om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne inden for rammerne af konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav, for så vidt angår Det Forenede Kongeriges ansøgning om tiltrædelse af denne konvention

BEGRUNDELSE

1.Forslagets genstand

Dette forslag vedrører afgørelsen om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav ("NEAFC-konventionen") i forbindelse med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands ("Det Forenede Kongerige") tiltrædelse af denne konvention.

2.Baggrund for forslaget

Den 29. marts 2017 meddelte Det Forenede Kongerige Det Europæiske Råd, at landet har til hensigt at udtræde af Unionen i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union. Det betyder, at Det Forenede Kongerige bliver et tredjeland, og at EU-retten ophører med at finde anvendelse på landet fra den 30. marts 2019, medmindre der fastsættes en anden dato i udtrædelsesaftalen mellem Unionen og Det Forenede Kongerige, eller Det Europæiske Råd sammen med Det Forenede Kongerige med enstemmighed fastsætter en anden dato.

Indtil Det Forenede Kongerige forlader Unionen, vedbliver det med at være en medlemsstat, der nyder alle de rettigheder og er bundet af alle de forpligtelser, der følger af traktaterne, herunder overholdelse af princippet om loyalt samarbejde. I sine retningslinjer af 29. april 2017 anerkendte Det Europæiske Råd, at det i international sammenhæng er nødvendigt at tage hensyn til Det Forenede Kongeriges særlige karakter som en udtrædende medlemsstat, forudsat at det opfylder sine forpligtelser og forbliver loyalt over for Unionens interesser, mens det stadig er en medlemsstat.

EU og Det Forenede Kongerige har forhandlet en udtrædelsesaftale, jf. artikel 50 i traktat om Den Europæiske Union, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 25. november 2018 ("udtrædelsesaftalen"). De interne procedurer for indgåelsen af denne aftale er i gang på EU-plan. Del fire i udtrædelsesaftalen indeholder bestemmelser om en overgangsperiode, hvor EU-retten, herunder internationale aftaler, der er indgået af Unionen, fortsat finder anvendelse på og i Det Forenede Kongerige ("overgangsperioden"). Unionen vil meddele sine internationale parter de særlige ordninger, der er fastsat i udtrædelsesaftalen, i henhold til hvilke Det Forenede Kongerige skal behandles som en medlemsstat i en overgangsperiode i forbindelse med de internationale aftaler, der er indgået af Unionen, bl.a. NEAFC-konventionen.

Kommissionens meddelelse "Forberedelse af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union den 30. marts 2019: en nødhandlingsplan" af 13. november 2018 indeholder de nødforanstaltninger, som den agter at træffe, hvis en udtrædelsesaftale ikke træder i kraft på udtrædelsesdatoen. I meddelelsen anfører Kommissionen de foranstaltninger, den betragter som nødvendige, og minder om, at der kan blive behov for at træffe yderligere foranstaltninger på et senere tidspunkt.

Det Europæiske Råd (artikel 50) gentog den 13. december 2018 sin opfordring til at intensivere arbejdet med på alle niveauer at forberede sig på konsekvenserne af Det Forenede Kongeriges udtræden, idet der tages højde for alle mulige udfald.

NEAFC-konventionen finder i øjeblikket anvendelse på Det Forenede Kongerige som følge af, at Unionen er kontraherende part i denne konvention. Dette vil slutte den dag, hvor Det Forenede Kongerige ikke længere er omfattet af NEAFC-konventionen som en EU-medlemsstat.

Hovedformålet med NEAFC-konventionen er "at fremme bevarelsen og den bedst mulige udnyttelse af fiskeressourcerne i det nordøstlige Atlanterhav inden for rammer, der passer til ordningen med kyststaternes udvidede fiskerijurisdiktion, og dermed at fremme det internationale samarbejde og internationale konsultationer vedrørende de omtalte ressourcer". NEAFC-konventionen trådte i kraft den 17. marts 1982. Det Forenede Kongerige er depositar for NEAFC-konventionen.

NEAFC-konventionen fra 1982 erstattede den oprindelige konvention angående fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav fra 1959 som følge af EU-medlemsstaternes udtræden som individuelle medlemmer af NEAFC-organisationen fra 1963 og udvidelsen af staternes fiskerizoner til 200 sømil i 1977. NEAFC-konventionen fra 1959 har til gengæld erstattet konvention angående fastsættelse af maskestørrelse for fiskeredskaber og mindstemål for fisk fra 1946.

NEAFC-konventionen fra 1982 blev ændret i 2004 (med tilføjelse af tvistbilæggelsesprocedurer) og i 2006 (hvor NEAFC-konventionen blev bragt i overensstemmelse med udviklingen i folkeretten og de internationale retsakter). Ændringerne fra 2004 og 2006 er dog ikke ratificeret fuldt ud af alle kontraherende parter. Ved "Londonerklæringen" fra 2006 blev der opnået enighed mellem parterne om at anvende ændringerne på frivillig basis, indtil ratifikationen er blevet afsluttet.

Med henblik på NEAFC-konventionen oprettede de kontraherende parter Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav ("NEAFC"). NEAFC har status som juridisk person og besidder i sine forbindelser med andre internationale organisationer og på de kontraherende parters områder den rets - og handleevne, der er nødvendig, for at den kan udføre sine opgaver og opfylde sit formål.

Der er fem kontraherende parter, alle kyststater, i NEAFC-konventionsområdet: Den Europæiske Union (EU), Danmark (for så vidt angår Færøerne og Grønland), Island, Norge og Den Russiske Føderation. Flagstater med en reel interesse i fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav kan få tildelt status som samarbejdende ikkekontraherende parter, der giver dem ret til at give fartøjer, der fører deres flag, tilladelse til at udøve deres aktiviteter inden for NEAFC-konventionsområdet, hvis disse flagstater går med til at håndhæve NEAFC's foranstaltninger. Der er i øjeblikket seks samarbejdende ikkekontraherende parter: Bahamas, Canada, Curaçao, Liberia, Panama og New Zealand.

Den Europæiske Union er part i NEAFC-konventionen, fordi formålet med konventionen er omfattet af den fælles fiskeripolitik, hvor Unionen har enekompetence. Medlemsstaterne er omfattet af NEAFC-konventionen i henhold til EU-retten.

NEAFC har beføjelse til at vedtage henstillinger med henblik på forvaltningsforanstaltninger vedrørende fiskeri i områder uden for de kontraherende parters fiskerijurisdiktion (det regulerede område) og i områder under en kontraherende parts fiskerijurisdiktion, hvis den relevante kontraherende part anmoder om dette. Vedtagne henstillinger bliver bindende for de kontraherende parter, medmindre en kontraherende part gør rettidig indsigelse mod denne henstilling.

Den 8. januar 2019 indgav Det Forenede Kongerige en ansøgning om at tiltræde NEAFC-konventionen som kontraherende part. Depositaren underrettede Europa-Kommissionen herom samme dag.

I henhold til NEAFC-konventionen kan enhver stat (undtagen Den Europæiske Unions medlemsstater) tiltræde denne konvention på et hvilket som helst tidspunkt, forudsat at ansøgningen om den pågældende stats tiltrædelse godkendes af tre fjerdedele af alle kontraherende parter. Ansøgningen godkendes, hvis tre fjerdedele af de kontraherende parter inden 90 dage fra nævnte dato har givet depositaren meddelelse om deres godkendelse af ansøgningen. Depositaren giver den stat, der ansøger om tiltrædelse, og alle kontraherende parter meddelelse om resultatet af ansøgningen. Tiltrædelse sker ved deponering af et tiltrædelsesdokument hos depositaren og får virkning fra datoen for dennes modtagelse heraf.