KOMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABE 
K0M(93) 669 endelig udg. 
Bruxelles, den 15. december 19S 
FISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTFT 
FORVALTNING AF DEN GENSIDIGE ANERKENDELSE 
AF NATIONALE REGLER EFTER 1992 
Praktiske konklusioner af Kommissionens gennemgang 
i henhold til EF-Traktatens artikel 100 B -
-1-
FORVALTNING AF DEN GENSIDIGE ANERKENDELSE 
AF NATIONALE REGLER EFTER 1992 
Praktiske konklusioner af Kommissionens gennemgang 
i henhold til EF-Traktatens artikel 100 B -
1. Kommissionen har i denne meddelelse ønsket at tilkendegive, hvilke 
konklusioner den har draget af den gennemgang, den har foretaget i henhold til 
artikel 100 B, på baggrund af udviklingen i gennem-førelsen af Hvidbogen fra 1985. 
I - BESTEMMELSERNE I ARTIKEL 100 B 
2. I henhold til Traktatens artikel 100 B skulle Kommissionen i løbet af 1992 med 
hver enkelt medlemsstat gennemgå de nationale love og administrative 
bestemmelser, der er omfattet af artikel 100 A, men som ikke er blevet harmoniseret i 
henhold til denne artikel. 
3. Formålet med denne gennemgang var at sætte Kommissionen i stand til 
eventuelt at fremsætte forslag til Rådet om at vedtage, at bestem-melser, der er 
gældende i én medlemsstat, skal anerkendes som værende ligeværdige med 
bestemmelser, der anvendes af en anden medlemsstat. 
4. Bestemmelserne i artikel 100 B udgør således ikke en alternativ 
harmoniseringshjemmel, der åbner mulighed for en fiktiv harmonisering af alt det, der 
ikke er blevet harmoniseret på grundlag af artikel 100 A, men de er derimod et 
redskab til at lette den gensidige aner-kendelse af ikke-harmoniserede nationale 
bestemmelser - for på de områder, hvor EF ikke har fundet en harmonisering 
nødvendig, er det kun den gensidige anerkendelse, der kan sikre gennemførelsen af 
det indre marked. 
5. Så snart harmoniseringsprogrammet i Hvidbogen fra 1985 - om 
"gennem-førelsen af det indre marked" - er endeligt gennemført, drejer det sig for EF 
om at sørge for, at dette marked kan fungere, hvilket hovedsagelig skal ske ved at 
anvende de gældende EF-regler og ved at sikre en sammenhængende 
gennemførelse af den gensidige anerkendelse. 
-2-
6. Desuden bør EF i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet som er et 
supplement til det subsidiaritetsprincip, der er nedfældet i Traktaten om Den 
Europæiske Union - sikre, at den gensidige aner-kendelse forvaltes på en sådan 
måde, at man undgår unødig regulering. 
7. Det drejer sig desuden om at få slået fast, at undtagelser fra princippet om fri 
bevægelighed i de få specifikke tilfælde, der anerkendes i Traktaten, f.eks. i artikel 36, 
kun kan komme på tale under forudsætning af, at de giver mulighed for at forebygge 
eller sikre en hurtig løsning af problemer og sikkerhed for den fornødne åbenhed i en 
situation, hvor den gensidige tillid er en afgørende forudsætning. 
8. EF må derfor finde frem til en ordning, der fremover kan sikre: 
at målene og principperne i artikel 8 A overholdes (etablering af et område 
uden indre grænser) 
at der tilvejebringes en vis retssikkerhed for de økonomiske aktører især 
ved at styrke princippet om accept af varer fra andre EF-lande, bl.a. via 
gensidig anerkendelse af de nationale bestem-melser, der ikke er blevet 
harmoniseret 
at der fortsat vil kunne bestå lovgivningsforskelle, når de ikke hæmmer det 
indre marked 
at medlemsstaterne får mulighed for at varetage deres almene interesser, 
når det sker under fuld åbenhed og giver mulighed for at forebygge eller 
hurtigt finde en løsning på problemer, hvilket er en forudsætning for at 
styrke den gensidige tillid og undgå konflikter 
at medlemsstaterne tilskyndes til at tilpasse deres respektive lovgivninger 
til de krav, der nødvendigvis må være opfyldt, for at det store indre marked 
kan fungere harmonisk. 
II - GENNEMFØRELSEN AF ARTIKEL 100 B 
A - INDHENTNING AF OPLYSNINGER OM HINDRINGER 
9. Ved skrivelse af 7. juni 1990 anmodede Kommissionen medlemsstaterne om at 
træffe forberedelser til at gennemføre bestemmelserne i artikel 100 B om 
gennemgang af de hindringer, der endnu bestod for skabelsen af det store område 
uden indre grænser som omhandlet i EØF-Traktatens artikel 8 A. 
10. For at lette arbejdet blev gennemgangen efter ønske fra de fleste 
medlemsstater opdelt i to etaper 
I første omgang koncentrerede man sig om varesektoren. En skrivelse 
herom blev fremsendt til medlemsstaterne den 30. juli 1990, som alle, med 
undtagelse af Luxembourg, besvarede. I betragtning af uensartetheden i 
de enkelte landes bidrag har Kommissionen sideløbende med drøftelserne 
i koordineringsudvalget for det indre marked sendt dem til drøftelse i to 
ekspertgrupper inden for telekommunikation og levnedsmidler. 
I anden omgang blev informationsindsamlingen udvidet til at omfatte hele 
det indre marked (tjenesteydelser, landbrug, transport osv.), og 
medlemsstaterne blev anmodet om oplysninger herom ved skrivelse af 
28. august 1991. 
B - GENNEMGANG AF DE ANGIVNE HINDRINGER 
11. Der kan drages flere konklusioner af den gennemgang, der fandt sted i henhold 
til artikel 100 B.stk. 1: 
12. Der viste sig ved denne gennemgang, som blev foretaget på basis af 
oplysninger fra medlemsstaterne - hovedsagelig vedrørende endnu eksisterende 
hindringer for frie varebevægelser - suppleret med Kommissionens egne iagttagelser, 
ikke at være nogen sektor, som hverken er omfattet af de foranstaltninger, der er 
truffet inden for rammerne af hvidbogsprogrammet, eller af overtrædelsesprocedurer 
iværksat i henhold til artikel 169 for tilsidesættelse af bl.a. de forpligtelser, der følger 
af Traktatens artikel 30, men derimod viste der sig at være en række specifikke 
hindringer, som oftest i bilate-rale forbindelser mellem bestemte medlemsstater og for 
bestemte varer (antenner, blyanter osv.). 
13. Selv om de indkomne svar fra medlemsstaterne kun har deklaratorisk karakter, 
kan det således konstateres, at der kun kan blive tale om at bringe artikel 100 B i 
anvendelse i et begrænset antal tilfælde, hvor det er vanskeligt at afgøre, om de 
falder ind under artikel 30, eller om der reelt er behov for harmonisering på EF-plan. 
14. Desuden kan Kommissionen ikke ud fra de indkomne oplysninger pege på, 
hvilke konkrete foranstaltninger i forbindelse med anerkendelse af ligeværdighed på 
EF-plan der bør træffes. 
15. Men i særdeleshed ville det ikke have givet nogen generel og fuldstændig 
løsning på problemet eller sikret, at det indre marked blev bragt helt på plads pr. 
31. december 1992, hvis man - i 1992 - havde indført en ordning med bilateral eller 
multilateral anerkendelse (mellem alle medlemsstaterne og i hvert enkelt tilfælde) af 
de nationale bestemmelser, der anses at kunne give anledning til handelshindringer, 
for det ville ikke have givet nogen garanti for, at målene og principperne i artikel 8 A 
blev overholdt. For en sådan fremgangsmåde 
ville have krævet et tættere og mere beslutsomt samarbejde mellem 
medlemsstaterne på bilateralt eller multilateralt grundlag (med de deraf 
følgende tunge og langsommelige procedurer) 
-4-
ville ikke have kunnet føre til en anerkendelse af ligeværdighed i alle de 
tilfælde, der kunne tænkes at opstå (for hvert enkelt land) 
ville ikke sikre en hurtig og effektiv behandling af alle de hindringer, der 
eventuelt blev konstateret efter 31. december 1992 (listen over 
konstaterede og potentielle hindringer ville ikke have været udtømmende) 
ville ikke gøre det lettere at tilpasse de nationale lovgivninger til nye 
forhold (erfaringer, videnskabelig/teknologisk udvikling), eftersom en 
specifik og formel anerkendelse af en national bestemmelses 
ligeværdighed altid foregår pr. en bestemt dato. 
16. Derimod indeholder den nugældende EF-ret - dvs. bestemmelserne i Traktatens 
artikel 30, EF-retsakteme og EF-Domstolens retspraksis allerede princippet om accept 
af varer fra andre medlemsstater. Dette princip er bl.a. baseret på gensidig 
anerkendelse af de nationale regler og kan ikke fraviges, medmindre der foreligger 
ufravigelige hensyn eller krav som opregnet i artikel 36 såsom sundheds-, sikkerheds-
, forbruger- eller miljøhensyn. 
17. I betragtning af den snarlige færdiggørelse af hvidbogsprogrammet og under 
hensyn til de konklusioner, der kunne drages af artikel 100 B-gennemgangen, er det 
derfor tvingende nødvendigt at sikre, at princippet om accept af varer fra andre 
medlemsstater overholdes ved at forvalte, hvad der fortsat må være undtagelser fra 
dette princip, på en gennemsigtig, effektiv og sammenhængende måde. 
III - UDVIKLINGEN I EF-RETTEN: 
STYRKELSE AF PRINCIPPET 
A - KLARE PRINCIPPER I EF-DOMSTOLENS RETSPRAKSIS 
18. Som det blev fastslået i EF-Domstolens dom i Cassis de Dijon-sagen (sag 
120/78, dom af 20. februar 1979) og i de senere domme, der har præciseret dette 
princip yderligere, skal enhver vare, der er lovligt fremstillet og markedsført i en 
medlemsstat, i princippet have adgang til ethvert andet EF-lands marked. 
19. Undtagelser fra dette princip kan kun tolereres, hvis de nationale 
markedsføringsbestemmelser og tekniske forskrifter, der kan lægge hindringer i vejen 
herfor, 
tilgodeser ufravigelige hensyn eller de hensyn, der er opregnet i artikel 36, 
såsom sundheds-, sikkerheds-, forbruger- eller miljø-hensyn 
står i rimeligt forhold til det tilstræbte mål, dvs. er både et nødvendigt og 
det mindst hindrende middel. 
20. På grundlag af denne retspraksis har Kommissionen opstillet en række 
retningslinjer, som den navnlig har udmøntet i en meddelelse om konsekvenserne af 
Domstolens dom i den ovennævnte Cassis de Dijon-sag (sag 120/78). 
I denne fortolkningsmeddelelse (EFT C 256 af 30. oktober 1980) præciserede 
Kommissionen, at "anvendelsen af de af Domstolen udvik-lede principper indebærer, 
at en medlemsstat principielt ikke kan forbyde salg på sit territorium af et produkt, som 
fremstilles og forhandles lovligt i en anden medlemsstat, selv om dette produkt 
fremstilles efter tekniske eller kvalitative forskrifter, der afviger fra dem, som gælder 
for egne produkter. I det omfang, det pågældende produkt "på rimelig og 
tilfredsstillende måde" opfylder det lovlige mål, som forfølges ved forskrifterne 
vedrørende produktet (sikkerhed, forbrugerbeskytelse, miljø osv.), kan den 
importerende medlemsstat nemlig ikke for at berettige et salgsforbud på sit territorium 
påberåbe sig, at de anvendte midler for at nå dette mål er forskel-lige fra dem, som 
gøres gældende for nationale produkter". 
"I et sådant tilfælde vil et absolut forbud ikke kunne betragtes som "nødvendigt" for at 
opfylde "et bydende nødvendigt krav", for det er ikke en "væsentlig garanti" i den i 
Domstolens dom fastlagte forstand". 
21. EF-Domstolen har gentagne gange uddybet princippet om accept af varer fra 
andre medlemsstater, og den har i forbindelse hermed foretaget en sondring mellem 
de tilfælde, hvor hindringerne for de frie varebevæ-gelser var begrundet i 
forbrugerhensyn, og de tilfælde, hvor de var begrundet i sundhedshensyn. 
I den første kategori af tilfælde har Domstolen lagt til grund, at når fyldestgørende 
mærkning af en vare er tilstrækkelig til at give køberen den fornødne information, har 
en medlemsstat ikke ret til at forbyde markedsføring af et importeret produkt under 
henvisning til forbrugerhensyn. 
Hvad sundhedshensyn angår, udtalte Domstolen, at en medlemsstat ganske vist altid 
havde ret til at forbyde et produkt, der udgjorde en sundhedsfare for landets borgere, 
men hvis et land ønskede at forbyde salg af et produkt importeret fra en anden 
medlemsstat, hvor produktet blev lovligt fremstillet og/eller markedsført, måtte den i 
hvert enkelte tilfælde efterprøve, om det pågældende produkt frembød en reel risiko. 
EF-Domstolen har i den forbindelse udtalt, at EF-retten forbyder en medlemsstat at 
fastsætte bestemmelse om, at en importør for at opnå markedsføringstilladelse skal 
kunne bevise, at det pågældende produkt ikke er sundhedsskadeligt, men ikke er til 
hinder for, at de nationale myndigheder kræver, at importøren fremlægger alle de 
oplysninger, han er i besiddelse af, til brug for deres vurdering heraf (Sandoz-
dommen af 14. juli 1983, sag 174/82). 
For produkter, hvis skadelige virkninger ikke er påvist på det tidspunkt, hvor de for 
første gang importeres til en medlemsstat, skal den pågældende stat desuden indføre 
en procedure for forudgående godkendelse og begrunde eventuelle afslag på 
godkendelse. Der skal i øvrigt være adgang til at prøve et sådant afslag ved en 
domstol (jf- bl.a. dom af 12. marts 1987 i sagen om det tyske "Reinheitsgebot" for øl, 
sag 178/84, præmis nr. 46). 
22. For nylig har Domstolen udfyldt sin hidtidige retspraksis ved at skelne mellem 
-6-
på den ene side, reglerne vedrørende de betingelser, som varer skal 
opfylde for at være lovligt produceret og bragt i omsætning ( såsom 
betingelserne for deres benævnelse, deres form, deres dimensioner, 
deres vægt, deres sammensætning deres præsentation, deres mærkning, 
deres indpakning ), og 
på den anden side, de bestemmelser, som begrænser eller forbyder visse 
former for salg (såsom et generelt forbud mod videresalg med tab). 
De førstnævnte udgør, i overensstemmelse med retspraksis i "Cassis de Dijon", 
nævnt ovenfor, foranstaltninger med tilsvarende effekt som kvantitative restriktioner, 
forbudt ved artikel 30. Dette gælder selvom disse regler er anvendelige uden forskel 
på alle produkter, for så vidt som deres anvendelse på produkter med oprindelse i en 
anden medlemsstat ikke kan begrundes med et formål af generel interesse, som kan 
overgå kravet om den fri bevægelighed af varer. 
Med hensyn til den anden gruppe finder Domstolen, at nationale bestemmelser som 
begrænser eller forbyder visse former for salg, ikke udgør foranstaltninger med 
tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner, som forbudt ved artikel 30, forudsat 
at disse bestemmelser finder anvendelse på alle de berørte operatører, som udøver 
deres virksomhed på det nationale territorium og forudsat, at bestemmelserne på 
samme måde, juridisk som faktisk, berører omsætningen af nationale produkter og 
produkter med oprindelse i en anden medlemsstat (Afgørelse "Keck og Mithouard" af 
24. november 1993, forenede sager C-267 og C 268/91 - forbud mod videresalg med 
tab). 
B - EN MERE FULDSTÆNDIG EF-LOVGIVNING 
23. Allerede i sin ovennævnte meddelelse om konsekvenserne af EF-Domstolens 
dom i sag 120/78 ("Cassis de Dijon", op. cit.) drog Kommissionen sine konklusioner af 
denne afgørelse og fastlagde en række retningslinjer for sin egen indsats på dette 
område. 
24. Kommissionen har for det første taget fat på de markedsføringsregler, der 
fastsætter tekniske eller kvalitative krav for markedsføring på det nationale marked af 
varer, der er fremstillet og markedsført i andre medlemsstater, i alle de tilfælde hvor 
de hindringer, sådanne bestemmelser giver anledning til, ikke ville kunne accepteres 
ud fra de meget strenge kriterier, der blev opstillet af EF-Domstolen. 
25. For det andet har Kommissionen også sat ind på at få harmoniseret de 
nationale lovbestemmelser, der har betydning for, hvordan fælles-markedet fungerer, 
når det drejede sig om at eliminere hindringer, der skyldtes nationale bestemmelser, 
som kunne accepteres ud fra de af EF-Domstolen opstillede kriterier. 
26. For at forebygge vanskeligheder som følge af nye nationale bestem-melser slog 
Kommissionen desuden til lyd for, at der blev indført pligt til at anmelde forslag til 
tekniske forskrifter (direktiv 83/189/EØF). 
27. Nu, hvor hele programmet for gennemførelse af det indre marked som fastlagt i 
Hvidbogen fra 1985 er ved at være på plads, og hvor artikel 100 B-gennemgangen 
ikke har afsløret større problemer, som ikke vil være løst med de vedtagne EF-
bestemmelser, eller som ikke kan elimineres ved iværksættelse af 
overtrædelsesprocedurer i henhold til Traktatens artikel 30-36, vil princippet om 
accept af varer fra andre medlemsstater få desto større betydning. 
28. For at det indre marked kan fungere, er det derfor nødvendigt at indføre et sæt 
regler, der kan sikre en hurtig, effektiv, gennem-sigtig og sammenhængende 
behandling af de tilfælde, hvor det vil være berettiget at fravige dette princip. 
IV - FORSLAG: GENSIDIG ANERKENDELSE, 
RETSSIKKERHED OG GENSIDIG INFORMATION 
29. Bortset fra, at der som nævnt ovenfor kun er konstateret ret få, sporadiske 
hindringer, må princippet om accept af varer fra andre medlemsstater siges af være 
blevet styrket af den seneste udvikling i EF-retten, dvs. i såvel Traktaten (Den 
Europæiske Fælles Akt) som den afledte ret (lovgivningsforanstaltningerne i 
Hvidbogen fra 1985) og EF-Domstolens retspraksis. 
30. Det drejer sig derfor nu om at sikre, at Kommissionen og de øvrige 
medlemsstater informeres om de tilfælde, hvor en medlemsstat gør en undtagelse fra 
dette princip gældende under henvisning til ufravige-lige hensyn eller de i artikel 36 
opregnede hensyn, og dette må ske, så snart hindringen opstår, således at der bliver 
mulighed for hurtigt at løse problemerne 
enten - og fortrinsvis - på frivilligt grundlag, mellem de impli-cerede 
medlemsstater 
eller, om nødvendigt, på EF-plan, før problemerne får alvorlige 
konsekvenser for virksomhederne, forbrugerne og - mere generelt 
borgerne i EF. 
31. Denne fremgangsmåde har den fordel, at den åbner mulighed for en pragmatisk 
behandling af hindringer for frie varebevægelser. Det samarbejde, der etah'«"--«* 
mellem medlemsstaterne indbyrdes, eventuelt med Kommissionens hjælp, vil så 
bidrage til at sikre, at EF ikke kommer til at gribe mere ind, end hvad der er 
nødvendigt for at sikre den frie bevægelighed. 
32. Men det er imidlertid kun muligt at nå frem til en mindelig løsning på 
problemerne, når det kan ske inden for veldefinerede rammer og på basis af gensidig 
tillid. 
Derfor må den gensidige information ske hurtigst muligt, med angi-velse af, hvorfor en 
medlemsstat finder det legitimt at kræve sin lovgivning overholdt i forbindelse med 
varer fra en anden medlems-stat. 
-8-
33. I den sammenhæng bør informationsordningen omfatte fire former for 
afgørelser 
generelle forbud mod af en produktmodel eller -type 
afslag på godkendelse af et produkt - model eller type - der første gang 
indføres på markedet i vedkommende medlemsstat og underlægges 
godkendelseskrav svarende til de krav, som Domstolen har opstillet i sin 
retspraksis, og som Kommissionen har uddybet i sin 
fortolkningsmeddelelse om fri bevægelighed for levnedsmidler inden for 
Fællesskabet (EFT C 271 af 24. oktober 1989) 
afgørelse om, at en produktmodel eller -type skal ændres for at kunne 
markedsføres 
tilbagetrækning fra markedet af en produktmodel, -type eller -kategori. 
34. Denne informationsordning skulle udelukkende gælde for den egentlige 
afgørelse, der træffes i forbindelse med en produktmodel eller -type (generelt forbud, 
afslag på godkendelse, tilbagetrækning fra markedet), og altså ikke for de 
foranstaltninger, der iværksættes forud for den endelige afgørelse (forebyggende 
foranstaltninger, undersøgelser....). 
35. Desuden bør denne gensidige informationsordning kun gælde i de tilfælde, som 
ikke allerede er omfattet af de eksisterende anmeldel-sesprocedurer. 
Således skal tekniske forskrifter, som allerede er blevet anmeldt på 
projektstadiet i henhold til direktiv 83/189/EØF, ikke anmeldes igen, det 
skal kun de negative afgørelser, der træffes i henhold til tekniske 
forskrifter. 
Tilsvarende gælder, at når der træffes afgørelse om generelt forbud, 
afslag på godkendelse eller tilbagetrækning fra markedet med den 
begrundelse, at det pågældende produkt udgør en fare for forbrugernes 
sundhed og sikkerhed, er der allerede særlige proce-durer, der skal følges 
i henhold til afgørelse 89/45/EØF om et system for hurtig udveksling af 
oplysninger om farer i forbindelse med anvendelse af forbrugsgoder og 
direktiv 92/59/EØF om generel produktsikkerhed (fra og med 29. juni 
1994). 
Endelig indeholder en række direktiver også beskyttelsesklausuler, i 
forbindelse med hvilke der i visse nærmere afgrænsede tilfælde skal ske 
anmeldelse af nationale foranstaltninger vedtaget i henhold hertil. 
36. Her må i øvrigt understreges den vigtige rolle, direktiv 83/189 spiller med hensyn 
til at sikre den gensidige anerkendelse af forskellige nationale lovgivninger. Ved 
systematisk at indføje klausuler om gensidig anerkendelse i nationale udkast til 
tekniske forskrifter og ved at udnytte muligheden for at få anerkendt deres egen 
lovgivning i de lovforslag, andre medlemsstater anmelder, vil den enkelte medlemsstat 
kunne skabe større retssikkerhed for erhvervslivet. Direktivet kan således i en lang 
række tilfælde eliminere risikoen for manglende anerkendelse. I betragtning af det 
meget store antal anmeldelser i henhold til dette direktiv (over 400 om året) må det 
siges at have en ikke ringe positiv betydning for sammenhængen i det indre marked. 
-9-
37. Derimod giver de nugældende EF-regler ikke altid mulighed for, at man 
omgående får kendskab til de tilfælde, hvor en medlemsstat finder det nødvendigt og 
legitimt at kræve sine egne regler overholdt i forbin-delse med en produktmodel eller -
type, som ellers er lovligt frem-stillet og/eller markedsført i en anden medlemsstat. 
38. Men i et indre marked, der er baseret på gensidig anerkendelse af de nationale 
regler, som ikke er blevet harmoniseret, må undtagelser fra denne gensidige 
anerkendelse i det mindste kunne identificeres hurtigt. 
For det er vigtigt at de økonomiske aktører kan handle på et juri-disk grundlag præget 
af klare principper, som kun i sjældne tilfælde kan fraviges. 
Den foreslåede ordning skal derfor åbne mulighed for hurtig identifi-kation af 
eventuelle undtagelser fra princippet og gøre det lettere hurtigt at finde en løsning på 
problemet og dermed genoprette - dvs. styrke - princippet om frie varebevægelser. 
KONKLUSIONER 
39. I sin resolution om den praktiske gennemførelse af det indre marked (1) har 
Rådet selv givet tilsagn om at samarbejde med alle EF-institutioneme og 
medlemsstaterne om at få det indre marked til at fungere og skride hurtigt ind, hvis 
der opstår nye hindringer, der kan udgøre en fare for markedets enhed. 
På denne baggrund opfordrede Rådet Kommissionen til at fremlægge forslag til, 
hvordan man i praksis kan sikre en harmonisk forvalt-ning af enhedsmarkedet. 
40. I betragtning af det ovenstående og i fuld overensstemmelse med de 
konklusioner, den agter at drage af bl.a. Sutherland-gruppens arbejde omkring det 
indre marked efter 1992, vil Kommissionen foreslå Rådet at indføre en enkel og 
pragmatisk informationsordning med deltagelse af såvel medlemsstaterne som 
Kommissionen for derigennem at sætte EF i stand til sikre større åbenhed i 
forvalt-ningen af den gensidige anerkendelse af de nationale bestemmelser, som ikke 
er blevet harmoniseret på EF-plan. 
(1 ) Rådets resolution af 7. december 1992 om den praktiske gennemførelse af det indre marked (jf. punkt 7 og 24) - EFT 
nr. C 334 af 18.12.1992. s. 1. 
-10-
Gennemgang af hindringer for handelen med varer 
i henhold til artikel 100 B: 
konkrete hindringer angivet af medlemsstaterne 
NB 
De følgende sider indeholder en sammenfattende oversigt over hindringer 
vedrørende konkrete varer, som de enkelte medlemsstater har peget på. 
Det er imidlertid vigtigt at understrege følgende: 
1. De bidrag, Kommissionen har modtaget fra medlemsstaterne, er af ret 
uensartet karakter 
Langt de fleste lande (alle undtagen Luxembourg) har sendt skriftlige bidrag, 
hvis indhold imidlertid er ret uensartet, spændende fra en ganske detaljeret 
liste (Belgien) til et almindeligt brev, hvori der gives udtryk for det pågældende 
lands (Spaniens) generelle holdning til artikel 100 B - samt forskellige andre, 
mere eller mindre udførlige bidrag. 
2. Disse bidrag har kun rent deklaratorisk karakten 
Alle oplysninger er givet på det enkelte lands eget ansvar, normalt uden nogen 
nærmere analyse af, hvorvidt den anfægtede hindring er lovlig eller ej 
3. De pågældende hindringer er blevet observeret i en periode (1990-1992), hvor 
mange af foranstaltningerne i hvidbogsprogrammet endnu ikke var trådt i kraft 
- eller endnu ikke vedtaget. 
Denne oversigt giver altså kun eksempler på, hvad det er for en type 
handelshindringer, som medlemsstaterne har observeret i perioden fra 1990 til 1992, 
og som Kommissionen må bestræbe sig på at få fjernet ved brug af de beføjelser, 
Traktaten giver den. 
Der henvises desuden til de praktiske konklusioner, som Kommissionen har draget af 
den gennemgang, der er foretaget i henhold til artikel 100 B, og som den redegør for i 
sin meddelelse til Rådet og Parlamentet om "Forvalt-ning af den gensidige 
anerkendelse af nationale regler efter 1992". 
-11-
Gennemgang af hindringer for handelen med varer 
** i henhold til artikel 100 B: 
konkrete hindringer angivet af medlemsstaterne 
SEKTOR 
Levnedsmidler VARE 
(Oprindelsesland) 
Tilskudsfoder (UK) 
Additiver (B-F-UK) 
Alkoholholdige drikkevarer (KL­
UK) 
Kartofler (F-UK) 
Mærkning af drikkevarer (F-UK) 
Øl (B-UK-P) 
Mejeriprodukter (B-F) 
Ærter (B) 
Brændte mandler (B) 
For-kogte levnedsmidler (B) 
Slikkepinde (B) 
Faste oste (B) 
Præemballerede levnedsmidler 
(F) 
Kød og levende dyr (F) 
Æg(F) 
Dybfrosset brød (F) 
Sojaproteiner (OK) 
Mælkeproteiner, amidon, stivelse 
(EL) 
Radiser i bundter (NL) 
Eksotiske frugter (NL) HINDRING 
(Bestemmelsesland) 
Lovgivningsforskelle 
Forskelle med hensyn til tilladte additiver 
Lovgivningsforskelle 
Problemer med klassificering (D~F) og importhin­
dringer (DK) 
Forskelle med hensyn til tilladte betegnelser i visse 
lande (D-F-L) 
Renhedslove og lovgivningsforskelle med hensyn 
til mærkning og emballering (DK-D-EL-E-FH) eller 
forbud mod additiver (F-B) 
Hindringer på grund af obligatoriske betegnelser 
(B-DK-EL) eller forbud mod markedsføring (i) 
Problemer med klassificering og kvalitetsnormer 
(DK) 
Forbud mod sorbinsyre i brændte mandler (F) 
Lovgivningsforskelle med hensyn til maks. tilladte 
temperaturer (EL) 
Lovgivningsforskelle (DKHRL) 
Forbud mod metamycin (DK) 
Pligt til at anvende Imperialmåleenheder ved 
præemballering af honning, gelé, syltetøj og 
marmelade (UK) 
Importforbud, karantæne (DKHRL-UK) 
Importhindringer (KL) 
Markedsføringsforbud (i) 
(D-EL-EH-NL) 
Forbud mod anvendelse (D) 
Bekæmpelse af minérfluen (UK) 
Plantesundhedskontrol (I-E) 
12 
SEKTOR I VARE I HINDRING 
(Oprindelsesland) (Bestemmelsesland) 
I Vejkøretøjer I Bi,er (B-NL-UK) Ingen gensidig anerkendelse af typegodkendelser 
Registreringsplader (B-UK) Forbud mod plader af plastic i nogle lande (P) 
Cykelspejle (B) Lovgivningsforskelle (D) 
Trækruder (B) Lovgivningsforskelle (D) 
Tændrør til forvarmning i diesel- Godkendelsesproblemer (D) 
biler (B) 
Ventilatorer til campingvogne (B) Lovgivningsforskelle (D-KL) 
Kølere til campingvogne (NL) Godkendelsesproblemer (F) 
Cykelstel (F) Obligatorisk mærkning (DK) 
Knallerter (F-P) Godkendelsesproblemer (DK) 
Anhængere(F) Godkendelsesproblemer (i) 
Brændstofbeholdere (B-F) Godkendelsesproblemer (F-I) 
Handimobiler (F) Markedsføringsforbud (i) 
Biler "uden kørekort" (F) Markedsføringsforbud (i) 
|~~ Byggeri Fastgørelsesanordninger (UK) Lovgivningsforskelle (D) 
Gascylindre (UK) Lovgivningsforskelle 
Metalkonstruktioner (B) Lovgivningsforskelle (D) 
Sanitære installationer (dele og Lovgivningsforskelle (D) 
elementer) (B) 
Varmeapparater (B) Lovgivningsforskelle (o) 
Elevatorer (B) Lovgivningsforskelle (D) 
Svejste rør (B) Lovgivningsforskelle (E) 
Galvaniserede emner (F) Lovgivningsforskelle (E) 
Ildslukkere (F) Lovgivningsforskelle (E) 
Betonblokke og mursten (B) Obligatoriske dimensioner i visse lande (UK) 
Elpærer (B) Lovgivningsforskelle 
Gasapparater (B) Lovgivningsforskelle (F) 
Eistik (F) Obligatorisk jordforbindelse (DK) 
Industrimaling (F) Krav til sammensætning (B) 
Polstermøbler (F) Obligatoriske brandnormer (UK) 
Keramiske plader (EL) Godkendelsesproblemer (F) 
Byggematerialer (P) Godkendelsesproblemer (E) 
-13-
SEKTOR VARE I _ HINDRING 
(Oprindelsesland) (Bestemmelsesland) 
I Tele-og Telefax (B-UK) Lovgivningsforskelle (E-F) 
radiokommunikation 
Fællesantenner (DK) Lovgivningsforskelle 
Telefoner (DK) Lovgivningsforskelle 
Telefonsvarere (DK) Lovgivningsforskelle 
Edb-tastaturer (DK) Lovgivningsforskelle 
Kortbølgeradioer (DK) Lovgivningsforskelle 
Videotransmissionssystemer (DK) Lovgivningsforskelle 
Medicinsk telemetri (DK) Lovgivningsforskelle 
Navigationsapparatur (EL) Godkendelsesproblemer (UK) 
I \ ^Q+rn\A)+r ny I Lægemidler (B-F) Forskelle med hensyn til definition Ingen gensidig 
medicinsk udstyr anerkendelse af på lægemidier (apotekermonopol) 
I 1 1 (D) 
Markedsføringstilladelser 
Langsommelige procedurer for markedsførings-
tilladelser (E) 
Medicinske instrumenter (F) Krav om resterilisering (B) 
Medicinsk udstyr (NL) Godkendelsesproblemer 
I Kemiske I Ethanol (UK) Forbud mod salg i visse lande (D-EL-P) 
Gødning (F) Forbud mod markedsføring af gødning med højt 
ammonitratindhold ((B) 
Pesticider (KL) Lovgivningsforskelle især med hensyn til maks. 
tilladt restkoncentrering 
I Diverse 1 Kosmetik (UK) Lovgivningsforskelle (E) 
01- og læskedrikpumper (B) Lovgivningsforskelle (E) 
Ædelmetaller (B-D-F) Manglende gensidig anerkendelse af stemplerne 
Aerosoler (B) Klassificeringsproblemer (F) 
Sengetæpper og tæpper (B) Forskelle med hensyn til mærkning 
Møbler (B) Krav med hensyn til brandresistens (UK) 
Lydoptagelser (UK) Forskelle med hensyn til retsbeskyttelsens 
varighed 
Legetøj (B) Krav med hensyn til indhold af cellulose og giftige 
stoffer (IRL) 
Nattøj til børn (B) Lovgivningsforskelle (IRL) 
Barnevogne (B) Lovgivningsforskelle (IRL) 
Blyanter og grafiske redskaber Krav med hensyn til indhold af giftige stoffer (IRL) 
[(B) [ 
-14-
SEKTOR 
Diverse 
(forts.) VARE 
(Oprindelsesland) 
Rå kashmir (B) 
Dyner (B) 
Beklædning (B) HINDRING 
(Bestemmelsesland) 
Sundhedscertifikat (UK) 
Mærkning, sammensætning (NL-O-F) 
Krav om brandresistens (IRL) 
Sutter til sutteflasker (F) 
Skilifter (F) 
Tæpper (B) 
Ydre enheder til edb (F) 
Trykbærende udstyr (DK) 
Elektriske ringeklokker og udstyr 
hertil (i) 
Propper til vin- og champagne­
flasker (i) 
Sko (i) 
Sko og lædervarer (i) 
PCP i lædervarer og sko (i) 
Boligtekstiler (i) 
Trykkogere (i) 
Gasvandvarmere (i) 
Sikkerhedsfodtøj (i) 
Cisterner (F) 
Brandslukkere (F) 
Emballager (EL) 
Blomster (NL) 
Tv-modtagere (NL) 
Tv-kabinetter (NL) 
Elapparater til ysnetdrift (NL) Forbud mod salg (NL) 
Forbud mod markedsføring (i) 
Slidstyrke, mærkning 
Importhindringer (E) 
Ingen harmoniserede normer 
Overensstemmelseserklæring (E) 
Problemer md banderoler (F) 
Problemer med mærkning af sammensætning (EL-
E-F) 
Ny importtilladelse udover CITES (D) 
Indskrænkning af listen over lædervarer I forhold til 
Washington-konventionen (NL-UK) 
Lovgivningsforskelle (D) 
Lovgivning i i 
Lovgivningsforskelle (UK) 
Hæmningsnormer I UK 
Forskelle med hensyn til tekniske normer (D-F) 
Lovgivningsforskelle (D-F) 
Lovgivning i i 
Lovgivningsforskelle (D-UK) 
Godkendelsesproblemer (i) 
Hindringer for markedsføring (DK) 
Genbrug (D) 
Bekæmpelse af minérfluen (UK) 
Strålingsnormer (o) 
Spændingsangivelser (i) 
Krav med hensyn til brandresistens (D.UK) 
Brugsvejledning (UK) 
lb 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 669 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 
Katalognummer : CB-CO-93-722-DA-C 
ISBN 92-77-62857-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg