P8_TA(2017)0073

Ligestilling mellem mænd og kvinder i Den Europæiske Union i 2014-2015

Europa-Parlamentets beslutning af 14. marts 2017 om ligestilling mellem mænd og kvinder i EU 2014-2015 (2016/2249(INI))

(2018/C 263/07)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til artikel 2 og artikel 3, stk. 3, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF),

— der henviser til artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

— der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK),

— der henviser til De Forenede Nationers konvention af 18. december 1979 om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/29/EU af 25. oktober 2012 om minimumsstandarder for ofre for kriminalitet med hensyn til rettigheder, støtte og beskyttelse og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA (1),

— der henviser til Beijing-erklæringen og den tilhørende handlingsplan, der blev vedtaget på den fjerde verdenskvindekonference den 15. september 1995, og til de efterfølgende slutdokumenter, som blev vedtaget på de ekstraordinære FN-samlinger Beijing+5 (2000), Beijing + 10 (2005) og Beijing + 15 (2010),

— der henviser til FN's konvention om bekæmpelse af menneskehandel og udnyttelse af andres prostitution fra 1949,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/36/EU af 5. april 2011 om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor, og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2002/629/RIA (2),

— der henviser til sin holdning af 20. oktober 2010 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 92/85/EØF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (direktiv om barselsorlov) (3),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (4),

— der henviser til Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser (5),

— der henviser til Rådets direktiv 2013/62/EU af 17. december 2013 om ændring af direktiv 2010/18/EU om iværksættelse af den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP og EFS som følge af ændringen af Mayottes status i forhold til Den Europæiske Union (6),

— der henviser til EU's direktiver vedtaget siden 1975 om forskellige aspekter af lighed i behandlingen af mænd og kvinder (direktiv 2010/41/EU (7), direktiv 2010/18/EU (8), direktiv 2006/54/EF, direktiv 2004/113/EF, direktiv 92/85/EØF (9), direktiv 86/613/EØF (10) og direktiv 79/7/EØF (11)),

— der henviser til Kommissionens forslag af 14. marts 2012 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en mere ligelig kønsfordeling blandt menige bestyrelsesmedlemmer i børsnoterede selskaber og tilhørende foranstaltninger (COM(2012)0614)),

— der henviser til Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (Istanbulkonventionen) og dennes artikel 3, der definerer »køn« som »de socialt konstruerede roller, adfærdsmønstre, aktiviteter og egenskaber, som et givent samfund anser for at være passende for kvinder og mænd«,

— der henviser til Kommissionens forslag af 4. marts 2016 til Rådets afgørelse om Den Europæiske Unions undertegnelse af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (COM(2016)0111),

— der henviser til Rådets konklusioner af 16. juni 2016 om ligestilling mellem mænd og kvinder (00337/2016),

— der henviser til Rådets konklusioner af 5.-6. juni 2014 om forebyggelse og bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder og piger, herunder kvindelig kønslemlæstelse (09543/2014),

— der henviser til Rådets konklusioner af 7. december 2015 om lighed mellem kvinder og mænd inden for beslutningstagning (14327/2015),

— der henviser til erklæring fra formandstrioen af 7. december 2015, der er undertegnet af Nederlandene, Slovakiet og Malta,

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020: En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« (COM(2010)2020),

— der henviser til arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene af 3. marts 2015, der er en rapport om lighed mellem kvinder og mænd (SWD(2015)0049),

— der henviser til arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene af 4. marts 2016, der er en rapport om lighed mellem kvinder og mænd (SWD(2016)0054),

— der henviser til arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene af 3. december 2015 om strategisk indsats for ligestilling mellem kvinder og mænd 2016-2019 (SWD(2015)0278),

— der henviser til sine beslutninger af 10. februar 2010 om ligestilling mellem kvinder og mænd i EU — 2009 (12), af 8. marts 2011 om ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union — 2010 (13), af 13. marts 2012 om ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union — 2011 (14) og af 10. marts 2015 om fremskridt for ligestillingen mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union i 2013 (15),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 25. november 2013»Afskaffelse af lemlæstelse af kvindelige kønsorganer« (COM(2013)0833) og til sin beslutning af 6. februar 2014 (16) om afskaffelse af kønslig lemlæstelse af piger og kvinder,

— der henviser til resultaterne af EU-undersøgelsen om lesbiske, bøsser, biseksuelle og transseksuelle fra Agenturet for Grundlæggende Rettigheder (FRA), offentliggjort i maj 2013,

— der henviser til FRA’s rapport »Violence against women — an EU-wide survey. Main results« (EU-dækkende undersøgelse af vold mod kvinder: overordnede resultater) fra marts 2014,

— der henviser til FRA’s rapport »The fundamental rights situation of intersex people« fra maj 2015,

— der henviser til rapport fra det europæiske netværk for nationale ligestillingsorganer (EQUINET) med titlen »The Persistence of Discrimination, Harassment and Inequality for Women. The Work of Equality Bodies informing a new European Commission Strategy for Gender Equality« offentliggjort i 2015,

— der henviser til rapporter fra Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Eurofound) med titlerne »The gender employment gap: challenges and solutions« (2016), »Social partners and gender equality in Europe« (2014) og »Developments in working life in Europe: EurWORK annual review« (2014 og 2015) samt den sjette EU-undersøgelse af arbejdsforhold (EWCS) (2016),

— der henviser til sin beslutning af 3. februar 2016 om den nye strategi for ligestilling og kvinder rettigheder efter 2015 (17) og til sin beslutning af 9. juni 2015 om EU’s strategi for ligestilling mellem kønnene efter 2015 (18),

— der henviser til sin beslutning af 25. februar 2014 om bekæmpelse af vold mod kvinder (19),

— der henviser til sin beslutning af 9. september 2015 om styrkelse af pigers position i EU via uddannelse (20),

— der henviser til sin beslutning af 8. marts 2016 om situationen for kvindelige flygtninge og asylansøgere i EU (21),

— der henviser til sin beslutning af 28. april 2016 om situationen for kvindelige flygtninge og asylansøgere i EU (22),

— der henviser til sin beslutning af 26. maj 2016 om kønsperspektivet på fattigdom (23),

— der henviser til sin beslutning af 13. september 2016 om skabelse af arbejdsmarkedsvilkår, som er mere fordelagtige for at skabe balance mellem arbejds- og privatliv (24),

— der henviser til sin beslutning af 15. september 2016 om anvendelsen af Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000, der etablerer en generel ramme for ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (direktivet om ligebehandling på beskæftigelsesområdet) (25),

— der henviser til sin beslutning af 8. marts 2016 om integrering af kønsaspektet i Europa-Parlamentets arbejde (26),

— der henviser til Europa-Parlamentets beslutning af 12. maj 2016 om gennemførelsen af direktiv 2011/36/EU af 5. april 2011 om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor ud fra et ligestillingsperspektiv (27),

— der henviser til Kommissionens statusrapport om Barcelonamålene af 3. juni 2013 omhandlende udvikling af pasningsmuligheder for små børn i Europa med henblik på bæredygtig og inklusiv vækst (28),

— der henviser til Kommissionens henstilling af 20. februar 2013»Investering i børn: Hvordan man bryder den onde cirkel for de socialt udsatte« (29),

— der henviser til kønsligestillingsindekset 2015 fra Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (EIGE) og til »Beijing + 20: 4. gennemgang af implementeringen af Beijing-platformen for tiltag i EU-medlemsstaterne« og andre rapporter fra Det Europæiske Ligestillingsinstitut,

— der henviser til undersøgelsen fra det europæiske netværk af juridiske eksperter om ligestilling og ikkediskrimination med titlen »A comparative analysis of gender equality law in Europe 2015« af januar 2016,

— der henviser til konklusionerne om mænds og drenges rolle i forbindelse med opnåelse af ligestilling mellem mænd og kvinder, der blev vedtaget på det 48. møde i FN’s Kommission for Kvinders Status (CSW) i marts 2004 (30),

— der henviser til dokumentet »Transforming our world: The 2030 Agenda for Sustainable Development«, der vedtoges af FN’s topmøde om bæredygtig udvikling den 25. september 2015, og til målene for ligestilling mellem mænd og kvinder, kvinders rettigheder og myndiggørelse af kvinder i dette dokument,

— der henviser til Kommissionens statistiske rapport fra april 2014 med titlen »Single parents and employment in Europe« (31),

— der henviser til forretningsordenens artikel 52,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A8-0046/2017),

A. der henviser til, at EIGE’s kønsligestillingsindeks for 2015 kun viser en marginal fremgang: EU er fortsat kun halvvejs i indfrielsen af sine mål om ligestilling mellem kønnene, idet det samlede pointtal siden 2005 er steget fra 51,3 til 52,9 ud af 100; der henviser til, at der er brug for en større indsats, hvis EU skal nå mål for Europa 2020;

B. der henviser til, at nogle medlemsstater har oplevet en betydelig forøgelse i antallet af borgerbevægelser og politiske bevægelser, der forringer lige rettigheder for kvinder og mænd, og som endda udfordrer det overordnede behov for ligestillingspolitikker; der henviser til, at dette tilbageslag for ligestilling mellem kønnene er rettet mod at styrke de traditionelle kønsroller og udfordrer eksisterende og fremtidige resultater inden for ligestilling mellem kønnene, kvinders rettigheder og LGBTI-personers rettigheder;

C. der henviser til, at ligestilling mellem mænd og kvinder er en grundlæggende ret, der er fastsat i traktaten om Den Europæiske Union og chartret om grundlæggende rettigheder; der henviser til, at Den Europæiske Unions mål på dette område består i at sikre lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder og i at bekæmpe enhver form for forskelsbehandling på grund af køn;

D. der henviser til, at beskæftigelsen blandt kvinder i 2015 nåede et rekordhøjt niveau med 64,5 %, men stadig var betydeligt lavere end for mænd, nemlig 75,6 %; der henviser til, at kvinder beklageligvis er fire gange så tilbøjelige til at påtage sig og forblive i deltidsbeskæftigelse, ofte ufrivilligt; der henviser til, at mange unge forbliver i fattigdom, selv om de er i arbejde, navnlig i Grækenland, Spanien, Kroatien, Italien, Cypern, Portugal og Slovakiet;

E. der henviser til, at ledigheden blandt kvinder undervurderes, eftersom mange kvinder ikke er registreret som ledige, navnlig hvis de bor i landdistrikter eller fjerntliggende områder, hvis de hjælper i familievirksomheder, eller hvis de udelukkende helliger sig arbejdet med hjem og børnepasning; der henviser til, at denne situation også medfører forskelle i adgangen til offentlige tjenesteydelser (understøttelse, pension, barselsorlov, sygeorlov, socialsikring osv.);

F. der henviser til, at Eurofounds rapport om forskellen i mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens anslår, at forskellen i mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens koster EU omkring 370 mia. EUR om året eller 2,8 % af EU’s BNP (32);

G. der henviser til, at kvinder i de lande, der er ramt af den økonomiske krise og budgetnedskæringer, er blevet berørt uforholdsmæssigt, især yngre kvinder, ældre kvinder, enlige mødre og kvinder, der er udsat for mangeartet forskelsbehandling, og til, at dette har ført dem ud i fattigdom og social marginalisering og i stigende grad udelukket dem fra arbejdsmarkedet; der henviser til, at nedskæringer i den offentlige sektor og på sundhedsområdet fører til en overførsel af ansvaret for omsorg fra samfundet tilbage til husholdningerne, hvilket især påvirker kvinder;

H. der henviser til, at der fortsat består en feminisering af fattigdommen i EU, og til, at den store udbredelse af arbejdsløshed, fattigdom og social udelukkelse blandt kvinder er nøje forbundet med budgetnedskæringer i offentlige tjenesteydelser som sundhedspleje, uddannelse, sociale ydelser og velfærdsydelser; der henviser til, at denne politik har ført til større usikkerhed i jobbet, især på grund af stigningen i ufrivilligt deltidsarbejde og midlertidige kontrakter;

I. der henviser til, at tre fjerdedele af husholdningsarbejdet og to tredjedele af forældreomsorgen i 2015 blev udført af kvinder, der derfor i overvældende grad bar en dobbelt ansvarsbyrde; der henviser til, at kvinder generelt har langt større ansvar for forældreomsorgsopgaver og husholdningsarbejde; der henviser til, at traditionelle kønsroller og stereotyper stadig har stor indflydelse på rollefordelingen mellem kvinder og mænd i hjemmet, på arbejdspladsen og i samfundet generelt; den henviser til, at denne traditionelle ansvarsfordeling har en tendens til at videreføre status quo og begrænse kvinders beskæftigelsesmuligheder og personlige udvikling og kun giver dem meget lidt tid til social og samfundsmæssig inklusion eller økonomisk deltagelse; der henviser til, at en ligelig fordeling af det »ulønnede arbejde« såsom omsorgsopgaver og husholdningsansvar mellem kvinder og mænd er en forudsætning for kvinders økonomiske uafhængighed på lang sigt;

J. der henviser til, at visse former for familieorlov stadig ofte giver anledning til forskelsbehandling og stigmatisering af både kvinder og mænd til trods for de eksisterende politiske rammebestemmelser og love på i EU- og nationalt plan, og til, at dette især berører kvinder, da de som de primære omsorgspersoner benytter sig af familieorlov;

K. der henviser til, at næsten en fjerdedel af EU’s medlemsstater ikke har lovforskrifter om fædreorlov, og til, at en række af dem, der har sådanne bestemmelser, kun tillader mænd at tage orlov i en, to eller en række dage; der henviser til, at forældreorlov i otte medlemsstater er ubetalt, og at fædres gennemsnitlige benyttelse af forældreorloven er ringe, idet kun 10 % af fædrene tager mindst én dags orlov, mens 97 % af kvinderne udnytter den forældreorlov, der er til rådighed for begge forældre; der henviser til, at fremme af større udnyttelse forældreorlov og fædreorlov er afgørende for at opnå ligestilling mellem kønnene; der henviser til, at Eurofounds undersøgelse (33) viste de aspekter, som påvirker fædres udnyttelse af forældreorlov, nærmere bestemt: godtgørelsesniveau, orlovsordningens fleksibilitet, informationsformidling, adgang til og smidighed af børnepasningsfaciliteter og frygt for udelukkelse fra arbejdsmarkedet som følge af orlov;

L. der henviser til, at en forudsætning for kvinders aktive inddragelse på arbejdsmarkedet er, at der er adgang til kvalitetssikrede og økonomisk overkommelige pasningsfaciliteter og -tjenester for børn, ældre og andre familiemedlemmer med pasningsbehov; der henviser til, at Barcelonamålsætningerne er et glimrende redskab for opnåelse af virkelig ligestilling mellem kønnene, og til, at alle medlemsstater bør bestræbe sig på at opnå dem snarest muligt; der henviser til, at mødre som følge af manglen på kvalitetsbetonede børnepasningsfaciliteter og -tjenester til overkommelige priser i stigende grad er tvunget til at vælge mellem at arbejde på deltid eller at opgive deres job for at passe deres børn, hvilket har følger for familiens indkomst og persionsopsparinger;

M. der henviser til, at adgang til undervisning og den grundlæggende menneskeret til uddannelse for piger og kvinder er vigtige europæisk værdier og væsentlige elementer for styrkelsen af piger og kvinder på det sociale, kulturelle og faglige plan samt for en fuld udøvelse af alle andre sociale, økonomiske, kulturelle og politiske rettigheder og dermed også for forebyggelse af vold mod kvinder og piger; der henviser til, at gratis, obligatorisk og almen uddannelse er en helt fundamental forudsætning for at kunne sikre lige muligheder for alle og bør være tilgængeligt for alle børn uden nogen form for forskelsbehandling og uanset deres bopælsstatus; der henviser til, at bekæmpelse af ulighed mellem kønnene begynder i førskolealderen og kræver et konstant pædagogisk tilsyn med læseplaner, udviklingsmål og læringsresultater;

N. der henviser til, at ligestilling mellem kønnene er et ansvar, der påhviler alle personer i samfundet, og kræver et aktivt bidrag af både kvinder og mænd; der henviser til, at myndighederne bør påtage sig at gennemføre oplysningskampagner rettet mod mænd og de yngre generationer med henblik på at inddrage mænd og drenge som partnere, samtidig med at alle former for kønsbaseret vold gradvist forebygges og udryddes, og med at kvinder fremmes og styrkes;

O. der henviser til, at den gennemsnitlige lønforskel mellem mænd og kvinder i EU i 2014, selv om der er betydelige forskelle mellem medlemsstaterne, fortsat var på 16,1 %, til trods for at kvinder i gennemsnit opnår højere uddannelse end mænd;

P. der henviser til, at horisontal og vertikal kønsopdeling inden for beskæftigelse stadig er et udbredt fænomen, der blandt andet er forårsaget af, at der tillægges job, der betragtes som »kvindejob«, mindre værdi end job, der betragtes som »mandejob«, af de stadig eksisterende glaslofter, som forhindrer kvinder i at nå de højeste og bedst betalte stillinger, og af overrepræsentationen af kvinder i deltidsjob, som er ringere lønnet end fuldtidsjob; der henviser til, at selv om der er lige så mange eller endda flere kvinder, der har videregående uddannelser, kan kønsstereotypernes indvirkning på uddannelse og de beslutninger, som eleverne træffer i skolen, påvirke deres valg livet igennem og efterfølgende få betydelige konsekvenser for arbejdsmarkedet; der henviser til, at de stereotyper, som samfundet formidler, om uforeneligheden af, at kvinder kan have børn og arbejde på fuld tid, sætter kvinder i en ugunstig position og kan afholde unge kvinder fra at gå videre med en højere uddannelse eller fra at investere i en karriere;

Q. der henviser til, at den sammensatte indikator for betalt og ikkebetalt arbejdstid i Eurofounds undersøgelse af arbejdsbetingelser viser, at kvinder generelt har en længere arbejdsdag, når betalte og ikkebetalte arbejdstimer lægges sammen (34);

R. der henviser til, at der i sektorer vedrørende, men ikke begrænset til varer, tjenesteydelser og landbrug er ulige adgang til økonomiske og finansielle ressourcer såsom aktiver, kapital, produktionsmidler og kredit for mænd og kvinder;

S. der henviser til, at der fortsat findes pensionsulighed i EU, og at den i 2014 var på hele 40,2 %; der henviser til, at denne ulighed skyldes ulemper, som kvinder akkumulerer over tid, såsom mangel på adgang til mange finansielle ressourcer såsom sociale ydelser og pensionsordninger, som følger med fuldtidsansættelse, og som kvinder ikke er berettiget til, da de ofte forbliver i deltidsbeskæftigelse eller har haft afbrudte ansættelsesforløb på grund af pasningsopgaver;

T. der henviser til, at nogle medlemsstater i EU fastholder praksis med ikke-individualisering af skat og sociale sikringssystemer; der henviser til, at denne situation kan gøre kvinder afhængige af deres ægtefælle, eftersom de måske alene er blevet tildelt rettigheder, der er afledt af deres forhold til mænd;

U. der henviser til, at andelen af kvinder i nationale/føderale parlamenter i de sidste ti år kun er steget med ca. 6 % og i 2015 nåede op på 29 %;

V. der henviser til, at kun 6,5 % af bestyrelsesformændene og 4,3 % af de administrerende direktører i de største børsnoterede selskaber i 2015 var kvinder;

W. der henviser til, at bestyrelserne for EU’s agenturer til trods for EU’s indsats for ligestilling mellem kønnene i beslutningstagningen opviser alvorlige mangler med hensyn til ligevægt mellem kønnene og har vedvarende kønsopdelte mønstre, idet gennemsnitlig 71 % af bestyrelsesmedlemmerne er mænd og kun hver tredje bestyrelse har en kvindelig formand, og idet der blandt de 42 administrative direktører for EU-agenturer kun er seks kvinder;

X. der henviser til, at mere end halvdelen af kvindelige mordofre myrdes af en samlivspartner, slægtning eller et familiemedlem (35); der henviser til, at 33 % af kvinder i EU har været udsat for fysisk og/eller seksuel vold og 55 % for seksuel chikane, i 32 % af tilfældene på arbejdspladsen; der henviser til, at kvinder er særligt sårbare over for seksuel, fysisk og internetbaseret vold, cybermobning og -stalking;

Y. der henviser til, at vold mod kvinder og piger er en verdens mest udbredte menneskerettighedskrænkelse, som berører alle samfundslag uanset alder, uddannelse, indkomst, social stilling og oprindelses- eller bopælsland og udgør en væsentlig hindring for lighed mellem kvinder og mænd; der henviser til, at problemet med kvindemord ikke er blevet mindre i medlemsstaterne;

Z. der henviser til, at befolkningsundersøgelser om holdninger til vold mod kvinder viser en bekymrende udbredt tendens til at skyde skylden på ofret, hvilket kan være en konsekvens af patriarkatet; der henviser til, at der ofte savnes en streng fordømmelse af denne adfærd fra offentlige myndigheders og andre institutioners side;

AA. der henviser til, at de digitale kommunikationsformer har medvirket til en vækst i udbredelsen af hadefulde ytringer og trusler mod kvinder, at 18 % af alle kvinder i Europa efter puberteten har været udsat for en eller anden form for chikane på internettet, og at ni millioner har været ofre for internetbaseret vold i Europa; der henviser til, at der mangler reaktioner fra retssystemet over for internetbaseret vold mod kvinder; der henviser til, at gerningsmænd og afsendere af hadefulde ytringer meget sjældent bliver anmeldt, underkastet efterforskning, retsforfulgt og dømt;

AB. der henviser til, at 23 % af lesbiske kvinder og 35 % af transkønnede personer har været udsat for fysiske og /eller seksuelle overgreb eller er blevet truet med vold i hjemmet eller andre steder (på gaden, i offentlig transport, på arbejdspladsen osv.) mindst en gang inden for de seneste fem år;

AC. der henviser til, at EU's LGBT-undersøgelse konkluderer, at lesbiske, biseksuelle og transpersoner udsættes for en uforholdsmæssig stor risiko for forskelsbehandling på grund af deres seksuelle orientering eller kønsidentitet; der henviser til, at kønsbaseret forskelsbehandling overlapper andre former for diskrimination på grund af race, etnicitet, religion, handicap, sundhed, kønsidentitet, seksuel observans og/eller socioøkonomiske forhold;

AD. der henviser til, at forholdene er blevet værre for visse grupper kvinder, som ofte oplever en ophobning af flere forskellige problemer og risici og omfattende forskelsbehandling;

AE. der henviser til, at EU i 2015 oplevede en hidtil uset stigning i antallet af flygtninge og asylansøgere på sit territorium; der henviser til, at kvinder og børn ifølge UNHCR udgjorde mere end halvdelen af disse flygtninge og asylansøgere, og til, at der er rapporteret om tilfælde af vold og overgreb, herunder seksuel vold, mod flygtningkvinder og -børn under hele deres rejse, herunder i overbefolkede modtagelsescentre i EU;

AF. der henviser til, at kvinder og piger udgør op mod 80 % af de registrerede ofre for menneskehandel (36); der henviser til, at identificering af ofrene er vanskeligt, og til, at støtten til og beskyttelsen af ofre skal styrkes, og at alle bestræbelser på at bekæmpe menneskesmugling skal omfatte et kønssensitivt aspekt;

AG. der henvender til, at et af hovedformålene med menneskehandel er seksuel udnyttelse, og til at kvinder, der bliver ofre herfor, tvinges til at leve i fangenskab og under tyranni med daglig vold af både fysisk og psykisk art;

AH. der henviser til, at seksuel og reproduktiv sundhed og seksuelle og reproduktive rettigheder er grundlæggende menneskerettigheder og et væsentligt element i ligestilling og selvbestemmelse, og til, at de bør indgå i EU’s sundhedsstrategi;

AI. der henviser til, at kvinders sundhed aldrig bør bringes i fare på grund nægtelse af samvittighedsgrunde eller personlig overbevisning;

AJ. der henviser til, at anvendelsen af EU’s ligestillingsret i medlemsstaterne har vist sig at medføre problemer i forbindelse med omsætningen og gennemførelsen af de relevante direktiver, f.eks. i form af betydelige mangler i lovgivningen og inkonsekvent anvendelse ved de nationale domstole, men særligt vigtigt også en generel mangel på bevidsthed om ligestillingsprincipper og -ret (37);

AK. der henviser til, at især EU’s direktiver om ligestilling mellem kønnene ikke er gennemført korrekt i flere lande, der ikke beskytter transkønnede personer mod forskelsbehandling i forbindelse med adgang til beskæftigelse og til varer og tjenester;

AL. der henviser til, at de institutionelle mekanismer for ligestilling ofte er marginale i de nationale statslige strukturer, opdelt i forskellige ressortområder, besværliggjort af komplekse og ekspanderende beføjelsesområder, savner tilstrækkeligt personale og faglig uddannelse, data og fyldestgørende ressourcer samt oplever utilstrækkelig støtte fra det politiske lederskab (38);

AM. der henviser til, at det vedvarende problem med mangel på omfattende, pålidelige, kønsopdelte data skaber uklarheder og fordrejer billedet af situationen for ligestilling, navnlig hvad angår vold mod kvinder og kønsbaseret vold; der henviser til, at indsamling af sådanne data ikke blot vil skabe overblik over situationen, men tillige skabe opmærksomhed omkring forhold af presserende betydning;

AN. der henviser til, at arbejdsmarkedets parter har en central rolle at spille for opnåelsen af ligestillingsmål på grund af deres kritiske rolle i udformningen af arbejdsmarkedet og sociale betingelser gennem deres deltagelse i politikudformning og kollektive forhandlinger på forskellige niveauer, selv om det er klart, at den særlige rolle, de spiller i de forskellige lande og systemer for arbejdsmarkedsrelationer i høj grad afhænger af nationale traditioner og organiseringsmæssig styrke (39);

AO. der henviser til, at Eurobarometer 2016 viser, at 55 % af europæerne ønsker, at EU gør mere inden for området ligebehandling mellem mænd og kvinder; der henviser til, at Kommissionens forpligtelse til at opnå ligestilling mellem kønnene i overensstemmelse med traktaterne ikke er afhængig af meningsundersøgelser;

1. er dybt bekymret over, at EU ifølge EIGE’s ligestillingsindeks for 2015 fortsat kun er nået halvvejs i opnåelsen af ligestilling; beklager dybt, at ligestillingsspørgsmålets status og profil viser tegn på at være aftagende hvad angår betydning, idet det marginaliseres som politisk mål og undergraves som politikområde, navnlig i en kontekst med tilbageslag rundt om i Europa mod kvinders og LGBTI-personers rettigheder og seksuelle og reproduktive rettigheder, og at det forekommer nødvendigt at overveje årsagerne bag denne tendens og revurdere de nuværende strategier, redskaber og tilgange, der anvendes på området for ligestilling mellem kønnene;

2. påpeger, at EU er forpligtet til at bekæmpe social udstødelse og forskelsbehandling under TEU, og at traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde indeholder en forpligtelse for EU til at bekæmpe ulighed og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder; understreger, at princippet om ligestilling mellem kønnene ikke udelukker fastholdelse eller vedtagelse af foranstaltninger, som giver det underrepræsenterede køn specifikke fordele, jf. artikel 23 i chartret om grundlæggende rettigheder;

3. opfordrer Kommissionen til at inddrage ligestilling mellem kønnene i budgetter og politikbeslutninger og i gennemførelsen af EU-foranstaltninger og -programmer og til at udføre konsekvensanalyser om ligestillingen, når den formulerer nye politikker til at bistå med at sikre en mere sammenhængende og evidensbaseret EU-politisk respons på ligestillingsudfordringer; opfordrer medlemsstaterne til at træffe de tilsvarende foranstaltninger på nationalt plan;

4. anmoder Kommissionen om en større vurdering af og foranstaltninger til at håndtere og tage skridt til at standse indvirkninger som følge af nedskæringer af offentlige udgifter, som har negative følger for kvinders rettigheder og ligestilling mellem kønnene i medlemsstaterne;

5. beklager fraværet af integrering af kønsaspektet i Europa 2020-strategien og opfordrer til, at der indføjes en generel og kraftigere integration af kønsaspektet, som tager fat om de strukturelle årsager til kvinders fattigdom, navnlig i forbindelse med formulering af landespecifikke anbefalinger, og til, at der i de årlige vækstundersøgelser indføjes konkrete politikretningslinjer om begrænsning af kønsuligheder;

6. bemærker intersektionaliteten mellem køn og andre grunde til forskelsbehandling og de uforholdsmæssige virkninger af flere forskellige former for forskelsbehandling af kvinder; fastholder, at det haster med at imødegå problemet med fattigdom blandt kvinder, især blandt ældre kvinder, enlige mødre, kvinder, der er ofre for kønsbaseret vold, kvinder med handicap, migrantkvinder, kvindelige flygtninge og asylansøgere og kvinder tilhørende mindretal; opfordrer medlemsstaterne til at arbejde sammen med regionale og lokale myndigheder, retshåndhævende organer, nationale ligestillingsorganer og civilsamfundsorganisationer om at øge overvågningen af intersektionaliteten mellem køn og forskellige grunde til forskelsbehandling og til at gennemføre mere effektive inklusionsstrategier ved effektivt at udnytte socialpolitiske ressourcer, ikke mindst Den Europæiske Socialfond og strukturfondene;

7. støtter Rådets opfordring til et nyt initiativ fra Kommissionen, der skal opstille en strategi for ligestilling 2016-2020, herunder for transkønnede og interkønnede personer, og til, at status for dens strategiske indsats for ligestilling styrkes, idet den bør knyttes tæt sammen med Europa 2020-strategien og bør tage hensyn til FN’s 2030-strategi for bæredygtig udvikling;

8. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at styrke politikkerne og forhøje investeringerne til støtte af beskæftigelse af kvinder i kvalitetsjobs inden for alle sektorer og til at tage skridt til at bekæmpe usikre ansættelsesformer;

9. opfordrer medlemsstaterne til at fremme initiativer, foranstaltninger og aktioner til at bistå og rådgive kvinder, der ønsker at starte egen virksomhed;

10. opfordrer Kommissionen til at indføje et kønsperspektiv i den makroøkonomiske politik og til at indføre innovative foranstaltninger for at forbedre mulighederne for lige arbejdsmuligheder og pasningsopgaver for begge køn;

11. bemærker, at lige deltagelse af kvinder og mænd på arbejdsmarkedet og bedre og mere retfærdige lønninger for kvinder ikke kun vil øge kvindernes økonomiske uafhængighed, men også vil øge EU’s økonomiske potentiale betydeligt og samtidig vil underbygge EU’s retfærdige og inklusive karakter; minder om, at en fuldstændig konvergens mellem deltagelsesfrekvenserne ifølge OECD's beregninger vil resultere i en stigning på 12,4 % i BNI pr. indbygger frem til 2030;

12. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overvåge og træffe foranstaltninger imod krænkelser af de rettigheder, der tilkommer navnlig kvindelige arbejdstagere, som i stigende grad arbejder i lavt betalte job og er ofre for forskelsbehandling, og til at vedtage politikker og træffe foranstaltninger til at identificere, beskytte imod, tilvejebringe oplysninger om og takle problemet med mobning på arbejdspladsen, herunder chikane af gravide beskæftigede eller tilsidesættelser efter tilbagevenden fra barselsorlov eller i forbindelse med jobansøgning; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at tilvejebringe data om løn- og pensionsforskelle, der er opdelt efter både køn og forældreskab;

13. fremhæver, at uddannelse er et vigtigt redskab, der kan sætte kvinder i stand til fuldt ud at deltage i den sociale og økonomiske udvikling; understreger, at foranstaltninger til livslang læring er nøglen til at give kvinder de færdigheder, der kan sætte dem i stand til at vende tilbage til beskæftigelse eller forbedre deres beskæftigelse, indkomst og arbejdsforhold; opfordrer Kommissionen til at fremme initiativer, der tilbyder støtte til gennemførelse af erhvervsuddannelsesprogrammer for kvinder, til at tilskynde dem til at tage videregående uddannelser inden for videnskab, teknologi og IT, til at udvikle uddannelsesprogrammer om ligestilling mellem kønnene for lærere og til at forebygge, at stereotyper fastholdes gennem læseplaner og pædagogisk materiale; opfordrer universiteter og forskningsinstitutioner til at vedtage politikker for ligestilling mellem kønnene, der følger retningslinjerne fra EIGE, i samarbejde med Kommissionen (GEAR-værktøjet — ligestilling mellem kønnene i den akademiske verden og i forskningsverdenen);

14. opfordrer medlemsstaterne til at takle spørgsmålet om ligestilling mellem kønnene, sexisme og kønsstereotyper i deres uddannelsessystemer på alle niveauer og til at sikre, at der i målene for deres uddannelsessystemer indgår uddannelse i respekt for grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder og i lige rettigheder og muligheder for kvinder og mænd, og at deres kvalitetsprincipper omfatter bortskaffelse af hindringerne for ægte ligestilling mellem kvinder og mænd og fremme af fuld ligestilling mellem dem;

15. opfordrer Kommissionen til tæt koordineret med medlemsstaterne at forelægge en ambitiøs og omfattende pakke af lovgivnings- og ikke lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende balancen mellem arbejds- og privatliv som led i Kommissionens arbejdsprogram for 2017 og til at tage højde for den bebudede europæiske søjle for sociale rettigheder og revisionen af eksisterende direktiv 92/85/EØF om barselsorlov og direktiv 2010/18/EU om forældreorlov samt til forslag til direktiver om forældreorlov og plejeorlov, der tilskynder til lige udnyttelse af orlovsordninger blandt mænd og kvinder i alle kategorier af arbejdstagere;

16. påskønner, at et antal medlemsstater i 2014-2015 ændrede deres politik og/eller lovgivning om forældreorlov og indførte bestemmelser om, at retten til at tage orlov ikke kan overføres, om obligatorisk fædreorlov, længere fædreorlov og/eller bonusser, hvis orloven deles mellem forældrene, eller hvis den deles ligeligt mellem forældrene, hvilket styrker deres rettigheder som forældre, sikrer en større grad af ligestilling mellem kvinder og mænd og en mere passende fordeling af pasnings- og husholdningsopgaver og styrker kvinders muligheder for at deltage fuldt ud på arbejdsmarkedet; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger til at tilskynde mænd til ligeligt at dele ansvaret for husholdningsopgaver og pasning af børn og andre med pasningsbehov;

17. opfordrer Eurofund til at videreudvikle sine aktiviteter med overvågning af beskæftigelseskvalitet og arbejdsliv gennem sin EU-undersøgelse af arbejdsforhold, der bygger på dens opfattelse af jobkvalitet, som omfatter indtjening, karrieremuligheder, arbejdstidskvalitet, kompetenceudnyttelse og selvbestemmelse, socialt miljø, fysiske risici og arbejdsintensitet; opfordrer desuden Eurofound til at udvikle sin forskning i disse politikker, aftaler mellem arbejdsmarkedsparter og virksomheders praksis, som understøtter en bedre balance mellem arbejds- og privatliv, og til at udvikle sin forskning i, hvordan husstande med to arbejdstagere håndterer deres arbejdstidsordninger, og hvordan man bedst kan støtte dem;

18. opfordrer de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, til at arbejde for en individualisering af rettigheder inden for politikken for social lighed, navnlig i skattesystemet, med henblik på at eliminere de finansielle incitamenter for ægtefæller, der tjener mindre, til at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet eller arbejde på deltid;

19. lykønsker de medlemsstater, der har indfriet begge Barcelona-mål; tilskynder Portugal, Nederlandene, Luxembourg, Finland, Italien, Malta og Estland til at indfri det andet mål og Polen, Kroatien og Rumænien, hvor ingen af målene er tæt på at blive indfriet, til at øge deres indsats for at kunne tilbyde offentlig børnepasning for at bidrage til at opnå en bedre balance mellem arbejdstagernes privatliv og arbejdsliv; påpeger, at det af nylige resultater tydeligt fremgår, at investering i pasning af børn og ældre vil forbedre kvinders deltagelse i fuldstidarbejdsstyrken og give dem mulighed for større lokal og social inklusion;

20. gentager sin opfordring til Kommissionen og medlemsstaterne om at arbejde i retning af at indføre en børnegaranti, der skal sikre, at alle europæiske børn, der lever i risiko for fattigdom, får adgang til gratis sundhedspleje, gratis uddannelse, gratis børnepasning, anstændige boligforhold og passende ernæring; understreger, at en sådan politik skal tage hånd om situationen for kvinder og piger, navnlig i sårbare og marginaliserede samfund; bemærker, at ungdomsgarantiinitiativet bør indeholde et kønsperspektiv;

21. beklager de vedvarende forskelle mellem mænds og kvinders løn og pension og opfordrer indtrængende Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til omgående at tage skridt til at udjævne denne ulighed;

22. bemærker, at det første skridt til at bekæmpe forskellen mellem mænds og kvinders løn består i at indføre gennemsigtighed om lønniveauer, og bemærker med glæde, at flere virksomheder har indført en praksis med at analysere og offentlige lønforskelle mellem deres mandlige og kvindelige beskæftigede; opfordrer alle arbejdsgivere og fagforeninger til at udarbejde og gennemføre operative og specifikke jobevalueringsredskaber, der kan bidrage til at sikre lige betaling for lige arbejde og arbejde til samme værdi; opfordrer desuden medlemsstaterne til regelmæssigt at foretage en kortlægning af lønsituationen, til at offentliggøre dataene og til at anmode virksomhedernes om at indføre interne mekanismer til afdækning af lønforskelle;

23. påskønner, at Kommissionen betragter lige løn for samme arbejde eller arbejde af samme værdi som et af de vigtigste indsatsområder; opfordrer i denne sammenhæng til en omarbejdning af direktivet om ligebehandling fra 2006;

24. fordømmer, at forskellen i pension mellem kønnene er steget i mere end halvdelen af medlemsstaterne; tilskynder Cypern, Tyskland og Nederlandene til at udjævne forskellen mellem mænds og kvinders pensioner, der er på næsten 50 %; opfordrer Malta, Spanien, Belgien, Irland, Grækenland, Italien og Østrig til at udjævne uligheden i pensionsdækning, idet mellem 11 % og 36 % af kvinderne i disse lande ikke har adgang til pension;

25. lykønsker den svenske regering med at have opnået paritet i kønsrepræsentation og Slovenien og Frankrig med næsten at have opnået paritet og tilskynder Ungarn, Slovakiet og Grækenland, lande uden kvindelige regeringsmedlemmer ( 40 ) , til at sikre, at kvinder er tilstrækkeligt repræsenteret på alle niveauer i den politiske og økonomiske beslutningstagning; opfordrer medlemsstaterne til at sikre ligestilling mellem kønnene i stillinger på højt plan i deres regeringer, offentlige institutioner og organer og på valglister for at sikre, at der er ligelig repræsentation i lokalråd og i regionale og nationale parlamenter samt i Europa-Parlamentet; understreger, at flere undersøgelser har vist, at passende lovgivningsforanstaltninger kan føre til hurtige ændringer i balancen mellem kønnene på det politiske område; deler Kommissionens opfattelse, at kvoter, hvis de skal være effektive, skal ledsages af lovgivning vedrørende rækkefølgen af kandidatlister og passende sanktioner i tilfælde af krænkelser;

26. understreger, at den tydelige underrepræsentation af kvinder på politiske poster, der besættes ved valg eller ved udnævnelse på både EU- og medlemsstatsniveau, er et demokratisk underskud, der undergraver beslutningstagningens legitimitet både på EU- og nationalt plan;

27. opfordrer EU-institutionerne til at gøre alt, hvad der står i deres magt, for at sikre ligestilling mellem kønnene i kommissærkollegiet og i stillinger på højt plan i alle EU-institutioner, -agenturer, -institutter og -organer;

28. konstaterer med bekymring, at flertallet af lande i 2015 fortsat var under EU-gennemsnittet for kvindelig repræsentation i bestyrelser for større børsnoterede selskaber i forhold til 2010; udtrykker dog sin anerkendelse af de generelle fremgangstendenser, navnlig i Frankrig, Italien, Det Forenede Kongerige, Belgien og Danmark;

29. gentager sin opfordring til Rådet om hurtigt at vedtage direktivet om kønsbalance blandt eksterne bestyrelsesmedlemmer i børsnoterede selskaber (direktivet om kvinder i bestyrelser), der er et vigtigt første skridt hen imod ligelig repræsentation i den offentlige og den private sektor; bemærker, at fremskrid er mest markante (fra 11,9 % i 2010 til 22,7 % i 2015) i medlemsstater, hvor der er vedtaget bindende lovgivning om kvoter for bestyrelser ( 41 )

30. beklager, at der kun er en medlemsstat, der har opnået ligestilling mellem kønnene på de højeste stillinger i uddannelsesinstitutionerne, men glæder sig over, at den kvindelige repræsentation i disse stillinger generelt er blevet bedre;

31. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at forebygge og reagere på alle typer vold mod kvinder og kønsbaseret vold og til at indføre yderligere forebyggelsesstrategier, til at gøre specialiserede støtte- og beskyttelsestilbud almindeligt tilgængelige, således at alle ofre kan få gavn heraf, og til at rette særlig opmærksomhed mod kønsspecifikke aspekter af ofres rettigheder, herunder i forbindelse med ofres kønsidentitet og kønsudtryk, når de rapporterer om gennemførelsen af direktivet om ofres rettigheder i 2017; anmoder Rådet om at aktivere passerellebestemmelsen og vedtage en enstemmig beslutning om at tilføje kønsbestemt vold til de kriminalitetsområder, der er nævnt i artikel 83, stk. 1, i TEUF; opfordrer Kommissionen til at lancere et europæisk register over europæiske beskyttelsesordrer som supplement til EU’s lovgivning om beskyttelse af ofre;

32. gentager med eftertryk, at kønsbaserede former for vold og forskelsbehandling, herunder, men ikke kun voldtægt og seksuel vold, seksuel chikane, kvindelig kønslemlæstelse, arrangerede ægteskaber og vold i hjemmet groft undergraver den menneskelige værdighed; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indføre nultolerancepolitikker over for alle former for vold, herunder vold i hjemmet, hvor ofre er tilbageholdende med at indberette volden, fordi den er påført af partnere eller medlemmer af deres egen familie; opfordrer medlemsstaterne til at synliggøre handicappede kvinders situation som ofre for vold i hjemmet, idet disse ofte ikke har mulighed for at undslippe det voldelige forhold;

33. glæder sig over medlemsstaternes fremskridt med at undertegne Istanbulkonventionen, det første retligt bindende instrument om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder på internationalt plan, og opfordrer de 14 medlemsstater, der endnu ikke har ratificeret den, til at gøre det snarest; påskønner Kommissionens forslag fra marts 2016 om EU’s tiltrædelse af Istanbulkonventionen; opfordrer Rådet og Kommissionen til at fremskynde forhandlingerne om undertegnelse og indgåelse af Istanbulkonventionen og til at støtte tiltrædelsen af den uden forbehold og på et bredt grundlag; opfordrer desuden Kommissionen til at indføje en definition af kønsbaseret vold på linje med bestemmelserne i direktiv 2012/29/EU og til snarest muligt at forelægge en omfattende europæisk strategi for forebyggelse og bekæmpelse af kønsbaseret vold, hvori der bør indgå en bindende retsakt;

34. roser Eurostat og de nationale retslige myndigheder og politi for deres praksis med at samarbejde om dataudveksling med henblik på at kaste lys over den forkastelige praksis med kønsbaseret vold i EU og opfordrer dem til at gøre denne til en løbende praksis ved i samarbejde med EIGE at overvåge forekomsten af forbrydelser begået mod kvinder på årsbasis;

35. understreger de tætte forbindelser mellem stereotyper og det markant stigende antal tilfælde af chikaner mod kvinder og sexisme på internettet og sociale medier, som også omfatter nye former for vold mod kvinder og piger såsom cybermobning, cyberchikane, anvendelse af nedgørende billeder online og udbredelse på sociale medier af fotografier og videoer uden de berørte personers godkendelse; fremhæver behovet for at bekæmpe disse fra en tidlig alder; understreger, at sådanne situationer kan opstå på grund af manglende beskyttelse fra de offentlige myndigheders og andre institutioners side, som ellers forventes at skabe et kønsneutralt miljø og påtale sexisme;

36. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe alle retslige foranstaltninger til at bekæmpe problemet med vold mod kvinder online; opfordrer især EU og medlemsstaterne til at forene deres kræfter i en omfattende europæisk strategi til forebyggelse og bekæmpelse af kønsbaseret vold med henblik på at skabe en ramme, der anerkender de nye former for vold via internettet som en strafbar handling og indfører psykologisk støtte til kvinder og piger, som er ofre for vold via internettet; opfordrer til en kønsspecifik konsekvensanalyse af EU’s strategi for cybersikkerhed og af Det Europæiske Center til Bekæmpelse af IT-Kriminalitet (Europol), således at disse spørgsmål kan blive inddraget, og der kan vedtages et kønsperspektiv i deres arbejde;

37. opfordrer atter Kommissionen til at oprette et EU-overvågningscenter for kønsbaseret vold (i stil med det nuværende Ligestillingsinstitut), der skal ledes af en EU-koordinator for forebyggelse af vold mod kvinder og piger;

38. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at inkludere foranstaltninger til at beskytte kvinder og LGBTI-personer mod chikane på arbejdspladsen; opfordrer Kommissionen til at revidere den nugældende EU-rammeafgørelse om bekæmpelse af visse former for og tilkendegivelser af racisme og fremmedhad gennem strafferetten ( 42 ) for at medtage sexisme, hadforbrydelser og tilskyndelse til had på grund af seksuel orientering, kønsidentitet og kønskarakteristika;

39. fordømmer, at der stadig foretages genital »normaliseringskirurgi« af interkønnede børn, selv om det ikke er lægeligt påkrævet; opfordrer medlemsstaterne til at undgå sådanne behandlinger uden de berørte personers frie og oplyste samtykke;

40. bemærker, at interkønnede personer i Malta og Grækenland er beskyttet mod forskelsbehandling på grund af kønskarakteristika; opfordrer medlemsstaterne til at indføje kønsidentitet og kønskarakteristika i deres lovgivning om ligestilling mellem kønnene, når de gennemfører EU-direktiver og ligestilling mellem kønnene;

41. understreger, at kønsbestemt vold og forskelsbehandling, herunder, men ikke kun voldtægt og seksuel vold, kvindelig kønslemlæstelse, tvangsægteskab, vold i familien, såkaldte æresforbrydelser og statssanktioneret kønsdiskrimination, udgør forfølgelse og bør betragtes som gyldige grunde til at søge asyl i EU; støtter etablering af sikre og lovlige indrejsekanaler til EU; minder om, at kvinder og piger er særligt udsat for at blive udnyttet af smuglere;

42. gentager sin opfordring til medlemsstaterne om øjeblikkelig at bringe frihedsberøvelse af børn, gravide og kvinder med småbørn samt kvinder, der er ofre for voldtægt, seksuel vold og menneskehandel, til ophør og om at sørge for adgang til den fornødne psykologiske og sundhedsmæssige støtte, der bør ydes af fagpersoner med passende kønsprofil såsom psykologer, socialarbejdere, sygeplejersker og læger, som er uddannet i sådanne krisesituationer; minder om, at rettidig støtte til flygtninge, der er ofre for kønsbaseret vold eller vold på grund af (antaget) seksuel orientering eller kønsidentitet, bør ydes på alle stadier i migrationsforløbet, herunder omgående omplacering i tilfælde af, at deres sikkerhed ikke kan garanteres, kvalitetsbetonet mental sundhedsstøtte og øjeblikkelig anerkendelse af kønsidentitet under asylprocedurerne som en voldsforebyggende foranstaltning;

43. gentager, at kønsdimensionen i forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel, som nu er en af de mest indbringende aktiviteter for den organiserede kriminalitet, løbende bør overvåges i gennemførelsen af EU’s lovgivning mod menneskehandel, og gentager sin opfordring til Kommissionen om at fortsætte med at overvåge dette i sin vurdering af medlemsstaternes efterlevelse og implementering af direktivet, samtidig med at det sikrer, at indberetningsforpligtelserne og tidsplanen som skitseret i direktivet overholdes;

44. opfordrer Kommissionen til at tilbyde både finansiel og logistisk støtte til medlemsstater, der deltager i bekæmpelsen af menneskehandel, navnlig Italien og Grækenland, som i forbindelse med den nuværende migrantkrise befinder sig i frontlinjen med at håndtere denne nødsituation;

45. opfordrer til, at bestræbelserne på nationalt plan og EU-plan til bekæmpelse af de fortsat bestående stereotyper og kønsbaseret forskelsbehandling intensiveres gennem oplysningskampagner, som fokuserer på ikke-stereotype fremstillinger af kvinder og piger og mænd og drenge og rettes mod alle samfundslag; opfordrer medlemsstaterne til at træffe positive initiativer såsom strategier for at tilskynde kvinder til at vælge karrierer og professioner, hvor kvinder er underrepræsenterede, og mænd til at påtage sig en rimelig del af de familie- og husholdsmæssige opgaver eller til at øge forståelsen blandt mænd for, hvordan vold, herunder menneskehandel med henblik på kommerciel seksuel udnyttelse, tvangsægteskaber og tvangsarbejde skader kvinder, mænd og børn og undergraver ligestilling mellem kønnene, og til at træffe foranstaltninger til at begrænse efterspørgslen efter handlede kvinder og børn gennem oplysningskampagner;

46. gentager, at kvinder bør have kontrol over deres seksuelle og reproduktive sundhed og rettigheder; opfordrer alle medlemsstater til at sikre kvinder let adgang til frivillig familieplanlægning og den samlede vifte af ydelser inden for reproduktiv og seksuel sundhed, herunder prævention og sikker, lovlig abort; opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at gennemføre offentlige oplysningskampagner, der skal gøre mænd og kvinder fuldt bevidste om deres rettigheder og pligter i forbindelse med seksuelle og reproduktive spørgsmål;

47. fremhæver den stigende tendens til overdreven brug af samvittighedsklausuler, der fører til, at adgangen til seksuelle og reproduktive sundhedstjenester vanskeliggøres; opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at samvittighedsklausuler ikke forhindrer patienter i at få adgang til lovlig lægebehandling;

48. mener, at nægtelse af seksuel og reproduktiv sundhedspleje, der kan redde liv, herunder sikker abort, udgør en alvorlig krænkelse af grundlæggende menneskerettigheder;

49. understreger vigtigheden af aktive forebyggelses-, uddannelses- og oplysningspolitikker for teenagere, unge og voksne for at sikre EU-borgerne en god seksuel og reproduktiv sundhed og forebygge seksuelt overførte sygdomme og uønskede graviditeter;

50. tilskynder de kompetente myndigheder i medlemsstaterne til at fremme ligestilling mellem kønnene i deres omfattende undervisning i køn og samliv, herunder undervisning af piger og drenge om forhold, der er baseret på samtykke, respekt og gensidighed, samt i sports- og fritidsaktiviteter, hvor stereotyper og forventninger baseret på køn kan få indvirkning på pigers og drenges selvopfattelse, sundhed, erhvervelse af færdigheder, intellektuelle udvikling, sociale integration og identitetsopbygning;

51. understreger betydningen af at tilskynde mænd til at deltage fuldt ud i alle foranstaltninger til opnåelse af ligestilling mellem kønnene og af at identificere alle sammenhænge, hvor et stort antal mænd kan nås, især i mandsdominerede institutioner, erhverv og foreninger, af at bevidstgøre mænd om deres roller og ansvar for at fremme ligestilling mellem kønnene og af støtte princippet om deling af magt og ansvar mellem kvinder og mænd på arbejdspladsen, i samfund, i den private sfære og i de større nationale og internationale samfund;

52. opfordrer medlemsstaterne til at overvåge tilfælde, hvor medier og reklameindustrien fremmer seksualisering og kommercialisering af kvinder og ofte fremviser kvindelige stereotyper i form af ungdom, skønhed og seksuel tiltrækning som en model for social succes; opfordrer Kommissionen til at tage retslige skridt i tilfælde, hvor en medlemsstat krænker direktivet om audiovisuelle medietjenester, og til at fremme god praksis i offentlige og private medievirksomheder gennem tilskyndelsesforanstaltninger; opfordrer medierne og reklameindustrien til at respektere kvinder værdighed og til at sikre, at deres fremstilling er fri for stereotyper og forskelsbehandling og på linje med den eksisterende kvindelige mangfoldighed; opfordrer desuden medierne og reklameindustrien til at rette større opmærksomhed mod sund levevis, forskellige familiemodeller og levevis;

53. minder om EU’s tilsagn i handlingsplanerne for 2013 og 2015 for EU-CELAC (Sammenslutningen af Latinamerikanske og Caribiske Stater) med hensyn til bekæmpelse af vold mod kvinder og udtrykker bekymring over den manglende gennemførelse af kapitel 7 heri om fremme af ligestilling mellem kønnene; opfordrer medlemsstaterne og EU-Udenrigstjenesten til at samarbejde og afsætte økonomiske og institutionelle ressourcer til at sikre opfyldelse af de henstillinger om fremme af ligestilling mellem kønnene, der er aftalt i handlingsplanerne, navnlig med hensyn til bekæmpelse af alle former for vold, i overensstemmelse med Belem de Parákonventionen, Istanbulkonventionen og CEDAW-konventionen;

54. understreger, at forskning viser, at konsekvenserne af klimaændringer er større for kvinder end for mænd, og at kvinder bærer de tungeste byrder i tilfælde af fattigdom; mener, at kvinder bør deltage aktiv og klimapolitikker og -indsatser;

55. opfordrer Kommissionen til at forelægge et forslag om en overordnet strategi for bæredygtig udvikling, som indbefatter alle relevante interne og eksterne politikområder, og til at udvikle effektive overvågnings-, revisions- og ansvarsholdelsesmekanismer for gennemførelsen af 2030-dagsordenen, herunder for dens mål og indikatorer for ligestilling mellem kønnene, kvinders rettigheder og myndiggørelse af kvinder;

56. opfordrer Kommissionen til mere effektivt overvåge gennemførelsen i medlemsstaterne af den eksisterende EU-lovgivning om ligestilling mellem kønnene og fremhæver nødvendigheden af at indlede overtrædelsesprocedurer i tilfælde af manglende gennemførelse af relevant lovgivning;

57. beklager, at der til trods for den interinstitutionelle erklæring om at sikre integrering af kønsaspektet, der er knyttet som bilag til den flerårige finansielle ramme (FFR), indtil videre ikke er truffet nogen foranstaltninger vedrørende kønsbudgettering; understreger i denne forbindelse, at det er nødvendigt nøje at kontrollere, hvordan principperne i den fælles erklæring er blevet gennemført for så vidt angår årlige budgetprocedurer, og opfordrer til, at det ansvarlige udvalg tildeles en formel rolle i revisionen af FFR;

58. opfordrer medlemsstaternes regeringer til at sikre, at der findes og fortsat vil bestå organer forsynet med passende ressourcer, der har til opgave at udforme, koordinere og gennemføre politikker for ligestilling mellem kønnene, idet disse vil være et tydelig tegn på regeringernes vilje til at fremme ligestilling mellem kønnene;

59. opfordrer EU-institutionerne til at indføre særlige indikatorer for ligestilling, herunder EIGE’s ligestillingsindeks, i systemet til overvågning af den fremtidige EU-mekanisme for demokrati, retsstatsprincippet og grundlæggende rettigheder;

60. opfordrer Kommissionen til at udvikle en bredere ligestillingsstrategi, herunder et horisontalt direktiv til håndtering af forskelsbehandling, med henblik på at bekæmpe alle former for kønsbaseret forskelsbehandling; anmoder med henblik herpå Rådet om så hurtigt som muligt at nå til en fælles holdning om forslaget til Rådets direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset religion eller tro, handicap, alder, køn eller seksuel orientering (COM(2008)0426), som har været blokeret, siden Parlamentet vedtog sin holdning herom den 2. april 2009 ( 43 ) ; opfordrer endnu en gang Rådet til at medtage køn som årsag til forskelsbehandling;

61. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer.

(1) EUT L 315 af 14.11.2012, s. 57.

(2) EUT L 101 af 15.4.2011, s. 1.

(3) EUT C 70 E af 8.3.2012, s. 162.

(4) EUT L 204 af 26.7.2006, s. 23.

(5) EUT L 373 af 21.12.2004, s. 37.

(6) EUT L 353 af 28.12.2013, s. 7.

(7) EUT L 180 af 15.7.2010, s. 1.

(8) EUT L 68 af 18.3.2010, s. 13.

(9) EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1.

(10) EFT L 359 af 19.12.1986, s. 56.

(11) EFT L 6 af 10.1.1979, s. 24.

(12) EUT C 341 E af 16.12.2010, s. 35.

(13) EUT C 199 E af 7.7.2012, s. 65.

(14) EUT C 251 E af 31.8.2013, s. 1.

(15) EUT C 316 af 30.8.2016, s. 2.

(16) Vedtagne tekster, P7_TA(2014)0105.

(17) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0042.

(18) EUT C 407 af 4.11.2016, s. 2.

(19) Vedtagne tekster, P7_TA(2014)0126.

(20) Vedtagne tekster, P8_TA(2015)0312.

(21) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0073.

(22) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0203.

(23) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0235.

(24) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0338.

(25) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0360.

(26) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0072.

(27) Vedtagne tekster, P8_TA(2016)0227.

(28) ISBN 978-92-79-29898-1.

(29) EUT L 59 af 2.3.2013, s. 5.

(30) http://www.un.org/womenwatch/daw/csw/csw48/ac-men-auv.pdf

(31) ISBN 978-92-79-36171-5.

(32) Rapport fra Eurofound (2016): »The gender pension gap: challenges and solutions«.

(33) Rapport fra Eurofound (2015): »Promoting uptake of parental and paternity leave among fathers in the European Union«.

(34) Eurofound (2015): »First findings: Sixth European Working Conditions Survey«.

(35) http://ec.europa.eu/eurostat/web/crime/database

(36) Rapport fra Eurostat: »Trafficking in human beings«, 2015-udgave.

(37) Det europæiske netværk af juridiske eksperter i ligestilling og ikke-diskrimination: »A comparative analysis of gender equality law in Europe 2015«.

(38) EIGE (2014): »Effectiveness of institutional mechanisms for the advancement of gender equality. Review of the implementation of the Beijing Platform for Action in the EU Member States«.

(39) Rapport fra Eurofound (2014): »Social partners and gender equality in Europe«.

(40) Udviklingen i 2014 og 2015.

(41) Faktablad fra Kommissionen: »Gender balance on corporate boards — Europe is cracking the glass ceiling«, oktober 2015. Europa-Kommissionen GD JUST: »Women in economic decision-making in the EU: Progress report: A Europe 2020 initiative«, 2012; Aagoth Storvik og Mari Teigen: »Women on Board: The Norwegian Experience«, juni 2010.

(42) EUT L 328 af 6.12.2008, s. 55.

(43) EUT C 137 E af 27.5.2010, s. 68.