Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om kvaliteten af drikkevand () (96/C 82/12)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 29. maj 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 S at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgsmål, som udpegede Adalbert Kienle til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 28. november 1995.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 331. plenarforsamling, mødet den 21. december 1995, med et stort flertal af stemmer for og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

ØSU godkender Kommissionens forslag under forbehold af følgende betragtninger og bemærkninger.

1. Indledning

1.1. Vand er en grundlæggende forudsætning for alt liv på jorden. Det kan endog blive en kilde til konflikt og til et våben i tilfælde af krig og uroligheder. Ikke kun mennesket, men også naturen har brug for rent vand. Af hensyn til menneskets sundhed og et intakt økosystem er det strengt nødvendigt, at alt vand i videst mulige omfang holdes frit for skadelige stoffer og beskyttes til gavn for hele menneskeheden.

Når vand forurenes, bør alt sættes ind på at sikre, at forureneren-betaler-princippet anvendes.

1.2. Drikkevand er levnedsmiddel nummer ét. Det drikkevand, forbrugerne modtager, bør være klart og appetitligt, kunne indtages med nydelse og være af upåklagelig kvalitet. Derfor er forbrugerbeskyttelsen af central betydning. ØSU erkender, at direktivet om drikkevand (80/778/EØF) af 15. juli 1980 har ført til en væsentlig forbedring af drikkevandets kvalitet i Europa, og at drikkevand i Europa kvalitetsmæssigt ligger i spidsen set på verdensplan.

Alligevel virker Kommissionens argumenter for at revidere direktiv 80/778/EØF overbevisende. Formålet er at afbøde visse mangler og at tilpasse direktivet til den nyeste videnskabelige viden og de teknologiske forbedringer. Den hidtidige offentlige debat om forslaget til drikkevandsdirektiv har imidlertid gjort befolkningen i flere EU-medlemsstater usikker. Debatten må ikke hindre, at der træffes nøgterne og velovervejede beslutninger.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU hilser principielt Kommissionens forslag velkomment. Det er især positivt, at mangelfulde og forældede parametre udgår, at vejledende værdier falder bort, og at der iværksættes ordninger i tilfælde af værdioverskridelser.

2.2. ØSU bekræfter, at direktivet om drikkevandskvalitet primært betragtes som en sundhedspolitisk foranstaltning. Derimod udgør forslaget til Rådets direktiv om vandområders økologiske kvalitet den vigtigste foranstaltning til integrering af beskyttelsesforanstaltningerne for vandområder i Fællesskabet (jf. KOM(93) 680 endelig udg.). En »horisontal« sammenligning af EU's forskellige vandpolitiske foranstaltninger afslører til dels klare disharmonier i EF-retten.

2.2.1. ØSU håber, at den nyligt bebudede meddelelse fra Kommissionen og det kommende rammedirektiv for EU's vandpolitiske foranstaltninger effektivt vil kunne løse den aktuelle situations problemer med manglende sammenhæng.

2.3. ØSU glæder sig over, at Kommissionen i stort omfang har taget hensyn til Verdenssundhedsorganisationen WHO's nylige henstillinger, der hviler på videnskabelige undersøgelser, og som tager hensyn til forsigtighedsprincippet. Overtagelsen af WHO-henstillingerne vil føre til en yderligere forbedring af beskyttelsesniveauet for drikkevand i Den Europæiske Union.

2.3.1. Hvad derimod angår pesticider, insisterer Kommissionen på den hidtidige faste værdi på 0,1 mikrogram/liter drikkevand. Denne grænseværdi, der er væsentligt strengere end WHO's henstilling, svarer næsten til værdien 0 og kan kun være berettiget som en forsigtighedsforanstaltning. Som en konsekvens heraf kan der opstå den situation, at et stof, som anvendes som pesticid, er forbudt i drikkevand, mens det samme stof fra andre kilder er tilladt i drikkevand.

2.4. Principielt hilses det velkomment, at Kommissionen tilstræber en større gennemsigtighed i anvendelsen af direktivet. Dermed bidrager den til, at direktivet kan gennemføres på en mere ensartet måde i medlemsstaterne, og at befolkningen lettere accepterer miljøbestemmelserne.

Man må dog være opmærksom på, at et krav om flere rapporter vil øge de administrative omkostninger for medlemsstaterne og ikke automatisk medføre bedre information. Det er vigtigere at give forbrugerne et klart billede af drikkevandets kvalitet end at afkorte intervallerne mellem rapporterne. Derudover tillægges den lokale kontrol med drikkevandskvaliteten stor betydning.

2.5. De foranstaltninger til sikring og forbedring af drikkevandet, der følger af direktivforslaget, er forbundet med betydelige ekstra omkostninger. Det er derfor en forudsætning, at der gennemføres grundige cost-benefit-analyser, såfremt disse foranstaltninger skal kunne accepteres af de pågældende borgere og af erhvervslivet.

2.5.1. Kommissionens omkostningsskøn på mellem 34 og 70 milliarder ECU for udskiftningen af blyrør inden for en periode af 15 år er kun delvis repræsentative.

For at gøre udgifterne til udskiftning af blyrør overkommelige og acceptable for lavindkomsthusholdninger opfordrer ØSU til at iværksætte støtteprogrammer i medlemsstaterne.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Artikel 2, stk. 1, litra b)

Denne bestemmelse pålægger levnedsmiddelindustrien at anvende drikkevand til processer, som ikke implicerer, at vandet kommer i direkte kontakt med levnedsmidlet, f.eks. i varmevekslere. Det burde - muligvis i artikel 3 - gøres klart, at vand i lukkede systemer er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. En forpligtelse til at anvende drikkevand i lukkede systemer kan ikke begrundes med hensynet til den forebyggende sundhedsbeskyttelse, da der ikke er nogen direkte kontakt mellem levnedsmidlet og vandet. Anvendelse af drikkevand i disse tilfælde ville indebære både et brud på proportionalitetsprincippet og et stort spild af drikkevand.

3.2. Artikel 7, stk. 3

Af hensyn til sundhedsbeskyttelsen må blyforureningen også formindskes i husholdningernes distributionssystemer. Det må i denne forbindelse undersøges, om direktivet om byggematerialer anvendes korrekt.

3.3. Artikel 14

Da værdierne og klassifikationen af alle parametre kan ændres i lyset af ny videnskabelig dokumentation, bør proceduren i artikel 14 revideres for at sikre, at ØSU høres på linje med Europa-Parlamentet.

3.4. Bilag I, del B, kemiske parametre

3.4.1. Bor

Borforbindelser forekommer overalt. Drikkevand, som udvindes af overflade- og grundvand, der er uberørt af menneskehånd, indeholder bor som en oprindelig bestanddel. I overfladevand er der yderligere bor-elementer, som hidrører fra anvendelse af borater i industrien og husholdningerne.

EU-grænseværdierne er fastlagt på grundlag af de vejledende værdier for drikkevand, som WHO anbefalede i 1993. Da de blev drøftet, blev der dog ikke taget hensyn til resultaterne af de seneste undersøgelser, som blev gennemført efter OECD-metoder. Disse nye resultater anses af WHO som så betydelige, at WHO i mellemtiden har givet skriftligt tilsagn om så hurtigt som muligt at foretage en revision af den vejledende værdi for bor. Det er sandsynligt, at den lave værdi på 0,3 milligram bor/liter ikke bibeholdes som anbefaling. Fra EU's side skal der ligeledes tages hensyn til den nyeste viden og til resultatet af WHO's revision, når bor-grænseværdien fastlægges. Indtil da bør EU's vejledende værdi på 1,0 milligram bor/liter drikkevand, der har været gældende siden 1980, bibeholdes som parameterværdi.

3.4.2. Cadmium

I overensstemmelse med WHO's forslag bør grænseværdien for cadmium sænkes til 3 mikrogram/liter.

3.4.3. Bly

Blyrør til drikkevand indebærer en sundhedsrisiko for især spædbørn og småbørn, der er samfundets svageste og mest hjælpeløse medlemmer. Navnlig på dette område er forebyggelse af stor betydning. Forslaget om at sænke blyværdien forekommer tilstrækkeligt videnskabeligt begrundet og bifaldes derfor.

ØSU finder imidlertid, at note 3 i bilag I, del B, bør indarbejdes i direktivets artikel. Endvidere kræver ØSU, at Kommissionen i samråd med medlemsstaterne, vandværkerne og andre parter fremlægger en klar definition på »en repræsentativ prøve«. Denne definition bør bygge på en harmoniseret metodologi, der tillader kontrol med sammenlignelige og relevante data. Konklusionerne bør vedtages efter proceduren i artikel 14.

I forbindelse med de foranstaltninger, der skal gennemføres for at nå ned på grænseværdien, bør medlemsstaterne prioritere de områder, hvor foranstaltningerne gør størst gavn.

I betragtning af de høje omkostninger anmoder ØSU Kommissionen om intensivt at overveje, hvilke alternative foranstaltninger der kunne iværksættes for at mindske blyoptagelsen. I den forbindelse skal der tages hensyn til de risici, som blyerstatningsstoffer frembyder, og det må derfor påses, at erstatningsmaterialer udvælges og installeres på en måde, der er i overensstemmelse med målene i drikkevandsdirektivet.

3.4.4. Bromdichlormethan og chloroform

Grænseværdierne for bromdichlormethan på 15 mikrogram/liter og chloroform på 40 mikrogram/liter er et kompromis mellem den nødvendige desinfektion og desinfektionsmidlernes toksiske virkning. Alle muligheder må udnyttes for at begrænse anvendelsen af toksiske desinfektionsmidler til et minimum.

3.4.5. Kobber

Der må fastlægges en femårig overgangsordning for kobber.

3.4.6. Pesticider

På grund af de strenge godkendelsesbestemmelser for pesticider i EU samt de store og kostbare bestræbelser, der udfoldes af landbruget, konsulenterne og industrien (især vandværkerne - og deres kunder - som betaler for udstyr til at fjerne pesticidrester), er det muligt, at den generelle værdi på 0,1 mikrogram for hvert enkelt pesticid i grundvandet i Den Europæiske Union i vidt omfang kan overholdes. I nogle regioner i Den Europæiske Union har modeller for samarbejde mellem landbruget og vandforsyningen ført til betragtelige resultater.

Dette samarbejde bør imidlertid udvides til at omfatte alle de regioner, som endnu ikke har fulgt denne model. Kommissionen bør endvidere overveje, hvorledes miljøpolitikken i højere grad kan integreres i landbrugspolitikken, når der er tale om anvendelsen af pesticider.

Siden slutningen af 1980'erne kan der konstateres et klart fald i anvendelsen af pesticider i EU. Medvirkende hertil er bl.a. den stigende anvendelse af integreret planteavl, fremme af ekstensiv dyrkning som led i landbrugsreformens ledsagende foranstaltninger og testningen af plantebeskyttelsesapparatur.

3.4.6.1. Den udifferentierede grænseværdi for alle pesticider i EU reducerer antallet af tilladte og til rådighed stående pesticider. Derved vanskeliggøres og fordyres en målrettet anvendelse, der tillige er så sparsom som mulig, af pesticider inden for den integrerede planteavl. Forringede muligheder for at skifte mellem pesticider kan føre til uønsket resistens. I sidste ende kan dette resultere i betydelige konkurrencemæssige ulemper for europæisk landbrug i forhold til andre landbrugseksportlande, hvor der uden undtagelser gælder differentierede sundhedsrelaterede normer for pesticider i drikkevand.

3.4.6.2. Note 5 d) (i bilag I) med meddelelsen om, at Kommissionen undersøger, om der efter en evaluering af de foreliggende videnskabelige oplysninger kan fastsættes en individuel værdi for et bestemt stof, afslører Kommissionens usikkerhed på dette punkt. Den ordning, der bebudes i note 5 d), bør derfor allerede nu indføres i en artikel i direktivet. Der skal fastlægges klare bestemmelser om fastsættelsen af toksikologisk afledte, substansspecifikke parameterværdier for de enkelte plantebeskyttelsesmidler, efter at midlerne er optaget i bilag 1 til direktiv 91/414/EØF om markedsføringen af plantebeskyttelsesmidler.

3.4.6.3. Ved fastsættelsen af sådanne individuelle parameterværdier på grundlag af videnskabeligt og internationalt anerkendte principper må der tages udgangspunkt i en høj sikkerhedsfaktor og tages omfattende hensyn til de forebyggende aspekter.

3.4.6.4. Kommissionens begrundelse for at fjerne grænseværdien for alle pesticider på 0,5 mikrogram/liter i alt forekommer plausibel. Det er rigtigt, at der ved fastsættelsen af parameterværdierne for de enkelte stoffer må tages hensyn til vekselvirkninger og kumulative virkninger. Som Kommissionen understreger, kan dette dog ikke gøres arbitrært for en hel familie af stoffer.

3.5. Bilag II

3.5.1. Undersøgelsernes hyppighed og omfang bør afspejle parametrenes betydning (f.eks. mikrobiologi) og deres lokale udbredelse. Derfor bør parameterlisterne revideres, så man undgår en omkostningskrævende udarbejdelse af unødvendige data.

3.5.2. Alt i alt kan den minimale kontrolfrekvens reduceres væsentligt netop i tilfælde af store vandmængder (fra 60 000 kubikmeter). Dette gælder især de kemiske parametre.

Bruxelles, den 21. december 1995.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 131 af 30. 5. 1995, s. 5.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Forkastede ændringsforslag

Følgende ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 3.2 - Artikel 7, stk. 3

Efter andet punktum indsættes følgende:

»Ansvaret for hvert enkelt led i vandproduktionen og distributionskæden bør fastlægges klart.«

Afstemningsresultat

For: 40, imod: 40, hverken for eller imod: 26.

Punkt 3.5.1

I slutningen af første punktum indsættes følgende:

»... og tage hensyn til den metodologi, som Den Internationale Standardiseringsorganisation har anbefalet for udformningen af prøveudtagningsprogrammerne for vand.«

Afstemningsresultat

For: 31, imod: 53, hverken for eller imod: 4.