Forordningens artikel 8 og de oplysninger, medlemsstaterne har indsendt, giver Kommissionen mulighed for at udarbejde denne rapport om den samlede situation.

Forordningens grundmekanisme er fastsat i artikel 4. Principielt må medlemsstaterne ikke af tekniske grunde, der følger af de relevante konventioner, afslå at registrere et skib, som er registreret i en anden medlemsstat, opfylder kravene og er i besiddelse af gyldige certifikater og af udrustning, der er godkendt eller typegodkendt i overensstemmelse med Rådets direktiv 96/98/EF af 20. december 1996 om udstyr på skibe. "Krav" er defineret som disse konventioners krav til sikkerhed, sikring og forureningsforebyggelse i forbindelse med bygning og udstyr af skibe, og, for så vidt angår passagerskibe i indenrigsfart, som kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/45/EF om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe, der er en omarbejdning af Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe.

Nogle medlemsstater har en bareboatcharterordning, der betyder, at en befragter, der har chartret et skib i en periode, kan registrere det under en anden flagstat, når befragteren har skibet i sin besiddelse og kan se en fordel i at registrere det under et andet flag, så længe han er ansvarlig for fartøjet. På den måde kan et skib optræde i to staters registre.

Det er værd at bemærke, at direktiv 2009/21/EF om opfyldelse af kravene til flagstater i artikel 4 indeholder bestemmelser om, hvad en flagstat skal gøre, inden den giver tilladelse til drift af et skib, der fører dens flag, og om, at den tidligere flagstat omgående skal give oplysninger om skibes fejl og mangler samt andre oplysninger af betydning for sikkerheden, og i artikel 6 om, hvilke oplysninger et flagstatsregister skal indeholde, og at de skal forblive let tilgængelige for offentligheden. I 2013 udsendte Kommissionen en rapport om direktivet, hvori den konstaterede, at det kan bidrage til at lette overflytning af skibe, hvis oplysningerne er let tilgængelige og præstationsdataene for skibe, der fører en medlemsstats flag, er gennemsigtige.

Overflytning mellem registre er omfattet af flere IMO-konventioner og instrumenter samt i cirkulære MSC/Circ.1.1140/MEPC/Circ.424. I EU gælder forordning (EF) nr. 789/2004, hvis formål er at fjerne tekniske hindringer for overflytning af last- og passagerskibe, der fører en medlemsstats flag, mellem medlemsstaternes registre og samtidig sikre et højt skibssikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau i overensstemmelse med de internationale konventioner.

Forordning (EF) nr. 789/2004 om overflytning af fragt- og passagerskibe mellem registrene blev udarbejdet for at ajourføre og forbedre den tidligere forordning (EØF) nr. 613/91. Til forskel fra forgængerforordningen omfatter den nuværende forordning overflytning af passagerskibe, henviser udtrykkeligt til anden relevant EU-lovgivning og styrker samarbejdet mellem de nationale søfartsmyndigheder.

De statistiske data for referenceperioden 2006-2012 er gengivet i det ledsagende arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene. Foruden medlemsstaternes data trækker rapporten på eksterne data fra EMSA's MARINFO, der bygger på kommercielle kilder, for at supplere overflytningerne mellem EU's medlemsstater med et billede af overflytninger til og fra tredjelande.

I arbejdsdokumentet er dataene anført i fem bilag:

Bilag 1 indeholder nærmere oplysninger om de enkelte overflytninger af skibe mellem medlemsstaternes registre.

Bilag 2-4 indeholder dataene fra EU's medlemsstater og sammenfatter dem i grafisk form.

Bilag 5 indeholder for de 10 største registre i EU oplysninger om overførsler til og fra tredjelande. Disse oplysninger stammer fra eksterne data fra EMSA's MARINFO, der bygger på kommercielle kilder, og supplerer overflytningerne mellem EU's medlemsstater med et billede af overflytninger til og fra tredjelande.

20 medlemsstater har leveret statistisk materiale til det ledsagende arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene. Kommissionen vil arbejde aktivt på at fremskaffe de udestående data fra de resterende flagstater, herunder store flagstater som Cypern, Italien og Det Forenede Kongerige.

5.Status og Kommissionens bemærkninger

5.1.Anvendelsen af artikel 4 om registerskifte mellem EU's medlemsstater

Artikel 4 forbyder medlemsstaterne at afslå registrering af tekniske grunde, der følger af IMO's tre hovedkonventioner og deres protokoller (SOLAS, MARPOL, Londonkonventionen af 1969 om skibsmåling med tilhørende koder). Den kræver, at frameldingsregisterets medlemsstat giver tilmeldingsregisteret alle relevante oplysninger om skibet, herunder i givet fald en liste over forbedringer, som frameldingsregisteret har forlangt, eller stiller disse oplysninger til rådighed for den anerkendte organisation, der optræder på tilmeldingsregisterets vegne. Tilmeldingsregisteret eller den anerkendte organisation, der optræder på dettes vegne, kan foretage en inspektion inden for en rimelig frist for at godtgøre, at skibets faktiske tilstand og udstyr er som angivet i certifikaterne, og om nødvendigt give skibsrederen en rimelig mulighed for at afhjælpe manglerne.

De oplysninger, der foreligger for Kommissionen, tyder ikke på vanskeligheder ved sådanne overflytninger. Nogle medlemsstater påpegede dog, at der kunne være problemer i tilfælde, hvor konventionerne er åbne for fortolkning.

Kommissionens vurdering Kommissionen konstaterer, at der ikke er indberettet særlige vanskeligheder. Spørgsmål angående forordningens artikel 6, der bl.a. omhandler divergerende fortolkning, behandles nedenfor.

5.2.Anvendelsen af artikel 5 om udstedelse af certifikater

I henhold til artikel 5, stk. 1, skal tilmeldingsregisterets medlemsstat, eller den anerkendte organisation, der optræder på dennes vegne, udstede certifikater til skibet på samme betingelser som dem, der gælder for skibe under frameldingsregisterets medlemsstats flag, hvis begrundelsen for eventuelle betingelser, undtagelser eller fravigelser fortsat er gældende. Forordningens artikel 5, stk. 2, fastsætter, at tilmeldingsregisterets medlemsstat eller den anerkendte organisation, der optræder på dennes vegne, ikke ved fornyelse, forlængelse eller ændring af certifikaterne må stille andre krav end de oprindelig fastsatte, for så vidt som de er uændrede for eksisterende skibe.

I de fleste af medlemsstaternes indberetninger var der ikke anført nogen problemer. En enkelt medlemsstat påpegede, at det for ældre skibe var vanskeligt eller umuligt at indhente al relevant dokumentation, der ligger til grund for skibets certificering. Disse sager vedrørte dog hovedsagelig skibe, der er registreret, før direktiv 96/98/EF om udstyr på skibe trådte i kraft.

Kommissionens vurdering Kommissionen konstaterer, at de fleste medlemsstater ikke har rapporteret om problemer med udstedelsen af certifikater i overensstemmelse med forordningen.

5.3.Anvendelsen af artikel 6 om afslag på overflytning og fortolkning

Ifølge artikel 6 skal tilmeldingsregistrets medlemsstat straks underrette Kommissionen 1) om afslag på udstedelse af certifikater efter overflytning af et fartøj på grund af indbyrdes afvigende fortolkninger af konventionens krav og 2) om afslag på registrering af fartøjet på grund af alvorlig fare for sikkerheden, sikringen eller miljøet. Når de to berørte medlemsstater i det første tilfælde ikke er nået til enighed, skal Kommissionen træffe afgørelse efter udvalgsproceduren, jf. forordningens artikel 7. I det andet tilfælde forelægges spørgsmålet også for Kommissionen, som træffer afgørelse om, hvorvidt afgørelsen om ikke at registrere skibet skal bekræftes eller ikke bekræftes. Også her anvendes proceduren i artikel 7.

Ingen af medlemsstaterne har tilkendegivet, at de har måttet eller agter at anvende bestemmelserne i artikel 6.

Kommissionens vurdering Da ingen af medlemsstaterne har henvist spørgsmål til Kommissionen, og ingen redere har klaget, må det formodes, at medlemsstaterne selv har kunnet løse eventuelle problemer.

5.1.Mulig kobling til direktiv 2009/21/EF om opfyldelse af kravene til flagstater