FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 7/97 fastlagt af Rådet den 9. december 1996 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/. . ./EF af . . . om ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester (97/C 41/04)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I Rådets resolution af 22. juli 1993 om forholdene inden for telekommunikationssektoren og behovet for yderligere udvikling på telekommunikationsmarkedet (4) og Rådets resolution af 22. december 1994 om principper og tidsplan for liberalisering af teleinfrastrukturerne (5) samt Europa-Parlamentets beslutninger af 20. april 1993 (6), 7. april 1995 (7) og 19. maj 1995 (8) gives der udtryk for støtte til den proces, der pr. 1. januar 1998 skal føre til fuld liberalisering af teletjenester og -infrastrukturer med overgangsperioder for visse medlemsstater;

(2) det fremgår af Kommissionens meddelelse af 25. januar 1995 om høringen om grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net, at der er behov for EF-dækkende regler, som kan sikre, at ordninger for udstedelse af almene tilladelser og enkeltlicenser baseres på proportionalitetsprincippet og er åbne, gennemsigtige og ikke-diskriminerende; i Rådets resolution af 18. september 1995 om indførelse af et fremtidigt lovgrundlag for teleområdet (9) betragtes det som en nøglefaktor for Unionens lovgrundlag for teleområdet, at der i overensstemmelse med nærhedsprincippet etableres ensartede principper for, hvordan medlemsstaterne udsteder almene tilladelser og enkeltlicenser på grundlag af velafvejede kategorier af rettigheder og forpligtelser; disse principper bør omfatte alle tilladelser, som ligger til grund for udbud af teletjenester og etablering og/eller drift af infrastruktur til udbud af teletjenester;

(3) der bør opstilles ensartede rammer for almene tilladelser og enkeltlicenser, som medlemsstaterne udsteder inden for teleområdet; adgang til markedet bør i henhold til fællesskabslovgivningen, særlig Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (10), kun begrænses ud fra objektive, ikke-diskriminerende, forholdsmæssigt afpassede og gennemsigtige udvælgelseskriterier, hvormed der tages hensyn til ressourceknapheden, eller på grundlag af objektive, ikke-diskriminerende og gennemsigtige tildelingsprocedurer, som de nationale tilsynsmyndigheder gennemfører; i direktiv 90/388/EØF opstilles også principper for f.eks. gebyrer og fremføringsrettigheder; nærværende direktiv bør supplere og videreudvikle disse bestemmelser, så der fastlægges ensartede rammer;

(4) det er nødvendigt at knytte vilkår til tilladelser af hensyn til en række samfundsmæssige målsætninger til gavn for telekommunikationsbrugerne; i henhold til traktatens artikel 52 og 59 bør reguleringen på telekommunikationsområdet være forenelig og i overensstemmelse med principperne om fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser samt tage hensyn til nødvendigheden af at gøre det lettere at indføre nye tjenester og udbrede anvendelsen af teknologiske forbedringer; de ordninger, der skal gælde for almene tilladelser og enkeltlicenser, bør derfor kun indeholde de begrænsninger, der er strengt nødvendige for at opfylde de gældende krav; medlemsstaterne bør ikke være forpligtet til at indføre eller videreføre ordninger for udstedelse af tilladelser, især hvis der ved ikrafttrædelsen af dette direktiv ikke findes en ordning i forbindelse med udbud af teletjenester eller etablering og/eller drift af telenet i de pågældende medlemsstater;

(5) direktivet vil således som et led i udviklingen af informationssamfundet yde et betydeligt bidrag til at hjælpe nye operatører ind på markedet;

(6) medlemsstaterne kan opstille og udstede forskellige kategorier af tilladelser; dette må dog ikke forhindre virksomheder i at bestemme, hvilken type teletjenester eller -net de vil udbyde, så længe de blot overholder de gældende bestemmelser;

(7) for at lette et EF-dækkende udbud af teletjenester bør der først og fremmest opstilles ordninger for markedsadgang, som ikke forudsætter tilladelser, eller som er baseret på almene tilladelser, der om nødvendigt kan suppleres med rettigheder og forpligtelser, hvori der kræves enkeltlicenser for de områder, hvor almene tilladelser ikke er hensigtsmæssige;

(8) almene tilladelser gør det muligt at udbyde en tjeneste og etablere og/eller drive et net, uden at den nationale tilsynsmyndighed skal træffe eksplicit afgørelse herom; almene tilladelser kan have form af enten en række særlige vilkår, der fastlægges generelt på forhånd, som f.eks. en gruppelicens, eller en generel lovgivning, som kan gøre det muligt at udbyde vedkommende tjeneste og etablere og/eller drive det pågældende net;

(9) medlemsstaterne kan knytte vilkår i tilladelserne for at sikre overholdelse af væsentlige krav; de kan derudover fastsætte andre vilkår i overensstemmelse med bilaget til dette direktiv;

(10) vilkår, som knyttes til udstedelsen af tilladelser bør være objektivt begrundede for den pågældende tjeneste, ikke-diskriminerende, forholdsmæssigt afpassede og gennemsigtige; tilladelser kan være en måde at gennemføre vilkår, som er fastlagt i fællesskabslovgivningen, f.eks. i forbindelse med tilrådighedsstillelse af åbne net (ONP);

(11) harmonisering af procedurerne for udstedelse af tilladelser og af vilkårene for sådanne tilladelser skulle gøre det betydelig lettere at udbyde teletjenester frit i Fællesskabet;

(12) eventuelle gebyrer eller afgifter, der pålægges virksomhederne som led i procedurer for udstedelse af tilladelser, bør være baseret på objektive, ikke-diskriminerende og gennemsigtige kriterier;

(13) der må kun indføres ordninger med enkeltlicenser i bestemte, forud afgrænsede situationer; medlemsstaterne må kun begrænse antallet af enkeltlicenser for en given kategori af teletjenester, hvis det er nødvendigt for at sikre effektiv udnyttelse af radiofrekvenser eller i den tid, der er nødvendig for at kunne stille et tilstrækkeligt antal numre til rådighed i overensstemmelse med EF-retten;

(14) medlemsstaterne bør i visse tilfælde kunne opstille særlige vilkår for virksomheder, der udbyder offentlige telenet og teletjenester, hvis disse virksomheder har en stærk markedsposition; en virksomheds markedsposition defineres i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/. . ./EF af . . . om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (11), i det følgende benævnt som »trafikdirektivet«;

(15) teletjenester kan medvirke til at styrke den sociale og økonomiske samhørighed, bl.a. ved at bidrage til sikring af forsyningspligten, især i afsides beliggende eller vanskeligt tilgængelige områder, rand- og landbrugsområder samt på øer; medlemsstaterne bør derfor kunne pålægge forsyningspligt gennem enkeltlicenser, hvori licenshaveren pålægges en række forsyningspligtydelser; forpligtelse til at bidrage til finansieringen af forsyningspligten kan ikke alene begrunde et krav om enkeltlicens;

(16) der bør etableres en »étstedsbestillingsordning« for at gøre det lettere for virksomheder at ansøge om og opnå enkeltlicenser i flere medlemsstater samt for at lette anmeldelsesprocedurer i forbindelse med en almen tilladelse;

(17) de nationale tilsynsmyndigheder bør, for at imødekomme forretningsmæssige behov, i forbindelse med étstedsbestillingsordningen så vidt muligt bestræbe sig på at afkorte den tid, det tager at træffe afgørelse om meddelelse af enkeltlicenser for bestemte kategorier af tjenester;

(18) étstedsbestillingsordningen bør gennemføres, uden at de nationale bestemmelser om brug af sprog i de relevante procedurer derved berøres;

(19) der bør i forbindelse med tilladelsesordninger tages hensyn til etableringen af transeuropæiske telenet, jf. afsnit XII i traktaten; medlemsstaterne bør i den forbindelse sikre, at deres nationale tilsynsmyndigheder så vidt muligt samordner deres tilladelsesprocedurer på anmodning af en virksomhed, som agter at udbyde en teletjeneste eller at etablere ét telenet i mere end én medlemsstat, herunder at stille et sådant til rådighed;

(20) virksomheder i Fællesskabet bør have effektiv og tilsvarende adgang til tredjelandsmarkeder og bør i tredjelande behandles på samme måde, som Fællesskabet behandler virksomheder, der ejes helt af eller kontrolleres af en majoritet af eller faktisk kontrolleres af statsborgere i det pågældende tredjeland;

(21) der bør nedsættes et udvalg til at bistå Kommissionen;

(22) da de oplysninger, som de nationale tilsynsmyndigheder måtte få i forbindelse med udstedelse, forvaltning og håndhævelse af samt kontrol med licenser, kan være særligt kommercielt følsomme, må der fastlægges fælles principper for disse nationale tilsynsmyndigheder med hensyn til forretningshemmeligheder; på den anden side har medlemmerne af Fællesskabets institutioner, medlemmerne af udvalgene samt Fællesskabets tjenestemænd og øvrige ansatte i henhold til fællesskabslovgivningen og især traktatens artikel 214 allerede forpligtelse til ikke at videregive oplysninger, som er omfattet af tavshedspligt, navnlig oplysninger om virksomheder og om disses forretningsforbindelser eller omkostningsforhold;

(23) det bør efter en vis tid vurderes, hvordan direktivet fungerer, sammenholdt med telesektorens og de transeuropæiske nets udvikling samt den erfaring, der opnås i forbindelse med direktivets harmoniseringsprocedurer og étstedsbestillingsordninger;

(24) vedtagelsen af nærværende direktiv vil, på grundlag af den fuldstændige gennemførelse af en konkurrencemæssig ramme med henblik på at nå det væsentlige mål, det er at sikre udviklingen af det indre marked på telekommunikationsområdet, og navnlig det frie udbud af teletjenester og -net i hele Fællesskabet, bidrage væsentligt til at nå dette mål; medlemsstaterne bør, navnlig gennem deres nationale tilsynsmyndigheder, gennemføre denne fælles ramme;

(25) dette direktiv bør gælde for allerede udstedte og for fremtidige tilladelser; nogle licenser er meddelt for perioder, som udløber senere end den 1. januar 1999; hvis bestemmelser i sådanne tilladelser strider mod fællesskabslovgivningen, navnlig bestemmelser, som giver licenshaveren særlige eller eksklusive rettigheder, er de ifølge Domstolens retspraksis ugyldige fra den dato, der er angivet i de relevante EF-foranstaltninger; for så vidt angår andre rettigheder, der ikke berører andre virksomheders interesser i henhold til fællesskabslovgivningen, kan medlemsstaterne forlænge deres gyldighed for at undgå erstatningskrav;

(26) forpligtelser i forbindelse med tilladelser, der allerede er udstedt, når direktivet træder i kraft, og som ikke er bragt i overensstemmelse med direktivets bestemmelser inden den 1. januar 1999, er principielt ugyldige; Kommissionen kan efter anmodning indrømme medlemsstaterne en forlængelse af denne frist -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

AFDELING I ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER OG PRINCIPPER

Artikel 1 Anvendelsesområde

1. Dette direktiv omhandler procedurerne for udstedelse af tilladelser i forbindelse med udbud af teletjenester samt vilkårene for sådanne tilladelser, herunder tilladelser til etablering og tilrådighedsstillelse af telenet, der er nødvendige for udbud af sådanne tjenester.

2. Dette direktiv berører ikke de særlige regler, medlemsstaterne har vedtaget i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om distribution af audiovisuelle programmer beregnet for offentligheden og indholdet af sådanne programmer. Det berører heller ikke de foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet på forsvarsområdet, og de foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet i almenhedens interesse, jf. navnlig traktatens artikel 36 og artikel 56, specielt i forbindelse med den offentlige sædelighed, den offentlige sikkerhed, herunder efterforskning af kriminalitet, samt den offentlige orden.

Artikel 2 Definitioner

1. I dette direktiv forstås ved

a) »tilladelse«: en tilladelse med rettigheder og forpligtelser, der er specifikke for telesektoren, og som giver virksomhederne mulighed for at udbyde teletjenester og, når det er relevant, etablere og/eller drive telenet til udbud af sådanne tjenester, i form af en almen tilladelse eller en enkeltlicens som defineret i det følgende:

- »almen tilladelse«: en tilladelse, uanset om den er underlagt en gruppelicens eller en generel lovgivning, og uanset om en sådan ordning indebærer registrering, som ikke er betinget af, at den pågældende virksomhed skal have opnået en udtrykkelig afgørelse truffet af den nationale tilsynsmyndighed inden udøvelsen af de rettigheder, tilladelsen giver

- »enkeltlicens«: en tilladelse, som udstedes af en national tilsynsmyndighed, og som meddeler en virksomhed bestemte rettigheder eller underkaster dens aktiviteter bestemte vilkår, der eventuelt supplerer den almene tilladelse, således at virksomheden først må udøve disse rettigheder, når den har modtaget den nationale tilsynsmyndigheds afgørelse herom

b) »national tilsynsmyndighed«: den eller de retligt selvstændige og af televirksomhederne uafhængige organer, som en medlemsstat har pålagt at udarbejde tilladelser og føre tilsyn med overholdelsen af vilkårene i tilladelserne

c) »étstedsbestillingsordning«: en proceduremæssig ordning, der gør det lettere gennem en samordnet procedure og ved henvendelse til ét sted at få udstedt enkeltlicenser hos flere forskellige nationale tilsynsmyndigheder eller i tilfælde af almene tilladelser, hvor det kræves, at aktiviteten anmeldes til flere forskellige nationale tilsynsmyndigheder

d) »væsentlige krav«: ikke-økonomiske hensyn til almenhedens interesse, der kan foranledige en medlemsstat til at begrænse adgang til oprettelse eller drift af offentlige telenet eller -tjenester. Sådanne hensyn er nettets driftssikkerhed og integritet samt i begrundede tilfælde interoperabilitet mellem tjenester og databeskyttelse, miljøbeskyttelse og hensynet til by- og landsplanlægning samt effektiv udnyttelse af frekvensspektret og beskyttelse mod skadelig interferens mellem radiobaserede telesystemer og andre rum- eller jordbaserede tekniske systemer. Databeskyttelse kan omfatte beskyttelse af personoplysninger, fortrolighed af informationer, der transmitteres eller oplagres, samt beskyttelse af privatlivet.

2. I øvrigt anvendes definitionerne i Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net ONP (Open Network Provision - tilrådighedsstillelse af åbne net) (12) og samtrafikdirektivet i fornødent omfang.

Artikel 3 Principper for tilladelser

1. Opstiller medlemsstaterne vilkår for udstedelse af en tilladelse, skal tilladelsen og de vilkår, der knyttes til den, være i overensstemmelse med principperne i stk. 2, 3 og 4.

2. Tilladelser må kun indeholde de i bilaget angivne vilkår. Sådanne vilkår skal desuden være objektivt begrundede i forbindelse med den pågældende tjeneste, ikke-diskriminerende, forholdsmæssigt afpassede og gennemsigtige.

3. Medlemsstaterne sikrer, at teletjenester og/eller telenet kan udbydes enten udentilladelser eller på grundlag af almene tilladelser, om nødvendigt suppleret med rettigheder og forpligtelser, der kræver, at der tages individuel stilling til ansøgninger og udstedes en eller flere enkeltlicenser. Medlemsstaterne må kun udstede en enkeltlicens, hvis licenshaveren får adgang til knappe fysiske ressourcer eller lignende, skal opfylde særlige forpligtelser eller kan udnytte særlige rettigheder, jf. bestemmelserne i afdeling III.

4. Medlemsstaterne skal ved udformningen og gennemførelsen af deres tilladelsesordninger lette udbuddet af teletjenester mellem medlemsstaterne.

AFDELING II ALMENE TILLADELSER

Artikel 4 Vilkår, der knyttes til almene tilladelser

1. Hvis medlemsstaterne gør ydelse af teletjenester betinget af almene tilladelser, kan de vilkår, der er anført i bilagets punkt 2 og 3, i begrundede tilfælde knyttes til de pågældende tilladelser. Sådanne tilladelser skal indebære ordninger, der er så lidt byrdefulde som muligt, men som kan sikre overholdelsen af de relevante væsentlige krav og de i bilagets punkt 2 og 3 anførte øvrige samfundsmæssige hensyn.

2. Medlemsstaterne sikrer, at de vilkår, der knyttes til almene tilladelser, er offentliggjort på hensigtsmæssig vis, så interesserede parter let kan få adgang til oplysningerne herom. Der henvises i medlemsstatens lovtidende og i De Europæiske Fællesskabers Tidende til, hvor oplysningerne offentliggøres.

3. Medlemsstaterne kan i objektivt begrundede tilfælde og i rimeligt omfang ændre de vilkår, der er knyttet til en almen tilladelse. I den forbindelse tilkendegiver medlemsstaterne deres hensigt passende tid i forvejen, så interesserede parter kan udtale sig om de foreslåede ændringer.

Artikel 5 Procedure for udstedelse af almene tilladelser

1. Medlemsstaterne må ikke forhindre en virksomhed, som opfylder vilkårene knyttet til en almen tilladelse, jf. artikel 4, i at udbyde den pågældende teletjeneste og eller telenet, jf. dog bestemmelserne i afdeling III.

2. Medlemsstaterne kan stille krav om, at en virksomhed med almen tilladelse, inden den udbyder tjenesten og/eller nettene, underretter den nationale tilsynsmyndighed herom og fremlægger de oplysninger om den tjeneste, den vil udbyde, som måtte være nødvendige for at sikre, at de gældende vilkår overholdes, jf. artikel 4. Virksomheden kan pålægges at vente indtil fire uger efter modtagelsen af de oplysninger, der kræves fremlagt, jf. det efter stk. 4 offentliggjorte, inden den begynder at udbyde de tjenester, som er omfattet af den almene tilladelse.

3. Hvis en virksomhed, der udbyder tjenester eller infrastruktur under en almen tilladelse, ikke overholder de gældende vilkår for den almene tilladelse, jf. artikel 4, kan den nationale tilsynsmyndighed meddele virksomheden, at den ikke længere er berettiget til at udnytte den almene tilladelse, og/eller i rimeligt omfang træffe specifikke foranstaltninger over for virksomheden med henblik på at sikre overholdelse. Den nationale tilsynsmyndighed giver samtidig virksomheden rimelig mulighed for at fremlægge sine synspunkter om de pågældende vilkår og for at afhjælpe eventuelle overtrædelser senest en måned efter den nationale tilsynsmyndigheds indgriben. Hvis den pågældende virksomhed afhjælper overtrædelserne, skal den nationale tilsynsmyndighed senest to måneder efter sin første indgriben efter omstændighederne annullere eller ændre sin afgørelse og begrunde dette. Hvis den pågældende virksomhed ikke afhjælper overtrædelserne, stadfæster den nationale tilsynsmyndighed sin afgørelse senest to måneder efter sin første indgriben og begrunder dette. Afgørelsen meddeles virksomheden senest en uge efter, at den er truffet. Medlemsstaterne indfører en procedure, der giver mulighed for at indbringe sådanne afgørelser for en instans, som er uafhængig af den nationale tilsynsmyndighed.

4. Medlemsstaterne sikrer, at der på hensigtsmæssig vis er offentliggjort oplysninger om, hvilke procedurer der gælder for almene tilladelser, så det er let at få adgang til disse oplysninger. Der henvises i medlemsstatens lovtidende og i De Europæiske Fællesskabers Tidende til, hvor oplysningerne offentliggøres.

Artikel 6 Gebyrer og afgifter for almene tilladelsesprocedurer

Uden at det finansielle bidrag til opfyldelsen af forsyningspligten, jf. bilaget, herved berøres, sikrer medlemsstaterne, at eventuelle gebyrer, som virksomhederne afkræves som led i tilladelsesprocedurerne, kun har til formål at dække administrationsomkostningerne i forbindelse med forvaltningen, kontrollen og håndhævelsen af den gældende ordning for almene tilladelser. Der offentliggøres på hensigtsmæssig vis tilstrækkeligt detaljerede og let tilgængelige oplysninger om sådanne gebyrer.

AFDELING III ENKELTLICENSER

Artikel 7 Anvendelsesområde

1. Medlemsstaterne må kun udstede enkeltlicenser i følgende situationer:

a) hvis licenshaveren skal have adgang til radiofrekvenser eller nummerressourcer

b) hvis licenshaveren skal have særlige rettigheder i forbindelse med adgang til offentlig eller privat ejendom

c) hvis licenshaveren skal pålægges forpligtelser og krav med hensyn til tilrådighedsstillelse af offentligt tilgængelige teletjenester og/eller offentlige telenet, herunder forpligtelser, der gælder i henhold til ONP-lovgivningen, og/eller som kræver, at licenshaveren skal stille forsyningspligtydelser til rådighed

d) hvis licenshaveren skal pålægges særlige forpligtelser, jf. Fællesskabets konkurrenceregler, fordi vedkommende har en stærk markedsposition som defineret i artikel 4, stk. 3, i samtrafikdirektivet inden for udbud af telenet og teletjenester, der er offentligt tilgængelige.

2. Uanset stk. 1 kan udbud af taletelefonitjenester samt etablering og drift af offentlige telenet og andre net, der omfatter brug af radiofrekvenser, gøres betinget af enkeltlicenser.

Artikel 8 Vilkår, der knyttes til enkeltlicenser

1. Ud over de vilkår, der er fastsat for almene tilladelser, kan de vilkår, der er anført i bilagets punkt 2 og 4, i begrundede tilfælde knyttes til enkeltlicenser.

Sådanne vilkår må kun vedrøre de situationer, der berettiger udstedelsen af en sådan licens, jf. artikel 7.

2. Medlemsstaterne kan inkludere relevante bestemmelser fra almene tilladelser i enkeltlicensen ved at knytte de i bilaget anførte betingelser til enkeltlicensen.

De rettigheder og vilkår, der er knyttet til en almen tilladelse, må ikke begrænses eller suppleres ved at udstede enkeltlicenser, medmindre det er objektivt begrundet og sker i et rimeligt omfang, navnlig som følge af forsyningspligt og/eller kontrol med stærk markedsposition eller som afspejling af tilsagn, der er afgivet som led i en sammenlignende udbudsprocedure.

3. Medlemsstaterne sikrer, at der på hensigtsmæssig vis offentliggøres oplysninger om, hvilke vilkår der knyttes til enkeltlicenser, så det er let at få adgang til disse oplysninger, jf. dog artikel 20. Der henvises i medlemsstatens lovtidende og i De Europæiske Fællesskabers Tidende til, hvor oplysningerne offentliggøres.

4. Medlemsstaterne kan i objektivt begrundede tilfælde og i et rimeligt omfang ændre de vilkår, der er knyttet til en enkeltlicens. I den forbindelse tilkendegiver medlemsstaterne deres hensigt passende tid i forvejen, så interesserede parter kan udtale sig om de foreslåede ændringer.

Artikel 9 Procedure for udstedelse af enkeltlicenser

1. Udsteder en medlemsstat enkeltlicens, sikrer den, at der på hensigtsmæssig vis offentliggøres oplysninger om, hvilke procedurer der gælder for enkeltlicenser, så det er let at få adgang til oplysningerne.

Der henvises i medlemsstatens lovtidende og i De Europæiske Fællesskabers Tidende til, hvor oplysningerne er offentliggjort.

2. Når en medlemsstat har til hensigt at udstede enkeltlicens, skal den:

- udstede enkeltlicensen ved en åben, ikke-diskriminerende, gennemsigtig procedure og med henblik herpå lade samme procedure være gældende for alle ansøgere, medmindre der er en objektiv begrundelse for at skelne, og

- opstille rimelige tidsfrister og bl.a. underrette ansøgeren om dens afgørelser snarest muligt og senest seks uger efter ansøgningens modtagelse. Medlemsstaterne kan forlænge denne frist til fire måneder i objektivt begrundede tilfælde, som udtrykkeligt er angivet i dette direktiv. Især hvor der er tale om udbud i licitation kan medlemsstaterne forlænge fristen yderligere med op til fire måneder. Disse frister foregriber ikke eventuelt relevante internationale overenskomster om samordning af internationale frekvenser og satellitvirksomhed.

3. Enhver virksomhed, der opfylder de vilkår, som medlemsstaterne har fastlagt og offentliggjort efter bestemmelserne i dette direktiv, er berettiget til at få enkeltlicens, jf. dog artikel 10, stk. 1. Hvis en virksomhed, som ansøger om en enkeltlicens, imidlertid ikke giver de oplysninger, som med rimelighed kan kræves for at godtgøre, at den opfylder de betingelser, der er pålagt i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i dette direktiv, kan den nationale tilsynsmyndighed nægte at udstede enkeltlicensen.

4. Hvis licenshaveren ikke overholder de til licensen knyttede vilkår, jf. bestemmelserne herom i dette direktiv, kan den nationale tilsynsmyndighed permanent eller midlertidigt inddrage, ændre eller ophæve virksomhedens licens, eller i et rimeligt omfang træffe specifikke foranstaltninger over for virksomheden med henblik på at sikre overholdelse. Den nationale tilsynsmyndighed giver samtidig den pågældende virksomhed rimelig mulighed for at fremlægge sine synspunkter om de pågældende vilkår og for at afhjælpe eventuelle overtrædelser senest en måned efter den nationale tilsynsmyndigheds indgriben, bortset fra tilfælde af gentagne overtrædelser fra virksomhedens side hvor den nationale tilsynsmyndighed straks kan træffe de nødvendige foranstaltninger. Hvis den pågældende virksomhed afhjælper overtrædelserne, annullerer eller ændrer den nationale tilsynsmyndighed efter omstændighederne senest to måneder efter sin første indgriben, sin afgørelse og begrunder dette. Hvis den pågældende virksomhed ikke afhjælper overtrædelserne, stadfæster den nationale tilsynsmyndighed sin afgørelse senest to måneder efter sin første indgriben og begrunder dette. Afgørelsen meddeles virksomheden senest en uge efter, at den er truffet. Medlemsstaterne indfører en procedure, der giver mulighed for at indbringe sådanne afgørelser for en instans, som er uafhængig af den nationale tilsynsmyndighed.

5. I tilfælde af skadelig interferens mellem telenet, der anvender radiofrekvenser, og andre tekniske systemer kan den nationale tilsynsmyndighed træffe omgående foranstaltninger til afhjælpning af problemet. I sådanne tilfælde skal den pågældende virksomhed efterfølgende have rimelig mulighed for at fremlægge sine synspunkter og for eventuelt at foreslå en afhjælpning af den skadelige interferens.

6. Medlemsstater, der giver afslag på, inddrager, ændrer eller ophæver en enkeltlicens, skal begrunde dette over for den pågældende virksomhed. Medlemsstaterne indfører en procedure, der giver mulighed for at indbringe sådanne afslag, inddragelser, ændringer eller ophævelser for en instans, som er uafhængig af den nationale tilsynsmyndighed.

Artikel 10 Begrænsning af antallet af enkeltlicenser

1. Medlemsstater må kun begrænse antallet af enkeltlicenser inden for en teletjenestekategori samt for etablering og/eller drift af teleinfrastruktur, hvis dette er nødvendigt for at sikre effektiv anvendelse af radiofrekvenser eller i den tid, der er nødvendig for at kunne stille et tilstrækkeligt antal numre til rådighed i overensstemmelse med EF-retten.

2. Hvis en medlemsstat har til hensigt at begrænse antallet af enkeltlicenser, der er udstedt i henhold til stk. 1, skal den:

- tage behørigt hensyn til, at brugerne skal have størst mulig fordel af tjenesterne, og at konkurrencen skal kunne udvikle sig frit

- give alle interesserede parter mulighed for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende eventuelle begrænsninger

- offentliggøre sin afgørelse om at begrænse antallet af enkeltlicenser og baggrunden herfor

- med rimelige mellemrum tage begrænsningen op til revision

- opfordre til at indsende ansøgninger om licenser.

3. Medlemsstater udsteder sådanne enkeltlicenser på grundlag af udvælgelseskriterier, som er objektive, ikke-diskriminerende, detaljerede, gennemsigtige og forholdsmæssigt afpassede. Ved udvælgelsen tages der behørigt hensyn til, at konkurrencen skal kunne udvikle sig frit, og at brugerne skal have størst mulig fordel af tjenesterne.

Medlemsstaterne sikrer, at der på hensigtsmæssig vis forud offentliggøres oplysninger om sådanne kriterier, så det er let at få adgang til oplysningerne. Der henvises i medlemsstatens lovtidende til, hvor oplysningerne er offentliggjort.

4. Hvis en medlemsstat på egen foranledning eller efter opfordring fra en virksomhed finder, at antallet af enkeltlicenser kan sættes op, når dette direktiv træder i kraft eller senere, offentliggør den denne oplysning og opfordrer til, at der indsendes ansøgninger om yderligere licenser.

Artikel 11 Gebyrer og afgifter for enkeltlicenser

1. Medlemsstaterne sikrer, at eventuelle gebyrer, som virksomhederne afkræves som led i tilladelsesprocedurerne, kun har til formål at dække administrationsomkostningerne i forbindelse med udstedelsen, forvaltningen, kontrollen og håndhævelsen af den gældende ordning for enkeltlicenser. Gebyret for en enkeltlicens skal stå i rimeligt forhold til det ydede arbejde, og der skal på hensigtsmæssig vis offentliggøres tilstrækkeligt detaljerede og let tilgængelige oplysninger herom.

2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne, hvis der kun er knappe ressourcer, tillade, at den nationale tilsynsmyndighed pålægger yderligere afgifter for at sikre, at sådanne ressourcer udnyttes optimalt. Disse afgifter skal være ikke-diskriminerende og navnlig tage hensyn til behovet for at støtte udviklingen af nyskabende tjenester og konkurrence.

AFDELING IV EF-DÆKKENDE TELETJENESTER

Artikel 12 Harmonisering

1. Hvor det er nødvendigt, foretages der en harmonisering af de vilkår, der knyttes til almene tilladelser, og af procedurerne for almene tilladelser.

Ved harmoniseringen af disse vilkår og procedurer skal det tilstræbes at opstille en ordning, der er så lidet byrdefuld som muligt, og som kan sikre overholdelsen af bestemmelserne i dette direktiv, navnlig artikel 3, 4 og 5, og af de relevante væsentlige krav og de i bilagets punkt 1, 2 og 3, anførte øvrige samfundsmæssige hensyn.

Ved harmoniseringen skal det desuden tilstræbes at opstille et velafvejet sæt rettigheder og forpligtelser for de virksomheder, der udnytter tilladelserne.

2. Kommissionen udsteder efter proceduren i artikel 16 mandat til Den Europæiske Konference af Post- og Teleadministrationer (CEPT)/Det Europæiske Udvalg for Retsforskrifter på Teleområdet (ECTRA), Den Europæiske Konference af Post- og Teleadministrationer (CEPT)/Den Europæiske Radiokommunikationskomité (ERC) eller andre relevante harmoniseringsorganisationer. I mandaterne specificeres det, hvilke opgaver der skal udføres, og hvilke kategorier af almene tilladelser der skal harmoniseres, og der fastlægges en tidsplan for udarbejdelsen af harmoniserede vilkår og procedurer.

3. På baggrund af det arbejde, der udføres i henhold til stk. 2, træffes der efter proceduren i artikel 17 en afgørelse, hvori det fastslås, at en harmoniseret almen tilladelse finder anvendelse.

Artikel 13 Étstedsbestillingsordning

1. Kommissionen træffer, hvor det er relevant, og sammen med CEPT/ECTRA og CEPT/ERC, efter proceduren i artikel 17 de nødvendige foranstaltninger for anvendelse af en étstedsbestillingsordning i forbindelse med enkeltlicenser og anmeldelsesprocedurer for almene tilladelser, herunder også hensigtsmæssige bestemmelser om administrationen heraf. Oplysninger om en sådan étstedsbestillingsordning offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

2. Étstedsbestillingsordningen skal overholde følgende betingelser:

a) den skal være åben for alle virksomheder, som vil udbyde teletjenester i Fællesskabet

b) det skal være muligt at indgive ansøgninger og anmeldelser, og det angives, hvilken eller hvilke instanser ansøgninger og anmeldelser kan indsendes til

c) for så vidt angår enkeltlicenser videresendes ansøgningerne af de instanser, som de blev indgivet til, til de nationale tilsynsmyndigheder senest syv arbejdsdage efter registrering.

For så vidt angår almene tilladelser videresendes anmeldelserne af de instanser, som de blev indgivet til, til de nationale tilsynsmyndigheder senest to arbejdsdage efter registrering

d) for sa vidt angår enkeltlicenser, træffer den nationale tilsynsmyndighed afgørelse om eventuel udstedelse af en sådan licens inden for den frist, der er anført i artikel 9, stk. 2; tilsynsmyndigheden underretter inden en uge ansøgeren og de instanser, som ansøgningen blev indgivet til, om afgørelsen. For så vidt angår almene tilladelser, overholder den nationale tilsynsmyndighed den frist, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2

e) artikel 9 og 5 anvendes på henholdsvis ansøgninger om enkeltlicenser og anmeldelser, der indgives efter étstedsbestillingsordningen

f) de instanser, som ansøgninger og anmeldelser kan indgives til, aflægger en gang om året rapport til Kommissionen om, hvordan étstedsbestillingsordningen fungerer, herunder oplysninger om afslag på ansøgninger og indsigelser mod anmeldelser

g) de instanser, der er omfattet af étstedsbestillingsordningen, skal overholde den i artikel 20 omhandlede grad af fortrolighed.

AFDELING V LICENSUDVALGET

Artikel 14 Nedsættelse af Licensudvalget

Kommissionen bistås af et udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne og med Kommissionens repræsentant som formand. Udvalget benævnes Licensudvalget (i det følgende »udvalget«).

Artikel 15 Udveksling af oplysninger

Kommissionen underretter om nødvendigt udvalget om resultatet af de møder, der med jævne mellemrum holdes med repræsentanter for televirksomheder, brugere, forbrugere, producenter, tjenesteudbydere og fagforeninger.

Derudover fremmer udvalget, under hensyn til Fællesskabets politik på teleområdet, udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og Kommissionen om status for og udviklingen i lovgivningen i forbindelse med tilladelser til udbud af teletjenester.

Artikel 16 Procedure I (13*)

Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.

Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.

Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvordan den har taget hensyn til dets udtalelse.

Artikel 17 Udvalgsprocedure II.b)

Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager foranstaltninger, som straks finder anvendelse. Såfremt disse foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, meddeles de omgående Rådet af Kommissionen. I så fald gælder følgende:

- Kommissionen udsætter anvendelsen af de foranstaltninger, den har vedtaget, i tre måneder fra datoen for denne meddelelse.

- Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgørelse inden for det tidsrum, der er nævnt i foregående afsnit.

AFDELING VI GENERELLE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 18 Tredjelande

1. Hvis medlemsstaterne får kendskab til juridiske eller faktiske problemer af generel art, som forhindrer organisationer fra Fællesskabet i at opnå tilladelser og i at drive virksomhed under tilladelser i tredjelande, underretter de Kommissionen herom.

2. Hvis Kommissionen får kendskab til sådanne vanskeligheder, kan den om nødvendigt forelægge forslag for Rådet til et passende forhandlingsmandat med henblik på forhandling af sammenlignelige rettigheder i de pågældende tredjelande for organisationer fra Fællesskabet. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

3. Foranstaltninger, som træffes i henhold til stk. 2, berører ikke Fællesskabets og medlemsstaternes forpligtelser i henhold til internationale aftaler på området.

Artikel 19 Nye tjenester

Medlemsstaterne skal, med forbehold af bestemmelserne i afdeling II og III, i tilfælde, hvor udbud af en teletjeneste endnu ikke er omfattet af en almen tilladelse, og hvor en sådan tjeneste og/eller et sådant net ikke må udbydes uden tilladelse, senest seks uger efter at have modtaget en ansøgning fastlægge foreløbige vilkår eller forkaste ansøgningen og begrunde dette over for den pågældende virksomhed. Herefter fastlægger medlemsstaterne så hurtigt som muligt endelige vilkår eller accepterer, at tjenesten udbydes uden tilladelse, eller de begrunder et eventuelt afslag.

Artikel 20 Fortrolighed

1. De nationale tilsynsmyndigheder må ikke videregive oplysninger, som er omfattet af tavshedspligt, navnlig oplysninger om virksomheder og om disses forretningsforbindelser eller omkostningsforhold.

2. Stk. 1 anfægter ikke den ret, som de nationale tilsynsmyndigheder har til at videregive oplysninger, når det er vigtigt for, at de kan udføre deres opgaver, men de skal i den forbindelse tage hensyn til virksomheders legitime interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder.

3. Stk. 1 er ikke til hinder for, at der offentliggøres oplysninger om licensvilkår, som ikke omfatter fortrolige oplysninger.

Artikel 21 Underretning

1. Ud over de oplysninger, der kræves i henhold til direktiv 90/388/EØF, oplyser medlemsstaterne følgende til Kommissionen:

- navn og adresse på de nationale myndigheder og instanser, som har bemyndigelse til at udstede tilladelser i medlemsstaten

- oplysninger om medlemsstatens tilladelsesordninger.

2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om ændringer i forhold til de oplysninger, der er givet efter stk. 1, senest en måned efter, at ændringerne er trådt i kraft.

Artikel 22 Tilladelser, som allerede gælder ved direktivets ikrafttræden

1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at tilladelser, som gælder ved dette direktivs ikrafttræden, inden den 1. januar 1999 er bragt i overensstemmelse med direktivets bestemmelser.

2. Når anvendelsen af dette direktivs bestemmelser fører til ændringer i vilkårene for allerede gældende tilladelser, kan medlemsstaterne forlænge gyldigheden af vilkår bortset fra sådanne, som giver særlige eller eksklusive rettigheder, der er blevet eller vil blive bragt til ophør i henhold til fællesskabslovgivningen, for så vidt dette kan ske uden at anfægte andre virksomheders rettigheder i henhold til fællesskabslovgivningen, herunder dette direktiv. I sådanne tilfælde underretter medlemsstaterne Kommissionen om, hvilke skridt de har taget med henblik herpå, og begrunder dette.

3. Forpligtelser i tilladelser, der allerede gælder ved direktivets ikrafttræden, og som ikke er bragt i overensstemmelse med direktivets bestemmelser inden den 1. januar 1999, er ugyldige, jf. dog stk. 2.

Kommissionen kan efter anmodning, og hvis det er berettiget, indrømme medlemsstaterne forlængelse af denne frist.

Artikel 23 Teknisk tilpasning

Inden 1. januar 2000 forelægger Kommissionen en beretning for Europa-Parlamentet og Rådet. Beretningen skal bl.a. indeholde en erfaringsbaseret vurdering af, om der er grund til at ændre lovstrukturerne for tilladelser, navnlig hvad angår enkeltlicensers anvendelsesområde, harmonisering og transeuropæiske tjenester og net. Ændringer, der måtte være nødvendige for at tilpasse bilagene til den tekniske udvikling eller til en mere hensigtsmæssig procedurepraksis og for at tilpasse artikel 7, stk. 2, skal også behandles i beretningen.

Artikel 24 Udsættelse

Der gives de medlemsstaterne, der ifølge Rådets resolutioner af 22. juli 1993 og 22. december 1994 har ret til en yderligere overgangsperiode i forbindelse med liberaliseringen af teletjenester, udsættelse med hensyn til overholdelse af forpligtelserne i artikel 3, stk. 3, artikel 7 og 9, artikel 10, stk. 1, artikel 12, 13 og 22, så længe de benytter sig af sådanne overgangsperioder. Medlemsstaterne underretter Kommissionen, hvis de agter at gøre brug af udsættelsen.

Artikel 25 Gennemførelse

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv, og offentliggør de vilkår og procedurer, der er knyttet til, snarest muligt og senest den 31. december 1997. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 26 Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 27 Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i . . ., den . . .

På Europa-Parlamentets vegne Formand

På Rådets vegne Formand

(1) EFT nr. C 90 af 27. 3. 1996, s. 5, og EFT nr. C 291 af 4. 10. 1996, s. 12.

(2) EFT nr. C 204 af 15. 7. 1996, s. 17.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 22. maj 1996 (EFT nr. C 166 af 10. 6. 1996, s. 78), Rådets fælles holdning af 9. december 1996 (endnu ikke offentliggjort i Tidende og Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT nr. C 213 af 6. 8. 1993, s. 1.

(5) EFT nr. C 379 af 31. 12. 1994, s. 4.

(6) EFT nr. C 150 af 31. 5. 1993, s. 39.

(7) EFT nr. C 109 af 1. 5. 1995, s. 310.

(8) EFT nr. C 151 af 19. 6. 1995, s. 479.

(9) EFT nr. C 258 af 3. 10. 1995, s. 1.

(10) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 10. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/19/EF (EFT nr. L 74 af 22. 3. 1996, s. 13).

(11) EFT nr. L . . ..

(12) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/. . ./EF (EFT nr. L . . .).

(13*) Procedure i henhold til Rådets afgørelse 87/373/EØF af 13. juli 1987 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33).

BILAG

VILKÅR, SOM MÅ KNYTTES TIL TILLADELSER

1. Vilkår, som knyttes til tilladelser, skal være i overensstemmelse med traktatens konkurrenceregler.

2. Vilkår, som må knyttes til alle tilladelser, hvis det er berettiget og med forbehold af proportionalitetsprincippet.

2.1. Vilkår, der har til formål at sikre overholdelse af relevante væsentlige krav.

2.2. Vilkår i forbindelse med fremlæggelse af oplysninger, som med rimelighed kan kræves for at kontrollere, at de gældende vilkår overholdes, og til statistiske formål.

2.3. Vilkår med henblik på at undgå konkurrencebegrænsende adfærd på telemarkederne, herunder foranstaltninger til at sikre, at taksterne er ikke-diskriminerende og ikke-konkurrenceforvridende.

2.4. Vilkår i forbindelse med faktisk og effektiv udnyttelse af nummerkapaciteten.

3. Der kan knyttes særlige vilkår til almene tilladelser med hensyn til udbud af offentligt tilgængelige teletjenester og af offentlige telenet, hvis det er begrundet og med forbehold af proportionalitetsprincippet:

3.1. Vilkår vedrørende beskyttelse af brugerne og abonnenterne, navnlig i forbindelse med:

- den nationale tilsynsmyndigheds forhåndsgodkendelse af virksomhedens standardbetingelser over for abonnenterne

- specificeret og korrekt fakturering

- procedure for bilæggelse af tvister

- offentliggørelse og forhåndsunderretning i god tid ved ændring af brugsvilkår, herunder takster og tjenestekvalitet og -disponibilitet.

3.2. Finansielt bidrag til forsyningspligtydelser i henhold til fællesskabslovgivningen.

3.3. Videregivelse af kundedatabaseoplysninger, der er nødvendige for tilrådighedsstillelse af universelle oplysninger om nummerfortegnelser.

3.4. Tilrådighedsstillelse af alarmtjenester.

3.5. Særordninger for handicappede.

3.6. Vilkår vedrørende samtrafik og interoperabilitet i henhold til direktivet om samtrafik og andre forpligtelser i fællesskabslovgivningen.

4. Særlige vilkår, som må knyttes til enkeltlicenser, hvis det er berettiget og med forbehold af proportionalitetsprincippet:

4.1. Særlige vilkår, som vedrører adgangen til nummerressourcer (overholdelse af medlemsstaternes nummereringsplaner).

4.2. Særlige vilkår, som vedrører effektiv udnyttelse og forvaltning af radiofrekvenser.

4.3. Særlige vilkår, som vedrører miljøbeskyttelse eller by- og landsplanlægning, herunder vilkår i forbindelse med adgang til offentlig eller privat ejendom og vilkår i forbindelse med samplacering og deling af faciliteter.

4.4. Maksimal gyldighedsperiode, som ikke må være urimeligt kort, nemlig hvis det sker for at sikre effektiv udnyttelse af radiofrekvenser eller numre eller for at give adgang til offentlig eller privat ejendom og ikke berører andre bestemmelser om inddragelse eller ophævelse af licenser.

4.5. Forsyningspligt i henhold til samtrafikdirektivet og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/62/EF af 13. december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten (1).

4.6. Vilkår, der gælder for operatører med en stærk markedsposition - som oplyst af medlemsstaterne i henhold til direktivet om samtrafik - med henblik på at sikre samtrafikken eller kontrol med stærk markedsposition.

4.7. Vilkår med hensyn til ejerskab i henhold til fællesskabslovgivningen eller Fællesskabets forpligtelser over for tredjelande.

4.8. Krav, der vedrører tjenestens og/eller nettets kvalitet, disponibilitet og varighed, herunder ansøgerens økonomiske, ledelsesmæssige og tekniske kompetence, samt vilkår om en mindsteperiode for driften, herunder, hvor det er relevant og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, pligt til at stille offentligt tilgængelige teletjenester og offentlige telenet til rådighed.

4.9. Særlige vilkår vedrørende tilrådighedsstillelse af faste kredsløb i overensstemmelse med Rådets direktiv 92/44/EØF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb (2).

Denne liste over vilkår gælder med forbehold af

- alle andre vilkår, som ikke er specifikke for telesektoren, og

- foranstaltninger truffet af medlemsstaterne i almenhedens interesse i henhold til navnlig EF-traktatens artikel 36 og 56, specielt i forbindelse med den offentlige sædelighed, den offentlige sikkerhed, herunder efterforskning af kriminelle aktiviteter, samt den offentlige orden.

(1) EFT nr. L 321 af 30. 12. 1995, s. 6.

(2) EFT nr. L 165 af 19. 6. 1992, s. 27. Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/. . ./EF (EFT nr. L . . .).

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen forelagde den 30. januar 1996 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv med hjemmel i EF-traktatens artikel 57, stk. 2, samt artikel 66 og 100 A, om ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester.

2. Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse den 22. maj 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 24. april 1996.

Til opfølgning af Europa-Parlamentets udtalelse forelagde Kommissionen et ændret forslag den 31. juli 1996.

3. Rådet fastlagde den 9. december 1996 sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 189 B.

II. FORMÅL

Kommissionens forslag tager sigte på at etablere ensartede principper for de tilladelser, som medlemsstaterne udsteder for teletjenester. Det er et væsentligt led i det nye regelsæt, som liberaliseringen af området i 1998 gør nødvendigt.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1. GENERELLE BEMÆRKNINGER

I sin fælles holdning tilslutter Rådet sig de generelle principper, som Kommissionen har foreslået i artikel 3, stk. 3.

Med hensyn til Europa-Parlamentets ændringsforslag har Rådet i talrige tilfælde tilsluttet sig Kommissionens synspunkter, således som de er kommet til udtryk i det genbehandlede forslag.

Har Rådet ændret Kommissionens forslag, er det hovedsagelig sket på baggrund af følgende, hvilket også gælder dens holdning med hensyn til Europa-Parlamentets ændringsforslag:

- præcisering af forbindelsen med eller sikring af sammenhængen med andre relevante EF-bestemmelser, navnlig det udkast til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om samtrafik på teleområdet, som for tiden behandles efter den fælles beslutningsprocedure (1)

- præcisering af rækkevidden af visse bestemmelser

- indførelse af større smidighed i teksten for at tage hensyn til dels de meget forskelligartede forhold, dels det komplicerede arbejde, der påhviler de nationale myndigheder, som skal udstede licenser

- præcisering og forenkling af formuleringen.

2. SPECIFIKKE BEMÆRKNINGER

(Henvisningerne gælder teksten til den fælles holdning, medmindre andet er angivet)

i) Af ovennævnte grunde har Rådet i sin fælles holdning foretaget følgende større ændringer i forhold til Kommissionens forslag; Kommissionen har kunnet tilslutte sig disse.

Anvendelsesområde (artikel 1)

Ud over medtagelse af Europa-Parlamentets ændringsforslag 7 er der optaget et nyt stk. 2 i den fælles holdning for at afklare forholdet til andre nationale regler eller foranstaltninger.

Almene tilladelser (afdeling II)

Teksten er gjort mere præcis for så vidt angår definitioner (ottende betragtning og artikel 2, stk. 1, litra a)), procedurer (artikel 5, stk. 3) og afgifter (artikel 6).

Enkeltlicenser (afdeling III)

Ligesom i Kommissionens forslag opregnes i den fælles holdning (artikel 7, stk. 1) de grunde, der alene berettiger udstedelse af enkeltlicenser. Det er dog Rådets opfattelse, at der uanset stk. 1 i medfør af et nyt stk. 2 bør kunne gøre taletelefonitjenester samt etablering og drift af offentlige telenet og andre net, der omfatter brug af radiofrekvenser, betinget af enkeltlicenser, specielt på grund af de specifikke aktuelle forhold, der kan karakteriseres ved en gradvis overgang fra en ofte monopollignende struktur til et åbent marked; i henhold til artikel 23 skal disse bestemmelser desuden senere tages op til ny vurdering.

Det er desuden Rådets opfattelse, at der i artikel 10, stk. 1, bør optages bestemmelser om, at antallet af enkeltlicenser ligeledes kan begrænses i den tid, der er nødvendig for at kunne stille et tilstrækkeligt antal numre til rådighed i overensstemmelse med EF-lovgivningen.

Teksten til den fælles holdning er ligeledes blevet præciseret for så vidt angår de almene tilladelser (artikel 8, stk. 2), vilkårene for ændringer (artikel 8, stk. 4), (gældende procedurer - navnlig med hensyn til frister (artikel 9, stk. 2) og ophævelse eller inddragelse (artikel 9, stk. 4 og 5) - samt de hermed forbundne vilkår (bilaget).

Princip (artikel 12 i Kommissionens forslag)

For at gøre direktivet lettere at forstå har Rådet foretrukket at optage disse bestemmelser som et nyt stk. 4 i artikel 3, som har fået overskriften »Principper for tilladelser«.

Samordning af procedurer (artikel 13 i Kommissionens forslag)

Artikel 13 i Kommissionens forslag er ikke medtaget i den fælles holdning. Det er Rådets opfattelse, at kravet om samordning i stk. 1, allerede er tilstrækkeligt dækket ind i 19. betragtning. Med hensyn til de øvrige stykker finder Rådet, at disse bestemmelser kun ville belaste proceduregangen og derfor er unødvendige, da Kommissionen allerede i henhold til EF-traktaten, især artikel 169, har beføjelser til at påse, at medlemsstaterne overholder de forpligtelser, der påhviler dem.

Harmonisering (artikel 12)

Rådet finder, at medlemsstaternes nationale myndigheder vil være i stand til at tildele enkeltlicenser og fastlægge afgifternes størrelse på fuldt tilfredsstillende måde, og at en harmonisering af disse aspekter derfor ikke er nødvendig i artikel 12.

Rådet har desuden ikke i den fælles holdning medtaget artikel 14, stk. 4, i Kommissionens forslag (og har dermed ikke taget stilling til Europa-Parlamentets ændringsforslag 25), da det ikke finder det hensigtsmæssigt i fællesskabslovgivningen at fastsætte en skæringsdato for arbejde, der påhviler et uafhængigt organ; det vil være mere relevant, at en sådan dato figurerer i den aftaleprotokol, der undertegnes med dette organ.

Étstedsbestillingsordning (artikel 13)

Rådet har ønsket, at det organ, der skal iværksætte denne procedure, ECTRA-ERC/CEPT, nævnes udtrykkeligt i artikel 13, og at proceduren også skal omfatte anmeldelser i forbindelse med almene tilladelser.

Udvalg (artikel 14 og 17)

Rådet foretrækker, at der i dette direktiv nedsættes et licensudvalg i artikel 14 og ikke et udvalg med større beføjelser, som foreslået af Kommissionen; dette anfægter ikke Kommissionens ret til at fremsætte specifikke forslag i forbindelse med et andet instrument. Rådet har desuden ønsket at tilføje en ny artikel 17, der indfører en procedure med et udvalg af type II.b) for visse foranstaltninger. Proceduren skal især bruges ved vedtagelse af afgørelser om harmoniserede tilladelser og indførelse af proceduren med étstedsbestilling.

Nye tjenester (artikel 19)

Rådet har ønsket at optage reglerne for nye tjenester i en ny særskilt artikel 19 og ikke i bestemmelserne vedrørende enkeltlicenser, som foreslået af Kommissionen; dette er begrundet med hensynet til gennemsigtighed, men også fordi Rådet finder, at licensordningen for disse tjenester ikke kan foregribes.

Teknisk tilpasning (artikel 23)

Rådet finder, at ændringer af reglerne for harmonisering er en lovgivningsbeføjelse, som derfor ikke kan tillægges Kommissionen som en gennemførelsesbeføjelse. Derfor finder Rådet, at en ændring af bilaget, der er en integrerende del af disse regler, ikke kan foretages af Kommissionen bistået af udvalget, men at det skal være Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen.

Overgangsbestemmelser (artikel 22 og 24)

Med hensyn til tilladelser, der allerede gælder ved direktivets ikrafttræden, har Rådet præciseret i artikel 22 i den fælles holdning for at gøre reglerne klarere.

I artikel 24 har Rådet revideret fortegnelsen over de artikler, som flere medlemsstater har ret til at udsætte anvendelsen af i overensstemmelse med de politiske tilsagn i de to resolutioner, der er nævnt i artiklen.

Tjenester, der skal omfattes af almene tilladelser (bilag II i Kommissionens forslag)

Rådet finder dette bilag overflødigt i betragtning af de generelle principper, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, og da samtlige teletjenester rent faktisk opregnes i bilag II i Kommissionens forslag.

ii) Med hensyn til Europa-Parlamentets ændringsforslag har Rådet i talrige tilfælde lagt sig på linje med Kommissionens holdning:

- ved at inkorporere følgende ændringsforslag i sin fælles holdning (undertiden med visse mindre redaktionelle ændringer):

4, 5, 7, 11, 12, 13 (delvis), 16, 17, 18, 31, 33, 34.

Det bemærkes, at ændringsforslag 9 de facto også er medtaget med henvisningen til definitionerne i direktiv 90/387/EØF og direktivet om samtrafik

- ved ikke at inkorporere følgende ændringer:

1, 3, 8, 10, 25, 26, 27, 29, 35, 36, 39

iii) Rådet har derimod ikke været i stand til af følge Kommissionens linje med hensyn til følgende ændringsforslag fra Europa-Parlamentet:

Ændringsforslag 2 (femte betragtning) og ændringsforslag 6 og 30 (23. betragtning og artikel 23)

Navnlig i betragtning af eventuelle gældende bestemmelser i andre fællesskabstekster, især i udkast til direktiv om samtrafik, har Rådet fundet, at det ikke ville være relevant her at medtage analysen af situationen for nye operatører, jf. ændringsforslag 2, eller at nævne muligheden af at indføre en tilsynsmyndighed, nummereringsplaner og overførsel af numre, jf. ændringsforslag 6 og 30.

Ændringsforslag 13 (artikel 7, stk. 1)

Rådet har delvis inkorporeret dette ændringsforslag i sin fælles holdning, navnlig henvisningen til det kommende direktiv om samtrafik og tilføjelse af ordet »krav«. Det har dog ønsket at give medlemsstaterne en vis fleksibilitet med hensyn til kravene i forbindelse med enkeltlicenser i henhold til litra d), da der skal gives en begrundelse for disse, og de skal være i overensstemmelse med bilaget og litra d); i denne litra præciseres forpligtelserne vedrørende ONP og forsyningspligtydelser desuden.

Ændringsforslag 14 og 15 (artikel 19)

Rådet har ikke medtaget princippet i dette ændringsforslag, da det ikke finder, at en frist på to uger til udstedelse af selv en midlertidig enkeltlicens giver tilsynsmyndigheden tilstrækkelig tid til at træffe afgørelse om en ny tjeneste. Det bemærkes endvidere, at den ankemulighed, der foreligger i ændringsforslaget, de facto indgår i ordningen for henholdsvis almene tilladelser og enkelttilladelser (artikel 5 og 9).

Ændringsforslag 19 (artikel 10, stk. 4)

Formålet med denne artikel er at fastlægge regler for de begrænsninger, der eventuelt måtte være af antallet af enkeltlicenser. Rådet har under disse forhold ikke fundet det relevant i dette direktiv at medtage bestemmelserne i ændringsforslaget vedrørende foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer og dernæst giver meddelelse om med henblik på at øge antallet af frekvenser, der stilles til rådighed.

Ændringsforslag 20 (artikel 11)

Med hensyn til henvisningen til knappe ressourcer har Rådet bibeholdt Kommissionens oprindelige forslag, da det finder, at det er et afbalanceret kompromis mellem Europa-Parlamentets ændringsforslag 20 og Kommissionens ændrede forslag.

Ændringsforslag 21 og 22 (artikel 13 i Kommissionens forslag)

Rådet har ikke medtaget disse ændringsforslag, da artikel 13 i Kommissionens forslag ikke er medtaget i Rådets fælles holdning.

Ændringsforslag 23 og 24 (artikel 12)

Rådet har ikke medtaget ændringsforslag 23 på grund af ændringerne i anvendelsesområdet for harmonisering som omhandlet ovenfor.

Rådet finder desuden, at de ønsker, som ser ud til at ligge til grund for ændringsforslag 24, allerede er tilgodeset på tilfredsstillende måde i artikel 12, stk. 1, andet afsnit.

Ændringsforslag 28 (artikel 21)

Grundlaget for dette ændringsforslag bortfalder i den fælles holdning, da artikel 20, stk. 3, i Kommissionens forslag ikke er medtaget; Rådet finder, at Kommissionens beføjelser i henhold til EF-traktaten allerede giver den mulighed for at påse, at de bestemmelser, institutionerne træffer i medfør af traktaten, anvendes korrekt.

Ændringsforslag 32 (bilag)

Grundlaget for dette ændringsforslag er efter Rådets opfattelse allerede tilstrækkelig tilgodeset i den fælles holdning, navnlig bilagets punkt 4.3 og 4.5 samt 15. betragtning.

(1) EFT nr. C 220 af 29. 7. 1996, s. 13 (fælles holdning (EF) nr. 34/96 fastlagt af Rådet den 18. juni 1996).