Evaluering og kontrol
40. anerkender, at Kommissionen som reaktion på Parlamentets kritik i de foregående regnskabsår for
fłrste gang i en årsberetning har medtaget et kapitel om de iværksatte evaluerings- og kontrolforanstalt-ninger;
41. henviser til, at medlemsstaterne i 1999 har anmeldt tilfælde af uregelmæssigheder og svig i en
stłrrelsesorden af 120,6 mio. EUR, dvs. 0,39 % af strukturfondsmidlerne på 30,6 mia. EUR; opfordrer Kom-missionen til at styrke de kompetente kontrolmyndigheders kontrol på stedet; anmoder Kommissionen omlłbende information om de foranstaltninger, der er blevet truffet i anledning af uregelmæssigheder i for-bindelse med strukturfondenes aktiviteter i medlemsstaterne;
42. tager gennemfłrelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 1260/1999 i forordning (EF) nr.
438/2001 (
1) og (EF) nr. 448/2001 (2) til efterretning; glæder sig over forbedringerne i forbindelse med
finanskontrollen af strukturfondene; kræver uforbeholden anvendelse af disse forordninger i medlems-staterne og Kommissionen; opfordrer medlemsstaterne til at forbedre forvaltnings- og kontrolsystemernetil bekæmpelse, opklaring og afhjælpning af svagheder og systematiske uregelmæssigheder; opfordrer med-lemsstater, der endnu ikke har gjort dette, til at give deres nationale revisionsinstanser befłjelse til atkontrollere anvendelsen af EU-midler helt frem til den endelige stłttemodtager;
43. understreger den vigtige rolle, som Parlamentet błr spille i evaluerings- og kontrolproceduren, en
rolle, som er blevet tilsidesat i den periode, som årsberetningen omfatter; mener, at Parlamentet ikke blotautomatisk błr godkende de årlige bevillinger, når budgettet skal vedtages, men aktivt błr inddrages ievalueringsprocessen som en garant for den europæiske interesse ved siden af Kommissionen;
44. mener, at der er behov for en revision og styrkelse af Parlamentets rolle, især for at holde Kommis-
sionen og medlemsstaterne fast ved deres forpligtelse med hensyn til gennemskuelighed inden for denne
sektor, hvilket især kommer til udtryk i den adfærdskodeks om iværksættelsen af strukturpolitikkerne, somder blev opnået enighed med Kommissionen om i 1999;
*
**
45. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen og til medlemsstaternes
parlamenter.
(1) EFT L 63 af 3.3.2001, s. 21.
(2) EFT L 64 af 6.3.2001, s. 13.
8. Skamfering af kvinders kłnsorganer
A5-0285/2001
Europa-Parlamentets beslutning om skamfering af kvinders kłnsorganer (2001/2035(INI))
Europa-Parlamentet,
 der henviser til forslag til beslutning af 26. februar 2001 af Maurizio Turco m.fl. om skamfering af
kvinders kłnsorganer (B5-0686/2000/ændr.), undertegnet af 317 medlemmer af Europa-Parlamentet,
 der henviser til artikel 2, 3 og 5 i verdenserklæringen om menneskerettigheder af 1948, der henviser til artikel 2, 3 og 26 i FNs internationale konvention af 1966 om borgerlige og politiske
rettigheder,
 der henviser til artikel 2, 3 og 12 i FNs internationale konvention af 1966 om łkonomiske, sociale og
kulturelle rettigheder,C 77 E/126 DA 28.3.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
 der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende
frihedsrettigheder af 4. november 1950,
 der særligt henviser til artikel 5, litra a), i konventionen af 1979 om afskaffelse af alle former for
diskrimination imod kvinder,
 der henviser til artikel 2, stk. 1, artikel 19, stk. 1, artikel 24, stk. 3, og artikel 34 og 39 i konventionen
om barnets rettigheder, vedtaget den 20. november 1989 af FNs Generalforsamling,
 der henviser til artikel 1 og 2, litra f), artikel 5 og 10, litra c), artikel 12 og 16 i henstilling nr. 19,
vedtaget i 1992 af FNs komitØ vedrłrende afskaffelse af diskrimination imod kvinder,
 der henviser til erklæringen og handlingsprogrammet fra verdenskonferencen om menneskerettigheder
i Wien i juni 1993,
 der henviser til FNs Generalforsamlings erklæring om afskaffelse af vold mod kvinder, vedtaget i
december 1993, som er det fłrste internationale instrument om menneskerettigheder, der udeluk-kende omhandler vold mod kvinder,
 der henviser til rapporterne fra FNs særlige ordfłrer om vold mod kvinder, Radhika Coomaraswamy, der henviser til erklæringen og handlingsprogrammet fra den internationale konference om befolkning
og udvikling (Cairo, 13. september 1994),
 der henviser til erklæringen og handlingsprogrammet fra den fjerde internationale kvindekonference
(Beijing, 15. september 1995),
 der henviser til sin beslutning af 15. juni 1995 om den fjerde internationale kvindekonference i
Beijing  Ligestilling, udvikling og fred (
1),
 der henviser til sin beslutning af 15. juni 2000 om resultatet af FNs generalforsamlings særlige sam-
ling den 5.-9. juni 2000  Ligestilling mellem kłnnene, udvikling og fred i det 21. århundrede (2),
 der henviser til AVS-EU-partnerskabsaftalen (Cotonou-aftalen) underskrevet den 23. juni 2000 og den
vedhæftede finansprotokol,
 der henviser til sin beslutning af 18. maj 2000 om opfłlgningen af Beijing-handlingsplanen
(2000/2020(INI)) (3),
 der henviser til sin beslutning af 13. marts 1997 om krænkelse af kvinders rettigheder (4),
 der henviser til sin beslutning af 16. september 1997 om behovet for en europæisk kampagne til
bekæmpelse af accepten af vold mod kvinder (5),
 der henviser til den valgfrie protokol til konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination
imod kvinder, vedtaget den 12. marts 1999 af FNs Kommission for Kvinders Status,
 der henviser til Europarådets resolution af 12. april 1999 om skamfering af kvinders kłnsorganer, der henviser til sin holdning af 16. april 1999 om ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets
afgłrelse om vedtagelse af Fællesskabets handlingsprogram (Daphne-programmet) (2000-2004) omforanstaltninger til forebyggelse af vold mod błrn, unge og kvinder (KOM(1999) 82  C4-0099/1999
 1998/0192(COD)) (
6),
(1) EFT C 166 af 3.7.1995, s. 92.
(2) EFT C 67 af 1.3.2001, s. 289.
(3) EFT C 59 af 23.2.2001, s. 258.
(4) EFT C 115 af 14.4.1997, s. 172.
(5) EFT C 304 af 6.10.1997, s. 55.
(6) EFT C 219 af 30.7.1999, s. 497.28.3.2002 DA C 77 E/127 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
 der henviser til sin holdning af 15. november 2000 om Fællesskabets rammeprogram for ligestilling
mellem mænd og kvinder (KOM(2000) 335  C5-0386/2000  2000/0143(CNS)) (1),
 der henviser til sin afgłrelse af 14. december 2000 om at opfłre »Skamfering af kvinders kłnsorga-
ner« på konto B5-802 på 2001-budgettet/Daphne-programmet (2),
 der henviser til ekspertgruppens henstillinger om skamfering af kvinders kłnsorganer under Daphne-
programmet/skamfering af kvinders kłnsorganer fra november 1998 (3),
 der henviser til rapporten om skamfering af kvinders kłnsorganer, vedtaget den 3. maj 2001 af
Europarådets Parlamentariske Forsamling (4),
 der henviser til Rådets, Europa-Parlamentets og Kommissionens fælles proklamation af Den
Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i forbindelse med Det Europæiske Rådsmłde i Nice den 8. december 2000,
 der henviser til de synspunkter, som Europa-Parlamentet gentagne gange har givet udtryk for i spłrgs-
målet om de internationale menneskerettigheder,
 der henviser til EU- traktatens artikel 6 og 7 om respekt for menneskerettighederne  generelle prin-
cipper  og EF-traktatens artikel 12 og 13 om forbud mod forskelsbehandling,
 der henviser til forretningsordenens artikel 48,
 der henviser til betænkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder og udtalelser fra
Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Udvalget omUdvikling og Samarbejde (A5-0285/2001),
A. der henviser til, at ifłlge oplysninger fra WHO er 130 mio. kvinder verden over blevet udsat for
skamfering af deres kłnsorganer, og at 2 mio. kvinder hvert år udsættes for denne praksis,
B. der henviser til, at det ifłlge WHO og forskellige ngoer og undersłgelser, trods vanskelighederne ved
at foretage præcise skłn på grund af manglen på officielle oplysninger, anslås, at denne praksis findersted i mindst 25 afrikanske lande, i visse asiatiske lande (Indonesien, Malaysia) og i Mellemłsten(Yemen, De Forenede Arabiske Emirater, Egypten); der endvidere henviser til, at det er konstateret, atskamfering af kvinders kłnsorganer også praktiseres blandt indvandrere fra disse lande i USA, Canada,Australien, New Zealand og Europa (ifłlge nogle kilder nærmer antallet af ofre sig 60 000 og antalletaf kvinder i risikosituation 20 000),
C. der henviser til, at omkring halvdelen af de 25-30 afrikanske lande, hvor skamfering af kvinders kłns-
organer praktiseres, har vedtaget forskellige love, der helt eller delvis fordłmmer denne praksis, mensom ikke bliver håndhævet,
D. der henviser til, at skamfering af kvinders kłnsorganer kan antage forskellige grader, fra klitoridectomi
(hel eller delvis fjernelse af klitoris) og excision (fjernelse af klitoris og de små skamlæber), som udgłrcirka 85 % af de former for skamfering af kvinders kłnsorganer, der finder sted, til den mest yderlig-gående form infibulation (fuldstændig fjernelse af klitoris og de små skamlæber samt indersiden af destore skamlæber, hvorefter vulva sys sammen, således at der kun efterlades en meget lille skedeåbning),
E. der henviser til, at skamfering af kvinders kłnsorganer fłrer til uoprettelig helbredsskade for de kvin-
der og piger, som udsættes for denne praksis, og at den endog kan medfłre dłden; brugen af primi-tive instrumenter og manglende antiseptiske forholdsregler har sekundære skadevirkninger, herundersmerter ved seksuelt samvær og fłdsler, uoprettelig beskadigelse af organerne og andre komplikatio-ner, som f.eks. blłdninger, chok, infektioner, smitte med aidsvirus, stivkrampe og godartede svulstersamt alvorlige komplikationer i forbindelse med graviditet og fłdsel,
(1) EFT C 223 af 8.8.2001, s. 149.
(2) EFT L 56 af 26.2.2001, s. 1008.
(3) Det Internationale Center for Reproduktiv Sundhed (Gent).
(4) Europarådet: Skamfering af kvindelige kłnsorganer, Dok 9076 af 3.5.2001.C 77 E/128 DA 28.3.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
F. der henviser til, at enhver skamfering af kvinders kłnsorganer, uanset omfanget, er en krænkelse af
kvinden og et overgreb mod hendes grundlæggende rettigheder, konkret retten til personlig og fysiskintegritet og psykisk sundhed samt hendes seksuelle og reproduktive rettigheder, og at denne kræn-kelse under ingen omstændigheder kan retfærdiggłres ud fra hensynet til kulturelle traditioner af for-skellig art eller initiationsceremonier,
G. der henviser til, at menneskerettighedernes universelle og udelelige karakter, som anerkendes og
bekræftes i alle internationale traktater herom og i særdeleshed om kvinders rettigheder, anfægtes afden radikale kulturrelativisme, der i sin mest ekstreme form betragter kulturen som det eneste grund-lag for moralsk legitimation; der henviser til, at kvinders og pigers rettigheder trues i kulturens, tradi-tionernes og sædvanens, ja endog den religiłse ekstremismes navn, der som oftest tildeler kvinden ensocial position eller status, som er ringere end mandens,
H. der henviser til, at den seksuelle skamfering, som piger udsættes for, błr fordłmmes kategorisk som
en klar overtrædelse af de internationale og nationale bestemmelser om beskyttelse af błrn og deres
rettigheder,
I. henviser til, at skamfering af kvinders kłnsorganer udgłr en krænkelse af kvinders og błrns rettighe-
der, som er indskrevet i en række internationale konventioner, og at det er strafbart i henhold tilmedlemsstaternes lovgivning og i strid med principperne i EUs charter om grundlæggende rettigheder;
J. der henviser til, at vold mod kvinder har rod i sociale strukturer, som er baseret på ulighed mellem
kłnnene og ubalance i magt-, dominans- og kontrolforholdene, og hvor det sociale og familiemæssigepres bevirker, at en grundlæggende ret som respekten for den personlige integritet krænkes,
K. der henviser til, at skamfering af kvinders kłnsorganer łger den diskrimination, som kvinder og piger
i forvejen udsættes for i de samfund, hvor det praktiseres,
L. der understreger den afgłrende rolle, som uddannelse og oplysning spiller i bestræbelserne på at
bekæmpe denne praksis, og der navnlig anerkender betydningen af at overbevise folk om, at de kanopgive visse former for praksis uden dermed at give afkald på væsentlige aspekter af deres egen kultur,
M. der henviser til, at det i artikel 2, litra f), i FN s konventionen om afskaffelse af alle former for dis-
krimination imod kvinder kræves af alle de deltagende stater, at de træffer alle passende foranstalt-ninger, for at ændre eller afskaffe eksisterende love, bestemmelser, skikke og praksis, som medfłrerdiskriminering imod kvinder,
N. der henviser til, at det i artikel 5, litra a), i konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimina-
tion imod kvinder bestemmes, at de deltagende stater skal tage alle passende forholdsregler »for at
ændre mænds og kvinders sociale og kulturelle adfærdsmłnstre med henblik på at opnå afskaffelse af
fordomme, sædvaner og al anden adfærd, som hviler på den opfattelse, at det ene kłn er mere ellermindre værd end det andet, eller på fastlåste kłnsroller«,
O. der henviser til, at Wien-erklæringen og -handlingsprogrammet fra juni 1993 for fłrste gang fastlæg-
ger, at kvinders grundlæggende rettigheder er en umistelig, fuldgyldig og uadskillelig del af menneske-rettighederne, og at alle former for vold, navnlig de former som er et resultat af kulturelle fordomme,ikke kan forenes med menneskets værdighed og værdi,
P. der henviser til, at erklæringen om afskaffelse af vold imod kvinder, vedtaget af De Forenede Nationers
Generalforsamling i december 1993, for fłrste gang indeholder en officiel FN-fortolkning af kłnsbase-ret vold, nemlig enhver form for kłnsbaseret vold, som påfłrer eller kan påfłre kvinder fysiske, sek-suelle eller psykiske skader eller lidelser, herunder trussel om sådanne handlinger, tvang eller vilkårligefrihedsberłvelser, uanset om det er i det offentlige eller i det private liv,28.3.2002 DA C 77 E/129 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
Q. der henviser til, at artikel 2 i denne erklæring klart fastlægger, at vold imod kvinder omfatter men er
ikke begrænset til alle former for fysisk, seksuel og psykisk vold, der begås inden for familien, her-under især skamfering af kłnsorganer og andre traditionsbundne ritualer, som er skadelige forkvinder,
R. der henviser til, at artikel 4 i denne erklæring fastlægger, at staterne błr fordłmme vold imod kvinder
og ikke påberåbe sig hensyn til sædvane, tradition eller religion for at unddrage sig forpligtelsen til atafskaffe volden,
S. der henviser til artikel 2, stk. 1, i FNs konvention af 1989 om barnets rettigheder, hvori det fast-
sættes, at »deltagerstaterne skal respektere og sikre de rettigheder, der er fastsat i denne konvention,for ethvert barn inden for deres jurisdiktion, uden forskelsbehandling af nogen art og uden hensyn til
(barnets) kłn ()«; der henviser til, at artikel 24, stk. 3, fastlægger, at »deltagerstaterne skal tage alle
effektive og passende forholdsregler med henblik på afskaffelse af traditionsbundne ritualer, som erskadelige for błrns sundhed«,
T. der henviser til, at handlingsplatformen fra verdenskonferencen om befolkning og udvikling, der
afholdtes i 1994 i Cairo, indeholder henstillinger til staterne om at afskaffe skamfering af kvinderskłnsorganer og beskytte kvinder og piger mod denne praksis,
U. der henviser til, at opfłlgningskonferencen efter Cairo, og især artikel 42 i nłgleaktionerne vedrł-
rende den videre gennemfłrelse af handlingsprogrammet fra verdenskonferencen om befolkning ogudvikling, fastsatte, at regeringerne skal fremme og beskytte pigers og unge kvinders menneskerettig-heder, som omfatter łkonomiske og sociale rettigheder samt frihed for tvang, forskelsbehandling ogvold, herunder skadelig praksis og seksuel udnyttelse; regeringerne skal tage hele deres lovgivning optil revision og ændre og ophæve de love, som medfłrer forskelsbehandling af piger og unge kvinder,
V. der henviser til, at Beijing-erklæringen og -platformen fra 1995 retter kraftige henstillinger til rege-
ringerne med opfordring om at vedtage og håndhæve lovgivning, som głr det strafbart at udsætte
kvinder for voldelige handlinger, herunder skamfering af kvinders kłnsorganer, og om på det kraf-tigste at stłtte den indsats, som de ikke-statslige organisationer og fællesskabsorganisationer głr forat afskaffe denne praksis,
W. der henviser til, at Beijing-platformen opfordrer staterne til at tage alle passende forholdsregler, navn-
lig på uddannelsesområdet, for at ændre mænds og kvinders sociale og kulturelle adfærdsmłnstremed henblik på afskaffelse af fordomme og sædvaner og al anden adfærd, som hviler på den opfat-telse, at det ene kłn er mere eller mindre værd end det andet, eller på fastlåste kłnsroller,
X. der henviser til, at AVS-EU-partnerskabsaftalen (Cotonou-aftalen) bygger på sådanne universelle prin-
cipper og indeholder bestemmelser mod skamfering af kvinders kłnsorganer (artikel 9 om aftalensvæsentlige elementer, herunder respekten for alle menneskerettigheder, og artikel 25 og 31 om hen-holdsvis social udvikling og kłnsaspektet),
Y. der henviser til, at Europarådets Parlamentariske Forsamlings rapport af 3. maj 2001 kræver et for-
bud mod skamfering af kvinders kłnsorganer og betragter dette fænomen som en umenneskelig og
nedværdigende behandling i overensstemmelse med artikel 3 i den europæiske menneskerettigheds-
konvention; minder om, at beskyttelsen af kultur og traditioner ikke går forud for respekten for degrundlæggende rettigheder eller kan hindre forbud mod praksis, som nærmer sig tortur,
Z. der henviser til, at Kommissionen og Rådet inden for rammerne af en europæisk fælles indvandrings-
og asylpolitik błr tage hensyn til risikoen for skamfering af kvinders kłnsorganer ved afslag på asyl-ansłgninger,
AA. henviser til, at medlemsstaterne nu råder over en fælles juridisk ramme, der głr det muligt at
udforme en effektiv politik til bekæmpelse af diskrimination og indfłre en fælles asylordning samten ny indvandringspolitik (EF-traktatens artikel 13 og afsnit IV);C 77 E/130 DA 28.3.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
1. tager på det kraftigste afstand fra skamfering af kvinders kłnsorganer som en krænkelse af de grund-
læggende menneskerettigheder;
2. anmoder Den Europæiske Union og medlemsstaterne om ud fra hensynet til menneskerettighederne,
den personlige integritet, samvittighedsfriheden og retten til sundhed at samarbejde om harmonisering afden eksisterende lovgivning og, såfremt den eksisterende lovgivning ikke viser sig hensigtsmæssig, omudarbejdelse af en særlig lovgivning på området;
3. modsætter sig, at området på nogen måde głres til et lægeligt anliggende, da dette kun vil fłre til, at
skamfering af kvinders kłnsorganer retfærdiggłres, og at denne praksis bliver acceptabel i Den EuropæiskeUnion;
4. bekræfter, at skamfering af kvinders kłnsorganer både i sig selv og på grund af fłlgevirkningerne
udgłr et alvorligt problem for samfundet som helhed; for at medlemmerne af de berłrte samfund eller
grupper kan overbevises om, at det er nłdvendigt at afskaffe denne praksis, błr de foranstaltninger, dertræffes, imidlertid baseres på inddragelse af og samarbejde med de pågældende samfund og tilpasses dissesvirkelighed;
5. bekræfter, at de grunde, mange samfund giver for at opretholde traditionelle ritualer, som udgłr en
sundhedsrisiko for kvinder og piger, hverken er videnskabeligt begrundet eller har oprindelse i eller kanretfærdiggłres af religionen;
6. opfordrer Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne til at gennemfłre en grundig undersłgelse for at
fastslå omfanget af dette fænomen i medlemsstaterne;
7. anmoder Kommissionen om med det formål at afskaffe skamfering af kvinders kłnsorganer i Den
Europæiske Union at udarbejde en integreret strategi, som ikke nłjes med at fordłmme disse handlinger,men som også indfłrer såvel juridiske og administrative, som forebyggende, opdragende og socialemekanismer, som głr det muligt for de kvinder, der udsættes eller kan blive udsat herfor, at opnå reelbeskyttelse;
8. anmoder om, at denne integrerede strategi fłlges op af uddannelsesprogrammer samt nationale og
internationale oplysningskampagner;
9. anmoder Kommissionen om at gennemfłre en bevidstgłrelseskampagne rettet mod lovgivere/parla-
menter i de pågældende lande med henblik på at maksimere virkningen af den eksisterende lovgivning og,hvis den ikke eksisterer, at bistå med formulering og vedtagelse af en sådan lovgivning;
10. henstiller til Den Europæiske Union og medlemsstaterne, at de forfłlger, fordłmmer og straffer
skamfering af kvinders kłnsorganer og iværksætter en helhedsstrategi, der tager hensyn til de forskrifts-mæssige, sundhedsmæssige og sociale aspekter samt til indvandrergruppernes integration;
11. henstiller i den forbindelse til medlemsstaterne:
 at betragte enhver skamfering af kvindelige kłnsorganer som et strafbart forhold, uanset om den
berłrte kvinde har givet en eller anden form for samtykke eller ej, samt at straffe enhver, der bistår,ansporer, råder eller foranlediger stłtte til en person til at foretage nogen af disse handlinger på enkvindes eller piges krop,
 at retsforfłlge, dłmme og straffe enhver, der er bosiddende i en medlemsstat, og som har foretaget
skamfering af kvinders kłnsorganer, også selv om det strafbare forhold er begået uden for den pågæl-dende medlemsstats territorium,
 at vedtage lovgivningsmæssige foranstaltninger, som giver dommere eller anklagemyndigheder mulig-
hed for at træffe sikkerhedsmæssige og præventive forholdsregler, hvis de har kendskab til forhold,hvor der er risiko for, at kvinder eller piger kan blive udsat for skamfering,
 at vedtage administrative bestemmelser vedrłrende sundhedscentre, sundhedsfagligt personale,
uddannelsescentre og socialrådgivere samt adfærdskodekser, reglementer og etiske regler, således atpersonalet i sundhedssektoren, den sociale sektor og undervisningssektoren anmelder begåede strafbareforhold, som de har kendskab til, eller tilfælde, hvor der er behov for beskyttelse af personer, samt at
de sidelłbende hermed udfłrer et oplysende og bevidstgłrende arbejde i familierne, hvilket ikke bety-
der en krænkelse af tavshedspligten,
 at betragte truslen om og/eller risikoen for skamfering af kvinders kłnsorganer som en grund, der
i henhold til bestemmelserne om beskyttelse af błrn berettiger til indgreb fra den offentligeforvaltnings side,28.3.2002 DA C 77 E/131 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
 at iværksætte en forebyggende strategi for social indsats, der tager sigte på at beskytte mindreårige
piger, og som ikke stigmatiserer indvandrersamfundene, omfattende offentlige programmer og socialetjenester, som både skal forebygge denne praksis (oplysning, uddannelse og bevidstgłrelse blandt risi-kosamfund samt indsats i forbindelse med konkrete tilfælde) og yde stłtte til ofrene (psykologisk oglægelig bistand, herunder om muligt gratis afhjælpende lægebehandling);
 at formidle forståelige og præcise oplysninger til en befolkningsgruppe, som ikke kan læse og skrive,
især gennem europæiske landes konsulater, i forbindelse med udstedelse af visum, samtidig med, atimmigrationsmyndighederne også ved ankomsten til værtslandet błr give oplysninger om baggrundenfor det lovbestemte forbud, så familierne forstår, at forbuddet mod denne traditionelle handling påingen måde er et angreb på deres kultur, men en retsbeskyttelse af kvinder og piger; familierne błrinformeres om de strafferetlige konsekvenser, som kan indebære fængselsstraf, når skamferingen kon-stateres,
 at udarbejde vejledninger og retningslinjer for sundhedspersonale, pædagoger og socialrådgivere med
det formål at informere og instruere fædre og młdre på en respektfuld måde og om nłdvendigt medtolkebistand om de enorme risici i forbindelse med skamfering af kvinders kłnsorganer og om, atdenne praksis er strafbar i EU-landene,
 at organisere seksualoplysningskurser for skoler og relevante grupper for at oplyse om fłlgerne af
skamfering af kvinders kłnsorganer,
 at samarbejde med de netværk og ikke-statslige organisationer, der głr en indsats inden for
uddannelse, bevidstgłrelse og mægling i forbindelse med skamfering af kvinders kłnsorganer i nærkontakt med familierne og de forskellige samfund, og at bidrage til finansieringen af dette arbejde;
12. opfordrer Rådet til efter hłring af Parlamentet at vedtage foranstaltninger til bekæmpelse af dette
fænomen i henhold til traktatens artikel 13 som led i bekæmpelsen af forskelsbehandling på grund af kłnog af vold mod kvinder og piger;
13. anmoder om, at de foranstaltninger, der træffes, sikrer specialiseret stłtte til og revalidering af volds-
ramte kvinder; anmoder ligeledes om, at personalet inden for retsvæsen og politi uddannes til at behandleproblemer i forbindelse med vold imod kvinder;
14. łnsker, at Kommissionen og Rådet  ved overfłrslen til fællesskabsbestemmelserne af indvan-
drings- og asylpolitikkerne, som fastsat i Amsterdam-traktatens afsnit IV  sammen med medlemsstaternetræffer foranstaltninger vedrłrende udstedelse af opholdstilladelser og beskyttelse af ofre for denne praksis,og at de anerkender retten til asyl for kvinder og piger, der er i fare for at blive udsat for skamfering afderes kłnsorganer;
15. łnsker, at der træffes alle fornłdne foranstaltninger med henblik på, at punktet »adgang til asyl-
procedurer for kvinder, der risikerer at blive udsat for skamfering af kłnsorganerne« opfłres som et prio-riteret emne på dagsordenen for FNs generalforsamling i 2002;
16. ser positivt på den betydelige indsats fra mange internationale og nationale ikke-statslige organi-
sationer (ngoer), forskningsinstitutioner, det europæiske netværk til forebyggelse af skamfering af kvinderskłnsorganer i Europa og engagerede enkeltpersoner, som bl.a. med finansiering fra FN-organer og Daphne-programmet gennemfłrer forskellige projekter med det formål at bevidstgłre om samt forebygge ogafskaffe skamfering af kvinders kłnsorganer; etablering af netværk mellem ngoer og organisationer i lokal-samfundene på nationalt, regionalt og internationalt plan er uden tvivl af afgłrende betydning for succesmed såvel afskaffelsen af skamfering af kvinders kłnsorganer som med udvekslingen af informationer og
erfaringer samt gennemfłrelsen af en fælles indsats;
17. anmoder om, at skamfering af kvinders kłnsorganer, der er en meget alvorlig krænkelse af de
grundlæggende rettigheder, indgår som en fuldt integreret del af Unionens udviklingspolitik under henvis-ning til vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 2836/98 af 22. december 1998 på baggrund af navnligsluterklæringen og handlingsplatformen fra den fjerde verdenskvindekonference i Beijing i 1995; under-streger, at forebyggelse af skamfering af kvinders kłnsorganer błr være et prioriteret område i samarbejds-programmer om sundhed og seksuelle og reproduktive rettigheder;C 77 E/132 DA 28.3.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001
18. opfordrer Kommissionen og Rådet til fuldt ud at medtage en strategi mod skamfering af kvinders
kłnsorganer i landestrategierne for samarbejde med tredjelande;
19. opfordrer Kommissionen og Rådet til at rejse spłrgsmålet om en strategi mod skamfering af kvin-
ders kłnsorganer i deres drłftelser med de pågældende AVS-stater om disses udviklingssamarbejdspro-
grammer (de nationale indikativprogrammer) ifłlge Cotonou-aftalen;
20. opfordrer de lande, hvor der praktiseres skamfering af kvinders kłnsorganer, og navnlig de berłrte
AVS-lande, til i henhold til Cotonou-aftalen łjeblikkeligt at vedtage love  hvis de ikke allerede har gjortdet  der fordłmmer denne praksis, og til ligeledes at vedtage regler og procedurer, som sikrer hånd-hævelse af disse love;
21. minder om Cotonou-aftalens artikel 9, 25 og 31 og opfordrer Kommissionen og Rådet til at frem-
skynde deres indsats for at gennemfłre programmer, der omhandler skamfering af kvinders kłnsorganer;
22. henstiller til, at de nuværende spredte budgetmæssige ressourcer, der er afsat til bekæmpelse af
skamfering af kvinders kłnsorganer i tredjelande, konsolideres under en særlig budgetpost, eller som entydeligt identificerbar og særskilt del af en eksisterende budgetpost, og at der som minimum afsættes 10millioner euro årligt fra og med budgettet for 2002;
23. mener, at skamfering af kvinders kłnsorganer udgłr et så alvorligt angreb på kvinders rettigheder i
forhold til menneskerettighedsbestemmelserne i EUs udviklingssamarbejdsprogrammer, at Kommissionenskal være parat til at głre disse bestemmelser gældende, hvis de pågældende regeringer ikke er villige til at
medtage bekæmpelsen af skamfering af kvinders kłnsorganer som et samarbejdsområde;
24. anmoder om, at bistanden til de lande, der har taget lovgivningsmæssige og administrative skridt til
at forbyde og iværksætte sanktioner mod skamfering af kvinders kłnsorganer, styrkes, og at der de steder,hvor skamfering er sædvane, ydes stłtte til undervisnings- og sundhedsprogrammer med henblik på atforebygge og bekæmpe denne praksis; henstiller indtrængende til de pågældende regeringer at forbydeskamfering af kvinders kłnsorganer og anmoder Kommissionen om at samarbejde snævert med de ngoer,lokale initiativer og religiłse ledere, som arbejder for at afskaffe denne praksis;
25. fremhæver, at den mellem- og langsigtede ændring må komme fra de pågældende lande, og at
international udviklingsbistand, herunder EFs udviklingsprogrammer, har en vigtig supplerende rolle atspille;
26. mener, at menneskerettighedsklausulen błr anvendes, således at bekæmpelse af skamfering af kvin-
ders kłnsorganer głres til en prioriteret aktion i forbindelserne med tredjelande, især de lande, som harprivilegerede forbindelser med EU som led i Cotonou-aftalen, og at der błr lægges pres på disse lande, forat de vedtager de fornłdne lovgivningsmæssige, administrative, retslige og forebyggende foranstaltningermed henblik på afskaffelse af denne praksis;
27. insisterer på, at Den Europæiske Union skal głre sin indflydelse gældende i FN, for at de mange
stater, som har taget forbehold over for konventionen om afskaffelse af alle former for diskriminationimod kvinder, opfylder de forpligtelser, som er indeholdt i konventionen, og at de, når det ikke stridermod visse sædvaner, skikke eller national lovgivning, trækker forbeholdene tilbage, idet de er fuldstændiguforenelige med konventionens ånd og formål og derfor uacceptable;
28. anmoder Den Europæiske Union, og dermed samtlige institutioner og medlemsstater, om energisk
og konsekvent at forsvare de europæiske værdier, som er baseret på menneskerettigheder, retsstaten og
demokratiet; understreger, at ingen kulturel eller religiłs praksis kan stride mod disse principper, som er
grundlæggende for vort demokrati;
29. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og medlemsstaternes og
AVS-landenes regeringer.28.3.2002 DA C 77 E/133 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 20. september 2001