:OMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(95) 42 endelig udg. 
Bruxelles, den 01.03.1995 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
ENSARTEDE REGLER FOR DIREKTE INVESTERINGER 
PÅ INTERNATIONALT PLAN 
'.*'#-• 
ENSARTEDE REGLER FOR DIREKTE INVESTERINGER 
PÅ INTERNATIONALT PLAN 
Indledning 
Investeringer, miljø, konkurrence, sociale spørgsmål og andre anliggender blev ved 
af-slutni-ngen af ministermødet i Marrakech nævnt som mulige temaer for WTO. Den 
Europæ-iske Union vil i nær fremtid være henvist til at udvikle en overordnet strategi 
vedrørende disse temaer. Nærværende dokument omhandler ét emne, der ikke alene er et 
potentielt WTO-tema, men også genstand for en afgørelse på OECD's ministermøde i 
maj i år. 
1. Problemstilling 
Den kraftige vækst i de udenlandske direkte investeringer i på verdensplan siden 
begyndelsen af 1980'erne har ændret den gamle lærebogsmodel, hvor samhandelen 
bestod i, at producenterne fremstillede alle deres varer i ét land og derefter sendte dem til 
udlandet. Firmaernes moderne produktionsstrategier går ud på at sende komponenter fra 
alle dele af verden til et verdensomspændende net af samlefabrikker. Inden for de 
tjenesteydende erhverv omfatter etableringen på et udenlandsk marked i almindelighed 
handelsmæssig tilstedeværelse på markedet ved oprettelse af et datterselskab i udlandet. 
I fuld overensstemmelse hermed påpeger Kommissionens hvidbog om vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse, at de økonomiske forbindelser på verdensplan ikke 
længere er begrænset til international handel med varer og tjenesteydelser. I 
verdens-økonomien er Fællesskabet og alle de vigtigste partnere afhængige af hinanden: 
Fællesskabets politik skal afspejle og bygge på denne realitet 2. 
De udenlandske direkte investeringer er blevet en vigtig bestanddel af de aktuelle 
komplekse investerings- og produktionsstrategier i erhvervslivet. Udviklingen af global 
tidstro kommunikation og dataoverførsel har ført til, at "markedspladsen" omtrent er 
blevet global. De moderne erhvervsledere befinder sig i en kontinuerlig proces med 
fast-læggelse af skiftende komparative fordele, der i dag tilvejebringes ved hjælp af 
faktorer som f.eks. videnbasis, innovationsevne og den menneskelige kapitals kvalitet. 
Den verdensomspændende tendens til deregulering og privatisering har givet dette 
fænomen yderligere vind i sejlene. 
Skabelsen af et virkeligt globalt markeds- og produktionssystem har givet sig udslag i en 
årlig fremgang på 11% i de seneste 30 år: mellemværenderne (stocks) på verdensplan er 
vokset fra 68 mia. USD i 1960 til 1650 mia. USD i 1993. De årlige udenlandske direkte 
investeringer (flows) er vokset fra 60 mia. USD midt i 1980'erne til 140 mia. USD i 
1993. Den kraftige vækst i de udenlandske direkte investeringer har suppleret og øget 
samhandelen, ikke erstattet den. Ifølge forsigtige skøn fra OECD finder mindst 40% af 
OECD definerer udenlandske direkte investeringer som investeringer, hvis sigte er at skabe varige 
økonomiske forbindelser med et foretagende, navnlig investeringer, der åbner mulighed for at øve effektiv 
indflydelse på ledelsen deraf. 
Europa-Kommissionen: Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse; udfordringer og veje ind i det 21. århundrede; 
hvidbog; del A og B; Bruxelles/Luxembourg 1994, s. 121 (der henvises desuden til en mere detaljeret analyse 
af Europas stilling i verdensøkonomien). 
2 
verdenshandelen sted på virksomhedsinternt plan, og det kan deraf konkluderes, at 
investeringerne i voksende grad skaber deres egen eksport. 
USA, Fællesskabet og Japan er (i denne rækkefølge) de vigtigste kilder til udenlandske 
direkte investeringer, medens de lande, der ikke er medlem af OECD, spiller en lille, men 
voksende rolle, navnlig de mere dynamiske lande (de nyindustrialiserede lande, nogle 
lande i Latinamerika). 
Der er imidlertid dramatiske ændringer i gang, hvad angår de vigtigste værtslande. Den 
del af de indgående investeringsstrømme, som går til USA og Fællesskabet, og som i 
1980'erne stabilt lå omkring 60%, er raidet markant og ligger nu (1993) på ca. 30% 3. 
Derimod er den seneste udvikling i de udenlandske direkte investeringer kendetegnet af 
en kraftig vækst i investeringsstrømmene til de lande, der ikke er medlem af OECD: i 
1993 tiltrak disse lande direkte investeringer til et beløb af 80 mia. USD fra udlandet 
svarende til næsten 55% af de samlede indgående direkte investeringer. Denne udvikling 
vil efter alt at dømme fortsætte 4. 
De udenlandske direkte investeringer har i dag mange former. Ved siden af de 
traditionelle investeringer fra bunden ("green field") og overtagelser benytter stadig flere 
moderne virksomheder andre former for erhvervsmæssigt samarbejde såsom joint 
ventures, strategiske alliancer eller samdrift af forsknings- og udviklingsressourcer. 
Disse udviklingsforløb understreger, at den almindelige holdning til udenlandske direkte 
investeringer har ændret sig. Medens debatten i 1970'erne overvejende gik på frygten for, 
at globalt opererende multinationale virksomheder ville blande sig i staternes uafhængige 
udvikling, er der i dag så godt som almindelig enighed om, at de udenlandske direkte 
investeringer absolut er et gode - ikke alene for værtslandet, men også for det land, som 
midlerne kommer fra - og at de bl.a. vil bidrage til at gøre vor energiforsyning mere 
sikker (Den Europæiske Union er i stadig tiltagende omfang afhængig af importeret 
energi). 
OECD opregner tilførsel af ekstra investeringskapital til økonomien, bidraget til en sund 
udenrigsøkonomi, øget produktivitet, øget beskæftigelse, stimulering af konkurrencen og 
rationalisering af produktionen samt omfattende overførsel af teknisk og ledelsesmæssig 
knowhow som positive effekter for værtslandets økonomi. I erkendelse deraf har 
udviklingslandene opgivet en stor del af deres restriktive holdning til de indgående 
direkte investeringer. De er ofte villige til at tillade fri overførsler uden restriktioner af 
betalings-balancehensyn, har vist sig at acceptere globale discipliner vedrørende 
handels-fordrejende investeringer i Uruguay-rundens regi og er endog generelt begyndt at 
konkurrere om investeringer fra udlandet. Siden de dramatiske ændringer i øst/vest­
forbindelserne fandt sted, er det blevet stadig tydeligere, at udenlandske investeringer er 
en knap ressource, som ingen har råd til at gribe ind over for. 
3 Ekskl. udenlandske direkte investeringer mellem Fællesskabets medlemsstater indbyrdes. 
4 Bilag I indeholder yderligere statistisk information. 
Udgående direkte investeringer betragtes sommetider stadig som forbundet med tab af 
arbejdspladser ("udflytning"). Empiriske undersøgelser har dog ikke ført til ensidige 
konklusioner vedrørende de udgående direkte investeringers beskæf-tigelseseffekter. 
Antagelsen om generelt positive beskæftigelseseffekter er baseret på det forhold, at alle 
investeringer, også udgående direkte investeringer, skaber sekundære strømme i form af 
eksempelvis eksport af maskiner og andre kapital-goder, efterspørgsel efter rå- og 
hjælpestoffer til produktionen eller levering af knowhow, der normalt tilføres fra det 
land, hvorfra investeringskapitalen kommer. Dette skaber beskæftigelse i sekundære 
sektorer, hvor kvalifikationsniveauet ofte er højere, og hvor der betales højere lønninger 
end for den beskæftigelse, der måtte være gået tabt. Desuden vil investeringerne i 
udlandet skabe indgående overskuds- og udbyttestrømme, der igen øger indkomsterne og 
dermed efterspørgslen i det land, hvorfra investeringskapi-talen kommer. Også dette har 
gunstig indvirkning på de samlede vækst- og beskæftigelses-niveauer. Dertil kan føjes de 
udenlandske direkte investeringers mere langfristede udviklingseffekt på værtslandets 
økonomi, der med tiden fører til større aktivitet på det lokale marked og skaber 
importefterspørgsel, der i hvert fald til dels dækkes af producenter i det land, hvorfra 
investeringskapitalen oprindelig kom. Der bør også ved drøftelsen af de udgående direkte 
investeringers beskæftigelseseffekt tages hensyn til begrundelsen for at investere i 
udlandet: undersøgelser viser, at multinationale selskabers investeringer retter sig mod 
værtslandets marked og enten tager sigte på at købe sig plads eller at forbedre 
serviceniveauet på markedet. Adgangen til "billig arbejds-kraft" spiller som hovedregel 
ikke nogen afgørende rolle for beslutningen om at investere i udlandet. 
Den voksende rolle, som små og mellemstore virksomheder spiller for den internationale 
investeringsaktivitet, er af særlig stor betydning for Fællesskabet. Medens størstedelen af 
de udenlandske investeringer fortsat stammer fra store multinationale selskaber, spiller de 
små og mellemstore virksomheder en voksende rolle, og De Forenede Nationers Center 
for Transnationale Selskaber (UNCTC) har på verdensplan fundet frem til mere end 3 
700 små og mellemstore virksomheder, som har investeret i udlandet, og som tegner sig 
for henved en tiendedel af de internationale investeringer. UNCTC konkluderer i en 
undersøgelse, at disse selskaber giver større uddannelsesmuligheder, overfører mere 
teknologi og med større sandsynlighed reinvesterer overskud og bruger lokale rå- og 
hjælpestoffer, end tilfældet er for store virksomheders investeringer. 
Det bør gøres muligt for Europa at drage fuld fordel af den verdensomspændende tendens 
til at liberalisere de udenlandske direkte investeringer. De europæiske firmaer, også de 
små og mellemstore virksomheder, er normalt overordentlig fortrolige med investeringer 
i udlandet som følge af EU-landenes indbyrdes samarbejde, hvor der kun er få 
restriktioner på de udenlandske direkte investeringer tilbage. De europæiske firmaer 
befinder sig således i en god udgangsposition, når det drejer sig om at gøre brug af 
investeringsmuligheder. Desuden råder Fællesskabet over en række instrumenter, der 
giver oplysning om investeringsmuligheder og støtter EU-virksomhederne i udlandet 
(programmerne BC-N'et, EU-rådgivnings-kontorerne, Kontoret for Virksomheds 
-samarbejde, PHARE, TACIS, JOPP, MED-Invest, AL-Invest og EC-Investment 
Part-ners). 
Hvis de europæiske selskaber skal gøre brug af deres gode udgangsposition, vil det være 
en stor fordel, at der findes en sund verdensomspændende reguleringsramme for de 
udenlandske direkte investeringer, således at retten til investering og rimelig behandling 
af udenlandske direkte investeringer, når først de er foretaget i værtslandet, er et klart 
knæsat princip. Der findes imidlertid ikke i øjeblikket nogen ensartede multilaterale 
regler for udenlandske direkte investeringer. 
2. De nuværende multilaterale regler for udenlandske direkte investeringer 
Da der ikke findes noget enkelt omfattende sæt regler, giver de talrige bilaterale og et 
antal regionale og multilaterale aftaler et stærkt opdelt og uoverskueligt billede af de 
udenlandske direkte investeringers vilkår. Voksende erkendelse af de aktuelle mangler 
har før til, at man har forsøgt at rette op på denne situation. 
I Uruguay-rundens regi er der taget de første små skridt til at afklare handelsrelaterede 
investeringsspørgsmål, men motivet herfor var at undgå handelsfordrejmng, ikke at 
liberalisere investeringsstrømmene. I GATS sættes der standarder for en tjenesteyders 
handelsmæssige tilstedeværelse i en anden GATS-medlemsstat, og denne overenskomst 
dækker derfor en betydelig del af de udenlandske direkte investeringer. Resultaterne i de 
vigtigste servicesektorer er imidlertid endnu ikke tilfredsstillende. Også her behandles 
spørgsmålet ud fra et handelssynspunkt, og der mangler en række vigtige elementer på 
områderne fremme og beskyttelse af investeringer. 
OECD's liberaliseringsregler og det ikke-bindende OECD-instrument for national 
behand-ling vedrører direkte visse investeringsspørgsmål, men OECD-instrumenterne 
gælder kun for de forholdsvis få medlemmer af OECD og mangler præcise procedurer for 
bilæggelse af tvister. 
Traktaten om energipagten stipulerer bindende national behandling i fasen efter, at 
investeringen er foretaget, og præcise procedurer for bilæggelse af tvister. I øjeblikket 
gælder der kun ikke-bindende bestemmelser for fasen forud for investeringen. 
I de seneste år er der indgået en række regionale og sektormæssige arrangementer såsom 
investeringsreglerne i NAFTA og APEC-investe-ringskodeksen. Også inden for 
rammerne af det påtænkte panamerikanske frihandelsområde er det planen gradvis at 
fjerne hindringer for investeringerne. Men dette er ikke den rette løsning på et problem, 
som er skabt af mangel på liberalisering og gennemsigtighed. Regionale arrangementer 
kan let føre til diskrimination af europæiske virksomheder, sådan som 
præferencebehandlingen i henhold til NAFTA-aftalen afbanker fra USA og Canada ved 
etablering i Mexico viser det, og disse arrangementer er derfor måske farlige for 
Fællesskabets interesser. 
Desuden findes der mere end 600 bilaterale investeringsaftaler, for det meste mellem 
industri- og udviklingslande. Da disse aftaler tydeligt afpasses efter særtrækkene i de 
bilaterale forbindelser og de involverede nationale interesser, er de stærkt uensartede og 
øger risikoen for diskrimination og mangel på gennemsigtighed. 
Dette kludetæppe af regler 5 er utilfredsstillende og betragtes i stadig højere grad som en 
særdeles ineffektiv og uigennemsigtig måde at liberalisere investeringsreglerne og 
beskytte investeringerne i udlandet på. Den behandling, der gives europæiske 
inves-teringer i forskellige lande, er stærkt varierende. Et tredjeland kan også 
diskriminere mellem investeringer fra forskellige lande og endog mellem investorer fra 
forskellige medlems-stater. Som et eksempel kan nævnes, at et selskab, der er etableret i 
en medlemsstat og har et datterselskab i en anden medlemsstat, kan komme ud fra 
forskellig behandling af sine investeringer i et land uden for Fællesskabet, hvis kun én af 
medlemsstaterne har indgået en bilateral investeringsaftale med det pågældende 
tredjeland, eller hvis begge medlemsstater har en bilateral aftale, men med forskelligt 
beskyttelsesniveau. Selskaber fra USA og Japan kan atter behandles anderledes, ofte 
bedre end europæerne. 
Det nuværende system magter heller ikke at bevare den liberalisering, der allerede er 
opnået. Der er en tendens, navnlig i visse OECD-lande, til endog at mindske det 
eksis-terende liberaliseringsniveau, således som forskellige krav om "betinget" national 
behandling i De Forenede Staters lovgivning viser det. 
Den nuværende situation er særlig utilfredsstillende for de små og mellemstore 
virksom-heder, der ikke har nogen mulighed for at følge med i og tilpasse sig de stadig 
skiftende vilkår for de udenlandske direkte investeringer i værtslandene. De kan ikke 
beskytte sig mod statsinterventioner eller andre uønskede indgreb. De vil ofte ikke løbe 
den risiko, der knytter sig til et krav om voldgift. Man kan med rette hævde, at de små og 
mellemstore virksomheder har mest at vinde ved klare og præcise multilaterale 
investe-ringsregler. 
En udskiftning af det nuværende system baseret på bilaterale investeringsaftaler, 
regionale arrangementer og OECD-instrumenter med en gennemsigtig multilateral aftale 
vil sikre, at spillereglerne er ens for alle. I forbindelse hermed giver Kommissionen i sin 
hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse 6 udtryk for, at en fjernelse af de 
ulige betingelser for direkte investeringer udgør en vigtig del af dens strategi til sikring af 
en åben verdensøkonomi. 
Det er derfor efter Kommissionens opfattelse af vital interesse for Fællesskabet og dets 
medlemsstater, at bestræbelserne for at indføre multilaterale regler for udenlandske 
direkte investeringer fortsætter. Den bør derfor skabe en sammenhængende approach til 
fastlæggelse af de regler, som Fællesskabets erhvervsvirksomheder har brug for, og aktivt 
virke for en vedtagelse af sådanne regler i de internationale fora. 
Bilag II indeholder en oversigt over reglerne på investeringsområdet i de eksisterende multilaterale 
instrumenter (WTO-aftaler, OECD-instrumenter, NAFTA, APEC, traktaten om den europæiske energipagt og 
Lomé-konventionen). Bilag III indeholder detaljerede oplysninger om reglerne på investeringsområdet i 
Europaaftalerne og i partnerskabs- og samarbejdsaftalerne. 
Europa-Kommissionen: Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse; udfordringer og veje ind i det 21. århundrede; 
hvidbog; del A og B; Bruxelles/Luxembourg 1994, s. 13. 
6 
3. Kravene om nye multilaterale regler for udenlandske direkte investeringer 
3.1. De vigtigste spilleregler 
Investeringsstrømmene vil ligesom handelsstrømmene være til størst fordel for 
verdens-økonomien, hvis de kan udfolde sig inden for et gennemsigtigt og forudsigeligt 
system af almindeligt accepterede regler. Det vil være nødvendigt at koncentrere 
indsatsen på følgende tre aspekter: 
* generelt fri adgang for investorer og investeringer 
* national behandling af investorer og disses investeringer 
* følgeforanstaltninger til opretholdelse og håndhævelse af tilsagn, som er afgivet 
til udenlandske investorer. 
a) Adgang for investorer og investeringer (ret til indrejse og etablering) 
Overalt i verden er der stadig mange hindringer for udenlandske investorers adgang til at 
etablere sig i værtslandene. Nogle eksempler: mange regeringer kan kun give en 
udenlandsk investor tilladelse til at oprette et datterselskab eller overtage en lokal 
virksomhed ved udstedelse af en særlig bevilling. Udenlandske investorer kan i mange 
tilfælde kun få lov til at påbegynde en aktivitet, hvis det sker i form af et joint venture 
med lokale selskaber. Joint ventures må sine steder ikke majoritetsejes eller kontrolleres 
af udlæn-dinge 7. Udlændinge kan udelukkes fra at deltage i privatiseringer eller afskæres 
fra statslige koncessioner. Etablering kan gøres betinget af visse præstationskrav såsom 
krav om eksport eller lokale indkøb. Hele sektorer inden for økonomien som f.eks. 
transport, energi eller finansielle tjenesteydelser kan lukkes for udenlandske investorer. 
Disse barrierer er dyre - ikke kun for investor, der forhindres i fri adgang, men også for 
værtslandet, idet yderligere beskæftigelse, øget konkurrence, overførsel af teknisk og 
ledelsesmæssig knowhow og en bedre integrering i den hurtigt skiftende verdensøkonomi 
derved ikke bliver til noget. Det er dog næppe realistisk at tro, at der kan blive tale om 
helt ubegrænset markedsadgang for udenlandske direkte investeringer. Ligesom der i 
GATTs regi ikke er tale om en helt fri verdenshandel, vil det ikke være muligt at sikre 
helt frie investeringsstrømme. Selv de mest liberale OECD-lande opretholder visse 
restriktioner af nationale sikkerhedshensyn eller i traditionelt lukkede eller 
monopolise-rede sektorer såsom transport, energi, finansielle tjenesteydelser og 
telekommunikation. Begrun-delsen herfor kan være rimelig nok, så længe den ikke 
dækker over protektionistiske politikker. Eksempelvis skal et land have mulighed for at 
kontrollere ejerforholdene i forbindelse med en strategisk vigtig våbenindustri. 
Der er dog en række væsentlige principper, der bør gælde overalt i verden: 
* et almindeligt tilsagn om at give udlændinge juridisk ret til at investere og drive 
konkurrencebetonet virksomhed i alle de økonomiske sektorer 
Restriktionerne på joint ventures eller andre former for erhvervsmæssigt samarbejde er særlig skadelige for 
små og mellemstore virksomheder, der i de fleste tilfælde har behov for en lokal partner på områderne 
teknologi, produktion eller distribution på udenlandske markeder. 
7 
* kun gennemsigtige, snævert definerede og velbegrundede undtagelser fra den 
overordnede ret til adgang for udenlandske direkte investeringer kan tillades; 
nationale sikkerhedshensyn eller hensyn til "ordre public" må ikke udarte til 
protektionisme 
* mestbegunstigelsesbehandling (ikke diskriminerende); værtslandene må ikke 
kunne indrømme investorer fra visse lande præferencebehandling og derved 
diskri-minere mod andre 
* en "standstnT-forpligtelse til ikke at indføre nye restriktioner; ud over at sænke 
liberaliseringsniveauet og skabe usikkerhed blandt investorerne vil en indførelse 
af nye restriktioner virke diskriminerende for potentielle nye investorer (for 
hvilke den tidligere åbne markedsadgang ikke længere eksisterer) i forhold til 
allerede eksisterende investorer 
* en "roll-back"-forpligtelse til gradvis at ophæve foranstaltninger, der går i modsat 
retning af liberaliseringen, og til at åbne hidtil lukkede sektorer. 
b) National behandling af allerede foretagne investeringer 
Selv om retten til adgang og etablering er sikret, kan den udenlandske investor opdage, at 
driften af hans virksomhed hæmmes af diskriminerende tiltag. Blandt de mest 
almin-delige restriktioner kan nævnes forbud mod at eje fast ejendom, begrænset eller 
ingen adgang til statslige støtte- og subsidieringsordninger (det vigtigste eksempel herpå 
er deltagelse i FoU-programmer), diskriminerende skatteregler og udelukkelse fra at 
deltage i offentlige indkøbskontrakter. 
De fleste af disse restriktioner er diskriminerende for udenlandske investorer og bør 
forbydes, men man kan ikke anlægge dette synspunkt i alle tilfælde. I det vigtige 
spørgsmål om adgang til FoU-subsidier har regeringerne eksempelvis en klar interesse i 
at sikre, at de far udbytte af de indskudte midler. Restriktive betingelser i tilknytning til 
adgangen til at få del i sådanne midler kan derfor accepteres, men investors nationalitet 
bør ikke være det afgørende kriterium. Det bør også være muligt at benytte snævert 
definerede "ordre public"-hensyn eller nationale sikkerhedshensyn. 
Som hovedregel bør værtslandet dog behandle den udenlandske investor og dennes 
inves-tering på sit område på samme måde som en indenlandsk investor eller 
virksomhed. Princippet om national behandling skal suppleres med et 
mestbegunstigelsesprincip i tilfælde, hvor værtslandet indrømmer udenlandske investorer 
særlig gunstige betingelser, som det ikke indrømmer nationale investorer. Dette sikrer, at 
der ikke bliver tale om diskrimination mellem udenlandske investorer fra forskellige 
lande. 
c) Følgeforanstaltninger 
Retten til adgang og national behandling alene er ikke nok til at skabe de gunstige 
forudsætninger, som er nødvendige for de udenlandske direkte investeringer. Et helt 
grundlæggende krav er, at der findes en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister 
mellem det land, investeringskapitalen kommer fra, og værtslandet. Et andet vigtigt krav 
er, at der skal være fri adgang til at foretage finansielle overførsler. Desuden er det af stor 
betydning, at ekspropriation af udenlandske investeringer kun er mulig i ekstraordi-nære 
internationalt anerkendte sager, og at der prompte ydes passende og effektiv erstat-ning 
derfor. 
Det vil også være nødvendigt, at værtslandene sikrer, at deres indenlandske 
retsforskrif-ter er gennemsigtige, og at de internationale forpligtelser også respekteres af 
delstats- og lokale myndigheder. 
Ved fastsættelsen af regler for internationale investeringer vil det også være nødvendigt 
at tage hensyn til uformelle og strukturelle hindringer, som ikke har nogen direkte 
til-knytning til de udenlandske direkte investeringer, men kan have betydelige 
konsekven-ser for investeringsstrømmene. Fusionskontrol og anti-trustlovgivning kan 
effektivt forhindre en given investering. Private fremgangsmåder såsom begrænsning af 
ejerskab i medfør af selskabers vedtægter kan være diskriminerende for udlændinge. 
Overdrevne investe-ring-sfremmeforanstaltninger kan forstyrre investeringsstrømmene 
eller føre til en utilsigtet stærk konkurrence ("race to the bottom") mellem lande eller 
regioner. Et multilateralt investeringsinstrument kunne endog omfatte faktorer som 
skatte-, arbejdsmarkeds- eller miljøpolitik, da disse kan øve betydelig indflydelse på 
klimaet og betingelserne for de udenlandske direkte investeringer. 
3.2. Fastlæggelse afmål 
Grundstenen i en fællesskabs-approach for udenlandske direkte investeringer vil være at 
bestræbe sig på at få disse regler vedtaget og gennemført på verdensplan, således at der 
sikres liberale regler af høj, ensartet standard for udenlandske direkte investeringer 
kombineret med en effektiv beskyttelse deraf. At dømme efter det nuværende 
restriktionsniveau vil sådanne regler overvejende komme nuværende og potentielle EU-
investorer i udlandet til gode. Sådanne regler om udenlandske direkte investeringer udgør 
i realiteten en vigtig betingelse for gennemførelsen af bilaterale aftaler om industrielt 
samarbejde, der er ved at få stadig større betydning for EU-firmaernes, særlig de små og 
mellemstore virksomheders, internationale aktivitet. I denne sammenhæng skal det 
imidlertid erindres, at Fællesskabet også er en stor bruttoimportør af kapital og deltager i 
konkurrencen om den forholdsvis endelige og knappe mængde disponibel 
investeringskapital, der findes på verdensmarkedet. Dette betyder også, at Fællesskabet af 
hensyn til sine egne interesser skal analysere behovet for at bevare foranstaltninger, hvor 
Fællesskabets og dets medlemsstaters fremgangsmåder ikke lever op til de ovennævnte 
principper. Sådanne fremgangsmåder, som det kunne blive aktuelt at undersøge, kan 
omfatte bevillingsordninger eller restriktioner på kapitalbevægelser, som stadig anvendes 
af visse medlemsstater. Begrænsninger af investeringer i forbindelse med adgang til visse 
subsidier eller FoU-midler, restriktioner af hensyn til den nationale sikkerhed eller 
økonomiske behov kan måske også falde ind under denne kategori. Selv om visse 
eksisterende restriktioner muligvis kan godkendes som berettigede undtagelser, bør 
Fællesskabet være rede til at drøfte alle disse spørgsmål om eksisterende restriktioner på 
indgående direkte investeringer på internationalt plan med henblik på at opnå 
afbalan-cerede resultater. 
Det er under alle omstændigheder i Fællesskabets interesse i enhver international aftale 
om investeringer at fastholde retten til at fremme sin interne integration uden 
nødvendig-vis at være tvungen til "de jure" at udvide sådanne gensidige 
liberaliseringsforanstaltnin-ger til også at gælde for tredjelande. Ethvert forsøg på at 
begrænse denne mulighed, således som den i øjeblikket er hjemlet i reglerne i OECD, 
GATS og traktaten om energipagten, bør afvises. 
4. Udvikling af multilaterale regler om udenlandske direkte investeringer 
Fællesskabets strategiske interesse i at opnå liberale og forudsigelige multilaterale regler 
om udenlandske direkte investeringer indebærer, at Fællesskabet tager initiativet og 
aktivt medvirker ved alle troværdige forsøg på multilateralt plan på at forberede og 
vedtage sådanne regler. 
På det aktuelle stade er der udført eller ved at blive udført et nyttigt arbejde vedrørende 
udenlandske direkte investeringer i WTO's og OECD's regi. Hvert forum har sine særlige 
fordele (og ulemper) i henseende til dette arbejde. 
a) Verdenshandelsorganisationens (WTO) rolle 
Fællesskabet og dets medlemsstater har betydelig interesse i at nå frem til en multilateral 
aftale med den bredest mulige deltagelse. Derfor synes WTO på det aktuelle stade at 
være det mest logiske og hensigtsmæssige forum for fremtidige forhandlinger om en 
sådan aftale. 
Chancerne for et positivt udfald af forhandlinger i WTO inden for en rimelig frist er 
bedre end på noget tidligere tidspunkt, fordi spørgsmålet om udenlandske investeringer i 
vid udstrækning er blevet frigjort for de tidligere ideologiske overtoner. En succesrig 
multilateral forhandling om spørgsmålet synes nu at være inden for rækkevidde. Det er 
faktisk mere sandsynligt, at man kan nå frem til det tilsigtede slutresultat via WTO, end 
at man kan gøre det ad den alternative vej, der består i en regional OECD-aftale, som 
andre kan tilslutte sig, når tiden er moden dertil. 
Det må erkendes, at WTO i sammenhæng med GATS og TRIMs i forvejen dækker 
anliggender med direkte og indirekte tilknytning til udenlandske direkte investeringer. 
Som følge af de meget stærke og vidtrækkende bånd mellem samhandel og investeringer 
ligger emnet faktisk også inden for denne organisations mandat. Ifølge TRIMs-aftalen 
skal dennes virke tages op til fornyet vurdering senest den 1. januar 2000 med henblik på 
en mere generel drøftelse af bestemmelserne vedrørende investeringspolitik. 
Det forhold, at WTO ikke straks vil tage investeringsspørgsmål op, må ikke betragtes 
som en væsentlig hindring for denne approach. Fællesskabet og dets medlemsstater bør 
aktivt arbejde for at fremskynde den tidsplan, der er fastlagt i TRIMs-aftalen, og for at 
sikre, at arbejdet med multilaterale investeringer i WTO's regi bliver påbegyndt så hurtigt 
som muligt med henblik på at udvirke, at der på WTO's første ministerkonfe-rence i 
december 1996 opnås enighed om, at de udenlandske direkte investeringer kommer på 
dagsordenen for de aktive forhandlinger. Den drastiske stigning i strømmen af 
udenlandske direkte investeringer til udviklingslandene vil fremme denne indsats. 
b) Arbejdet i OECD 
OECD er i færd med at undersøge gennemførligheden og det mulige indhold af et sæt 
multilaterale investeringsregler. OECD's ministerråd besluttede i juni 1994, at "OECD 
skal ( ) bidrage til at styrke det multilaterale system ved at indlede en ny fase, hvis 
10 
formål er at forberede en multilateral investeringsaftale, og forelægge ministrene en 
betænkning herom i 1995". Som følge heraf intensiverede OECD's sekretariat og de 
OECD-komitéer, der beskæftiger sig med investeringsspørgsmål, arbejdet ud fra en 
forventning om, at ministrene muligvis ville fastsætte et mandat til konkrete 
forhandlinger mellem OECD's medlemmer allerede fra 1995. Det analytiske arbejde, der 
er udført af OECD-eksperterne, giver et værdifuldt overblik over de spørgsmål, der 
præger den internationale drøftelse af udenlandske direkte investeringer. Kommissionen 
og medlemsstaterne deltager aktivt i det igangværende arbejde. 
Et betragteligt antal medlemmer af OECD har vist sig positivt indstillet til at føre 
forhandlinger om en multilateral investeringsaftale (MIA), der kan tiltrædes af 
tredjelande inden for rammerne af OECD. Der rejser sig dog uvilkårligt det spørgsmål, 
om OECD i sidste ende er det bedste forum for forhandlinger om fremtidige regler, der 
dækker udenlandske direkte investeringer på verdensplan. 
De argumenter, der stærkest taler for en OECD-approach, er, at den største aktivitet på 
området udenlandske direkte investeringer finder sted i gruppen af OECD-lande, og at 
det vil være lettere at udarbejde en aftale af meget høj standard og inden for en rimelig 
frist, hvis der er tale om lande med nogenlunde samme grundholdning. Det ville derved 
ikke blive muligt for lande, der ikke er medlem af OECD, at deltage i forhandlingerne, 
men disse lande kunne tiltræde instrumentet, når først det var oprettet. De fleste OECD-
lande har imidlertid allerede forholdsvis liberale investeringsregler, medens de lande, der 
ikke er medlem af OECD, og især de nyindustrialiserede lande har betydelig mindre 
liberale og gennemsigtige investeringsordninger. Desuden tiltrækker den sidstnævnte 
landegruppe en voksende del af verdens samlede udgående investeringer (50% af 
totalbeløbet i 1992, 55% i 1993), og en stadig større mængde udenlandske direkte 
investeringer kommer fra de mest dynamiske af disse lande. Et voksende antal lande, der 
ikke er medlem af OECD, begyndte for nylig ensidigt at liberalisere deres 
investeringsordninger. Udenlandske investorer har dog stadig store vanskeligheder i 
mange af disse lande. Som Fællesskabets erhvervsledere i stigende grad erkender, er det 
af kritisk betydning for EU at sikre en stående tilstedeværelse ved hjælp af direkte 
investeringer på de nye markeder kendetegnet af hurtig vækst i Asien, Latinamerika, 
Østeuropa og i en lidt fjernere fremtid Afrika. At optage landene i sådanne 
hurtigtvoksende regioner i et system af ensartet anvendte multilaterale regler for 
investeringer er den eneste effektive måde, hvorpå det kan sikres, at alle 
erhvervs-virk-somheder uanset hjemsted kan konkurrere på lige fod. 
Hvis forhandlingerne om multilaterale investeringsregler blev begrænset til OECD's 
medlemslande, ville en række vigtige lande såsom Kina, Korea, Brasilien og Sydafrika 
samt ASEAN-landene og hele Central- og Østeuropa blive holdt uden for. For de central-
og østeuropæiske landes vedkommende har Fællesskabet en særlig interesse i at inddrage 
dem i processen i lyset af strategien forud for disses tiltrædelse og på baggrund af vore 
tilsagn i henhold til partnerskabs- og samarbejdsaftalerne. 
Der knytter sig visse risici til en blot og bar forelæggelse af resultatet af en eksklusiv 
OECD-forhandling for disse lande. Ikke alene ville det være politisk vanskeligt for 
mange lande at acceptere en sådan procedure, men de ville muligvis også have sunde 
økonomiske grunde til ikke at gøre det, hvis OECD-aftalen, som man måtte have 
forhandlet sig frem til uden deres deltagelse, ikke i rimelig udstrækning tog hensyn til 
deres betænkeligheder. Et initiativ til vedtagelse af regler for udenlandske investeringer 
11 
bør derfor fra starten omfatte landene i Central- og Østeuropa, SNG-republikkerne, de 
nyindustrialiserede lande og udviklingslandene. Et verdensomspændende anliggende som 
udenlandske direkte investeringer bør drøftes i et bredt internationalt forum, hvis der skal 
opnås bred enighed derom. 
I erkendelse af OECD's ekspertise og det store arbejde, denne organisation allerede har 
udført vedrørende udenlandske direkte investeringer, bør Fællesskabet og dets 
medlems-stater fortsat aktivt støtte det analytiske arbejde, der i øjeblikket udføres i 
OECD med henblik på at forberede multilaterale regler for udenlandske direkte 
investeringer og derved bidrage til en styrkelse af det multilaterale system. Der skal 
derfor som led i OECD's approach tages højde for, at der muligvis senere vil komme til at 
deltage lande, der ikke er medlem af OECD, i en sådan aftale. Desuden skal det sikres, at 
reglerne ikke vil bevirke, at der stiller sig hindringer i vejen for senere initiativer på et 
bredere geografisk grundlag, navnlig i WTO's regi. GATS-fremgangsmåden, hvor 
materiale fra OECD udgjorde grundstammen i overenskomsten, er et godt eksempel på 
den positive rolle, som OECD kan spille på vejen hen imod internationale regler med den 
bredest mulige deltagelse. 
c) Bilaterale aftaler 
Fællesskabets mere langsigtede multilaterale mål i WTO og OECD kan søges 
virkeliggjort ved bilateral løsning af problemerne på investeringsområdet i form af 
indgåelse af bilaterale investeringstraktater EF/tredjelande for at undgå diskrimination 
mod europæiske virksomheder (f.eks. fordi visse tredjelande stiller stadig mere 
uacceptable betingelser for national behandling) og for at sikre fremme og beskyttelse af 
EU-virksorrihedernes investeringer i tredjelande. 
d) Fokus på udviklingslande. Central- og Østeuropa og nyindustrialiserede lande 
Det vil som led i fremtidige forhandlinger og foranstaltninger vedrørende udenlandske 
direkte investeringer være nødvendigt at tage særligt hensyn til udviklingslandene, 
landene i Central- og Østeuropa, SNG-landene og de nyindustrialiserede lande. Som 
påpeget ovenfor nærmer den procentdel af de udenlandske direkte investeringer på 
verdensplan, der går til lande, som ikke er medlem af OECD, sig tærsklen på 50% 
sammenholdt med et gennemsnit på ca. 20% i 1980'erne. Mere end en tredjedel af de 
samlede kapitalstrømme fra OECD til lande, der ikke er medlem af OECD, består nu af 
udenlandske direkte investeringer, og de udenlandske direkte investeringer har mange 
steder erstattet lån på koncessionelle vilkår og på markedsvilkår som den vigtigste 
finansieringskilde. De er således blevet den vigtigste finansieringsmekanisme i 
forbindelse med moderniseringen og udvidelsen af økonomierne på de nye markeder i 
Asien, Latinamerika (inkl. Vestindien) og Østeuropa. 
Dette viser, at de udenlandske direkte investeringer har et enormt potentiel, når det 
gælder den internationale økonomiske udvikling. Den drastiske stigning i de udenlandske 
direkte investeringer rettet mod udviklingslande og lande i overgangssituationer kan bl.a. 
tilskrives den gradvise åbning af disse lande, men investeringsmulighederne hæmmes 
generelt stadig af bureaukrati og statslig ad hoc-indblanding, 
beta-lings-balancerestriktioner, påtvingeise af TRIMs, lavt beskyttelsesniveau for 
intellektuelle ejendomsrettigheder og uigennemsigtige bevillings- og 
bedømmelsesproce-durer. I denne sammenhæng bør det nævnes, at 
investeringsforsikringsordninger (såsom Det Multilaterale Investeringsgarantiagentur 
12 
(MIGA), investeringsforsikringsagenturet i Verdensbankens regi og en række nationale 
og private ordninger) kan spille en vigtig katalysatorrolle, hvad angår styringen af de 
investeringsrisici, der knytter sig til valuta-overførsler, ekspropriation, krig og afbrydelse 
af kontakter. 
En fjernelse af disse hindringer og klare ensartede internationale regler om åben adgang 
for investeringer og effektiv beskyttelse i form af national behandling kan givetvis øge 
strømmen af udenlandske direkte investeringer til udviklingslandene og Central- og 
Østeuropa yderligere. Fællesskabet tog et stort skridt i denne retning, da den i Lomé IV-
konven-tionen fastsatte investeringsprin-cipper i forholdet til AVS-staterne (se bilag II). 
Central- og Østeuropa 
Fordelene ved de udenlandske direkte investeringer er særlig vigtige for de central- og 
østeuropæiske lande. Det accepteres generelt, at det er en vital betingelse for 
omstruktureringen af disse økonomier, at de kan tiltrække udenlandsk 
investeringskapital. Overførsel af kapital og teknisk og ledelsesmæssig knowhow er 
nøgleelementer, når det drejer sig om at få markederne til at fungere. Multilaterale 
investeringsregler, der accepteres af Fællesska-bets østlige partnere, vil i høj grad øge 
tilliden blandt vestlige investorer og bidrage til gennemførelsen af Fællesskabets strategi 
for de østeuropæiske landes tiltrædelse af Fællesskabet og af partnerskabsaftalerne. 
Udviklingslandene 
Desuden bør der lægges særlig vægt på udviklingslandenes problemer. Disse lande har en 
særlig interesse i, at de udenlandske direkte investeringer bidrager til udvikling af de 
menneskelige ressourcer, og at de multinationale virksomheder accepterer et socialt 
ansvar, når de opererer i værtslandet. De ønsker især at undgå, at de indgående direkte 
investeringer motiveres med lave miljø- eller sociale standarder, eller at disse standarder 
endog sænkes yderligere for at tiltrække udenlandske direkte investeringer. Fællesskabet 
bør derfor acceptere en forhandling om yderligere beskyttelsesforholdsregler såsom 
kodekser for multinationale virksomheders erhvervsetik ("corporate citizenship") med 
henblik på at komme disse ønsker i møde som ledsageelement til de overordnede 
principper, der sikrer frie investeringsstrømme og beskyttelse af investeringerne. 
En liberalisering af de internationale direkte investeringsstrømme kan føre til 
libera-lisering af andre former for kapitalbevægelser. Det skal bemærkes, at andre former 
for kapitalstrømme til disse lande, navnlig værdipapirinvesteringer, i de seneste år har 
været voksende i endnu hurtigere tempo: de udenlandske direkte investeringer blev 
firedoblet fra 1986 til 1992, medens værdipapirinvesteringerne i samme tidsrum blev 
halvtreds-doblet og allerede næsten er oppe på samme niveau som de udenlandske 
direkte investe-ringer. Fællesskabet har foretaget en ensidig liberalisering af sin ordning 
for kapital-bevægelser over for disse lande. På mellemlang sigt bør reglerne om 
verdensomspæn-dende investeringer og investeringsbeskyttelse således udvides til at 
omfatte alle former for kapitalbevægelser. I fremtiden kan IMF også blive aktiv på dette 
område. 
Fællesskabet er fuldt ud klar over, at nogle af dets partnere, navnlig i udviklingslandene 
og i Østeuropa, er interesserede i, at det på første trin kun er kapitalbevægelser i form af 
udenlandske direkte investeringer, der skal dækkes ved international konsensus om 
liberalisering, af hensyn til hvidvaskning af penge, destabiliserende valutaspekulation og 
13 
kapitalflugt. Selv om Fællesskabets ordning for kapitalbevægelser næsten er fuldt 
libera-liseret, vil det via de internationale regler for udenlandske direkte investeringer 
kunne sikres, at sammenhængen mellem udenlandske direkte investeringer og 
kapital-bevægelser kommer til at fremstå tydeligt. 
5. Tilrettelæggelsen af Fællesskabets approach 
Det er en forudsætning for virkeliggørelsen af den i punkt 3 og 4 skitserede approach, at 
der foretages yderligere undersøgelser af de virkninger, som de internationale direkte 
investeringer og andre former for kapitalbevægelser har i en verdensøkonomi i 
forand-ring. I denne sammenhæng offentliggjorde Kommissionen for nylig et 
diskussionsoplæg om samhandel og investeringer 8. 
Der er sket en vigtig ændring i Fællesskabets retsforskrifter om kapitalbevægelser, 
herunder investeringer, i forhold til den ordning, der var gældende indtil den 1. januar 
1994, og som i bund og grund kun indeholdt et "best endeavours"-liberaliseringskrav: 
medlemsstaternes ordninger over for tredjelande med hensyn til kapitalbevægelser og 
dermed spørgsmålet om markedsadgang for investeringer ("pre-investment") er - med 
begyndelsen af ØMU's anden fase - omfattet af traktaten (artikel 73B til 73H). De 
eksisterende restriktioner på kapitalbevægelser mellem medlemsstater og tredjelande i 
visse former, herunder direkte investeringer, kan fortsat anvendes i henhold til 
"grandfather"-bestemmelsen i artikel 73 C, stk. 1, idet de dog kan ophæves i henhold til 
de beføjelser, der er overdraget til Fællesskabet i henhold til artikel 73C, stk. 2. 
I operationel henseende forudsætter virkeliggørelsen af denne approach en udbygning af 
koordinationen mellem Fællesskabet og dets medlemsstater. Som følge af den delte 
kompetence, der findes på en bred vifte af de områder, der knytter sig til udenlandske 
direkte investeringer, kan hverken Fællesskabet eller medlemsstaterne optræde 
selv-stændigt ved en omfattende forhandling om spørgsmål vedrørende udenlandske 
direkte investeringer. Hovedsigtet vil være at sikre Fællesskabets fulde og effektive 
medvirken ved de forhandlinger, der forestår. Det vil være nødvendigt med en tæt 
koordination for at sikre, at Fællesskabet og dets medlemsstater taler med én stemme. 
Fællesskabet bør også indlede en dialog med det europæiske erhvervsliv og de 
euro-pæiske fagforeninger for at kortlægge disses præferencer og betænkeligheder. 
Kommis-sionen er i færd med at forberede initiativer på dette område. 
6. Konklusioner 
Kommissionen anmoder Rådet om at tage denne meddelelse til efterretning og foreslår, at 
Rådet drager konklusioner efter følgende hovedlinjer: 
* det bør anerkendes, at det er i Fællesskabets og dets medlemsstaters vitale 
interesse, at der tilstræbes vedtagelse af gennemsigtige, sammenhængende og 
liberale multilaterale regler om udenlandske direkte investeringer, samtidig med 
at retten til yderligere integration inden for Fællesskabet bevares. Dette vil sikre 
tilstedeværelse af EU-virksomheder på vigtige og nye markeder og vil give dets 
Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske Forbindelser med Tredjelande, diskussionsoplæg 
vedrørende samhandel og investeringer, Bruxelles/Luxembourg 1995. 
14 
den tiltro, der er nødvendig for at træffe investeringsbeslutninger, som vil 
konsolidere Europas konkurrencemæssige stilling i verdensøkonomien. De 
multilaterale investeringsregler vil forhindre diskrimination, som kan opstå ved 
indførelse af regionale investeringsordninger, og vil få de lande, der stadig 
anvender en række TRIMs, til at begrænse denne anvendelse. Sådanne regler vil 
også gøre Fællesskabet mere tillokkende som vært for udenlandske direkte 
investeringer fra partnerne, hvorved der direkte og indirekte skabes øget 
beskæftigelse og sættes skub i væksten og konkurrenceevnen 
det bør anerkendes, at de udenlandske direkte investeringer spiller en særdeles 
vigtig rolle for omstruktureringen af økonomierne i Central- og Østeuropa og for 
de økonomiske fremskridt i udviklingslandene 
der bør tilstræbes en målsætning om, at disse internationale regler om 
uden-landske direkte investeringer generelt sikrer fri adgang og etableringsret for 
udenlandske investorer, fuld national behandling af foretagne investeringer og 
investeringsbeskyttelse af høj standard 
der bør opfordres til forhandlinger om internationale regler om udenlandske 
direkte investeringer med den bredest mulige deltagelse, og resultaterne deraf bør 
indarbejdes i WTO-systemet 
OECD bør anmodes om som bidrag til udbygningen af det multilaterale system at 
videreføre sit arbejde med udarbejdelsen af en multilateral investeringsaftale 
der bør tilstræbes en snarlig påbegyndelse af drøftelserne i WTO med henblik på 
forberedelse af formelle forhandlinger, som bør indledes så hurtigt som muligt 
Kommissionen bør opfordres til at analysere yderligere aktuelle problemer med 
tilknytning til indgående og udgående investeringer og i fornødent omfang 
fremsætte forslag 
det europæiske erhvervsliv bør opfordres til at bidrage til drøftelserne vedrørende 
udenlandske direkte investeringer 
der bør opnås enighed om at intensivere arbejdet inden for Fællesskabet med 
fastlæggelse af fælles holdninger vedrørende udenlandske direkte investeringer 
med henblik på at føre disse konklusioner ud i livet 
det bør sammen med Kommissionen sikres, at Fællesskabets og dets 
medlemssta-ters holdning til udenlandske direkte investeringer omhyggeligt 
koordineres med henblik på at sikre den nødvendige enighed under drøftelserne i 
OECD og WTO. 
15 
BILAG I 
Statistisk baggrundsmateriale vedrørende 
udenlandske direkte investeringer 
At der er skabt et virkeligt globalt markeds- og produktionssystem, fremgår med al 
ønskelig tydelighed af statistikkerne: de udenlandske direkte 
investeringsmellemværender (stocks) på verdensplan er vokset fra 68 mia. USD i 1960 til 
1650 mia. USD i i 1993 (dvs. en gennemsnitlig årlig vækst på 11%). Ifølge tal fra FN og 
Eurostat er de udenlandske direkte investeringer på verdensplan vokset fire gange så 
hurtigt som BNP og tre gange så hurtigt som samhandelen. Antallet af multinationale 
virksomheder er vokset fra ca. 7 000 sidst i 1960'erne til 37 000 i begyndelsen af 
1990'erne. Som følge af disse udvik-lingsforløb har salg via udenlandske 
koncernselskaber overhalet eksporten som vigtigste middel til levering af varer og 
tjenester til udlandet. Firmaernes salg via udenlandske koncernselskaber beløb sig 
sammenlagt til 4 800 mia. USD i 1991, dvs. 300 mia. USD mere end den samlede 
verdenshandel med varer og tjenesteydelser 2. Ifølge nogle skøn andrager varer og 
tjenesteydelser solgt af udenlandske koncernselskaber endog næsten dobbelt så meget 
som verdens samlede eksport. Alene dette forhold gør de uden-landske direkte 
investeringer til en af de vigtigste mekanismer for international økono-misk integration. 
UNCTAD anslår, at så meget som en tredjedel af verdens samlede produktion finder sted 
i de multinationale virksomheders regi - selv om skønnet måske er for højt, er der næppe 
tvivl om, at de multinationale virksomheder udgør den produk-tionsmæssige kerne i 
verdensøkonomien. 
Den iøjnefaldende stigning i de udenlandske direkte investeringer har sandsynligvis 
suppleret samhandelen ved at skabe ny handel, ikke erstattet den. Forsigtige OECD-skøn 
viser, at mindst 40% af verdenshandelen er virksomhedsintern, hvorved der skabes en 
forbindelse mellem samhandel og investeringer efter formlen "investe-ringerne skaber 
deres egen eksport". En sammenligning med samhandelen viser, at de udenlandske 
direkte investe-ringer stadig kun udgør en beskeden brøkdel af de internationale 
samhandelsstrømme (ca. 5%). Denne sammenligning er imidlertid vildledende, idet 
investeringer typisk indebærer et længere- og langsigtet engagement. De økonomiske og 
integrationsfremmende effekter er større end de forholdsvis begrænsede effekter, som 
handelstransaktioner har. 
Fællesskabet er langt det mest tiltrækkende område for udenlandske direkte 
investerin-ger. Af de samlede udenlandske direkte investeringsmellemværender på 1 650 
mia. USD i 1992 er Fællesskabet vært for ca. 30% (460 mia. USD) 3. USA er vært for 
420 mia. USD, dvs. lidt mere end alle de lande tilsammen, der ikke er medlem af OECD 
(370 mia. USD). Japan er langt bagud med udenlandske direkte 
investeringsmellemværender på mindre end 40 mia. USD. De øvrige OECD-lande er 
værtslande for det resterende beløb (350 mia. USD). 
1 Kilde: UN World Investment report 1994, ekskl. mellemværender mellem EU-medlemsstatcrne indbyrdes 
(skøn). 
2 Kilde: UNCTAD World Investment report 1994. 
3 Fællesskabet bestående af tolv medlemsstater. 
Jé 
Fællesskabet er også en af de vigtigste kilder til udenlandske direkte investeringer, idet 
det tegner sig for ca. 30% af verdens samlede udgående direkte investeringer (470 mia. 
USD). USA er det største land, når det drejer sig om investeringskapitalens hjemsted, idet 
dette lands udgående direkte investeringer andrager 490 mia. USD, medens Japan med 
250 mia. USD spiller en vigtig rolle. De lande, der ikke er medlem af OECD, spiller en 
mindre, men alligevel tiltagende rolle med 65 mia. USD. 
Det fremgår af disse tal, at Fællesskabet, USA og de øvrige OECD-lande befinder sig i en 
nogenlunde afbalanceret situation, hvad angår ind- og udgående direkte investe-ringer, 
medens Japan er et vigtigt land, når det drejer sig om investeringskapitalens hjemsted, og 
de lande, der ikke er medlem af OECD, stadig overvejende er værtslande. 
Industrilandenes gruppe (OECD) tegner sig fortsat for langt størstedelen (95%) af de 
udgående fetøe inyesterjr»gsstrønime, men deres andel af de indgående 
investerings-strømme er i de seneste år faldet markant, nemlig fra mere end 80% i 
1980'erne til 42% i 1993. Den kraftige stigning i investeringsstrømmene til lande, der 
ikke er medlem af OECD, er det mest påfaldende særtræk ved den seneste udvikling 
inden for de udenland-ske direkte investeringer. I 1993 tiltrak disse lande direkte 
investeringer til et beløb af 80 mia. USD svarende til næsten 55% af de samlede 
indgående direkte investeringer sammenholdt med et årligt gennemsnit på 21% i 
perioden 1980-1990. Mere end to tredjedele af dette tal er koncentreret på 10-15 
værtslande, navnlig i Sydøstasien og Latin-amerika. Denne tendens ventes at ville 
fortsætte. 
Samtidig er de mere dynamiske økonomier i Sydøstasien og Latinamerika selv begyndt at 
investere i udlandet, overvejende, men ikke udelukkende, i andre lande i deres egen 
region, og de samlede udgående direkte inventeringer beløb sig til ca, 9 mia. USD i 1992 
og 14 mia. USD i 1993. Fire af de ti største investorer i Kina er øst- eller sydøstasiatiske 
lande, og Kina er nu den største modtager af udenlandske investeringer fra lande, der ikke 
er medlem af OECD, og er selv i stigende omfang ved at blive kilde til udgående 
investeringer. Per går også udenlandske direkte investeringer fra disse lande til de mere 
fremskredne industrilande i Europa og Nordamerika. Eksempelvis er der foretaget 
investeringer og foreslået investeringsplaner i EU af PGI (Singapore) og de koreanske 
koncerner DAEWOO og SAMSUNG, og sidstnævnte koncern har bebudet investeringer 
på 700 mio. USD i et nyt elektronikanlæg i Storbritannien. 
<*? 
BILAG II 
Bestemmelser inden for eksisterende multilaterale instrumenter 
med stor betydning for de udenlandske direkte investeringer 
1) Verdenshandelsorganisationens fWTO) instrumenter 
Den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS^ 
GATS dækker investeringer i form af "handelsmæssig tilstedeværelse" med henblik på 
levering af en tjenesteydelse. GATS kommer bl.a. et andet medlems "leverandører af 
tjenesteydelser" til gode. Investeringerne som sådanne beskyttes i den udstrækning, 
leverandøren af tjenesteydelser er mere end 50% ejet eller kontrolleret af en fysisk eller 
juridisk person hos et andet medlem. GATS er den eneste overenskomst, der indeholder 
omfattende forpligtelser vedrørende udenlandske direkte investeringer med et muligt 
verdensomspæn-dende dækningsområde (til dato mere end 100 signatarstater). Den 
dækker alle service-sek-torer, og dens forpligtelser strækker sig til ret til etablering og 
efterfølgende virke for andre medlemmers leverandører af tjenesteydelser. 
For-handlingerne vedrørende vigtige servicesektorer (finansielle tjenesteydelser, 
grundlæggende telekommunikation, søtransport) fortsætter dog stadig. Monopoler, 
statslige indkøb og subsidier er også dækket, men der mangler stadig at blive ført 
forhandlinger om en række særlige regler. 
De centrale forpligtelser i GATS's regi er indrømmelse af mestbegunstigelsesbehandling i 
forbindelse med markedsadgang (mulige undtagelser) og national behandling (mulighed 
for begrænsninger i henhold til det enkelte medlems liste over tilsagn). 
GATS-forpligtelserne gælder også for sub-nationale foranstaltninger, selv om undtagelser 
vedrørende delstats- eller provinsforanstaltninger kan optages i oversigten. I henhold til 
GATS skal medlemmerne gøre foranstaltningerne med hensyn til handel med 
tjeneste-ydel-ser gennemsigtige. I henhold til overenskomsten skal der ydes erstatning, 
hvis et liberaliseringstilsagn trækkes tilbage. 
Et af de vigtigste særtræk ved GATS er adgangen til stærke mellemstatslige procedurer 
for bilæggelse af tvister, herunder modforholdsregler, som der blev opnået enighed om 
under Uruguay-runden. 
Aftalen om handelsrelaterede investeringsforanstaltninger (TRIMs^ 
TRIMs-aftalen omhandler en række investeringsanliggender set under en handelsmæssig 
synsvinkel, dvs. TRIMs er underkastet discipliner, fordi anvendelsen deraf fordrejer 
handelsstrømmene. 
Ifølge TRIMs-aftalen er TRIMs, der krænker artikel III og XI i den almindelige 
overens-komst om told og udenrigshandel 1994, forbudt. Den liste med eksempler, der er 
knyttet til aftalen, omfatter forpligtelser vedrørende lokalt indhold og lokale køb samt 
krav om afbalancering af samhandelen. Sådanne ulovlige foranstaltninger kan, forudsat at 
de er behørigt anmeldt, ophæves inden for to år for industrilande og inden for op til syv 
år for de mindst udviklede lande. 
Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs) 
TRIPs-aftalen indeholder ikke direkte bestemmelser om spørgsmål med tilknytning til 
udenlandske direkte investeringer, men den forbedrede beskyttelse af intellektuelle 
ejen-domsrettigheder, som denne aftale indebærer, vil forbedre investeringsklimaet i de 
berørte lande. 
2) Instrumenterne inden for Organisationen for Økonomisk Samarbejde 
os Udvikling (OECD) 
OECD's medlemmer vedtog i 1961 en liberaliseringskodeks for kapitalbevægelser og en 
liberaliseringskodeks for løbende usynlige transaktioner, de såkaldte 
liberaliseringskodek-ser, og indførte i 1976 et instrument for national behandling. 
Liberaliseringskodekseme dækker indgående direkte investeringer foretaget af 
statsbor-gere i andre medlemsstater, herunder etablering i et servicefag. Instrumentet for 
national behandling tages i anvendelse, når de udenlandske direkte investeringer er 
foretaget, og forpligter på et ikke-bindende grundlag medlemmerne til at indrømme 
udenlandske investorer og investeringer national behandling. Medlemmerne af OECD 
har også vedtaget ikke-bindende retningslinjer for multinationale virksomheder, der 
indeholder standarder for "corporate citizenship" (erhvervsetik) for multinationale 
virksomheder i udlandet. 
Liberaliseringskodeksernes sektormæssige dækning er omfattende, men ikke 
fuldstændig. Landene kan opretholde individuelle lister over forbehold, såvel generelle 
som sektor-mæssige. Vigtige spørgsmål som f.eks. statslige indkøb, ledende personale, 
subsidier eller monopoler er ikke dækket. Der gælder en "standstiU"-bestemmelse for 
visse tilsagn og en generel forpligtelse til at begrænse restriktionerne. 
OECD gennemfører regelmæssigt "landeeksaminationer", hvor OECD-komitéerne nøje 
undersøger det pågældende lands resterende restriktioner på udenlandske direkte 
inves-teringer. Formålet med disse eksaminationer er at lægge et vist pres ("peer 
pressure") på landet for at få det til at begrænse eller annullere restriktioner på de 
udenlandske direkte investerin-ger. Ud over dette pres kan der kun opnås sanktioner for 
påståede krænkelser af liberalise-ringskodekserne ved at forelægge spørgsmålet for 
OECD-ministrene, der kan behandle spørgsmålet i en rådsafgørelse i form af en 
henstilling. Der findes ikke nogen egentlig mekanisme til bilæggelse af tvister, og det 
hævdes derfor ofte,at OECD-instrumenterne er ret tandløse. 
3) Pen Nordamerikanske Frihandelsaftale (NAFTA) 
NAFTA indeholder omfattende kapitler vedrørende investeringer. Som hovedregel 
indrømmes der investorer og investeringer fra andre parter 
mestbegunstigelsesbehand-ling eller national behandling, alt efter hvilken der er mest 
fordelagtig, i forbindelse med etablering og drift. NAFTA-parterne har ikke tilladelse til 
at anvende præstations- eller nationalitetskrav vedrørende ledende personale. 
Det skal bemærkes, at disse vidtrækkende grundprincipper er betinget af 
liberaliserings-tilsagn og undergivet omfattende forbehold, der optræder i parternes 
oversigter. Hvert land skal også inden for en bestemt frist efter aftalens ikrafttræden give 
oplysning om ikke-overensstemmende sub-nationale foranstaltninger. Statslige indkøb og 
if 
subsidier er ikke omfattet af den generelle regel; monopoler og statsvirksomheder er 
fortsat tilladte. Finansielle tjenesteydelser behandles i et særskilt kapitel. De største 
undtagelser findes inden for nationale sikkerhedsspørgsmål og Canadas kulturelle sektor. 
NAFTA's kapitel vedrørende investeringer indeholder en detaljeret mekanisme til 
bilæggelse af tvister, herunder et værtslands krænkelse af NAFTA's investeringsregler. 
Det omfatter bilæggelse af tvister mellem investor og stat ("investor-to-state dispute 
settlement"). 
4) Det økonomiske samarbejde i Asien og Stillehavsområdet (APEQ 
På APEC's årsmøde i november 1994 nåede man til enighed om et sæt ikke-bindende 
principper for investeringer. Disse "best effort"-tilsagn omfatter bl.a. gennemsigtige love 
og retsforskrifter vedrørende investeringer, ikke-diskrimination i forbindelse med 
etable-ring og drift af investeringer fra enhver anden økonomi samt national behandling, 
minimering af præstationskrav, som fordrejer samhandel og investeringer, 
investerings-beskyttelse i forbindelse med ekspropriation, overførsler og bilæggelse af 
tvister. En interessant detalje er, at APEC-principperne indeholder et forbud for 
medlem-merne mod at slække på sundheds- sikkerheds- og miljøforskrifterne som 
middel til at tiltrække udenlandske direkte investeringer. 
De forholdsvis generelle APEC-principper er kun et første trin, og arbejdet i APEC med 
mere bindende investeringsregler fortsætter. 
5) Traktaten om energipagten 
Denne seneste multilaterale traktat, der bl.a. omfatter investeringer, tager navnlig sigte på 
Østeuropa og SNG; den blev undertegnet i Lissabon den 17. december 1994 af næsten 
alle europæiske lande og en række ikke-europæiske industrilande. Traktaten om 
energi-pagten er en sektoraftale, der kun dækker aktiviteter i energisektoren. Hovedsigtet 
dermed er at fremme energirelaterede investeringer i Central- og Østeuropa og at bistå 
med omstruktureringen af energisektoren i disse lande. Den indeholder omfattende regler 
om investeringsbeskyttelse og navnlig avancerede bestemmelser om handelsrelaterede 
investeringsforanstaltninger, ledende personale, overførsel af midler og sub-national 
efter—levelse samt en bestemmelse om undtagelse af aftaler om regional integration fra 
mestbegunstigelsesforpligtelserne. Den omfatter en avanceret mekanisme til bilæggelse 
af tvister. Hvad angår investeringsforberedende aktiviteter (markedsadgang, 
etablerings-ret), nåede man kun til enighed om et "best effort"-tilsagn vedrørende 
national behand-ling/mestbegunstigelsesbehandling, men der er allerede indledt en anden 
forhand-lingsfase, som omhandler dette spørgsmål. 
6) Lomé-konventionen AVS/EØF (Lomé IV) 
Lomé IV indeholder et separat omfattende kapitel vedrørende investeringer med 
forskellige afsnit, der bl.a. omhandler investeringsfremme, beskyttelse, finansiering, 
kapitalstrømme og betalinger samt etablering. Lomé IV indeholder således bl.a. en 
bestemmelse om mestbegunstigelse i forbindelse med etablering (mulighed for ensidige 
undtagelser) og rammebestemmelser om de enkelte medlemsstaters og AVS-landes 
bilaterale traktater om investeringsbeskyttelse. Desuden udarbejdede Fællesskabet i 1992 
2^ 
en "fællesskabsholdning vedrørende principper for investeringsbeskyttelse i AVS-
staterne". Dette detaljerede dokument indeholder de vigtigste principper for beskyttelse 
af udenlandske direkte investeringer i AVS-staterne. 
7) Maler i De Forenede Nationers regi 
Verdensorganisationen for intellektuel ejendomsret (WÎPO* 
Som påpeget ovenfor under WTO/TUPs fremmer de mange konventioner på området 
beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i WIPO's regi indirekte 
investerings-klimaet i de lande, der er medlem af disse konventioner. 
Den Intern^ionale Arbejdsorganisation (ILO) 
ÎLO-regleme for arbejdsstandarder og -forbindelser kan også være af en vis betydning for 
de internationale direkte investeringsstrømme. 
ti 
BILAG III 
Europaaftalernes og partnerskabs- og samarbejdsaftalernes 
bestemmelser om investeringer 
Bestemmelser 
1. Etableringsret for 
virksomheder og erhvervsfolk. 
sbe-handling, de nye 
uafhængige stater tilbyder 
mestbegunstigelse 
2. Virksomheders og 
erhvervsfolks virke. 
3. Kapitalover-førsler 
vedrørende investeringer. Europaaftaler 
Gensidig national behandling, der 
dog skal indføres asymmetrisk. 
sbe-handling eller na-tional 
behandling, alt efter hvad der er 
mest fordelag-tigt, med visse 
undtagelser (Hviderusland, 
Mol-do va, Ukraine), hvoraf nogle 
er midlertidige. 
Gensidig national behandling, der 
dog skal indføres asymmetrisk. 
Skal liberaliseres, også overførsel 
af udbytter og eventu-elt 
repatriering af kapital. Partnerskabs- og samarbejdsaftaler 
med Rusland 
Mestbegunstigelses 
EF tilbyder national behandling 
(Rusland 
mestbe-gunstigelsesbehand 
Liberalisering af indgående 
investeringer i Rusland, også 
overførsler til udlandet af 
investe-ringer og over-skud. 
Rusland kan i en 
overgangspe-riode opretholde 
restriktioner på udgående 
investeringer. andre 
-behandling kun for selskaber. 
For finansielle tjenesteydelser 
national behandling med 
undtagelser.EF tilbyder 
mestbegunstigelse 
-ling eller national behandling, alt 
efter hvad der er mest 
fordelagtigt) for datterselskaber 
med visse undtagel-ser. 
Mestbe-gunstigel-
sesbe-hand-1-ing for filialer.EF 
tilbyder national behandling for 
selskaber og 
mestbegunstigel-sesbehandling 
for filialer med visse undtagelser. 
De nye uafhængi-ge stater 
tilbyder 
mestbegunstigel-sesbehandling 
eller national behandling, alt efter 
hvad der er mest fordelagtigt. 
Liberalisering af 
kapitalbevægelser-ne for 
udenland-ske direkte 
investeringer inkl. repatriering af 
aktiver og overskud. 
4. Beskyttelse af intellektuel, 
industriel og handels-mæssig 
ejendoms-ret. 
5. Konkurrence-regler inkl. 
statsstøtte. 
6. Lovgivning på alle områder 
med virkninger for aftalerne. 
7. Industrielle stan-darder og 
indu-striel certificering. 
8. Investerings-fremme 
- forbedring af lov-givnings-
rammen 
- indgåelse af aftal-er om inves­
teringsbeskyttelse. 
9. Markedsad-gang. De centraleuropæ-iske lande skal 
indrømme samme 
beskyttelsesniveau + tiltræde 
internationale aftaler. 
Svarende til Rom-traktatens 
regler. 
Tilnærmelse. 
Samarbejde (bl.a. PHARE). 
Samarbejde (bl.a. PHARE). 
Frihandel med industrivarer. Som i Europaafta-lerne. 
Discipliner inspi-reret af EØF-
reglerne, men mindre strenge end 
i Euro-paaftalerne. 
Gradvis tilnærmelse. 
Samarbejde. 
Samarbejde. 
Mestbegunstigelses Som i Europaafta-lerne. 
Ukraine, Hvide-rusland, 
Moldova: Ret til at konsulte-re og 
indhente oplysninger; ikke-
diskrimination med hensyn til 
markedsførings- og indkøbsregler 
i 4 år; Kasakhstan og Kirgisistan: 
ret til at konsultere, dersom 
handelen påvirkes. 
Gradvis tilnærmel-se. 
Samarbejde 
Samarbejde. 
-behandling af varer og en række 
tjenesteydelser.Mestbegunstigel-s 
esbehandling af varehandel (og 
for Hvideruslands 
ved-kommende en række 
tjenesteydelser). 
Europaaftaler: Polen, Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Rumænien, Bulgarien, forhandlinger er indledt med de baltiske stater og forventes 
indledt med Slovenien. Der er undertegnet partnerskabs- og samarbejdsaftaler med Rusland, Ukraine og Moldova; der forventes i nær fremtid undertegnet 
tilsvarende aftaler med Kasakhstan, Kirgisistan og Hviderusland. 
'4 V- • «i 
Y i i ! * • : 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 42 endelig udg. 
DA i 
08 09 110 11 
l \ 
r l 
Katalogiitimmer : CB-ÇO-95-081-DA-C 
! I< ISBN 92-77-86282-3 i i 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
! i : 'i 
L-2985 Luxembourg