BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET

• Forslagets begrundelse og formål

Finansforordningen fastsætter principperne og de generelle finansielle regler for opstilling og gennemførelse af Unionens budget og kontrol af Unionens finanser.

Når en bøde, tvangsbøde eller anden sanktion pålægges af Kommissionen, men anfægtes ved Unionens domstole, kan adressaterne enten midlertidigt indbetale bøden eller stille en bankgaranti, der dækker bødens størrelse og de gældende renter for udskudt betaling, indtil den endelige dom er afsagt. I tilfælde af midlertidig indbetaling krediterer den pågældende part beløbet på Kommissionens bankkonto. Siden 2009 er de bøder, der midlertidigt indbetales til Kommissionen, blevet deponeret i en særlig fond (BUFI), hvis midler direkte eller indirekte investeres i meget sikre statsobligationer for at bevare deres værdi for det tilfælde, at sådanne beløb skal tilbagebetales til den pågældende part som følge af EU-domstolenes annullering eller reduktion af bøden.

I sin afgørelse af 20. januar 2021 i sag C-301/19 P, Kommissionen mod Printeos, fastslog Domstolen, at Kommissionen, når den handler i henhold til forpligtelsen efter artikel 266, stk. 1, i TEUF til at gennemføre de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol om reduktion eller annullering af en bøde for overtrædelse af konkurrencereglerne, der midlertidigt er indbetalt af en virksomhed, er forpligtet til at betale morarenter ved forsinket tilbagebetaling af bøden fra den dato, hvor virksomheden midlertidigt har indbetalt bøden, og indtil datoen for tilbagebetalingen.

I forbindelse med sin appel i sag C-221/22 P, Kommissionen mod Deutsche Telekom, har Kommissionen anmodet Domstolen om at tage Printeos-dommen op til overvejelse med henblik på at præcisere de forpligtelser, der påhviler Kommissionen til i tilfælde af reduktion eller annullering af en midlertidigt indbetalt bøde at yde en passende kompensation til adressaten af bøden for den manglende rådighed over den indbetalte bøde i den periode, hvor den var genstand for prøvelse.

Så længe Domstolen ikke har givet de ønskede præciseringer, står Kommissionen imidlertid over for hidtil usete rentekrav, der langt overstiger renterne af de midlertidigt indbetalte beløb, og for hvilke der skal findes en passende løsning i Unionens budget. Uden at foregribe resultatet af appellen i sag C-221/22 P er det derfor presserende at foreslå lovgivningsmæssige foranstaltninger for at sikre dels et passende kompensationsniveau i tilfælde af tilbagebetaling af en midlertidigt indbetalt bøde, dels at EU-budgettet kan dække de deraf følgende finansielle behov. Dette kræver en række målrettede ændringer af artikel 48, stk. 2, artikel 99, stk. 4, artikel 107, stk. 2, og artikel 108, stk. 1, 2 og 4.

I henhold til det generelle princip om restitutio in integrum, der finder anvendelse på tilbagebetaling af bøder, tvangsbøder eller andre sanktioner, der er pålagt af EU-institutioner og midlertidigt indbetalt, og som senere annulleres eller reduceres af Den Europæiske Unions Domstol, bør det præciseres, at et negativt afkast af sådanne foreløbigt opkrævede bøder, tvangsbøder eller andre sanktioner, ikke skal fratrækkes det beløb, der skal tilbagebetales.

For at kompensere for tabet af rådigheden over midler fra den dato, hvor virksomheden midlertidigt indbetalte bøden til Kommissionen, og frem til den dato, hvor tilbagebetalingen finder sted, foreslås det som en passende kompensation til virksomheden i sådanne situationer, at det tilbagebetalte beløb forrentes med den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med et og et halvt procentpoint, hvilket udelukker, at der skal anvendes nogen anden rentesats på dette beløb. Denne sats svarer til den rentesats, der gælder for skyldneren, når denne vælger at udsætte betalingen af en bøde, tvangsbøde eller anden sanktion og stiller en finansiel garanti i stedet for at foretage en indbetaling.

Uanset den generelle regel om, at budgettet ikke må indeholde negative indtægter, bør det præciseres, at ovennævnte renter og andre skyldige afgifter vedrørende sådanne annullerede eller reducerede bøder, tvangsbøder eller andre sanktioner, herunder ethvert negativt afkast i forbindelse med disse beløb, bør betragtes som negative indtægter på Unionens budget for at undgå enhver uønsket indvirkning på EU-budgettets udgiftsside.

For hurtigst muligt at afhjælpe det uforholdsmæssigt store pres på EU-budgettets udgiftsside fremlægges dette forslag uafhængigt af den kommende revision af finansforordningen.

• Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Dette forslag er i fuld overensstemmelse med de eksisterende generelle finansielle regler og har til formål at undgå et uforholdsmæssigt stort pres på Unionens budget som følge af den retspraksis, som Printeos-sagen giver anledning til.

2. RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

• Retsgrundlag

Forslaget har hjemmel i artikel 322, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

• Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

Vedtagelsen af Unionens generelle finansielle regler henhører under EU's enekompetence.