan. 
• Rationel energianvendelse (energieffektivitet) 
Fællesskabet vil særlig rette opmærksomheden mod de nedenfor nævnte 
undersektorer: 
Nedbringelse af svindet i produktionsprocessen, da større 
energioperatører kan foretage væsentlige besparelser 
Rationel energianvendelse i industrien, som er den største forbruger af 
kommerciel energi i mange asiatiske lande. Skønt den hurtige 
modernisering sikkert vil føre til forbedringer med hensyn til måde, 
hvorpå energi anvendes i industrien, er der stadig store muligheder for 
15 
besparelser, og en indsats på dette område vil få en stor indflydelse på 
miljøet i de pågældende regioner 
Rationel energianvendelse inden for transport, særlig vejtransport. I de 
fleste asiatiske lande forbruges over halvdelen af alle olieprodukter 
(60% og derover) i denne sektor, som er i rivende udvikling og bidrager 
til alvorlige miljøproblemer, f.eks. global opvarmning og forurening. På 
længere sigt afhænger løsningerne på disse problemer af politikker, som 
går langt ud over energispørgsmålet, f.eks. transportpolitik, politikken 
for fysisk planlægning og for transportinfrastruktur og -investering, 
særlig i forbindelse med offentlig transport 
Rationel energianvendelse i boligområder. Efterhånden som 
levestandarden stiger, vokser energiforbruget i byområder i Asien, 
særlig i forbindelse med installering af klimaanlæg. Der bør særlig ses 
nærmere på omkostningseffektive løsninger for lavenergibygninger. 
Udvikling og rationel udnyttelse af kommunikationsinfrastruktur for at 
nedbringe behovet for transport af varer og personer, for at optimere 
energidistributionen og overvåge miljøforringelse. 
• Energiforsyning af landdistrikter ved øget undyttelse af nye/vedvarende 
energikilder 
Det anslås, at der lever en milliard mennesker i Asien i landdistrikter og 
forstadsområder, som ikke forsynes på passende måde med basisenergiservice som 
f.eks. moderne brændselsolier og komfurer og ovne (til madlavning og opvarmning), 
lys, radio og fjernsyn o.l. og andre mindre maskiner. 
Når man betænker problemets omfang, kan Fællesskabets finansiering af materiel kun 
være marginal. På den anden side er Fællesskabet i stand til at udbrede de positive 
erfaringer, som europæiske aktører har indhøstet i forbindelse med mange bilaterale og 
multilaterale projekter. Særlig vedvarende energikilder (som ofte kun er finansielt og 
økonomisk levedygtige under meget specifikke geografiske, teknologiske og 
økonomiske omstændigheder) har to væsentlige positive aspekter: de belaster ikke 
miljøet, og de kræver en betydelig inddragelse af brugerne i landdistrikter, hvilket 
afføder "udviklings"-aktiviteter i landdistrikterne. 
Fællesskabet vil derfor tage skridt til at fremme disse energiløsninger, når de er 
økonomisk berettigede, ved at indarbejde dem i sine mange programmer for udvikling 
af landdistrikter. Denne teknologi kan med største fordel bringes ud til befolkningen af 
dem, der har ansvaret for udvikling af landdistrikter, sundhed eller uddannelse, snarere 
end af eriergiorganisationerne eller el-selskaberne, for hvem energiforsyning i 
landdistrikter er en sekundær prioritet. 
Generelt betragtet forbruger det asiatiske landbrug meget lidt "kommerciel energi". 
Der kan foretages forbedringer i forbindelse med vandpumpning, transport, oplagring 
og produktbehandling. Anvendelse af affald fra landbrugsproduktion eller by affald som 
energikilde for landbrugsindustrierne er også et interessant område for 
energisamarbejde på fællesskabsplan, som det illustreres ved et igangværende Euro-
ASEAN samarbejdsprogram. 
16 
5.2 De andre sektorer 
Der kan overvejes andre interventionssektorer, men de vil have lavere prioritet for 
Fællesskabet, idet dette dog ikke nødvendigvis betyder, at de eventuelt er vigtige i en 
mere begrænset geografisk sammenhæng. 
• Kernekraft 
Kernekraft anvendes allerede til el-produktion i flere lande i Asien. Nogle lande er i 
færd med at forberede sig på denne mulighed med støtte fra en række vestlige 
selskaber, medens andre for nylig har opgivet forehavendet. Som i andre dele af 
verden er anvendelse af kerneenergi genstand for en intens og kompliceret debat. 
Den asiatiske region forventes imidlertid at blive den region i verden, hvor kerneenergi 
vil vinde størst udbredelse. En prioritet for Det Europæiske Fællesskab i forbindelse 
med de nukleare programmer, der er under udvikling i Asien, bør derfor være at støtte 
og konsolidere de aktiviteter, der gennemføres på internationalt plan for at sikre en 
fredelig og sikker udnyttelse af kerneenergi. 
• Olie og olieprodukter 
Som helhed betragtet forvalter de asiatiske lande udviklingen af olieressourcerne godt, 
og de modtager allerede en betydelig faglig bistand fra internationale olieselskaber. 
• Vandkraft 
Regionen har stadig et betydeligt vandkraftspotentiel, og større programmer befinder 
sig i planlægningsfasen eller er under gennemførelse. Implementeringen af disse 
gigantiske projekter giver anledning til større miljøproblemer, som i øjeblikket 
systematisk undersøges af de involverede kapitalindskydere. Fællesskabet vil eventuelt 
være i stand til at intervenere i disse store projekter, hvad angår de aspekter, der kan 
fremme den regionale energiintegration. I en anderledes størrelsesorden vil 
Fællesskabet fortsætte med at tilskynde til udvikling af små vandkraftværker inden for 
rammerne af sine projekter for udvikling af landdistrikter. 
6. FORSLAG TIL IMPLEMENTERING AF STRATEGIEN 
6.1 Etablering af en dialog 
Denne nye samarbejdsstrategi på energiområdet vil skulle indpasses i de mere generelle 
rammer for det samarbejde, der er etableret mellem Fællesskabet og dets asiatiske 
partnere. Fællesskabet vil derfor bestræbe sig på enten bilateralt eller gennem 
kompetente regionale eller internationale organisationer at etablere en løbende dialog 
med de asiatiske myndigheder om aspekter af energipolitikken, som er af fælles 
interesse, særlig vedrørende planlægning, optimal udnyttelse af energiressourcerne, ny 
teknologi eller finansieringsordninger. På basis af en sådan dialog vil der kunne 
17 
fastlægges prioriteter pr. sektor eller type fællesskabsintervention i de forskellige 
berørte lande og regioner. 
6.2 Målretning af indsatsen 
En bæredygtig udvikling af energisektoren i Asien forudsætter øget inddragelse af den 
private sektor både lokalt og internationalt (hvilket inkluderer Europa). Der skal i 
denne forbindelse opfyldes tre betingelser: 
bevidstgørelse med hensyn til afprøvede løsninger 
rammer for fremme af udvekslinger og investeringer 
mobilisering af motiverede og tillidsfulde investorer og operatører. 
Afhængigt af de sektorprioriteter, der udvælges inden for rammerne af dialogen og i 
overensstemmelse med specifikke geografiske faktorer, vil Fællesskabet intervenere på 
det mest egnede plan, således at disse betingelser kan opfyldes. Der foreslås derfor tre 
interventionsplaner, der afspejler en gradvis disponering over de ressourcer, 
Fællesskabet har til rådighed, som illustreret ved de nedenfor omhandlede aktiviteter: 
6.2.1 Øget bevidsthed 
Efter anmodning fra mange forskellige beslutningstagere i regeringsinstanser og 
energiselskaber i Asien vil der via oplysningskampagner tilvejebringes mere 
information om tekniske eller organisatoriske løsninger, som anvendes i Europa. 
Fællesskabet vil således kunne tilrettelægge kortere besøg eller informationsseminarer 
både i Europa og i Asien om forskellige emner som f.eks. politiske og 
forskriftsmæssige rammer, planlægningsmetoder, institutionsstrukturer, 
energioperatører og rene teknologier. På f.eks. området energiforvaltning i bytransport 
vil Fællesskabet kunne tage skridt til udveksling af erfaringer med europæiske byer, 
som med held har kørt kampagner på dette område, særlig hvad angår energieffektive 
offentlige transportsystemer. Med hensyn til energiforvaltning i industrien vil 
Fællesskabet kunne forbedre informationen af og øge bevidstheden hos ledere blandt 
industriforbrugerne. 
6.2.2 Tilpasning af institutioner 
Mobilisering af national og international privat kapital og øget økonomisk samvirke 
kan kun ske, hvis der foreligger en passende energipolitik, omfattende passende 
lovgivning, klart definerede regler for samspillet mellem energioperatører og staten, og 
de nødvendige garantier for investorer og forretningspartnere. Implementeringen af 
programmer for rationel energianvendelse kræver ofte en organisatorisk tilpasning af 
prisfastsættelsesstrukturen for de forskellige energiformer, ændring af byggenormer 
og -standarder og ændring af industristandarder. 
Fællesskabet vil hjælpe med til at udforme sådan politik eller tilpasse de institutionelle 
rammer afhængigt af de berørte landes særlige kendetegn og nationale prioriteter ved at 
levere sagkundskab, støtte udviklingen af de menneskelige ressourcer og overordnede 
18 
planer eller strategiske undersøgelser, særlig på regionalt plan (netintegration og 
energiudveksling bidrager til at gøre de nationale systemer mere effektive i 
almindelighed: gennem forvaltning af forskudte spidsbelastningstidspunkter, større 
reservemargener osv., som hjælper til at forbedre stabiliteten på markederne og 
beskytte miljøet). 
Fællesskabet kan især bevilge bistand med uddannelsesstipendier i Europa eller 
langtidsophold for fagfolk i Asien med berøring til emner som f.eks. 
programkontrakter mellem staten og energiselskaberne, innoverende 
finansieringsordninger (Build Operate Transfer, Build Operate Own, 
tredjepartsfinansiering) eller de tekniske, økonomiske eller lovgivningsmæssige 
aspekter af integrationen af el- og gasnet. 
En ønsket intervention fra Fællesskabets side: behovet for 
støtteaktiviteter af denne type kom tydeligt til udtryk i en 
undersøgelse blandt 150 repræsentanter for medlemsstaterne, 
herunder den offentlige forvaltning, banker og finansierings­
institutter, energiselskaber og industrien. De europæiske inves­
torer afskrækkes ofte af den uklare institutionelle og lovgiv­
ningsmæssige forhold i mange asiatiske lande og mener, at en 
koordineret EF-aktion, eventuelt i forbindelse med forretnings­
forhandlinger, vil kunne hjælpe til at klarlægge disse spørgsmål. 
Om disse spørgsmål om tilpasning af de institutionelle rammer vil der blive søgt et 
samvirke med andre multilaterale organisationer, særlig Verdensbanken. 
6.2.3 Støtte af europæiske energiselskaber og -operatører 
I visse sektorer vil en bevidstgørelse af asiatiske aktører om europæiske løsninger og 
institutionelle rammer, der er egnede til økonomiske udvekslinger, eventuelt ikke være 
nok til at få disse udvekslinger til at gå spontant i gang. Fællesskabet kan derfor 
intervenere gennem direkte engagement med virksomhederne og arbejde på forskellig 
måde afhængigt af markedet. 
Hvad angår de traditionelle aktiviteter med levering af materiel eller direkte 
engagement i større projekter, anses de redskaber, som medlemsstaterne 
benytter, og de ressourcer, de større selskaber har til rådighed, generelt for at 
være passende. Men Fællesskabet kan hjælpe med at finde nye 
aktivitetsmuligheder for europæiske operatører på disse yderst 
konkurrenceprægede markeder, f.eks. ved at anspore til "twinning" mellem 
energioperatører i Europa og Asien eller ved at støtte personaleudvekslinger af 
kortere varighed. Det skal bemærkes, at disse operatørers eller europæiske 
investorers succes er så meget mere vigtig, som den åbner markeder for 
materiel for hundredevis af europæiske virksomheder af enhver størrelsesorden, 
som arbejder som underleverandører for disse "ledende" virksomheder. 
19 
Hvad angår de nyere sektorer (hvor ofte SM Ver opererer), kunne Fællesskabet 
hjælpe med at reklamere for afprøvet europæisk teknologi, udbrede resultaterne 
heraf og om nødvendigt producere de indledende referencer for at overvinde 
markedets narturlige tilbageholdenhed over for innoverende løsninger. 
Fællesskabet kan også i både asiatiske og europæiske partneres interesse lette 
og fremskynde adgangen til disse nye markeder for sådanne virksomheder, 
særlig ved at oprette eller bistå med oprettelsen af forretningskonsortier. Disse 
"nicher", som er nye i Asien men allerede har været kendt i længere tid i 
Europa, kan omfatte følgende: forvaltning på efterspørgselssiden (DSM), særlig 
i specifikke industrisektorer som f.eks. cementindustrien, tekstilindustrien, de 
kemiske industrier, metalforarbejdning, agro-industrierne osv., uafhængig 
kraftproduktion, telekommunikationssystemer, rationel energianvendelse, 
"rene" el-produktionsteknologier (kulfyrede kraftværker med fluidiseret leje, 
røgbehandlingsanlæg, kombinerede kraftvarmeværker med anvendelse af 
naturgas eller biomasse og energigenindvindingssystemer). 
_ Der bør således køres reklamekampagner for at anspore virksomhederne til at 
gøre brug af de bestående redskaber til direkte støttefinansiering særlig ECIP-
faciliteterne og tillige lån fra Den Europæiske Investeringsbank. Fællesskabet 
kunne også afhængigt af de faktiske behov fastlægge nye retningslinjer for støtte 
afSMV'er. 
6.3 Allokering af tilstrækkelige ressourcer til at tage udfordringerne op 
De asiatiske lande vil skulle mobilisere omkring 100 mia. USD i energiinvesteringer i 
form af lån eller erhvervelse af kapitalandele både fra den offentlige sektor og fra den 
nationale og internationale private sektor. 
Med henblik herpå bør Fællesskabet med udgangspunkt i Fællesskabets eksisterende 
ressourcer inden for rammerne af de aktuelle budgetter og instrumenter i de næste fem 
år væsentligt forøge de tilskud, der i øjeblikket er til rådighed for det europæisk­
asiatiske energisamarbejde (i øjeblikket 5-10 mio. ECU om året). 
Disse EF-midler vil naturligvis blive suppleret med et passende bidrag fra asiatiske og 
europæiske partnere. 
20 
KONKLUSION | 
De lovende udsigter for energisektoren i Asien i de næste år udgør for Det Europæiske 
Fællesskab en vældig udfordring fra enten et økonomisk, social eller miljømæssigt 
synspunkt. 
Takket være sine "pluspoints", som ofte anerkendes af de asiatiske partnere, kan 
Fællesskabet bidrage ganske betragteligt til at indfri energi- og miljøkravene ved at 
supplere såvel medlemsstaternes aktioner og internationale finansieringsinstitutioners 
initiativer. 
Det Europæiske Fællesskab kan også bidrage væsentligt til at øge Europas økonomiske 
og erhvervsmæssige tilstedeværelse, på de hurtigt voksende energimarkeder, som er af 
vital betydning for hundredetusindvis af arbejdspladser i Europa, hvor markederne 
enten er modne eller mættet. 
De aktuelle EF-aktioner, der ganske vist er yderst nyttige, er stærkt specialiserede og 
vil skulle målrettes inden for en overordnet strategi for det europæisk-asiatiske 
energisamarbejde. Der vil derfor skulle vedtages og implementeres en sådan strategi 
med tilstrækkelige ressourcer og midler inden for rammerne af de bestående 
instrumenter og budgetter, som er troværdig og effektiv. 
Under henvisning til det ovenfor anførte opfordres Rådet og Parlamentet til at vedtage 
den i dette dokument skitserede fremgangsmåde, således at den kan danne grundlag for 
et energisamarbejde mellem Europa og Asien. 
21 
ANNEX 1 : SOCIO-ECONOMIC DATA FOR ASIAN COUNTRIES 
COUNTRY Population 
(millions) 
1994 Area 
(1000 km2) GNP 
per capita 
inUS$- 1994 GNP 
in billion US$ 
1994 Urbanisation 
rate 
in%- 1992 Average 
annual 
growth 
rate 
in energy 
production Average 
annual 
growth 
rate 
in energy 
consumption 
1980-1992 Energy 
consumption 
per capita 
in kg of oil 
equivalent 
1993 Installed 
electric 
power 
capacity 
inMW 
1992 Household 
supplied 
with 
electricity 
%in 1984 Electricity 
losses as 
% of total 
generated 
in 1990 
BANGLADESH 
BHUTAN 
CAMBODIA 
CHINA 
INDIA 
INDONESIA 
LAOS 
MALAYSIA 
MYANMAR 
NEPAL 
PAKISTAN 
PHILIPPINES 
SINGAPORE 
SRI LANKA 
THAILAND 
VIETNAM 
TOTAL 118 
0.7 
10 
1.191 
914 
190 
5 
19 
46 
21 
126 
66 
3 
18 
59 
72 
2.858,7 144 
47 
181 
9.561 
3.288 
1.905 
237 
330 
077 
141 
796 
300 
1 
66 
513 
330 
18.517 230 
400 
200a 
530 
310 
880 
320 
3.520 
725 
200 
440 
960 
23.360 
640 
2.210 
190 
545 26,6 
0,3 
2,0b 
630,2 
278,7 
167,6 
1,5 
68.7 
37,8 e 
4,1 
55,6 
63,3 
65,8 
11,6 
129,9 
13,8 
1.557,20 18 
6 
20 
27 
26 
32 
20 
45 
25 
12 
33 
44 
100 
22 
23 
25 
27 14 
2 
5 
7 
4 
- 1 
13 
- 1 
15 
7 
6 
8 
28 5 
7 
7 
3 
10 
- 1 
8 
7 
3 
7 
1 
10 59 
33 
52 
632 
243 
330 
39 
1.545 
39 
22 
226 
328 
5.563 
110 
673 
77 2.392 
59 
137.890 
74.000 
9.256 
23 
5.280 
808 
8.854 
6.174 
627 
15 
9.650 
2.771 54 
14 
64 
30 
31 
46 
98 
18 
43 30 
15 
19 
21 
17 
16 
36 
27 
24 
19 
3 
11 
Sources : The World Bank Atlas, 1996; World Development Report 1994 : Infrastructure for development, The World Bank. 
M992 
b 1992 
c 1992 
ANNEX2 
Evolution of the world's primary energy consumption 
12000 
10000 
8000 4 
S 6000 
4000 
2000 wkêÊfi 
1985 1990 1995 
Year 2000 2005 
Source : European Commission, DG XVII, (Energy) 
AMME2L2 
CM 
O 
O 
lo 
C 
o 
tf) c o Actual / projected C02 emissions for the period 1990 
2020 
10000 -, 
8000 
6000 
4000 
2000 
0 
1990 ' :*iT- •• ï**i^àsï£:":-' Asia 
Europe 
Year 2020 
Source: World Energy Council, 1994 : "Energy for tomorrow's world'. 
ANNEX 4 : INSTRUMENTS OF INTERNATIONAL CO-OPERATION IN THE ENERGY SECTOR 
PROGRAMME 
Fourth framework programme for 
research co-operation with third 
countries 
PHARE 
TACIS 
EURATOM 
ECSC 
EBRD 
Mediterranean Renewal Project 
Lomé Convention 
EIB 
Co-operation with Asia and Latin 
America 
ECIP 
JOULE-THERMIE 
Synergy 
SAVE 
ALTENER TYPE OF PROJECTS BEING 
FINANCED 
Technological research and development, 
including demonstrations 
Technical assistance and co-financing of 
investments 
Technical assistance 
Investments to improve the security and 
reliability of nuclear power stations 
Investments in the coal and steel sectors 
Investments in all sectors, including energy 
* Protocols for each country 
* Regional co-operation 
Investments, training and technical assistance 
tor all sectors, including energy 
Investments in all sectors, including energy 
Investments in all sectors, including energy 
Investments in equipment, training and 
technical assistance for all sectors including 
energy 
Co-financing through joint ventures of all 
sectors, including energy 
Technological research and development 
including demonstration : non-nuclear energy 
Energy policy and strategy 
Rational use of energy : promotion, regulatory 
activities, information and exchanges 
Renewable energy sources : promotion, 
regulatory activities, information and 
exchanges GEOGRAPHICAL AREA 
COVERED 
All third countries 
CEEC 
CIS 
CEEC 
+ ex URSS 
CEEC 
CEEC + CIS 
Mediterranean 
70 countries in Africa, the 
Caribbean and the Pacific 
CEEC 
Asian and Lat. American countries 
Asia and Latin America 
All developing countries 
Community + third countries 
All third countries 
Community + third countries 
Community + third countries DURATION OF THE 
BUDGET 
1994-1998 
annual 
annual 
1994-1998 
since 1990 
unlimited 
1992-1996 
1992-1995 
1994-1996 
1993-1995 
1991-1995 
annual 
1994-1998 
annual 
1991-1995 
1993-1997 PROGRAMME 
(in MECUS) 
540 in total 
1,000 in 1994 
including 58 energy 
510 in 1992, 
including 130 energy 
1,000 
200 
10,000 
2,940 
2,075 
12,000 
3,000 
750 
2,750 
40 + banking funds 
1,002**** 
8 in 1994 
35**** 
50**** TYPE OF AID 
subsidies 
subsidies 
subsidies 
loans 
loans 
3 % participation in the capital 
of the EBRD 
donations and EIB loans (2,062) 
donations and EIB loans (1,800) 
subsidies and EIB loans (1,200) 
loans 
loans 
subsidy 
interest-free loans 
subsidies which are repayable 
in the event of success 
cost-sharings 
subsidies 
subsidies 
subsidies 
Note : unless otherwise indicated, the amounts shown relate to the entire duration of the programmes 
**** : Total amount including EC 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 308 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 12 
Katalognummer : CB-CO-96-317-DA-C 
ISBN 92-78-05861-0 
Kontoret for De Europsiake FsUesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
LQ>