Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om EU-agenturet for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse (Europol) samt om ophævelse af afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA /* COM/2013/0173 final - 2013/0091 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Den Europæiske Politienhed (Europol) begyndte som et mellemstatsligt organ, hvorom reglerne var fastsat i en konvention mellem medlemsstaterne, der trådte i kraft i 1999. Ved en afgørelse, som Rådet vedtog i 2009, blev Europol et EU-agentur, finansieret over EU's budget. Europols rolle er at støtte de nationale retshåndhævende myndigheders indsats og deres gensidige samarbejde om forebyggelse og bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme. Europol virker til fremme af udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og tilvejebringer kriminalistisk analyse til hjælp for de nationale politistyrker, når de skal foretage efterforskning på tværs af grænserne. Artikel 88 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde bestemmer, at Europol skal reguleres ved en forordning, der skal vedtages efter den almindelige lovgivningsprocedure, Det bestemmes også, at der deri skal fastlægges de nærmere bestemmelser for Europa-Parlamentets kontrol af Europols aktiviteter sammen med de nationale parlamenter. Det Europæiske Politiakademi (Cepol) blev oprettet som EU-agentur i 2005 og er ansvarligt for aktiviteter i forbindelse med uddannelse af politifolk. Det har til formål at fremme samarbejdet mellem de nationale politikorps ved at arrangere kurser om politiarbejde med en europæisk dimension. Det opstiller fælles læseplaner om bestemte emner, udbreder kendskabet til relevant forskning og den bedste praksis, koordinerer et udvekslingsprogram for ledende politifolk og undervisere og kan optræde som partner i forbindelse med tilskud fra Unionen til konkrete projekter. Det Europæiske Råd har i "Stockholmprogrammet - Et åbent og sikkert Europa i borgernes tjeneste og til deres beskyttelse"[1] opfordret Europol til at udvikle sig og "blive et knudepunkt for informationsudveksling mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, en tjenesteudbyder og en platform for de retshåndhævende tjenester" og tilskyndet til, at der indføres uddannelsesordninger og udvekslingsprogrammer for alle med en relevant beskæftigelse inden for retshåndhævelse på nationalt plan og på EU-plan, hvor Cepol skal spille en central rolle med hensyn til at sikre den europæiske dimension. I meddelelsen "Strategien for EU's indre sikkerhed i praksis - Fem skridt hen imod et mere sikkert EU[2] har Kommissionen redegjort for de vigtigste udfordringer, principper og retningslinjer med hensyn til, hvordan sikkerhedsproblemer skal takles inden for EU, og forslået en række foranstaltninger til sammen med Europol og Cepol at takle de risici, som grov kriminalitet og terrorisme udgør for sikkerheden. I løbet af det sidste årti har man i EU set en stigning i grov og organiseret kriminalitet og et mere varieret mønster i kriminaliteten[3]. I Europols vurdering af truslen fra grov og organiseret kriminalitet for 2013 ("SOCTA 2013") anførtes det, at "den grove og organiserede kriminalitet er et stadigt mere dynamisk og kompliceret fænomen og udgør fortsat en væsentlig trussel mod sikkerhed og velstand i EU"[4]. I undersøgelsen anføres det desuden, at "virkningerne af globalisering i samfundet og i erhvervslivet har også skabt grobund for betydelige nye varianter af kriminel virksomhed, hvor kriminelle netværk udnytter huller i loven, internettet og vilkårene under den økonomiske krise til at opnå en ulovlig fortjeneste uden nogen særlig risiko"[5]. Internettet bruges til at organisere og gennemføre kriminelle handlinger og tjener som kommunikationsmiddel, markedsplads, rekrutteringssted og finansiel tjenesteydelse. Derudover fremmer det nye former for it-kriminalitet, svindel med betalingskort og distribution af materiale indeholdende seksuelt misbrug af børn[6]. Grov kriminalitet påfører derfor ofrene stadig mere alvorlig skade, medfører omfattende økonomiske tab og undergraver følelsen af sikkerhed, uden hvilken man ikke kan udøve sin ret til frihed og de individuelle friheder effektivt. Ikke alene udgør forbrydelser som menneskehandel[7], ulovlig handel med narkotika[8] og skydevåben[9], økonomisk kriminalitet, såsom korruption[10], bedrageri[11] og hvidvaskning af penge[12], og it-kriminalitet[13] en trussel mod den personlige og økonomiske sikkerhed for folk, der bor i Europa, men de genererer også et enormt kriminelt udbytte, der øger de kriminelle netværks magt og berøver de offentlige myndigheder indtægter, som de har hårdt brug for. Terrorisme er fortsat en stor trussel mod sikkerheden i EU, da de europæiske samfund stadig er sårbare over for terrorangreb[14]. Kriminalitet er en af unionsborgernes fire største kilder til bekymring[15]. Da der blev spurgt om, hvilke områder EU-institutionerne bør fokusere på, kom bekæmpelse af kriminalitet ind på fjerdepladsen[16]. I en undersøgelse for nylig udtrykte de fleste internetbrugere i EU stor bekymring over sikkerheden på internettet og it-kriminalitet[17]. På den baggrund er der behov for EU-agenturer, der effektivt kan støtte samarbejde og vidensdeling mellem de retshåndhævende myndigheder og bistå i uddannelsen af dem. Den fælles tilgang til EU's decentraliserede agenturer, som Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen godkendte i juli 2012[18], indeholder en række principper for, hvordan forvaltningen af agenturer såsom Europol og Cepol skal tilrettelægges. I den fælles tilgang bemærkes det også, at "sammenlægning af agenturer bør overvejes i de tilfælde, hvor deres respektive opgaver overlapper hinanden, hvor synergivirkninger kan komme i betragtning, eller hvor agenturer vil være mere effektive, hvis de integreres i en større struktur". Hvis Europol og Cepol blev sammenlagt til et enkelt agentur beliggende i Haag i Nederlandene, hvor Europol nu har sit hovedkvarter, ville det give en betydelig synergi­virkning og effektivitetsforøgelse. Hvis Europols specialviden om operationelt politi­samarbejde blev kombineret med Cepols ekspertise inden for uddannelse, ville det styrke forbindelserne og skabe synergivirkninger mellem de to områder. Den kontakt, der ville være mellem operationelt personale og uddannelsespersonale, når de arbejder i det samme agentur, ville være gavnlig ved fastlæggelsen af uddannelsesbehovet og dermed give en mere relevant og fokuseret EU-uddannelse til gavn for EU-politisamarbejdet generelt. Der ville ikke være behov for at have de samme servicefunktioner i begge agenturer, og den derved opnåede besparelse kunne anvendes et andet sted og investeres i de operationelle funktioner og uddannelsesfunktionerne. Dette er af særlig betydning i en økonomisk situation, hvor nationale ressourcer såvel som EU-ressourcer er knappe, og der muligvis ikke på anden måde kunne findes ressourcer til at styrke politiuddannelsen på EU-plan. Dette forslag til forordning indeholder derfor en retlig ramme for et nyt Europol, der efterfølger og erstatter det Europol, der blev oprettet ved Rådets afgørelse 2009/371/RIA af 6. april 2009 om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol), og Det Europæiske Politiakademi, der blev oprettet ved Rådets afgørelse 2005/681/RIA af 20. september 2005 om oprettelse af Det Europæiske Politiakademi (Cepol). Forslaget er i overensstemmelse med kravene i Lissabontraktaten, forventningerne i Stockholmprogrammet, prioriteringen i Strategien for EU's indre sikkerhed i praksis og Den fælles tilgang til EU's decentraliserede agenturer. 2. RESULTAT AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER I 2010 og 2011 fandt der drøftelser af Europol, Cepol og EU-politiuddannelse sted mellem Kommissionen og repræsentanter for Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Europols styrelsesråd og Cepols bestyrelse samt repræsentanter for de nationale parlamenter. I overensstemmelse med sine målsætninger om "bedre regulering" har Kommissionen foretaget to konsekvensanalyser af alternative muligheder for politiske tiltag med hensyn til Europol og Cepol[19]. Konsekvensanalysen med hensyn til Europol blev foretaget med udgangspunkt i to målsætninger, nemlig at øge omfanget af de oplysninger, medlemsstaterne videregiver til Europol, og at skabe de rette vilkår for databehandling, så Europol får mulighed for i fuldt omfang at bistå medlemsstaterne med at forebygge og bekæmpe grov kriminalitet og terrorisme. Med hensyn til den første målsætning blev der undersøgt to løsningsmodeller: i) at fastsætte en klar forpligtelse for medlemsstaterne til at fremsende data til Europol med bestemmelser om incitamenter og en ordning for rapportering om de enkelte medlemsstaters opfyldelse af forpligtelsen og ii) at give Europol adgang til at søge i relevante nationale databaser vedrørende retshåndhævelse for at få svar på, om de indeholder oplysninger om søgeemnet. For så vidt angår målsætningen vedrørende vilkårene for databehandling, blev der foretaget en analyse af to løsningsmodeller: i) sammenlægning af de to eksisterende analysedatabaser og ii) nye vilkår for databehandling, hvor der indføres sikkerheds­foranstaltninger i procedurerne med henblik på at gennemføre databeskyttelsesprincipperne med særlig vægt på "indbygget databeskyttelse". Konsekvensanalysen med hensyn til Cepol blev foretaget med udgangspunkt i to målsætninger, nemlig om at i) sikre bedre og mere sammenhængende og ensartet uddannelse af et bredere spektrum af retshåndhævende personale med hensyn til spørgsmål om kriminalitet på tværs af landegrænserne og ii) skabe en ramme for at opnå dette i overensstemmelse med den fælles tilgang til EU's decentraliserede agenturer. I forbindelse med Kommissionens fremlæggelse af en ordning til uddannelse i retshåndhævelse, som det vil kræve yderligere ressourcer at gennemføre, har den undersøgt forskellige muligheder, herunder at styrke og strømline Cepol som et separat agentur og helt eller delvis at fusionere Cepols og Europols funktioner i et nyt Europolagentur. I overensstemmelse med Kommissionens sædvanlige metode blev hver løsningsmodel analyseret med hensyn til dens konsekvenser for sikkerhed, omkostninger (herunder for EU-institutionernes budget) og de grundlæggende rettigheder med hjælp fra en styringsgruppe med medlemmer fra flere tjenestegrene. Analysen af de samlede konsekvenser resulterede i udformningen af den foretrukne løsningsmodel, som indgår i dette forslag. Ifølge analysen vil gennemførelsen af den føre til, at Europol mere effektivt vil kunne yde udstrakt støtte til retshåndhævende personale i Den Europæiske Union. 3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET Hjemlen til forslaget findes i artikel 87, stk. 2, litra b), og artikel 88 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Forslagets formål og indhold Forslaget har til formål at: · Bringe Europol i overensstemmelse med kravene i Lissabontraktaten ved at fastlægge den retlige ramme for Europol i en forordning og indføre en mekanisme, så Europa-Parlamentet sammen med de nationale parlamenter kan kontrollere Europols aktiviteter. På den måde vil Europol få en større demokratisk legitimitet og ansvarlighed i forhold til unionsborgerne. · Nå målene i Stockholmprogrammet ved at gøre Europol til "et knudepunkt for informationsudveksling mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder" og indføre europæiske uddannelsesordninger og udvekslingsprogrammer for alle relevante erhverv inden for retshåndhævelse på nationalt plan og EU-plan. · Tillægge Europol nye ansvarsområder, så den kan yde mere udstrakt støtte til de retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne. Dette indbefatter Europols overtagelse af de opgaver, som nu påhviler Cepol med hensyn til uddannelse af retshåndhævende personale i EU, og udvikling af en ordning til uddannelse af retshåndhævende personale. Dette indebærer også en mulighed for, at Europol kan udvikle EU-centrene for ekspertise inden for bekæmpelse af visse typer kriminalitet, der er omfattet af Europols formål, navnlig Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet. · Sikre en solid databeskyttelsesordning for Europol, særligt så det sikres, at Europols tilsynsførende for Databeskyttelse er fuldstændig uafhængig, kan handle effektivt og har tilstrækkelige beføjelser til at intervenere. · At forbedre forvaltningen af Europol ved at søge at opnå større effektivitet og bringe den i overensstemmelse med principperne i den fælles tilgang til EU's decentraliserede agenturer. Forslaget opfylder disse formal på følgende måde: 1. Med hensyn til at bringe Europol i overensstemmelse med kravene i Lissabon­traktaten og øge ansvarligheden Forordningen sikrer, at de demokratisk valgte repræsentanter for unionsborgerne kan føre kontrol med Europols virksomhed. De foreslåede regler er i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om de nærmere bestemmelser for Europa-Parlamentets kontrol af Europols aktiviteter sammen med de nationale parlamenter fra 2010[20] Særligt gælder det, at Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter: · hvert år modtager information gennem årsrapporten om Europols aktiviteter og det endelige regnskab · til information modtager vurderinger af trusler, strategiske analyser og generelle situationsrapporter inden for Europols målsætninger samt resultaterne af undersøgelser og evalueringer, Europol har bestilt, og samarbejdsordninger, der er indgået aftale om med myndighederne i tredjelande med henblik på at gennemføre internationale aftaler, Den Europæiske Union har indgået med det pågældende tredjeland · til information modtager de vedtagne flerårige og årlige arbejdsprogrammer · modtager rapporter om mængden og kvaliteten af de oplysninger, de enkelte medlemsstater har indsendt til Europol, og om deres nationale enheders arbejdsindsats · kan drøfte spørgsmål vedrørende Europol med eksekutivdirektøren og bestyrelses­formanden, dog under overholdelse af tavshedspligten. Derudover varetager Europa-Parlamentet følgende opgaver: · det udøver funktionerne som budgetmyndighed, særligt: det modtager overslag, og det modtager beretningen om budgetforvaltningen og den økonomiske forvaltning for det pågældende regnskabsår og kan anmode om eventuelle oplysninger, der er nødvendige med henblik på dechargeproceduren, og giver decharge til eksekutiv­direktøren for gennemførelsen af budgettet · det høres om Europols flerårige arbejdsprogram · det modtager Europols årlige arbejdsprogram til information · det kan indbyde den kandidat til stillingen som eksekutivdirektør for Europol eller til stillingen som viceeksekutivdirektør, som bestyrelsen har valgt, til høring i det kompetente parlamentsudvalg · det kan bede eksekutivdirektøren besvare spørgsmål om hans præstation. For at Europa-Parlamentet kan udøve kontrol samtidig med, at det sikres, at de operationelle oplysninger behandles fortroligt, må Europol og Europa-Parlamentet indgå en samarbejdsordning med hensyn til adgangen til EU's klassificerede oplysninger og ikke-klassificerede følsomme oplysninger, der behandles af eller gennem Europol. 2. Europol som knudepunkt for informationsudveksling mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder For at give Europol et bedre billede af efterretningerne, så det bliver i stand til at støtte medlemsstaterne bedre og give bedre informationer til brug for fastlæggelsen af EU's politik, søges det med forslaget at forbedre medlemsstaternes meddelelse af informationer til Europol. Dette gøres ved at skærpe medlemsstaternes forpligtelse til at give Europol de relevante oplysninger. Der ydes et incitament i form af, at muligheden for, at de retshåndhævende tjenester kan få finansiel støtte til efterforskning på tværs af grænserne udvides til andre områder end eurofalskmøntneri. Der indføres en rapporteringsordning med henblik på at føre tilsyn med medlemsstaternes indsendelse af oplysninger til Europol. For at Europol bedre kan fastslå, om der er forbindelser mellem data, det allerede er i besiddelse af, og siden analysere dem, bliver agenturets softwarearkitektur lavet om. Det definerer ikke længere på forhånd databaser eller systemer, men tager i stedet udgangspunkt i indbygget databeskyttelse og fuld åbenhed i forhold til den databeskyttelsesansvarlige i Europol og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse. Et højt niveau for databeskyttelse og høje datasikkerhedsstandarder nås ved hjælp af sikkerhedsforanstaltninger indbygget i procedurerne, der finder anvendelse på enhver særlig type oplysninger. Forordningen fastlægger i detaljer formålene med databehandlingen (krydscheck, strategiske analyser eller andre operationelle analyser af general karakter, operationelle analyser i konkrete sager) og kilderne til oplysningerne og fastsætter, hvem der har adgang til oplysninger. Den indeholder også lister over personoplysninger og registrerede, hvis data kan indsamles for hver enkelt type databehandling. Dette ville gøre det muligt for Europol at tilpasse it-arkitekturen til fremtidige opgaver og behovene hos de retshåndhævende myndigheder i EU. Når den først er etableret, vil den give Europol mulighed for at sammenkæde og analysere relevante data, hurtigere konstatere tendenser og mønstre og undgå, at de samme data lagres flere gange. Samtidig vil der blive sikret en høj standard for databeskyttelse. Overholdelsen af standarden vil blive kontrolleret af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse. På den måde vil Europols analytikere få et mere omfattende billede af den grove kriminalitet og terrorisme i EU. De vil hurtigt kunne konstatere tendenser og mønstre inden for alle former for kriminalitet og indsamle oplysninger til mere omfattende og relevante efterretnings­rapporter til at støtte medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder. 3. Nye ansvarsområder: Uddannelse og udvikling af EU-centre til bekæmpelse af bestemte former for kriminalitet For at sikre synergier i EU's støtte til politiarbejde og give mulighed for fuld implementering af EU-ordningen til uddannelse i retshåndhævelse, som der fremsættes forslag om parallelt med denne forordning[21], vil Europol overtage og udbygge de opgaver, der tidligere blev udført af Cepol. Tættere forbindelser mellem uddannelse og operationelt arbejde vil føre til mere målrettet og relevant uddannelse af retshåndhævende personale. Gennem en ny afdeling med betegnelsen Europolakademiet vil Europol få ansvar for at støtte, udvikle, forestå og koordinere uddannelse af retshåndhævende personale på det strategiske plan og ikke kun af ledende politifolk (hvilket er tilfældet i henhold til den nugældende Cepol-afgørelse). Disse arbejdsområder vil opfylde behovet for bevidsthed og viden om internationale instrumenter og EU-instrumenter, tilskyndelse til samarbejde over lande­grænserne, ekspertviden inden for særlige tematiske områder vedrørende kriminalitet eller politiarbejde og forberedelse af deltagelse i civile politimissioner i tredjelande. Europol vil få ansvar for at udvikle og evaluere hjælpemidler i uddannelsen i tilknytning til de behov, der er blevet afdækket under regelmæssige vurderinger af uddannelsesbehovene. Det vil bidrage til forskning og arbejde hen imod at etablere partnerskaber med EU-organer og private uddannelsesinstitutioner, hvor det er relevant. Bestyrelsens sammensætning, opgaver og procedurer afspejler Europols nye ansvar for uddannelse inden for retshåndhævelse, men også den bedste praksis som nedfældet i den fælles tilgang til decentraliserede agenturer. Et videnskabeligt udvalg for uddannelse vil rådgive bestyrelsen for at sikre og styre den videnskabelige kvalitet af Europols uddannelsesaktiviteter. For at øge EU's kapacitet til at imødegå særlige kriminalitetsfænomener, der især kræver en fælles indsats, får Europol mulighed for at udvikle centre til bekæmpelse af særlige former for kriminalitet, f.eks. Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet. Sådanne EU-centre, der samler forskellige tilgange til bekæmpelsen af den pågældende form for kriminalitet, vil øge værdien af medlemsstaternes foranstaltninger. De kunne f.eks. være knudepunkter for informationer, samle ekspertise til at støtte medlemsstaterne i opbyggelsen af kapacitet, støtte medlemsstaternes efterforskning eller give en kollektiv stemme til dem, der er ansvarlige for efterforskningen hos politiet inden for det specifikke område. 4. Kraftig databeskyttelsesordning Forslaget styrker databeskyttelsesordningen, der gælder for Europols aktiviteter. Særligt træffes der følgende foranstaltninger: · Den gældende selvstændige Europolordning for databeskyttelse styrkes yderligere ved i vidt omfang at trække på principperne, der ligger til grund for forordning (EF) nr. 45/2001 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og ‑organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[22]. Da erklæring 21, der er knyttet som bilag til traktaten, anerkender den specifikke karakter af behandlingen af personoplysninger i forbindelse med retshåndhævelse, er databeskyttelsesreglerne for Europol dog blevet tilpasset andre databeskyttelsesregler, der gælder inden for politisamarbejde og retligt samarbejde. Det drejer sig navnlig om Europarådets konvention nr. 108[23] og anbefaling nr. R(87)[24] og Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA af 27. november 2008 om beskyttelse af personoplysninger i forbindelse med politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager[25]. Dette vil sikre et højt niveau for beskyttelsen af fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger samtidig med, at der tages hensyn til den særlige karakter af retshåndhævelse. · Medlemsstaternes adgang til personoplysninger hos Europol, der vedrører operationelle analyser, gives indirekte ved et system, hvor de får svar på, om der er et resultat af søgningen: en automatiseret sammenligning giver et anonymt søgeresultat (et "hit"), hvis de oplysninger, den medlemsstat, der foretager søgningen, har, svarer til oplysninger hos Europol. De tilknyttede person- eller sagsoplysninger udleveres kun efter en separat opfølgende anmodning. · Behandling af personoplysninger om ofre, vidner, andre personer, der ikke er den mistænkte, og mindreårige, er forbudt, medmindre det er strengt nødvendigt. Denne begrænsning gælder også for oplysninger, der afslører racemæssig eller etnisk baggrund, politisk overbevisning, religion eller tro, medlemskab af fagforening og af oplysninger vedrørende helbredsforhold og seksuelle forhold (følsomme person­oplysninger). Derudover kan følsomme personoplysninger kun behandles, når de supplerer andre personoplysninger, Europol allerede behandler. Europol har pligt til hver sjette måned at give en oversigt over alle følsomme personoplysninger til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse. Endelig kan der ikke træffes nogen afgørelse, der har retsvirkninger vedrørende en registreret, alene på grundlag af elektronisk databehandling af følsomme personoplysninger, medmindre EU-retten eller national ret giver mulighed for det, eller Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse har givet tilladelse til det. · Af hensyn til større åbenhed styrkes retten til indsigt i egne personoplysninger hos Europol. De oplysninger, Europol skal give en person, der anmoder om indsigt i sine egne oplysninger, er opført på en liste i forordningen. · Forslaget opstiller klare regler om ansvarsfordelingen med hensyn til databeskyttelse; særligt får Europol ansvar for regelmæssigt at foretage en fornyet vurdering af, om der fortsat er behov for at lagre personoplysninger. · Forpligtelsen til registrering (logning) og dokumentation udvides fra at omfatte adgangen til også at omfatte en bredere vifte af databehandlingsaktiviteter: indsamling, ændring, indsigt, videregivelse, samkøring og sletning. For at sikre en bedre kontrol med brugen af oplysninger og klarhed over, hvem der har behandlet dem, forbyder forordningen ændring af logningen. · Enhver fysisk person kan rejse krav over for Europol om erstatning for ulovlig databehandling eller andre handlinger, der er uforenelige med bestemmelserne i denne forordning. I så fald hæfter Europol og den medlemsstat, hvor skaden er forvoldt, solidarisk (Europol i medfør af traktatens artikel 340 og medlemsstaten i henhold til dens nationale ret). · Europols eksterne tilsynsmyndighed for databeskyttelse får en styrket rolle. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse får kompetence til at føre tilsyn med Europols behandling af personoplysninger. Dette sikrer, at betingelserne for uafhængighed, som er opstillet i Domstolens retspraksis, fuldt ud bliver opfyldt, og at der som følge af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelses rets­håndhævelsesbeføjelser er effektivt tilsyn med databeskyttelsen. · De nationale datatilsynsmyndigheder har dog fortsat kompetence til at føre tilsyn med den pågældende medlemsstats indlæsning og selektion af personoplysninger og videregivelse heraf til Europol. De er også fortsat ansvarlige for at undersøge, om indlæsningen, selektionen eller videregivelsen er i strid med den registreredes rettigheder · Forordningen indfører elementer af "fælles tilsyn" med data som er videregivet til og behandlet af Europol. I særlige spørgsmål, der kræver, at de nationale myndigheder inddrages, bør Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og de nationale tilsynsmyndigheder hver især inden for sit kompetenceområde samarbejde med hinanden med henblik på at sikre ensartet anvendelse af forordningen overalt i Den Europæiske Union. 5. Bedre forvaltning Forslaget forbedrer forvaltningen af Europol ved at tilstræbe effektivitetsforbedringer, strømline procedurerne, navnlig med hensyn til bestyrelsen og eksekutivdirektøren, og tilpasse Europol til principperne i den fælles tilgang til EU's decentraliserede agenturer. Kommissionen og medlemsstaterne er repræsenteret i Europols bestyrelse, så de effektivt kan kontrollere dens virksomhed. For at afspejle de to opgaver, det nye agentur tillægges - operationel støtte og politiuddannelse - udnævnes de faste medlemmer af bestyrelsen på grundlag af deres viden om samarbejde om retshåndhævelse, mens suppleanterne udnævnes på grundlag af deres kendskab til den nationale politik med hensyn til uddannelse af retshåndhævende personale. Suppleanterne skal optræde som faste medlemmer, når der drøftes eller træffes afgørelse om uddannelse. Bestyrelsen vil blive rådgivet af et videnskabeligt udvalg (det videnskabelige udvalg for uddannelse) om tekniske spørgsmål angående uddannelse. Bestyrelsen får de nødvendige beføjelser, særligt til at opstille budgettet, kontrollere dets gennemførelse, vedtage de nødvendige finansielle regler og planlægningsdokumenter, fastlægge en gennemsigtig arbejdsgang for Europols eksekutivdirektørs beslutningstagning, vedtage årsberetningen og udpege en eksekutivdirektør. For at strømline beslutningsproceduren kan bestyrelsen også beslutte at nedsætte en direktion. En sådan mindre direktion med deltagelse af en repræsentant fra Kommissionen kan være tættere involveret i overvågningen af Europols aktiviteter med henblik på at styrke tilsynet med den administrative og budgetmæssige forvaltning, navnlig vedrørende revision. Til at sikre, at Europol fungerer effektivt i det daglige, skal eksekutivdirektøren repræsentere og lede Europol. Eksekutivdirektøren er fuldstændig uafhængig i udførelsen af sine opgaver og sikrer, at Europol udfører de opgaver, der er fastsat i denne forordning. Særligt bør eksekutivdirektøren være ansvarlig for udarbejdelsen af de budget- og planlægnings­dokumenter, der forelægges for bestyrelsen til vedtagelse, og for gennemførelsen af Europols årlige og flerårige arbejdsprogrammer og andre planlægningsdokumenter. 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET Den fuldstændige sammenlægning af Cepol og Europol vil have synergivirkninger og føre til øget effektivitet. Det anslås, at der derved kan opnås besparelser på 17,2 mio. EUR i perioden 2015-2020 og 14 fuldtidsækvivalenter. Selv om forslaget vil udnytte disse besparelser og bygger på de eksisterende ressourcer, vil det kræve yderligere ressourcer, hvis Europol skal gennemføre de nye opgaver med uddannelse af retshåndhævende personale og behandle og analysere den forventede forøgelse af informationsstrømme, herunder gennem Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet. Driften og den yderligere udvikling af Det Europæiske Center til Bekæmpelse af it-kriminalitet har langt de største konsekvenser for ressourcerne. Parallelt med disse behov for nye ressourcer vil Cepol og Europol også deltage i den pågående 5 %-nedskæring i antallet af personale i alle EU-agenturer og bidrage med deres stillinger til en pulje til omrokering blandt EU-agenturerne til brug for nye opgaver og agenturer i startfasen. Der vil være behov for yderligere 12 fuldtidsækvivalenter til at udføre de nye opgaver i forbindelse med uddannelse af retshåndhævende personale, dvs. de aktiviteter, som det kræver at gennemføre den europæiske ordning til uddannelse i retshåndhævelse, som der stilles forslag om samtidig med denne forordning. De menneskelige ressourcer til de nye uddannelsesaktiviteter vil komme fra sammenlægningen af Cepol og Europol, der vil give en besparelse på 14 stillinger svarende til 10,1 mio. EUR i perioden 2015-2020. Ved ikke at videreføre 14 stillinger skulle Cepol opfylde kravet om nedskæringer af personalet med 5 % og om bidrag til omrokeringspuljen. Derudover forventes der en besparelse på 7,1 mio. EUR som følge af lavere udgifter til bygninger og udstyr og lavere udgifter til bestyrelsen for samme periode. Flytningen af ca. 40 ansatte fra Cepols nuværende sæde i Bramshill i Det Forenende Kongerige til Haag i Nederlandene forventes at medføre en begrænset engangsudgift på 30 000 EUR. Det Forenede Kongerige har imidlertid erklæret at have til hensigt at lukke sædet i Bramshill, og Cepol vil derfor under alle omstændigheder skulle flyttes. Der vil være behov for yderligere tre fuldtidsækvivalenter til at opfylde de øgede krav om databehandling, der følger af den forventede stigning i den mængde information, der vil blive indsendt til Europol som følge af dette forslag (der indeholder mere omfattende forpligtelser for medlemsstaterne til at indsende relevante oplysninger, yde finansiel støtte til konkret efterforskning og indsende overvågningsrapporter). Disse vil blive rekrutteret løbende i perioden 2015-2017, hvilket anslås at medføre 1,8 mio. EUR i personaleudgifter i perioden 2015-2020. Ca. to tredjedele af disse udgifter vil dog blive dækket af besparelserne ved at sammenlægge Cepol med Europol: 2 fuldtidsækvivalenter vil blive taget af de 2 stillinger, der resterer af de 14, der blev sparet som følge af Cepolsammenlægningen. Til Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet vil der blive rekrutteret yderligere 41 fuldtidsækvivalenter i perioden 2015-2020. De opgaver, som det pågældende personale skal bruges til, er nærmere angivet i det medfølgende arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene. Ikke-personalerelaterede udgifter for Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet er anslået til 16,6 mio. EUR for samme periode. I 2013 er 44 fuldtidsækvivalenter allerede blevet tilknyttet Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet gennem intern rokering inden for Europol, og Europol har anmodet om yderligere 17 fuldtidsækvivalenter som led i budgetforslaget for 2014. For at opfylde kravet om nedskæringer af personalet med 5 % og om bidrag til omrokeringspuljen bør 34 fuldtidsækvivalenter ikke blive fornyet inden for Europol mellem 2015 og 2018 oven i de 12 fuldtidsækvivalenter, der ikke vil blive fornyet allerede i 2014. Endelig vil dette forslag kræve yderligere ressourcer til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, hvilket anslås til 1 fuldtidsækvivalent. Ændringen i ordningen for tilsyn med databeskyttelse vil give Europol besparelser på 3 mio. EUR mellem 2015 og 2020, idet Europol ikke længere skal bidrage til den nuværende fælles kontrolinstans, og yderligere udgifter på 1,5 mio. EUR til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse i den samme periode. I alt vil de budgetmæssige konsekvenser af lovgivningsforslaget derfor beløbe sig til 623 mio. EUR for det sammenlagte agentur for perioden 2015-2020, hvortil kommer de 1,5 mio. EUR, der er behov for til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse[26]. 2013/0091 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om EU-agenturet for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse (Europol) samt om ophævelse af afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 88 og artikel 87, stk. 2, litra b), under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, efter at have hørt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1) Europol blev oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA[27] som en EU-enhed finansieret over EU's almindelige budget til at støtte og styrke de kompetente nationale myndigheders indsats og deres gensidige samarbejde om forebyggelse og bekæmpelse af organiseret kriminalitet, terrorisme og andre former for grov kriminalitet, der berører to eller flere medlemsstater. Afgørelse 2009/371/RIA trådte i stedet for konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed ("Europolkonventionen"), der var indgået i henhold til artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union[28]. (2) I traktatens artikel 88 bestemmes det, at Europol skal reguleres ved en forordning, der skal vedtages efter den almindelige lovgivningsprocedure. Det bestemmes også, at der deri skal fastlægges de nærmere bestemmelser om Europa-Parlamentets kontrol af Europols aktiviteter sammen med de nationale parlamenter. Det er derfor nødvendigt at erstatte afgørelse 2009/371/RIA med en forordning, der indeholder bestemmelser om Europa-Parlamentets kontrol. (3) Det Europæiske Politiakademi ("Cepol") blev oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA[29] for at fremme samarbejdet mellem de nationale politistyrker ved at arrangere og koordinere uddannelsesaktiviteter med en europæisk politidimension. (4) Stockholmprogrammet - et åbent og sikkert Europa i borgernes tjeneste og til deres beskyttelse[30] opfordrer til, at Europol udvikles og bliver et "knudepunkt for informations­udveksling mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, en tjenesteudbyder og en platform for de retshåndhævende tjenester". Efter en vurdering af Europols virke er det nødvendigt yderligere at forbedre Europols operationelle effektivitet, hvis dette mål skal nås. Stockholmprogrammet opstiller også det mål at udvikle en ægte europæisk retshåndhævelses­kultur gennem indførelse af europæiske uddannelsesordninger og udvekslingsprogrammer for alle relevante erhvervsgrupper beskæftiget med retshåndhævelse på nationalt plan og EU-plan. (5) Omfattende kriminelle netværk og terroristnetværk udgør en betydelig trussel mod Unionens indre sikkerhed og mod borgernes sikkerhed og levebrød. De foreliggende vurderinger af truslen viser, at kriminelle grupper i stigende grad er involveret i mange former for forbrydelser og opererer på tværs af landegrænserne. De nationale retshåndhævende myndigheder har derfor brug for at samarbejde tættere med deres kolleger i andre medlemsstater. I den forbindelse er det nødvendigt at give Europol midlerne til at støtte medlemsstaterne mere i forebyggelsen af kriminalitet og i analyser og efterforskning af kriminalitet i hele Unionen. Dette er også blevet bekræftet i evalueringerne af afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA. (6) Under hensyntagen til forbindelsen mellem Europols og Cepols opgaver ville det forbedre virkningerne af den operationelle indsats, relevansen af uddannelsesaktiviteterne og effektiviteten af EU-politisamarbejdet, hvis de to agenturers opgaver samles og rationaliseres. (7) Afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA bør derfor ophæves og erstattes af denne forordning, der bygger på erfaringerne fra gennemførelsen af begge afgørelserne. Europol som oprettet ved denne forordning bør træde i stedet for Europol og Cepol og overtage deres opgaver, således som disse er fastlagt i de to ophævede afgørelser. (8) Da kriminalitet ofte begås på tværs af indre landegrænser, bør Europol støtte og styrke medlemsstaternes indsats og deres samarbejde om at forebygge og bekæmpe alvorlig kriminalitet, der berører flere medlemsstater. Da terrorisme er en af de væsentligste trusler mod Unionens sikkerhed, bør Europol bistå medlemsstaterne i løsningen af fælles problemer med hensyn hertil. Som EU's retshåndhævelsesagentur bør Europol også støtte og styrke indsatsen for at takle former for kriminalitet, der berører EU's interesser, og samarbejdet herom. Europol bør også tilbyde støtte i forebyggelsen og bekæmpelsen af relaterede strafbare handlinger, der begås for at skaffe midlerne til at begå strafbare handlinger inden for Europols kompetence eller for at fremme eller udføre sådanne handlinger eller sikre, at de kan gå ustraffet hen. (9) Europol bør sikre bedre, sammenhængende og ensartet uddannelse af retshåndhævende personale på alle niveauer inden for klare rammer i overensstemmelse med de konstaterede uddannelsesbehov. (10) Europol bør kunne anmode medlemsstaterne om at indlede, gennemføre eller koordinere efterforskningen af forbrydelser i konkrete sager, hvor samarbejde over landegrænserne ville være værdifuld. Europol bør underrette Eurojust om disse anmodninger. (11) For at Europol mere effektivt kan være et knudepunkt for informationsudveksling i Unionen, bør der fastsættes klare forpligtelser for medlemsstaterne til at meddele Europol de nødvendige oplysninger, så Europol kan opfylde sine målsætninger. I forbindelse med opfyldelsen af disse forpligtelser bør medlemsstaterne lægge særlig vægt på at meddele de oplysninger, der er relevante for bekæmpelsen af de forbrydelser, som anses for at være blandt de strategiske og operationelle prioriteter inden for de relevante politiske instrumenter i Unionen. Medlemsstaterne bør også tilsende Europol en kopi af bilaterale og multilaterale udvekslinger med andre medlemsstater af information om kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger. Samtidig bør Europol i højere omfang yde støtte til medlemsstaterne med henblik på at forbedre det gensidige samarbejde og dele information. Europol bør fremlægge en årsrapport for alle EU-institutionerne og de nationale parlamenter om, i hvilket omfang de enkelte medlemsstater meddeler oplysninger til Europol. (12) Til at sikre et effektivt samarbejde mellem Europol og medlemsstaterne bør der oprettes en national enhed i hver medlemsstat. Den bør være det vigtigste forbindelsesled mellem de nationale retshåndhævende myndigheder og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse på den ene side og Europol på den anden side. For at sikre løbende, effektiv udveksling af oplysninger mellem Europol og de nationale enheder og fremme deres samarbejde bør hver national enhed udstationere mindst en forbindelsesofficer ved Europol. (13) Under hensyntagen til visse medlemsstaters decentraliserede struktur og behovet for i visse tilfælde hurtigt at udveksle oplysninger bør Europol kunne samarbejde direkte med de retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne om efterforskningen af konkrete sager, når blot de nationale Europol-enheder bliver holdt informeret. (14) For at sikre, at uddannelse i retshåndhævelse på EU-plan er af høj kvalitet, sammen­hængende og ensartet, bør Europol følge Unionens politik inden for uddannelse i retshåndhævelse. Retshåndhævende personale bør uanset rang have adgang til uddannelse på EU-plan. Europol bør sikre, at der foretages en evaluering af uddannelsen, og at konklusionerne fra vurderinger af uddannelsesbehovene indgår i planlægningen så der undgås unødig gentagelse. Europol bør arbejde for, at uddannelse på EU-plan anerkendes i medlemsstaterne. (15) Det er også nødvendigt at forbedre styringen af Europol ved at søge effektivitetsforbedringer og strømline procedurer. (16) Kommissionen og medlemsstaterne bør være repræsenteret i Europols bestyrelse, så de effektivt kan føre tilsyn med Europols virksomhed. I betragtning af de to opgaver, det nye agentur tillægges - operationel støtte og uddannelse for retshåndhævende personale - bør de faste medlemmer af bestyrelsen udnævnes på grundlag af deres kendskab til samarbejde om retshåndhævelse, mens suppleanterne bør udnævnes på grundlag af deres kendskab til uddannelse af retshåndhævende personale. Suppleanterne bør optræde som faste medlemmer i det faste medlems fravær, og når der drøftes eller træffes afgørelse om uddannelse. Bestyrelsen bør rådgives af et videnskabeligt udvalg om tekniske spørgsmål angående uddannelse. (17) Bestyrelsen bør have de nødvendige beføjelser, særligt til at opstille budgettet, kontrollere dets gennemførelse, vedtage de nødvendige finansielle regler og planlægnings­dokumenter, fastlægge gennemsigtige arbejdsprocedurer for Europols eksekutivdirektørs beslutningstagning og vedtage årsberetningen. Den bør have beføjelser som ansættelses­myndighed over for agenturets personale, herunder over for eksekutivdirektøren. For at strømline beslutningsproceduren og øge kontrollen med den administrative og budgetmæssige forvaltning bør bestyrelsen også have mulighed for at oprette en direktion. (18) For at sikre en effektiv daglig drift af Europol bør eksekutivdirektøren repræsentere Europol og forestå ledelsen heraf, idet han bør handle fuldstændigt uafhængigt i udøvelsen af alle sine opgaver og sikre, at Europol udfører de opgaver, der er fastsat i denne forordning. Særligt bør eksekutivdirektøren være ansvarlig for at udarbejde de budget- og planlægningsdokumenter, der forelægges for bestyrelsen til vedtagelse, og for at gennemføre Europols årlige og flerårige arbejdsprogrammer og andre planlægnings­dokumenter. (19) For at kunne forebygge og bekæmpe den kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, er det nødvendigt, at Europol har så fyldige og aktuelle oplysninger som muligt. Europol bør derfor kunne behandle de data, medlemsstaterne, tredjelande, internationale organisationer og EU-organer har meddelt Europol, samt data fra offentligt tilgængelige kilder, så Europol kan få en forståelse af fænomener og tendenser inden for kriminalitet, indsamle efterretninger om kriminelle netværk og opdage, hvis der er en forbindelse mellem forskellige strafbare handlinger. (20) Europol bør anvende ny teknologi til databehandling, så agenturet mere effektivt kan give medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder præcise analyser af kriminaliteten. Europol bør hurtigt kunne opdage forbindelser mellem undersøgelser og fremgangsmåder, der er fælles for forskellige kriminelle grupper, tjekke sammenfald i data og skaffe sig et klart overblik over tendenser, samtidig med at der opretholdes en høj standard for beskyttelse af personoplysninger. Europols databaser bør derfor ikke være prædefinerede, men agenturet bør kunne vælge den mest effektive it-struktur. For at sikre et højt databeskyttelsesniveau bør det fastsættes, til hvilke formål data kan behandles, og til hvilke formål der kan gives adgang til data, og der bør fastsættes særlige yderligere garantier. (21) Af hensyn til ejendomsretten til oplysningerne og beskyttelse af information bør medlemsstaterne, myndigheder i tredjelande og internationale organisationer kunne bestemme, til hvilke formål Europol må behandle de data, de selv meddeler, og begrænse adgangsrettighederne. (22) Til sikring af, at adgang til data kun gives til dem, der har brug for det for at kunne udføre deres arbejdsopgaver, bør forordningen fastsætte detaljerede regler om, i hvilket omfang der skal gives ret til at få adgang til data, der behandles af Europol. Disse regler bør ikke gribe ind i de adgangsbegrænsninger, dataleverandørerne har fastsat, da princippet om ejendomsret til oplysninger bør overholdes. Med henblik på en mere effektiv forebyggelse og bekæmpelse af den kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, bør Europol underrette medlemsstaterne om oplysninger, der vedrører dem. (23) For at styrke det operationelle samarbejde mellem agenturerne og særligt for at kunne konstatere, om der er forbindelser mellem oplysninger, der allerede er i de forskellige agenturers besiddelse, bør Europol give Eurojust og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) mulighed for at få adgang til oplysninger hos Europol og foretage søgninger i dem. (24) Europol bør opretholde samarbejdsforbindelser med andre EU-organer, retshåndhævende myndigheder og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i tredjelande, internationale organisationer og private parter i det omfang, det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver. (25) For at sikre operationel effektivitet bør Europol kunne udveksle alle oplysninger, undtagen personoplysninger, med andre EU-organer, retshåndhævende myndigheder og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i tredjelande samt internationale organisationer i det omfang, det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver. Da selskaber, virksomheder, erhvervssammenslutninger, ikke-statslige organisationer og andre private parter besidder en sagkundskab og har oplysninger, der har umiddelbar relevans for forebyggelsen og bekæmpelsen af grov kriminalitet og terrorisme, bør Europol også kunne udveksle disse oplysninger med private parter. For at forebygge og bekæmpe it-kriminalitet forbundet med sikkerhedsrelaterede hændelser i net og informationssystemer bør Europol i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles niveau for net- og informationssikkerhed i hele EU[31], samarbejde og udveksle oplysninger, dog undtagen personoplysninger, med de nationale myndigheder, der er ansvarlige for sikkerheden af net og informations­systemer. (26) Europol bør kunne udveksle personoplysninger med andre EU-organer i det omfang, det er nødvendigt for, at Europol kan udføre sine opgaver. (27) Grov kriminalitet og terrorisme har ofte forbindelser uden for Unionen. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande og med internationale organisationer, såsom Interpol, i det omfang, det er nødvendigt for, at Europol kan udføre sine opgaver. (28) Europol bør kunne videregive personoplysninger til myndigheder i tredjelande eller internationale organisationer på grundlag af en afgørelse, Kommissionen har truffet om, at det pågældende land eller den pågældende organisation sikrer et tilstrækkeligt niveau for databeskyttelse, eller, når der ikke er truffet en sådan afgørelse, på grundlag af en international aftale, Unionen har indgået i medfør af traktatens artikel 218, eller en samarbejdsaftale, der er indgået mellem Europol og det pågældende tredjeland inden denne forordnings ikrafttræden. Under hensyntagen til artikel 9 i protokol 36 om overgangsbestemmelser, der er knyttet som bilag til traktaten, bør retsvirkningerne af disse aftaler bevares, indtil aftalerne ophæves, annulleres eller ændres i medfør af traktaterne. (29) Når personoplysninger ikke kan videregives på grundlag af en afgørelse, Kommissionen har truffet om et tilstrækkeligt databeskyttelsesniveau, eller en international aftale, Unionen har indgået, eller en gældende samarbejdsaftale, bør bestyrelsen og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse kunne give tilladelse til en videregivelse eller en gruppe videregivelser, hvis det er sikret, at der er tilstrækkelige garantier. Hvis ingen af disse situationer foreligger, bør eksekutivdirektøren kunne give tilladelse til videregivelse af oplysninger i ekstraordinære tilfælde under hensyntagen til sagens konkrete omstændigheder, hvis det er nødvendigt for at beskytte en medlemsstats væsentlige interesser eller forebygge en nært forestående fare forbundet med kriminalitet eller terrorhandlinger, hvis videregivelsen på anden måde er nødvendig eller krævet i henhold til loven med henblik på at beskytte en vigtig samfundsinteresse, hvis den registrerede har givet sit samtykke, eller hvis den registreredes vitale interesser er truede. (30) Europol bør kun kunne behandle personoplysninger, der hidrører fra private parter og privatpersoner, hvis de videregives til Europol af en medlemsstats nationale Europolenhed i henhold til national ret eller af et kontaktpunkt i et tredjeland, hvormed der er et etableret samarbejde på grundlag af en samarbejdsaftale indgået i henhold til artikel 23 i afgørelse 2009/371/RIA inden denne forordnings ikrafttræden, eller en myndighed i et tredjeland eller en international organisation, som Unionen har indgået en international aftale med i henhold til traktatens artikel 218. (31) Alle oplysninger, der tydeligvis er opnået af et tredjeland eller en international organisation i strid med menneskerettighederne, bør ikke kunne behandles. (32) Databeskyttelsesreglerne for Europol bør strammes op og følge principperne i forordning (EF) nr. 45/2001[32], så der sikres et højt niveau for beskyttelse af fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger. Da erklæring 21, der er knyttet som bilag til traktaten, anerkender den specifikke karakter af behandlingen af personoplysninger i forbindelse med retshåndhævelse, bør databeskyttelsesreglerne for Europol være selvstændige regler tilpasset andre relevante databeskyttelsesregler, der gælder inden for politisamarbejde i Unionen, navnlig Europarådets konvention nr. 108[33] og henstilling nr. R(87) 15[34] samt Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA om beskyttelse af person­oplysninger i forbindelse med politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager[35] [erstattes af det relevante direktiv, der er gældende på tidspunktet for vedtagelsen]. (33) Der bør så vidt muligt sondres mellem forskellige kategorier af personoplysninger under hensyntagen til, hvor korrekte og pålidelige de er. Der bør sondres mellem kendsgerninger og personlige vurderinger for både at sikre beskyttelsen af fysiske personer og kvaliteten og pålideligheden af de oplysninger, der behandles af Europol. (34) Der behandles personoplysninger vedrørende forskellige kategorier af registrerede i forbindelse med politisamarbejde. Europol bør gøre sondringerne mellem person­oplysninger for forskellige kategorier af registrerede så klare som muligt. Person­oplysninger om personer, såsom ofre, vidner og personer i besiddelse af relevante oplysninger samt personoplysninger om mindreårige, bør særligt beskyttes. Europol bør derfor ikke behandle dem, medmindre det er strengt nødvendigt for at forebygge og bekæmpe kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, og disse oplysninger supplerer andre personoplysninger, der allerede er blevet behandlet af Europol. (35) På baggrund af de grundlæggende rettigheder til beskyttelse af personoplysninger bør Europol ikke lagre personoplysninger længere end nødvendigt, for at den kan udføre sine opgaver. (36) For at garantere sikkerheden af personoplysningerne bør Europol træffe de nødvendige tekniske og organisatoriske foranstaltninger. (37) Enhver bør have ret til indsigt i personoplysninger, der vedrører den pågældende selv, til at få foretaget berigtigelse af disse oplysninger, hvis de er urigtige, og til at få dem slettet eller blokeret, hvis de ikke længere er nødvendige. Den registreredes rettigheder og udøvelsen heraf bør ikke have nogen indvirkning på Europols forpligtelser, men bør undergives begrænsningerne i denne forordning. (38) Beskyttelsen af de registreredes rettigheder og friheder kræver en klar ansvarsfordeling i henhold til denne forordning. Særligt bør medlemsstaterne være ansvarlige for, at de oplysninger, de har videregivet til Europol, er korrekte og bliver ajourført, og for at videregivelsen er lovlig. Europol bør være ansvarlig for, at oplysninger fra andre dataleverandører er korrekte og bliver ajourført. Europol bør også sikre, at oplysninger behandles rimeligt og lovligt, at de indsamles og behandles til udtrykkeligt angivne formål, at de er tilstrækkelige, relevante og ikke uforholdsmæssigt omfattende set i forhold til formålet med behandlingen, og at de ikke opbevares længere end nødvendigt af hensyn det pågældende formål. (39) Europol bør registrere indsamling, ændring, adgang, videregivelse, samkøring og sletning af personoplysninger med henblik på at kontrollere lovligheden af databehandlingen, udøve egenkontrol og sikre dataenes integritet og sikkerhed. Europol bør have pligt til at samarbejde med Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og bør efter anmodning stille registreringer eller dokumentation til rådighed for den tilsynsførende, så de kan bruges i forbindelse med kontrollen af databehandlingen. (40) Europol bør udpege en databeskyttelsesansvarlig til at bistå den i kontrollen af, om denne forordnings bestemmelser overholdes. Den databeskyttelsesansvarlige bør være i stand til at udøve sit hverv uafhængigt og effektivt. (41) Nationale myndigheder, der har beføjelser til at føre tilsyn med behandlingen af person­oplysninger, bør kontrollere lovligheden af medlemsstaternes behandling af person­oplysninger. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bør kontrollere lovligheden af Europols databehandling og bør være fuldstændig uafhængig i udøvelsen af sit hverv. (42) Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og de nationale tilsynsmyndigheder bør samarbejde med hinanden om særlige spørgsmål, der kræver, at de nationale myndigheder inddrages, og om at sikre ensartet anvendelse af denne forordning overalt i Unionen. (43) Da Europol også behandler personoplysninger, der ikke er operationelle oplysninger, og som ikke angår efterforskningen af forbrydelser, bør forordning (EF) nr. 45/2001 finde anvendelse på behandlingen af disse oplysninger. (44) De registrerede bør kunne indgive klage til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, der bør undersøge klagen. Behandlingen af en klage bør foretages i det omfang, det er relevant i det konkrete tilfælde, med mulighed for domstolsprøvelse. Den tilsynsførende bør underrette den registrerede om behandlingen og resultatet af klagen inden en rimelig frist. (45) Enhver fysisk person bør have adgang til retsmidler over for afgørelser truffet af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse vedrørende den pågældende selv. (46) De almindelige regler om ansvar i og uden for kontrakt, der gælder for EU-institutionerne og EU-agenturer og ‑organer, bør finde anvendelse på Europol, dog med undtagelse af reglerne om ansvar for ulovlig databehandling. (47) Det er muligvis ikke klart for den pågældende fysiske person, om den skade, den pågældende har lidt som følge af ulovlig databehandling, skyldes Europols eller en medlemsstats handlinger. Europol og medlemsstaten, hvor den skadevoldende handling skete, bør derfor være solidarisk ansvarlige. (48) For at sikre, at Europol er en fuldt ud ansvarlig og gennemsigtig organisation, er det under hensyntagen til artikel 88 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde nødvendigt at fastsætte procedurerne for Europa-Parlamentets kontrol med Europols aktiviteter i fællesskab med de nationale parlamenter under hensyntagen til nødvendig­heden af at sikre fortrolighed om operationelle oplysninger. (49) Vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, der er fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68[36], bør også finde anvendelse på Europols personale. Europol bør kunne ansætte personale fra medlemsstaternes kompetente myndigheder som midlertidigt ansatte; deres ansættelsesperiode bør være begrænset ud fra et princip om rotation, idet det fremmer et nært samarbejde mellem Europol og medlemsstaternes kompetente myndigheder, når personalet siden reintegreres i tjenesten i den kompetente myndighed, de kom fra. Medlemsstaterne bør træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at personale, der er midlertidigt ansat hos Europol, kan vende tilbage til den nationale forvaltnings­myndighed, de tilhører, når ansættelsesperioden hos Europol ophører. (50) I betragtning af karakteren af Europols opgaver og eksekutivdirektørens rolle bør eksekutivdirektøren kunne opfordres til at fremkomme med en udtalelse til det kompetente udvalg i Europa-Parlamentets og besvare spørgsmål fra udvalget inden sin udnævnelse samt inden en eventuel forlængelse af den pågældendes embedsperiode. Eksekutivdirektøren bør også forelægge årsberetningen for Europa-Parlamentet og Rådet. Derudover bør Europa-Parlamentet have mulighed for at opfordre eksekutivdirektøren til at aflægge rapport om, hvorledes udførelsen af hans opgaver forløber. (51) For at sikre Europol fuld selvstændighed og uafhængighed bør agenturet råde over et selvstændigt budget, hvor indtægterne hovedsagelig kommer fra et bidrag fra Unionens budget. EU's budgetprocedure bør gælde, for så vidt angår EU's bidrag og enhver anden støtte, som ydes over Unionens almindelige budget. Revisionen af regnskaberne bør foretages af Revisionsretten. (52) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (finansforordningen)[37] bør finde anvendelse på Europol. (53) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)[38] bør finde anvendelse på Europol. (54) Europol behandler oplysninger, der kræver en særlig beskyttelse, idet de omfatter EU-klassificerede oplysninger og følsomme ikke-klassificerede oplysninger. Europol bør derfor fastsætte regler om fortrolighed og behandling af disse oplysninger under hensyntagen til de grundlæggende principper og minimumsstandarder i Rådets afgørelse 2011/292/EU af 31. marts 2011 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer[39]. (55) Anvendelsen af denne forordning bør regelmæssigt evalueres. (56) De nødvendige bestemmelser vedrørende lokaler til Europol i den medlemsstat, hvor den har sit hovedsæde, i Nederlandene, samt de særlige regler, der skal gælde for hele Europols personale og deres familiemedlemmer, bør fastsættes i en hjemstedsaftale. Endvidere bør værtsmedlemsstaten sikre de bedst mulige vilkår for, at Europol kan fungere efter hensigten, herunder med hensyn til børns skolegang og transport, så der kan tiltrækkes højt kvalificerede medarbejdere fra så stort et geografisk område som muligt. (57) Det Europol, der oprettes ved denne forordning, erstatter og efterfølger det Europol, der blev oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA og Cepol, der blev oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA. Det bør derfor succedere i alle deres kontrakter, herunder ansættelseskontrakter, og i deres forpligtelser og ejendomsrettigheder. Internationale aftaler, som er indgået af Europol som oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA og af Cepol som oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA, bør forblive i kraft, dog med undtagelse af den hjemstedsaftale, der er indgået af Cepol. (58) For at Europol fortsat bedst muligt kan udføre de opgaver, som Europol oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA og Cepol som oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA udførte, bør der fastsættes overgangsforanstaltninger, navnlig med hensyn til bestyrelsen og eksekutivdirektøren og til at øremærke en del af Europols budget til uddannelse i tre år efter forordningens ikrafttræden. (59) Målet med denne forordning, nemlig oprettelse af en enhed med ansvar for samarbejde om retshåndhævelse og uddannelse heri på EU-plan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den foreslåede handlings omfang og virkninger bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. (60) [I medfør af artikel 3 i protokollen (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, har Det Forenede Kongerige og Irland meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning] ELLER [Med forbehold af artikel 4 i protokollen (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland]. (61) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. (62) I denne forordning overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender, herunder retten til beskyttelse af personoplysninger og retten til respekt for privatliv, der er beskyttet ved charterets artikel 8 og 7 samt traktatens artikel 16 — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Kapitel I ALMINDELIGE BESTEMMELSER OG EUROPOLS MÅLSÆTNINGER Artikel 1 Oprettelse af EU-agenturet for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse 1. Der oprettes herved et EU-agentur for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse (Europol) til at forbedre det gensidige samarbejde mellem de retshåndhævende myndigheder i Den Europæiske Union, til at styrke og støtte deres indsats samt til at udforme en sammenhængende EU-uddannelsespolitik. 2. Det Europol, der oprettes ved denne forordning, erstatter og efterfølger det Europol, der blev oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA, og Cepol, der blev oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA. Artikel 2 Definitioner I denne forordning forstås ved: a) "medlemsstaternes kompetente myndigheder": alle politimyndigheder og andre retshåndhævende tjenester i medlemsstaterne, der i henhold til national ret er ansvarlige for forebyggelse og bekæmpelse af strafbare handlinger b) "analyse": indsamling, behandling eller anvendelse af oplysninger til brug for efterforskningen af en forbrydelse c) "EU-organer": institutioner, enheder, missioner, kontorer og agenturer, der er oprettet ved traktaten om Den Europæiske Union eller traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller med hjemmel deri d) "retshåndhævende personale": politifolk, toldbetjente og ansatte i andre relevante forvaltningsgrene, herunder EU-organer, med ansvar for forebyggelse og bekæmpelse af grov kriminalitet, der berører flere medlemsstater, terrorisme og former for kriminalitet, der berører en fælles interesse, der er omfattet af en EU-politik, og for civil krisestyring og international politiovervågning af større begivenheder e) "tredjelande": lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union f) "internationale organisationer": offentligretlige internationale organisationer og organer, der er underordnet dem, samt andre organer, der er oprettet ved eller med hjemmel i en aftale mellem to eller flere lande g) "private parter": enheder og organer oprettet i henhold til en medlemsstats eller et tredjelands lovgivning, navnlig selskaber og firmaer, erhvervssammenslutninger, nonprofitorganisationer og andre juridiske personer, som ikke er omfattet af litra f) h) "privatpersoner": fysiske personer i) "personoplysninger": enhver form for information om en identificeret eller identificerbar fysisk person (i det følgende benævnt "den registrerede"), en identificerbar person er en person, som direkte eller indirekte kan identificeres, bl.a. ved et identifikationsnummer eller et eller flere elementer, der er særlige for denne persons fysiske, fysiologiske, psykiske, økonomiske, kulturelle eller sociale identitet j) "behandling af personoplysninger" (herefter "behandling"): enhver operation eller række af operationer, med eller uden brug af elektronisk databehandling, som person­oplysninger gøres til genstand for, f.eks. indsamling, registrering, systematisering, opbevaring, tilpasning eller ændring, selektion, søgning, brug, videregivelse ved transmission, formidling eller enhver form for overdragelse, sammenstilling eller samkøring samt blokering, sletning eller tilintetgørelse k) "modtager": den fysiske eller juridiske person, offentlige myndighed, agentur eller ethvert andet organ, hvortil personoplysningerne videregives, uanset om der er tale om en tredjemand; myndigheder, som vil kunne få meddelt oplysninger som led i en konkret undersøgelse, betragtes ikke som modtagere l) "videregivelse af personoplysninger": videregivelse af personoplysninger, der aktivt stilles til rådighed mellem et begrænset antal identificerede parter med afsenderens viden eller hensigt til at give modtageren adgang til personoplysningerne m) "register med personoplysninger" (herefter "register"): enhver struktureret samling af personoplysninger, der er tilgængelige efter bestemte kriterier, hvad enten denne samling er placeret centralt eller decentralt eller er fordelt på et funktionsbestemt eller geografisk grundlag n) "den registreredes samtykke": enhver frivillig, specifik og informeret viljestilkende­givelse, hvorved den registrerede indvilliger i, at personoplysninger, der vedrører den pågældende selv, gøres til genstand for behandling o) "administrative personoplysninger": alle andre personoplysninger, Europol behandler, end dem, der behandles med de i artikel 3, stk. 1 og 2, fastsatte målsætninger. Artikel 3 Målsætninger 1. Europol skal støtte og styrke medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats for og deres indbyrdes samarbejde om at forebygge og bekæmpe grov kriminalitet, der berører flere medlemsstater, terrorisme og former for kriminalitet, der berører en fælles interesse, der er omfattet af en EU-politik, jf. bilag 1. 2. Europol skal endvidere støtte og styrke medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats for og deres indbyrdes samarbejde om at forebygge og bekæmpe strafbare handlinger, der relaterer sig til de former for kriminalitet, der er nævnt i stk. 1). Ved relaterede strafbare handlinger forstås følgende: a) strafbare handlinger, der begås for at skaffe midler til at begå handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde b) strafbare handlinger, der begås for at lette eller udføre handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde c) strafbare handlinger, der begås for at undgå straf for handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde. 3. Europol skal støtte, udvikle, gennemføre og koordinere uddannelsesaktiviteter for rets­håndhævende personale. Kapitel II OPGAVER VEDRØRENDE SAMARBEJDE OM RETSHÅNDHÆVELSE Artikel 4 Opgaver 1. Europol er det EU-agentur, der skal udføre følgende opgaver i overensstemmelse med denne forordning: a) indsamle, opbevare, behandle, analysere og udveksle oplysninger b) uden ophold give medlemsstaterne meddelelse om oplysninger, der vedrører dem, og om indbyrdes forbindelser mellem strafbare handlinger c) koordinere, organisere og gennemføre efterforskning og operationelle foranstaltninger i) der udføres i fællesskab med medlemsstaternes kompetente myndigheder eller ii) der udføres inden for rammerne af fælles efterforskningshold, jf. artikel 5, eventuelt i samarbejde med Eurojust d) deltage i fælles efterforskningshold og foreslå, at de oprettes i henhold til artikel 5 e) meddele oplysninger og yde analytisk støtte til medlemsstaterne i forbindelse med større internationale begivenheder f) udarbejde vurderinger af trusler, strategiske og operationelle analyser og rapporter om den generelle situation g) udvikle, dele og fremme ekspertviden om metoder til forebyggelse af kriminalitet, efterforskningsprocedurer og tekniske og kriminaltekniske metoder samt rådgive medlemsstaterne h) yde teknisk og finansiel støtte til medlemsstaternes operationer og efterforskning på tværs af landegrænserne, herunder i fælles efterforskningshold i) støtte, udvikle, levere, koordinere og implementere uddannelse for retshånd­hævende personale i samarbejde med netværket af uddannelsesinstitutioner i medlemsstaterne, jf. kapitel III j) give de EU-organer, der er oprettet med hjemmel i traktatens afsnit V, og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) efterretninger om kriminalitet og yde dem analytisk bistand inden for deres kompetenceområder k) meddele oplysninger og yde støtte til EU's krisestyringsstrukturer og til EU-krisestyringsmissioner, der er oprettet med hjemmel i traktaten om Den Europæiske Union l) udvikle specialiserede EU-ekspertisecentre for bekæmpelse af visse former for kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, navnlig Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet. 2. Europol udarbejder strategiske analyser og vurderinger af trusler til hjælp for Rådet og Kommissionen, når de skal fastlægge EU's strategiske og operationelle prioriteter for bekæmpelse af kriminalitet. Europol bistår tillige i den operationelle gennemførelse af prioriteterne. 3. Europol udarbejder strategiske efterretninger til brug for en effektiv anvendelse af de ressourcer, som på nationalt plan og på EU-plan er til rådighed til operationel indsats og støtte til denne indsats. 4. Europol skal fungere som centralkontor for bekæmpelse af eurofalskmøntneri i overensstemmelse med afgørelse 2005/511/RIA af 12. juli 2005 om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri[40]. Europol skal endvidere fremme koordinering af foranstaltninger til bekæmpelse af eurofalskmøntneri, der gennemføres af medlemsstaternes kompetente myndigheder eller af fælles efterforskningshold, eventuelt i samarbejde med EU-organer og tredjelandes myndigheder. Artikel 5 Deltagelse i fælles efterforskningshold 1. Europol kan deltage i aktiviteterne i fælles efterforskningshold, for så vidt de vedrører kriminalitet omfattet af Europols målsætninger. 2. Europol kan inden for de begrænsninger, der følger af loven i de medlemsstater, hvor det fælles efterforskningshold opererer, bistå i alle aktiviteter og udveksle oplysninger med alle medlemmerne af det fælles efterforskningshold. 3. Har Europol grund til at antage, at det ville være værdifuldt for en efterforskning, at der blev oprettet et fælles efterforskningshold, kan den foreslå dette for de medlemsstater, sagen berører, og træffe foranstaltninger til at bistå dem med at oprette det fælles efterforskningshold. 4. Europol kan ikke anvende tvangsindgreb. Artikel 6 Anmodninger fra Europol om at indlede efterforskning af forbrydelser 1. Finder Europol i en konkret sag, at der bør indledes efterforskning af en forbrydelse, der er omfattet af Europols målsætninger, underretter den Eurojust herom. 2. Samtidig anmoder Europol de nationale enheder, der er oprettet i henhold til artikel 7, stk. 2, i de berørte medlemsstater om at indlede, foretage eller koordinere efterforskningen af forbrydelsen. 3. De nationale enheder underretter straks Europol, når efterforskningen indledes. 4. Hvis de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder beslutter ikke at efterkomme Europols anmodning, meddeler de Europol grundene til deres beslutning inden en måned efter anmodningen. De kan dog undlade at meddele grundene, hvis dette ville: a) skade væsentlige nationale sikkerhedsinteresser eller b) bringe gennemførelsen af en igangværende efterforskning eller personers sikkerhed i fare. 5. Europol underretter Eurojust om den beslutning, den kompetente myndighed i en medlemsstat har truffet om at indlede efterforskning eller at afslå at indlede efterforskning. Artikel 7 Medlemsstaternes samarbejde med Europol 1. Medlemsstaterne samarbejder med Europol om udførelsen af dens opgaver. 2. Hver medlemsstat opretter eller udpeger en national enhed, der skal være forbindelses­leddet mellem Europol og medlemsstaternes kompetente myndigheder samt med uddannelsesinstitutioner for retshåndhævende personale. Hver medlemsstat udnævner en embedsmand til leder af den nationale enhed. 3. Medlemsstaterne sikrer, at deres nationale enheder er i stand til at udføre deres opgaver i henhold til denne forordning, og navnlig, at de har adgang til nationale databaser vedrørende retshåndhævelse. 4. Europol kan samarbejde direkte med medlemsstaternes kompetente myndigheder om efterforskning af konkrete sager. Europol giver da straks den nationale enhed meddelelse herom og fremsender en kopi af eventuelle oplysninger, der er blevet udvekslet under den direkte kontakt mellem Europol og de respektive kompetente myndigheder. 5. Medlemsstaterne skal gennem deres nationale enhed eller en kompetent myndighed i medlemsstaten navnlig: a) levere de oplysninger til Europol, som er nødvendige for, at Europol kan opfylde sine målsætninger. Dette omfatter også straks at meddele Europol oplysninger vedrørende kriminalitetsområder, der anses for en prioritet for Den Europæiske Union. Det omfatter tillige at tilsende en kopi af bilaterale eller multilaterale udvekslinger med en anden medlemsstat eller andre medlemsstater, for så vidt som udvekslingen vedrører kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger b) sikre, at alle relevante kompetente myndigheder i medlemsstaterne og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævende personale i medlemsstaterne effektivt kommunikerer og samarbejder med Europol c) øge bevidstheden om Europols aktiviteter. 6. Lederne af de nationale enheder skal mødes regelmæssigt, navnlig for at drøfte og løse problemer, der opstår i forbindelse med deres operationelle samarbejde med Europol. 7. Hver medlemsstat træffer bestemmelse om organisationen og personalet i den nationale enhed i overensstemmelse med sin nationale lovgivning. 8. Udgifterne for de nationale enheder og de kompetente myndigheder i medlemsstaterne til kommunikationer med Europol afholdes af medlemsstaterne og kan med undtagelse af tilslutningsudgifterne ikke kræves godtgjort af Europol. 9. Medlemsstaterne sikrer et minimumsniveau for sikkerheden ved alle systemer, der anvendes ved opkobling til Europol. 10. Hvert år udfærdiger Europol en rapport om mængden og kvaliteten af de oplysninger, som hver medlemsstat har meddelt i henhold til stk. 5, litra a), og om arbejdet i medlemsstatens nationale enhed. Årsrapporten oversendes til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og de nationale parlamenter. Artikel 8 Forbindelsesofficerer 1. Hver national enhed udpeger mindst én forbindelsesofficer ved Europol. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, er forbindelsesofficererne undergivet national ret i den medlemsstat, der har udpeget dem. 2. Forbindelsesofficererne fungerer som nationale forbindelseskontorer ved Europol og skal instrueres af deres nationale enhed i Europol i henhold til national ret i den medlemsstat, der har udpeget dem, og de bestemmelser, der finder anvendelse på forvaltningen af Europol. 3. Forbindelsesofficerer bistår i udvekslingen af oplysninger mellem Europol og deres medlemsstater. 4. Forbindelsesofficerer bistår i udvekslingen af oplysninger mellem deres medlemsstater og andre medlemsstaters forbindelsesofficerer i overensstemmelse med national ret. Europols infrastruktur kan, for så vidt det er i overensstemmelse med national ret, også anvendes til bilateral udveksling om forbrydelser, der ikke er omfattet af Europols målsætninger. Bestyrelsen fastsætter forbindelsesofficerernes rettigheder og forpligtelser i forhold til Europol. 5. Forbindelsesofficererne nyder de privilegier og immuniteter, der er nødvendige for udførelsen af deres opgaver, i overensstemmelse med artikel 65. 6. Europol sikrer, at forbindelsesofficererne er fuldt ud informeret om og inddraget i alle Europols aktiviteter i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af deres opgaver. 7. Europol afholder omkostningerne ved at stille de nødvendige lokaler til rådighed for medlemsstaterne i Europolbygningen og yde forbindelsesofficererne passende støtte med henblik på udførelsen af deres arbejde. Alle andre udgifter i forbindelse med udpegelsen af forbindelsesofficerer afholdes af de medlemsstater, der har udpeget dem, herunder også udgifter til forbindelsesofficerernes udstyr, medmindre budgetmyndigheden efter henstilling fra bestyrelsen træffer anden afgørelse herom. Kapitel III OPGAVER VEDRØRENDE UDDANNELSE AF RETSHÅNDHÆVENDE PERSONALE Artikel 9 Europolakademiet 1. En afdeling af Europol, Europolakademiet som oprettet ved denne forordning, støtter, udvikler, leverer og koordinerer uddannelse af retshåndhævende personale, navnlig på områderne bekæmpelse af grov kriminalitet, der berører to eller flere medlemsstater, og terrorisme, afvikling af begivenheder med stor risiko for den offentlige orden og sportsbegivenheder, strategisk planlægning og ledelse af EU-missioner, der ikke har militær karakter, samt ledelse inden for retshåndhævelse og sprogkundskaber, særligt for at a) øge bevidstheden om og kendskabet til: i) internationale instrumenter og EU-instrumenter vedrørende samarbejde om retshåndhævelse ii) EU-organerne, navnlig Europol, Eurojust og Frontex, deres funktionsmåde og rolle iii) retslige aspekter af samarbejdet om retshåndhævelse og praktisk viden om adgang til informationskilder b) tilskynde til udvikling af regionalt og bilateralt samarbejde blandt medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og tredjelande c) behandle særlige temaområder vedrørende kriminalitet eller politiarbejde, hvor uddannelse på EU-plan kan være værdifuld d) opstille detaljerede fælles uddannelsesplaner for retshåndhævende personale med henblik på at uddanne dem til deltagelse i civile EU-missioner e) støtte medlemsstaterne i bilaterale aktiviteter til at opbygge kapacitet til retshåndhævelse i tredjelande f) uddanne undervisere og bistå i forbedring af praksis med hensyn til indlæring og udveksle god praksis med hensyn hertil. 2. Europolakademiet udvikler og ajourfører regelmæssigt indlæringsredskaber og ‑metoder og anvender dem ud fra et perspektiv om livslang læring med henblik på at styrke kvalifikationerne hos det retshåndhævende personale. Europol evaluerer resultaterne af disse foranstaltninger med henblik på at forbedre fremtidige foranstaltningers kvalitet, sammenhæng og effektivitet. Artikel 10 Europolakademiets opgaver 1. Europolakademiet udarbejder flerårige strategiske analyser af behovet for uddannelse og flerårige læringsprogrammer. 2. Europolakademiet udvikler og gennemfører uddannelsesaktiviteter og læringsprodukter, der kan omfatte a) kurser, seminarer, konferencer, internetbaserede aktiviteter og e-læringsaktiviteter b) fælles uddannelsesplaner med henblik på at øge bevidstheden om kriminelle fænomener på tværs af landegrænserne, afhjælpe mangler i viden angående disse fænomener og/eller fremme en fælles tilgang til dem c) uddannelsesmoduler inddelt i gradvise etaper eller niveauer afhængigt af, hvor komplicerede færdigheder den relevante målgruppe har behov for, og med fokus enten på et afgrænset geografisk område eller et bestemt tematisk område af kriminel virksomhed eller på en speciel gruppe professionelle færdigheder d) udvekslings- og udstationeringsprogrammer for retshåndhævende personale inden for rammerne af en tilgang til uddannelse, der er operationelt baseret. 3. Med henblik på at sikre en sammenhængende EU-uddannelsespolitik til at støtte civile missioner og opbygge kapacitet i tredjelande udfører Europolakademiet følgende opgaver: a) vurdering af konsekvenserne af eksisterende EU-relateret politik og initiativer angående uddannelse i retshåndhævelse b) udvikling og levering af uddannelse til at forberede medlemsstaternes retshåndhævende personale til at deltage i civile missioner, herunder for at sætte dem i stand til at erhverve de relevante sprogkundskaber c) udvikling og levering af uddannelse af retshåndhævende personale i tredjelande, særligt fra lande, der er kandidater til tiltrædelse af Unionen d) forvaltning af midler fra EU's bistand til tredjelande, der er afsat til at bistå tredjelande med at opbygge deres kapacitet på de relevante områder af EU's politik, i overensstemmelse med de prioriteter, Unionen har opstillet. 4. Europolakademiet fremmer gensidig anerkendelse af uddannelse inden for retshåndhævelse i medlemsstaterne og hermed forbundne eksisterende EU-kvalitetsstandarder. Artikel 11 Forskning af relevans for uddannelse 1. Europolakademiet bidrager til udviklingen af forskning af relevans for uddannelses­aktiviteterne omfattet af dette kapitel. 2. Europolakademiet fremmer og opretter et partnerskab med EU-organerne samt med offentlige og private uddannelsesinstitutioner og tilskynder til dannelsen af stærkere partnerskaber mellem universiteter og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i medlemsstaterne. Kapitel IV EUROPOLS ORGANISATION Artikel 12 Europols forvaltnings- og ledelsesstruktur Europols forvaltnings- og ledelsesstruktur består af: a) en bestyrelse, der varetager de opgaver, der er fastsat i artikel 14 b) en eksekutivdirektør, der har de ansvarsområder, der er fastsat i artikel 19 c) et videnskabeligt udvalg for uddannelse, jf. artikel 20 d) om fornødent andre rådgivende organer, som bestyrelsen opretter i medfør af artikel 14, stk. 1, litra p) e) om fornødent en direktion, jf. artikel 21 og 22. AFDELING 1 BESTYRELSEN Artikel 13 Bestyrelsens sammensætning 1. Bestyrelsen består af en repræsentant for hver medlemsstat og to repræsentanter for Kommissionen, der alle har stemmeret. 2. Medlemmerne af bestyrelsen udnævnes på grundlag af deres erfaring med ledelse af organisationer i den offentlige eller private sektor og deres kendskab til samarbejde om retshåndhævelse. 3. Hvert bestyrelsesmedlem skal have en suppleant, der udnævnes på grundlag af sin erfaring med ledelse af organisationer i den offentlige eller private sektor og sit kendskab til national uddannelsespolitik for retshåndhævende personale. Suppleanten skal optræde som medlem i forbindelse med spørgsmål vedrørende uddannelse af retshåndhævende personale. Suppleanten er medlemmets stedfortræder i dettes fravær. Medlemmet er suppleantens stedfortræder i dennes fravær i forbindelse med spørgsmål vedrørende uddannelse af retshåndhævende personale. 4. Alle parter, der er repræsenteret i bestyrelsen, bestræber sig på at begrænse udskiftningen af deres repræsentanter med henblik på at sikre kontinuiteten i bestyrelsens arbejde. Alle parter tilstræber at opnå en ligelig repræsentation af mænd og kvinder i bestyrelsen. 5. Medlemmer og suppleanter udnævnes for fire år ad gangen. Perioden kan forlænges. Ved periodens udløb og i forbindelse med deres fratræden fortsætter medlemmerne i deres hverv, indtil de genudnævnes eller afløses. Artikel 14 Bestyrelsens opgaver 1. Bestyrelsen skal: a) hvert år vedtage Europols arbejdsprogram for det følgende år med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer og i overensstemmelse med artikel 15 b) vedtage et flerårigt arbejdsprogram med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer i overensstemmelse med artikel 15 c) vedtage Europols årlige budget med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer og udøve andre funktioner vedrørende Europols budget i medfør af kapitel XI d) vedtage en konsolideret årlig aktivitetsrapport om Europols aktiviteter og sende den til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Revisionsretten og de nationale parlamenter inden den 1. juli i det følgende år. Den konsoliderede årlige aktivitetsrapport offentliggøres e) vedtage de finansielle bestemmelser for Europol i henhold til artikel 63 f) vedtage den flerårige plan for personalepolitikken inden den 31. januar efter at have indhentet en udtalelse fra Kommissionen g) vedtage en strategi for bekæmpelse af svig, som står i forhold til risikoen for svig og tager omkostningerne og fordelene ved de foranstaltninger, der skal gennemføres, i betragtning h) vedtage bestemmelser til forebyggelse og håndtering af interessekonflikter, for så vidt angår bestyrelsesmedlemmerne og medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse i) over for Europols ansatte udøve de beføjelser, som vedtægten for tjenestemænd tillægger ansættelsesmyndigheden, og som ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte tillægger den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, (herefter "beføjelser som ansættelsesmyndighed"), jf. stk. 2 j) vedtage de nærmere bestemmelser, der er nødvendige for gennemførelsen af vedtægten og ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte i medfør af vedtægtens artikel 110 k) udnævne eksekutivdirektøren og viceeksekutivdirektører og i påkommende tilfælde forlænge deres embedsperiode eller afskedige dem, jf. artikel 56 og 57 l) opstille resultatindikatorer og føre tilsyn med eksekutivdirektørens resultater, herunder med gennemførelsen af bestyrelsens afgørelser m) udnævne en regnskabsfører, som skal være funktionelt uafhængig i udøvelsen af sit hverv, og som vedtægten og ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte skal finde anvendelse på n) udnævne medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse o) sikre passende opfølgning på resultater og henstillinger fra interne eller eksterne revisions- og evalueringsrapporter samt fra undersøgelser foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) p) træffe alle beslutninger vedrørende etablering af Europols interne strukturer og om nødvendigt ændring heraf q) vedtage sin forretningsorden. 2. I overensstemmelse med vedtægtens artikel 110 vedtager bestyrelsen i medfør af artikel 2, stk. 1, i vedtægten og artikel 6 i ansættelsesvilkårene for Unionens øvrige ansatte en afgørelse om at delegere de relevante beføjelser som ansættelsesmyndighed til eksekutivdirektøren og opstiller betingelserne for at suspendere denne delegation af beføjelser. Eksekutivdirektøren skal bemyndiges til at subdelegere disse beføjelser. Når det på grund af ekstraordinære omstændigheder er nødvendigt, kan bestyrelsen ved afgørelse midlertidigt ophæve delegationen af beføjelserne som ansættelsesmyndighed til eksekutivdirektøren og dennes subdelegation af beføjelser og selv udøve beføjelserne eller uddelegere dem til et af sine medlemmer eller til en anden medarbejder end eksekutivdirektøren. Artikel 15 Det årlige arbejdsprogram og det flerårige arbejdsprogram 1. Bestyrelsen vedtager det årlige arbejdsprogram senest den 30. november hvert år på grundlag af et forslag fra eksekutivdirektøren og under hensyntagen til Kommissionens udtalelse. Den fremsender det til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og de nationale parlamenter. 2. Det årlige arbejdsprogram skal indeholde detaljerede mål og forventede resultater, herunder resultatindikatorer. Det skal også indeholde en beskrivelse af de foranstaltninger, der skal finansieres, og oplysninger om de finansielle ressourcer og personaleressourcer, der afsættes til hver foranstaltning, i overensstemmelse med principperne om aktivitetsbaseret budgetlægning og ‑forvaltning. Det årlige arbejds­program skal være i overensstemmelse med det i stk. 4 nævnte flerårige arbejdsprogram. Det skal klart anføres i programmet, hvilke opgaver der er blevet tilføjet, ændret eller slettet i forhold til det foregående finansår. 3. Bestyrelsen ændrer det vedtagne årlige arbejdsprogram, hvis Europol tillægges nye opgaver. Væsentlige ændringer af det årlige arbejdsprogram vedtages efter samme procedure som det oprindelige årlige arbejdsprogram. Bestyrelsen kan delegere beføjelsen til at foretage ikke-væsentlige ændringer i det årlige arbejdsprogram til eksekutivdirektøren. 4. Bestyrelsen skal endvidere vedtage og ajourføre det flerårige arbejdsprogram senest den 30. november hvert år under hensyntagen til Kommissionens udtalelse og efter høring af Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. Efter vedtagelsen oversendes det flerårige arbejdsprogram til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og de nationale parlamenter. Det flerårige arbejdsprogram skal indeholde strategiske mål og forventede resultater, herunder resultatindikatorer. Det skal endvidere indeholde en angivelse af, hvilket beløb og hvilket personale der bevilges til hvert mål, i overensstemmelse med den flerårige finansielle ramme og den flerårige plan for personalepolitikken. Det skal indeholde strategien for forholdet til de i artikel 29 nævnte tredjelande eller internationale organisationer. Det flerårige arbejdsprogram skal gennemføres i årlige arbejdsprogrammer og skal i nødvendigt omfang ajourføres i lyset af resultaterne af eksterne og interne evalueringer. Evalueringernes konklusioner skal også i nødvendigt omfang afspejles i det årlige arbejdsprogram for det følgende år. Artikel 16 Bestyrelsens formandskab 1. Bestyrelsen vælger blandt sine medlemmer en formand og en næstformand. Formanden og næstformanden vælges med et flertal på to tredjedele af bestyrelsesmedlemmerne. Næstformanden afløser automatisk formanden, når denne er forhindret i at udføre sit hverv. 2. Formanden og næstformanden udnævnes for 4 år ad gangen. Perioden kan fornys én gang. Hvis en formand eller næstformand ophører med at være medlem af bestyrelsen under sin formandskabs- eller næstformandskabsperiode, ophører den pågældendes formandskab eller næstformandskab dog automatisk samtidig. Artikel 17 Bestyrelsesmøder 1. Bestyrelsesformanden indkalder til bestyrelsesmøder. 2. Europols eksekutivdirektør deltager i drøftelserne. 3. Bestyrelsen afholder mindst to ordinære møder om året. Bestyrelsen mødes desuden på initiativ af bestyrelsesformanden, efter anmodning fra Kommissionen eller efter anmodning fra mindst en tredjedel af bestyrelsesmedlemmerne. 4. Bestyrelsen kan indbyde enhver, hvis synspunkter kan være relevante for diskussionen, til at deltage i mødet som observatør uden stemmeret. 5. Rådgivere og eksperter kan bistå bestyrelsens medlemmer, for så vidt dette ikke er i strid med dens forretningsorden. 6. Europol varetager sekretariatsopgaverne for bestyrelsen. Artikel 18 Afstemningsregler 1. Bestyrelsen træffer afgørelse med et flertal af medlemmerne, jf. dog artikel 14, stk. 1, litra a), b) og c), artikel 16, stk. 1, og artikel 56, stk. 8. 2. Hvert medlem har én stemme. Hvis et medlem ikke er til stede, har suppleanten stemmeret. 3. Bestyrelsesformanden deltager i afstemningen. 4. Eksekutivdirektøren deltager ikke i afstemningen. 5. I bestyrelsens forretningsorden fastsættes mere detaljerede afstemningsregler, herunder regler om, hvornår et medlem kan handle på et andet medlems vegne, samt om nødvendigt regler om beslutningsdygtighed. AFDELING 2 EKSEKUTIVDIREKTØREN Artikel 19 Eksekutivdirektørens ansvarsområder 1. Eksekutivdirektøren forestår ledelsen af Europol. Eksekutivdirektøren er ansvarlig over for bestyrelsen. 2. Med forbehold af Kommissionens, bestyrelsens og direktionens beføjelser er eksekutivdirektøren uafhængig i udførelsen af sit hverv og må hverken søge eller modtage instruktioner fra regeringer eller andre organer. 3. Eksekutivdirektøren aflægger rapport til Europa-Parlamentet om udførelsen af sit hverv, når han anmodes herom. Rådet kan anmode eksekutivdirektøren om at aflægge rapport om udførelsen af hans hverv. 4. Eksekutivdirektøren er Europols repræsentant i retlig henseende. 5. Eksekutivdirektøren er ansvarlig for udførelsen af de opgaver, der pålægges Europol ved denne forordning. Eksekutivdirektøren er navnlig ansvarlig for: a) den løbende administration af Europol b) gennemførelsen af bestyrelsens afgørelser c) udarbejdelsen af det årlige arbejdsprogram og det flerårige arbejdsprogram og forelæggelsen af dem for bestyrelsen efter høring af Kommissionen d) gennemførelsen af det årlige arbejdsprogram og det flerårige arbejdsprogram og aflæggelse af rapport om gennemførelsen heraf til bestyrelsen e) udarbejdelse af en konsolideret årsberetning om Europols aktiviteter og forelæggelse heraf for bestyrelsen til godkendelse f) forberedelse af en handlingsplan som opfølgning på konklusionerne i de interne eller eksterne revisions- og evalueringsrapporter og undersøgelsesrapporter og henstillinger fra OLAF's undersøgelser samt aflæggelse af en statusrapport to gange om året til Kommissionen og regelmæssigt til bestyrelsen g) beskyttelse af Unionens finansielle interesser gennem anvendelse af foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige forhold og gennem effektiv kontrol, der dog ikke må gribe ind i OLAF's undersøgelses­beføjelser, og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, gennem inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og efter omstændighederne gennem administrative og finansielle sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til uregelmæssig­heden og har afskrækkende virkning h) udarbejdelse af Europols strategi for bekæmpelse af svig og forelæggelse heraf for bestyrelsen til godkendelse i) udarbejdelse af udkast til finansielle bestemmelser for Europol j) udarbejdelse af Europols udkast til et overslag over indtægter og udgifter og gennemførelse af dets budget k) udarbejdelse af udkast til den flerårige plan for personalepolitikken og forelæggelse heraf for bestyrelsen efter høring af Kommissionen l) ydelse af støtte til bestyrelsesformanden i forbindelse med forberedelsen af bestyrelsesmøderne m) regelmæssig informering af bestyrelsen om gennemførelsen af EU's strategiske og operationelle prioriteter for bekæmpelse af kriminalitet. AFDELING 3 VIDENSKABELIGT UDVALG FOR UDDANNELSE Artikel 20 Det videnskabelige udvalg for uddannelse 1. Det videnskabelige udvalg for uddannelse er et uafhængigt rådgivende organ, der sikrer og styrer den videnskabelige kvalitet af Europols arbejde med uddannelse. Med henblik herpå involverer eksekutivdirektøren på et tidligt stadium det videnskabelige udvalg for uddannelse i udarbejdelsen af alle de i artikel 14 nævnte dokumenter i det omfang, de vedrører uddannelse. 2. Det videnskabelige udvalg for uddannelse sammensættes af elleve personer fra universitetsverdenen eller erhvervslivet, der nyder den højeste anseelse inden for de fagområder, kapitel III i denne forordning vedrører. Bestyrelsen udnævner medlemmerne efter en gennemsigtig procedure for indkaldelse af ansøgninger og udvælgelse, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Bestyrelsens medlemmer kan ikke være medlemmer af det videnskabelige udvalg for uddannelse. Medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse skal være uafhængige. De må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer eller andre organer. 3. Listen over medlemmer af det videnskabelige udvalg for uddannelse offentliggøres og ajourføres af Europol på dennes internetside. 4. Medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse udnævnes for fem år ad gangen. De kan ikke genudnævnes, og de kan afsættes, hvis de ikke opfylder betingelsen om uafhængighed. 5. Det videnskabelige udvalg for uddannelse vælger sin formand og næstformand for fem år ad gangen. Det vedtager sine udtalelser med simpelt flertal. Det indkaldes af udvalgsformanden indtil fire gange om året. Hvis det findes nødvendigt, indkalder formanden til ekstraordinære møder af egen drift eller efter anmodning fra mindst fire udvalgsmedlemmer. 6. Eksekutivdirektøren og viceeksekutivdirektøren for uddannelse eller deres respektive stedfortrædere indbydes til møderne som observatører uden stemmeret. 7. Det videnskabelige udvalg for uddannelse bistås af en sekretær fra Europols personale, der udpeges af udvalget og udnævnes af eksekutivdirektøren. 8. Det videnskabelige udvalg for uddannelse skal navnlig: a) rådgive eksekutivdirektøren og viceeksekutivdirektøren for uddannelse i forbindelse med udarbejdelsen af det årlige arbejdsprogram og andre strategiske dokumenter for at sikre deres videnskabelige kvalitet og deres sammenhæng med de relevante EU-politikker og ‑prioriteter. b) afgive uafhængige udtalelser og yde rådgivning til bestyrelsen om spørgsmål inden for dets ansvarsområde c) afgive uafhængige udtalelser og rådgivning om kvaliteten af uddannelsesplaner, anvendte indlæringsmetoder, uddannelsesmuligheder og videnskabelig udvikling d) udføre andre rådgivningsopgaver, der hører ind under de videnskabelige aspekter af Europols arbejde med uddannelse, efter anmodning fra bestyrelsen, eksekutivdirektøren eller viceeksekutivdirektøren for uddannelse. 9. Det årlige budget for det videnskabelige udvalg for uddannelse skal bevilges til en separat budgetpost for Europol. AFDELING 4 DIREKTIONEN Artikel 21 Nedsættelse Bestyrelsen kan nedsætte en direktion. Artikel 22 Opgaver og organisation 1. Direktionen bistår bestyrelsen. 2. Direktionen har følgende opgaver: a) at forberede de afgørelser, der skal træffes af bestyrelsen b) sammen med bestyrelsen at sikre passende opfølgning på resultater og henstillinger fra interne eller eksterne revisions- og evalueringsrapporter samt fra undersøgelsesrapporter og henstillinger fra undersøgelser foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) c) at bistå og rådgive eksekutivdirektøren i forbindelse med gennemførelsen af bestyrelsens afgørelser med henblik på at styrke overvågningen af den administrative forvaltning, uden at dette dog griber ind i eksekutivdirektørens ansvarsområder, jf. artikel 19. 3. Hvis det i hastende tilfælde er nødvendigt, kan direktionen træffe visse foreløbige afgørelser på bestyrelsens vegne, særligt vedrørende den administrative forvaltning, herunder om at suspendere delegationen af beføjelserne som ansættelsesmyndighed. 4. Direktionen består af bestyrelsesformanden, en af Kommissionens repræsentanter i bestyrelsen og tre andre medlemmer, som bestyrelsen udnævner blandt sine medlemmer. Bestyrelses­formanden er også formand for direktionen. Eksekutivdirektøren deltager i bestyrelsens møder uden stemmeret. 5. Medlemmerne af direktionen udnævnes for fire år ad gangen. De ophører dog med at være medlemmer af direktionen, når de ikke længere er medlemmer af bestyrelsen. 6. Direktionen holder mindst ét ordinært møde hver tredje måned. Derudover mødes den på formandens initiativ og efter anmodning fra dens medlemmer. 7. Direktionen overholder bestyrelsens forretningsorden. Kapitel V BEHANDLING AF OPLYSNINGER Artikel 23 Informationskilder 1. Europol må kun behandle oplysninger, der er meddelt agenturet af a) medlemsstaterne i henhold til deres nationale ret b) EU-organer, tredjelande og internationale organisationer i overensstemmelse med kapitel VI c) private parter i henhold til artikel 29, stk. 2. 2. Europol kan direkte hente og behandle oplysninger, herunder personoplysninger, fra offentligt tilgængelige kilder, såsom medierne, herunder internettet og offentlige oplysninger. 3. Europol kan hente og behandle oplysninger, herunder personoplysninger, fra nationale informationssystemer, EU-informationssystemer eller internationale informations­systemer, herunder gennem direkte it-adgang, for så vidt som det er tilladt i henhold til instrumenter i EU-retten, folkeretten eller national ret. De relevante bestemmelser i disse instrumenter i EU-retten, folkeretten eller national ret finder anvendelse på Europols adgang til og brug af disse oplysninger i det omfang, de indeholder strengere regler om adgang og brug end denne forordning. Det gives kun adgang til disse informations­systemer for personale i Europol, der har fået tilladelse hertil, og kun adgang i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af deres opgaver. Artikel 24 Formål med behandlingen af oplysninger 1. Europol kan kun beha