DA Den Europæiske Unions Tidende C 43/26

Regionsudvalgets udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om bedre havnesikring«

(2005/C 43/08)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om bedre havnesikring, KOM(2004) 76 endelig - 2004/0031 (COD),

under henvisning til Rådets beslutning af 22. februar 2004 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, og artikel 80 at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til formandens beslutning af 27. januar 2004 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Territorial Samhørighed,

under henvisning til sit forslag til udtalelse (CdR 163/2004 rev. 1), som blev vedtaget af Underudvalget for Territorial Samhørighed den 7. juli 2004 med Anders Knape, kommunalbestyrelsesmedlem (SE/PPE), som ordfører,

og ud fra følgende betragtninger:

(1) Kriminelle handlinger og terrorisme hører til blandt de alvorligste trusler mod idealerne om demokrati, frihed og fred, der udgør selve essensen af Den Europæiske Union.

(2) Personer, infrastruktur og udstyr, herunder transportmidler, såvel i havne som i relevante tilstødende områder, bør beskyttes mod kriminelle handlinger og deres ødelæggende virkninger. En sådan beskyttelse vil være til fordel for både brugerne af transport, økonomien og samfundet som helhed.

(3) Den [dag/måned/2003] vedtog Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union forordning (EF) nr. 725/2004 vedrørende maritim sikring. De foranstaltninger til maritim sikring, som forordningen indfører, er kun en del af de foranstaltninger, der er nødvendige for at opnå et forsvarligt sikringsniveau i hele søfartstransportkæden. Forordningen omhandler kun sikringsforanstaltninger om bord på skibe og ved grænsefladen mellem skib og havn.

(4) Uden at medlemsstaternes regler inden for national sikkerhed og foranstaltninger, som måtte blive vedtaget med hjemmel i EU-traktatens afsnit VI, tilsidesættes, bør de sikringsmål, som er beskrevet i betragtning 2, nås ved, at der vedtages passende havnepolitiske foranstaltninger med fælles standarder for, hvordan der kan opnås et tilstrækkeligt havnesikringsniveau i samtlige EU-havne.

(5) Medlemsstaterne bør ved hjælp af detaljerede sikkerhedsvurderinger udpege nøjagtigt, hvor grænserne går for de havneområder, der skal sikres, og hvilke forskellige foranstaltninger der er nødvendige for at opnå den ønskede havnesikringsgrad. Dette bør ske under hensyntagen til de berørte lokale og regionale myndigheders mening. Sådanne foranstaltninger må afhænge af det aktuelle sikringsniveau og afspejle den relevante risikoprofil i de forskellige delområder af havnen.

(6) Medlemsstaterne, eller i givet fald de lokale og regionale myndigheder, bør udarbejde havnesikringsplaner, som nøje udmønter sikringsvurderingen af havnen. Effektivt fungerende sikringsforanstaltninger forudsætter desuden, at der er en klar fordeling af opgaverne mellem de berørte parter, og at foranstaltningerne regelmæssigt gennemgås ved øvelser. At opgavefordelingen og øvelsesprocedurerne indgår i havnesikringsplanen, anses for at bidrage meget væsentligt til, at både forebyggende og afhjælpende havnesikringsforanstaltninger bliver effektive.

(7) Medlemsstaterne bør sørge for, at forbindelsen mellem Kommissionen og medlemsstaterne forestås af et nationalt kontaktpunkt.

(8) I dette direktiv overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

(9) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbestemmelser, der tillægges Kommissionen. Der bør indføres en procedure for ændring af dette direktiv med henblik på dels at tage hensyn til udviklingen i de internationale instrumenter, dels, i lyset af de indhøstede erfaringer, at tilpasse detaljer i bilagets enkelte bestemmelser eller supplere dem, uden at direktivets anvendelsesområde udvides.

(10) Målene for dette direktiv, som er at indføre og anvende hensigtsmæssige foranstaltninger inden for søtransport- og havnepolitikken på en velafbalanceret måde, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af direktivets europæiske dimension bedre gennemføres på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er direktivet begrænset til de grundlæggende fælles bestemmelser, der er nødvendige for at opfylde formålet om sikring af havne, og går ikke ud over det, der er nødvendigt for at nå dette mål -

på sin 56. plenarforsamling den 29. -30. september 2004 (mødet den 30. september) vedtaget følgende udtalelse:

1. Regionsudvalgets synspunkter

REGIONSUDVALGET

er enig med Kommissionen i, at kriminelle handlinger og terrorisme hører til blandt de alvorligste trusler mod idealerne om demokrati, frihed og fred, der udgør selve essensen af Den Europæiske Union;

konstaterer, at terrorisme og lignende kriminelle handlinger er grænseoverskridende og derfor først og fremmest bør behandles med grænseoverskridende foranstaltninger. Det er under normale omstændigheder ikke muligt at kvantificere og vurdere terrortrusler mod havne eller andre infrastrukturanlæg udelukkende i lokalt eller regionalt regi;

mener, at beskyttelse mod terrorhandlinger og andre kriminelle handlinger hovedsageligt er et statsligt anliggende, og at medlemsstaten derfor skal have såvel det finansielle som det overordnede ansvar for de sikringsforanstaltninger, som besluttes på medlemsstatsniveau eller på EU-niveau. De foranstaltninger, der skal vedtages for at øge sikringen af havnene mod kriminelle handlinger, skal vejes op mod det trusselsbillede, der foreligger imod den pågældende havn. I henhold til subsidiaritetsprincippet bør havnesikringsplaner dog udarbejdes på lokalt og regionalt niveau;

noterer sig, at Kommissionens meddelelse om maritim sikring (KOM(2003) 229 endelig) indeholder et forslag om sikring af skibe og af grænsefladen mellem skib og havn, og at forslaget i øjeblikket er under behandling i lovgivningsprocessen;

vurderer, at den maritime sikring vil blive forbedret takket være de sikringsforanstaltninger på skibe og i havne, der kræves i den ændrede Solas-konvention, ISPS-koden og Kommissionens forordning (EF) nr. 725/2004. Forordningen omfatter dog kun den del af havnen, som repræsenterer grænsefladen mellem skib og havn, dvs. terminalen;

erkender, at det for visse havnes vedkommende kan blive nødvendigt at tage yderligere skridt til sikring af såvel havnen som grænsefladen mellem havnen og dens bagland, efter at forordning (EF) nr. 725/2004 er blevet implementeret og vurderet. Behovet for beskyttelse gælder også de personer, der arbejder i eller passerer igennem havne, samt infrastruktur og udstyr, herunder transportmidler;

noterer sig, at en IMO/ILO-arbejdsgruppe i øjeblikket arbejder på en praksiskodeks vedrørende havnesikring;

mener, at de foranstaltninger til bedre havnesikring og maritim sikring, som angives i forordningen og direktivet, skal have en positiv effekt uden at kræve en større økonomisk og personalemæssig indsats, end der er grund til ud fra et sikkerheds- og sikringssynspunkt, og tage særligt hensyn til havnenes størrelse, geografiske beliggenhed og aktiviteter;

mener, at kravene om regler for virksomheder, foranstaltninger og overvågning skal stå i rimeligt forhold til trusselsbilledet og kravene om en effektiv og konkurrencedygtig transportsektor til gavn for øget skibsfart og aflastning af andre transportformer;

mener, at godkendelse af vurderinger og planer i henhold til dette direktiv samt disses gennemførelse bør sikres gennem inspektioner, som overvåges af de enkelte medlemsstater;

mener, at begrebet »havn« som grænsefladen mellem skib og havn bør udvides til at omfatte såvel terminalen som f.eks. ankerpladser, ventepladser og ankomstfaciliteter fra søsiden samt de lagerpladser for gods, der skal regnes med til havneområdet;

mener, at indenrigshavne bør betragtes som en undtagelse;

støtter princippet om, at den ønskede fleksibilitet og det ensartede sikringsniveau i alle EU's havne, der kræves, bedst tilgodeses i et direktiv, da EU's havne er meget forskellige og har mange forskellige former for aktiviteter;

er klar over, at der allerede anvendes flere havnesikringssystemer i medlemsstaterne, og at det er muligt at bibeholde allerede gældende sikringsforanstaltninger og -strukturer, forudsat at de er i overensstemmelse med direktivets regler.

1.1 Havnesikringsdirektivets indhold

REGIONSUDVALGET

1.1.1 mener, at det i visse havne er det nødvendigt at supplere den maritime sikring og sikringen af grænsefladen mellem skib og havn med bedre havnesikring, der giver garanti for, at disse sikringsforanstaltninger understøttes af sikringsforanstaltninger, der omfatter hele havneområdet. I visse havne er det nødvendigt at supplere terrorsikringen med sikringsforanstaltninger for at beskytte virksomheder, som ligger i havneområdet, og som kan være terrormål, f.eks. brændstoflagre, produktion af kemikalier og produktion af gødning;

1.1.2 mener, at de enkelte medlemsstater i samråd med de berørte havnerepræsentanter og lokale og regionale myndigheder skal afgøre behovet og omfanget af foranstaltninger;

1.1.3 mener, at valget mellem forskellige sikringsniveauer, afhængigt af, om risikoen er normal, forhøjet eller overhængende, ikke er en opgave for havnesikringsmyndigheden, men en overordnet opgave.

1.2 Generelle principper

REGIONSUDVALGET

1.2.1 fremhæver subsidiaritetsprincippets betydning, især i lyset af den nyligt vedtagne forfatningstraktat og den nye subsidiaritetsprotokol;

1.2.2 finder det værdifuldt, at forslaget bygger på de samme sikringsstrukturer og -organer som forordning (EF) nr. 725/2004, så der efter behov kan skabes en sikringsordning, som omfatter hele den maritime logistikkæde fra skibet via skib/havn-grænsefladen og hele havnen til havn/bagland-grænsefladen;

1.2.3 hilser det velkomment, at det overlades til medlemsstaterne at udpege grænserne for deres havne, inden for hvilke dette direktiv skal anvendes. Afgrænsningerne bør ske i samråd med de berørte lokale og regionale organer. Der skal gennemføres en grundig risiko- og behovsvurdering for at afgøre, hvilke havne der har behov for bedre sikkerhedsforanstaltninger;

1.2.4 bifalder desuden, at det overlades til medlemsstaterne at udarbejde egnede sikringsvurderinger og sikringsplaner for havnene, fastsætte og informere om gældende sikringsniveauer og eventuelle ændringer af disse, samt at udpege en havnesikringsmyndighed. Det skal i henhold til subsidiaritetsprincippet overlades til den berørte medlemsstat i samråd med de berørte myndigheder og lokale og regionale organer at afgøre, hvilket behov for vurderinger, planer og myndigheder, den berørte medlemsstat har for sin vurdering af trusler og lokale og regionale forhold;

1.2.5 stiller sig positivt til, at der for hver havn udpeges en sikringsofficer, som koordinerer udarbejdelse, ajourføring og opfølgning af de havnesikringsvurderinger, havnesikringsplaner og sikringsplaner for de tilstødende virksomheder, som den pågældende medlemsstat sammen med sikringsofficeren finder nødvendige, samt at medlemsstaterne udpeger nationale kontaktpunkter for kommunikation med andre medlemsstater og Kommissionen;

1.2.6 ser ingen grund til, at alle havne generelt skal have et sikringsudvalg; det bør kun oprettes, hvor der er behov for det;

1.2.7 mener, at de foreslåede minimumskrav til sikringsvurderinger og -planer samt inspektionsprocedurer til overvågning af, om havnesikringsforanstaltningerne er iværksat, hellere bør udformes som generelle råd og anbefalinger end som forskrifter.

1.3 Retlige aspekter

1.3.1 Regionsudvalget mener, at sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, som vedtages i overensstemmelse med direktivet, skal fastlægges af den pågældende medlemsstat. I de fleste medlemsstater findes der allerede en passende lovgivning, og det er normalt ikke nødvendigt med yderligere straffelovgivning.

1.4 Konsekvensanalyse

1.4.1 Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til nøje at overveje de økonomiske konsekvenser af forslaget til bedre havnesikring. De øgede udgifter til udarbejdelse af planer o.l., forskellige former for foranstaltninger, tilsyn og kontrol, som direktivet vil resultere i, bør hovedsageligt dækkes af medlemsstaterne for at forhindre, at udgifterne til søtransport af personer og gods bliver så høje, at der skiftes fra denne transportform til andre mere miljøskadelige og mindre trafiksikre transportformer.

2. Regionsudvalgets anbefalinger

Ændringsforslag

Anbefaling 1

Betragtning 1 a (ny)

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag (1a) Terrorisme og lignende kriminelle handlinger er grænseoverskridende og skal derfor først og fremmest imødegås med grænseoverskridende foranstaltninger. Det er under normale omstændigheder ikke muligt at kvantificere og vurdere terrortrusler mod havne eller andre infrastrukturanlæg i lokalt eller regionalt regi. Beskyttelse mod terrorhandlinger og andre kriminelle handlinger er derfor hovedsageligt et statsligt anliggende, og medlemsstaterne skal derfor have såvel det finansielle som det overordnede ansvar for de beskyttelsesforanstaltninger, som besluttes på medlemsstatsniveau eller på EU-niveau.

Begrundelse

Det bør i betragtningerne udtrykkeligt fremhæves, at terrorisme og lignende kriminelle handlinger er grænseoverskridende og derfor hovedsageligt bør imødegås med grænseoverskridende foranstaltninger, som medlemsstaterne har det overordnede ansvar for. Det er et vigtigt princip, at det myndighedsniveau, som træffer beslutning om bestemte regler, også finansierer reguleringen for dermed at mindske risikoen for overregulering med samfundsøkonomiske skadevirkninger til følge. Af disse grunde er det naturligt, at staten også bærer det finansielle ansvar for de foranstaltninger, som har til formål at forebygge og forhindre sådanne handlinger.

Anbefaling 2

Betragtning 4

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Af hensyn til den bedst mulige beskyttelse af søfarts- og havnevirksomheder bør der træffes foranstaltninger til sikring af havne. Foranstaltningerne bør ikke blot gælde for grænsefladen mellem skib og havn, men for hele havnen, således at hele havneområdet beskyttes og det samtidig opnås, at de sikringsforanstaltninger, der træffes i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004, understøttes af bedre sikkerhed i tilstødende områder. Foranstaltningerne bør indføres i alle havne, hvori der findes en eller flere havnefaciliteter, der er omfattet af forordning (EF) nr. [725/2004]; Af hensyn til den bedst mulige beskyttelse af søfarts- og havnevirksomheder bør kan der være behov for at træffes foranstaltninger til sikring af havne. Foranstaltningerne bør ikke blot gælde for omfatte grænsefladen mellem skib og havn, men for hele og de dele af havnen, således at hele havneområdet beskyttes og det samtidig opnås, at de sikringsforanstaltninger, der træffes i medfør af forordning (EF) nr. 725/2004, understøttes af bedre sikkerhed i tilstødende områder. Foranstaltningerne bør indføres i alle havne, hvori der findes en eller flere , som har behov for særlig sikring. Medlemsstaterne bør afgøre, hvilke af de havnefaciliteter, der er omfattet af forordning (EF) nr. 725/2004, der har behov for yderligere foranstaltninger.

Begrundelse

Det kan i et videregående skridt blive nødvendigt at indføre foranstaltninger til supplering af forordning (EF) nr. 725/2004, når virkningerne af forordningens indførelse kan overskues. I henhold til subsidiaritetsprincippet bør de enkelte medlemsstater afgøre, hvilke havne der kan være tale om. Det er ikke nødvendigvis alle havne, der er omfattet af direktivet, der har behov for yderligere sikringsforanstaltninger.

Anbefaling 3

Betragtning 5 a (ny)

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag De foranstaltninger til bedre havnesikring og maritim sikring, som angives i forordningen og direktivet, skal have en positiv effekt uden at kræve en større økonomisk og personalemæssig indsats, end der er grund til ud fra et sikkerheds- og sikringssynspunkt, og tage særligt hensyn til havnenes størrelse, geografiske beliggenhed og aktiviteter.

Begrundelse

For ikke at hæmme de gods- og passagertransporter, som foretages af skibe, er det vigtigt, at de forholdsregler, der træffes, er relevante og omkostningseffektive. I modsat fald risikerer foranstaltningerne at få negative samfundsøkonomiske følger. Det er vigtigt, at direktivet tydeligt markerer, at sikringsforanstaltninger skal være omkostningseffektive i et samfundsøkonomisk perspektiv.

Anbefaling 4

Betragtning 8

Forslag til udtalelse Ændring (8) Medlemsstaterne bør sørge for, at alle involverede parter er klar over ansvarsfordelingen inden for havnesikring. Medlemsstaterne fører tilsyn med, at sikringsreglerne overholdes, udpeger en myndighed, der er ansvarlig for alle havne, godkender alle sikringsvurderinger og sikringsplaner for havnene, fastsætter og informerer om sikringsniveauer, sørger for, at der gives fyldestgørende meddelelse om foranstaltninger, og at de gennemføres og koordineres korrekt, og sørger for mere effektive sikringsforanstaltninger og større årvågenhed ved hjælp af et rådgivende forum for dem, der berøres af havnevirksomheden. (8) Medlemsstaterne bør sørge for, at alle involverede parter, herunder de relevante lokale og regionale myndigheder, er klar over ansvarsfordelingen inden for havnesikring. Medlemsstaterne fører tilsyn med, at sikringsreglerne overholdes, udpeger en myndighed, der er ansvarlig for alle havne, godkender alle sikringsvurderinger og sikringsplaner for havnene, fastsætter og informerer om sikringsniveauer, sørger for, at der gives fyldestgørende meddelelse om foranstaltninger, og at de gennemføres og koordineres korrekt, og sørger for mere effektive sikringsforanstaltninger og større årvågenhed ved hjælp af et rådgivende forum for dem, der berøres af havnevirksomheden.

Begrundelse

De lokale og regionale myndigheder kan have ansvar for visse aspekter af havnesikkerheden, såsom sundhedstilsyn med havne, miljøsundhedsmæssige undersøgelser af skibslasten, samt ansvar ansvar for civile beredskabsforanstaltninger.

Anbefaling 5

Betragtning 9

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Medlemsstaterne bør godkende vurderinger og planer og føre tilsyn med, at de gennemføres i deres havne. Om tilsynet med gennemførelsen er effektivt, bør konstateres ved inspektion under Kommissionens opsyn. Medlemsstaterne bør godkende vurderinger og planer og føre tilsyn med, at de gennemføres i deres havne. Om tilsynet med gennemførelsen er effektivt, bør konstateres ved inspektion under Kommissionens den enkelte medlemsstats opsyn og rapporteres til Kommissionen.

Begrundelse

Kommissionens forslag om tilsyn gennem inspektioner er mere omfattende og regulerede, end situation kræver det i øjeblikket. Såvel foranstaltninger som kontrol og opfølgning bør sættes i relation til, hvad der kan begrundes fra et sikkerheds- og sikringssynspunkt, og tage særligt hensyn til havnenes størrelse, geografiske beliggenhed og aktiviteter. Kontrol og inspektion bør kunne ske på medlemsstatsniveau.

Anbefaling 6

Artikel 2, stk. 2

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Foranstaltningerne i dette direktiv anvendes på alle havne inden for en medlemsstats område, hvori der findes en eller flere havnefaciliteter, der er omfattet af forordning (EF) nr. 725/2004. Foranstaltningerne i dette direktiv anvendes på alle havne inden for en medlemsstats område, hvori der findes en eller flere havnefaciliteter, der er omfattet af forordning (EF) nr. 725/2004, og som efter medlemsstatens skøn har behov for bedre havnesikring.

Begrundelse

Ændringen er en konsekvens af ændringen i betragtning (4). Kommissionens forslag omfatter alle havne, hvori der findes en eller flere havnefaciliteter, der er omfattet af forordning (EF) nr. 725/2004. Regionsudvalget er ikke overbevist om, at der er grund til, at alle havne vedtager yderligere foranstaltninger.

Anbefaling 7

Artikel 3, stk. 1

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag »havn« eller »søhavn«: et land- og vandområde bestående af anlæg og udstyr, som hovedsagelig tjener til modtagelse af skibe, lastning og losning af skibe, oplagring af gods, modtagelse og udlevering af sådant gods samt passagerers ombordstigning og landgang. »havn« eller »søhavn«: det land- og vandområde, som medlemsstaten har defineret og afgrænset, og som består bestående af anlæg og udstyr, som hovedsagelig tjener til kommercielle søtransporter, og som findes i direkte tilslutning til et havneanlæg. modtagelse af skibe, lastning og losning af skibe, oplagring af gods, modtagelse og udlevering af sådant gods samt passagerers ombordstigning og landgang.

Begrundelse

Det skal afgøres fra sag til sag, hvilket område der skal betragtes som havn, og definitionen bør ikke medføre en for vidtløftig fortolkning af havnebegrebet. Ovenstående ændringsforslag giver medlemsstaterne tilstrækkelig fleksibilitet til at definere og afgrænse disse områder uden at tillade, at havneområdet svulmer op til urimelige proportioner.

Anbefaling 8

Artikel 5, stk. 1

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Medlemsstaterne sørger for, at der udpeger s en havnesikringsmyndighed for hvert af de havneområder, der er omfattet af dette direktiv. En havnesikringsmyndighed kan være ansvarlig for mere end én havn. Medlemsstaterne sørger for, at der, ud fra ensartede kriterier, udpeges en havnesikringsmyndighed for hvert af de havneområder, der er omfattet af dette direktiv. En havnesikringsmyndighed kan være ansvarlig for mere end én havn.

Begrundelse

I henhold til subsidiaritetsprincippet bør en havnesikringsmyndighed kunne udpeges på lokalt eller regionalt niveau. Medlemsstaterne bør dog stadig have det overordnede og finansielle ansvar for havnesikring, jf. begrundelsen til anbefaling 1.

Anbefaling 9

Artikel 5, stk. 3

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Medlemsstaterne kan udpege en »kompetent maritim sikringsmyndighed«, jf. forordning (EF) nr. 725/2004, som havnesikringsmyndighed. Medlemsstaterne kan Der kan udpeges en »kompetent maritim sikringsmyndighed« som havnesikringsmyndighed, jf. forordning (EF) nr. 725/2004, som havnesikringsmyndighed.

Begrundelse

I henhold til subsidiaritetsprincippet bør en havnesikringsmyndighed kunne udpeges på lokalt eller regionalt niveau. Ændringen er en konsekvens af ændringen i artikel 5, stk. 1.

Anbefaling 10

Artikel 9, stk. 1

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Der udpeges en sikringsofficer for hver enkelt havn. Hver havn har sin egen havnesikringsofficer. Små nabohavne kan have fælles sikringsofficer. Der udpeges en sikringsofficer for hver enkelt havn. Hver havn har sin egen havnesikringsofficer. Små n Nabohavne kan have fælles sikringsofficer. Undtagelsesvis kan én person udpeges som sikringsofficer for flere havne, også når der ikke er tale om nabohavne, hvis det i betragtning af havnenes lave aktivitetsniveau forekommer ude af proportioner, at de har hver sin sikringsofficer, og forudsat at der garanteres et passende sikringsniveau.

Begrundelse

Nabohavne bør generelt kunne have fælles sikringsofficer, uanset havnestørrelse.

Anbefaling 11

Artikel 10, stk. 1

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Medlemsstaterne sørger for, at der nedsættes udvalg for havnesikring, som kan give praktisk vejledning for de havne, der er omfattet af dette direktiv, medmindre havnen har sådanne særlige kendetegn, at et sådant udvalg er overflødigt. Medlemsstaterne sørger for, at der kan efter behov nedsættes udvalg for havnesikring, som kan give praktisk vejledning for de havne, der er omfattet af dette direktiv, medmindre havnen har sådanne særlige kendetegn, at et sådant udvalg er overflødigt.

Begrundelse

Det er ikke sandsynligt, at alle havne, der er omfattet af dette direktiv, har behov for et sikringsudvalg. Det gælder formodentlig kun de større havne, og derfor bør den generelle regel være, at det ikke er nødvendigt at have et havnesikringsudvalg, men at det kan oprettes, hvis der er behov for det.

Anbefaling 12

Artikel 14, stk. 2

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Seks måneder efter datoen i artikel 19 indleder Kommissionen i samarbejde med de i artikel 13 omtalte kontaktpunkter inspektioner, herunder inspektioner af en passende stikprøve af havne, til kontrol af, at medlemsstaterne har gennemført direktivet. Ved disse inspektioner tages der hensyn til de oplysninger, der er afgivet af kontaktpunkterne, navnlig kontrolrapporter. Nærmere bestemmelser om disse inspektioner fastsættes efter fremgangsmåden i artikel 16, stk. 2. Seks måneder efter datoen i artikel 19 indleder Kommissionen medlemsstaten i samarbejde med de i artikel 13 omtalte kontaktpunkter inspektioner, herunder inspektioner af en passende stikprøve af havne, til kontrol af, at medlemsstaterne har gennemført direktivet. Ved disse inspektioner tages der hensyn til de oplysninger, der er afgivet af kontaktpunkterne, navnlig kontrolrapporter. Nærmere bestemmelser om disse inspektioner fastsættes efter fremgangsmåden i artikel 16, stk. 2.

Begrundelse

Ændringen er en konsekvens af ændringen i betragtning (9).

Anbefaling 13

Artikel 14, stk. 3

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag De tjenestemænd, som Kommissionen pålægger at foretage inspektioner i henhold til stk. 2, fremlægger, før de udfører opgaven, en skriftlig tilladelse fra Kommissionens tjenestegrene, hvori inspektionens art, formål og forventede startdato angives. Kommissionen giver i god tid de medlemsstater, der berøres af inspektionen, meddelelse om denne. Den pågældende medlemsstat underkaster sig inspektionerne og sørger for, at de berørte organisationer og personer også underkaster sig inspektionerne. De tjenestemænd, som Kommissionen pålægger at foretage inspektioner i henhold til stk. 2, fremlægger, før de udfører opgaven, en skriftlig tilladelse fra Kommissionens tjenestegrene, hvori inspektionens art, formål og forventede startdato angives. Kommissionen giver i god tid de medlemsstater, der berøres af inspektionen, meddelelse om denne. Den pågældende medlemsstat havnesikringsmyndighed underkaster sig inspektionerne og sørger for, at de berørte organisationer og personer også underkaster sig inspektionerne.

Begrundelse

Ændringen er en konsekvens af ændringen i artikel 14, stk. 2, og i betragtning (9).

Anbefaling 14

Artikel 14, stk. 4

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag Kommissionen fremsender inspektionsrapporterne til den pågældende medlemsstat, som senest tre måneder efter modtagelsen gør detaljeret rede for, hvilke foranstaltninger den har truffet for at rette op på eventuelle mangler. Rapporten og svarene sendes til det i artikel 16 nævnte udvalg. Kommissionen Medlemsstaten fremsender inspektionsrapporterne til den pågældende medlemsstat Kommissionen, som kan kræve, at medlemsstaten senest tre måneder efter modtagelsen fremsendelsen af disse rapporter gør detaljeret rede for, hvilke foranstaltninger den har truffet for at rette op på eventuelle mangler. Rapporten og svarene sendes til det i artikel 16 nævnte udvalg.

Begrundelse

Ændringen er en konsekvens af ændringen i artikel 14, stk. 2 og stk. 3, og i betragtning (9).

Anbefaling 15

Artikel 17, stk. 2

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag For enhver medarbejder, der udfører sikringsinspektioner eller behandler klassificerede oplysninger i forbindelse med dette direktiv, skal der godkendes et passende sikkerhedsniveau på grundlag af en evaluering, der foretages af den medlemsstat, som den pågældende medarbejder er statsborger i. For enhver medarbejder, der udfører sikringsinspektioner eller behandler klassificerede oplysninger i forbindelse med dette direktiv, skal der godkendes et passende sikkerhedsniveau på grundlag af en evaluering, der foretages af den medlemsstaten, som den pågældende medarbejder er statsborger i.

Begrundelse

Ændringen er en konsekvens af ændringen i artikel 14, stk. 2, stk. 3 og stk. 4, og i betragtning (9).

Anbefaling 16

Kommissionens forslag Regionsudvalgets ændringsforslag foreslår, at de »sikringsansvarlige« for hver enkelt af de af medlemsstaterne angivne havne indkaldes til en erfaringsudveksling.

Begrundelse

Det fremgår klart af Regionsudvalgets forslag og argumenter i begrundelserne for ændringsforslagene til direktivet, at koordinering af sikkerhedsforanstaltninger, som går ud over grænsefladen mellem skib og havn, så vidt muligt bør være de enkelte medlemsstaters opgave.