Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/M.2283 - Schneider/Legrand

(afgivet i henhold til artikel 15 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21))

(2004/C 86/10)

(EØS-relevant tekst)

Denne sag har givet anledning til to spørgsmål, som Schneiders rådgivere ved brev af 19. og 21. december 2001 stillede til høringskonsulenten.

Det ene spørgsmål omhandler Kommissionens dispensation af 4. december 2001 på grundlag af artikel 7, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4064 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser. Det andet omhandler aktindsigt i forbindelse med forberedelsen af Kommissionens beslutning på grundlag af artikel 8, stk. 4, i samme forordning for at fastsætte vilkårene for opsplitningen af Schneider og Legrand.

Vedrørende dispensationen på grundlag af artikel 7, stk. 4

Kommissionen gav Schneider Electric dispensation (en såkaldt artikel 7, stk. 4-dispensation), så denne kan udpege en administrator (Salustro Reydel Management), der kan udøve de stemmerettigheder, Schneider rådet over i forbindelse med sin aktiopost i Legrand inden for rammerne af en fuldmagt.

Administratoren accepterede mandatet på de viklår, som parterne fastsatte.

Artikel 2, stk. 1, i vilkårene bestemmer, at administratoren på vegne af Schneider Electric udøver stemmerettighederne for de A-aktier og præferenceaktier, som Legrand har udstedt, og som Schneider Electric råder over, i sin mandatperiode på alle de ordinære og særlige generalforsamlinger, der vedkommer Schneider Electric som aktionær.

Schneider Electric ønskede dog at ledsage sin administrator på generalforsamlingen den 19. december 2001, for ved sin fysiske tilstedeværelse at blive informeret om drøftelserne på generalforsamlingen på samme tid som journalisterne og de andre aktonærer i Legrand. Schneider Electric rettede anmodning herom dagen før generalforsamlingen, der var blevet indkalst fire uger inden den 19. december 2001.

Generaldirektoratet for Konkurrence afslog denne anmodning via e-post samme dag efter a have kontaktet administratoren.

Den 19. december 2001, dagen for generalforsamlingens afholdelse, modtog jeg et brev fra Schneider Electric, der havde anfægtet Kommissionens holdning, og nu bad mig bekræfte Kommissionens endelige holdning på dette punkt.

Ved brev af 20. december 2001 påpegede jeg, at høringskonsulenten ikke har mandat til at erstatte generaldirektoratets vurdering af sagsgenstande med son egen udlægning, men hovedsageligt skal sikre, at parternes ret til at blive hørt respekteres, før der træffes en beslutning, der berører deres interesser, da dette er en af forsvarets grundlæggende rettigheder

Jeg anførte ligeledes, at jeg ikke i første omgang kunne se, hvordan Schneiders manglende tilstedeværelse ved generalforsamlingen for aktionærer i Legrand skulle kunne begrænse dennes rettighed, eftersom Schneider er repræsenteret af sin administrator, og jeg meddelte min villighed til yderligere at drøfte sagens genstand på grundlag af en argumentation fra Schneider Electric.

Veg brev af 21. december 2001 anmodede Schneider Electric mig om at udtale mig om, hvorvidt omstændighederne, hvorefter Kommissionens tjenestegrene modsatte sig Schneiders deltagelse i generalforsamlingen i Legrand, kunne være et brud på forsvarets rettigheder.

Ved brev af 15. januar 2002 oplyste jeg Schneider Electric, at man efter min mening skal skelne mellem sagens form og genstand.

Vedrørende formen gjorde jeg Schneider Electrics rådgivere opmærksom på, at de med deres sene reaktion havde sat sig selv i en vanskelig situation med gensyn til udøvelsen af deres ret til at blive hørt. Der opstod således en nødsituation uden for den normale arbejdsform for faglige relationer mellem Generaldirektoratet for Konkurrence og virksomhederne. En normal arbejdsform forudsætter, at anmodninger fremsættes skriftligt, og at de stiles til den rette ansvarlige inden for en rimelig frist, der giver afdelingerne mulighed for at behandle anmodningen. Jeg vurderer, at man efter omstændighederne i den pågældende sag ikke kan bebrejde Generaldirektoratet for Konkurrence at have misforstået Schneiders anmodning, når man i øvrigt tager i betragtning, at Schneider samme aften modtog et svar fra kontrochefen via e-post, og at dette svar på anmodning fra Schneiders advokat blev bekræftet næste morgen.

Vedrørende sagens genstand er spørgsmålet, hvorvidt Schneiders forhindring i at ledsage sin administrator til generalforsamlingen i sig selv udgør en overstrædelse af forsvarets rettigheder. Umiddelbart mener jeg ikke, at det er tilfældet.

Mandatets vilkår er frit blevet forhandlet mellem fuldmagtshaver og fuldmagtsgiver.

Mandatet foreskriver i øvrigt udtrykkeligt, hvilket er naturligt, at administratoren skal forsvare Schneiders formueinteresser, og disse er endvidere omhyggeligt defineret. Det følger heraf, at Schneiders rettigheder ikke umiddelbart overtrædes, hvis virksomheden repræsenteres af dens administrator på generalforsamlingerne.

Jeg gentog dog, at jeg - hvis Schneiders måtte ønske det - var indstillet på yderligere at drøfte spørgsmålet på grundlag af den argumentation vedrørende sagens genstand, som jeg havde efterlyst i min brev af 19. december 2001, en argumentation, der endnu ikke var tilvejebragt.

Svaret fra Schneiders Electrics rådgivere i brev af 17. januar 2002 indeholder heller ikke den anmodede argumentation om sagens genstand.

Vedrørende beslutningen på grundlag af artikel 8, stk. 4, i fusionsforordningen

Ved brev af 21. december udtrykte Schneider Electric sin bekymring vedrørende vilkårene for udøvelsen af sin ret til aktindsigt. Jeg er blevet anmodet om at sikre mig, at Schneider i rette tid kan fremføre sine synspunkter angående Legrands holdninger.

I denne henseende fik Schneider aktindsigt den 10. januar 2002, lige så snart Legrand havde tilvejebragt de ikke-fortrolige udgaver af de sidste sagselementer til Kommissionen. En sidste adgang til dokumenterne på samme betingelser var planlagt på tidspunktet for denne rapports udarbejdelse.

Desuden anmodede Schneider Electric om at blive hørt vedrørende klagepunktsmeddelelsen, en høring, der fandt sted den 26. november 2001 og ikke gav anledning til anfægtelser vedrørende udøvelsen af forsvarets rettigheder.

Det endelige beslutningsudkast vedrørende en deling af Schneider og Legrand i henhold til artikel 8, stk. 4, i fusionsforordningen indeholder ikke andre klagepunkter end dem, der var blevet fremført i klagepunktsmeddelelsen af 24. oktober 2001.

Jeg mener, at virksomheden Schneider Electrics rettigheder i forbindelse med sit forsvar i enhver henseende er blevet overholdt under denne procedure.

Serge Durande