Nr. C 176/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 83 
metoder og instrumenter, der er bedst egnede til 
udvikling af denne forskning, til at inddrage de for­
skellige berørte personer og til at sikre den bedst 
mulige udnyttelse af de opnåede resultater. De nu 
disponible ressourcer, blandt andet centret i Ispra, 
vil kunne udnyttes mere rationelt. 
VII. SAMARBEJDE 
2.19. Aktion 19 
En koordinering af de forskellige videnskabelige 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 99, 100 og 198, 
under henvisning til anmodning af 30. juli 1982 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udval-forskningsorganers aktiviteter kræver den fornødne 
videnskabelige kompetence, så man undgår, at de 
enkelte forskningsorganers særinteresser får indfly­
delse. 
2.20. Aktion 20 
Her kan fremføres de samme bemærkninger, som 
under pkt. 2.19. 
gets udtalelse om »forslag til Rådets 13. direktiv om 
harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om 
omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebe­
taling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, 
der ikke er etableret på Fællesskabets område« ('), 
(') EFTnr. C 223 af 27. 8. 1982, s. 5. Udfærdiget i Bruxelles, den 28. april 1983. 
Francis CEYRAC 
Formandfor 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets 13. direktiv om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af 
merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 223 af 27. August 1982, side 5. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 30. juli 1982, i medfør af artikel 99, 100 og 198 i traktaten om 
oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og soci­
ale Udvalg om det nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 207. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 27. og 28. april 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
4.7.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 176/23 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
formand den 16. august 1982 og beslutning truffet af 
Udvalgets præsidium den 13. oktober 1982 om at 
pålægge Afdelingen for økonomiske og finansielle 
anliggender at udarbejde udtalelse og beretning om 
ovennævnte forslag, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, Paul Broicher, 
under henvisning til forhandlingerne på oven­
nævnte afdelings 76. møde den 19. april 1983, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 207. 
plenarforsamling den 27. og 28. april 1983 (mødet 
den 28. april) — 
med 75 stemmer mod 7, og idet 25 undlod at 
stemme: 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Almindelige bemærkninger 
Udvalget bifalder — med forbehold af de særlige 
bemærkninger — forslaget til et 13. momsdirektiv, 
der tager sigte på en harmonisering af medlemssta­
ternes lovgivning om tilbagebetaling af merværdiaf­
gift til afgiftspligtige personer etableret i tredje­
lande. Udvalget beklager imidlertid, at det på grund 
af de faktiske forhold kun er muligt at gennemføre 
en begrænset ensartetgørelse af proceduren. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. / artikel 3, stk. 1, forlanges det af ansøgeren, at 
han godtgør, at han ikke har udført nogen transak-
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. april 1983. tion, som udelukker anvendelsen af tilbagebeta-
lingsproceduren. I praksis er det umuligt at godt­
gøre, at noget sådant ikke er tilfældet. Derfor må en 
erklæring fra ansøgerens side være tilstrækkeligt, 
sålænge det modsatte ikke er bevist. 
2.2. Af artikel 3, stk. 3, 2. punktum, fremgår det 
ikke med tilstrækkelig tydelighed, at reglerne skal 
bruges forskelligt, alt efter om der over for det 
enkelte tredjeland består en gensidighed eller ej. 
2.2.1. Efter Udvalgets opfattelse bør det derfor af 
artikel 3 utvetydigt fremgå, at medlemsstaten i til­
fælde, hvor der foreligger gensidighed, er forpligtet 
til at yde en virksomhed etableret i et tredjeland 
momstilbagebetaling. 
2.2.2. Udvalget finder det imidlertid beklageligt, at 
det står medlemsstaterne frit for, om de, hvor det 
drejer sig om et tredjeland, i forhold til hvilket der 
ikke eksisterer nogen gensidighed, vil yde tilbagebe­
taling eller ej. Udvalget indrømmer imidlertid, at det 
må være overladt de enkelte medlemsstater at 
afgøre, om bestående bilaterale aftaler, som f.eks. 
dobbeltbeskatningsaftaler eller andre forhold, for­
pligter dem til at anvende tilbagebetalingsprocedu-
ren eller i det mindste taler for, at de gør det. 
2.2.3. Helt bortset herfra burde direktivet inde­
holde en henstilling til Kommissionen og samtlige 
medlemsstater om, at de i fremtidige internationale 
aftaler med tredjelande insisterer på, at der etableres 
gensidighed, hvor en sådan ikke findes, for på 
denne måde at nå frem til en yderligere harmonise­
ring. 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Nr. C 176/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 83 
BILAG 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Forkastet ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag, der var blevet indgivet i overensstemmelse med forretningsordenen, 
blev forkastet af Udvalget under forhandlingerne: 
»Efter pkt. 2.2.3. tilføjes følgende tekst fra forslaget til udtalelse: 
»2.3. Artikel 4, stk. 2, bør efter Udvalgets opfattelse udgå. 
2.3.1. I afventning af en generel EF-ordning fastlægges der i direktivforslaget kun en 
begrænsning af godtgørelsen af indgående moms over for tredjelande. Dette kan efter 
Udvalgets mening føre til et brud på de diskrimineringsforbud, der er aftalt i GATT-
regie og i dobbeltbeskatningsaftaler. Da Kommissionen i et 12. momsdirektiv tilstræber 
en harmonisering af bestemmelserne om muligheden for fradrag af indgående moms, vil 
det blive undersøgt og afgjort, hvilke udgiftsarter det kunne være ønskeligt at udelukke 
fra fradrag for indgående moms inden for Fællesskabet. Dette stiller naturligvis krav.om 
en grundig drøftelse med medlemsstaterne, og det er efter Udvalgets opfattelse uhen­
sigtsmæssigt indtil da at fastsætte bestemmelser blot for de få tilfælde med virksomhe­
der fra tredjelande, og dermed unødigt bebyrde 13. direktiv. 
2.3.2. Når det i begrundelsen til 13. direktiv fra Kommissionens side anføres, at det 
kan være yderst vanskeligt at påvise de i artikel 4, stk. 2, nævnte situationer, overser 
Kommissionen, at artikel 3 pålægger de enkelte medlemsstater en pligt til at fastlægge 
de nærmere bestemmelser for ansøgningen på en sådan måde, at forudsætningerne for 
at vurdere, om ansøgningen er berettiget, er til stede, og således, at tilfælde af svig kan 
undgås.« « 
Begrundelse 
Det 13. direktivs anvendelsesområde er i praksis yderst begrænset; det indebærer, at virksomhe­
der, der er etableret i tredjelande, men ikke i EF, har ret til at få tilbagebetalt den moms, der er 
erlagt i et EF-land. Et typisk eksempel ville være et amerikansk firma, som betaler moms i 
Tyskland, fordi det udstiller på en handelsmesse dér. 
Direktivet indeholder desværre følgende liste over udgifter, hvor retten til at få moms tilbagebe­
talt er udelukket: 
personbiler \ 
lystfartøjer I erhvervelse, leje, løbende udgifter reparation, 
privatfly ( vedligeholdelse 
motorcykler ) 
forretningsrejser 
^S1 | herunder udgifter afholdt i forbindelse med 
madvarer forretningsrejser 
drikkevarer > 
receptioner 
underholdning og luksusvarer. 
Der er god grund til at tro, at denne bestemmelse er en forløber for et forbud mod tilbagebetaling 
af afgift på samme slags udgifter til EF-virksomheder, hvilket vil være et yderst hårdt slag for 
disse; der er faktisk for nylig blevet offentliggjort et forslag til et 12. direktiv, som netop tilsigter 
dette. 
4.7.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 176/25 
Kommissionens begrundelse i begge direktiver er, at udgifter af den pågældende slags kan 
omfatte private udgifter i modsætning til udgifter af erhvervsmæssig karakter. Desværre udeluk­
ker begge direktiver alle udgifter af nævnte art og forsøger ikke at begrænse dem til de private. 
Der gøres netop rede for de negative internationale følgevirkninger af sådanne bestemmelser i de 
afsnit, vi ønsker at genindsætte i udtalelsen. Desuden kan direktivet tvinge en medlemsstat til at 
undlade at overholde en aftale, den har med et land uden for EF (»tredjelandet«). Der er mellem 
nogle EF-lande og nogle tredjelande indgået aftaler om tilbagebetalinger af den slags, der er 
omfattet af direktivet. I henhold til direktivet må medlemsstaterne ikke yde momsgodtgørelse for 
de udgifter, der er opregnet i artikel 4, hvilket næsten helt sikkert vil betyde, at den pågældende 
medlemsstat bryder sin aftale. 
Det eneste tilfælde, hvor undtagelserne i artikel 4 ikke gælder, er, når tredjelande har aftaler med 
alle ti EF-lande. 
Hvad desuden angår tilbagebetaling til andre EF-lande, kan der stilles det spørgsmål, hvorfor 
direktivet er begrænset til tredjelande — hvorfor omfatter det ikke tilbagebetaling til virksomhe­
der i et andet medlemsland? Svaret herpå er, at det allerede iværksatte 8. direktiv indeholder 
bestemmelser om sådanne tilbagebetalinger. 
Det 8. direktiv udelukker ikke tilbagebetaling i forbindelse med de udgifter der er nævnt i artikel 
4 i det 13. direktiv, og der er ingen grund til at tro, at dette har ført til misbrug af det 8. direktiv; 
under et seminar i Bruxelles i december 1982 sagde repræsentanter fra medlemsstaternes skatte­
departementer, at det fungerede tilfredsstillende, og at det ikke gav anledning til mistanke om 
svig. 
Det bør ligeledes forklares, hvorfor virksomhederne får tilbagebetalt merværdiafgiften. Afgiften 
skal være en »forbrugsafgift«, men det har vist sig vanskeligt at fastlægge med tilstrækkelig nøjag­
tighed, hvad dette vil sige; der lægges derfor moms på alt, hvad virksomhederne sælger, hvorefter 
der finder en tilbagebetaling sted, hvis kunden ligeledes, er en virksomhed, og de pågældende 
udgifter er af erhvervsmæssig karakter. Momsordningen har andre fordele; for eksempel er virk­
somhedernes omkostninger ved at opretholde et varelager ikke momsbelagt, og eksportvarer kan 
let og nøjagtigt momsfritages. 
Afstemningsresultat 
40 stemte for, 51 stemte imod, 15 undlod at stemme.