KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 22.07.1998 
KOM(1998) 463 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET 
OG DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
GENVINDINGSINDUSTRIENS KONKURRENCEEVNE 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
Side 
RESUME OG KONKLUSIONER III 
1. INDLEDNING 1 
2. GENVINDINGSINDUSTRIEN 2 
2.1. Omfang og definitioner 2 
2.2. Faktuelle elementer (jf. tabellen i bilag 1) 3 
2.3. Genvindingsindustriernes opbygning (jf. tabel i bilag 2) 3 
2.4. Indsamlings- og sorteringsaktiviteternes betydning for sektorens 
resultater (se bilag 3) 4 
2.5. Genvinding af komplekse udtjente produkter 4 
3. NØGLEFAKTORER FOR KONKURRENCEEVNEN 5 
3.1. Faktorer, der har betydning for produktions- og 
forsyningsomkostningerne 5 
3.1.1. Strukturelle aspekter 5 
3.1.2. Tekniske aspekter af betydning for indsamlings- og sorterings 
omkostningerne 6 
3.2. Nøglefaktorer af betydning for efterspørgslen 7 
3.2.1. Substitution 7 
3.2.2. Behovet for produktinnovation 8 
3.3. Faktorer af betydning for markederne og erhvervsbetingelserne 8 
3.3.1. Mangel på gennemsigtighed 8 
3.3.2. Lovgivningens rolle 9 
4. FORESLÅEDE FORANSTALTNINGER TIL AT FORBEDRE 
GENVINDINGSINDUSTRIENS KONKURRENCEEVNE 11 
4.1. Standardiseringsforanstaltninger 11 
4.2. Foranstaltninger til fremme af markederne og gennemsigtighed 12 
4.3. Innovation 13 
4.4. Regulerende foranstaltninger 13 
4.4.1. Forbedring af de nuværende lovrammer 13 
4.4.2. Markedsbaserede instrumenter til fremme af genvinding 14 
4.4.3. Mulige nye regulerende foranstaltninger 15 
5. FORESLÅET OPFØLGNING: OPRETTELSE AF ET DEBATFORUM 
FOR GENVINDING .17 
RESUME OG KONKLUSIONER 
Denne meddelelse er resultatet af en intensiv undersøgelse af industriens deltagelse i 
genvindingsaktiviteter. Som følge af ønsket om en bæredygtig udvikling vil disse 
aktiviteter vil komme til at spille en voksende rolle i industrivirksomhederne. Det er 
imidlertid lige så vigtigt, at udviklingen af genvindingsaktiviteterne finder sted på et 
konkurrencedygtigt marked, der fungerer korrekt og effektivt. 
Denne meddelelse behandler derfor de vigtigste problemer, som 
genvindingsindustrien må løse, hvis den ønsker at blive eller forblive levedygtig. 
Meddelelsen indkredser nøglefaktorerne for disse virksomheders konkurrenceevne, 
såsom økonomiske strukturer, markedernes funktion og de tekniske og regulatoriske 
rammer. 
Meddelelsen indeholder en beskrivelse af genvindingsaktiviteterne, en analyse af de 
vigtigste faktorer for konkurrencedygtigheden og et handlingsprogram, der kan tage 
udfordringerne op, og som er i overensstemmelse med Fællesskabets industripolitik, 
som beskrevet i meddelelsen "En politik til forbedring af industriens 
konkurrenceevne i Den Europæiske Union". 
Herudover kan meddelelsen betragtes som et delvist svar på Rådets resolution af 
24.2.1997 om en fællesskabsstrategi for affaldshåndtering, hvor der specifikt 
henvises til genanvendelse1. 
Beskrivelse af genvindingsindustrien 
Genvinding er i direktivet om emballage og emballageaffald defineret som 
"oparbejdning i en produktionsproces af affaldsmaterialerne til deres oprindelige 
formål eller til andre formål, herunder også organisk genvinding, men ikke 
energiudnyttelse". I denne meddelelse omfatter genvindingsindustrien også 
virksomheder, som foretager indsamling, adskillelse og sortering, hvis disse 
aktiviteter efterfølges af genvinding i den i direktivet anvendte betydning. 
Meddelelsen beskriver de mest avancerede genvindingsbrancher, som f.eks. 
genvinding af metaller, papir, glas, plast og tekstiler. Den kommer endvidere ind på 
de særlige industrielle og miljømæssige problemer i forbindelse med udtjente varige 
forbrugsgoder, som viser, at udviklingen går mod genvinding af mere komplekse 
kilder, der omfatter flere forskellige materialer. 
Både for de traditionelle og de nye industrigrene er der er svage punkter på såvel 
teknologisk som økonomisk plan. Dette gælder navnlig indsamling og 
førstesortering af materialer, hvor strukturerne fortsat er fragmentariske og 
teknologisk ringe udviklede (tekstiler), eller hvor de anvendte ordninger (private 
partnerskaber, aftaler med den offentlige sektor osv.) afspejler visse mangler på de 
pågældende markeder. 
1 EFT C 76/1 af 11.3.1997. 
2. De vigtigste nøglefaktorer for en konkurrencedygtig genvindingsindustri 
Genvinding er ikke blot vigtig for miljøet, men er også lønsom i et voksende antal 
tilfælde, takket være energi- og materialebesparelser og andre besparelser. Det er 
derfor vigtigt, at rammebetingelserne, navnlig dem, der henhører under 
fællesskabets kompetence, ikke hæmmer udviklingen af disse aktiviteter, og at 
Fællesskabet i sin politik tvært imod tager behørigt hensyn til 
genvindingsindustriens økonomiske og beskæftigelsesmæssige potentiale. Denne 
meddelelse belyser nøglefaktorerne for konkurrenceevnen på forsynings- og 
efterspørgselssiden såvel som markedernes funktionsdygtighed og 
erhvervsvilkårene. 
• På forsyningssiden er genvindingsaktiviteterne under pres som følge af de 
voksende omkostninger ved indsamling og behandling af affald, der er i direkte 
konkurrence med de tilsvarende nye råmaterialer. Under disse omstændigheder er 
strukturelle og tekniske svagheder en alvorlig bremse for sektorens 
konkurrenceevne. I sidste ende kan genvindingsaktiviteternes effektivitet 
forbedres ved, at der allerede i produktdesignfasen tages højde for, at produkterne 
skal indsamles, sorteres og genvindes, når de er udtjente. 
• På efterspørgselssiden begrænses genvindingsaktiviteternes konkurrenceevne af, 
at forarbejdningsindustrien foretrækker nye råvarer frem for genanvendelige og 
sekundære materialer. Årsagen hertil er sidstnævntes tekniske egenskaber, 
begrænsede anvendelighed og/eller negative omdømme. Endvidere vil 
genvinding kunne hæmmes af mangelen på relevante industristandarder eller 
endog af en tendens til, at genvundne materialer eller produkter forbigås eller 
forfordeles i visse standarder eller specifikationer. 
• Mangel på gennemsigtighed på genvindingsmarkederne er en alvorlig hindring 
for de investeringer, der kræves til at forbedre industristrukturen og procedurerne 
for behandling af genanvendeligt affald og til at udvikle nye anvendelsesformål 
for genvundne produkter. Endvidere anser industrien stadig Fællesskabets 
affaldslovgivning for at være indviklet. Denne lovgivning har imidlertid bidraget 
til at harmonisere medlemsstaternes love og undgå fragmentering af 
Fællesskabets marked. Selv om subsidiaritetsprincippet kan indebære indbyrdes 
afvigende, men alligevel korrekt gennemførelse af fællesskabslovgivningen i 
medlemsstaterne, må det erkendes, at medlemsstaternes mangelfulde omsætning 
af denne lovgivning er en vigtig grund til, at markedet ikke altid fungerer som det 
skal, og det medfører høje omkostninger for virksomhederne. 
3. Handlingsplan 
Som følge af denne situation foreslår Kommissionen, at alle de berørte økonomiske 
aktører (genvindings- og forarbejdningsvirksomheder, forbrugerorganisationer osv.) 
og de berørte myndigheder (EU, medlemsstaternes myndigheder), inden for 
rammerne af et Forum for genvinding, træffer foranstaltninger med henblik på: 
IV 
- at indkredse svagheder i markedernes strukturer og funktion og udforme forslag 
til at udbedre disse svagheder 
- at fremme immaterielle investeringer og samordne innovationsstrategier 
- at styrke industrielt samarbejde i de forskellige genvindingsbrancher og udnytte 
synergi-mulighederne 
- al forbedre de nuværende branchevilkår, herunder i givet fald gennem 
økonomiske virkemidler og/eller frivillige eller forhandlede aftaler mellem 
virksomheder, forbrugerorganisationer og/eller myndigheder. 
Herved kan der skabes rammer, der også kan fremme genvindingsindustriens 
konkurrenceevne gennem fællesskabstiltag på områder som forskning, uddannelse 
og kvalitetssikring. 
Forumet skal gennemgå alle de mulige foranstaltninger, der omtales i denne 
meddelelse, og vurdere fordele og mangler herved og de økonomiske og 
miljømæssige konsekvenser. Herudover kan Forumet drøfte miljølovgivningens og 
-foranstaltningernes økonomiske konsekvenser for industrien. Det skal forelægge 
Kommissionen en rapport inden 12 måneder. I sine konklusioner bør det også 
vurdere, om det vil være hensigtsmæssigt og muligt at oprette en permanent instans 
- en form for et europæisk genvindingscenter - som kunne påtage sig vigtige 
opgaver med hensyn til markedernes udvikling og funktion samt information og 
innovation. 
Kommissionen vil for sin del træffe foranstaltninger, der kan forbedre markedernes 
funktion, med særlig vægt på gennemsigtighed: 
- på økonomisk plan, ved at fremme udviklingen af markeder for genanvendelige 
og sekundære materialer 
- på teknisk plan, gennem samordnede foranstaltninger til fremme af 
standardisering og kvalitetssikring, navnlig på grundlag af det femte 
rammeprogram for forskning 
- på lovgivningsområdet, ved at bevare et velfungerende indre marked, navnlig ved 
at harmonisere medlemsstaternes gennemførelse af Fællesskabets 
affaldslovgivning, og i givet fald gennem nye lovbestemmelser. 
V 
I. INDLEDNING 
• 
• Ved genvinding mentes der oprindelig først og fremmest genanvendelse af stål, 
skrot og non-ferrometallcr. (renvinding af andre materialer, som f.eks. glas, papir 
eller plast, har udviklet sig langsommere, fordi det var mindre direkte lønsomt. I 
alle tilfældene er væksten i de traditionelle genvindingsbrancher før eller senere 
stødt på begrænsninger, afhængigt af hvilke materialer der var tale om. 
Vanskelighederne skyldes utilstrækkelig efterspørgsel, usikre og for det meste 
ikke særlig konkurrencedygtige markedsstrukturer og stærk konkurrence fra nye 
råmaterialer. 
I den senere tid har øget miljøbevidsthed og navnlig ønsket om at sikre 
bæredygtig udvikling og det presserende behov for affaldshåndteringspolitik 
bidraget til opfattelsen af, at genvinding er et vigtigt og endog prioriteret redskab 
til opnåelse af disse miljømål. Både i det femte handlingsprogram på 
miljøområdet og i Fællesskabets affaldshåndteringsstrategi understreges det, at 
forbedring af affaldshåndteringen var en vigtigt faktor i en strategi for bæredygtig 
udvikling. Miljøbevidstheden har også åbnet for en erkendelse af den 
økonomiske værdi af genanvendeligt affald, hvis det genvindes til sekundære 
råstoffer. Samtidig vil en stigende efterspørgsel efter genvundne produkter fra 
samfundets side kunne fremme udnyttelsen af stordriftsfordele, hvilket kan åbne 
nye perspektiver for konkurrencedygtig udvikling af genvindingsindustrien og 
herved for fremme af genvindingsaktiviteterne. Dette er et eksempel på, hvordan 
industriel udvikling og miljøbeskyttelse er komplementære størrelser. 
Den øgede miljøbevidsthed er blevet fulgt op af en udstrakt lovgivning både på 
fællesskabsplan og i medlemsstaterne. Formålet hermed var at skabe rammer for 
de berørte økonomiske aktørers virksomhed (producenter og forbrugere), som 
kunne sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau på affaldshåndteringsområdet. 
Interessen for miljøet har ikke altid været fulgt op af relevante økonomiske 
overvejelser. Grundene hertil er: 
- Industrien, der traditionelt fokuserer på oparbejdning af materialer, lagde 
ikke stor vægt på kildeaspekterne, hovedsagelig fordi der var let adgang til 
primære råstoffer. Ikke desto mindre er der i visse lønsomme sektorer 
(f.eks. metaller og papir) tale om betydelige genvindingsprocenter, der er 
opnået på kommercielle vilkår og på trods af en udstrakt mangel på 
integration mellem indsamlingsvirksomheder og forarbejdningsindustrien. 
- For en miljømæssig indfaldsvinkel er udgangspunktet udtjente produkter. 
Uanset om det drejer sig om emballage eller varige forbrugsgoder 
(maskiner, biler, datamaskiner, fjernsyn eller andet), opstår problemet, når 
disse varer bliver til affald i affaldsdirektivets betydning2. Det er derfor 
vigtigt at sikre, at disse affaldsprodukter håndteres under størst mulig 
hensyntagen til miljøet, og to grundlæggende principper, som er hjørnesten 
2 Definition på affald: direktiv 75/442/EØF, ændret ved direktiv 91/156/EØF (artikel 1), EFT L 78 af 
26.3.1991. 
1 
i miljødoktrinen, spiller ind her: "forureneren betaler-princippet" og 
princippet om ansvarsdeling. 
• Opfyldelsen af genvindingsmål som led i miljøpolitiske foranstaltninger har givet 
anledning til situationer, hvor genvinding ikke er lønsom uden direkte eller 
indirekte offentlig støtte. Det grundlæggende spørgsmål er derfor: kan disse mål 
nås, hvis genvindingsindustrien fungerer i overensstemmelse med 
markedsreglerne? Det kan fastslås, at hvis markederne fungerer korrekt, med 
størst mulig effektivitet og de lavest mulige omkostninger, kan genvinding blive 
rentabel i et stadig større antal tilfælde. 
• I hele gcnvindingsprocessen - fra indsamling af affald til afsætning af de 
genvundne produkter - er det derfor nødvendigt at indkredse de faktorer, der er til 
hinder for et velfungerende marked. Herved kan både de offentlige myndigheder 
og de berørte økonomiske aktører tage de nødvendige skridt - under hensyntagen 
til de ovennævnte miljøprincipper - til at skabe vilkår, der kan sikre 
konkurrencedygtige markeder for både sekundære råstoffer og genvundne 
produkter. 
Formålet med denne meddelelse er både at forbedre genvindingsindustriens 
konkurrencedygtighed og fremme genvinding på et miljøforsvarligt grundlag. 
Meddelelsen er opdelt i tre kapitler, der henholdsvis beskriver genvinding, 
analyserer nøglefaktorerne for genvindingsindustriens konkurrencedygtighed og 
en handlingsplan, hvori der tages hensyn til de prioriterede indsatsområder, som 
er udpeget i meddelelsen "En politik til forbedring af industriens 
konkurrenceevne i Den Europæiske Union"3. 
2. GENVINDINGSINDUSTRIEN 
2.1. Omfang og definitioner 
Genvinding er i direktivet om emballage og emballageaffald4 defineret som 
oparbejdning i en produktionsproces af affaldsmaterialer til deres oprindelige formål 
eller til andre formål, herunder også organisk genvinding, men ikke 
energiudnyttelse. I denne meddelelse omfatter genvindingsindustrien også 
virksomheder, hvis aktiviteter omfatter f.eks. indsamling, adskillelse og sortering, 
forudsat at disse aktiviteter efterfølges af genvinding i direktivets mening. 
Som for enhver anden industrigren indebærer genvinding transport af affald og 
materialer mellem de forskellige berørte økonomiske aktører, hvorfor transport af 
affald og materialer - herunder international handel hermed - er et vigtigt aspekt ved 
denne erhvervsgren. 
3 KOM(94) 319 af 14.9.1994. 
4 Direktiv 94/92/EF, EFT L 365/10 af 31.12.1994. 
2 
Overvejelserne og konklusionerne i denne meddelelse gælder i princippet for alle 
genvindingsvirksomheder, selv om opmærksomheden er samlet om de mest 
avancerede sektorer. 
2.2. Faktuelle elementer (jf. tabellen i bilag 1) 
Der findes ikke systematiske og harmoniserede statistikker over 
genvindingsindustrien. Oplysningerne er altid fragmentariske, ufuldstændige og ofte 
unøjagtige. På trods af de mangelfulde oplysninger kan vi alligevel drage en række 
vigtige konklusioner. 
- I absolutte tal fremgår det, at mængden af affald, som kanaliseres tilbage til 
produktionskredsløbet, er ganske omfattende, navnlig hvad angår ferro- og non-
ferrometaller, papir og glas. Det er også disse industrigrene, der har de højeste 
genvindingsprocenter. Tekstilsektoren har i de seneste år gjort en stor indsats 
med meget positive resultater til følge. At plastindustrien kun genvinder ca. 7% 
af det affald, der produceres i denne sektor, skyldes hovedsagelig tekniske og 
økonomiske vanskeligheder (navnlig i forbindelse med indsamling og sortering). 
- Genvinding er en fuldgyldig industriaktivitet og indebærer som sådan betydelige 
/røm/rør/aktiviteter. Under særlige omstændigheder, f.eks. ved transport ad indre 
vandveje eller søtransport, hvor mulighederne for stordriftsfordele kan udnyttes, 
sker det, at genanvendeligt affald transporteres over store afstande. Handel med 
glasaffald i USA er således stadigt voksende, og handelen udenfor Europa med 
ferro- og non-ferroskrot er meget omfattende, både i absolutte og relative tal. 
- Med hensyn til beskæftigelsen er genvindingsprocesserne generelt 
arbejdsintensive, men der foreligger desværre kun meget få nøjagtige 
oplysninger. Antallet af ansatte i disse erhvervsgrene anslås til ca. 350 000. De 
vigtigste sektorer i denne henseende er genvinding af stål og non-ferrometaller 
med henholdsvis 100 000 og 80 000 arbejdspladser. 
- Genvinding er ofte ensbetydende med energibesparelser sammenlignet med 
tilsvarende sektorer, der bruger nye råstoffer. Dette gælder navnlig ferro- og non-
ferrometaller og glassektoren. 
2.3. Ccnvindingsindustriernes opbygning (jf. tabel i bilag 2) 
Der har længe været veletablerede virksomheder for genvinding af ferro- og non-
ferrometaller i EU. Genvindingsindustrien for papir, glas og tekstiler er også 
veletableret, om end af noget nyere dato. Der gøres for tiden hurtige fremskridt 
inden for genvinding af plast og kompositmaterialer, men der er mange tekniske 
vanskeligheder, navnlig i nogle medlemsstater, som har igangsat initiativer til 
genvinding af emballager. 
De vigtigste genvindingssektorer har visse træk til fælles, men er også forskellige på 
mange områder som følge af de forskellige tekniske og kommercielle processer, der 
er knyttet til de forskellige genvundne materialer. Helt bortset fra denne variation i 
materialer og processer er spørgsmålet om kilderne uden tvivl af afgørende 
betydning for tilrettelæggelsen af en sektor og for dens rentabilitet. Der kan skelnes 
mellem to hovedkategorier: på den ene side industrikilder, som producerer 
forholdsvis homogene mængder af affald på et begrænset antal steder, og på den 
anden side den kilde, der består af udtjente produkter. Her kommer affaldet fra 
mange forskellige steder, det består af meget forskelligartede materialer og er til 
tider stærkt forurenet. 
Organisatorisk har kombinationen af disse kilder generelt ført til en 
indsamlingsstruktur, som er integreret vertikalt frem til sorteringsfasen, og hvor der 
ofte anvendes simpel teknologi og betydelig arbejdskraft. Mellem sorteringsfasen og 
oparbejdningsfasen spiller forhandlerne sædvanligvis en meget vigtig rolle, hvorfor 
fuldstændig vertikal integration her snarere er undtagelsen. Kun i de traditionelle 
genvindingssektorer, såsom metaller, består kæden udelukkende af private 
virksomheder, mens husholdningsaffald hovedsagelig indsamles og sorteres af 
offentlige eller halvoffentlige virksomheder. 
2.4. Indsamlings- og sorteringsaktiviteternes betydning for sektorens 
resultater (se bilag 3) 
Den effektivitet, hvormed indsamling, sortering og forberedelse (behandling) af 
genanvendeligt affald linder sted, har stor betydning for hele sektorens rentabilitet. 
Det skal bemærkes, at omkostningerne ved indsamling fra husstande generelt er 
relativt høje, medmindre der er tale om separat indsamling. Omkostningerne ved 
indsamling fra industrikilder er sædvanligvis lavere, til tider ubetydelige. De 
virksomheder, som har produceret affaldet, betaler således ofte selv omkostningerne 
ved indsamlingen. Med hensyn til kvaliteten, er affald fra husholdninger generelt af 
ringere kvalitet end affald fra industrikilder. 
Der er formodentlig mulighed for betydelige omkostningsbesparelser i indsamlings-
og sorteringsfasen, gennem specialisering og/eller drift i større skala. Dette vil 
kunne udnyttes både i den private og i den offentlige sektor på grundlag af 
medlemsstaternes erfaringer og praksis på området. 
2.5. Genvinding af komplekse udtjente produkter 
Ved siden af genvindingsindustrien, der er specialiseret i bestemte materialer, 
indføres der efterhånden ordninger for indsamling og adskillelse af udtjente varige 
forbrugsgoder, som repræsenterer store affaldsstrømme. 
Presset af lovgivningen i visse medlemsstater har de berørte industrigrene oprettet 
særlige indsamlingsordninger for tilbagetagning af udtjente produkter. De bruger 
ofte deres egne distributionsnet til tilbagetagning af produkterne. 
Som led i sine undersøgelser af prioriterede affaldsstrømme nedsatte Kommissionen 
en række arbejdsgrupper, bl.a. for byggeaffald, brugte dæk, sygehusaffald, udtjente 
biler og elektrisk og elektronisk affald (jf. også punkt 4.4.3 nedenfor). 
3. NØGLEFAKTORER FOR KONKURRENCEEVNEN 
På trods af den meget forskelligartede situation i de forskellige sektorer er det 
muligt at påpege visse fælles faktorer, som vil kunne forbedre genvindingskædens 
konkurrencedygtighed. Som grundlag for analysen har vi opdelt emnet i forsynings-, 
efterspørgsels- og markedsrelaterede spørgsmål. 
3.1. Faktorer, der har betydning for produktions- og 
forsyningsomkostningerne 
3.1.1. Strukturelle aspekter 
Indsamlings- og sorteringsfasen er af afgørende betydning for de 
sekundære råmaterialers konkurrenceevne, selv om der også kan være 
vigtige tekniske flaskehalse på senere stadier i genvindingsprocessen 
(f.eks. oparbejdning af plast). Virksomheder i indsamlings- og 
sorteringsfasen har generelt mindst spillerum med hensyn til deres salgs-
og (sædvanligvis ubetydelige) købspriser, og de er udsat for konkurrence 
fra andre former for affaldsbortskaffelse, som f.eks. forbrænding og 
deponering5. 
Indsamlings- og sorteringsaktiviteternes økonomiske effektivitet og 
dermed deres omfang, afhænger af: 
- kvaliteten (og prisen) af det genanvendelige affald, der leveres til 
oparbejdning, og i hvilken udstrækning oparbejdningsvirksomhederne kan 
afvise sådanne leverancer, hvis affaldet er forurenet 
- mængden af indsamlet genanvendeligt affald i forhold til affaldsstrømmen 
(genvindingsprocent) og de hertil knyttede omkostninger. 
Væksten i lagrene af genanvendeligt husholdningsaffald, som følge af den 
økonomiske vækst og affaldspolitikken, og det strukturbetingede fald i 
markedsføringen af industriaffald af god kvalitet6 stiller sektoren over for 
en "sakseeffekt" (stigende omkostninger og ukontrollerede priser). 
Indsamlingsmetoden (selektiv indsamling, tilbagetagningssystemer osv.) såvel 
som den måde, hvorpå den offentlige sektor er inddraget, og forbrugernes 
og/eller producenternes ansvar har en afgørende indvirkning på 
indsamlingsaktiviteternes omkostninger og effektivitet, selv om de mest 
effektive fremgangsmåder kan variere alt efter de geografiske forhold eller 
affaldstype. 
Myndighederne har indflydelse på en lang række konkurrencespecifikke 
parametre gennem deres brug af økonomiske og regulerende virkemidler. 
5 Forbrænding er en økonomisk holdbar løsning, f.eks. hvis prisen på brugt papir er lav eller negativ. 
6 F.eks. reduktionen i nyt metalskrot i metalforarbejdningsindustrien. 
5 
Da de har hovedansvaret for indsamling af husholdningsaffald, kan de 
styre alternative løsninger til affaldsbortskaffelse (herunder deponering og 
forbrænding) på grundlag af prissætningsordninger og endog selektivt 
forbud. De bestemmer også metoderne og infrastrukturerne for indsamling 
og sortering. De kan fremme innovation og investeringer og derfor give 
mulighed for betydelige besparelser. 
I den anden ende af skalaen kan manglen på etablerede 
indsamlingsordninger og forekomsten af "lejlighedsvise" indsamlere, som 
det er tilfældet for metaller og tekstiler, medføre betydelige svingninger i 
aktivitetsniveauet i hele det kommercielle kredsløb. Denne ustabilitet kan 
være hovedårsagen til knapheden på kapital investeringer i denne sektor og 
de vedvarende strukturelle og teknologiske svagheder. Industrielt 
samarbejde mellem virksomhederne og den offentlige sektor synes at være 
den mest hensigtsmæssige udvej til at løse disse problemer. 
3.1.2. Tekniske aspekter af betydning for indsamlings- og sorterings 
omkostningerne 
- Produkternes kompleksitet er til hinder for effektiv genvinding 
Udformningen af produkter og materialer spiller en meget vigtig rolle for 
den senere genvinding heraf. Det har betydning for 
genvindingsomkostningerne, da det er bestemmende for, hvor lang tid det 
tager at skille en genstand ad. Udformningen har også indflydelse på 
kvaliteten og graden af urenheder i genanvendeligt affald og sekundære 
råmaterialer og er således bestemmende for prisen på de fremstillede 
materialer. 
Fremstillingen af stadig lettere og mindre produkter spiller en stor rolle 
inden for produktdesign, men det resulterer i meget komplekse produkter 
og materialer, hvor de forskellige komponenter ofte er vanskelige at skille 
ad. Fra en miljømæssig synsvinkel skal der derfor ofte findes et fornuftigt 
kompromis mellem hensynet til muligheden for nem adskillelse af et 
produkt og ønsket om det mindst mulige materialeforbrug, under 
hensyntagen til både producentens og genvindingsvirksomhedens 
interesser. 
- Utilstrækkelig information om produkter hindrer adskillelse og sortering 
I mange tilfælde foregår sortering og behandling af udtjente produkter 
stadig manuelt. For denne proces er det derfor vigtigt at have adgang til 
flest mulige oplysninger om produkternes identitet og sammensætning. 
Disse oplysninger kan enten gives i specifikationer udformet af 
producenterne, som angiver, hvordan produktet skal genvindes, eller ved 
angivelse af produktets bestanddele. På nuværende tidspunkt er denne 
identifikation utilstrækkelig og uensartet; kun fa virksomheder giver 
genvindingsvirksomhederne adgang til de nødvendige oplysninger. Der er 
stadig kun få, der bruger harmoniserede identifikationskoder anbragt på 
produktkomponenterne - som giver mulighed for maskinel identifikation 
og en betydelig reduktion i sorteringsomkostningerne. Identifikation spiller 
en særlig vigtig rolle ved bortskaffelsen af farlige stoffer. Herved kan det 
undgås, at de sekundære råmaterialer kontamineres af sundheds- og 
miljøfarlige stoffer - forurening mindsker naturligvis i høj grad værdien af 
og efterspørgslen efter disse materialer. 
Af ovenstående fremgår det klart, at omkostningerne ved genvinding vil kunne 
mindskes gennem en indsats på følgende områder: 
* standarder for produktdesign med henblik på bedre identifikation 
af komponenterne og mindskelse af demonteringsomkostningerne 
* identifikation og/eller udelukkelse af farlige stoffer 
* innovation i produktionsprocessen (herunder indsamling og 
sortering) 
* industrielt samarbejde med henblik på at forbedre 
industristrukturerne, navnlig inden for indsamling og sortering 
* regulerende instrumenter, der direkte eller indirekte øger 
effektiviteten ved indsamling og/eller mindsker omkostningerne 
ved genvinding 
3.2. Nøglefaktorer af betydning for efterspørgslen 
3.2.1. Substitution 
Udviklingen af markeder for sekundære råstoffer og dermed for 
genanvendeligt affald er først og fremmest et spørgsmål om at erstatte nye 
råstoffer med sekundære råstoffer. 
For forarbejdningsindustrien vil en beslutning om, også delvis eller 
midlertidig, overgang til genvundne materialer sædvanligvis være af 
langsigtet og investeringskrævende art. Sådanne strategiske beslutninger 
træffes på grundlag af prisudviklingen på lang sigt, muligheden for 
besparelser (navnlig i energi) som følge af anvendelsen af sekundære råstoffer 
og andre faktorer, såsom kvalitet og forsyningssikkerhed. Ud fra denne 
synsvinkel er kontrol med omkostningerne på forsyningssiden og 
markedernes funktion af afgørende betydning. 
Endvidere afhænger forarbejdningsindustriens valg naturligvis af eventuelle 
regulerende og/eller økonomiske instrumenter til fremme af genvinding. 
- Produktstandarder som en mulig hindring for substitution 
Nogle af de produktstandarder, forarbejdningsindustrien skal opfylde, 
udelukker anvendelsen af genvundne materialer til fremstilling af de 
produkter, for hvilke de tjener som specifikationer. Andre produktstandarder 
udelukker anvendelse af genvundne materialer som følge af for strenge 
ydeevnekrav. I nogle tilfælde skyldes disse restriktioner sundheds- og 
miljøhensyn. Som eksempel kan nævnes emballager til levnedsmidler, som 
skal opfylde de hygiejnestandarder, der er fastsat i 
levnedsmiddellovgivningen. 
- Genvindingprodukternes ringe omdømme 
Valget af genvinding afhænger ikke blot af objektive faktorer, men i visse 
tilfælde også af rent subjektive elementer. Både for 
forarbejdnings/genvindingsvirksomheden og for den endelige forbruger burde 
anvendelse af sekundære råstoffer i slutproduktet globalt resultere i en positiv 
balance, ikke blot med hensyn til pris, men også med hensyn til kvalitet og 
"image". Et stigende antal forbrugere gør sig tanker om miljøet. Med 
miljømærkningsordningerne erkender man den rolle, forbrugernes præference 
for miljørigtige produkter kan spille. 
3.2.2. Behovet for produktinnovation 
Der skal tages højde for, at substitution ofte kun er teknisk mulig til en vis 
grad, til dels af kvalitetsrelaterede årsager og til dels som følge af det 
fænomen, der benævnes "downcyling". Til genbrugspapir kræves der f.eks. 
tilførsel af nye fibre i forskellig grad, undtagen for avispapir, 
husholdningspapir og indpakningspapir, som kan indeholde op til 100% 
genvundne fibre; plast, der er genvundet fra drikkevareflasker, kan ikke 
genanvendes til samme formål. Der kræves derfor forskning og innovation 
med sigte på nye anvendelser af genvundne materialer, gennem 
videreformidling af forskningsresultaterne, eksempler på god praksis, 
pilotprojekter osv. 
Det fremgår af ovenstående, at markederne for genvundne produkter vil kunne 
fremmes gennem: 
* standarder og mærkning 
* innovation, hovedsagelig inden for produkter og 
anvendelsesformål 
* regulerende og/eller økonomiske styringsmidler til fremme af 
genvinding. 
3.3. Faktorer af betydning for markederne og erhvervsbetingelserne 
3.3.1. Mangel på gennemsigtighed 
De fleste af markederne for genanvendeligt affald og sekundære råstoffer kan 
kvalificeres som yderst mangelfulde, da de klart lider under manglende 
gennemsigtighed og endog en vis fragmentering. Markederne kan derfor ikke 
anvendes som en sikker ledetråd for udvikling (gennem investeringer og 
innovation) af genvindingssektorerne på kort og lang sigt, og de gør det heller 
ikke muligt at udnytte fordelene ved EU-markedets størrelse. 
Manglen på gennemsigtighed afsløres først og fremmest ved, at der næsten 
ikke findes økonomiske indikatorer og statistikker på kort sigt. Dette kan 
8 
illustreres ved det faktum, at man ofte kun kan finde en repræsentativ pris på 
disse materialer uden for EF-markedet (for jernskrot er den sædvanligvis 
anvendte referencepris således den amerikanske afvejede pris). 
Det ringe antal, for ikke at sige den totale mangel på, tekniske specifikationer 
og fælles eller alment anerkendte testprotokoller bærer en stor del af skylden 
for fragmenteringen af dette marked. Tindes der sådanne tekniske sådanne 
specifikationer, er de ofte udformet som led i specifikke kontrakter mellem 
virksomheder. 
Gennemsigtighed på markedet kan derfor øges med en indsats på følgende 
områder: 
* tilrettelæggelse af børser for genanvendeligt affald og sekundære 
materialer 
ledsageforanstaltninger på området standarder, markedsrelaterede 
oplysninger og statistikker * 
3.3.2. Lovgivningens rolle 
Også de regulerende og administrative rammer anses af industrien for at føre 
til fragmentering af markedet og mangel på tillid i de berørte 
erhvervssektorer. Bortset fra vanskelighederne ved anvendelse af 
forordningen om overførsel af affald og på trods af de skridt, Kommissionen 
har taget over for medlemsstaterne, opfatter virksomhederne klart afvigelserne 
mellem medlemsstaternes praksis på affaldsområdet som en kilde til 
markedsforstyrrelser, for ikke at sige konkurrenceforvridning. 
- Rammedirektivet om affald 
Direktiv 75/442/EØF er den grundlæggende rammelov for Fællesskabets 
affaldshåndteringspolitik. Det blev ændret i 19917 for at inkorporere 
principperne i Fællesskabets affaldshåndteringsstrategi fra 1989. Direktivet 
forpligter medlemsstaterne til at fremme forebyggelse af affaldsproduktion, 
fremme genbrug og genanvendelse og indføre ordninger for godkendelse og 
overvågning af affaldsrelaterede aktiviteter. Affald defineres som "ethvert stof 
eller enhver genstand, som indehaveren skiller sig af med, eller agter eller er 
forpligtet til at skille sig af med". Definitionen er nærmere præciseret i det 
europæiske affaldskatalog8, der indeholder en klassifikation af de materialer, 
som kan falde ind under denne definition. Definitionen er ved flere lejligheder 
blevet bekræftet af Domstolen. Farligt affald er defineret ved en liste, nemlig 
EF-listen over farligt affald9. Ikke desto mindre er definitionen stadig en kilde 
7 Direktiv 91/156/EØF, EFT L 78/32 af 26.3.1991. 
8 Beslutning 94/3/EF; EFT L 5/15 af 7.1.1994. 
9 Beslutning 94/904/EØF: EFT L 356/14 af 31.12.1994. 
til problemer for de erhvervsdrivende. Kommissionen har mærket sig10 
betydelige afvigelser mellem medlemsstaterne med hensyn til gennemførelsen 
af EF's definitioner og klassifikation af affald og farligt affald. Der er 
endvidere ikke overensstemmelse mellem de forskellige 
affaldsklassifikationer, der gælder i international handel. For virksomheder, 
der ønsker at opstille geografisk mere vidtrækkende strategier, kan denne 
situation være forvirrende. 
Den traditionelle genvindingsindustri - på indsamler- og forhandlerniveau -
klager også over, at det indebærer høje administrationsomkostninger, navnlig 
i forbindelse med godkendelser og håndtering af transportdokumenter, at de 
varer, som de markedsfører som råvarer, behandles som affald. De klager 
endvidere over, at denne situation skaber et negativt image, som skader 
tilliden, ikke blot hos offentligheden, men også hos forsikrings- og 
kreditinstitutter. Af denne grund giver artikel 11 i direktiv 91/156/EØF 
medlemsstaterne mulighed for at anvende forenklede administrative regler for 
deres genvindingsindustri. Denne mulighed anvendes imidlertid ikke ensartet 
i de forskellige medlemsstater og, efter industriens mening, i for ringe grad. 
- Forordningen om overførsel af affald. 
Forordning 259/93" om overvågning af og kontrol med overførsel af affald i, 
til og fra Det Europæiske Fællesskab er Fællesskabets rammelov om eksport, 
import og forsendelser inden for Fællesskabet af alle former for affald, bortset 
fra radioaktivt affald. Forordningen inkorporerer OECD's og Basel-
konventionens bestemmelser om transport af affald. Der er hermed tale om et 
betydeligt skridt fremad i forhold til den tidligere situation, men da ordningen 
er yderst detaljeret og temmelig kompliceret, behøvede medlemsstaterne 
nogen tid til at gennemføre den. Dette skyldes bl.a. afvigende nationale 
ordninger for finansiel sikkerhedsstillelse eller de nationale myndigheders 
forskellige fortolkning af klassifikationen af affald, kombineret med 
princippet om nærhed (det nærmest beliggende anlæg skal anvendes), som 
kun anvendes for affald til endelig bortskaffelse. For at løse disse problemer 
afholdes der regelmæssige møder med en gruppe af kontaktpersoner, nedsat i 
medfør af forordning 259/93. Samtidig medførte de mange tilfælde af misbrug 
på området farligt affald, at Basel-konventionen fra den 1. januar 1998 
indførte et forbud - som gælder for Fællesskabet - mod overførsel af farligt 
affald fra OECD- til ikke-OECD-lande. Dette gælder også, hvis affaldet er 
bestemt til genvinding. Samtidig har EU anmodet ikke-OECD-landene om at 
erklære, hvilke typer ikke-farligt affald de er villige til at modtage til 
genvinding. Hvis disse lande anmoder derom, vil visse kontrolprocedurer 
derfor også gælde for eksport hertil af ikke-farligt affald med henblik på 
genvinding. 
10 KOM(97) 23, rapport om anvendelsen af Fællesskabets direktiver om affaldshåndtering. 
11 EFT L 32/1 af 6.2.1993. 
10 
Kommissionen er endvidere med sin strategi for markedsadgang i færd med 
at indkredse og fjerne handelshindringer for genanvendeligt affald (f.eks. 
eksportrestriktioner for metalskrot, som bibeholdes af visse central- og 
østeuropæiske lande), medmindre de er i overensstemmelse med de 
pågældende landes holdning (jf. ovenfor). 
Konklusion 
Regulering på affaldsområdet er nødvendig for at sikre et højt 
miljøbeskyttelsesniveau som krævet i traktaten, men for 
genvindingsindustrien bør gennemførelsen heraf respektere 
proportionalitetsprincippet i betragtning af dens særlige rolle på 
affaldshåndteringsområdet. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet 
vil der i visse tilfælde være behov for EU-rammer, som kan sikre 
sammenhæng mellem medlemsstaternes metoder til opfylde af miljømålene. 
Gennemsigtige og stabile lovrammer og navnlig klare og funktionsdygtige 
definitioner er afgørende som middel til at fremme innovation og 
investeringer. 
I Rådets resolution af 24. februar 1997 om en fællesskabsstrategi for 
affaldshåndtering anmodes Kommissionen og medlemsstaterne om at 
fastlægge terminologi og definitioner for at fremme en harmoniseret 
anvendelse af Fællesskabets lovgivning. 
4. FORESLÅEDE FORANSTALTNINGER TIL AT FORBEDRE GENVINDINGSINDUSTRIENS 
KONKURRENCEEVNE 
På grundlag af oversigten i det foregående kapitel kan vi indkredse fire 
hovedområder, hvor der bør sættes ind for at forbedre genvindingsindustriens 
konkurrenceevne og fremme genvindingsaktiviteterne: standardisering i vid 
betydning, udvikling af markedet og gennemsigtighed, innovation og regulerende 
foranstaltninger. 
4.1. Standardiseringsforanstaltninger 
Der vil blive truffet samordnede og integrerede foranstaltninger på følgende 
områder: 
• Gennemgang af industristandarder 
- for at sikre, at der i produktudformningen tages hensyn til, at produkterne 
skal kunne genvindes 
- for at fjerne hindringer for anvendelse af sekundære råstoffer 
- for at skabe passende muligheder for genvundne produkter i standarder, der 
har relevans for offentlige udbud 
11 
• Substitution aï farlige stoffer i produkter, når risikoanalyser og økonomiske 
vurderinger taler derfor, eller i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet12 
(artikel 130 R). 
• Harmonisering af eksisterende specifikationer og prøvningsmetoder for 
sekundære råstoffer. 
• Udvikling af mærkningsordninger for specifikke produkter, som kan vejlede 
forbrugerne i forbindelse med separate indsamlingsordninger og lette 
identifikation af stoffer, navnlig giftige stoffer og genanvendelige materialer. 
4.2. Foranstaltninger til fremme af markederne og gennemsigtighed 
Følgende foranstaltninger kan træffes for at udvikle og udvide markederne for 
genanvendeligt affald og sekundære råstoffer, både på kort sigt (substitution) og på 
lang sigt (investeringer). 
• Støtte til oprettelse af børser for genanvendeligt affald og sekundære råstoffer. 
Denne foranstaltning vil kunne fremmes inden for rammerne af 
handlingsprogrammet om informationssamfundet, navnlig den del, der vedrører 
elektronisk handel, efter en nøje gennemgang af igangværende initiativer og 
indvundne erfaringer (f.eks. udveksling af elektroniske data om genanvendelig 
plast). 
• Undersøgelse af, hvilke besparelser anvendelse af sekundære råstoffer kan 
medføre i hele et produkts livscyklus. Derudover vil en veltilrettelagt og målrettet 
oplysningskampagne rettet mod industrien og de endelige forbrugere kunne 
forbedre de sekundære råstoffers omdømme. Mulighederne for at anvende 
frivillige miljømærkningsordninger for produkter bør undersøges. 
• Sideløbende hermed kan kendskabet til markederne forbedres ved: 
- Udnyttelse af Fællesskabets statistikker om affaldsproduktion for de 
affaldstyper, som er potentielt genanvendelige, og statistikker om de 
faktiske genvindingsprocenter såvel som udvikling af statistikker om 
handel med kommercielt værdifulde affaldsstoffer. Endvidere bør 
eksisterende og fremtidige statistikker tilpasses de kvalifikationssystemer, 
der findes i Fællesskabets lovgivning. 
- Undersøgelser af udviklingen på lang sigt i udbud og efterspørgsel efter 
genanvendeligt affald og sekundære råstoffer. 
12 "Hvis der er fare for alvorlig eller irreversibel skade, kan mangel på fuldstændig videnskabelig 
sikkerhed ikke bruges som grund til at udsætte omkostningseffektive foranstaltninger til at forhindre 
miljøødelæggelser." (Princip 15 i Rio-erklæringen, 1992). 
12 
4.3. Innovation 
Innovative tiltag bør fremmes på en række områder, fra egentlig forskning og 
udvikling til uddannelse og kvalitetsstyring. 
• Målrettet anvendelse af det fjerde og navnlig det femte rammeprogram for 
forskning. Vægten vil blive lagt på udvælgelse og forarbejdningsmetoder -
uden at udelukke nye teknologier til renere genvinding af materialer og 
udtjente produkter og til optimering af affald og inert afskærmning af 
s lutaffald - såvel som på grundforskning og udvikling af 
informationsteknologibaserede systemer. 
• Fremme af innovation gennem videreformidling af forskningsresultater og 
eksempler på god praksis m.v., herunder medlemsstaternes praksis. 
Området spænder fra sortering ved kilden af genanvendelige 
affaldsfraktioner og forbedret affaldsindsamlingslogistik til anvendelse af 
sekundære råstoffer i industrien. Der kan i givet fald igangsættes 
pilotprojekter inden for rammerne af tilsvarende fællesskabsprogrammer. 
• 
• Udvikling af kvalitetsstyringsstrategier i erhvervssektorer, som har 
genvindingsaktivitetcr, for at øge forbrugernes tillid og optimere den 
tekniske og økonomiske ydeevne såvel som for at forbedre genvundne 
produkters omdømme i offentligheden. 
Anvendelse af Fællesskabets uddannelsesprogrammer til støtte for disse 
foranstaltninger på et samordnet grundlag for de forskellige parter i 
genvindingskredsløbet. 
4.4. Regulerende foranstaltninger 
4.4.1. Forbedring af de nuværende lovrammer 
Kontakter med industrien har afsløret, at Fællesskabets lovgivning om affald, 
og navnlig anvendelsen af denne lovgivning, er kilde til mange 
vanskeligheder, som stiller sig i vejen for udvikling af en konkurrencedygtig 
genvindingsindustri. Det skal erkendes, at nogle sektorer af 
genvindingsindustrien har behov for stordriftsfordele, hvorfor unødige 
begrænsninger af bevægeligheden for genanvendeligt affald bør undgås. En 
analyse af de vanskeligheder, der understreges i meddelelsen, peger mod 
følgende foranstaltninger på lovgivningsområdet, samtidig med at der skal 
lægges vægt på at bevare dialogen mellem industrien og myndighederne og 
gøre denne dialog så effektiv som muligt. 
• Lovgivningsrammerne skal være gennemsigtige 
- I overensstemmelse med konklusionerne i rapporten om medlemsstaternes 
anvendelse af fællesskabsdirektiverne om affaldshåndtering foreslår 
Kommissionen, at definitionen på affald, det europæiske affaldskatalog og 
listen over farligt affald, direkte og i deres helhed, omsættes i 
medlemsstaternes lovgivning. Den vil samtidig, på et sag-til-sag-grundlag, 
13 
undersøge, om der er behov for at gøre definitionerne klarere og/eller tage 
klassifikationerne op til revision. 
- Kommissionen vil insistere på, at medlemsstaterne meddeler den deres 
foranstaltninger til gennemførelse af fællesskabslovgivningen om affald 
(kompetente myndigheder, forudgående godkendelse osv.). Kommissionen 
vil søge at sikre, at virksomhederne eller disses sammenslutninger har 
adgang til de oplysninger, de behøver for at få gavn af EF-markedets 
dimension. 
• Fællesskabslovgivningen må forenkles og anvendes korrekt 
- Kommissionen vil bl.a undersøge, om de administrative procedurer i 
forordning 259/93/EØF kan forenkles, under hensyntagen til de 
retningslinjer, der er fastlagt i OECD eller i Basel-konventionen. Den vil 
navnlig sikre, at de kompetente myndigheder fortolker principperne om 
bortskaffelse af eget affald og om anvendelse af de nærmest beliggende 
anlæg hertil korrekt - hvilket efter Kommissionens opfattelse ikke gælder 
for genvinding ifølge den gældende lovgivning. 
- Kommissionen lægger stor vægt på aftaler om miljømål mellem offentlige 
myndigheder og økonomiske aktører. Sådanne aftaler skal sikre et højt 
miljøbeskyttelsesniveau, men kan samtidig være et nyttigt supplement til 
lovgivningen, afhængigt af hvor hurtigt og hvor nemt de kan gennemføres. 
Sådanne aftaler skal udformes og gennemføres i overensstemmelse med 
reglerne og principperne for konkurrencepolitikken og det indre marked, 
som understreget i Kommissionens nylige meddelelse om miljøaftaler. 
4.4.2. Markedsbaserede instrumenter til fremme af genvinding 
• I meddelelsen "Miljøafgifter i det indre marked" (KOM(97) 9 af 
26.3.1997) går Kommissionen ind for øget brug af miljøafgifter, da det 
giver mulighed for en mere omkostningseffektiv miljøpolitik. Med 
sådanne afgifter kan forureneren-betaler-princippet føres ud i livet, ved at 
miljøomkostningerne indregnes i prisen på varer eller tjenesteydelser. 
Sådanne afgifter vil imidlertid kunne medføre konflikter med andre sider 
af Fællesskabets politik, og medlemsstaterne skal sikre, at deres nationale 
miljøafgifter er i overensstemmelse med deres forpligtelser i medfør af 
traktaten, navnlig på området konkurrence, det indre marked og 
beskatning. 
- For at sikre, at genvinding omkostningsmæssigt er et konkurrencedygtigt 
alternativ til affaldsbortskaffelse, f.eks. deponering, må de reelle 
omkostninger ved bortskaffelse af affald indregnes i prisen på 
bortskaffelse. I flere af medlemsstaterne afspejler prisen for deponering 
af affald ikke de reelle miljøomkostninger ved deponering. Da 
deponering er den billigste løsning, vælges den derfor ofte frem for 
genvinding. Kommissionens forslag til Rådets direktiv om deponering af 
affald forpligter medlemsstaterne til at sikre, at omkostningerne til 
14 
oprettelse, drift, nedlukning og efterbehandling af deponeringsanlæg 
medregnes i prisen for deponering. 
• En grøn statslig indkøbspolitik er et effektivt redskab til at løse 
problemerne på efterspørgselssiden, da den kan skabe 
afsætningsmuligheder for genvundne materialer og i højere grad fremme 
den kommercielle udvikling af genvinding, end markedet selv vil kunne 
gøre. Flere af medlemsstaterne har udarbejdet handlingsplaner for en grøn 
indkøbspolitik. Fremme af genvinding er et af de mål, som kan tages op i 
sådanne planer, navnlig med henblik på at øge bevidstheden om 
genvundne materialers potentiale og kvalitet og undgå forskelsbehandling 
mellem nye og genvundne materialer. Som understreget i Kommissionens 
meddelelse om offentlige indkøb (KOM(98) 143 af 11. marts 1998) er der 
allerede med den nuværende ordning mulighed for at tage hensyn til 
miljøaspekterne i kontrakttilkendelsesprocedurerne, som f.eks. 
genvinding. De ordregivende instanser kan allerede nu anspore 
virksomhederne til at indtage en mere miljøaktiv holdning, f.eks. ved ikke 
at forkaste tilbud om varer, der indeholder regenererede komponenter eller 
genvundne materialer, men hvor varernes tekniske karakteristika opfylder 
kravene i udbudsmaterialet. Endvidere kan den ordregivende myndighed 
ved evaluering af det økonomisk set mest fordelagtige tilbud tage hensyn 
til genvindingsomkostningerne. Kommissionen vil i et basisdokument 
præcisere, under hvilke betingelser ordregivende instanser kan tage 
hensyn til sådanne miljøaspekter i forbindelse med offentlige indkøb. 
4.4.3. Mulige nye regulerende foranstaltninger 
Miljø- og produktlovgivning kan være egnede værktøjer til at fremme 
genvinding ud over den efterspørgsel efter genvundne materialer, som 
markedskræfterne resulterer i. I tråd med Fællesskabets affaldsstrategi vil 
Kommissionen derfor udforske mulige områder, hvor lovgivning kan føre til 
bedre genvinding af materialer og produkter, uden at dette hæmmer 
eksisterende genvindingsaktiviteter. 
• Mindskelse af tilstedeværelsen af farlige stoffer 
For at forbedre genvinding af farligt affald eller affald, der indeholder 
miljøfarlige stoffer, hvilket ofte ikke er muligt i 100% lukkede kredsløb, 
bør vægten lægges på substitution af farlige stoffer med mindre farlige 
alternativer i nye produkter. 
Dette bør finde sted på grundlag af risikovurderinger og 
cost/benefitanalyser eller i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet 
(artikel 130R). 
• Specifikke affaldsstrømme 
Det kan eventuelt undersøges, om der bør lovgives om specifikke 
affaldsstrømme med en høj procentdel af genanvendeligt affald eller et 
stort indhold af farlige stoffer. 
15 
• Foranlediget af, at mange medlemsstater har planer om at træffe 
foranstaltninger på området, har Kommissionen for nylig vedtaget et 
direktivudkast13 om udrangerede køretøjer. Dette forslag, som er baseret 
på de miljømål, der blev foreslået af arbejdsgruppen i 1994, stiler mod et 
højt miljøbeskyttelsesmål og et velfungerende indre marked. Det fastsætter 
specifikke mål for genvinding. Inden 2005 skal mindst 80 vægtprocent af 
udrangerede køretøjer genbruges eller genvindes, og inden 2015 skal 
denne andel stige til 85%. De specifikke mål for genbrug og genvinding 
har til formål at fremme materialegenvinding af komponenter og 
materialer i de udrangerede køretøjer, så dette affald så vidt muligt ikke 
deponeres eller forbrændes. 
Forslaget tager også sigte på at begrænse affaldsmængden fra udrangerede 
køretøjer gennem forbedret produktdesign, hvor der allerede i køretøjets 
tilblivelsesfase tages hensyn til affaldshåndteringsaspektet. Forslaget 
understreger det særlige ansvar, der påhviler fabrikanten, idet det er denne 
der træffer de afgørende beslutninger for sine produkters fremtid. 
Forslaget begrænser anvendelsen af farlige stoffer, som vil vanskeliggøre 
genvindingskredsløbet, og søger at begrænse produktionen af farligt 
affald. Endvidere skal ophugningsvirksomheder respektere kravet om et 
højt miljøbeskyttelsesniveau. 
Kommissionen er også i færd med at udarbejde et forslag til direktiv om 
affald fra elektriske og elektroniske produkter. I lighed med 
Kommissionens direktivforslag om udrangerede køretøjer er formålet at 
fremme udviklingen af miljørigtige produkter ved om muligt at afvikle 
visse farlige stoffer og øge genanvendeligheden af elektriske og 
elektroniske produkter. Forslaget lægger også grunden til indsamlings- og 
tilbagetagningsordninger og miljøforsvarlige genbrugs-, genvindings- og 
genanvendelsesordninger for elektrisk og elektronisk affald samt til 
indgåelse af aftaler mellem producenter og forbrugere af disse produkter 
og i givet fald med de kompetente myndigheder. 
Minimumskrav til indholdet af genvundne materialer i specifikke 
produkter 
Anvendelsen af genvundne materialer vil kunne fremmes direkte gennem 
opstilling af minimumskrav til indholdet af genvundne materialer i 
specifikke produktgrupper. Dette kan gøres enten gennem særlig 
lovgivning eller ved opstilling af nye produktstandarder - i dag hænder det 
således, at produkter, der indeholder genvundne materialer, ikke opfylder 
de gældende standarder. Et eksempel på en sådan taktik er det krav om, at 
dagblade skal indeholde genbrugspapir, der er indført i nogle af delstaterne 
i USA. Der kan naturligvis kun indføres sådanne minimumskrav til 
indholdet af genvundne materialer på et sag-til^sag-grundlag for specifikke 
produktgrupper, hvor anvendelsen af genvundne materialer ikke forringer 
13 EFT C 337 af 7.11.1997. 
16 
kvaliteten eller fører til "downcycling" af materialer. Ved gennemførelsen 
af sådanne ordninger bør der endvidere tages hensyn til omkostninger og 
fordele, og det må undgås, at national lovgivning strider mod det indre 
markeds principper og funktion. 
• Kompostering 
Kommissionen er i færd med at planlægge et direktivforslag om 
kompostering af bionedbrydeligt affald. Det ligger i forlængelse af 
Kommissionens affaldsstrategi og Kommissionens meddelelse om 
methanemissioner og tager sigte på separat indsamling og kompostering af 
bionedbrydeligt affald i Fællesskabet. 
5. FORESLÅET OPFØLGNING: OPRETTELSE AF ET DEBATFORUM 
FOR GENVINDING 
I betragtning af de forskellige sektorers forskelligartethed og 
konkurrencefaktorernes kompleksitet bør de relative fordele og ulemper ved de 
ovenfor beskrevne foranstaltninger viderebehandles i et forum med størst mulig 
deltagelse fra offentligheden og private interessenter. 
Dette forum vil komme til at bestå af alle de interesserede parter, primært 
virksomheder, der er involveret i de forskellige genvindingsfaser, 
fremstillingsindustrien for forbrugsvarer og udstyr såvel som repræsentanter fra 
miljø- og forbrugerorganisationer. Også de offentlige administrationer, både på 
nationalt plan og EU-plan, skal deltage. 
Det vil være Forumets opgave at vurdere nøglefaktorerne for konkurrencedygtighed 
og finde frem til den mest hensigtsmæssige kombination af foranstaltninger, som 
industrien og/eller myndighederne skal træffe for hver hovedsektor. Det kan også 
udstikke, hvordan disse foranstaltninger kan bringes ud i livet, bl.a. på grundlag af 
medlemsstaternes erfaringer. Tiltagene bør først og fremmest tage sigte på at skabe 
nye velfungerende markeder, forbedre de økonomiske strukturer og fremme 
innovation i den bredest mulige betydning, under hensyntagen til de igangværende 
forskningsprojekter på området, som er finansieret af Kommissionen. Herudover 
kan Forumet drøfte miljølovgivningens og -politikkens økonomiske følger for 
industrien. 
Endelig skal Forumet vurdere, om det vil være hensigtsmæssigt at oprette en 
permanent instans - en form for europæisk genvindingscenter - i lighed med centre, 
som findes i andre industrilande. Dette center kunne bl.a. fungere som et 
teknologiobservatorium; videreformidle den bedst mulige praksis inden for 
genvinding; fremme innovation gennem netværker og forbedre adgangen til 
Fællesskabets instrumenter; videreformidle økonomiske data og oplysninger om 
lovbestemmelser, så de erhvervsdrivende kan fa større fordel af det indre marked - i 
fuld overensstemmelse med de konkurrencepolitiske retningslinjer om udveksling af 
oplysninger om virksomhedernes resultater eller markedsstrukturerne. 
17 
Forumet skal forelægge Kommissionen en rapport senest 12 måneder efter 
godkendelsen af denne meddelelse. Når Kommissionen har gjort sig bekendt med 
denne rapport, vil den meddele Rådet og Europa-Parlamentet, hvordan den agter at 
følge rapporten op, og vil om nødvendigt forlænge Forumets mandat. 
18 
Bilag 1 
( 1 ) Faktuelle elementer 
Materialer 
NON-
FERROMETALLER 
FERROMETALLER 
PAPIR 
PLAST 
GLAS 
TEKSTILER Affaldsmamgde 
(kt) 
3 500<a> 
70 000(a) 
30 000 
17 500 
7 400(°) 
4 200(c) Ar 
1994 
1995 
1995 
1994 
1995 
1995 Import af 
sekundsere 
rastoffer (kt) 
1211 
3 610 
1065 
88 
224 
162 Eksport af 
sekundsere 
rastoffer (kt) 
734 
6 090 
1278 
330 
44 
478 Genvindings-
procent 
57 
43 
46 
6 
50(b) 
20 Energibe­
sparelser 
60-95% 
60-70% 
(d) 
(d) 
20% 
— Jobs 
± 80 000 
± 100 000 
± 60 000 
± 30 000 
± 15 000 
± 20 000 
Kilde : Kommissionen (for beskæftigelsen: overslag fra industrien) 
(a) Indsamling af gammelt skrot 
(b)Emballageglas 
(c) Affald 
(d)Her er der ikke nødvendigvis tale om energibesparelser. Det afhænger af visse variable omkostninger, såsom omkostninger til transport og til 
forbehandling af genanvendeligt affald, som f.eks. afsværtning. 
19 
Bilag 2 
Genvindingsindustriens struktur 
Materialer Udviklingsnvieau 
NON-FERROMETALLER 
FERROMETALLER 
PAPIR 
PLAST 
GLAS 
TEKSTILER Højt i hele EU 
Højt i hele EU 
Højt i hele EU 
Nyligt etableret industri i 
I, D, F og UK. Meget 
beskeden udvikling i 
resten af EU. 
Højt i hele EU, med 
undtagelse af 
Grækenland og Portugal, 
hvor der nu er en 
udvikling i gang. 
Veletableret industri i 
EU, navnlig i D, F, UK, 
B, DK, N, I. Industriens Den private og den 
organisation | offentlige sektors rolle 
Mange lokale og ; Udelukkende privat 
regionale operatører 
(indsamling og 
sortering), SMV'er til j 
oparbejdning 
j 
Mange lokale operatører i Udelukkende privat 
(indsamling og 
sortering), færre 
regionale operatører 
Få operatører, regionalt j Privat, med offentlig 
grundlag, tæt forbindelse \ deltagelse i lokal 
med papirfremstillings- j indsamling., 
virksomheder. 
Meget få operatører; j Offentlig deltagelse i 
meget tætte forbindelser j lokal indsamling; 
mellem sortering og j behandling er privat 
behandling/oparbejdning j 
Regionalt baserede 
operatører; tætte 
forbindelser med 
glasvirksomheder. 
Meget få operatører 
(regionalt grundlag med 
stærkt spredte kunder). Generelt privat; nogen 
deltagelse fra 
offentligheden i 
forbindelse med 
indsamling. 
Privat, med nogen 
frivillig og offentlig 
deltagelse I 
indsamlingsfasen. Grad af vertikal Konkurrence fra 
integration nytilkommende 
Lav 
Hojere pi kontinentet 
end i UK. 
H0J, fra behandling og 
derefter. 
H0J fra behandling og 
derefter 
Generelt hoj, navnlig i 
den nordlige del af EU. 
Ingen. Minimal, kun i 
forbindelse med 
indsamling som folge af 
lokale 
affaldshandterings-
initiativer. 
Moderat tilgang af 
affaldshandterings-
virksomheder som folge 
af lokale initiativer. 
Stasrk pa 
indsamlingsniveau: 
- frivillige aktiviteter 
- affaldshandterings-
foretagender. 
Meget beskeden, med 
undtagelse af 
indsamlingsstadiet (som 
for papir) 
Affaldshandterings-
foretagender bliver 
lokale myndigheder for 
genvindingskontrakter 
(F, B, D, UK, N, DK). 
Frivillig og offentlig 
indsamling. Afhaengighed af 
teknologi 
Lille/moderat'stor 
Moderat 
Lille/stor 
Stor (behandling af 
polymerer). 
Lille/moderat 
Lille (meget 
arbejdsintensivt) 
Kilde : Kommissionen 
20 
Bilag 3 
Indsamlingens og sorteringens rolle for sektorens resultater 
Materialer 
FERRO- OG NON-FERRO-
METALLER 
PAPIR 
PLAST 
GLAS 
TEKSTILER Det genanvendelige 
affalds oprindelse 
Husholdninger 
Industri 
Husholdninger 
Industri 
Husholdninger 
Industri 
Husholdninger 
Industri 
Husholdninger 
Industri De relative 
omkostninger ved 
indsamlingen 
Moderate/høje (bortset 
fra dåser) 
Lave/ubetydelige 
Moderate/høje 
Ubetydelige/lave 
Høje 
Ubetydelige/moderate 
Lave/moderate/meget 
høje 
Moderate/lave 
Høje 
Moderate/lave Kvaliteten af indsamlet 
materiale 
Moderat/høj 
Høj/god 
Moderate /god 
Moderate /god 
God 
Moderat/god 
Moderat/meget god 
Moderat/god 
Moderat/god 
God Sorteringssystem 
Automatiseret 
Manuelt 
Manuelt 
Manuelt 
Manuelt/automatiseret 
Manuelt 
Manuelt/automatiseret 
Manuelt/automatiseret 
Manuelt 
Manuelt Omkostninger ved 
sortering 
Lave/h0je 
Lave 
Moderate/h0je 
Moderate 
H0je 
Hoje 
Moderate/h0je 
Lave/moderate 
Moderate/h0je 
Moderate 
Kilde: Kommissionen 
21 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 463 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 12 08 15 
Katalognummer : CB-CO-98-472-DA-C 
ISBN 92-78-38383-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
ti