DA Den Europæiske Unions Tidende C 376/92

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Den europæiske handlingsplan for e-forvaltning 2011-2015 — Intelligent, bæredygtig og innovativ offentlig forvaltning ved hjælp af ikt

KOM(2010) 743 endelig

og meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Interoperabilitet som forudsætning for europæiske offentlige tjenester

KOM(2010) 744 endelig

2011/C 376/17

Ordfører: Raymond HENCKS

Den 15. og 16. december 2010 besluttede Kommissionen under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Den europæiske handlingsplan for e-forvaltning 2011-2015 — Intelligent, bæredygtig og innovativ offentlig forvaltning ved hjælp af ikt KOM(2010) 743 endelig og

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Interoperabilitet som forudsætning for europæiske offentlige tjenester KOM(2010) 744 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som vedtog sin udtalelse den 7. september 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog følgende udtalelse på sin 474. plenarforsamling den 21.-22. september 2011, mødet den 21. september, med 161 stemmer for, 1 imod og 8 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Den foreliggende handlingsplan er udarbejdet på anmodning af ministerkonferencen om e-forvaltning, der blev afholdt i 2009 i Malmø, hvor EU-ministrene lovede at fremme mere tilgængelige, interaktive og skræddersyede grænseoverskridende offentlige e-tjenester. Hertil skal føjes de indgåede forpligtelser i forbindelse med den digitale dagsorden og Europa 2020-strategien.

1.2 Da Kommissionen på dette område kun har kompetence til at foreslå foranstaltninger og betingelser, der kan fremme en harmonisk udvikling af grænseoverskridende e-forvaltningstransaktioner i Europa, vil EØSU gerne understrege, at det i sidste ende er op til medlemsstaterne at sikre overholdelsen af de tilsagn, der blev afgivet i Malmø.

1.3 For at undgå forveksling med andre typer tjenester foreslår EØSU i dette tilfælde at anvende betegnelsen »grænseoverskridende offentlige e-forvaltningstjenester i Europa« i stedet for »europæiske offentlige tjenester«.

1.4 EØSU støtter den handlingsplan, Kommissionen har fremlagt for en bæredygtig og innovativ e-forvaltning, som baner vejen for mere skræddersyede og interaktive offentlige tjenester, og som tager bedre hensyn til behovene og forventningerne hos brugerne, der forventes at spille en mere aktiv rolle i udformningen af de offentlige onlinetjenester.

1.5 Fremme af e-forvaltning skal være ledsaget af en reform af forvaltningen og dens forbindelser med brugerne, navnlig for at støtte brugerne i gennemførelsen af de elektroniske procedurer.

1.6 EU og medlemsstaterne bør gøre alt for at inddrage alle brugergrupper, herunder de svage, i det digitale samfund i tråd med Europa 2020-strategien og artikel 9 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

1.7 Hvad angår interoperabilitet, digital underskrift og identifikation skyldes hindringerne ofte manglen på et grænseoverskridende retsgrundlag, forskelle i de nationale lovgivninger og medlemsstaternes valg af indbyrdes uforenelige løsninger. Det er nødvendigt med en god og effektiv multilateral styring af systemerne, som skal tage udgangspunkt i mennesket og være udstyret med passende ressourcer.

1.8 EØSU støtter, at der inden for en europæisk interoperabilitetsramme udvikles en fælles vision om fælles grænsefladestandarder og går ind for en platform for udveksling af informationer, erfaring og koder baseret på open source-software for at give mulighed for korrektioner og ændringer og navnlig med et filformat, som muliggør interoperabilitet. Den erfaring, som visse forvaltninger (f.eks. toldvæsenet) har opbygget, bør anvendes til at indføre teknisk, semantisk og organisatorisk interoperabilitet mellem systemerne, før de sammenkobles, da dette vil sikre gennemførelsen af aftaler og en stabil funktion. Derfor må der fastlægges fælles regler og skabes et solidt lovgrundlag.

1.9 Interoperabilitet kommer man ikke uden om i dag, men det skal kun være mellem de tjenester, hvor det giver mening. Det er en meget kompliceret proces, som kræver sammenføring af en lang række tiltag samt tekniske foranstaltninger for at sikre en dataudveksling, der er sikker for borgerne. Desuden vil det kræve løbende tilpasninger.

1.10 Før man går i gang med at udveksle data, bør medlemsstaternes forvaltninger opfordres til at foretage en sortering, således at kun de data, som med fordel kan udveksles, stilles til rådighed online. Først og fremmest skal gældende bestemmelser overholdes.

1.11 Borgernes, virksomhedernes og organisationernes personrelaterede data skal beskyttes, og »retten til sletning«, skal respekteres. Datasikkerhed bør garanteres på europæisk plan, og dette gælder lige fra fastlæggelsen af udvekslingsproceduren til alt vedrørende servere, software, lagring, udveksling osv. Tredjeparters eventuelle genbrug af data bør være underlagt samme regler og krav.

2. Fremme af e-forvaltning

2.1 EU har siden 1993 arbejdet på at koordinere medlemsstaternes indsats for at fremme digital konvergens og takle udfordringerne i informationssamfundet (programmerne IDA IDAI, IDAII, IDABC, ISA) (1) med det sigte at skabe et fælles europæisk område, der tilbyder sikker bredbåndskommunikation til en overkommelig pris og med et bredt indhold af høj kvalitet, som er skræddersyet til brugernes behov.

2.2 EU har derfor i mange meddelelser og handlingsplaner fastlagt nogle politiske retningslinjer, der går i den retning, hvoraf visse sigter mod at fremskynde indførelsen af e-forvaltning ud fra fem prioriteter:

— adgang for alle;

— øget effektivitet;

— e-tjenester med stor effekt;

— tilvejebringelse af nøgleredskaber;

— øget offentlig inddragelse i den demokratiske beslutningsproces.

2.3 Den nye handlingsplan indgår i den digitale dagsorden. EU og medlemsstaterne bør gøre alt for at inddrage alle brugergrupper, herunder de svage grupper, i det digitale samfund i tråd med Europa 2020-strategien og artikel 9 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

3. Nye initiativer fra Kommissionen

3.1 På den femte ministerkonference om e-forvaltning i Malmø i 2009 besluttede EU-landenes ministre at øge Europas konkurrenceevne ved hjælp af den tids- og pengebesparelse, der kan opnås med mere tilgængelige, interaktive og skræddersyede offentlige onlinetjenester.

3.2 Kommissionen foreslår derfor en ny handlingsplan for e-forvaltning, som imødekommer anmodningen fra konferencen i Malmø og bidrager til opfyldelsen af to centrale mål for den europæiske digitale dagsorden, om at medlemsstaterne inden 2013 skal tilpasse deres nationale interoperabilitetsramme til den gældende europæiske ramme, og at de offentlige forvaltninger skal fremme brugen af e-forvaltning, så borgernes og virksomhedernes anvendelse af e-forvaltningstjenesterne inden 2015 bringes op på hhv. 50 % og 80 %.

3.3 De 40 foranstaltninger i handlingsplanen 2011-2015 vedrører fire områder:

A. : — udformning af tjenester efter brugernes behov; — samarbejde om produktion af tjenester med brug af f.eks. Web 2.0-teknologier; — videreanvendelse af den offentlige sektors informationer; — større gennemsigtighed; — inddragelse af borgere og virksomheder i fastlæggelsen af politikker.

B. : — sømløse tjenester for virksomheder; — gennemførelse af grænseoverskridende tjenester i hele EU.

C. : — forbedring af organisatoriske arbejdsgange (offentlige e-indkøb, fremskyndet behandling af anmodninger osv.); — reduktion af de administrative byrder; — grøn forvaltning (elektronisk arkivering, bruge af videokonferencer til at begrænse rejser osv.).

D. : — åbne specifikationer og interoperabilitet (gennemførelse af den europæiske interoperabilitetsramme); — centrale mulighedsskabende teknologier (revision af direktivet om e-signaturer, forslag til afgørelse om gensidig anerkendelse af e-identifikation og e-autentifikation i hele EU).

3.4 Helt konkret indeholder handlingsplanen følgende foranstaltninger:

— sørge for, at visse oplysninger til myndighederne kan registreres én gang for alle på en sikker måde (og at det ikke er nødvendigt at give de samme oplysninger flere gange til forskellige myndigheder);

— generel anvendelse af e-identifikationssystemer (»eID«) i hele EU for at lette visse formaliteter af tværnational karakter, såsom etablering af en virksomhed i udlandet, flytning eller udstationering, overførsel af pensionsrettigheder til et andet land eller optagelse på et uddannelsessted eller et universitet i udlandet;

— gøre det muligt for borgere og virksomheder at følge myndighedernes behandling af deres sag i realtid og dermed øge gennemsigtigheden og åbenheden;

— skræddersyning af tjenesterne for bedre at imødekomme brugernes konkrete behov og f.eks. sikre en sikker og hurtig fremsendelse af dokumenter og oplysninger i digital form;

— gøre det muligt for tredjepart at genbruge data med det sigte at fremme udviklingen af applikationer og nye offentlige tjenester.

4. Generelle bemærkninger

EØSU er enigt i, at det er absolut nødvendigt at fremme bæredygtig og innovativ e-forvaltning og grænseoverskridende interoperabilitet uden hindringer.

4.1 Udvalget påpeger i den sammenhæng, at Kommissionens vigtigste opgave i den forbindelse er at skabe bedre forudsætninger for udvikling af e-forvaltningstransaktioner såsom interoperabilitet, digital underskrift og e-identifikation og at koordinere medlemsstaternes aktioner, eftersom regeringerne i de medlemsstater, der har engageret sig politisk i Malmøerklæringen, spiller en central rolle i gennemførelsen af de vedtagne foranstaltninger.

4.2 EØSU ønsker først og fremmest at gøre opmærksom på, at begrebet »europæiske offentlige tjenester«, som Kommissionen anvender i sin meddelelse om interoperabilitet, er uhensigtsmæssigt og vildledende. I sin udtalelse om »Tjenesteydelser af almen økonomisk interesse: Hvordan skal ansvaret fordeles mellem EU og medlemsstaterne? (2)« kommer EØSU ind på offentlige tjenester, som ikke kan begrænses til det nationale eller lokale plan, og som kunne betragtes som EU-tjenesteydelser af almen interesse. De grænseoverskridende e-forvaltningstjenester er – skønt de har en vis europæisk dimension, for så vidt som de er grænseoverskridende – således helt forskellige fra tjenester, der kunne betegnes som europæiske offentlige tjenester.

4.3 EØSU støtter den nye strategi, der går ud på at lade den tidligere mere generelt anlagte e-forvaltning afløse af en skræddersyet tilgang, der giver mulighed for mere interaktive offentlige tjenester og bedre imødekommer brugernes forventninger og krav. Denne tilgang støtter sig på en ny generation af åbne, fleksible og sømløse e-forvaltningstjenester på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan.

4.4 EØSU glæder sig over, at Kommissionen baner vejen for, at brugerne (borgerne, virksomhederne, ngo'erne samt de formelle dialogstrukturer, som Kommissionen har anerkendt) på sigt kan spille en mere aktiv rolle i udformningen af offentlige onlinetjenester, som modsvarer deres behov.

4.5 EØSU støtter således Kommissionens nye handlingsplan, som giver alle berørte parter mulighed for at nyde godt af hurtigere offentlige tjenester af bedre kvalitet. Den vil hjælpe de offentlige myndigheder med at revidere deres tilgang til de tjenester, de yder, og til deres interne arbejdsgange, så de bedre kan imødekomme nutidens krav om kort ventetid, tilgængelighed og enkelhed.

4.6 Ikke desto kan man ikke frigøre sig fra den tanke, at det i alt for mange tilfælde ikke er brugerne, forvaltningerne bekymrer sig mest om, og at e-forvaltningen organiseres således, at den først og fremmest passer til den interne forvaltningsstruktur i stedet for til borgerne, hvilket giver sig udslag i adgangsproblemer, mangel på synlighed og uensartet grafisk udformning.

4.7 EØSU beklager, at Kommissionen ikke kommer ind på spørgsmålet om beskyttelse og sortering af data. Forordningen om databeskyttelse fra 2001 bør anvendes i fuld udstrækning, og ingen af borgernes private data bør udveksles, medmindre der er fuldstændig garanti for fortrolighed, ret til sletning og sikkerhed for, at disse krav bliver overholdt. EØSU er forbeholden over for tredjeparters genbrug af data.

4.8 De tekniske og it-mæssige spørgsmål må ikke forklejnes, eftersom de har betydning for en vellykket interoperabilitet og for datasikkerheden: teknisk, semantisk og organisatorisk interoperabilitet. E-forvaltning bør indebære en omlægning af forvaltningen og brugerkontakten. Den kan kun give tilfredsstillende resultater for alle parter, hvis den ikke bliver opfattet som et mål i sig selv, men som et middel til forandring, hvilket også kræver oplæring, individuel og kollektiv opfølgning samt kommunikation. Der bør altså ikke være tale om at erstatte mennesker med it-værktøjer, men om at give mennesker tid til at tage sig af vigtigere opgaver, såsom at hjælpe borgerne med at blive fortrolige med og bruge e-forvaltning (3). Dette er især vigtigt på baggrund af Kommissionens konstatering af, at der ikke er mange grænseoverskridende e-forvaltningstjenester til rådighed, og hvor de tilbydes, er hovedparten af EU's borgere tøvende med at benytte dem.

4.9 Tilskyndelsen til at benytte e-forvaltning må nødvendigvis ses i sammenhæng med problemerne med konnektivitet, e-kompetence og e-integration (3).

4.10 Det er rigtigt, at der i dag er mange e-forvaltningstjenester til rådighed, og deres kvalitet bliver bedre år for år, men EØSU tager dog forbehold over for den sammenlignende analyse af e-forvaltningen, som Kommissionen har fremlagt, da den er baseret på en undersøgelse af for få tjenester og derfor ikke er repræsentativ. Det kan således ikke være rigtigt, at tilgængelighedsgraden for onlinetjenester i Portugal ligger på 100 %. Det skal dog bemærkes, at ikke alle forvaltningstjenester behøver at være interoperable hen over grænserne.

4.11 Det må dog forhindres, at den digitale kløft bliver til en forvaltningsmæssig kløft. En af grundene til, at borgerne tøver med at benytte e-forvaltningstjenester, er utvivlsomt manglende tillid til datasikringen og databeskyttelsen. EØSU anser det derfor for absolut nødvendigt at indføre en reel demokratisk kontrol med procedurerne og anvendelsen af dataene og at inddrage den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse (EDPS). I modsat fald vil udvalget være modstander af, at tredjeparter skal kunne genbruge data, således som Kommissionen foreslår i håbet om, at der på denne måde vil fremkomme innovative forvaltningstjenester. EØSU mener, at det nu er absolut nødvendigt at nedsætte et rådgivende udvalg om e-forvaltning med repræsentanter for EU, de nationale forvaltninger, arbejdsmarkedets parter og brugerne.

4.12 EØSU minder i denne forbindelse om, at der er et grundlæggende behov for en »kodeks« (i form af et sæt bindende regler) for e-forvaltningsbrugernes rettigheder, som bør aftales med civilsamfundets repræsentanter.

4.13 Hvad angår offentlige indkøb (af varer, tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejder, som tegner sig for omkring 18 % af EU's BNP og udgør et af de 12 indsatsområder i akten for det indre marked) kan omkring 60 % af EU's indkøbsaftaler nu indgås online, hvilket ligger langt under målsætningen på 100 % inden 2010, som blev fastsat i den første handlingsplan for i2010-strategien.

4.14 I sin udtalelse (4) om grønbogen om øget anvendelse af elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer i EU anbefaler EØSU at etablere en mekanisme for tilsyn med gennemførelsen med henblik på at overvåge fremskridt, hindringer, afhjælpende foranstaltninger o.a. i forbindelse med indførelsen af elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer i medlemsstaterne.

4.15 EØSU tilføjer i samme udtalelse, at medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer bør opfordres til at forfølge nyskabende løsninger til at løse problemerne med forretningsprocedurer og sproglige hindringer. Kommissionen bør ud over at indtage en ledende rolle også tjene som et godt eksempel ved at indføre elektronisk baserede offentlige indkøbsprocedurer i alle sine afdelinger.

4.16 Interoperabilitet, digital underskrift og identifikation er nok et effektivt middel til at fremme udviklingen af e-forvaltningstjenester på tværs af grænserne, men disse støder ofte på hindringer i form af manglende tværnationalt og sektoroverskridende retsgrundlag for interoperabilitetsmangel, forskelle i de nationale lovgivninger og medlemsstaternes valg af indbyrdes uforenelige løsninger.

4.17 For at imødegå manglen på fælles infrastruktur, systemarkitektur og retningslinjer, som risikerer at mangedoble antallet af ikke-interoperable løsninger, bør der udvikles en fælles vision og fælles regler.

4.18 EØSU bakker op om Kommissionens indsats for at skabe interoperabilitet på områderne pålidelig informationsudveksling, interoperabilitetsarkitektur og ikt-konsekvensvurdering af ny EU-lovgivning — alt sammen som led i den europæiske interoperabilitetsstrategi (EIS, European Interoperability Strategy).

4.19 EØSU bifalder ligeledes, at den europæiske interoperabilitetsramme (EIF, European Interoperability Framework) anvendes til – sammen med organisationer, der ønsker at samarbejde om fælles levering af offentlige onlinetjenester – at fastlægge fælles elementer såsom terminologi, begreber, principper, retningslinjer, regler, specifikationer og praksis. Flersprogethed bør fremmes og de nævnte elementer ajourføres løbende.

4.20 Når de offentlige forvaltninger opbygger grænseoverskridende e-tjenester, bør de basere deres interoperabilitetsaftaler på eksisterende formaliserede specifikationer, eller – hvis sådanne ikke findes – samarbejde med andre grupper, der arbejder inden for samme område. De offentlige forvaltninger bør følge en struktureret, transparent og objektiv fremgangsmåde for vurdering og udvælgelse af formaliserede specifikationer.

4.21 EØSU støtter Kommissionen i dens planer om snarligt at offentliggøre en meddelelse rettet til de offentlige myndigheder med en vejledning om forbindelsen mellem ikt-standardisering og offentlige indkøb, hvilket synes at være et godt middel til at udvide adgangen til offentlige kontrakter og forenkle de administrative formaliteter i den forbindelse for begge parter.

Bruxelles, den 21. september 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT C 249 af 13.9.1993, s. 6; EFT C 214 af 10.7.1998, s. 33; EFT C 80 af 3.4.2002, s. 21; EUT C 80 af 30.3.2004, s. 83; EUT C 218 af 11.9.2009, s. 36.

(2) EUT C 128 af 18.5.2010, s. 65.

(3) EUT C 318 af 29.10.2011, s. 9.

(4) EUT C 318 af 29.10.2011, s. 99.