–etablere passende rammer for samarbejdet mellem OHIM og medlemsstaternes kontorer med henblik på at fremme konvergensen med hensyn til praksis og udvikle fælles redskaber

–modernisere og forbedre de gældende bestemmelser ved at ændre forældede bestemmelser, øge retssikkerheden ved at præcisere bestemmelserne og fjerne uklarheder

–strømline procedurerne for ansøgning om og registrering af et EU-varemærke

Samlet set er de vigtigste fælles mål med Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 om EF-varemærker og Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 2869/95 om de gebyrer, der skal betales til Harmoniseringskontoret for det indre marked (varemærker og mønstre) (COM(2013) 0161 final — 2013/0088 (COD)) (forslag til forordning) og med det parallelle forslag til omarbejdning af direktivet at fremme innovation og vækst ved at gøre varemærkesystemer i Europa mere tilgængelige og effektive for virksomhederne i form af lavere omkostninger og mindre kompleksitet, øget hastighed, større retssikkerhed og en bedre beskyttelse mod forfalskning.

3.2.1.Ændringer fra Europa-Parlamentet, som fuldt ud, delvis eller i princippet indgår i Rådets førstebehandlingsholdning

Rådets førstebehandlingsholdning omfatter et betydeligt antal ændringer, der blev indført af Europa-Parlamentet, herunder dem, som parallelle ændringer i direktiv 2008/95 gør nødvendige.

Hvad angår varemærkeret accepterede Rådet at supplere overgangsperioden i forslaget til forordning, der tilpasser specifikationerne for EU-varemærker, der er indgivet før ændringen af klassificeringspraksis i lyset af Domstolens praksis, ved at give garantier til tredjeparter, som i mellemtiden har indgivet ansøgninger om varemærker. Kommissionen kan tilslutte sig denne fremgangsmåde.

Rådet tilsluttede sig også Parlamentets forslag om, at størrelsen af de gebyrer, der skal betales til OHIM, og som i øjeblikket behandles i Kommissionens forordning (EF) nr. 2869/95, skal fastsættes direkte i selve forordning (EF) nr. 207/2009 i form af et bilag. Kommissionen kan acceptere dette.

Hvad angår OHIM's rolle og funktion godkendte Rådet i store træk Parlamentets ændringer, herunder ændringen af agenturets navn til "Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret". Selv om Kommissionen i kompromisets ånd kan acceptere denne ændring, er det beklageligt, at den nye betegnelse ikke gengiver den egentlige kerneaktivitet og heller ikke i tilstrækkelig grad afspejler den omstændighed, at "kontoret" er et EU-"agentur". Kommissionen kan imidlertid tilslutte sig idéen, som medlovgiverne støtter, om at oprette et mæglingscenter inden for agenturet, men foretrækker ligesom Rådet, at dets opgaver ikke omfatter voldgift.

For så vidt angår de nye rammer for samarbejdet mellem de nationale kontorer for intellektuel ejendomsret og EU's agentur accepterede Rådet, at dette samarbejde gøres obligatorisk, men giver dog de nationale kontorer mulighed for at fravælge samarbejde under visse omstændigheder. Rådet tilsluttede sig også Parlamentets anmodning om at sikre et nært samarbejde med brugere af varemærker om de projekter, der udvikles i den forbindelse. Desuden besluttede Rådet at øge det maksimale støttebeløb til samarbejdsprojekter til 15 % af agenturets årlige indtægter, mens Parlamentet gik ind for at øge beløbet til 20 %. Kommissionen tilslutter sig fuldt ud disse tilpasninger.

Med hensyn til agenturets forvaltning beklager Kommissionen, at Rådet har tilsluttet sig Europa-Parlamentets synspunkt og fjernet de bestemmelser i forslaget til forordning, der giver mulighed for at oprette et forretningsudvalg, men Kommissionen støtter dog administrationsrådets nye sammensætning, hvori indgår en repræsentant for Europa-Parlamentet.

3.2.2.Ændringer fra Europa-Parlamentet, som ikke er medtaget i Rådets førstebehandlingsholdning

Europa-Parlamentet og Rådet blev ikke enige om en ny procedure for udvælgelse og udnævnelse af direktøren for OHIM, som ligger på linje med den nuværende praksis i de fleste andre EU-agenturer, og derfor udgår denne bestemmelse i forslaget til forordning. Kommissionen beklager dette resultat, som ikke bør danne præcedens for fremtidige reformer af andre EU-agenturer.

Kommissionen udtrykker på den anden side tilfredshed med, at Rådet hverken tog hensyn til Europa-Parlamentets forslag om at bevare den nuværende bestemmelse i forordning (EF) nr. 207/2009, som giver direktøren for agenturet mulighed for at fremsætte forslag til ændring af forordningen, eller forslaget om formelt at tillægge direktøren ansættelsesbeføjelser i stedet for bestyrelsen.

For så vidt angår varemærkeretten og i overensstemmelse med den tilgang, der er valgt i forslaget til omarbejdning af direktiv 2008/95, støtter Kommissionen Rådets modstand mod yderligere at supplere begrænsningerne i varemærkets retsvirkninger som ønsket af Europa-Parlamentet. Kommissionen kan dog acceptere det endelige kompromis, dvs. at der tilføjes en præciserende formulering i den relevante betragtning for navnlig at adressere spørgsmålet om grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, herunder kunstneriske udtryk.

Som i tilfældet med forslaget til omarbejdning af direktiv 2008/95 støtter Kommissionen endvidere Rådets udeladelse af den relevante bestemmelse om import af små forsendelser i lyset af Domstolens praksis.

3.3Nye bestemmelser foreslået af Rådet - Kommissionens holdning

I overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er anvendt i forslaget til omarbejdning af direktiv 2008/95, nåede Rådet til enighed om en kompromisløsning med hensyn til bestemmelsen om varer i transit, hvorved retten til at forhindre, at varer føres ind i EU's område, bortfalder, hvis klarereren eller ihændehaveren af varerne er i stand til at godtgøre for den kompetente domstol, at varemærkeindehaveren ikke har ret til at forbyde markedsføringen af varerne i det endelige bestemmelsesland. Samtidig med at det vigtigste formål med Kommissionens forslag bevares, nemlig at indføre effektive midler til at bekæmpe de stadig større strømme af forfalskede varer, der passerer gennem Unionen, indføres der med denne ændring en passende balance mellem behovet for at sikre en effektiv håndhævelse af varemærkerettigheder og det politiske behov for at stille garantier for, at den frie strøm af varer i de sjældne situationer, hvor varemærkerettigheder tilhører forskellige parter uden for EU, ikke hindres unødigt. Kommissionen kan derfor tilslutte sig den af Rådet foreslåede løsning.

Rådet vedtog nye beløb for de gebyrer, der skal betales til OHIM (som skal fastsættes i et bilag til forordning (EF) nr. 207/2009), med henblik på at bringe fornyelsesgebyrerne ned på samme niveau som ansøgningsgebyrerne. Kommissionen støtter i høj grad denne tilgang, der vil føre til besparelser på op til 37 %, især for så vidt angår fornyelsesgebyrerne for virksomheder, der søger beskyttelse af deres EU-varemærke ud over en første periode på 10 år.

Rådet tilføjede et nyt retsgrundlag for at kompensere medlemsstaterne for de udgifter, som deres nationale kontorer som en funktionel del af EU-varemærkesystemet har afholdt. Kommissionen foreslog oprindeligt kun en finansieringsmekanisme, der gør det muligt for OHIM at finansiere fælles samarbejdsprojekter ved hjælp af tilskud, men kan acceptere denne ændring som en del af det endelige kompromis mellem medlovgiverne.

Rådet genindsatte en bestemmelse, der oprindeligt blev foreslået af Kommissionen og fjernet af Europa-Parlamentet, som gør det muligt at overføre et overskud på OHIM's budget til EU's budget. Selv om Kommissionen fuldt ud støtter princippet om en sådan overførsel, beklager Kommissionen, at de af Rådet fastsatte betingelser sandsynligvis vil betyde, at anvendelsen af denne nye bestemmelse i praksis blive kraftigt begrænset.

Rådet foreslog desuden bestemmelser om brugen af gennemførelsesretsakter og de respektive udvalgsprocedurer for vedtagelse heraf. I den forbindelse var det nødvendigt at inkorporere en lang række tekniske regler, som i dag er indeholdt i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, Kommissionens forordning (EF) nr. 2869/95 og Kommissionens forordning (EF) nr. 216/96, i forordningens tekst. Kommissionen beklager dette ud fra et praktisk synspunkt, da det vil kræve anvendelse af den almindelige lovgivningsprocedure, selv for mindre tekniske ændringer.

4.Konklusion

Trods betænkeligheder med hensyn til visse budgetmæssige aspekter af det kompromis, som er behandlet i vedlagte erklæring, kan Kommissionen støtte det opnåede kompromis, især de ændringer, som styrker varemærkeindehavernes stilling, og som medfører, at der skabes større retssikkerhed i forbindelse med anvendelsen af varemærkelovgivningen.