RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

INDLEDNING

4.1. I 2003 beløb udgifterne til den fælles landbrugspolitik, dvs. Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL, Garantisektionen), sig til i alt 44 378 millioner euro. Figur 4.1 og 4.2 viser, hvad pengene blev brugt til. Figur 4.1 er en oversigt over udgifterne efter økonomisk kategori (direkte betalinger, eksportrestitutioner mv.). Figur 4.2 viser udgifternes fordeling på de største landbrugssektorer (oksekød, olivenolie mv.).

4.2. Direkte støtte til landbrugerne, som fastsættes på grundlag af det dyrkede areal eller antallet af dyr på bedriften, tegner sig for den største andel (58 %) af udgifterne til den fælles landbrugspolitik. Denne støtte, som har været et vigtigt element i den fælles landbrugspolitik siden reformen i 1992, skal først og fremmest kompensere landbrugerne for nedsættelser af de fælles landbrugspriser.

4.3. Stort set alle disse udgifter afholdes af de udbetalende organer i medlemsstaterne. For de fleste udgifters vedkommende anvendes følgende procedure: a) Landbrugerne indsender støtteansøgninger til de udbetalende organer, året før støtten kommer til udbetaling. Ansøgningerne er baseret på det dyrkede areal, på antallet af støtteberettigede dyr, som landbrugerne har holdt på bedriften i en bestemt periode, mv. b) De udbetalende organer foretager administrativ kontrol af disse ansøgninger og også kontrol på stedet af en stikprøve af ansøgningerne. Denne kontrol foretages hovedsagelig inden for rammerne af Det Integrerede Forvaltnings- og Kontrolsystem (IFKS). c) De enkelte udbetalende organer udbetaler støtten til støtteansøgerne og indsender et regnskab over de afholdte udgifter til Kommissionen, som så godtgør de udbetalende organer deres udgifter. d) De udbetalende organers regnskaber og betalinger gennemgås af en uafhængig revisor (»det attesterende organ«), som i februar måned det år, der følger efter regnskabsåret, afgiver en beretning til Kommissionen. e) Inden den 30. april det år skal Kommissionen beslutte (vedtage en »beslutning om regnskabsafslutning«), om den kan godkende disse regnskaber og revisionsberetninger, eller om den skal anmode om yderligere revision eller flere oplysninger. f) Kommissionen kan derefter undersøge de betalinger, de udbetalende organer har foretaget. Såfremt den konstaterer, at betalinger er afholdt på et regelstridigt grundlag, eller at finanskontrollen har været svag, kan den beslutte, at bestemte udgifter skal afholdes af de berørte medlemsstater og ikke over EU-budgettet (i fællesskabsterminologien hedder det, at Kommissionen som et led i »regnskabsafslutningen« vedtager »overensstemmelsesbeslutninger« om at »udelukke sådanne udgifter fra fællesskabsfinansiering«). Når Kommissionen beslutter at udelukke udgifter, trækker den beløbet for de udelukkede udgifter fra beløbene til de udbetalende organer.

4.4. Generaldirektøren i Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug udarbejder hvert år en aktivitetsrapport om generaldirektoratets udgifter i regnskabsåret. Han afgiver samtidig en erklæring om udgifternes lovlighed og formelle rigtighed.

SPECIFIK VURDERING — DAS-REVISION

Revisionens omfang

4.5. Retten har: a) gennemgået de attesterende organers arbejde (jf. punkt 4.7 og 4.8) b) evalueret kontrolordningerne, navnlig IFKS og kontrollen efter betalingernes afholdelse (jf. punkt 4.9-4.16) c) selv testet udvalgte transaktioner (jf. punkt 4.17) d) gennemgået generaldirektøren for landbrugs aktivitetsrapport og erklæring (jf. punkt 4.18-4.23).

4.6. Punkt 4.24-4.46 indeholder Rettens vurdering af lovligheden og den formelle rigtighed af udgifterne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik. Vurderingen er i det store og hele baseret på ovennævnte beviskilder. Rettens bemærkninger om regnskabets rigtighed findes i kapitel 1, punkt 1.10 og 1.11.

De attesterende organers arbejde

4.7. De attesterende organers revision af de udbetalende organer omfatter en gennemgang af regnskaberne og af behandlingen og kontrollen af ansøgninger om udbetaling af støtte, der ydes som led i den fælles landbrugspolitik, samt en undersøgelse af, om de udbetalende organer opfylder kriterierne for godkendelse (jf. punkt 4.53). I henhold til de gældende EU-bestemmelser er de attesterende organer ikke forpligtet til at gennemgå landbrugernes eller eksportørernes støtteansøgninger (jf. punkt 4.8.c))

4.8. Som led i sin årlige undersøgelse af regnskabsafslutningsproceduren (jf. punkt 4.55-4.61) gennemgik Retten det arbejde, der var foretaget af en række attesterende organer, der dækkede 80 % af udgifterne i 2003. Selv om Kommissionen satte spørgsmålstegn ved en række af de attesterende organers arbejde (jf. punkt 4.65), har Retten på grundlag af deres arbejde udledt følgende generelle konklusioner til brug ved udarbejdelsen af revisionserklæringen: 4.8.

a) Rapporterne giver sikkerhed for, at de finansielle oplysninger, som de udbetalende organer har forelagt (og som er opført i Kommissionens regnskaber), i det store hele er nøjagtige, men denne sikkerhed gælder ikke en række udbetalende organers oplysninger om debitorer (jf. punkt 4.61).

b) Generelt giver rapporterne sikkerhed for, at de udbetalende organer har kontrolleret og gennemgået støtteansøgningerne i overensstemmelse med de gældende regler, men et betydeligt antal af de attesterende organer har afgivet en revisionspåtegning med forbehold, for så vidt angår bestemte udgiftsområder (jf. punkt 4.54).

c) De attesterende organers arbejde (således som defineret i forordning (EF) nr. 1663/95) er imidlertid ikke beregnet til at give — og giver heller ikke — direkte sikkerhed for, at støttemodtagernes oplysninger, som anvendes af de udbetalende organer til at beregne de skyldige beløb, er korrekte, og dermed, at betalingerne er lovlige og formelt rigtige. c) Det attesterende organs arbejde går ud på at sikre, at regnskaberne er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige.

IFKS

4.9. IFKS omfatter en elektronisk database over landbrugsbedrifter og støtteansøgninger, et system til identifikation af marker, et system til identifikation og registrering af dyr og en ordning for administrativ kontrol og kontrol på stedet. IFKS finder direkte anvendelse på udgifter til ordningerne for arealstøtte (jf. punkt 4.24-4.30) og dyrepræmier (jf. punkt 4.31-4.34). Ansøgninger om støtte under en række andre ordninger skal være kompatible med dette system (jf. punkt 4.35).

4.10. Retten fortsatte undersøgelsen af gennemførelsen af IFKS (jf. punkt 4.9-4.13 i Rettens årsberetning for regnskabsåret 2002). I 2003 undersøgte Retten den måde, hvorpå yderligere syv udbetalende organer gennemførte IFKS (Niedersachsen (Tyskland), Extremadura (Spanien), Luxembourg, Østrig, Finland, RPA og DARD (Det Forenede Kongerige)), og den foretog en fornyet undersøgelse af fem organer, hvor Retten havde konstateret problemer i 2002 (Bayern (Tyskland), ONIC og Ofival (Frankrig), Laser (Nederlandene) og AGEA (Italien)).

4.11. De væsentligste revisionsresultater var følgende: 4.11.

a) De administrative kontroller (navnlig krydskontroller med databaser vedrørende marker eller dyr) var gode eller tilfredsstillende hos alle udbetalende organer med undtagelse af Luxembourg (arealstøtte og dyrepræmier). I Østrig og Nordirland var flere bøder vedrørende ansøgninger om dyrepræmier ikke blevet beregnet rigtigt eller pålagt i overensstemmelse med reglerne. a) De punkter, som Revisionsretten påtaler vedrørende Østrig og Nordirland, vil blive fulgt op i forbindelse med regnskabsafslutningsproceduren. Situationen i Luxembourg behandles i samme forbindelse.

b) Risikoanalyserne og procedurerne for udvælgelse af ansøgninger til stedlig kontrol var generelt mangelfulde (jf. også punkt 4.26). b) Revisionsrettens bemærkninger er i overensstemmelse med Kommissionens egne konklusioner, der førte til indgående drøftelser med medlemsstaterne og en markant skærpet IFKS-lovgivning med virkning fra regnskabsåret 2004.

c) Hovedparten af de stedlige kontroller blev gennemført på tilfredsstillende vis, men der blev konstateret svagheder i de fleste udbetalende organer, og kvaliteten af kontrollerne var ringere for dyrepræmiernes vedkommende end for arealstøttens (for eksempel DARD (Nordirland, Det Forenede Kongerige), hvor kontrolbesøgene blev anmeldt alt for lang tid i forvejen). c) De to ordninger er væsensforskellige. De forskellige oksekødspræmier vedrører forskellige typer dyr og er underlagt forskellige betingelser. Dette har ud over behovet for at kontrollere dyrenes bevægelser en væsentlig indflydelse på kontrollens karakter.

d) Indberetningen af kontrolresultaterne var mangelfuld for mange af de udbetalende organers vedkommende. De oplysninger, som Niedersachsen, Luxembourg, e og RPA England (alle dyrepræmier) sendte til Kommissionen, var behæftet med væsentlige fejl og anomalier. De resultater, der indberettes vedrørende dyrepræmier, er mindre pålidelige end resultaterne vedrørende arealstøtte. Bilag 2 og 3 indeholder mere detaljerede oplysninger om Rettens revisionsresultater. d) Kommissionen har også konstateret de uoverensstemmelser, som Revisionsretten nævner. Alt i alt anses statistikkerne for at være så pålidelige, som det er nødvendigt for det pågældende formål, dvs. til kontrol af overholdelsen af støtteregler og kontrolordninger. Retten anvender de data, som Kommissionen har anmodet om og samordnet, og oplysningernes præsentation i tabeller bygger normalt på de data, som Kommissionen selv er kommet frem til. Dyrepræmieordningerne er mere forskelligartede end markafgrødeordningerne, hvilket forklarer indberetningsvanskelighederne. Revisionsretten fastslår, som rigtig er, at oplysningerne fra medlemsstaterne ikke altid er helt korrekte eller forelagt inden for de i lovgivningen fastsatte frister, i hvilket tilfælde Kommissionen foretager en hurtig opfølgning og revision i forbindelse med regnskabsafslutningen. I Niedersachsens tilfælde er der fremlagt reviderede oplysninger.

4.12. I de 14 medlemsstater, hvor IFKS er gennemført tilfredsstillende (ikke Grækenland), er resultaterne af IFKS-kontrollerne en vigtig beviskilde, når lovligheden og den formelle rigtighed af transaktionerne under den fælles landbrugspolitik skal vurderes. Ovennævnte fejl i forbindelse med indberetningen af resultater, navnlig resultaterne af kontrollen af dyrepræmier (jf. punkt 4.31 og 4.32), gør de forelagte tal mindre pålidelige, og det forhold, at der i de kontrolresultater, der sendes til Kommissionen, ikke skelnes mellem de forskellige former for arealstøtte, og at resultaterne også omfatter kontrol af foderarealer, gør oplysningerne om arealstøtte mindre anvendelige (jf. punkt 4.24-4.30). 4.12. Kommissionen finder, at den statistiske indberetning er et vældigt godt redskab til at kontrollere, om udgifterne under den fælles landbrugspolitik er lovlige og formelt rigtige. Kort sagt bliver sådanne uoverensstemmelser behørigt korrigeret i forbindelse med regnskabsafslutningsproceduren. Selv om det må erkendes, at mere detaljerede statistiske oplysninger fra medlemsstaterne kunne skabe større sikkerhed, ville udbyttet dog ikke stå mål med indsatsen, og der er et klart behov for at forenkle de administrative procedurer.

Kontrol efter afholdelse af betalinger i medfør af forordning (EØF) nr. 4045/89

4.13. Hver medlemsstat skal opstille et program for kontrol — efter afholdelse af betalinger — af støttemodtagende eller betalingspligtige virksomheders forretningspapirer. Kontrolordningen dækker en lang række støtteordninger under den fælles landbrugspolitik, herunder eksportrestitutioner, forarbejdningsstøtte, navnlig støtte til forarbejdning af bomuld, olivenolie og tobak, og nogle udgifter til udvikling af landdistrikterne. Medlemsstaterne skal sikre sig, at foranstaltningerne faktisk er blevet gennemført, og at de er blevet gennemført korrekt og de skal sørge for at tilbagesøge beløb, der er gået tabt som følge af uregelmæssigheder eller forsømmelse.

4.14. I forbindelse med sin undersøgelse af anvendelsen af forordningen aflagde Retten besøg i 11 medlemsstater og Kommissionen (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). Revisionen dækkede perioden juli 2002-juni 2003, og medlemsstaterne skulle aflægge beretning om denne periode inden udgangen af 2003. For de fleste medlemsstaters vedkommende var der tale om betalinger afholdt i 2001. Retten undersøgte, hvordan de enkelte medlemsstater planlagde og gennemførte kontrollen, og hvordan de aflagde beretning om og førte tilsyn med kontrollen. Retten undersøgte kvaliteten af de systemer, som medlemsstaterne fremover vil anvende til kontrol og om nødvendigt korrektion af den støtte, der blev udbetalt i 2003.

4.15. Retten konstaterede følgende: 4.15.

a) Koordineringsenhederne i medlemsstaterne opstillede generelt kontrolplanerne i overensstemmelse med forordningen, men kun halvdelen af de kontroller, der var planlagt for perioden, var afsluttet ved udgangen af 2003, selv om medlemsstaterne havde indberettet et højere antal til Kommissionen. a) Ifølge medlemsstaternes årsrapporter var antallet af afsluttede kontroller på 2 469, hvilket udgør 63 % af de for perioden planlagte kontroller (3 907). Yderligere 33 % af de planlagte kontroller var angivet som »igangværende«; arbejdet på stedet havde allerede fundet sted for flertallet af disse, og enten var rapporten endnu ikke udarbejdet, eller også afventedes der et svar på en anmodning til en anden medlemsstat om gensidig bistand. Der er en frist på indtil seks måneder for at svare på sådanne anmodninger om gensidig bistand.

b) En femtedel af de kontroller, Retten undersøgte, var helt upålidelige. Under en tredjedel af kontrollerne var efter Rettens opfattelse helt tilfredsstillende (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). b) Kommissionen er ikke i stand til at bekræfte Rettens konklusion. Kommissionen vil tage hensyn til disse forhold i sit fremtidige kontrolarbejde i forbindelse med forordning (EØF) nr. 4045/89.

c) Statistikkerne over kontrolresultaterne i koordineringsenhedernes årsrapporter præsenteres ikke i et format, der gør det muligt at foretage en relevant analyse og sammenligning. Det skyldes primært, at det ikke er et lovkrav, at der skal indberettes indbyrdes forskellige fejlprocenter inden for de forskellige udgiftsområder. c) De modtagne oplysninger analyseres og behandles af Kommissionens tjenestegrene for at muliggøre en sammenligning mellem medlemsstaterne.

d) Kommissionen har ikke opstillet et kontrolprogram til sikring af effektiviteten af den gennemførte kontrol (de seneste kontroller blev gennemført i 1999/2000). d) Der er i de foregående år gennemført sådanne kontrolprogrammer på grundlag af risikoanalyse, og der er ved at blive gennemført endnu en række kontroller. Endvidere evalueres gennemførelsen af forordning (EØF) nr. 4045/89 også med hensyn til eksportrestitutionerne, der er det største udgiftsområde under forordningen. De seneste revisioner af differentierede restitutioner, forudbetaling og oprindelse omfattede hver især en vurdering af, om kontrollen i henhold til forordning (EØF) nr. 4045/89 bidrog til at påvise de særlige risici, der var involveret.

e) Kommissionen meldte ikke skriftligt tilbage på medlemsstaternes risikoanalyser, kontrolplaner eller årsrapporter (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). e) Kommissionens tjenestegrene har for den undersøgte periode opnået yderligere sikkerhed gennem uformelle drøftelser og ved at anmode om oplysninger. I 2004 gennemførte Kommissionens tjenestegrene betydelige forbedringer af overvågningen og kontrollen vedrørende dette aspekt gennem officielle breve til flere medlemsstater med henblik på at forbedre den foreslåede risikoanalyse.

4.16. Hvis den udføres korrekt, er kontrollen efter afholdelsen af betalinger et værdifuldt værktøj til identificering af uretmæssige betalinger under den fælles landbrugspolitik (jf. figur 4.3 ). Den måde, hvorpå medlemsstaterne på nuværende tidspunkt indberetter kontrolresultater, hjælper imidlertid ikke Kommissionen, når den skal finde frem til og vurdere de største risici for uregelmæssigheder. 4.16. Der gennemføres hvert år over 3 000 kontroller. Der var ultimo 2003 i den pågældende periode blevet afsløret 320 uregelmæssigheder, og dette antal vil stige, når de igangværende kontroller er blevet afsluttet. I perioden 2001-2003 blev OLAF underrettet om 860 uregelmæssigheder som følge af kontrollen efter forordning (EØF) nr. 4045/89. Kontrol efter betalingernes afholdelse er ikke blot et vigtigt middel til at afsløre uregelmæssigheder, men er også et vigtigt præventivt middel.

Rettens stikprøve af transaktioner

4.17. Retten har undersøgt en repræsentativ stikprøve på 203 betalinger, som var udtaget af 25 udbetalende organers udgifter (disse organer var tilsammen ansvarlige for 75 % af de fælles landbrugsudgifter) og af de udgifter, der forvaltes direkte af Kommissionen. Formålet med disse test var at få direkte revisionsbevis for, at betalingerne var afholdt i overensstemmelse med reglerne og til en støtteberettiget aktivitet. Sådanne test giver pålidelige revisionsbeviser, for så vidt angår udgifterne til arealstøtte, og, omend i mindre grad, til dyrepræmier, hvor revisorerne normalt har adgang til materielle revisionsbeviser. Men når det gælder eksportrestitutioner eller støtte udbetalt på grundlag af producerede mængder, kan revisorerne kun foretage dokumentkontrol. Disse dokumenters pålidelighed som revisionsbevis afhænger af både transaktionens art og kontrolsystemet (jf. også punkt 4.36, 4.37 og 4.46). 4.17. De kontrolordninger, der gælder for udgifterne under den fælles landbrugspolitik, omfatter generelt fysisk kontrol af en vis procentdel af transaktionerne, 100 % dokumentkontrol, sanktioner, kontrol efter betalingernes afholdelse i henhold til forordning (EØF) nr. 4045/89 og/eller forenelighed med IFKS.

Den årlige aktivitetsrapport fra generaldirektøren for Generaldirektoratet for Landbrug

4.18. Aktivitetsrapporten indeholder en beskrivelse af Generaldirektoratet for Landbrugs aktiviteter i 2003 samt en erklæring fra generaldirektøren om, at kontrolprocedurerne giver rimelig sikkerhed for, at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige. Sigtet med erklæringen er at give ledelsen sikkerhed for, at det interne kontrolsystem fungerer tilfredsstillende. Generaldirektøren tager i sin erklæring forbehold vedrørende fem forhold. To af disse forbehold har relation til de fælles landbrugsudgifter og går på, dels at Det Internationale Olivenråds forvaltning og administration fortsat giver anledning til bekymring, dels at IFKS ikke er gennemført fuldt ud i Grækenland. I rapporten redegøres der for de fremskridt, der er sket på disse to områder siden 2002, og det konkluderes, at det på trods af disse fremskridt endnu ikke er klart, om de påpegede problemer er blevet løst.

4.19. For så vidt angår de fælles landbrugsudgifter, som forvaltes i samarbejde med medlemsstaterne, baserer generaldirektørens sin erklæring på: a) beslutningen om regnskabsafslutning for 2002 (ikke 2003) b) overensstemmelsesbeslutninger (jf. punkt 4.70), som er vedtaget i 2003 og ikke omfatter korrektioner vedrørende regnskabsåret 2003 (Kommissionens overensstemmelsesbeslutninger om udgifterne i 2003 vil blive vedtaget i de kommende år) (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). 4.20. Med andre ord dækker erklæringen transaktioner, som er gennemført i regnskabsår forud for regnskabsåret 2003. Den er ikke beregnet til at give — og giver heller ikke — en sikkerhed, som kan danne grundlag for Rettens revisionserklæring for 2003. 4.19.-4.20. Den revisionserklæring, som generaldirektøren for GD for Landbrug afgiver, er for EUGFL-Garantisektionens vedkommende baseret på følgende forhold: Eksistensen af en effektiv regnskabsafslutningsprocedure som fastsat i finansforordningens artikel 53, stk. 5. De pålagte finansielle korrektioner er baseret på Kommissionens kontrolbesøg i medlemsstaterne. Det forhold, at beslutninger om regnskabsafslutning foretages nogle år efter den pågældende udgifts afholdelse, er en integrerende del af proceduren, som omfatter medlemsstaternes rettigheder til at reagere på kontrolresultaterne. Den sikkerhed, som opnås gennem betalingsorganernes godkendelse, den årlige attesteringsprocedure og IFKS. Disse forhold bevirker, at der er en stor tillid til kontrollen med de anmeldte udgifter. Også en række andre forhold bidrager til at skabe grundlaget for sikkerheden, nemlig resultaterne af Kommissionens interne revisionstjenestes og den interne revisionsenheds arbejde samt eventuelle oplysninger fra OLAF. Generaldirektoratet for Landbrug tager også hensyn til de oplysninger, som det modtager fra Revisionsretten. Som det fremgår af ovenstående, dækker erklæringen transaktionerne i 2003.

4.21. De systemer, der er etableret til overvågning af udgifterne til den fælles landbrugspolitik, forsyner Generaldirektoratet for Landbrug med en lang række data, der har relation til de pågældende udgifters lovlighed og formelle rigtighed. Via IFKS bliver der fundet frem til mange ukorrekte støtteansøgninger, og via IFKS kan betalinger blokeres og der kan iværksættes sanktioner over for landbrugere, der i deres støtteansøgninger har anmeldt alt for høje udgifter.

4.22. Den årlige aktivitetsrapport omhandler hverken resultaterne af de kontroller, der er foretaget inden for rammerne af kontrolordningerne, eller disse ordningers åbenlyse svagheder. Det fremgår heller ikke af rapporten, at Kommissionen bliver ved med at udskyde afslutningen af 21 udbetalende organers regnskaber for 2001 og 2002 (jf. punkt 4.66). Og rapporten indeholder ingen bemærkninger om de overensstemmelsesbeslutninger, der blev vedtaget i 2003, og om deres indvirkning på budgettet. 4.22. Den årlige aktivitetsrapport skal omhandle de hovedresultater, der er opnået som led i en tjenestes aktiviteter, og evaluere, i hvilken grad de opfylder det program, der er bebudet i den årlige forvaltningsplan. De gældende kontrolordninger skal beskrives, og de konstaterede svagheder, som måtte anses for at have en væsentlig indflydelse på generaldirektørens revisionserklæring, skal der tages forbehold for samt bestemmes og kvantificeres på behørig vis. Blandt disse kontrolordninger informerer specielt GD for Landbrugs årlige aktivitetsrapport for 2003 om de gældende ordninger for regnskabsafslutning og om Kommissionens beslutninger om regnskabsafslutning igennem året, og den sætter tal på overensstemmelsesbeslutningerne. Der gøres bevids en indsats for at holde rapporten kort, og derfor redegøres der ikke specielt for alle emner. Som Revisionsretten anfører, kunne GD for Landbrug overveje at anlægge en bredere indfaldsvinkel i sine fremtidige årlige aktivitetsrapporter, herunder en mere omfattende beskrivelse af de forhold, som den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes garanti er baseret på.

4.23. I rapporten anføres det, at 14 af standarderne for intern kontrol var blevet gennemført fuldt ud pr. 31. december 2003. I februar 2004 var kun fire standarder ikke gennemført fuldt ud. Kommissionens interne revisionstjeneste gennemførte i oktober 2003 en dybtgående revision af Generaldirektoratet for Landbrug og fremsatte i den forbindelse en række bemærkninger om standarderne for intern kontrol. Generaldirektoratet for Landbrug accepterede de fleste af disse anbefalinger, og der blev truffet korrigerende foranstaltninger som beskrevet i den årlige aktivitetsrapport.

Rettens vurdering af udgiftsområderne inden for landbrugspolitikken

Arealstøtteordninger

4.24. Udgifterne til afgrødestøtte, som udbetales på grundlag af det anmeldte areal, beløb sig i 2003 til 16 340 millioner euro. Det svarer til 36 % af de fælles landbrugsudgifter. Alle disse udgifter er omfattet af IFKS.

4.25. Resultaterne af IFKS-inspektionerne af arealanmeldelser i 2002 (der resulterede i udbetaling af støtte i 2003) fremgår af tabel 4.1 . Disse resultater dækker såvel markafgrøder (56 % af det samlede kontrollerede areal), som foderarealer (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), som der ikke udbetales støtte for på basis af det dyrkede areal. Det er ikke muligt at skelne mellem inspektionsresultaterne for de forskellige afgrøder (hvede, proteinafgrøder, hård hvede etc.) eller at se, hvornår der er tale om inspektion af foderarealer (som der ikke udbetales arealstøtte for). Det ovenfor anførte samlede tal omfatter derfor ikke kun arealstøtteordninger, og udsving mellem de forskellige støtteordninger kommer ikke frem. 4.25. Selv om det må erkendes, at mere detaljerede statistiske oplysninger fra medlemsstaterne kunne skabe en større sikkerhed, ville udbyttet dog ikke stå mål med indsatsen, og der er et klart behov for at forenkle de administrative procedurer.

4.26. Den samlede fejlprocent, som blev indberettet til Kommissionen, var på 1,7 % (til sammenligning var den 1,3 % for støttebetalingerne i 2002 og 2,4 % i 2001). Det samlede tal omfatter resultaterne af inspektionerne af tilfældigt udvalgte udgiftsanmeldelser og udgiftsanmeldelser udvalgt på basis af risikoanalyser. Den samlede fejlprocent for tilfældigt udvalgte transaktioner var på 2,4 % mod 1,5 % for transaktioner udvalgt på basis af risikoanalyser (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). 4.26. Hvis sammenligningen er begrænset til de 14 medlemmer, som har gennemført IFKS tilfredsstillende (se punkt 4.47 a)), er den samlede fejlprocent, som medlemsstaterne har meddelt Kommissionen, følgende:

Fejlprocent Samlet fejlprocent Fejlprocent Tilfældigt udvalg Fejlprocent Risikoanalyse > 0 % 1,5 % 1,6 % 1,5 % > 3 % 1,4 % 1,4 % 1,4 % > 20 % 0,9 % 0,9 % 0,9 % > 30 % 0,5 % 0,4 % 0,5 %

Som Retten bemærker, er de samlede tal påvirket af, at der i højere grad er blevet brugt telemåling ved inspektion på basis af risikoanalyser i især Finland, Frankrig, Irland og Det Forenede Kongerige. IFKS-forordningen er blevet ændret med hensyn til risikoanalysen, navnlig ved at forpligte medlemsstaterne til hvert år at vurdere de anvendte risikofaktorers effektivitet.

4.27. Det er bemærkelsesværdigt, at kontrol af tilfældigt udvalgte transaktioner viser en højere fejlprocent end kontrol, der er udført på basis af risikoanalyse. En række medlemsstater har indberettet højere fejlprocenter for kontrol på basis af risikoanalyser end for kontrol af tilfældigt udvalgte transaktioner (Sverige (3,3 % fejl ved kontrol på basis af risikoanalyse, 1,5 % for kontrol af tilfældigt udvalgte transaktioner), Italien (3,3 % for kontrol på basis af risikoanalyse, 1,9 % for kontrol af tilfældigt udvalgte transaktioner) og Østrig (2,5 % for kontrol på basis af risikoanalyse, 0,7 % for kontrol af tilfældigt udvalgte transaktioner)). I den anden ende af skalaen indberettede Grækenland en fejlprocent på 1,9 % for transaktioner udvalgt ved risikoanalyse mod 13,5 % for tilfældigt udvalgte transaktioner. 4.27. Hvis der ses bort fra Grækenland, er der for kontrol på basis af tilfældigt udvalgte transaktioner stort set samme fejlprocent som for kontrol på basis af risikoanalyse.

Tabel 4.1 — Arealstøtte, foderarealer og andre afgrøder — Resultaterne af IFKS-kontroller på stedet og telemålinger i 2002 med relation til støtte udbetalt i 2003 Medlemsstat Indgivne ansøgninger Kontrollerede ansøgninger Ansøgninger behæftet med fejl Antal Areal (ha) Gennemsnitligt areal (ha) Antal % Areal (ha) % Gennemsnitligt areal (ha) Antal % Areal (ha) % Belgien 41 927 1 015 848 24 4 265 10,2 162 331 16,0 38 1 088 25,5 1 137 0,7 Danmark 51 147 2 332 595 46 2 797 5,5 135 355 5,8 48 812 29,0 919 0,7 Tyskland 319 167 14 243 441 45 19 518 6,1 1 062 945 7,5 54 8 671 44,4 7 419 0,7 Grækenland 324 667 2 162 368 7 34 465 10,6 840 636 38,9 24 10 074 29,2 33 032 3,9 Spanien 435 039 18 028 312 41 42 490 9,8 2 228 789 12,4 52 17 561 41,3 56 162 2,5 Frankrig 420 222 23 690 759 56 29 437 7,0 1 881 181 7,9 64 9 916 33,7 13 270 0,7 Irland 127 006 4 653 421 37 10 491 8,3 499 503 10,7 48 913 8,7 857 0,2 Italien 600 375 7 086 654 12 60 491 10,1 1 512 492 21,3 25 25 236 41,7 49 516 3,3 Luxembourg 2 007 122 626 61 187 9,3 17 243 14,1 92 151 80,7 485 2,8 Nederlandene 46 898 662 488 14 4 144 8,8 78 156 11,8 19 1 045 25,2 1 784 2,3 Østrig 129 277 2 458 617 19 8 782 6,8 202 671 8,2 23 4 889 55,7 3 924 1,9 Portugal 138 708 2 462 707 18 13 537 9,8 1 564 683 63,5 116 6 996 51,7 16 847 1,1 Finland 69 584 2 076 462 30 4 887 7,0 176 925 8,5 36 2 007 41,1 1 364 0,8 Sverige 59 705 2 730 135 46 4 210 7,1 243 405 8,9 58 2 099 49,9 6 958 2,9 Det Forenede Kongerige 129 188 14 229 365 110 8 871 6,9 1 049 714 7,4 118 3 259 36,7 4 405 0,4 2002 i alt 2 894 917 97 955 796 34 248 572 8,6 11 656 029 11,9 47 94 717 38,1 198 079 1,7 2001 i alt (9) 2 935 273 98 275 675 33 299 716 10,2 11 638 423 11,8 39 62 968 21,0 156 928 1,3 2000 i alt (9) 2 973 806 96 176 722 32 330 906 11,1 11 594 185 12,1 35 81 598 24,7 274 119 2,4

4.28. Medlemsstaterne foretog stedlig kontrol af 8,6 % af støtteansøgningerne, hvilket svarer til 11,9 % af det areal, der var ansøgt om støtte for. Medlemsstaterne fandt fejl i mere end hver tredje af de kontrollerede ansøgninger. Tre femtedele af kontrollerne blev gennemført ved hjælp af telemåling (typisk luffotos), mens resten var traditionelle kontroller på stedet. Der var markante forskelle mellem medlemsstaterne (jf. figur 4.4 ). For eksempel: a) Luxembourg fandt fejl i 80 % af de kontrollerede støtteansøgninger, mens Irland, hvor der hovedsageligt blev kontrolleret foderarealer, havde den laveste fejlfrekvens (9 %). b) Grækenland og Italien var de to medlemsstater, hvor de konstaterede fejl vedrørte den største procentdel af de anmeldte arealer, nemlig henholdsvis 3,9 % og 3,3 % af det kontrollerede areal, efterfulgt af Sverige (2,9 %) og Luxembourg (2,8 %). c) Portugal var den medlemsstat, der i størst udstrækning gjorde brug af telemåling (98 %). Østrig og Luxembourg brugte derimod slet ikke luftfotos.

4.29. Hvis IFKS-inspektørerne konstaterer fejl, kan der pålægges alvorlige sanktioner. Vedrører fejlen 3 % eller derunder af det beløb, der ansøges om, fratrækkes fejlbeløbet det beløb, der er udbetalt i støtte for den pågældende afgrødegruppe. Konstateres der ved kontrollen fejl på mellem 3 % og 20 %, fratrækkes fejlbeløbet støtteudbetalingen, og der idømmes en bøde svarende til to gange fejlbeløbet. Hvis inspektørerne konstaterer en fejl, der udgør mere end20 % af det beløb, der ansøges om, skal hele det beløb, der er udbetalt i støtte for denne afgrødegruppe, tilbagebetales. Generelt konstaterede medlemsstaterne fejl, der udgjorde over 20 % af det beløb, der var ansøgt om, i næsten 10 % af de kontrollerede støtteansøgninger. Sådanne fejl forekom oftest i Spanien (hver femte af de kontrollerede støtteansøgninger), Portugal og Luxembourg (hver syvende) og Grækenland (hver ottende).

4.30. Generelt gav Rettens revision af de udvalgte betalingstransaktioner (76 af dem vedrørte arealstøttebetalinger) i det store hele samme resultater som medlemsstaternes kontrol af tilfældigt udvalgte transaktioner, og fejlene var fordelt på næsten samme måde som i tidligere år. a) Hovedparten af betalingerne var uden fejl. b) Omkring en tredjedel var behæftet med relativt ubetydelige opmålingsfejl (ikke mere end det dobbelte af den fejlprocent på 3 %, der ikke giver anledning til sanktioner i henhold til IFKS (punkt 4.29). Som i tidligere år havde de mange fejl af denne art og dette omfang ikke nogen markant indvirkning på de samlede udgifter. c) Et relativt lille antal helt uberettigede eller overvejende uberettigede støtteansøgninger resulterer i flere uretmæssigt udbetalte beløb end ovenstående små opmålingsfejl (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70).

Dyrepræmier

4.31. Udgifterne til dyrepræmier beløb sig i 2003 til 9 890 millioner euro, hvilket svarede til 22 % af landbrugsudgifterne. Statistikkerne over IFKS-inspektionerne af dyrepræmier viser antallet af dyr, som landbrugerne har ansøgt om støtte for, men som ifølge inspektørerne ikke fandtes på bedriften eller ikke var berettigede til støtte. Som nævnt i punkt 4.12 mener Retten, at disse statistikker er mindre pålidelige end de tilsvarende statistikker over ansøgninger om arealstøtte. For den største ordnings vedkommende, nemlig ammekopræmien (jf. tabel 4.2 og figur 4.5 ), kontrollerede 14 medlemsstater i 2002 18,7 % af de dyr, som der var ansøgt om støtte for (dvs. støtte udbetalt i 2003), og fandt frem til, at 2,0 % af dyrene ikke fandtes eller ikke var berettiget til støtte (i 2001 var 6,4 % ikke blevet godkendt som støtteberettigede). For den særlige oksekødspræmies vedkommende var procentsatsen i 2002 for dyr, der ikke fandtes på bedriften eller ikke kunne godkendes som støtteberettigede på 3,8 %, for ekstensiveringspræmien var den på 1,5 % (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), og for fåre- og gedepræmierne var den på 5,6 %. 4.32. For alle dyrepræmier taget under ét gælder det, at det antal fejl, der konstateres ved IFKS-inspektioner af dyr, fortsat svinger betydeligt fra år til år og fra medlemsstat til medlemsstat. 4.31-4.32. Som anført under punkt 4.11 d) er kontrolstatistikkerne ved at blive undersøgt, og de er ved at blive revideret som led i det årlige arbejdsprogram.

Tabel 4.2 — IFKS-kontroller på stedet af ammekopræmien — Resultaterne af stedlige kontroller i 2002, der har relation til støtte udbetalt i 2003 Medlemsstat Samlede antal indgivne ansøgninger Kontrollerede ansøgninger Kontrollerede ansøgninger, der var delvis afvist Kontrollerede ansøgninger, der var fuldstændig afvist Samlede antal dyr, der var ansøgt om støtte til Kontrollerede dyr Antal dyr, der ikke var godkendt som støtteberettigede Antal % Antal % Antal % Antal % Antal % Belgien 15 999 1 581 9,9 21 1,3 17 1,1 396 431 61 147 15,4 223 0,4 Danmark 9 108 831 9,1 77 9,3 8 1,0 109 063 25 835 23,7 205 0,8 Tyskland 34 576 3 877 11,2 274 7,1 79 2,0 639 269 85 734 13,4 2 935 3,4 Grækenland 12 198 12 141 99,5 512 4,2 95 0,8 210 899 210 062 99,6 1 981 0,9 Spanien 66 156 10 178 15,4 779 7,7 74 0,7 1 716 545 516 390 30,1 5 973 1,2 Frankrig 127 842 15 710 12,3 2 475 15,8 293 1,9 4 305 417 618 471 14,4 3 304 0,5 Irland 64 250 5 282 8,2 272 5,1 35 0,7 1 109 795 120 051 10,8 1 101 0,9 Italien 58 068 12 117 20,9 503 4,2 1 987 16,4 776 506 160 728 20,7 9 871 6,1 Luxembourg (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) (12) Nederlandene 4 498 824 18,3 44 5,3 49 5,9 51 996 19 926 38,3 284 1,4 Østrig 62 463 6 170 9,9 493 8,0 117 1,9 391 117 58 753 15,0 1 165 2,0 Portugal 27 093 3 173 11,7 125 3,9 120 3,8 319 540 41 581 13,0 15 823 38,1 Finland 1 469 159 10,8 8 5,0 2 1,3 33 494 4 348 13,0 32 0,7 Sverige 10 116 850 8,4 4 0,5 0 0,0 151 709 15 011 9,9 67 0,4 Det Forenede Kongerige 45 257 5 194 11,5 469 9,0 57 1,1 1 722 468 292 779 17,0 2 444 0,8 2002 i alt 539 093 78 087 14,5 6 056 7,8 2 933 3,8 11 934 249 2 230 816 18,7 45 408 2,0 2001 i alt 581 293 81 921 14,1 10 469 12,8 1 058 1,3 11 696 270 2 115 578 18,1 136 130 6,4

4.33. Ved de direkte test fandt Retten fejl i de anmeldte beløb, og konstaterede, at kontrolsystemerne ikke fungerede, som de skulle: a) Der var anmeldt for mange dyr (Italien). Inspektørerne havde ikke opdaget, at landbrugeren havde færre støtteberettigede moderfår, end han havde anmeldt i sin støtteansøgning. b) Støttemodtagernes forvaltning af dokumentationen og registreringen af data vedrørende bestandene var mangelfuld (Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien og Portugal). c) Der var uoverensstemmelser mellem det antal dyr, der fandtes på bedriften, og det antal dyr, der var opført i støttemodtagernes registre (Spanien, Frankrig og Portugal). 4.33. Kommissionen er bekendt med disse problemer, og den har gennem regnskabsafslutningsproceduren kraftigt opfordret medlemsstaterne til at tage de nødvendige skridt til at forbedre situationen. Det forventes, at disse forbedringer vil give sig udslag fra og med regnskabsåret 2003.

4.34. To af årsagerne til, at IFKS-kontrollerne viser højere fejlprocent i husdyrsektoren end i sektoren for markafgrøder er, at dyrene hyppigt bliver flyttet fra et sted til et andet, og at betingelserne for berettigelse til dyrepræmier er så komplekse. Både resultaterne af IFKS-kontrollerne og af de test, Retten har foretaget, viser, at der i ordningen for dyrepræmier er en iboende risiko for, at der udbetales for meget i støtte. 4.34. De forskellige oksekødspræmier ydes direkte for forskellige typer dyr, og der skal være forskellige betingelser opfyldt. Der er også en større spredning i praksis og betingelser i husdyrstøtten i EU, end det er tilfældet for arealstøtte. Risikoen for, at nogle landbrugere anmelder for meget, kan ikke udelukkes, men denne risiko mindskes som følge af kontrol- og sanktionssystemets afskrækkende virkning.

Støtte udbetalt på grundlag af producerede mængder

4.35. EU udbetaler støtten til produktion af olivenolie, bomuld, tobak og tørret foder (5 297 millioner euro eller 12 % af landbrugsudgifterne i 2003) på grundlag af de producerede mængder og ikke på grundlag af det dyrkede areal. Udgifter af denne art er forbundet med særlige risici: a) De producerede mængder kan ansættes for højt (hvis producenternes aktiviteter ikke overvåges effektivt, og/eller hvis deres registre ikke er pålidelige, er det ikke muligt at efterprøve de anmeldte tal). b) Producenterne anspores til at angive for lave tal for de arealer, hvor disse afgrøder dyrkes, og til at erklære, at de har anvendt en del af arealet til dyrkning af afgrøder, der giver ret til støtte beregnet på grundlag af arealet.

4.36. Fællesskabslovgivningen fastsætter en række kontrolmekanismer, der skal mindske disse risici. Disse mekanismer omfatter blandt andet: a) krav om, at støtteansøgningerne skal være kompatible med arealanmeldelserne under IFKS b) en række krav til forarbejdningsvirksomhederne (for eksempel med hensyn til vejningsudstyrets kvalitet og standardiserede regnskabsoplysninger) c) krav om, at der i Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien og Portugal etableres en fortegnelse over olivendyrkningsarealer og et geografisk informationssystem (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), og at der (med udtagelse af i Frankrig) etableres særlige kontrolorganer inden for olivenoliesektoren, som foretager kontrol af møller, producenter og producentorganisationer. Hvis disse kontrolmekanismer ikke fungerer effektivt, kan der ikke opnås sikkerhed for, at de udbetalte beløb er korrekte. 4.36. Kommissionen deler Rettens analyse og har påvist samme risici for producentstøtten. De kontrolordninger, der er fastsat i de forskellige fælles markedsordninger, tager højde for disse risici. I de tilfælde, hvor disse ordninger ikke anvendes korrekt, foretages der finansielle korrektioner i forbindelse med regnskabsafslutningen.

4.37. Ved revisionen af en stikprøve af transaktioner fandt Retten en række fejl og mangler: 4.37.

a) I Grækenland havde personalet i de regionale kontorer ikke altid adgang til IFKS-databasen, og det var derfor vanskeligt at foretage effektiv kontrol på stedet (jf. punkt 4.35.b)). Når afgrøden giver ret til støtte på grundlag af de producerede mængder, anspores producenterne til at angive for lave tal for arealerne, og når afgrøden giver ret til støtte på grundlag af arealet, anspores de til at angive for høje tal for arealerne. a) Kommissionen er bekendt med IFKS-manglerne i Grækenland, som har givet anledning til mange finansielle korrektioner for markafgrøder. Der er blevet taget hensyn til disse manglers konsekvenser for kontrollen af producentstøtteordningerne ved afslutningen af regnskaberne for disse ordninger.

b) Hverken Grækenland eller Spanien havde et operationelt geografisk informationssystem for olivenolie for den periode, der har relation til de betalinger, der blev afholdt i 2003, og Spanien gennemførte ikke det antal stedlige revisioner, som skulle gennemføres som kompensation herfor. b) Betalingerne i 2003 vedrører produktionsåret 2001/02. Det geografiske informationssystem (GIS) for olivenolie er ét af elementerne i kontrolordningen for produktionsstøtte for olivenolie (med kontrol af olivenoliemøller). Det er først obligatorisk fra produktionsåret 2003/04. For de tidligere produktionsår kunne fraværet af GIS for olivenolie opvejes af en kontrol på stedet af dyrkningserklæringerne. Ifølge Kommissionens oplysninger har de vigtigste autonome samfund benyttet GIS for olivenolie for produktionsåret 2001/02, hvilket bevirkede, at de ikke gennemførte kontrol på stedet. Dette emne er ved at blive behandlet i forbindelse med regnskabsafslutningen, og det samme gælder kontrolordningen i Grækenland.

c) I Grækenland fandt Retten en mængde bomuld, som var blevet afvist af en egreneringsvirksomhed, men hvortil der alligevel var ydet støtte. c) Kommissionen vil undersøge den sag, Revisionsretten nævner.

4.38. Tabel 4.3 og 4.4 er en oversigt over resultaterne af den kontrol, som kontrolorganerne inden for olivenoliesektoren har foretaget.

Tabel 4.3 — Kontrol, som de særlige kontrolorganer i olivenoliesektoren har foretaget af oliemøller i 2001-2002, og som havde relation til støtte udbetalt i 2003 Medlemsstat Antal møller Kontrollerede møller Forslag om at tilbagekalde møllens godkendelse I alt Dybtgående kontrol Summarisk kontrol Antal % Antal % Antal % Antal % af kontrollerede møller Grækenland 2 541 1 146 45,1 805 31,7 341 13,4 149 13,0 Spanien 1 715 1 001 58,4 881 51,4 120 7,0 9 0,9 Italien 5 737 3 144 54,8 1 881 32,8 1 263 22,0 298 9,5 Portugal 710 449 63,2 449 63,2 (15) (15) 74 16,5 I alt 10 703 5 740 53,6 4 016 37,5 1 724 16,1 530 9,2

Tabel 4.4 — Kontrol, som de særlige kontrolorganer i olivenoliesektoren har foretaget af producenter i 2001-2002, og som havde relation til støtte udbetalt i 2003 Medlemsstat Antal producenter Kontrollerede producenter Støtten tilbagebetalt eller nedsat I alt På stedet På grundlag af dokumenter Antal % Antal % Antal % Antal % af kontrollerede producenter Grækenland 854 780 4 562 0,5 2 811 0,3 1 751 0,2 27 0,6 Spanien 435 605 1 446 0,3 753 0,2 693 0,2 149 10,3 Italien 972 499 1 879 0,2 298 0,0 1 581 0,2 60 3,2 Portugal 142 464 2 519 1,8 1 621 1,1 898 0,6 199 7,9 I alt 2 405 348 10 406 0,4 5 483 0,2 4 923 0,2 435 4,2 Kilde: Det græske, spanske, italienske og portugisiske kontrolorgans årsberetninger for 2001-2002.

4.39. En vigtig del af kontrolorganernes arbejde er at kontrollere olivenoliemøllerne (producenterne betales på grundlag af de mængder, der vejes og forarbejdes på møllerne). Når kontrolorganerne konstaterer uoverensstemmelser (bogføringsfejl, eller at der er anmeldt for store mængder eller udbytter) i møllerne, kan de foreslå en række sanktioner, hvoraf den alvorligste er at fjerne møllen fra listen over godkendte møller. I 2002 (kontrol med relation til udgifter afholdt i 2003) anbefalede kontrolorganerne, at hver tiende kontrollerede mølle skulle idømmes denne sanktion. I praksis idømmer medlemsstatens landbrugsministerier ofte en mindre streng sanktion. I Grækenland fulgte landbrugsministeriet for eksempel kun kontrolorganets anbefaling i fire ud af 241 tilfælde (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). I rapporten fra det italienske kontrolorgan gives der et skøn over differencen mellem den mængde oliven, der er anmeldt i støtteansøgningerne (663 200 tons), og den mængde, der skønnes at være leveret til møllerne (573 500 tons). Den mængde, der var ansøgt om støtte til, oversteg i 2002 den skønnede produktion med 15,6 %, og i perioden 1984-2002 oversteg den den skønnede produktion med i gennemsnit 8,1 %. 4.39. Kommissionen overvåger nøje kvaliteten af medlemsstaternes tilsyn med kontrolkontorernes arbejde. Den tager hensyn til eventuelle mangler ved regnskabsafslutningsprocedurerne for produktionsstøtten for olivenolie.

Landdistrikternes udvikling

4.40. I 2003 beløb udgifterne til landdistrikternes udvikling sig til 4 719 millioner euro, hvilket svarer til 11 % af landbrugsudgifterne. Under disse udgifter hører udgifter til ordninger til fremme af miljøvenligt landbrug, skovbrug, investeringsstøtte samt støtte til unge landbrugere og til pensionerede landbrugere.

4.41. Denne type ordninger har ofte forholdsvis komplekse støtteberettigelsesbetingelser, som nogle gange skal kontrolleres over flere år.

4.42. De attesterende organer for tre udbetalende organer, som er specialiseret inden for foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne (Bayern Umwelt (Tyskland), Cnasea (Frankrig) og Ifadap (Portugal)), har givet disse udbetalende organers årsregnskab en revisionserklæring med forbehold. Fejl vedrørende udgifter til landdistrikternes udvikling var desuden medvirkende til, at yderligere fem udbetalende organer (Bayern Landwirtschaft (Tyskland), INGA (Portugal), NRW Westfalen (Tyskland), Region Wallone (Belgien), Saarland (Tyskland)) fik en revisionserklæring med forbehold. 4.42. De fejl, som de attesterende organer har påvist vedrørende udgifterne til udvikling af landdistrikterne, vil blive fulgt op i forbindelse med regnskabsafslutningen (finansiel revision og overensstemmelseskontrol), og der vil blive foreslået finansielle korrektioner, hvis det konstateres, at fejlene indebærer en risiko for fonden.

4.43. Retten fandt blandt andet følgende fejl: a) Der var godtgjort ikke-støtteberettigede udgifter (Tyskland og Frankrig). b) Der var anmeldt for store arealer i ansøgningerne om støtte under miljøordninger (Finland, Frankrig og Østrig) — der var dog tale om relativt små procentsatser.

Andre udgifter

4.44. Andre udgifter, der ikke er omfattet af ovenfor nævnte budgetposter, beløber sig til 8 132 millioner euro. Under disse udgifter hører eksportrestitutioner, som skal udligne forskellen mellem de interne EU-priser og verdensmarkedspriserne og gøre det muligt at afsætte overskydende EU-produktion på verdensmarkedet, støtte til tilbagetrækning og oplagring af overskydende produktion, en række mindre støtteordninger og veterinære foranstaltninger.

4.45. Retten finder fortsat alvorlige fejl inden for dette udgiftsområde, f.eks. for så vidt angår støtten til tørrede druer (Grækenland), som blev omtalt i årsberetningen for regnskabsåret 2002, og forvaltningen af direkte udgifter til veterinære foranstaltninger (Frankrig). 4.45. Kommissionen har foreslået og vil fortsat foreslå finansielle korrektioner for de fejl, der konstateres med hensyn til støtten for tørrede druer, som især udbetales i Grækenland. Med hensyn til de veterinære foranstaltninger i Frankrig vedrører det af Retten konstaterede problem en for sent indgivet anmodning om det finansielle bidrag. Den sene anmodning blev ekstraordinært accepteret på grund af den fortrinsstilling, som udryddelsen af TSE havde fået. Den sene indgivelse blev anerkendt og regulariseret ved Kommissionens afgørelse om finansiering af de TSE-programmer, som alle medlemsstaterne havde forelagt, og der er derfor efter Kommissionens opfattelse ikke tale om en fejl.

4.46. Retten reviderede to systemer til kontrol af udgifter, som ikke er omfattet af IFKS, og som her i det store og hele betragtes som andre udgifter: 4.46.

a) Kvaliteten af kontrollen efter betalingens afholdelse (jf. punkt 4.13-4.16) var efter Rettens opfattelse ikke god nok, hverken med hensyn til gennemførelsen af inspektionerne (hver femte viste sig at være fuldstændig upålidelig) eller indberetningen af fejl (Kommissionen har ingen oplysninger om, hvilken type udgifter der er forbundet med den højeste risiko). a) Kontrollen af forretningspapirer under forordning (EØF) nr. 4045/89 er et ideelt supplement til kontrol på stedet og giver en øget sikkerhed for en god budgetgennemførelse. Denne kontrol er adskilt fra og et supplement til den kontrol inden betalingen og de sanktionssystemer, der gælder for alle udgifter.

b) På udførselstidspunktet foretages der fysisk kontrol og dokumentkontrol af mindst 5 % af de produkter, der eksporteres med fællesskabsstøtte (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). Alle medlemsstater meddelte Kommissionen, hvor mange kontroller de havde gennemført, men flere af dem oplyste ikke, hvor mange fejl de havde fundet. Beløbet for afviste støtteansøgninger fremgår ikke af resultaterne, og heller ikke hvilken type eksportrestitutioner der er behæftet med de fleste fejl. b) Retten rejste dette spørgsmål i sin årsberetning for 2002. Kommissionen, der allerede dengang var bekendt med denne nødvendighed, har taget skridt til at påbegynde en indsamling af data om det økonomiske omfang af den eksport, der er genstand for fysisk kontrol.

Konklusion

4.47. Retten konstaterede som i tidligere år, at udgifterne til den fælles landbrugspolitik taget under ét og under hensyntagen til alle tilgængelige revisionbeviser var behæftet med en væsentlig fejlprocent. Retten bemærker imidlertid, at risikograden for de største udgiftskategorier inden for landbrugspolitikken ikke er den samme: 4.47.

a) I de 14 medlemsstater, som i 2003 havde indført IFKS tilfredsstillende, var udgifterne til markafgrøder i den laveste risikokategori og omfattet af det mest effektive kontrolsystem.

b) Kontrolsystemet for husdyrpræmier er generelt tilfredsstillende og fungerer i praksis, hvorfor mange af de støtteansøgninger, landbrugerne indsender, afvises eller korrigeres. Risikograden for de endelige udgifter til husdyrpræmier er imidlertid fortsat højere end risikograden for markafgrødebetalingerne, hvilket i vidt omfang skyldes, at husdyr hyppigt flyttes fra ét sted til et andet.

c) Udgiftskategorier, som ikke kan kontrolleres via IFKS, er behæftet med højere risikograder, fordi systemerne til kontrol af disse udgifter ikke er ligeså effektive. c) Kommissionen har søgt at overgå fra støtte til direkte betalinger til landbrugerne, bl.a. fordi en sådan ændring i politikken begrænser risikoen for fonden og bidrager til at beskytte de europæiske skatteyderes interesser. 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik, der i 2004 blev fulgt af en anden reformpakke om middelhavsprodukter, vil yderligere fremme denne positive udvikling. Endvidere er mange af de ordninger, som Retten henviser til, fra den 1. januar 2003 blevet underlagt IFKS. Med hensyn til eksportrestitutionerne og nogle interventionsforanstaltninger er Kommissionen enig i, at disse ordninger er udsat for en større risiko. Alligevel synes det fortsatte fald i antallet af uregelmæssigheder, som medlemsstaterne indberetter, at tyde på, at de seneste års bestræbelser på at styrke kontrollen og sanktionerne ikke har været uden virkning.

4.48. Retten har identificeret en række områder, hvor kontrolordningerne kan og bør forbedres (jf. punkt 4.49).

Anbefalinger

4.49. Kommissionen bør: 4.49.

a) undersøge, hvorfor kvaliteten af kontrollen af de fælles landbrugsudgifter (navnlig kontrollen efter afholdelsen af betalinger) ikke er god nok og hvordan den kan forbedres a) Kommissionen er enig i, at når kontrollerne er dårligt udført, skal der ske forbedringer.

b) udvikle et mere hensigtsmæssigt format til indberetning af resultater, som anvendes under alle kontrolordningerne, og som giver en oversigt over antal kontrollerede betalinger, beløbet for betalingerne og antal konstaterede fejl og deres fordeling på budgetkapitlerne (således at for eksempel resultaterne af kontrollen af henholdsvis arealstøtte og foderarealer vises særskilt, og for arealstøttens vedkommende således at resultaterne af kontrollen af henholdsvis støtten til basiskorn og supplementet for hård hvede vises særskilt) b) Kommissionens tjenestegrene anser det nuværende indberetningssystem for at være et effektivt redskab. Når oplysninger fra medlemsstaterne ikke synes at være helt korrekte, foretager Kommissionens tjenestegrene straks en opfølgning og revision i forbindelse med regnskabsafslutningen.

c) på grundlag af disse oplysninger sammenligne resultaterne fra de forskellige medlemsstater og c) Kommissionen følger i virkeligheden allerede denne anbefaling ved hvert år at foretage detaljerede analyser, når den årlige arbejdsplan udarbejdes.

i) klarlægge, hvilke former for støtte der især er genstand for svig eller forbundet med fejl

ii) evaluere de forskellige udbetalende organers indsats for at forebygge og afsløre fejl

iii) fremsætte forslag til ændring af forordninger og ordninger, der har til sigte at eliminere risikoområder og mindske fejlprocenten.

4.50. Med henvisning til de forhold, Retten konstaterede ved revisionen af regnskabsårene 2002 og 2003, og de bemærkninger, som Kommissionen fremsatte som svar på beretningen fra sidste år, anbefaler Retten Kommissionen at undersøge, hvad årsagen kan være til, at de IFKS-kontroller af arealstøtten, der er foretaget af tilfældigt udvalgte arealer, viser en højere fejlprocent end de kontroller, der er foretaget på grundlag af risikoanalyse. 4.50. Se svaret vedrørende punkt 4.26. Kommissionen ændrede i sine bestræbelser på at forbedre IFKS i januar 2004 sin IFKS-forordning med hensyn til risikoanalyse, navnlig ved indførelsen af en pligt for medlemsstaterne til hvert år at vurdere de anvendte risikofaktorers effektivitet.

4.51. Efter Rettens opfattelse bør den årlige aktivitetsrapport fra generaldirektøren for Generaldirektoratet for Landbrug indeholde en oversigt over resultaterne af overvågningskontrollen (jf. også punkt 4.22). 4.51. GD for Landbrug vil tage hensyn til Rettens anbefaling i fremtidige aktivitetsrapporter.

REGNSKABSAFSLUTNING

Indledning

4.52. Regnskabsafslutningen er en procedure, der skal give sikkerhed for, at landbrugsstøtten er udbetalt lovligt og formelt rigtigt, og at de beløb, der finansieres endeligt af EU-budgettet, er rigtige (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). Proceduren omfatter: a) den »beslutning om regnskabsafslutning«, som Kommissionen vedtager hvert år, og hvorved den beslutter, om de udbetalende organers regnskaber for det foregående regnskabsår kan godkendes på grundlag af rapporterne fra de »attesterende organer«, der reviderer dem b) »overensstemmelsesbeslutninger«, hvorved Kommissionen beslutter, om udgifter skal udelukkes fra fællesskabsfinansiering (dvs. at den nægter at finansiere dem endeligt over EU-budgettet), og om der skal foretages korrektioner (dvs. at betalingerne til de berørte medlemsstater skal nedsættes tilsvarende). Sådanne beslutninger kan vedrøre flere EUGFL-regnskabsår. I de fleste tilfælde udelukkes udgifter fra fællesskabsfinansiering, fordi Kommissionen har konstateret svigt i medlemsstaternes kontrolsystemer, og Kommissionen opererer med faste korrektionssatser efter en skala, der er fastsat efter, hvor alvorligt det konstaterede forvaltningssvigt er. Processen er selektiv og omfatter altså ikke samtlige udgifter. Inden Kommissionen vedtager overensstemmelsesbeslutninger, undersøger den bestemte udgiftsområder i bestemte medlemsstater. Retten har undersøgt, hvordan disse ordninger fungerede i 2003.

Beslutningen om regnskabsafslutning for regnskabsåret 2003

4.53. Retten har foretaget en nærmere gennemgang af de rapporter, som de attesterende organer har udarbejdet om 25 udbetalende organer (jf. tabel 4.5 ). Som et led i revisionen med henblik på revisionserklæringen udvalgte Retten transaktioner fra disse rapporter til substanstest. Det fremgår af disse rapporter, om de udbetalende organers regnskaber efter de attesterende organers opfattelse er pålidelige, fuldstændige og nøjagtige (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), og om de udbetalende organers kontrolsystemer er tilfredsstillende. Retten har endvidere undersøgt alle andre rapporter, hvor det attesterende organ havde givet en revisionspåtegning med forbehold. Rettens mål var at finde ud af, om: a) den kunne støtte sig til de attesterende organers arbejde b) Kommissionen i sin beslutning om regnskabsafslutning tog fornødent hensyn til de attesterende organers arbejde, og om beslutningen i øvrigt var tilfredsstillende.

De attesterende organers revisionspåtegninger

Tabel 4.5 — Udbetalende organer opstillet efter udgifter anmeldt i 2003 Nr. Medlemsstat Udbetalende organ Anmeldt beløb i millioner euro % af samlet beløb Revisions-påtegning med forbehold Regnskabet udskilt (22) 1 Italien AGEA 4 891,34 11,06 2 Frankrig ONIC 4 594,60 10,39 × 3 Grækenland Opekepe 2 765,73 6,26 × 4 Det Forenede Kongerige RPA 2 758,04 6,24 × 5 Frankrig Ofival 2 380,50 5,38 × × 6 Irland DAF 1 893,02 4,28 7 Spanien Andalucia 1 741,57 3,94 8 Danmark EU-direktoratet 1 219,66 2,76 9 Tyskland Bayern, Landwirtschaft 1 074,78 2,43 × × 10 Østrig AMA 1 074,97 2,43 11 Frankrig ONIOL 936,40 2,12 × 12 Spanien Castilla — La Mancha 932,60 2,11 13 Spanien Castilla — Léon 915,23 2,07 14 Finland MMM 874,40 1,98 15 Frankrig CNASEA 797,76 1,80 × × 16 Portugal INGA 744,13 1,68 × × 17 Tyskland Niedersachsen 652,57 1,48 × × 18 Frankrig Onilait 631,07 1,43 19 Spanien Extremadura 607,96 1,38 20 Spanien FEGA 473,35 1,07 21 Tyskland Baden-Württemberg 446,75 1,01 × × 22 Tyskland Mecklenburg-Vorpommern 309,15 0,70 23 Frankrig Oniflhor 263,92 0,60 × × 24 Tyskland Sachsen-Anhalt 254,70 0,58 25 Tyskland Bayern, Umwelt 22,32 0,05 × × Subtotal (23) 33 256,52 75,22 26 Sverige SJV 864,38 1,96 × 27 Tyskland Hamburg-Jonas 586,24 1,33 28 Det Forenede Kongerige SERAD 569,01 1,29 × × 29 Belgien BIRB 559,35 1,27 × 30 Spanien Aragón 527,45 1,19 31 Nederlandene PZ 518,11 1,17 32 Tyskland BLE 432,82 0,98 33 Nederlandene LASER 402,24 0,91 × 34 Frankrig FIRS 375,11 0,85 × 35 Spanien Cataluña 371,92 0,84 × 36 Tyskland Nordrhein-Westfalen Westfalen-Lippe 352,50 0,80 × 37 Tyskland Schleswig-Holstein 335,72 0,76 38 Tyskland Brandenburg 312,32 0,71 39 Italien SAISA (tidl. DCCC) 300,30 0,68 40 Nederlandene HPA 290,18 0,66 × 41 Det Forenede Kongerige DARD 283,85 0,64 × 42 Frankrig Onivins 283,75 0,64 × 43 Tyskland Thüringen 272,08 0,62 44 Det Forenede Kongerige NAWAD 246,02 0,56 × × 45 Belgien Région Wallonne 237,53 0,54 × 46 Tyskland Hessen 228,83 0,52 47 Belgien Vlaamse Gemeenschap ALP 204,06 0,46 × 48 Tyskland Sachsen 199,81 0,45 49 Tyskland Rheinland-Pfalz 187,08 0,42 50 Spanien Canarias 161,30 0,36 51 Spanien Valencia 150,68 0,34 52 Frankrig Odeadom 142,56 0,32 × 53 Spanien Navarra 137,29 0,31 × 54 Spanien Galicia 133,71 0,30 55 Tyskland Nordrhein-Westfalen Rheinland 124,31 0,28 56 Italien ENR 109,38 0,25 57 Portugal IFADAP 104,75 0,24 × 58 Spanien Murcia 90,06 0,20 59 Italien AGREA 68,07 0,15 60 Spanien Asturias 63,73 0,14 61 Spanien País Vasco 59,50 0,13 62 Nederlandene DLG 58,73 0,13 63 Irland DCMNR 52,76 0,12 64 Spanien Madrid 52,46 0,12 65 Italien Region Lombardie 50,71 0,11 66 Østrig ZA Salzburg 49,48 0,11 67 Nederlandene PT 47,15 0,11 68 Italien ARTEA (Toscana) 45,23 0,10 69 Luxembourg Ministère de l'Agriculture 44,21 0,10 × × 70 Spanien La Rioja 41,33 0,09 71 Italien AVEPA (Veneto) 40,13 0,09 72 Spanien Cantabria 35,31 0,08 73 Nederlandene PVVE 34,04 0,08 74 Spanien Baleares 24,62 0,06 75 Frankrig ACCT/SDE 21,15 0,05 × × 76 Tyskland Saarland 19,82 0,04 × 77 Det Forenede Kongerige FC 15,87 0,04 × 78 Belgien Vlaamse Gemeenschap ALT 7,92 0,02 × 79 Frankrig Ofimer 7,82 0,02 80 Tyskland Hamburg 7,28 0,02 × × 81 Tyskland Nordrhein-Westfalen LfEJ 4,57 0,01 82 Det Forenede Kongerige CCW 4,53 0,01 × 83 Tyskland Bremen 2,34 0,01 84 Tyskland Berlin 1,36 0,00 × × 85 Spanien FROM 0,90 0,00 Subtotal 10 955,73 24,78 I alt 44 212,25 100,00 11 266,58 19 042,73

c) Kriterierne for godkendelse af udbetalende organer var ikke opfyldt, hvilket ikke har nogen direkte finansiel effekt (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), og andre kontrolsvigt (Opekepe (Grækenland), Vlaamse Gemeenschap (Belgien), SDE (Frankrig), Landbrugsministeriet (Luxembourg)). d) Nogle attesterende organer har ikke kunnet afgive erklæring om, hvorvidt opgørelsen over udestående fordringer er fuldstændig (Serad, Niedersachsen, Ifadap og Opekepe).

Analyse af de attesterende organers arbejde

4.55. For at sikre, at de attesterende organer reviderer de beløb, de udbetalende organer forvaltede, på tilfredsstillende måde, har Kommissionen opstillet retningslinjer (bl.a. om stikprøvekontrol af transaktioner for at få konstateret, om der er et væsentligt fejlniveau (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70)), og den gennemgår rapporterne fra de attesterende organer for at se, om disse retningslinjer er fulgt.

Revision af udgifter til landbrugsstøtte

4.56. De attesterende organer gennemgik de udbetalende organers procedurer for forvaltningen af landbrugsudgifter. I 69 udbetalende organer, som var ansvarlige for 40 milliarder euro, kontrollerede de også en statistisk stikprøve af de udbetalende organers bilag for udbetalingerne. Ca. 24 000 transaktioner blev kontrolleret på denne måde.

4.57. Kommissionen konstaterede ud over de i punkt 4.54 nævnte forbehold følgende: a) Der var tale om et væsentligt fejlniveau i udgifterne afholdt af yderligere tre udbetalende organer (Madrid, Cantabria og Mecklenburg-Vorpommern). b) Det franske attesterende organ havde ikke fulgt den foreskrevne metode ved stikprøveudtagningen. c) Det attesterende organ i Det Forenede Kongerige havde ikke testet en tilstrækkelig stor stikprøve af transaktioner. d) Rapporterne om HPA og Laser (Nederlandene) indeholdt ikke de krævede oplysninger om stikprøveudtagning og behandling af fejl.

4.58. Retten konstaterede selv følgende: 4.58.

a) Rapporten om Luxembourg var behæftet med de samme svagheder som rapporterne om HPA og Laser. a) Regnskaberne for Luxembourg er blevet udskilt — da de foranstaltninger, der blev truffet efter anbefalingerne i det foregående år, ikke blev indberettet. De punkter, som Revisionsretten nævnte, vil også blive taget i betragtning før den endelige regnskabsafslutning for denne medlemsstat.

b) Der var ufuldstændige oplysninger i ni af rapporterne om udbetalende organer i Spanien. Kommissionen fik imidlertid tilsendt yderligere oplysninger, hvorefter den kunne afslutte regnskaberne. Retten gennemgik to af de berørte attesterende organers arbejde på stedet. Et af dem havde foretaget en grundig revision af regnskabet og kunne fremlægge fuld dokumentation for det udførte arbejde (Castilla-La-Mancha). For det andet attesterende organs vedkommende (Andalucía, det største i Spanien) var situationen utilfredsstillende. Det attesterende organ havde udliciteret revisionsarbejdet i november 2003, hvilket kun gav kontrahenten ganske kort tid til at gennemføre revisionen. Der forelå kun meget begrænset dokumentationsmateriale for den udførte revision, og der var ikke ført det fornødne tilsyn. Overensstemmelseskontrollen blev udført for sent og var helt utilstrækkelig. b) Med hensyn til det attesterende organs sene udpegning af revisoren i Andalusien er Kommissionen enig i, at sådanne beslutninger skal træffes i god tid. Den vil (ligesom det allerede er blevet gjort førhen for andre betalingsorganer) understrege betydningen af tidligt valg af revisionsfirmaer. Med hensyn til den ringe overensstemmelseskontrol udarbejder Kommissionen sit forslag til regnskabsafslutning på grundlag af det attesterende organs samlede arbejde. Endelig vil Kommissionen i betragtning af det ringe belæg for revision og det begrænsede tilsyn understrege behovet for at sikre, at de attesterende organer retter tilstrækkelig opmærksomhed mod begge aspekter (især når revisionsfirmaer udpeges til at udføre hele eller en del af revisionsarbejdet).

Debitorer

4.59. Punkt 4.113-4.121 indeholder et resumé af Rettens særberetning om uregelmæssigt udbetalte beløb under den fælles landbrugspolitik og skyldige beløb.

4.60. De skyldige beløb var på i alt 2,3 milliarder euro pr. 15. oktober 2003 (det samme som året før). Fire attesterende organer tog forbehold vedrørende opgørelsen over udestående fordringer (jf. punkt 4.54), og flere andre konstaterede væsentlige svagheder ved forvaltningen, opgørelsen og tilbagesøgningen af udestående fordringer (17 udbetalende organer). 4.61. Det fremgår af rapporterne om flere af de udbetalende organer, at de attesterende organers revisionsarbejde ikke er tilstrækkeligt til at give sikkerhed for, at alle udestående fordringer er registreret korrekt. Hertil kommer, at de attesterende organer i henhold til Kommissionens retningslinje (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) om værdiansættelse af fordringer skal anslå beløbet for de udestående fordringer, som sandsynligvis kan inkasseres. Fire attesterende organer havde undladt at gøre dette. 4.60-4.61. Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at dette punkt er vigtigt. Den er klar over vanskelighederne med debitorbogholderiet i en række betalingsorganer og også over de indførte forbedringer. Dette problem har været genstand for særlig opmærksomhed siden 1999 og vil fortsat blive fulgt op. Efter at Kommissionen havde taget alle de foreliggende oplysninger i betragtning, var den dog i stand til at foreslå regnskabsafslutning for betalingsorganerne trods visse vanskeligheder. Kommissionen har altid mærket sig de påtalte problemer og vil fortsat understrege nødvendigheden af, at de attesterende organer afgiver klare udtalelser herom. Kommissionen fører fortsat nøje tilsyn med dette punkt, og der er planlagt fire kontrolbesøg i medlemsstaterne i anden halvdel af 2004.

Kommissionens beslutning

4.63. Kommissionen vedtog beslutningen om regnskabsafslutning den 29. april 2004 (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), dvs. inden for den foreskrevne frist.

4.64. Kommissionen godkendte regnskaberne for 56 udbetalende organer, som tilsammen forvaltede 25,2 milliarder euro (57 % af de samlede anmeldte udgifter). Kommissionen har meddelt, at den i de tilfælde, hvor der er konstateret kvantificerbare fejl i de udbetalende organers regnskaber, vil foretage passende finansielle korrektioner.

4.65. Kommissionen udsatte sin beslutning om regnskaberne for 29 udbetalende organer. Disse organer tegnede sig for 19 milliarder euro (43 % af de samlede anmeldte udgifter). Nedenfor anføres Kommissionens begrundelser for at udsætte beslutningen om regnskaberne. De nævnte begrundelser dækker mere end ét udbetalende organ: a) De attesterende organer havde ikke fulgt retningslinjerne for stikprøvekontrol (for lavt sikkerhedsniveau/for lille stikprøve) (15 regnskaber), eller b) De attesterende organer havde ikke givet tilstrækkeligt detaljerede oplysninger om den anvendte stikprøvemetode (to regnskaber) (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70).

4.66. Det er Kommissionens normale praksis at udskyde godkendelsen af de attesterende organers rapporter, hvis den nærer tvivl om kvaliteten af det udførte arbejde. I 2001 blev regnskaberne for fire udbetalende organer holdt uden for beslutningen om regnskabsafslutning, og i 2002 drejede det sig om regnskaber for 17 udbetalende organer.

4.67. Det er imidlertid første gang, Kommissionen har udsat sin beslutning om regnskaberne for så mange udbetalende organer, der tegner sig for så stor en del af de anmeldte udgifter.

4.68. Det er uklart, hvornår Kommissionen vil kunne godkende regnskaberne for de udbetalende organer, der ikke er omfattet af beslutningen af 29. april 2004. Erfaringerne viser, at der kan blive tale om en betydelig forsinkelse – 2000-regnskabet for det tidligere græske udbetalende organ blev først godkendt i 2003 på et tidspunkt, hvor det pågældende organ ikke længere eksisterede. I april 2004 var ingen af de regnskaber, der ikke var omfattet af beslutningerne om regnskabsafslutning for henholdsvis 2001 og 2002, blevet godkendt. For ti udbetalende organers vedkommende (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) er regnskaberne for to ud af de tre forudgående år endnu ikke afsluttet. 4.68. Inden udgangen af i år forventer Kommissionen at have foretaget regnskabsafslutning for de fire betalingsorganer, hvis regnskaber blev udskilt for 2001, og for over halvdelen af de betalingsorganer, der blev udskilt for 2002 (som alle de nødvendige oplysninger er blevet fremlagt for).

4.69. Udsættelsen af en beslutning om regnskabsafslutning har ingen finansielle konsekvenser for den berørte medlemsstat, og den indvirker heller ikke negativt på fremtidige beslutninger om udgifters berettigelse til fællesskabsfinansiering. Kommissionen kunne imidlertid ikke træffe beslutning inden for den fastsatte frist om regnskaberne for en række udbetalende organer, som tegnede sig for 43 % af de udgifter, der var anmeldt for 2003.

Overensstemmelsesbeslutninger vedtaget i 2003

4.70. I 2003 vedtog Kommissionen tre overensstemmelsesbeslutninger om udgifter anmeldt i perioden 1996-2002 (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), hvorved den udelukkede 377 millioner euro fra fællesskabsfinansiering. Af det udelukkede beløb har Retten undersøgt udgifter for 366 millioner euro for at få fastslået, om korrektionerne var: a) tilstrækkelige og velbegrundede b) fastsat på det rigtige tidspunkt.

Var korrektionerne tilstrækkelige?

4.71. Retten konkluderede, at Kommissionens beslutning om at udelukke udgifter for 308 millioner euro fra regnskabsafslutningen, var velbegrundet, og at de udelukkede beløb var i overensstemmelse med den skala, Kommissionen normalt anvender for faste korrektioner (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70).

4.72. I nedenstående tilfælde ville det efter Rettens opfattelse have været berettiget at anvende Kommissionens egne regler mere konsekvent (hvilket ville have forhøjet det udelukkede beløb med 65 millioner euro): 4.72. Ved vurderingen af de finansielle korrektioner har Kommissionen pligt til at tage hensyn til alternative kontroller, der kan nedsætte risikoen for EUGFL. Kommissionens beslutning skal derfor være i overensstemmelse med reglerne og de fastsatte protokoller. Kommissionen mener, at den fuldstændigt og korrekt har fulgt sine retningslinjer ved fastsættelsen af de finansielle korrektioners omfang, og understreger også sin retlige forpligtelse til nøjagtigt at vurdere den faktiske risiko for EUGFL-fonden. Kommissionen fastholder, at de satser for finansiel korrektion, der blev pålagt i de pågældende tilfælde, var berettiget.

a) olivenolie, Italien: korrektion på 13 millioner euro. Kommissionen anvendte en fast korrektion på 2 % på udgifter afholdt i 2000, som altså primært vedrørte produktionsåret 1998/99. Korrektionen skyldes først og fremmest, at der blev konstateret væsentlige svagheder ved inspektionen af oliemøllerne og manglende stringens i udførelsen af og opfølgningen på kontrol af overensstemmelse (med de producerede mængder olivenolie). Desuden var Det Geografiske Informationssystem (GIS) ikke fuldstændigt og ikke operationelt, da udgifterne blev afholdt, og der blev ikke foretaget det foreskrevne minimum af supplerende kontroller (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) i produktionsåret 1998/99. Kommissionen har klassificeret disse former for kontrol som centrale kontroller. En korrektion på 5 % ville have været i overensstemmelse med Kommissionens skala for faste korrektioner. a) I produktionsåret 1998/99 havde Italien indført alternative kontroller, der nedbragte risikoen for EUGFL og fik Kommissionen til at foreslå en korrektionssats på 2 % trods mangler ved hovedkontrollerne. Italien rådede over en fortegnelse over olivendyrkningsarealer og foretog i produktionsåret 1998/99 mange kontroller på stedet af dyrkningserklæringerne i forbindelse med opbygningen af GIS for oliven. Som følge af disse kontroller pålagde Italien de producenter, hvis dyrkningserklæringer var urigtige, betydelige sanktioner.

b) Olivenolie, Grækenland: korrektion på 45,1 million euro. Kommissionen har siden 1994 anvendt en fast korrektion på 5 % på grund af manglende opfyldelse af kravet om en fortegnelse over olivendyrkningsarealerne og mangler ved edb-registret. Medlemsstaterne havde fem år fra 1998/99 til at indføre GIS, som erstatter fortegnelserne over oliventræer og edb-registret. Kommissionen mener, at den manglende indsats for at få oprettet GIS i sig selv er en svaghed, som ikke opvejes af de foretagne forbedringer. Kommissionen har derfor bibeholdt den faste korrektionssats på 5 %, som blev anvendt på udgifter afholdt i 2000, der primært vedrører produktionsåret 1998/99. Da der er tale om centrale kontroller, som ikke er udført, ville en korrektion på 10 % have været i overensstemmelse med Kommissionens normale skala for faste korrektioner. b) I forbindelse med ordningen for produktionsstøtte for olivenolie foretages der to indbyrdes afhængige hovedkontroller, nemlig kontrol af møllerne og kontrol af træerne. Det er rigtigt, at Grækenland hverken rådede over en fortegnelse over olivendyrkningsarealer eller et operationelt edb-register eller GIS for oliven (obligatorisk fra produktionsåret 1998/99). Grækenland foretog dog de alternative kontroller, der er fastsat i reglerne for de tilfælde, hvor GIS for oliven ikke er indført, herunder pålæggelse af sanktioner i tilfælde af urigtige dyrkningserklæringer. Hertil kom kontrollen af møllerne eller kontrollen af unormalt højt udbytte. Disse forhold fik Kommissionen til at opretholde en korrektionssats på 5 % for de pågældende produktionsår.

24-månedersreglen

Sagsbehandlingstiden for korrektioner

4.74. Proceduren for regnskabsafslutning i forbindelse med fastsættelse af korrektionerne i de tre beslutninger fra 2003 varede gennemsnitligt over 2 1/2 år (900 dage) fra tidspunktet for revisionsbesøgene i medlemsstaterne til fastsættelsen af korrektionen i en beslutning. Det er kortere end den gennemsnitlige sagsbehandlingstid i 2002 på tre år (1 100 dage). Det gennemsnitlige antal dage fra revisionsbesøget til fremsendelsen af den skriftlige meddelelse om korrektionen er dog stadig betydeligt højere end de standarder, Kommissionens tjenestegrene har fastsat internt. 4.74. Kommissionens tjenestegrene erkender, at der er opstået forsinkelser i afviklingen af regnskabsafslutningsproceduren i nogle tilfælde. Som Revisionsretten dog konstaterer det fra år til år, er der udfoldet store bestræbelser på at nedbringe procedurens gennemsnitlige varighed. Disse bestræbelser vil blive fortsat.

Beslutninger om regnskabsafslutning vedtaget de senere år

4.75. Regnskabsafslutningen foregår over flere år (jf. punkt 4.52 og 4.70). Tabel 4.6 viser resultaterne af Kommissionens beslutninger om regnskabsafslutning for 1991 og de efterfølgende år. Regnskabsafslutningsproceduren er endeligt afsluttet for 1997, men ikke for de efterfølgende år. De samlede korrektioner er de udgiftsbeløb, som for så vidt angår de budgetkonti og medlemsstater, Kommissionen har undersøgt, efter Kommissionens opfattelse ikke skal dækkes over EU-budgettet. Den primære grund er svagheder ved medlemsstaternes systemer til forvaltning og kontrol af udgifterne. 4.75. I juni 2004 var der kun ni procedurer i gang (heraf tre fra før den 1. januar 2000) af i alt 482 procedurer, der blev indledt mellem 1997 og ultimo 2000. Kommissionen har sat sig for at afvikle efterslæbet af sager, og de ældste endnu igangværende sager blev taget særlig i betragtning ved udarbejdelsen af 2004-arbejdsprogrammet for revision af landbrugsudgifter.

4.76. Figur 4.6 og 4.7 viser fordelingen på medlemsstater og markedssektorer af de korrektioner, der er fastsat i henhold til beslutninger om regnskabsafslutning vedtaget i perioden 1999-2003 (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). Disse beslutninger vedrører udgiftsposter på EU-budgettet for regnskabsårene 1996-2002.

Tabel 4.6 — Korrektioner i henhold til regnskabsafslutningsbeslutninger, der vedrører regnskabsårene 1991-2003 (millioner euro) 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 Anmeldte udgifter 31 255,9 30 480,2 34 008,0 33 592,8 35 654,4 39 062,5 40 884,3 38 857,4 40 726,2 40 410,6 41 593,8 42 710,8 43 988,4 Korrektioner i alt –1 504,1 – 788,2 – 737,0 – 307,8 – 572,9 – 790,1 – 481,4 – 328,3 – 248,4 – 305,0 – 132,7 –0,2 0,0 heraf: a) tillægsafgift på mælk – 979,2 – 419,7 – 248 0,0 –15,1 – 215 – 110,2 0 0 0 0 0 0 b) korrektioner – 524,9 – 368,5 – 489,0 – 307,8 – 557,8 – 575,1 – 371,2 – 328,3 – 248,4 – 305,0 – 132,7 –0,2 0,0 Korrektioner i % af de anmeldte udgifter 1,7 % 1,2 % 1,4 % 0,9 % 1,6 % 1,5 % 0,9 % 0,8 % 0,6 % 0,8 % 0,3 % 0,0 % 0,0 % NB: 1997 er det seneste år, for hvilket der er foretaget endelig regnskabsafslutning. Kilde: Kommissionens overensstemmelsesbeslutninger, som er tilpasset, så der tages højde for de korrektioner, der blev annulleret som følge af Domstolens domme.

Rettens konklusion

Regnskabsafslutning

4.77. Når man ser bort fra de enkeltstående problemer, der er nævnt i punkt 4.54-4.57, har attesteringen af de udbetalende organers regnskaber fungeret tilfredsstillende.

4.78. Der kan dog foreslås følgende forbedringer: 4.78.

a) Kommissionen bør regelmæssigt foretage en vurdering på stedet af de attesterende organers revisionsarbejde (jf. punkt 4.58). a) Når alle de prioriterede opgaver, som Kommissionens revisorer skal udføre, er gennemgået, vil det blive overvejet at foretage specifikke revisioner på stedet af de attesterende organers arbejde.

b) De attesterende organer bør følge Kommissionens retningslinjer for behandlingen af skyldige beløb i forbindelse med den fælles landbrugspolitik nøjere (jf. punkt 4.59-4.61). b) Kommissionen vil understrege betydningen af korrekt indberetning af skyldige beløb og rette øget opmærksomhed mod dette punkt ved den næste beslutning om regnskabsafslutning.

4.79. Det forhold, at der i dag ikke er truffet beslutning om regnskabsafslutning for 43 % af de udgifter, der er anmeldt i 2003, og heller ikke om afslutning af 2001- og 2002-regnskaberne for 21 udbetalende organer, giver anledning til bekymring (jf. punkt 4.65 og 4.68). 4.79. Det skal understreges, at udskillelse af regnskaber ikke får finansielle følger for de pågældende medlemsstater og ikke foregriber en eventuel afvisning af anmeldte udgifter. Udskydelsen af regnskabsafslutningen gør det muligt for medlemsstaterne at fremlægge supplerende oplysninger og i nogle tilfælde udføre bestemte opgaver, der kræves i retningslinjerne, og som ikke var afsluttet inden den fastsatte frist den 30. april. Når medlemsstaterne har løst disse problemer, vil Kommissionen være i stand til at afslutte de udskilte regnskaber. Kommissionen bestræber sig fortsat på at få afviklet efterslæbet af sager, der har hobet sig op fra regnskabsårene 2001 og 2002. Den forventer at afslutte regnskaberne for de fire betalingsorganer, der blev udskilt for 2001, og for over halvdelen af de betalingsorganer, der blev udskilt for 2002.

Overensstemmelsesbeslutninger

4.80. Hovedparten af de korrektioner, der blev foretaget i 2003, blev beregnet på grundlag af Kommissionens normale skala for faste korrektioner (jf. punkt 4.71). I to tilfælde kunne der have været anvendt en højere korrektionssats (jf. punkt 4.72). 4.80. Kommissionen fastholder, at de satser for finansiel korrektion, som blev pålagt i de følgende tilfælde, var berettiget.

OPFØLGNING AF TIDLIGERE BEMÆRKNINGER

Eksportrestitutioner — destination og overgang til fri omsætning

4.81. Eksportrestitutioner er tilskud, der betales til eksporten af landbrugsprodukter for at kompensere eksportørerne for forskellen mellem EU-priserne og de lavere priser på verdensmarkedet. Satserne for ét og samme produkt kan variere afhængigt af destinationen. 4.81. Eksportrestitutionernes betydning som politisk instrument har været aftagende som følge af de successive reformer af den fælles landbrugspolitik, der tager sigte på at gøre EU-produkterne mere konkurrencedygtige ved at tilnærme EU-priserne til verdensmarkedspriserne. For ti år siden oversteg udgifterne til eksportrestitutioner 10 mia. EUR, mens de i 2003 var faldet til 3,7 mia. EUR. Denne tendens forventes at fortsætte med de seneste reformer i 2003 og 2004 af den fælles landbrugspolitik.

4.82. Retten anførte i sin særberetning nr. 7/2001 (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), at det ville være at foretrække, at der for hvert produkt gjaldt samme restitutionssats for alle destinationer, men den erkendte, at det ikke umiddelbart var muligt. Retten fremsatte derfor følgende anbefalinger for at forenkle og forbedre den finansielle kontrol med disse transaktioner: 4.82. og 4.85. Kommissionen har reageret korrekt for at råde bod på de svagheder, der blev påpeget i særberetningen. En handlingsplan blev udarbejdet og gennemført. Kommissionen mener, at de trufne foranstaltninger i betydelig grad har nedbragt risikoen.

a) der stilles kun krav om fremlæggelse af ankomstbeviser i tvivlstilfælde eller i forbindelse med eksport til højrisikodestinationer a) Lempelse af kravet om fremlæggelse af ankomstbevis kunne indebære en potentiel risiko for EU-budgettet gennem en svækkelse af kontrollen med eksporten til lande, som der ikke er fastsat eksportrestitutioner for. Det ville også udsætte Kommissionen for en grundlæggende kritik af den måde, som EU overvåger og kontrollerer sin subsidierede handel med tredjelande på, især i betragtning af EU's internationale forpligtelser til ikke at yde eksportrestitutioner for visse markeder.

b) de udbetalende organer får forelagt transportdokumenter og fakturaer for alle anmeldelser over de minimis-grænsen (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) b) Kommissionen mener, at toldindførselsangivelser, der udstedes af statslige myndigheder, generelt giver større sikkerhed for, at varerne er blevet indført til det tredjeland, som eksportrestitutionerne er udbetalt for, end transportdokumenter og fakturaer, der udstedes af private erhvervsdrivende. Kommissionen har dog besluttet at fordoble den bagatelgrænse, inden for hvilken betalingsanmodninger om beskedne eksportrestitutioner kan fritages fra kravet om fremlæggelse af ankomstbevis, men at fastholde dette krav for differentierede eksportrestitutioner over denne grænse.

c) der foretages i større omfang efterfølgende kontrol af, at varerne rent faktisk er overgået til fri omsætning (og ikke eksporteret videre). I forbindelse med transaktioner, der udvælges til efterfølgende kontrol, bør der være adgang til databaser med oplysninger om skibs- og containerbevægelser (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). c) I betragtning af beslutningen om fortsat at kræve ankomstbevis for differentierede eksportrestitutioner er der ikke behov for, at den efterfølgende kontrol af, om produkterne er overgået til fri omsætning på det tilsigtede marked, skærpes. Kommissionen har dog opfordret medlemsstaternes myndigheder til at benytte transportfirmaernes data som et yderligere element ved kontrollen af, om varerne er ankommet til deres bestemmelsessted.

4.83. Retten fremsatte desuden en række detaljerede anbefalinger til forbedringer af finansielle kontrolordninger, som burde følges, hvis kravet om systematisk fremlæggelse af ankomstbeviser blev opretholdt.

4.84. Rådet og Parlamentet støttede de af Retten anbefalede ændringer (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). I særdeleshed opfordrede Parlamentet Kommissionen til virkelig at bestræbe sig på at forenkle lovgivningen og procedurerne for at skabe større gennemskuelighed før den gradvise afvikling af ordningen med eksportrestitutioner.

4.85. Kommissionen har ikke foretaget sig noget for at forenkle ordningen som anbefalet i punkt 4.82 ovenfor. 4.85. Se svaret vedrørende punkt 4.82.

4.87. Hvad angår andre forhold, som Retten har påpeget: 4.87. Efter at have gennemgået Revisionsrettens anbefalinger besluttede Kommissionen ikke at følge Revisionsrettens anbefaling i litra a), mens der blev truffet foranstaltninger i forbindelse med litra b) og c). ;

a) har Kommissionen ikke overtaget ansvaret for godkendelsen af kontrol- og overvågningsselskaber a) I forbindelse med delt forvaltning ligger ansvaret for godkendelse af kontrol- og overvågningsselskaber hos medlemsstaterne, og Kommissionen har ikke til hensigt at overtage ansvaret. Medlemsstaterne er nærmere begivenhederne på stedet og er bedre i stand til at sætte betingelserne for godkendelse og kontrol af kontrol- og overvågningsselskaberne. Ifølge Revisionsrettens anbefaling er procedurerne for godkendelse af kontrol- og overvågningsselskaber blevet strammet op (se Kommissionens forordning (EF) nr. 1253/2002 (EFT L 183 af 12.7.2002, s. 12).

b) har Kommissionen endnu ikke givet medlemsstaterne en fortegnelse over modeller for ankomstbeviser, der kan godkendes (tolddokumenter og toldstempler, der anvendes i forskellige tredjelande) b) Kontrollen af ægtheden af beviser, som eksportørerne fremlægger i forbindelse med betalingsanmodninger om differentierede eksportrestitutioner, henhører under betalingsorganernes ansvar i medlemsstaterne. Kommissionen iværksatte dog et udbud, som ikke førte til de ønskede resultater og måtte gøres om. I betragtning af den tid, der går med udbudsproceduren og afslutningen af undersøgelsen, vil resultaterne først foreligge ultimo 2005. For at sikre en bedre koordinering mellem betalingsorganerne er medlemsstaterne i mellemtiden blevet anmodet om at udveksle kopier af toldindførselsangivelserne, toldstempler og toldkoder (kode for fri omsætning, kode for toldoplag, kode for aktiv forædling osv.), der findes hos deres betalingsorganer vedrørende forskellige tredjelande, der indgår i undersøgelsen.

c) kunne Kommissionen have gjort mere effektiv brug af eksterne revisionsfirmaer til at gennemgå ordningen med differentierede eksportrestitutioner. c) Kommissionen indgik for første gang kontrakter med eksterne revisionsfirmaer med henblik på denne opgave i 2001. Ved nærmere eftersyn kunne visse aspekter have været bedre, og der er allerede og vil fortsat blive draget lære af indhøstede erfaringer, når eksterne revisionsfirmaer eventuelt inddrages i fremtiden.

4.88. OLAF har fulgt op på flere tvivlsomme sager, som Retten har gjort OLAF opmærksom på, men har ikke behandlet en række andre sager eller i hvert fald ikke ført dem til ende. Det drejer sig bl.a. om ulovlig eksport til Irak, mængdeafvigelser konstateret ved leveringer af kvæg til Libanon, karruseltrafik ved handelen med mælkeprodukter med de baltiske stater, omdirigering af ost fra USA til Canada og levering til Nordkorea af fetaost, hvor udløbsdatoen for længst var overskredet. 4.88. Sagen om »omdirigering af ost fra USA til Canada« vil snart blive afsluttet. Alle nævnte sager er stadig under opfølgning.

4.89. Rettens anbefalinger (og Rådets og Parlamentets konklusioner) er således kun delvist blevet fulgt op. Destinationsspecifikke eksportrestitutioner tegner sig fortsat for en betydelig del (45 %) af udgifterne til eksportrestitutioner (1 882 millioner euro i 2003). 4.89. Som Revisionsretten erkender det i punkt 4.87, har Kommissionen reageret positivt på mange af Revisionsrettens mere detaljerede bemærkninger og anbefalinger. For de anbefalinger, der ikke accepteres, redegøres der behørigt i svaret vedrørende punkt 4.83, 4.86 og 4.88. Kommissionen har reageret, hvor det var nødvendigt, for at råde bod på de svagheder, der blev påpeget i Revisionsrettens særberetning. En handlingsplan blev udarbejdet og gennemført. Kommissionen mener, at de trufne foranstaltninger i betydelig grad har nedbragt risikoen.

Støtteordningen for olivenolie

4.91. I særberetningen fremhævede Retten følgende: a) Kommissionens forvaltnings- og kontrolsystem var ikke tilstrækkeligt effektivt og pålideligt. b) Målene for den fælles markedsordning var ikke klare nok. c) I forbindelse med udvikling og indførelse i medlemsstaterne af Det Geografiske Informationssystem (GIS) for olivendyrkning (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) burde Kommissionen ikke acceptere en gentagelse af de forsinkelser, der gjorde sig gældende ved indførelsen af den oprindelige fortegnelse over olivendyrkningsarealer. d) Princippet om forsvarlig finansiel forvaltning, som er fastsat i finansforordningen, skal respekteres i forbindelse med en hvilken som helst reform, og målene for den fælles markedsordning for olivenolie bør være fastsat på en sådan måde, at målopfyldelsesgraden kan måles. e) Støtte baseret på antallet af træer i stedet for producerede mængder ville indebære færre kontrolproblemer, men til gengæld gøre det endnu mere påkrævet at få indført et GIS for olivendyrkning.

4.92. Rådet og Parlamentet (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) støttede Rettens anbefaling vedrørende behovet for en effektiv og pålidelig forvaltning og kontrol ved hjælp af et funktionsdygtigt GIS for olivendyrkning og indarbejdelse af olivenoliedata i IFKS-systemet. Eftersom forbrugsstøtten blev afskaffet i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik i 1998, og der kun er tale om meget begrænsede eksportrestitutioner, er Rettens opfølgning centreret omkring produktionsstøtten til olivenolieproducenterne.

4.93. Retten noterer sig, at Kommissionen allerede inden 2004-reformen havde taget en række spørgsmål op, navnlig overproduktionen og olivenolieproduktionens konkurrenceevne. Selvom Kommissionen hvert år har opfordret medlemsstaterne til at fremskynde deres procedurer, er der stadig et misforhold mellem antallet af sanktioner, som kontrolorganerne i olivensektoren har anbefalet, og antallet af sanktioner, som medlemsstaterne faktisk har pålagt. 4.93. Kommissionen overvåger nøje kvaliteten af medlemsstaternes tilsyn med kontrolkontorernes arbejde. Den tager hensyn til eventuelle mangler, når den foretager regnskabsafslutning for produktionsstøtten til olivenolie.

4.94. Med 2004-reformen ophævede man — bl.a. ved at formulere klarere mål og erstatte produktionsstøtte baseret på producerede mængder med arealstøtte — en række foranstaltninger, som Retten havde konstateret svagheder ved, navnlig foranstaltningerne vedrørende kontrollen i medlemsstaterne, kravet om udarbejdelse af overslag over udbytter, og koblingen af støttebeløbet til producerede mængder. Kommissionen satte imidlertid ikke tal på målsætningerne for reformen, således som fastsat i finansforordningen, hvorfor det ikke er muligt at måle, i hvilket omfang de opfyldes. 4.94. Reformen af olivenoliesektoren er en del af den reform af den fælles landbrugspolitik, der blev indledt i 2003, og tager sigte på at opnå de samme mål som dem, der blev udstukket i begrundelsen til forslaget om et langtidsperspektiv i politikken for et bæredygtigt landbrug (KOM(2003) 23 endelig af 21. januar 2003), nemlig: — Forbedring af EU-landbrugets konkurrenceevne — Fremme af et mere markedsorienteret, bæredygtigt landbrug — Ydelse af en mere afbalanceret støtte og styrkelse af udviklingen af landdistrikterne. Om målene nås, vurderer Kommissionen som en del af den løbende forvaltning af og kontrol med gennemførelsen af den fælles markedsordning. I Rådets forordning (EF) nr. 864/2004 er det fastsat, at Kommissionen senest den 31. december 2009 skal forelægge Rådet en rapport om situationen bl.a. i denne sektor, eventuelt ledsaget af forslag til forbedringer.

4.95. I henhold til den nye rådsforordning vil støtten blive baseret på det areal, der er tilplantet med oliventræer, og mindst 60 % er afsat til engangsstøtteordningen. Denne del af støtten bliver hverken afhængig af den producerede mængde eller antallet af oliventræer. De resterende 40 % bliver kædet sammen med antallet af oliventræer. Indtil GIS for olivendyrkning er fuldt indført, vil forvaltningen af og kontrollen med disse 40 % af støtten, som jo er kædet sammen med antallet af oliventræer, fortsat ske på grundlag af statistiske data, der ikke er pålidelige nok. At der er brug for data, og at Kommissionens statistiske oplysninger ikke er fuldt pålidelige, blev også bekræftet ved en ekstern evaluering, foretaget efter anmodning fra Kommissionen selv. Formålet var at få en vurdering af virkningerne af de vigtigste foranstaltninger under den fælles markedsordning for olivenolie (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70). 4.95. Medlemsstaterne tilbageholder de resterende midler (højst 40 %) med henblik på støtte, der alene ydes til olivenplantager, der allerede er registreret i GIS. Producentmedlemsstaterne har underrettet Kommissionen om, hvor langt de er kommet med indførelsen af GIS. Ifølge den nuværende lovgivning skal GIS være fuldstændig operationel med hensyn til udbetaling af støtte fra produktionsåret 2003/04 (forskudsbetaling fastsættes i september 2004 og endelig betaling fastsættes i juni 2005) — se også svaret vedrørende punkt 4.97. Formålet med denne støtte er at opretholde olivenplantager af miljø- eller samfundsmæssig værdi. Den vil blive ydet pr. ha olivenplantage, hvad enten plantagen er i produktion eller ej. Ved ydelsen af denne støtte må udsvinget i antallet af træer, der er registreret pr. 1. januar 2005, i olivenplantagerne ikke overstige 10 %.

4.96. Kommissionen fremsatte — stik imod Rettens anbefaling — et forslag for Rådet (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70), der gik ud på at udskyde færdiggørelsen af GIS for olivendyrkning i to år (dvs. til den 31. oktober 2003). Det faktum, at systemet ikke engang var fuldt indført ved udløbet af denne frist, vil få negativ indvirkning på reformens gennemførelse. 4.96. Forslaget om at udsætte fristen for færdiggørelsen af GIS for olivendyrkning var begrundet i de ringe fremskridt, som medlemsstaterne havde gjort i 2001 med hensyn til indførelsen af GIS, og i målet at råde over et pålideligt og troværdigt redskab til forvaltning af sektoren. I de tilfælde, hvor indførelsen af GIS ikke var afsluttet, blev medlemsstaterne anmodet om at øge kontrollen på stedet (forordning (EF) nr. 2366/98). Forslaget var ledsaget af supplerende bestemmelser om, at fra den 1. november 2003 kan oliventræer og dertil svarende arealer, der ikke er registreret i GIS, og olivenolieproduktionen herfra ikke komme i betragtning ved støtte til olivenproducenter. Ifølge de producerende medlemsstaters oplysninger til Kommissionen er GIS i stor udstrækning operationel og kan tjekke støttebetalingerne for produktionsåret 2003/04, og GIS’ rolle ved den praktiske gennemførelse af reformen vil blive undersøgt til sin tid i forbindelse med regnskabsafslutningen.

4.97. Kommissionen har i regnskabsafslutningsproceduren taget i betragtning, at medlemsstaterne ikke opfylder bestemmelserne i den fælles markedsordning for olivenolie med hensyn til fortegnelsen over olivendyrkning og edb-registre. Men Retten har i sin årsberetning for 2002 (3 4 5 6 7 8 10 11 14 16 17 18 19 20 21 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70) og i denne årsberetning opfordret Kommissionen til at følge sine egne retningslinjer mere konsekvent, når det gælder korrektioner for olivenoliestøtten (jf. punkt 4.72 og årsberetningen for 2002, punkt 4.61). 4.97. Kommissionen fastholder, at de satser for finansiel korrektion, der blev pålagt i de pågældende tilfælde, var berettiget. Se svaret vedrørende punkt 4.72 og årsberetningen for 2002.

4.98. I betragtning af ovenstående bør Kommissionen omgående tage fat på følgende udestående problemer: 4.98.

a) den bør fastsætte egnede og målbare indikatorer, så den kan overvåge gennemførelsen af reformmålene og dermed leve op til bestemmelserne i finansforordningen om forsvarlig finansiel forvaltning og sikre en bedre forvaltning af den fælles markedsordning for olivenolie a) Reformen af olivenoliesektoren er en del af den reform af den fælles landbrugspolitik, der blev indledt i 2003, og tager derfor sigte på at nå de samme mål. Kommissionen vil kontrollere, om disse mål nås.

b) den bør forlange af medlemsstaterne, at de har et funktionsdygtigt og pålideligt GIS for olivendyrkning, og — såfremt dette krav ikke kan opfyldes — foretage passende finansielle korrektioner i overensstemmelse med de gældende regler. b) Fra 1. november 2003 kan oliventræer og dertil svarende arealer, der ikke er registreret i GIS, og olivenolieproduktionen herfra ikke komme i betragtning ved støtte til olivenproducenter. Kommissionens tjenestegrene accepterer Revisionsrettens anbefalinger og vil som førhen fortsat efterprøve, om kontrollen foretages korrekt og ensartet.

DE VÆSENTLIGSTE BEMÆRKNINGER I RETTENS SÆRBERE