Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

- »Kommissionens ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om femte rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002)«, og - »Kommissionens ændrede forslag til Rådets afgørelse om det femte rammeprogram for Det Europæiske Atomenergifællesskabs (EURATOM) indsats inden for forskning og uddannelse (1998-2002)« (98/C 73/31)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 30. september 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 2, at afgive en supplerende udtalelse om de ovennævnte emmer.

Det forberedende arbejde henvistes til Sektionen for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Bernabei til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 26. november 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 11. december 1997, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs henstillinger

Betragtninger:

1.1. Der henvises til ØSU's enstemmigt vedtagne udtalelse af 1. oktober 1997 om »Forslag til afgørelse om det femte rammeprogram for Fællesskabets FTUD-indsats (1998-2002)« og »Forslag til afgørelse om det femte rammeprogram for forskning og uddannelse (EURATOM) (1998-2002)« (), hvori ØSU forbeholdt sig ret til at kommentere de finansielle udsigter, som Kommissionen bebudede.

1.2. Der henvises til udtalelsen af 30. maj 1996 om »Grønbogen om innovation« () og initiativudtalelsen af 1. oktober 1997 om »Følgerne for SMV af det stadige, generelle fald i de midler, der afsættes til forskning og teknologisk udvikling i EU (på EU- og nationalt plan)« ().

1.3. Der henvises til konklusionerne fra det ekstraordinære europæiske Råd om beskæftigelse i Luxembourg den 20. og 21. november 1997, hvor beskæftigelsesspørgsmålet stod i centrum, og hvor det blev understreget, at forskningspolitikken, herunder især det femte rammeprogram, bør spille en vigtig rolle for konkurrenceevnen og jobskabelsen, navnlig ved hjælp af formidling af innovationer og teknologioverførsel til SMV.

1.4. Kommissionens ændrede forslag til afgørelse af 11. august 1997 () indeholder budgetbevillingerne til det femte rammeprogram, som omfatter et samlet beløb på 16,3 mia. ecu, fordelt på de tematiske programmer ved brug af de procenttal, som var medtaget i det oprindelige forslag.

1.5. Der foreligger ingen bemærkninger om ressourcernes fordeling mellem nøgleaktionerne eller oplysninger om kriterierne for den fremtidige fordeling af ressourcer mellem generiske FTU-aktiviteter, aktiviteter til støtte for infrastrukturerne og nøgleaktionerne.

ØSU gentager behovet for:

1.6. at afsætte bevillinger på mindst 17 mia. ecu til det femte rammeprogram, fordelt således: 15,533 mia. ecu til Fællesskabets FTUD-rammeprogram og 1,467 mia. ecu til EURATOM-rammeprogrammet;

1.7. at opretholde en fleksibilitetsreserve på mindst 4,5 %, svarende til 700 mio. ecu;

1.8. at kræve en mindstetærskel for de samlede offentlige og private ressourcer på 1 mia. ecu til hver nøgleaktion; disses antal bør være begrænset til en halv snes; de bør udvælges efter kvantificerbare kriterier og bør tildeles målsætninger med en specifik, resultatbaseret køreplan;

1.9. at forsyne de tværgående programmer med tilstrækkelige bevillinger til at øge effektiviteten; bevillingerne bør fordeles således: 575 mio. ecu til internationalt samarbejde; 550 mio. ecu til innovation og SMV'er og 1,402 mia. ecu til udvikling af det menneskelige potentiale;

1.10. at omdefinere FFC's strategiske rolle med henblik på en strategisk styrkelse: FFC bør være et neutralt videncenter både inden og uden for EF; der bør sørges for opbakning om EF's beslutningstagning og om andre EU-politikker, og der bør udvikles en stærk europæisk identitet inden for FTU og innovation, som skal være åben for det globale marked, og som skal tildeles bevillinger på 815 mio. ecu.

Med udgangspunkt i ovenstående kommentarer henstiller ØSU til Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet:

1.11. at sørge for et snævert samspil mellem rammeprogrammet og europæiske, ikke-EF-samarbejdsformer, herunder især EUREKA og COST, samt, på basis af analyser af forskellige geografiske områder, at udforme en nuanceret indsats for: de central- og østeuropæiske lande, Middelhavsområdet, SNG-landene, lande med dynamisk økonomi beliggende i Asien og Latinamerika, udviklingslandene samt industrialiserede tredjelande;

1.12. at omforme og styrke aktionen vedrørende innovation og SMV-deltagelse med henblik på en styrkelse af de foranstaltninger, som indgår i det fjerde rammeprogram, således at der tilføres nye, innoverende, specifikke elementer med sigte på at give stødet til en virksomhedsånd blandt forskere og videnskabsfolk; endvidere bør der indføres en ad hoc-mekanisme til støtte for etablering af teknologiske joint ventures med henblik på industriel og kommerciel udnyttelse af EF-forskningens resultater;

1.13. at gøre tildelingen af finansielle ressourcer betinget af, at en større procentdel øremærkes til udvekslinger mellem den akademiske verden og erhvervslivet, universiteter og SMV'er, større forskningscentre, industrielle laboratorier og SMV'er;

1.14. at sørge for sammenhæng mellem den krævede, integrerede indfaldsvinkel i det femte rammeprogram og koncentrationen og interoperabiliteten af aktiviteterne inden for generisk forskning, støtte til store infrastrukturer og de nøgleaktioner, som EF's nye forskningsstruktur er baseret på;

1.15. at identificere en række kvalitative/kvantitative indikatorer til udvikling af og kontrol med nøgleaktionernes aktiviteter, såsom bidrag til forbedring af det socioøkonomisk grundlag for udvikling af et bæredygtigt vækst og beskæftigelsespotentiale, absorptionsevne, omfanget af strategisk synlighed og den europæiske dimension, graden af samspil mellem EF's og medlemsstaternes aktioner, tilstedeværelsen af SMV'er i sektoren, potentielle følgevirkninger for nye virksomheder, nye arbejdspladser og nye stillingsområder;

1.16. at fordele de samlede bevillinger på 11,491 mia. ecu til de tematiske programmer, således at en fast andel går til nøgleaktionerne, og således at en gennemsnitlig andel, der skal være fleksibel fra det ene tematiske program til det andet, på højst 25 % går til generisk FTU og til store infrastrukturer;

1.17. at sørge for, at der inden for hver nøgleaktion afsættes en passende procentdel af bevillingerne til demonstration og innovation og SMV, til støtte for vekselvirkningen mellem forskning, innovation og marked;

1.18. at integrere og følgelig rationalisere de foreslåede nøgleaktioners indhold, således at der, hvor det er muligt, foretages passende omlægninger inden for de tematiske programmer, Kommissionen foreslår;

1.19. at udvælge en halv snes nøgleaktioner vedrørende EF's FTUD-rammeprogram og én vedrørende EURATOM-rammeprogrammet: disse bør tildeles tilstrækkeligt med finansielle ressourcer til at opnå en kritisk masse, absorptionsevne, videnskabelig ekspertviden og strategisk synlighed;

1.20. at gøre tildelingen af finansielle ressourcer til nøgleaktionerne afhængig af de opnåede og verificerede resultater med det sigte at undgå en femårig fastfrysning og »tvangs«finansiering af FTUD-aktiviteter på et lavt teknologisk og innovativt niveau;

1.21. at gennemføre nogle moderne, enkle og gennemsigtige forvaltningsmekanismer ved hjælp af tildeling af præcise ansvarsbeføjelser på nogle begrænsede bureaukratiske og beslutningstagende niveauer, således at den kollektive beslutningstagning kun finder sted på de allerhøjeste niveauer, dvs. de ansvarlige kommissærer.

2. Indledning

2.1. Den 1. oktober 1997 vedtog ØSU enstemmigt udtalelsen om »Forslag til afgørelse om det 5. rammeprogram for Fællesskabets FTUD-indsats (1998-2002)« og »Forslag til afgørelse om det 5. rammeprogram for forskning og uddannelse (EURATOM) (1998-2002)« ().

2.2. I denne udtalelse forbeholdt ØSU sig ret til at udarbejde en supplerende udtalelse, når der var fremlagt forslag til bevillinger, og dette forslag var vedtaget. Dette ændrede forslag til afgørelse (), blev vedtaget af Kommissionen den 11. august 1997.

2.3. Kommissionen foreslår en forhøjelse på 3 %, svarende til samlede bevillinger på 16,3 mia. ecu, på grundlag af de foreløbige prognoser for BNI. Dette ligger på linje med afgørelsen af 15. juli 1997 om Agenda 2000 (), hvori der sloges til lyd for en hurtigere stigning end BNI-stigningen for bestemte prioriterede programmer under de interne politikker, herunder forskning.

2.4. Kommissionen foreslår det samlede beløb fordelt med 14,833 mia. ecu til Fællesskabets FTUD-rammeprogram og 1,467 mia. ecu til EURATOM-rammeprogrammet.

2.5. I finansieringsoversigterne gentager Kommissionen FTUD-indsatsens opbygning i tre tematiske programmer, tre tværgående programmer og en direkte aktion for FFC, dog med forbehold for eventuelle rådsafgørelser om anvendelse af artikel 130 K, L og N.

2.6. Forslaget er begrænset til en fordeling af det samlede beløb på basis af de procentsatser, som blev fremført i det oprindelige forslag. For nøgleaktionernes vedkommende rummer forslaget ingen bemærkninger om ressourcernes fordeling og heller ingen kriterier for den senere fordeling af ressourcerne mellem generiske FTU-aktiviteter, infrastrukturstøtteaktiviteter og nøgleaktionerne.

2.7. I det kapitel (), der indeholder oplysninger om det ændrede forslags »cost/effectiveness«, taler Kommissionen blot om »specifikke og kvantificerbare mål« for hvert af de seks temaer, uden at der gives nærmere oplysninger om denne kvantificering eller anføres en metode til nøjagtig kontrol med de opstillede målsætninger i løbet af aktionernes gennemførelse.

3. De finansielle udsigter og rammeprogrammets nye arkitektur

3.1. ØSU gentager henstillingen fra udtalelsen af 1. oktober 1997 om at afsætte finansielle midler til det 5. rammeprogram på mindst 17 mia. ecu »fordelt på et begrænset antal tematiske programmer og nøgleaktioner og med større vægt på tiltag inden for de tværgående aktioner samt med større rækkevidde end disse« (). Der er tale om det vejledende beløb, som Kommissionen har sat til 16,3 mia. ecu, og en reserve på 700 mio. ecu til det 5. EF-rammeprogram; formålet er straks fra første færd at råde over supplerende ressourcer og derved undgå indviklede forhandlinger, som tilfældet var med det 4. rammeprogram, angående tildeling af ekstra midler efter midtvejsrapporten. Dette ligger på linje med, hvad der er givet udtryk for i forskellige evalueringsrapporter, herunder især Davignon-rapporten.

3.2. ØSU godkender bevillingerne på 1,467 mia. ecu til EURATOM-programmet, når bortses fra en række særlige forbehold, som fremføres i denne udtalelse, herunder især forbeholdet vedrørende nøgleaktionen »termonuklear fusion«, men finder det nødvendigt at hæve FTUD-bevillingerne til 15,533 mia. ecu, så man når op på et samlet beløb på 17 mia. ecu til de to rammeprogrammer.

3.3. I denne forbindelse gentager ØSU sine tidligere henstillinger om:

- at opretholde en fleksibilitetsreserve på 700 mio. ecu (4,5 %) til at imødegå hastende og uventede problemer samt til pilotaktioner og demonstrationsprojekter med sigte på at iværksætte eventuelle nye nøgleaktioner og/eller aktioner, som vedtages i overensstemmelse med artikel 130 K, L og N,

- at kræve en mindstetærskel for de samlede offentlige og private ressourcer til hver nøgleaktion på 1 mia. ecu, således at man når op på den kritiske masse, som er nødvendig af hensyn til synlighed og opnåelse af konkrete resultater, som kan verificeres på kort og mellemlang sigt,

- at koncentrere forskningsindsatsen om en halv snes nøgleaktioner, der udvælges efter kvantitative kriterier og med en begrænset, resultatbaseret køreplan,

- at der til de tværgående programmer afsættes midler af hensyn til synlighed og sammenhæng i det internationale samarbejde, mindst svarende til det 4. rammeprograms, at styrke indsatsen til formidling og udnyttelse af resultaterne, især for SMV's vedkommende, og at omlægge forskeruddannelsen og -mobiliteten med sigte på bedre balance mellem den akademiske verden og erhvervslivet,

- at omdefinere FFC's og dets institutters rolle med henblik på en strategisk styrkelse; ressourcetildelingen bør gøres betinget af en bedre tværinstitutionel støtte til beslutningstagningen i EF og støtte til udbygningen af den europæiske og internationale dimension i FTUD-indsatsen, hvilket skal sikre passende kvalitetsnormer til støtte for EF-politikkerne, især med det sigte at styrke indsatsen vedrørende målinger og prøvninger, tilvejebringelse af Europa-omspændende teknisk harmonisering, kontrol med svindel samt endelig åbning af det videnskabelige og industrielle samfund i Europa og hele verden,

- inden for hvert tematisk program at beramme en aktion for prognoser og evaluering, hvor man skal analysere de teknologiske og industrielle tendenser i de sektorer, som programmerne omfatter, således at man løbende kan omlægge de korte og mellemlange målsætninger, som er under gennemførelse, samt identificere nye alternativer og opdukkende behov.

3.4. I overensstemmelse med disse valg foreslår ØSU følgende finansielle fordeling af de 15,533 mia. ecu:

>TABELPOSITION>

4. Fordelingen af de finansielle ressourcer til de tværgående programmer

4.1. Aktionen »Internationalt samarbejde«

4.1.1. ØSU understreger de internationale samarbejdsaktiviteters afgørende betydning på et globalt marked omfattende EU og tredjelande samt det nødvendige i at sikre et snævert samspil med europæiske, ikke-EF-samarbejdsformer, herunder især EUREKA og COST.

4.1.2. På dette felt bør man opretholde en selvstændig koordineringsaktivitet til at ledsage og understøtte de tematiske programmers aktiviteter, med det sigte at tilvejebringe en integreret indfaldsvinkel.

4.1.3. ØSU gentager det nødvendige i at udvikle en passende analyse for de forskellige geografiske regioner, som bør identificeres ud fra deres teknologiske udvikling og videnskabelige niveau; man bør prioritere naboregioner og ansøgerlande, og samtidig opretholde de gensidige fordele og søge at løse fælles problemer.

4.1.4. ØSU mener, at man følgelig bør foretage en nuanceret fordeling af ressourcerne og prioritere tilgrænsende områder samt afsætte ca. halvdelen af beløbet til de første to af følgende syv zoner: central- og østeuropæiske lande, som enten er associerede eller ansøgerlande; tredjelande i Middelhavsområdet, hvor man bør styrke det euromediterrane partnerskabs teknologiske dimension samt forsknings- og innovationsdimensionen; landene i det tidligere Sovjetunionen, hvor man bør opretholde det videnskabelige forskningspotentiale, som bidrager til løsning af økonomiens overgangsproblemer samt sikkerhedsproblemer; lande med dynamisk økonomi beliggende i Asien og Latinamerika, da disse er nye aktører i de forskellige FTU-sektorer på internationalt plan; udviklingslandene, bl.a. af hensyn til aktioner inden for miljøbeskyttelse og sundhed; industrialiserede tredjelande, der både er EU's konkurrenter og partnere på det globale marked.

4.1.5. Ud over den indsats, som fordeles efter geografiske regioner, har det tværgående program vedrørende internationalt samarbejde ifølge ØSU den vigtige opgave at sørge for et snævrere samspil med ikke-EF-samarbejdsformer og med internationale organisationer. Det er bl.a. nødvendigt at forbedre sammenhængen, at systematisere og i højere grad integrere koordineringen med EUREKA og COST på grund af disses særlige fleksibilitet, den frivillige koordinering og bottom up-metoden, som udgør en model for videnskabeligt samarbejde og teknologisk innovation, der kan bidrage til at løse det europæiske innovationsparadoks.

4.1.6. Efter ØSU's mening gør den strategiske betydning af de to aktiviteter, som den internationale samarbejdsaktion er inddelt i, det berettiget, at der opretholdes et ressourceniveau, som mindst svarer til det fjerde rammeprograms, dvs. 575 mio. ecu, deraf 75 mio. ecu til styrkelse af samarbejdet med bl.a. EUREKA og COST, og 500 mio. ecu fordelt på de seks geografiske interventionsområder.

4.1.7. Ud over disse særlige ressourcer og dem, som bør afsættes i forbindelse med nøgleaktionerne, bør der etableres mekanismer til systematisk og fælles aktivering i tilknytning til programmerne PHARE, TACIS, MEDA, ALA og EUF-AVS.

4.2. Aktionen vedrørende innovation og små og mellemstore virksomheders deltagelse

4.2.1. ØSU mener, at hvis man ikke omformer og styrker aktionen vedrørende innovation og SMV-deltagelse og undlader at ændre indholdet og tildele øgede ressourcer, kan der opstå en fare for hele opbygningen af det femte rammeprogram og for »problem-solving«-filosofien, som er til gavn for borgerne, virksomhederne og samfundet. Hvis man blot viderefører de nuværende aktiviteter, opnår man ingen garanti for »innoverende« resultater og for »et brud med fortiden«.

4.2.2. Nyskabelserne bør ikke blot bestå i »one-stop-shops«, innovationsenheder til støtte for efterforskning og forskningssamarbejde, informations- og bistandsnet og -tjenester for intellektuel ejendomsret og innovationsfinansiering. Disse skridt er ikke vidtgående nok, men bør ledsages af mekanismer, som kan lette etableringen og udviklingen af innoverende virksomheder, samt mere direkte instrumenter til støtte for de vigtigste innovationsaktører, som jo udgøres af alle de forskellige former for mindre virksomheder.

4.2.3. Af denne årsag henstiller ØSU, at der etableres særlige mekanismer til oprettelse af nye innoverende virksomheder, således at man direkte kan udnytte fordelene ved EF-forskningen, og så der gives stødet til en virksomhedsånd blandt forskere og videnskabsfolk, hvor man forsyner dem med den knowhow, som er nødvendig for at omsætte patenter og licenser industrielle og kommercielle resultater, i en europæisk dimension for det globale marked.

4.2.4. Den fulde iværksættelse af det tværgående program om »forskeruddannelse og forskermobilitet« må bakkes op af en passende budgetpost (50 mio. ecu) til at uddanne industrielle og akademiske forskere, sideløbende med den specifikke sektorbudgetpost, således at strategiske, organisatoriske, ledelsesmæssige og kommercielle færdigheder kan indgå i et samspil med de teknologiske færdigheder, som knytter sig til strategiske erhvervssektorer og partnerskabsnetværker. Dette ville sætte forskerne i stand til at erhverve praktiske erfaringer gennem »praktikantophold« og udviklingsprogrammer, som gennemføres i samarbejde med erhvervslivet, og hjælpe dem til at bedømme markedspotentialet for udtagning af patent på deres opdagelser samt de potentielle økonomiske og kommercielle afsætningsmarkeder for deres arbejde (i samarbejde med Det Europæiske Patentkontor og nationale patentkontorer).

4.2.5. For at gøre det lettere for erhvervslivet at fremme tværnationalt samarbejde mellem SMV'er og forskere samt udnytte resultaterne af EF-forskningen må et iværksætterinitiativ understøttes af foranstaltninger, hvor man samler og konsoliderer de forskellige områder inden for videnskabelig og industriel ekspertviden.

4.2.6. Til det formål bør der tilvejebringes en særlig støtteforanstaltning til teknologiske joint ventures mellem to eller flere partnere fra forskellige medlemsstater; man bør dække udgifterne til markedsforskning, juridisk indsats, den miljømæssige indvirkning, gennemførelse af tekniske kvalitetsnormer samt mere generelt den erhvervsplanlægning, som de har behov for for at kunne samle deres egne ressourcer eller ressourcer fra venture-kapital-foretagender og finanssektoren, eventuelt med et EF-bidrag på indtil 10 % af de samlede investeringer i det nye joint venture.

4.2.7. Støtten til disse aktiviteter inden for det 5. rammeprogram bør omfatte en ny særlig budgetpost på 150 mio. ecu til dette tværgående program, så det sikres, at det opnår den synlighed, der er nødvendig for at kunne søsætte pilotprojekter.

4.2.8. De øvrige tværgående programaktiviteter - som bør lægges om og tage sigte på de reelle, endelige brugere, og som bør suppleres med nøgletal for nationale innovationstiltag og kodekser for god adfærd, der bør udvise en innovationsvenlig, finansiel, regulerende og juridisk ramme for industriel ejendomsret - bør tildeles midler svarende til det 4. rammeprograms, forhøjet med 3 % i reelle tal, svarende til 350 mio. ecu.

4.2.9. Bevillingerne til programmet for innovation og SMV-deltagelse bør kobles sammen med bevillingerne fra strukturfondene, EIB og EIF samt med eksisterende mekanismer til nye innoverende virksomhedsetableringer på JOP- og ECIP-tredjelandemarkeder.

4.3. Forskermobilitet

4.3.1. På linje med det 5. rammeprograms nye »problem solving«-indfaldsvinkel må programmet nøje målrettes mod integrering af den akademiske verden og erhvervslivet, og der bør lægges mere vægt på udvikling af nye erhverv, jf. punkt 4.2.4 ovenfor, samt på de foreslåede nøgleaktioners fremtidige behov. Med sigte på det tværgående program for SMV-innovation og -deltagelse samt de tematiske programmer, understregede ØSU i sin tidligere udtalelse behovet for orlovsperioder for universitetsforskere og forskere fra det private erhvervsliv - især små og mellemstore virksomheder - med det sigte at hjælpe med at udbrede god praksis og følge med i behovene og mulighederne for udvikling af teknologien og det videnskabelige samarbejde.

4.3.2. Følgelig bør de bevillinger (1,402 mia. ecu), som Kommissionen foreslår til denne aktion, være betinget af, at en større procentdel øremærkes til udvekslinger mellem den akademiske verden og erhvervslivet, universiteter og SMV'er, større forskningscentre og industrielle laboratorier og SMV'er, med sigte på samhørighed, formidling af teknologi og fremme af videnskabelig ekspertviden og kvalitetsnormer.

5. Fordelingen af de finansielle ressourcer til de tematiske programmer

5.1. På baggrund af den nye »problem solving«-indfaldsvinkel til det 5. rammeprogram, som er baseret på kvantificerede, prioriterede mål med ydeevnerelaterede køreplaner for forskningens gennemførelse, udtrykker ØSU tilfredshed med Kommissionens nye og enklere, tematiske indfaldsvinkel, hvor der sættes fokus på tre hovedfelter; ØSU mener dog, at miljøområdet bør være et selvstændigt område.

5.2. Endvidere godkender ØSU denne indfaldsvinkel hovedsageligt som et middel til at nedbringe antallet af programudvalg, til at lette forskningssamarbejdet og til at skabe større spillerum for ændring og justering af de prioriterede temaer inden for de specifikke tematiske programmer.

5.3. Kommissionen synes at opfatte det tematiske program som et middel til større fleksibilitet i prioriteringen af ressourcer til de enkelte nøgleaktioner inden for de tematiske programmer, således at der gives mulig for omlægninger »inden for hvert enkelt program« også set i forhold til den generiske forskning og grundforskningen samt forskningen vedrørende støtte til infrastrukturerne.

5.4. I denne henseende bliver nøgleaktionerne et hovedværktøj, som kan bruges til at fokusere på EU's forskningsstrategi. På denne baggrund ønsker ØSU at fremhæve manglen på objektive, kvalitative/kvantitative indikatorer, der kan benyttes til at opstille en fordeling af bevillingerne pr. nøgleaktion samt skabe sammenhæng mellem nøgleaktionerne og både den generiske FTUD og støtten til forskningsinfrastrukturer.

5.5. Med dette sigte finder ØSU det nødvendigt at udforme en række ydeevneindikatorer som f.eks. følgende:

- bidrag til forbedring af det socioøkonomiske grundlag for udvikling af et bæredygtigt vækst- og beskæftigelsesmæssigt potentiale. Det Økonomiske og Sociale Udvalg går i denne sammenhæng ind for et snævert innovationssamarbejde med arbejdsmarkedets parter, de relevante samfundsgrupper og SMV'erne;

- absorptionsevne: skal måle den berørte erhvervssektors mulighed for at investere egne ressourcer i EF-projekter; af hensyn til opretholdelse af det videnskabelige niveau ved projektudvælgelsen bør der opereres med et forhold mellem forslag og udvalgte projekter på 4: 1 eller 5: 1; hvis man lægger sig under denne minimumstærskel, vil det gå ud over det nødvendige videnskabelige forskningsniveau og udvælgelsen; hvis man lægger sig over maksimumstærsklen, vil man skabe hindringer for deltagelsen, og man vil sprede ressourcerne for meget på planlægning og forelæggelse af forslag;

- strategisk synlighed og den europæiske dimension: et mål for nøgleaktionens strategiske position set i forhold til global konkurrence og intern samhørighed;

- graden af samspil mellem EF's og medlemsstaternes aktioner: vurdering af den potentielle grad af samordning mellem forskningsaktioner på forskellige niveauer;

- tilstedeværelsen af SMV'er i sektoren: identificering af antallet af »developers of technology«, »technology users« og »technology followers« på de områder, som nøgleaktionerne dækker;

- potentielle følgevirkninger: måler de potentielle følgevirkninger af innovativ forskning på de områder, som nøgleaktionerne dækker, med hensyn til nystart af virksomheder samt nye direkte og indirekte arbejdspladser og nye stillingsområder;

5.6. På grundlag af disse indikatorer og på baggrund af den kritiske masse, som ØSU sætter til 1 mia. ecu pr. nøgleaktion, samt til det forhold, at nøgleaktionerne er begrænset til en halv snes, foreslår ØSU at afsætte 11 491 mia. ecu til de tematiske programmer; beløbet bør hovedsageligt gå til nøgleaktioner, og der bør desuden fastholdes en gennemsnitsandel på højst 25 %, som skal være fleksibel fra det ene tematiske program til det andet; denne sidste andel bør gå til generisk FTU og til større infrastrukturer.

5.6.1. Denne fordeling svarer til det strategiske ønske om at koncentrerede ressourcer, der afsættes til nøgleaktionerne, således at der kan opnås konkrete resultater på kort til mellemlang sigt samt positive virkninger i henseende til konkurrenceevne, beskæftigelse samt synlig og mærkbar opfyldelse af borgernes reelle behov. På den anden side er det nødvendigt at bevare en passende procentdel til generisk forskning og grundforskning samt til infrastrukturstøtte for på mellemlang sigt at sikre bredere valgmuligheder med hensyn til justering af nøgleaktionerne samt for at udnytte mulighederne for innovation og for at dække nyopdukkede, videnskabelige og industrielle behov.

5.6.2. Når der tages hensyn til, at nøgleaktioner allerede udgør en blanding af teknologisk forskning, innovations- og formidlingsaktiviteter, demonstrationsaktiviteter samt evaluerings- og koordineringsaktiviteter, er den af ØSU foreslåede ressourceprocentsats berettiget ud fra det nødvendige i, under alle omstændigheder at opretholde et højt niveau for erhvervslivets deltagelse på 50 %, således at man når op på mindstetærsklen på 1 mia. ecu.

5.7. Ud fra den betragtning, at der ved nøgleaktionernes udvælgelse skal tages hensyn til det forhold, at der findes et loft over antallet af aktioner, og at der skal nås frem til en samlet kritisk masse på 1 mia. ecu i offentlige og private bevillinger, kan ovennævnte kriterium bruges til at identificere de tematiske prioriteter og tildele de relevante ressourcer samt til omlægning af aktiviteterne og omallokering af ressourcerne.

5.8. ØSU ønsker at fremhæve, at bevillingerne til hver enkelt nøgleaktion bør omfatte en given procentdel til demonstrations-, innovations- og SMV-indsats, således at man kan fremskynde den nødvendige vekselvirkning mellem forskning, innovation og marked; der skal sørges for konsekvens med aktionerne i det tværgående program »innovation og små og mellemstore virksomheder«.

6. Nøgleaktionernes udvælgelse og finansiering

6.1. Som ØSU nævnte i den foregående udtalelse, lægger manglen på fælles, industrielle og teknologiske fremtidsscenarier og manglen på midler til at mobilisere forskningen på de forskellige niveauer (nøgletal), hindringer i vejen for en selektiv rationalisering af nøgleaktionernes forskningsområder og af bevillingerne.

6.2. Med hensyn til databaserne for de enkelte indsatsområder gør de uensartede og spredte disponible data, set i forhold til de indikatorer, som ØSU har opstillet, det ikke muligt på nuværende tidspunkt at fremsætte andet end nogle meget generelle betragtninger; sigtet må imidlertid være at koncentrere ressourcerne, så man undgår at sprede midlerne på en mangfoldighed af emner, som gør det umuligt at opnå en kritisk masse.

6.3. Under alle omstændigheder understreger ØSU på linje med bemærkningerne i den foregående udtalelse fra 1. oktober 1997 (), at antallet af nøgleaktioner bør begrænses til højst en halv snes, og at disse bør vedrøre spørgsmål, som giver de største direkte anvendelsesmuligheder og konkrete resultater.

6.4. Som eksempel har ØSU udvalgt tre nøgleaktioner på området sundhed, miljø og naturlige ressourcer; tre nøgleaktioner med hensyn til etablering af informationssamfundet; fem nøgleaktioner inden for produktions-, energi- og transportsystemer.

6.5. For at sikre en kritisk masse i indsatsen, således at man når op på det anførte samlede beløb på 1 mia. ecu, finder ØSU det på sin plads at sætte EF-finansieringen til hver af nøgleaktionerne på mellem 700 og 900 mio. ecu i relation til de berørte erhvervssektorers absorptionsevne, således at den videnskabelige ekspertviden opretholdes; der bør endvidere tages hensyn til samtlige de indikatorer, som er anført i punkt 5.5, specielt med henblik på indvirkningen på erhvervslivets konkurrenceevne, nye og bedre stillinger samt skabelse af nye stillingsområder.

6.6. Denne indfaldsvinkel nødvendiggør et stærkt samspil mellem EF's og medlemsstaternes programmer, samt en passende procentdel aktioner vedrørende demonstration, innovation, udnyttelse og formidling af resultater, udformning af nye stillingsområder og nyiværksættelser.

6.7. ØSU mener, at det bør være muligt at operere med fleksible bevillinger til nøgleaktionerne i programmets løbetid afhængig af de opnåede resultater, de innovative praktiske resultater samt nyopdukkede tendenser på markedet og i videnskabelig og industriel henseende. Man bør undgå en 5-årig fastfrysning og »tvangs«finansiering af aktiviteter med lav absorptionsevne, da dette ville sænke den videnskabelige kvalitet og dermed den europæiske konkurrenceevne på verdensmarkedet.

6.8. Med hensyn til det 5. EURATOM-rammeprograms aktiviteter omfatter iværksættelsen af den strategi, som Kommissionen lægger op til, nøgleaktionen »kontrolleret termonuklear fusion« samt generisk forskning i »nuklear fission«. Når man betænker den politiske, finansielle og tekniske usikkerhed omkring forskning i nuklear fusion, især med hensyn til den kommende firpartsaftale om ITER (International Termonuklear Forsøgsreaktor), som i dag udgør det vigtigste internationale program under JET-programmet, mener ØSU, at en del af ressourcerne til denne nøgleaktion bør være betinget af en hvert andet årlig evaluering af projektets internationale styrke. I alle tilfælde bør man fremme initiativer, som kan forventes at føre til betydelige fremskridt i skabelsen af konstruktive kontakter med erhvervslivet.

6.8.1. I denne forbindelse mener ØSU, at der bør afsættes 500 til 600 mio. ecu til denne nøgleaktion, og at de resterende 900 mio. til 1 mia. ecu bør gå til FTU-aktiviteter inden for nuklear fission; en stor del af bevillingerne bør gå til følgende tre områder: (i) reaktorsikkerhed og strålingsbeskyttelse, (ii) kernebrændselskredsløbet og udvikling af en omfattende politik til bortskaffelse af nukleart affald, hvor der skal tages hensyn til borgernes ønske om, at langtidsaffald deponeres på en sådan måde, at det bliver muligt at genindvinde det, (iii) bistand til udformning af en ny generation reaktorer, som skal være sikrere, mere konkurrencedygtige og mindre end de nuværende modeller. Der bør lægges særlig vægt på forbedring af den nukleare sikkerhed i Central- og Østeuropa og på nedlukning af usikre værker som led i forhandlingerne om udvidelsen med disse lande.

6.9. Med hensyn til EURATOM-FTU-aktiviteterne er det påkrævet at etablere et system med indikatorer for kvalitetskontrol af igangværende projekter, således at man bl.a. kan måle det videnskabelige niveau, originalitet, forventet succesrate for både »science based«- og »user based«-projekter.

7. Begrænsning af omkostninger og gennemførelsesperiode

7.1. ØSU finder det afgørende, at det 5. rammeprograms nye integrerede indfaldsvinkel her på tærsklen til det 21. århundrede understøttes af moderne, enkle, gennemsigtige og frem for alt effektive forvaltningsprocedurer, som kan begrænse administrationsudgifterne og den tid, som medgår til administration; der bør tildeles præcise, detaljerede ansvarsbeføjelser inden for de relevante afdelinger i Kommissionen; og den kollektive beslutningstagning bør kun finde sted på de allerhøjeste niveauer, dvs. de ansvarlige kommissærer.

7.2. ØSU mener, at denne omlægning er nødvendig, hvis det nye rammeprograms format ikke skal gå ud over det nødvendige i at holde omkostningerne nede og at begrænse den tid, der medgår til administration; endvidere er der behov for stordriftsbesparelser som en integrerende del af den nye strategi, der består i at operere med nøgleaktioner, således som det også er anbefalet af samtlige berørte parter, og erhvervslivet i særdeleshed.

Bruxelles, den 11. december 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 355 af 21.11.1997.

() EFT C 212 af 23.7.1996.

() EFT C 355 af 21.11.1997.

() KOM(97) 439 endelig udg.

() EFT C 355 af 21.11.1997.

() KOM(97) 439 endelig udg.

() KOM(97) 2000 endelig udg.

() Punkt 9 i den finansieringsoversigt som er vedføjet det ændrede forslag.

() EFT C 355 af 21.11.1997.