30.

For så vidt angår internationalt samarbejde er der opstillet følgende prioriteter (ikke prioriteret rækkefølge): 30.1. Forbedre sammenhængen mellem de interne og eksterne aspekter af EU's narkotikapolitikker og reaktioner over for tredjelande på narkotikaområdet. 30.2. Øge EU's engagement og koordinering i forbindelse med den internationale politiske debat på narkotikaområdet, både med hensyn til forhandlinger med internationale organisationer og strukturer omfattende FN, G8 og Europarådet og forbindelser med tredjelande ved at nå frem til fælles EU-holdninger, og sikre en effektiv rolle inden for rammerne af FN's politiske proces vedrørende narkotika. 30.3. Sikre, at internationalt samarbejde på narkotikaområdet er integreret i de overordnede politiske forbindelser og rammeaftaler mellem EU og dets partnere, både på nationalt og/eller regionalt plan. Det bør afspejle den integrerede, afbalancerede og evidensbaserede EU-tilgang og omfatte følgende: politisk dialog, narkotikakoordinering, efterspørgselsreduktion (herunder risiko- og skadesreduktion), reduktion af udbuddet, alternativ udvikling og retshåndhævelse, integration af narkotikapolitikker i den mere generelle dagsorden for udviklingssamarbejde, oplysning, forskning, overvågning og evaluering. 30.4. Sikre, at EU's internationale indsats og foranstaltninger i prioriterede tredjelande og -regioner i hele verden er omfattende og tager hensyn til alle dimensioner af narkotikaproblematikken, og tager fat på udviklingen, stabiliteten og sikkerheden i disse lande og regioner gennem et styrket partnerskab. 30.5. Sikre, at EU's internationale indsats på narkotikaområdet er evidensbaseret og omfatter overvågning af situationen og fremskridtene med inddragelse af forskellige informationsredskaber fra Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten, herunder EU's delegationer, medlemsstaterne, EONN, Europol, Eurojust og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme i tæt samarbejde med UNODC. 30.6. Sikre, at støtten til kandidatlandene og de potentielle kandidatlande samt landene omfattet af den europæiske naboskabspolitik fokuserer på kapacitetsopbygning vedrørende begrænsning af både udbud og efterspørgsel og evidensbaserede, effektive og afbalancerede narkotikapolitikker gennem styrket samarbejde, herunder udveksling af EU's bedste praksis og deltagelse, hvor det er relevant, i EU-agenturer, såsom EONN, Europol og Eurojust. 30.7. Sikre en bæredygtig grad af politisk dialog og udveksling af oplysninger om strategier, mål og relevante initiativer gennem dialoger om narkotika med internationale partnere, både på regionalt og bilateralt plan. Centrale partnere indkredses baseret på deres samarbejdsstatus med EU og deres relevans for håndtering af den globale problematik med ulovlig narkotika, samtidig med at der tages hensyn til partnere, der fremkommer som følge af udviklingen inden for narkotikasituationen. De politiske dialoger bør være et supplement til og sammenhængende med andre eksterne samarbejdsstrukturer og deres indvirkning og om relevant tilvejebringe et forum for drøftelse af prioriteterne vedrørende samarbejde og fremskridt med EU-støttede projekter. 30.8. Sikre tilstrækkelig finansiering og ekspertise, (som EU og dets medlemsstater sørger for), herunder ved at styrke koordineringen, overvågningen og evalueringen af den finansielle og tekniske støtte, samtidig med at der stræbes efter synergi og ved løbende at afbalancere en gennemsigtig fordeling af samarbejde, ressourcer, finansiel og teknisk bistand, mellem foranstaltninger til reduktion af efterspørgsel efter og udbud af narkotika, der afspejler EU's tilgang. EU bør arbejde hen imod at yde EU's delegationer den relevante ekspertise med henblik på at støtte gennemførelsen af foranstaltninger rettet mod tredjelande på narkotikaområdet. Midtvejsrevisionen og den endelige vurdering af denne EU-narkotikastrategi bør tage virkningerne af de midler, EU og medlemsstaterne anvender i tredjelande, op til overvejelse, og Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten bør tilvejebringe ajourføringer til medlemsstaterne, når det er relevant, om prioriteter og fremskridt vedrørende EU's oversøiske udgifter. 30.9. EU og medlemsstaterne sikrer, når de yder finansiel og teknisk bistand til oprindelseslande, navnlig at alternative udviklingsprogrammer: — er betingelsesfrie, ikke-diskriminerende og, hvis der er planlagt rydning, velordnede, — fastlægger realistiske mål vedrørende udvikling af landdistrikter og succesindikatorer, idet der sikres ejerskab blandt målsamfundene, og — støtter lokal udvikling, samtidig med at samspil med faktorer såsom menneskers sikkerhed, governance, vold, menneskerettigheder, udvikling og fødevaresikkerhed tages op til overvejelse. 30.10. Sikre, at beskyttelse af menneskerettigheder fuldt ud integreres i politiske dialoger og i gennemførelse og levering af relevante programmer og projekter på narkotikaområdet.