EU's revision af gennemførelsen af miljøreglerne: Fælles udfordringer og en samlet indsats for at levere bedre resultater

1.Behovet for resultater

Over 75 % af Europas borgere mener, at EU's miljølovgivning er nødvendig for at beskytte miljøet i deres land, og næsten 80 % er enige i, at EU-institutionerne bør være i stand til at kontrollere, at miljølovgivningen anvendes korrekt i deres land .

EU's miljøpolitik og -lovgivning har visse ubestridelig fordele: Den beskytter, bevarer og forbedrer miljøet for nuværende og kommende generationer og bevarer EU-borgernes livskvalitet. En svag gennemførelse medfører samfundsmæssige, økonomiske og miljømæssige omkostninger og skaber ulige konkurrencevilkår for virksomhederne. Betydningen af at gennemføre EU's miljølovgivning korrekt afspejles også i det syvende miljøhandlingsprogram .

Her er et par eksempler på, hvad der kunne opnås, hvis EU's miljøkrav blev fuldt ud gennemført:

– Fuld overensstemmelse med EU's affaldspolitik inden 2020 kunne skabe yderligere 400 000 job og en ekstra årlig omsætning i affaldshåndterings- og genanvendelsessektoren på 42 mia. EUR .

– Hvis EU's eksisterende vandlovgivning blev fuldt ud gennemført, og alle vandområder opnåede en "god" tilstand, kunne de samlede årlige fordele nå op på mindst 2,8 mia. EUR .

– Natura 2000-nettet giver en anslået gevinst på 200-300 mia. EUR pr. år i hele EU, og en fuldstændig gennemførelse af Natura 2000 ville medføre 174 000 nye job.

I maj 2016 lancerede Kommissionen revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne (EIR-initiativet), en toårig proces med analyser og dialog til at forbedre gennemførelsen af EU's eksisterende miljøpolitik og -lovgivning . EIR-initiativet er et supplement til det igangværende arbejde med f.eks. at sikre overholdelse og overtrædelsesprocedurer. Den er en sammenhængende ramme, som kan bruges til at håndtere fælles gennemførelsesmæssige udfordringer, og som vil bidrage til at nå de bæredygtige udviklingsmål.

Denne meddelelse ledsages af et bilag og 28 EIR-landerapporter. De beskriver de største udfordringer og muligheder i forbindelse med gennemførelsen af miljøreglerne i de enkelte medlemsstater baseret på afstanden mellem EU's retlige forpligtelser og politiske aftaler og virkeligheden på jorden. De faktiske oplysninger i rapporterne er blevet verificeret af medlemsstaterne.

I meddelelsen afdækkes også fælles udfordringer for medlemsstaterne, ligesom den indeholder foreløbige konklusioner vedrørende de mulige grundlæggende årsager til mangler i gennemførelsen. Ved at tage hånd om disse udfordringer kan man fjerne hindringer for gennemførelsen, fokusere på investeringer, reducere antallet af retssager mod medlemsstater, skabe grønne job og, mest af alt, bidrage til en bedre livskvalitet.

For at tackle strukturelle udfordringer skal der anlægges en helhedstilgang på tværs af sektorer, som ikke kun omhandler miljøpolitik, gennem teknisk samarbejde, men også politisk engagement. EIR-initiativet giver nye muligheder for at skabe opmærksomhed om de resterende mangler i gennemførelsen af miljøreglerne blandt alle de vigtigste nationale og lokale aktører samt mellem Rådet, Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg.

2.Status over gennemførelsen: fælles udfordringer, fælles muligheder og topkvalitet

Landerapporterne viser, at de vigtigste udfordringer og mest presserende mangler i gennemførelsen på tværs af medlemsstaterne findes inden for politikområderne affaldshåndtering, natur og biodiversitet, luftkvalitet, støj og vandkvalitet og forvaltning.

Cirkulær økonomi og affaldshåndtering

Affaldshåndtering kan ikke ses isoleret fra omstillingen til en cirkulær økonomi, som ikke kun er et miljømål, men også påvirker, hvordan vi producerer, arbejder, køber og lever. Kommissionen er ved at gennemføre 2015-handlingsplanen for den cirkulære økonomi og har opfordret Europa-Parlamentet og Rådet til hurtigt at vedtage forslagene om at revidere affaldslovgivningen. Alle medlemsstaterne har påbegyndt arbejde på dette område, men flere er frontløbere og har vedtaget nationale eller regionale planer for den cirkulære økonomi (f.eks. Nederlandene, Belgien) eller integreret dem i andre politikker (f.eks. Tyskland, Frankrig). Omkring 20 medlemsstater har vedtaget ordninger, som skal gøre de varer og tjenesteydelser, de køber (gennem offentlige indkøb), mere bæredygtige. Sådanne foranstaltninger er nøglen til virkelig at "lukke kredsløbet" og se videre end blot affaldshåndtering, så hele produktets livscyklus dækkes.

Under EU's "affaldshierarki" prioriteres forebyggelse efterfulgt af (forberedelse med henblik på) genbrug, genanvendelse, nyttiggørelse og, som den mindst foretrukne løsning, bortskaffelse (herunder deponering og forbrænding uden energiudnyttelse). De mest relevante indikatorer til at vurdere overholdelsen af EU's affaldskrav er de obligatoriske mål for deponering og genanvendelse, samt om der findes ajourførte planer til forebyggelse og håndtering af affald.

I denne første udgave af EIR-landerapporterne fokuseres der på håndtering af kommunalt affald, hvor der i EU's lovgivning er fastsat 2020-mål for genanvendelse. Håndtering af kommunalt affald er afgørende for vores sundhed og trivsel, men har i mange medlemsstater givet anledning til problemer.

Politiske konklusioner: Affaldsforebyggelse er fortsat en vigtig udfordring i alle medlemsstaterne, herunder de medlemsstater, som har en høj genanvendelsesprocent. Otte medlemsstater producerer mindst dobbelt så meget kommunalt affald pr. indbygger som en medlemsstat med den laveste affaldsproduktion. Afkobling af produktionsaffald fra den økonomiske vækst er et relevant mål i den bredere sammenhæng med dagsordenen for den cirkulære økonomi. Baseret på de seneste ESTAT-data har seks medlemsstater allerede nået målet for genanvendelse af kommunalt affald på 50 %, mens ni lande er nødt til at intensivere deres arbejde væsentligt for at nå dette mål i 2020. Kommissionen planlægger at følge op på status for overholdelsen af 2020-målene i en "tidlig varslingsrapport" i 2018. Seks medlemsstater har ikke formået at begrænse deres deponering af bionedbrydeligt kommunalt affald (50 % i 2009). I henhold til affaldsrammedirektivet skal der udarbejdes nationale affaldshåndteringsplaner og affaldsforebyggelsesprogrammer. Dette er også en forudsætning for finansiering af samhørighedspolitikken i 2014-2020. De fleste medlemsstater har affaldsforebyggelsesprogrammer, men to medlemsstater mangler dem. Én medlemsstat har ikke en national affaldshåndteringsplan, og fem medlemsstater mangler mindst nogle regionale planer. Omkring halvdelen af medlemsstaterne er nødt til at øge effektiviteten af særskilt indsamling af affald, hvilket er en forudsætning for at øge effektiviteten, både med hensyn til kvantitet og kvalitet. Et andet spørgsmål er uhensigtsmæssig prisfastsættelse af behandling af restaffald (mekanisk og biologisk behandling, deponering og forbrænding), som ikke giver tilstrækkelige incitamenter til at flytte affald i retning af de højere niveauer i affaldshierarkiet. Dette kombineres med den utilstrækkelige brug af andre markedsbaserede instrumenter som udvidet producentansvar eller "smid væk og betal-ordninger". Bedre brug af reglerne for offentlige indkøb kan føre til mere omkostningseffektive løsninger. I fem medlemsstater er den manglende koordinering mellem de forskellige administrative niveauer og fragmenteret styring af miljøspørgsmål blevet identificeret som en af årsagerne til utilstrækkelig gennemførelse. Der er dog andre forvaltningsspørgsmål (manglende juridisk håndhævelse, manglende kapacitet til at forvalte store investeringsprojekter, upålidelige data eller utilstrækkelig kontrol og overvågning), som synes at bidrage til manglerne i affaldsgennemførelsen.