om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Libanesiske Republik om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de libanesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende myndigheder være fuldt rustet til samarbejde med eksterne partnere for at sikre deres borgeres sikkerhed. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver.

Siden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2016/794 den 1. maj 2017 og i henhold til traktaten er Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande vedrørende udveksling af personoplysninger med Europol. Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

Under hensyntagen til den politiske strategi, som er beskrevet i den europæiske dagsorden om sikkerhed, Rådets konklusioner og den globale strategi, de operationelle behov hos de retshåndhævende myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område, finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med otte lande, som identificeret i den 11. statusrapport om indførelsen af en ægte og effektiv sikkerhedsunion.

Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Europols operative behov. I Europols strategi for 2016-2020 udpeges Middelhavsområdet som prioritet for styrkede partnerskaber. I Europols eksterne strategi for 2017-2020 understreges også behovet for et tættere samarbejde mellem Europol og Mellemøsten/Nordafrika (MENA) på grund af den aktuelle terrortrussel og migrationsrelaterede udfordringer.

Europol har ingen aftaler med noget af landene i denne region.

Denne henstilling vedrører specifikt forhandlinger med Libanon, selv om samarbejdet med ethvert MENA-land skal ses i sammenhæng med regionen som helhed. Den nuværende ustabilitet i regionen, navnlig situationen i Syrien og Irak, udgør en betydelig langsigtet trussel mod EU's sikkerhed, som hurtigst muligt skal imødegås. Dette berører både den effektive bekæmpelse af terrorisme og den dertil knyttede organiserede kriminalitet samt migrationsrelaterede udfordringer såsom facilitering af irregulær migration og menneskehandel. Det er af afgørende betydning at samarbejde med de lokale retshåndhævende myndigheder for at håndtere disse udfordringer.

På grundlag af dialoger på teknisk plan for at fastlægge fælles foranstaltninger til forbedring af informationsudveksling og fælles operationel handling inden for retshåndhævelse over for ulovlig handel med skydevåben er EU allerede nået til enighed med Libanon om en liste over tiltag til styrkelse af EU-MENA-samarbejdet mellem relevante retshåndhævende myndigheder, bistand til opbygning af kapacitet i relevante regionale og/eller bilaterale programmer og udvikling af operationelle aktioner under en fælles aftalt ramme. Libanon har også udvist interesse i at samarbejde om terrorbekæmpelse med EU's retshåndhævende myndigheder, navnlig den uddannelse, der gives af CEPOL. Dette omfatter imidlertid ikke videregivelse af personoplysninger.

Den politiske kontekst

EU og Libanon er vigtige partnere, som står over for fælles udfordringer i tilknytning til langvarige kriser og ustabilitet i naboområderne. Partnerskabet mellem EU og Libanon er stærkt og går på tværs af mange sektorer som fastsat i associeringsaftalen, der trådte i kraft i 2006. Libanon står over for vanskelige økonomiske, sociale og sikkerhedsmæssige udfordringer. Konflikten i Syrien føjede sig til de eksisterende svagheder og har øget presset på Libanons institutioner, infrastruktur og miljø og påvirket landets socioøkonomiske stabilitet. Libanon huser mere end en million registrerede syriske flygtninge ud over de ca. 300 000 palæstinensiske flygtninge, der allerede befandt sig i landet.

Den 11. november 2016 vedtog EU og Libanon partnerskabsprioriteterne for 2016-2020 og fastlagde en ambitiøs strategisk dagsorden for at uddybe forbindelserne og opnå en stabilisering af landet og hele regionen som skitseret i den reviderede europæiske naboskabspolitik og EU's globale strategi. Der peges på følgende prioriteter: sikkerhed og terrorbekæmpelse, regeringsførelse og retsstatsprincippet, fremme af vækst og jobmuligheder samt migration og mobilitet.

EU og Libanon nåede også til enighed om en aftale, der indeholder gensidige forpligtelser og prioriterede foranstaltninger i overensstemmelse med hensigtserklæringen på Londonkonferencen sidste år (februar 2016) De fornyede tilsagn i anledning af konferencen i Bruxelles (5. april 2017) om støtte til Syriens og regionens fremtid styrkede det fælles ansvar for at tage fat på følgerne af krisen i Syrien.

Libanon har allerede udtrykt interesse for at forhandle en aftale på plads med Europol ved flere lejligheder, navnlig i forbindelse med dialogen om terrorbekæmpelse den 26. januar 2016 og den aftalte køreplan.

Dialogen om terrorbekæmpelse/sikkerhed med Libanon pågår med en handlingsplan for udvikling af en national strategi for terrorbekæmpelse, retshåndhævelse og retligt samarbejde, bekæmpelse af finansiering af terrorisme, grænseforvaltning, lufthavnssikkerhed og luftfartssikkerhed samt bekæmpelse af voldelig ekstremisme.

Operationelle behov

På grundlag af data i SOCTA 2017 og TE-SAT 2017, ovennævnte drøftelser samt bl.a. Europols interne ekspertviden er der behov for samarbejde med Libanon, navnlig for at bekæmpe følgende former for kriminalitet:

Terrorisme: Destabiliseringen af Syrien (og de potentielle afsmittende virkninger), udbredelsen af Daesh og andre terrorgrupper udgør en direkte sikkerhedstrussel mod Libanon og EU, som begge har været mål for terrorgrupper. Europæiske og libanesiske terrorister er navnlig rejst til Syrien, Irak og andre konfliktområder for at træne og kæmpe.

Tættere samarbejde om retshåndhævelse, herunder udveksling af personoplysninger, vil bidrage til afsløring og retsforfølgelse af terrormistænkte, forebyggelse af rejser med terrorisme for øje (herunder risikoen for infiltration af migrationsstrømme eller flytning til andre konfliktområder) og finansiering af terrorisme (herunder forbindelsen til organiseret kriminalitet).