BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET

Kommissionen fastlægger i sit forslag til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020 (FFR-forslaget)[1] de budgetmæssige rammer og vigtigste retningslinjer for den fælles landbrugspolitik. På denne baggrund fremlægger Kommissionen en række forordninger om lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 sammen med en konsekvensanalyse af alternative scenarier for udviklingen af politikken.

De nuværende reformforslag er baseret på meddelelsen om den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020[2], som skitserede overordnede politiske handlemuligheder for at imødekomme de fremtidige udfordringer for landbrug og landdistrikter og for at opfylde de mål, der er opstillet for den fælles landbrugspolitik, nemlig 1) bæredygtig fødevareproduktion, 2) bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsats, og 3) afbalanceret territorial udvikling. Reformens retningslinjer i meddelelsen har siden fået bred opbakning både i den interinstitutionelle debat[3] og i høringen af interessenter, der fandt sted inden for rammerne af konsekvensanalysen.

Et fælles tema, som er opstået under denne proces, er behovet for at fremme ressourceeffektiviteten med henblik på intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst for EU's landbrug og landdistrikter i overensstemmelse med Europa 2020-strategien, således at strukturen af den fælles landbrugspolitik bevares omkring to søjler, der bruger supplerende instrumenter for at nå de samme mål. Søjle I omfatter direkte betalinger og markedsforanstaltninger med en grundlæggende årlig indkomststøtte til EU's landbrugere og støtte i tilfælde af specifikke markedsforstyrrelser, mens søjle II omfatter udvikling af landdistrikterne, hvor medlemsstaterne udarbejder og medfinansierer flerårige programmer under en fælles ramme[4].

Gennem successive reformer har den fælles landbrugspolitik øget markedsorienteringen for landbruget, ydet indkomststøtte til producenterne, sikret bedre integration af miljøkrav og styrket støtten til udvikling af landdistrikterne som en integreret politik for udvikling af landdistrikterne i hele EU. Samme reformproces har imidlertid medført krav om en bedre fordeling af støtten mellem og i medlemsstaterne samt opfordringer til en bedre målretning af foranstaltninger med sigte på at tackle miljømæssige udfordringer og bedre tackle den øgede markedsvolatilitet.

Tidligere reformer har hovedsagelig reageret på endogene udfordringer, fra enorme overskud til fødevaresikkerhedskriser. De har givet gode resultater for EU både på hjemmemarkedet og den internationale front. Men de fleste af de aktuelle udfordringer skyldes faktorer uden for landbruget og vil således kræve en bredere politisk reaktion.

Presset på landbrugsindkomsterne forventes at fortsætte, da landbrugerne står over for flere risici, en nedgang i produktiviteten og avancepres på grund af stigende råvarepriser. Der er derfor behov for at opretholde indkomststøtten og styrke instrumenterne for at sikre en bedre forvaltning af risici og håndtering af krisesituationer. Et stærkt landbrug er afgørende for EU's fødevareindustri og den globale fødevaresikkerhed.

Samtidig opfordres landbrug og landdistrikter til at forstærke deres indsats for at opfylde de ambitiøse klima- og energipolitiske mål og strategien for biodiversitet, som indgår i Europa 2020-dagsordenen. Landbrugere, som sammen med skovbrugere udgør de vigtigste arealforvaltere, har brug for støtte til at indføre og opretholde landbrugssystemer og -praksis, som er specielt gunstige for miljø- og klimamål, fordi markedspriserne ikke afspejler leveringen af sådanne offentlige goder. Det er også vigtigt, at landdistrikternes forskellige potentialer udnyttes bedst muligt, så de bidrager til inklusiv vækst og samhørighed.

Den fremtidige fælles landbrugspolitik vil derfor ikke blive en politik, der kun tilgodeser en mindre, men væsentlig del af EU's økonomi, men også en politik af strategisk betydning for fødevaresikkerhed, miljøet og den territoriale balance. Deri ligger EU-merværdien af en reel fælles politik, der giver den mest effektive udnyttelse af begrænsede budgetressourcer med hensyn til at bevare et bæredygtigt landbrug i hele EU, finde en løsning på vigtige grænseoverskridende spørgsmål, som f.eks. klimaændringer og styrkelse af solidariteten mellem medlemsstaterne, og samtidig give fleksibilitet i gennemførelsen for at imødekomme lokale behov.

I henhold til de regler, der er fastlagt i FFR-forslaget, skal den fælles landbrugspolitik fastholde sin tosøjlestruktur, idet budgettet for hver søjle fastholdes nominelt i 2013, med et klart fokus på resultater for de vigtigste EU-prioriteter. Direkte betalinger skal fremme bæredygtig produktion gennem tildeling af 30 % af deres budgetmidler til obligatoriske foranstaltninger, der er til gavn for klimaet og miljøet. Betalinger skal gradvis konvergere, og betalinger til store modtagere skal gradvis nedsættes. Udvikling af landdistrikterne skal indgå i en fælles strategisk ramme med andre EU-fonde med delt forvaltning med en mere resultatorienteret tilgang og klarere og bedre forudgående betingelser. Endelig skal finansieringen af den fælles landbrugspolitik med hensyn til markedsforanstaltninger styrkes med to instrumenter, der ikke indgår i FFR: 1) en nødreserve til at reagere på krisesituationer og 2) en udvidelse af anvendelsesområdet for Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen.

På dette grundlag er hovedelementerne i de lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 fastsat i følgende forordninger:

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (”forordningen om direkte betalinger”).

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen) (FMO-forordningen).

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (”forordningen om udvikling af landdistrikterne”).

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (”den horisontale forordning)”.

- Forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til fastsættelse af støtte og restitutioner i forbindelse med den fælles markedsordning for landbrugsprodukter.

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009, for så vidt angår anvendelsen af direkte betalinger til landbrugere for 2013.

- Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007, for så vidt angår enkeltbetalingsordningen og støtte til vinavlere.

Forordningen om udvikling af landdistrikterne bygger på det forslag, som blev forelagt af Kommissionen den 6. oktober 2011, og som fastsætter fælles regler for alle fonde, der fungerer under en fælles strategisk ramme[5]. Der vil også følge en forordning om ordningen for de socialt dårligst stillede personer, for hvilke finansieringen nu falder ind under en anden budgetpost i den flerårige finansielle ramme.

Desuden er nye regler for offentliggørelse af oplysninger om støttemodtagere, hvor der tages hensyn til indsigelser fra EU-Domstolen, ligeledes under forberedelse med henblik på at finde den mest hensigtsmæssige måde at forene støttemodtagernes ret til beskyttelse af personoplysninger med princippet om åbenhed.

2. RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE

På grundlag af en evaluering af den nuværende politikramme og en analyse af de fremtidige udfordringer og behov vurderes tre alternative scenarier i konsekvensanalysen, ligesom virkningerne sammenlignes. Dette er resultatet af en lang proces, der startede i april 2010 og styres af en tværtjenstlig gruppe, som samler omfattende kvantitativ og kvalitativ analyse, herunder fastsættelse af et udgangsniveau i form af mellemfristede fremskrivninger for landbrugsmarkeder og indkomst frem til 2020 samt modellering af virkningerne af de forskellige politiske scenarier på sektorens økonomi.

Følgende tre scenarier beskrives i konsekvensanalysen: 1) en justering, der fortsætter med den nuværende politiske ramme, samtidig med at dens vigtigste mangler, f.eks. fordeling af direkte betalinger, håndteres, 2) et integrationsscenario, der medfører store politiske ændringer i form af bedre målretning og grønnere direkte betalinger og en forstærket strategisk målrettet politik for udvikling af landdistrikterne i bedre samordning med andre EU-politikker samt en udvidelse af retsgrundlaget for at sikre en bredere vifte af producentsamarbejde, og 3) et scenario, hvor politikkens fokus skifter udelukkende til miljøet med en gradvis udfasning af direkte betalinger, forudsat at produktionskapaciteten kan vedligeholdes uden støtte, og at de socioøkonomiske behov i landdistrikterne kan tilgodeses af andre politikker.

På baggrund af den økonomiske krise og presset på de offentlige finanser, som EU har reageret på med Europa 2020-strategien og FFR-forslaget, lægger alle tre scenarier forskellig vægt på hver af de tre politiske målsætninger for den fremtidige fælles landbrugspolitik, som sigter mod et mere konkurrencedygtigt og bæredygtigt landbrug i levedygtige landdistrikter. Med henblik på en bedre afstemning med Europa 2020-strategien, især med hensyn til ressourceeffektivitet, vil det blive stadig vigtigere at forbedre landbrugets produktivitet gennem forskning, vidensoverførsel og fremme af samarbejde og innovation (herunder gennem det europæiske innovationspartnerskab om landbrugets produktivitet og bæredygtighed). Eftersom EU's landbrugspolitik ikke længere opererer inden for et handelsforvridende politisk miljø, forventes der yderligere pres på sektoren fra yderligere liberalisering, navnlig inden for rammerne af Dohadagsordenen for udvikling eller et frihandelsområde med Mercosur.

De tre politiske scenarier blev udarbejdet under hensyntagen til de præferencer, som blev udtrykt i den høring, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen. Interesserede parter blev opfordret til at indsende bidrag mellem den 23. november 2010 og den 25. januar 2011, og et rådgivende udvalg blev nedsat den 12. januar 2011. Hovedpunkterne er sammenfattet nedenfor[6]:

- Der er bred enighed blandt interessenterne om behovet for en stærk fælles landbrugspolitik baseret på en struktur med to søjler for at tackle udfordringerne med hensyn til fødevaresikkerhed, bæredygtig forvaltning af naturressourcer og territorial udvikling.

- De fleste respondenter finder, at den fælles landbrugspolitik bør spille en rolle i stabiliseringen af markeder og priser.

- Interessenterne har forskellige meninger om målretning af støtte (navnlig omfordeling af direkte støtte og nedsættelse af betalinger).

- Der er enighed om, at begge søjler kan spille en vigtig rolle i forhold til at optrappe klimaindsatsen og øge de miljømæssige præstationer til gavn for EU's samfund. Mange landbrugere antager, at dette sker allerede i dag, men den bredere offentlighed hævder, at søjle I-betalinger kan anvendes mere effektivt.

- Respondenterne ønsker, at alle dele af EU, herunder i ugunstigt stillede områder, skal deltage i den fremtidige vækst og udvikling.

- Integrationen af den fælles landbrugspolitik med andre politikker, f.eks. miljø, sundhed, handel og udvikling, blev understreget af mange respondenter.

- Innovation, udvikling af konkurrencedygtige virksomheder og levering af offentlige goder til EU-borgere betragtes som måder at tilpasse den fælles landbrugspolitik til Europa 2020-strategien på.

I konsekvensanalysen blev de tre alternative politiske scenarier således sammenlignet:

Scenariet med et nyt fokus vil fremskynde strukturtilpasningen i landbrugssektoren og flytte produktionen til de mest omkostningseffektive områder og mest profitable sektorer. Der vil ganske vist blive afsat betydeligt flere midler til miljøet, men det vil også udsætte sektoren for større risici som følge af begrænsede muligheder for markedsintervention. Det vil desuden medføre betydelige sociale og miljømæssige omkostninger, da de mindst konkurrencedygtige områder vil få et stort indkomsttab og en betydelig miljøforringelse, eftersom politikken ville miste løftestangseffekten af direkte betalinger kombineret med krydsoverensstemmelseskravene.

I den anden ende af spektret vil tilpasningsscenariet være den bedste mulighed for politisk kontinuitet med begrænsede, men håndgribelige forbedringer i såvel landbrugets konkurrenceevne som i miljøresultaterne. Men der er alvorlig tvivl om, hvorvidt dette scenario i tilstrækkeligt omfang vil kunne imødekomme de vigtige klima- og miljømæssige udfordringer i fremtiden, som også understøtter landbrugets langsigtede bæredygtighed.

Integrationsscenariet giver fornyelse med større målretning og grønnere direkte betalinger. Analysen viser, at miljøvenlighed kan opnås til en rimelig pris for landbrugerne, selv om der ikke kan undgås visse administrative byrder. En ny dynamik i udviklingen af landdistrikterne er ligeledes mulig, forudsat at de nye muligheder udnyttes effektivt af medlemsstater og regioner, og at den fælles strategiske ramme med andre EU-midler ikke fjerner synergierne med søjle I eller svækker udviklingen af landdistrikternes særlige, stærke sider. Med den rette balance vil dette scenario være bedst til at tackle langsigtet bæredygtighed i landbruget og landdistrikterne.

På dette grundlag konkluderes det i konsekvensanalysen, at integrationsscenariet er mest afbalanceret ved gradvist at tilpasse den fælles landbrugspolitik til EU's strategiske mål, og denne balance findes også i gennemførelsen af de forskellige elementer i de lovgivningsmæssige forslag. Det vil også være vigtigt at udvikle en evalueringsramme for at måle opfyldelsen af den fælles landbrugspolitik med et fælles sæt af indikatorer, der er knyttet til de politiske målsætninger.

Forenkling har været en vigtig faktor gennem hele processen og bør styrkes på en række forskellige måder, f.eks. i strømliningen af krydsoverensstemmelse og markedsinstrumenter eller udformningen af ordningen for mindre landbrugere. Desuden bør grønnere direkte betalinger udformes på en sådan måde, at de mindsker de administrative byrder, herunder udgifter til kontrol.

3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD

Det foreslås at bevare den nuværende struktur af den fælles landbrugspolitik i to søjler med årlige obligatoriske generelle foranstaltninger under søjle I suppleret med frivillige foranstaltninger, der er bedre skræddersyet til de nationale og regionale særpræg i henhold til en flerårig programmeringsstrategi i søjle II. Den nye konstruktion af direkte betalinger har dog til formål bedre at udnytte synergien med søjle II, som igen er placeret under en fælles strategisk ramme for bedre at koordinere med andre EU fonde med delt forvaltning.

På dette grundlag er den nuværende struktur med fire grundlæggende retlige instrumenter også fastholdt, om end med et udvidet omfang af finansieringsforordningen for at samle fælles bestemmelser i, hvad der nu kaldes den horisontale forordning.

Forslagene overholder nærhedsprincippet. Den fælles landbrugspolitik er en virkelig fælles politik: det er et område, hvor der er delt kompetence mellem EU og medlemsstaterne, som foregår på EU-plan med henblik på at sikre et bæredygtigt og diversificeret landbrug i hele EU, og som behandler vigtige grænseoverskridende spørgsmål, f.eks. klimaændringer og styrket solidaritet mellem medlemsstaterne. I lyset af betydningen af de fremtidige udfordringer for fødevaresikkerhed, miljøet og territorial balance er den fælles landbrugspolitik stadig en strategisk vigtig politik, som skal sikre den mest effektive reaktion på de politiske udfordringer og den mest effektive udnyttelse af budgetmidlerne. Desuden foreslås det at opretholde den nuværende struktur med instrumenter i to søjler, hvor medlemsstaterne har større spillerum til at skræddersy løsninger til deres lokale forhold og ligeledes medfinansiere søjle II. Det nye europæiske innovationspartnerskab og værktøjet til risikostyring er også placeret under søjle II. Samtidig vil politikken være mere på linje med Europa 2020-strategien (herunder en fælles ramme med andre EU-fonde), og en række forbedringer og forenklinger vil blive indført. Endelig viser den analyse, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen, klart, hvilke omkostninger det vil få ikke at gøre noget i form af negative økonomiske, miljømæssige og sociale konsekvenser.

Forordningen om udvikling af landdistrikterne bygger på den strategiske tilgang, som er blevet indført i den aktuelle periode, og som har haft en positiv virkning med medlemsstaternes udvikling af strategier og programmer på grundlag af en SWOT-analyse, så indgreb bedst tilpasses de nationale og regionale særpræg. Den nye mekanisme tager sigte på at styrke den strategiske tilgang – bl.a. ved at fastsætte klart definerede fælles prioriteter for udvikling af landdistrikterne på EU-plan (med tilhørende fælles målindikatorer) – samt ved at foretage de nødvendige tilpasninger i lyset af de erfaringer, der indtil videre er gjort.

Forordningen omfatter også det europæiske innovationspartnerskab om landbrugets produktivitet og bæredygtighed, som har til formål at fremme ressourceeffektivitet, bygge bro mellem forskning og praksis og generelt fremme innovation. Partnerskabet fungerer gennem operationelle grupper, som er ansvarlige for nyskabende projekter, og understøttes af et net.

På grundlag af det forslag, der blev forelagt af Kommissionen den 6. oktober 2011, hvor der fastsættes fælles regler for alle fonde, som fungerer under en fælles strategisk ramme, skal søjle II i den fælles landbrugspolitik arbejde sammen med søjle I på en koordineret og komplementær måde og også med andre EU-fonde (navnlig Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EMFF). Midlerne er henført under en fælles strategisk ramme (FSR) på EU-plan, som kan gennemføres i partnerskabsaftaler på nationalt plan og omfatte fælles målsætninger og regler for deres funktion. Ved at fastlægge fælles regler for alle fonde, der fungere under en fælles strategisk ramme, vil det også blive lettere at håndtere projekter for både støttemodtagere og nationale myndigheder, og det vil også fremme gennemførelsen af integrerede projekter.

I den forbindelse opretholder politikken for udvikling af landdistrikterne de langsigtede strategiske målsætninger om at bidrage til landbrugets konkurrenceevne, en bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimatiltag og en afbalanceret territorial udvikling af landdistrikterne. På linje med Europa 2020-strategien finder disse brede målsætninger om støtte til udvikling af landdistrikterne for 2014-2020 et mere detaljeret udtryk gennem de følgende seks prioriteter for hele EU:

- fremme af vidensoverførsel og innovation inden for landbrug og skovbrug landdistrikter

- styrkelse af konkurrenceevnen for alle typer landbrug og forøgelse af bedrifternes levedygtighed

- fremme af fødevarekædens organisation og risikostyring i landbruget

- genopretning, bevaring og forbedring af økosystemer, som er afhængige af landbrug og skovbrug

- fremme af ressourceeffektivitet og støtte til skiftet til en lavemissions- og klimarobust økonomi i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren

- fremme af social inklusion, nedbringelse af fattigdom og økonomisk udvikling af landdistrikterne.

Disse prioriteter bør danne grundlag for programmeringen, herunder definitionen af målindikatorer i relation til hver af dem. Forordningen indeholder regler om udarbejdelse, godkendelse og revision af programmer, der i vid udstrækning følger gældende regler, og åbner mulighed for delprogrammer (f.eks. unge landbrugere, mindre landbrugere, bjergområder, korte forsyningskæder), som er omfattet af højere støtteintensiteter.

Listen over individuelle foranstaltninger er blevet strømlinet, og de individuelle foranstaltninger er blevet gennemgået, hvilket har ført til en række justeringer for at løse problemer med anvendelsesområde, gennemførelse og anvendelse, som er rejst i indeværende periode. Idet de fleste foranstaltninger potentielt tjener mere end én enkelt målsætning eller prioritet, anses det ikke længere for hensigtsmæssigt at samle dem i grupper. Ved programmering på grundlag af prioriteter kan der sikres afbalancerede programmer. Der er oprettet en specifik ordning for økologisk landbrug, ligesom der er indført ny afgrænsning af områder med særlige naturbetingede begrænsninger. Bestemmelserne om støtte til en fælles miljøindsats er forbedret.

Det nuværende samarbejde er væsentligt styrket og udvidet, så det støtter en lang række samarbejdsformer (økonomisk, miljømæssigt og socialt) mellem en bred vifte af potentielle modtagere. Det omfatter nu udtrykkeligt pilotprojekter samt samarbejde på tværs af regionale og nationale grænser. Leader og netværkssamarbejde vil fortsat spille en vigtig rolle, navnlig for udviklingen af landdistrikterne og spredningen af innovation. Støtte gennem Leader vil være konsekvent og koordineret med støtte til lokaludvikling fra andre EU-fonde med delt forvaltning. En pris for lokale, innovative samarbejdsprojekter vil støtte tværnationale initiativer, der kan fremme innovation.

En risikostyringsværktøjskasse med støtte til gensidige fonde og et nyt redskab til indkomststabilisering giver nye muligheder for at behandle de store prisudsving på landbrugsmarkederne, som forventes at fortsætte på mellemlang sigt.

Med ophævelsen af det nuværende aksesystem vil medlemsstaternes programmering også kunne strømlines.

Endelig foreslås det at bygge videre på den fælles overvågnings- og evalueringsramme, der er blevet indført i indeværende periode, og som vil blive forenklet og forbedret på grundlag af de hidtil indhøstede erfaringer. En fælles liste over indikatorer vil blive knyttet til de politiske prioriteter med henblik på overvågning og evaluering.

4. BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER

FFR-forslaget foreskriver, at en væsentlig del af EU's budget fortsat bør afsættes til landbruget, som er en fælles politik af strategisk betydning. I løbende priser foreslås det således, at den fælles landbrugspolitik bør fokusere på sine kerneaktiviteter med 317,2 mia. EUR afsat til søjle I og 101,2 mia. EUR til søjle II i perioden 2014-2020.

Søjle I- og søjle II-finansiering suppleres med yderligere midler på 17,1 mia. EUR bestående af 5,1 mia. EUR til forskning og innovation, 2,5 mia. EUR til fødevaresikkerhed og 2,8 mia. EUR til fødevarebistand til socialt dårligt stillede under andre udgiftsområder i FFR samt af 3,9 mia. EUR i en ny reserve til kriser i landbruget og op til 2,8 mia. EUR i Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen uden for FFR, således at det samlede budget udgør 435,6 mia. EUR i perioden 2014-2020.

Hvad angår fordeling af støtten blandt medlemsstaterne, foreslås det, at alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af EU-gennemsnittet vil få fjernet en tredjedel af denne forskel. De nationale lofter i forordningen om direkte betalinger beregnes på dette grundlag.

Fordelingen af støtte til udvikling af landdistrikterne er baseret på objektive kriterier, der er knyttet til de politiske målsætninger under hensyntagen til den nuværende fordeling. Som det er tilfældet i dag, bør mindre udviklede regioner fortsat kunne få højere medfinansieringssatser, der også vil gælde for bestemte foranstaltninger såsom vidensoverførsel, producentorganisationer, samarbejde og Leader.

Der indføres en vis fleksibilitet mellem søjlerne (op til 5 % af de direkte betalinger): fra søjle I til søjle II, for at medlemsstaterne skal kunne styrke deres politik til udvikling af landdistrikterne, og fra søjle II til søjle I for de medlemsstater, hvor størrelsen af de direkte betalinger ligger under 90 % af gennemsnittet for EU.

Oplysninger om de finansielle følger af forslagene til reform af den fælles landbrugspolitik er anført i den finansieringsoversigt, der ledsager forslagene.

2011/0282 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 42 og 43,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen[7],

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[8],

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[9],

efter at have hørt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse[10],

efter den almindelige lovgivningsprocedure og

ud fra følgende betragtninger:

1. I meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om "Den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020: Morgendagens udfordringer: fødevarer, naturressourcer og landområder"[11] (i det følgende benævnt "meddelelsen om den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020") blev der gjort rede for potentielle udfordringer, mål og retningslinjer for den fælles landbrugspolitik (i det følgende benævnt "den fælles landbrugspolitik") efter 2013. På baggrund af debatten om denne meddelelse bør den fælles landbrugspolitik reformeres med virkning fra den 1. januar 2014. Reformen bør omfatte alle de vigtigste instrumenter i den fælles landbrugspolitik, herunder Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)[12]. I betragtning af reformens rækkevidde er det hensigtsmæssigt at ophæve forordning (EF) nr. 1698/2005 og erstatte den med en ny tekst.

2. En politik for udvikling af landdistrikterne bør ledsage og supplere direkte betalinger og markedsforanstaltninger under den fælles landbrugspolitik og dermed bidrage til politikkens mål som fastsat i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (i det følgende benævnt "traktaten"). En politik for udvikling af landdistrikterne bør integrere de politiske hovedmålsætninger, der er beskrevet i Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 "Europa 2020 En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst"[13] (i det følgende benævnt "Europa 2020-strategien"), og være i overensstemmelse med de generelle mål for den økonomiske og sociale samhørighedspolitik, der er fastlagt i traktaten.

3. Målet for denne forordning, nemlig udvikling af landdistrikterne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af den direkte forbindelse mellem dette og andre instrumenter i den fælles landbrugspolitik, de store forskelle mellem de forskellige landdistrikter og begrænsningerne af de finansielle ressourcer i medlemsstaterne i et udvidet EU og kan derfor bedre opnås på EU-plan via den flerårige garanti for EU-finansiering og gennem fokus på prioriterede opgaver, og EU kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

4. Med henblik på at udbygge eller ændre visse ikke-væsentlige elementer af denne forordning bør Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til traktatens artikel 290. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

5. For at sikre en bæredygtig udvikling af landdistrikterne er det nødvendigt at fokusere på et begrænset antal centrale prioriteter i forbindelse med vidensoverførsel og innovation i landbrug, skovbrug og landdistrikter, konkurrenceevnen hos alle typer landbrug og bedriftens levedygtighed, fødekædeorganisation og risikostyring i landbruget, genopretning, bevarelse og forbedring af økosystemer, der er afhængige af landbrug og skovbrug, ressourceeffektivitet og overgangen til en lavemissionsøkonomi i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren og fremme af social integration, fattigdomsbekæmpelse og økonomisk udvikling i landdistrikterne. I den forbindelse skal der tages hensyn til de forskellige situationer, der påvirker landdistrikterne med forskellige karakteristika eller forskellige kategorier af potentielle støttemodtagere, og de tværgående mål for innovation, miljø og afbødning af og tilpasning til klimaforandringer. Afbødningsindsatsen bør have tilknytning til både begrænsning af emissioner i landbrug og skovbrug fra vigtige aktiviteter som f.eks. husdyrproduktion, brug af gødningsstoffer og bevarelse af kulstofdræn og fremme af kulstofbinding i forbindelse med arealudnyttelse, ændring af arealudnyttelse og skovbrugssektoren. EU-prioriteten for udvikling af landdistrikterne i forbindelse med vidensoverførsel og innovation i landbrug, skovbrug og landdistrikter bør anvendes tværgående i forhold til de andre EU-prioriteter for udvikling af landdistrikterne.

6. EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne bør gennemføres inden for rammerne af bæredygtig udvikling og Unionens fremme af målet om beskyttelse og forbedring af miljøet, jf. traktatens artikel 11 og 19, under hensyntagen til "forureneren betaler"-princippet. Medlemsstaterne bør forelægge oplysninger om støtten til at nå klimaforandringsmålene i overensstemmelse med ønsket om at afsætte mindst 20 % af Unionens budget hertil efter en metode, der vedtages af Kommissionen.

7. Aktiviteterne under Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (i det følgende benævnt "ELFUL") og de operationer, som den bidrager til, bør være sammenhængende og i overensstemmelse med støtte fra andre instrumenter under den fælles landbrugspolitik. For at sikre en optimal tildeling og effektiv udnyttelse af Unionens ressourcer bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastlæggelse af undtagelser til reglen om, at der ikke må ydes støtte i henhold til denne forordning til operationer, som støttes under de fælles markedsordninger.

8. For at sikre en umiddelbar og afbalanceret gennemførelse af programmerne for udvikling af landdistrikterne bør støtten fra ELFUL være baseret på tilstedeværelsen af sunde administrative rammebetingelser. Medlemsstaterne bør derfor vurdere, om visse forhåndsbetingelser er opfyldt. Hver medlemsstat bør udarbejde enten et nationalt program for udvikling af landdistrikterne for hele sit område eller et sæt regionale programmer. Hvert program bør identificere en strategi til opfyldelse af mål i relation til EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne og en række udvalgte foranstaltninger. Programmeringen bør være i overensstemmelse med EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikter, men bør samtidig være tilpasset nationale forhold og supplere andre EU-politikker, navnlig markedspolitikken på landbrugsområdet, samhørighedspolitikken og den fælles fiskeripolitik. Medlemsstater, der vælger et sæt regionale programmer, bør også kunne udarbejde en national ramme, uden en særskilt budgettildeling for at lette koordineringen mellem regionerne i forbindelse med landsdækkende udfordringer.

9. Medlemsstaterne bør have mulighed for i deres programmer for udviklingen af landdistrikterne at indsætte tematiske delprogrammer med henblik på at imødegå specifikke behov på områder af særlig betydning for dem. Tematiske delprogrammer bør vedrøre bl.a. unge landbrugere, små bedrifter, bjergområder og oprettelse af korte forsyningskæder. De tematiske delprogrammer bør også bruges til at give mulighed for at behandle omstrukturering af landbrugssektorer, som har en stærk indvirkning på udviklingen af landdistrikterne. Som et middel til at effektivisere indsatsen fra sådanne tematiske delprogrammer bør medlemsstaterne have mulighed for at fastsætte højere støttesatser for visse operationer, der er omfattet af dem.

10. Programmer for udvikling af landdistrikterne bør identificere behovene på området og beskrive en kohærent strategi for at opfylde dem på baggrund af EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne. Denne strategi bør baseres på fastsættelse af mål. Forbindelsen mellem de påviste behov, mål og valg af udvalgte foranstaltninger til at opfylde dem bør fastlægges. Programmer for udvikling af landdistrikterne bør også indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om de er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.

11. Mål i programmerne for udvikling af landdistrikterne fastsættes i forhold til et sæt fælles indikatorer for alle medlemsstater. For at lette denne proces bør de områder, der er omfattet af disse indikatorer, defineres i overensstemmelse med EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne. I lyset af den horisontale anvendelse af EU-prioriteten for udvikling af landdistrikterne i forbindelse med vidensoverførsel inden for landbrug og skovbrug skal interventioner under denne prioritet betragtes som et redskab for de målindikatorer, der er defineret for de resterende EU-prioriteter.

12. Det er nødvendigt at fastsætte visse regler for programmering og revision af programmer for udviklingen af landdistrikterne. Der bør findes en lettere procedure for revisioner, som ikke berører de respektive programmers strategi eller EU's finansielle bidrag.

13. For at sikre retssikkerhed og klarhed vedrørende den procedure, der skal følges i tilfælde af programændringer, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastsættelsen af de kriterier, som danner grundlag for de foreslåede ændringer af de kvantificerede mål for programmerne, og som dermed udløser behovet for programændringer ved hjælp af en gennemførelsesretsakt, der er vedtaget i overensstemmelse med artikel 91 i denne forordning.

14. Landbrugets og skovbrugets udvikling og specialisering og de særlige udfordringer, som mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (i det følgende benævnt "SMV'er") i landdistrikterne står over for, kræver en passende grad af teknisk og økonomisk uddannelse samt en øget kapacitet for at få adgang til og udveksle viden og oplysninger, herunder i form af formidling af bedste landbrugs- og skovbrugsproduktionspraksis. Foranstaltninger til overførsel af viden og information bør ikke kun tage form af traditionelle uddannelseskurser, men tilpasses behovene hos aktører i landdistrikterne. Workshopper, coaching, demonstration og information, men også kortfristede bedriftsudvekslinger og besøgsordninger bør derfor også støttes. Viden og oplysninger bør gøre det muligt for landbrugere, skovbrugere, personer beskæftiget i fødevaresektoren og landdistrikterne, især SMV'er, at forbedre deres konkurrenceevne og ressourceeffektivitet og forbedre deres miljøpræstationer og samtidig bidrage til bæredygtigheden af landdistrikternes økonomi. For at sikre, at overførsel af viden og information rent faktisk leverer disse resultater, bør det kræves, at leverandører af vidensoverførsel har den fornødne kapacitet.

15. For at sikre, at offentlige instanser, der leverer vidensoverførselstjenester, er i stand til at levere tjenesteydelser af en kvalitet og karakter, der er i overensstemmelse med formålene med politikken for udvikling af landdistrikterne, for at sikre en bedre målretning af midlerne og for at sikre, at landbrugets udvekslingsordninger og besøg på bedrifterne er klart afgrænset i forhold til lignende operationer under andre af Unionens ordninger, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen, hvad angår minimumskvalifikationer hos organer, som tilbyder vidensoverførsel, støtteberettigede omkostninger samt varigheden og indholdet af udvekslingsordninger og besøg på bedrifterne.

16. Bedriftsrådgivning hjælper landbrugere, skovbrugere og SMV'er i landdistrikterne med at forbedre den bæredygtige forvaltning og den samlede præstation på deres bedrift eller virksomhed. Derfor bør både etableringen af sådanne tjenester og rådgivning af landbrugere, skovbrugere og SMV'er fremmes. For at forbedre kvaliteten og effektiviteten af den rådgivning, der tilbydes, bør der fastsættes bestemmelser for minimumskvalifikationer og regelmæssig uddannelse af rådgiverne. Bedriftsrådgivningstjenester, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. HR/2012 af […][14] bør hjælpe landbrugerne med at vurdere effektiviteten af deres bedrift og identificere nødvendige forbedringer, hvad angår de lovbestemte forvaltningskrav og gode landbrugsmæssige og miljømæssige forhold og landbrugsmetoder til gavn for klimaet og miljøet, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. DP/2012 af […][15], krav eller foranstaltninger i tilknytning til afbødning af og tilpasning til klimaforandringer, biodiversitet, beskyttelse af vand, dyr, anmeldelse af sygdomme og innovation som minimum som fastsat i bilag I til forordning (EU) nr. HR/2012. Hvis det er relevant, bør rådgivningen også omfatte arbejdssikkerhed. Rådgivning kan også omfatte spørgsmål i tilknytning til de økonomiske, landbrugsmæssige og miljømæssige resultater på bedriften eller i virksomheden. Drifts- og vikarordninger bør hjælpe landbrugerne med at forbedre og forenkle forvaltningen af deres bedrift.

17. For at sikre, at organer og myndigheder, som tilbyder rådgivning, er i stand til at yde rådgivning af en kvalitet og karakter, som er i overensstemmelse med målene i politikken for udvikling af landdistrikterne, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med den yderligere specifikation af minimumskrav til kvalifikationer hos de myndigheder og organer, der tilbyder rådgivning.

18. Unionens eller medlemsstaternes kvalitetsordninger for landbrugsvarer og fødevarer giver forbrugerne garantier for kvaliteten af og karakteristikaene ved det produkt eller de produktionsmetoder, der er resultatet af landbrugernes deltagelse i sådanne ordninger, skaber merværdi for de pågældende produkter og forbedrer deres afsætningsmuligheder. Landbrugerne bør derfor tilskyndes til at deltage i disse ordninger. Da det er på tidspunktet for sådanne ordningers ikrafttrædelse og i de første år af deres deltagelse, at landbrugerne pålægges yderligere omkostninger og forpligtelser som følge af deres deltagelse, som ikke i fuldt omfang belønnes af markedet, bør støtten begrænses til nye deltagere og dække en periode på højst fem år. I betragtning af bomulds særlige karakteristika som et landbrugsprodukt bør kvalitetsordninger for bomuld også være omfattet. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med Unionens kvalitetsordninger, der kan være omfattet af denne foranstaltning.

19. For at forbedre de økonomiske og miljømæssige resultater i bedrifterne og virksomhederne i landdistrikterne, forbedre effektiviteten af landbrugsprodukter på forarbejdnings- og afsætningsområdet, give den nødvendige infrastruktur til udvikling af landbruget og støtte ikke-kommercielle investeringer, der er nødvendige for at nå miljømål, bør der ydes støtte til fysiske investeringer, der bidrager til disse mål. I programmeringsperioden 2007-2013 dækkede en vifte af foranstaltninger de forskellige interventionsområder. Af forenklingshensyn, men også for at give støttemodtagerne mulighed for at udforme og gennemføre integrerede projekter med større merværdi, bør en enkelt foranstaltning omfatte alle typer af fysiske investeringer. Medlemsstaterne bør fastsætte en tærskel for landbrugsbedrifter, der er berettigede til støtte til investeringer i forbindelse med støtte til bedrifternes levedygtighed, baseret på resultatet af analysen af styrker, svagheder, muligheder og trusler ("SWOT") som et middel til at målrette støtten.

20. Landbrugssektoren er i højere grad end andre sektorer udsat for skader på sit produktionspotentiale som følge af naturkatastrofer. For at styrke landbrugsbedriftens levedygtighed og konkurrenceevne i tilfælde af sådanne katastrofer bør der ydes støtte for at hjælpe landbrugerne med at genoprette det beskadigede landbrugspotentiale. Medlemsstaterne bør også sikre, at der ikke forekommer overkompensation for skaderne som følge af kombinationen af Unionens kompensationsordninger (navnlig risikostyringsforanstaltningen) og nationale og private kompensationsordninger. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastlæggelse af de udgifter, der er støtteberettigede under denne foranstaltning.

21. Oprettelse og udvikling af ny økonomisk aktivitet i form af nye bedrifter, nye virksomheder eller nye investeringer i ikke-landbrugsmæssige aktiviteter er afgørende for udviklingen og konkurrenceevnen i landdistrikterne. En bedrifts- og erhvervsudviklingsforanstaltning bør lette unge landbrugeres etablering og den strukturelle tilpasning af deres bedrifter efter den første etablering, diversificering af landbrugere til ikke-landbrugsmæssige aktiviteter samt oprettelse og udvikling af ikke-landbrugsrelaterede SMV'er i landdistrikterne. Udvikling af små landbrugsbedrifter, som er potentielt økonomisk levedygtige, bør også fremmes. For at sikre levedygtigheden af nye økonomiske aktiviteter, der støttes under denne foranstaltning, bør støtten gøres betinget af, at der forevises en forretningsplan. Støtte til virksomhedsetablering bør kun omfatte den indledende periode og ikke blive driftsstøtte. Hvis medlemsstaterne således vælger at yde støtte i rater, skal disse være for en periode på ikke over fem år. Desuden bør der for at anspore omstruktureringen af landbrugssektoren ydes støtte i form af årlige betalinger til landbrugere, der deltager i den ordning for små landbrugere, der er oprettet ved afsnit V i forordning (EU) nr. DP/2012, hvis de forpligter sig til at overdrage hele deres bedrift og de dertil svarende betalingsrettigheder til en anden landbruger, som ikke deltager i nævnte ordning.

22. SMV'erne er rygraden i EU's økonomi i landdistrikterne. Landbrugs- og ikke-landbrugsmæssig erhvervsmæssig udvikling bør sigte mod fremme af beskæftigelsen og etablering af arbejdspladser af høj kvalitet i landdistrikter, bevarelse af allerede eksisterende arbejdspladser, reduktion af sæsonmæssige udsving i beskæftigelsen og udvikling af ikke-landbrugsmæssige sektorer uden for landbruget samt landbrugs- og fødevareforarbejdning, samtidig med at den fremmer virksomhedsintegration og lokale tværsektorielle forbindelser. Projekter, som samtidig integrerer landbrug, turisme i landdistrikterne gennem fremme af bæredygtig og ansvarlig turisme i landdistrikterne, natur- og kulturarv, bør ligesom investeringer i vedvarende energi anspores.

23. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetressourcer og sikre beskyttelsen af støttemodtagernes rettigheder samt undgå forskelsbehandling blandt disse bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen vedrørende fastsættelse af vilkår, hvorved juridiske personer kan betragtes som unge landbrugere, og fastsættelse af en henstandsperiode for erhvervelse af faglige kvalifikationer, minimumsindholdet af forretningsplaner og de kriterier, som medlemsstaterne skal anvende i definitionen af små bedrifter og af de øvre og nedre tærskler for fastlæggelse af støtteberettigelsen til en operation inden for rammerne af støtte til henholdsvis unge landbrugere eller udvikling af små landbrugsbedrifter.

24. Udvikling af lokal infrastruktur og lokale basale tjenesteydelser i landdistrikterne, herunder fritid og kultur, renovering af landsbyer og aktiviteter, der tager sigte på renovering og opgradering af landsbyers og landskabers kultur- og naturarv, er et væsentligt element i enhver indsats for at udnytte vækstpotentialet og fremme bæredygtigheden i landdistrikterne. Der bør derfor også ydes støtte til operationer med dette formål, herunder adgang til informations- og kommunikationsteknologi og udvikling af hurtige og ultrahurtige bredbåndsnet. I tråd med disse målsætninger bør udvikling af tjenester og infrastruktur, som fører til social integration og en ændring af den sociale og økonomiske tilbagegang samt affolkningen af landområderne, fremmes. For at opnå størst mulig effektivitet for denne støtte bør dækkede operationer gennemføres i overensstemmelse med eventuelle planer for udviklingen af kommuner og deres basale tjenesteydelser udarbejdet af en eller flere landkommuner. For at sikre kohærensen med Unionens klimamål bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten uddelegeres til Kommissionen vedrørende definitionen af de typer af vedvarende energiinfrastruktur, der er berettigede til støtte.

25. Skovbruget er uløseligt knyttet til udviklingen af landdistrikterne, og i støtten til bæredygtig og klimavenlig arealanvendelse bør også indgå skovarealudvikling og bæredygtig forvaltning af skovene. I programmeringsperioden 2007-2013 omfattede en række foranstaltninger flere forskellige typer støtte til skovbrugsinvesteringer og -forvaltning. Af forenklingshensyn, men også for at give støttemodtagerne mulighed for at udforme og gennemføre integrerede projekter med større merværdi, bør en enkelt foranstaltning omfatte alle former for støtte til skovbrugsinvesteringer og -forvaltning. Denne foranstaltning bør dække udvidelse og forbedring af skovressourcerne gennem skovrejsning på landbrugsarealer og etablering af skovlandbrugssystemer, der kombinerer omfattende land- og skovbrugssystemer med genopretning af skove, der er blevet skadet ved brand og naturkatastrofer, og andre relevante forebyggende foranstaltninger, investeringer i nye teknologier inden for skovbrug og forarbejdning og afsætning af skovprodukter, der tager sigte på at forbedre bedrifternes økonomiske og miljømæssige resultater for skovbrugere og ikke-profitable investeringer, der forbedrer økosystemerne og skovøkosystemernes klimatilpasningsevne og miljømæssige værdi. Det bør undgås, at der skabes konkurrencefordrejning, og støtten bør være markedsneutral. Som følge heraf bør der indføres begrænsninger med hensyn til støttemodtagernes størrelse og retlige status. Forebyggende foranstaltninger mod brand skal finde sted i områder, som af medlemsstaterne er klassificeret som middel eller høj brandrisiko. Alle forebyggende foranstaltninger bør indgå som led i en skovbeskyttelsesplan. Iværksættelse af foranstaltninger til genoprettelse af beskadigede skove forudsætter, at en videnskabelig offentlig organisation formelt anerkender naturkatastrofen. Foranstaltninger på skovbrugsområdet bør vedtages på baggrund af Unionens og medlemsstaternes afgivne løfter på internationalt plan og baseres på medlemsstaternes nationale eller regionale skovprogrammer eller tilsvarende instrumenter under hensyntagen til de forpligtelser, der er indgået på ministerkonferencerne om beskyttelse af Europas skove. Støtten skal bidrage til gennemførelsen af EU's skovbrugsstrategi[16]. For at sikre at skovrejsning på landbrugsarealer er i overensstemmelse med de miljøpolitiske mål bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastlæggelsen af visse miljømæssige minimumskrav.

26. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen vedrørende fastsættelse af vilkår, i henhold til hvilke medlemsstaterne skal fastlægge forekomsten af en naturkatastrofe eller et skadedyr eller en sygdom og definitionen af de former for forebyggende foranstaltninger, der er berettiget til støtte fra ELFUL.

27. Producentsammenslutninger hjælper landbrugere, der står over for fælles udfordringer, som f.eks. øget konkurrence og konsolidering af afsætningsmarkeder i forbindelse med markedsføring af deres produkter, også på lokale markeder. Oprettelse af producentsammenslutninger bør derfor fremmes. For at sikre bedst mulig anvendelse af de begrænsede finansielle ressourcer er det kun producentsammenslutninger, der kan betragtes som SMV'er, som bør modtage støtte. For at sikre, at producentsammenslutningen bliver et levedygtigt foretagende, bør der forelægges en forretningsplan som en betingelse for at få anerkendt en producentsammenslutning af medlemsstaterne. For at undgå at yde driftsstøtte og bevare støttens tilskyndende rolle bør dens maksimale varighed være begrænset til fem år.

28. Betalinger for miljø- og klimavenligt landbrug bør fortsat spille en fremtrædende rolle, når det gælder fremhjælpning af en bæredygtig udvikling af landdistrikterne og imødekommelse af samfundets stigende behov for tjenester på miljøområdet. De bør yderligere tilskynde landbrugerne og andre arealforvaltere til at tjene samfundet som helhed ved indførelse eller fortsat anvendelse af landbrugspraksis, som bidrager til afbødning af og tilpasning til klimaforandringer og er forenelig med beskyttelse og forbedring af miljøet, landskabet og dets karakteristika, naturressourcerne, jordbunden og den genetiske diversitet. I den sammenhæng bør der udvises særlig opmærksomhed om bevarelse af genetiske ressourcer i landbruget og de yderligere behov for landbrugssystemer, som er af høj naturværdi. Betalinger bør bidrage til at dække ekstraomkostninger og indkomsttab som følge af de indgåede forpligtelser og bør kun dække forpligtelser, der er mere vidtgående end de relevante obligatoriske standarder og krav, i overensstemmelse med "forureneren betaler"-princippet. I mange situationer øger de synergier, der hidrører fra fælles forpligtelser fra en gruppe af landbrugere, de miljø- og klimamæssige fordele. Men en fælles indsats medfører yderligere transaktionsomkostninger, som bør opvejes tilstrækkeligt. For at sikre, at landbrugere og andre arealforvaltere er i stand til at gennemføre de forpligtelser, de har påtaget sig, korrekt, bør medlemsstaterne bestræbe sig på at give dem de nødvendige færdigheder og den nødvendige viden. Medlemsstaterne bør opretholde det indsatsniveau, der er opnået i programmeringsperioden 2007-2013, og bør af det samlede bidrag fra ELFUL til hvert enkelt program for udvikling af landdistrikterne afsætte mindst 25 % til afbødning af og tilpasning til klimaforandringer og arealforvaltning gennem foranstaltninger vedrørende miljø- og klimavenligt økologisk landbrug og betalinger til områder, der er konfronteret med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger.

29. For at sikre at forpligtelser til at drive miljø- og klimavenligt landbrug er fastlagt i overensstemmelse med EU's overordnede miljømål, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen med hensyn til at fastlægge betingelser vedrørende den årlige forlængelse af forpligtelser efter den indledende periode, forpligtelser til at ekstensivere eller forvalte forskelligt husdyrbrug, at begrænse gødning, plantebeskyttelsesmidler eller anden form for input, at opdrætte lokale racer, der er i fare for at gå tabt for landbruget, eller at bevare plantegenetiske ressourcer, og de støtteberettigede tiltag i forbindelse med bevarelse af genetiske ressourcer i landbruget.

30. Betalinger til omstilling til eller vedligeholdelse af økologisk landbrug bør tilskynde landbrugerne til at deltage i disse ordninger som svar på samfundets stigende behov for anvendelse af miljøvenlige landbrugsmetoder og høje standarder for dyrevelfærd. For at øge synergien i biodiversiteten, der leveres af foranstaltningen, bør der tilskyndes til kollektive kontrakter og samarbejde mellem landbrugere for at dække større tilstødende områder. For at undgå, at landbrugere i stor stil vender tilbage til konventionelt landbrug, bør både omlægnings- og vedligeholdelsesforanstaltninger støttes. Betalinger bør bidrage til at dække ekstra omkostninger og indkomsttab som følge af tilsagnet og bør kun omfatte forpligtelser, der er mere vidtgående end de relevante obligatoriske standarder og krav.

31. Der bør fortsat ydes støtte til landbrugere og skovbrugerne for at hjælpe med at løse specifikke ulemper i de pågældende områder som følge af gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle[17] og Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter[18] med henblik på at bidrage til effektiv forvaltning af Natura 2000-områder, men støtten bør også stilles til rådighed for landbrugere med det formål at imødegå ulemper i vandløbsoplande som følge af gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger[19]. Støtten bør være knyttet til de specifikke behov, der er beskrevet i programmet for udvikling af landdistrikterne, og som er mere vidtgående end de relevante obligatoriske standarder og krav. Endvidere bør medlemsstaterne tage hensyn til de specifikke behov i Natura 2000-områderne ved den generelle udformning af deres programmer for udvikling af landdistrikterne.

32. Betalinger til landbrugere i bjergområder og i andre områder med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger bør bidrage ved at fremme fortsat anvendelse af landbrugsarealer til at bevare landskabet samt til at opretholde og fremme bæredygtige landbrugssystemer. For at sikre effektiviteten af denne støtte skal betalingerne kompensere landbrugere for indkomsttab og supplerende omkostninger, der er forbundet med det pågældende områdes ulemper.

33. For at sikre effektiv anvendelse af EU-midler og ligebehandling for landbrugere i hele EU bør bjergområder og områder med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger defineres efter objektive kriterier. I tilfælde af områder med naturbetingede begrænsninger bør disse biofysiske kriterier baseres på solid videnskabelig dokumentation. Der bør vedtages overgangsordninger for at lette udfasningen af betalinger i områder, der ikke længere betragtes som områder med naturbetingede begrænsninger som følge af anvendelsen af disse kriterier.

34. Gennem støtte til landbrugere, som forpligter sig til at indføre standarder for husdyrhold, der er mere vidtgående end de relevante obligatoriske standarder, bør landbrugerne fortsat tilskyndes til at indføre høje dyrevelfærdsstandarder. For at sikre, at forpligtelserne vedrørende dyrevelfærd er i overensstemmelse med EU's generelle politik på området, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastlæggelsen af de områder, hvor sådanne forpligtelser bør indebære opgraderede standarder for produktionsmetoderne.

35. Der bør fortsat ydes betalinger til skovbrugere, som yder miljø- og klimavenlige skovbevarende tjenester ved at forpligte sig til at øge biodiversiteten, bevare skovøkosystemer af høj værdi, forbedre deres afbødnings- og tilpasningspotentiale og styrke skovenes beskyttende rolle, når det gælder erosion, vedligeholdelse af vandressourcer og naturkatastrofer. I den sammenhæng bør der udvises særlig opmærksomhed om bevarelse og fremme af skovgenetiske ressourcer. Betalinger ydes for miljømæssige forpligtelser vedrørende skovene, der er mere vidtgående end de relevante obligatoriske standarder, som er fastsat i den nationale lovgivning. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen med hensyn til den type operationer, der er støtteberettigede under denne foranstaltning.

36. I programmeringsperioden 2007-2013 blev kun én type samarbejde udtrykkeligt støttet under politikken for udvikling af landdistrikterne: samarbejde om udvikling af nye produkter, processer og teknologier i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren Det er stadig nødvendigt med støtte til denne type samarbejde, men støtten bør tilpasses, således at den bedre opfylder vidensøkonomiens krav. I denne forbindelse bør der tages højde for projekter fra en enkelt aktør, som finansieres under denne foranstaltning, på betingelse af, at de opnåede resultater udbredes med henblik på at kunne formidle nye fremgangsmåder, processer eller produkter. Desuden er det blevet klart, at støtte til flere forskellige typer samarbejde med en bredere vifte af støttemodtagere, fra små til større aktører, kan bidrage til at nå målene for politikken for udvikling af landdistrikterne ved at hjælpe aktørerne i landdistrikterne med at overvinde de økonomiske, miljømæssige og andre ulemper ved opsplitning. Foranstaltningen bør således udvides. Støtte til små aktører til at tilrettelægge fælles arbejdsprocesser og dele faciliteter og ressourcer bør hjælpe dem med at blive økonomisk levedygtige på trods af deres ringe størrelse. Støtte til horisontalt og vertikalt samarbejde mellem aktører i forsyningskæden samt til salgsfremstød i en lokal sammenhæng bør fremme en økonomisk rationel udvikling af korte forsyningskæder, lokale markeder og lokale fødekæder. Støtte til kollektive tilgange til miljøprojekter og praksis bør kunne bidrage til at skabe større og mere konsekvente miljø- og klimamæssige fordele, end individuelle aktører, der handler uden henvisning til andre (f.eks. gennem praksis på større ubrudte arealer), kan levere. Støtte på disse forskellige områder bør ydes i forskellige former. Klynger og netværk er særligt relevante for udveksling af ekspertise samt udvikling af nye og særlige former for ekspertise, tjenester og produkter. Pilotprojekter er vigtige redskaber til afprøvning af kommerciel anvendelse af teknologier, teknikker og praksis i forskellige sammenhænge og tilpasning af dem, når det er nødvendigt. Operationelle grupper er et centralt element i det europæiske innovationspartnerskab (i det følgende benævnt "EIP") for landbrugets produktivitet og bæredygtighed. Et andet vigtigt redskab er lokale udviklingsstrategier, der opererer uden for rammerne af lokaludviklingen under Leader – mellem offentlige og private aktører fra by- og landområder. I modsætning til Leader-metoden kan sådanne partnerskaber og strategier være begrænset til en enkelt sektor og/eller forholdsvis specifikke udviklingsmål, herunder de ovenfor nævnte. Brancheorganisation bør også være berettiget til støtte under denne foranstaltning. Den bør begrænses til syv år undtagen for kollektive miljø- og klimaforanstaltninger i behørigt begrundede tilfælde.

37. Landbrugere udsættes i dag for stadig større økonomiske og miljømæssige risici som følge af klimaforandringer og øgede prisudsving. I denne forbindelse har en effektiv forvaltning af risici en stigende betydning for landbrugere. Derfor bør der oprettes en risikostyringsforanstaltning for at bistå landbrugere med at tackle de hyppigst forekommende risici for dem. Denne foranstaltning bør derfor støtte landbrugerne i at dække de præmier, de betaler for afgrøde-, dyre- og planteforsikring samt oprettelse af gensidige fonde, og den erstatning, som disse fonde betaler til landbrugere for tab lidt som følge af udbrud af dyre- og plantesygdomme og miljøhændelser. Den bør også omfatte et indkomststabiliseringsredskab i form af en gensidig fond til støtte af de landbrugere, som står over for en alvorlig nedgang i deres indkomst. For at sikre ligebehandling af landbrugere i hele Unionen og for at sikre, at konkurrencen ikke fordrejes, og at Unionens internationale forpligtelser overholdes, bør der fastsættes særlige betingelser for tildeling af støtte i henhold til disse foranstaltninger. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen med hensyn til fastsættelse af minimums- og maksimumsløbetiden for de kommercielle lån til gensidige fonde.

38. Leader-metoden til lokaludvikling har i en årrække bevist sin nytteværdi i forbindelse med fremme af udviklingen af landdistrikterne gennem fuld hensyntagen til de tværsektorielle behov for en endogen landdistriktsudvikling gennem sin bottom-up-tilgang. Leader bør derfor videreføres i fremtiden, og dens anvendelse bør fortsat være obligatorisk for alle programmer for udvikling af landdistrikterne.

39. For at sikre, at lokale udviklingsstrategier anvendes på et territorialt niveau, der giver dem mulighed for at levere resultater, som reelt bidrager til EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne og innovation, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen med hensyn til at fastsætte befolkningskriterier for det område, der skal omfattes af en sådan strategi, og det mere præcise omfang af de forberedelses- og animeringsomkostninger, der skal støttes.

40. Støtte til lokaludvikling under Leader fra ELFUL bør omfatte alle aspekter af udarbejdelsen og gennemførelsen af lokale udviklingsstrategier og drift af lokale aktionsgrupper samt samarbejde mellem områder og grupper, som udfører bottom-up-lokaludvikling og samfundsstyret lokaludvikling. For at gøre det muligt for partnere i landdistrikter, der endnu ikke anvender Leader, at afprøve og forberede sig på konstruktionen og driften af en lokal udviklingsstrategi, bør finansieringen også omfatte et "Leader-opstartssæt". For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen med hensyn til en detaljeret definition af støtteberettigede animeringsomkostninger for lokale aktionsgrupper.

41. Investeringer er fælles for mange foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne i henhold til denne forordning og kan vedrøre operationer af meget forskellig karakter. For at sikre klarhed i gennemførelsen af disse operationer bør der fastlægges visse fælles regler for alle investeringer. Disse fælles regler bør definere de former for udgifter, der kan betragtes som investeringsudgifter, og sikre, at kun de investeringer, der skaber ny værdi i landbruget, kan modtage støtte. For at tage hensyn til de særlige forhold vedrørende bestemte typer investeringer, som f.eks. køb af brugt udstyr og simple genanskaffelsesinvesteringer, og samtidig sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-midlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen med hensyn til fastsættelsen af de betingelser, ifølge hvilke visse typer investeringer kan betragtes som støtteberettigede udgifter. For at lette gennemførelsen af investeringsprojekter bør det være muligt for medlemsstaterne at udbetale forskud. For at sikre en effektiv, retfærdig og bæredygtig virkning af bistanden fra ELFUL bør der fastsættes visse regler for at sikre, at investeringer vedrørende operationer får varig virkning, og at støtte fra ELFUL ikke anvendes til at fordreje konkurrencen.

42. Visse arealrelaterede foranstaltninger i henhold til denne forordning indebærer tilsagn fra modtagernes side om forpligtelser, der strækker sig over mindst fem år. I denne periode kan der forekomme ændringer i enten bedriftens eller støttemodtagerens situation. Der bør derfor fastsættes bestemmelser for at fastlægge den kurs, der skal følges i sådanne tilfælde. For at sikre en effektiv gennemførelse af arealrelaterede foranstaltninger og sikre Unionens finansielle interesser bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastsættelsen af betingelserne for delvis overdragelse af en bedrift og definitionen af andre situationer, hvor tilbagebetaling af støtten ikke er påkrævet.

43. Visse foranstaltninger i henhold til denne forordning stiller som en betingelse for støttetildeling, at modtagerne påtager sig forpligtelser, der er mere vidtgående end et relevant udgangsniveau defineret i form af obligatoriske standarder eller krav. I lyset af eventuelle ændringer i lovgivningen i den pågældende periode af de forpligtelser, som følger af ændringen af udgangsniveauet, bør der foretages en revision af de pågældende kontrakter for at sikre, at denne betingelse fortsat overholdes.

44. For at sikre, at de økonomiske ressourcer til udvikling af landdistrikterne anvendes på den bedst mulige måde, og for at målrette foranstaltninger under programmerne for udvikling af landdistrikterne i overensstemmelse med EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne, men også for at sikre lige behandling af ansøgerne, bør medlemsstaterne fastlægge kriterier for udvælgelsen af projekter. Undtagelser fra denne regel bør kun gælde de foranstaltninger, hvor støtten består i betaling for levering af tjenesteydelser inden for miljøvenligt landbrug eller dyrevelfærd. I anvendelsen af udvælgelseskriterierne bør der tages hensyn til proportionalitetsprincippet, hvad angår små tilskud.

45. ELFUL bør støtte via teknisk bistand til gennemførelse af programmer for udvikling af landdistrikterne, herunder omkostninger til beskyttelse af symboler og forkortelser, der er knyttet til EU's kvalitetsordninger for deltagelse, i hvilke der kan ydes støtte i henhold til denne forordning, og medlemsstaternes omkostninger til afgrænsning af områder med naturbetingede begrænsninger. For at sikre en effektiv anvendelse af ELFUL-budgetmidlerne bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med kontrolaktiviteter, som kan finansieres over teknisk bistand.

46. Netværkssamarbejde mellem nationale netværk, organisationer og administrationer, der er involveret i de forskellige faser af programgennemførelsen, som tilrettelægges i forbindelse med det europæiske netværk for landdistriktsudvikling, har bevist, at det kan spille en meget vigtig rolle i forhold til at forbedre kvaliteten af programmerne for udvikling af landdistrikterne ved i højere grad at inddrage aktørerne i forvaltningen af udvikling af landdistrikterne samt ved at informere den brede offentlighed om fordelene. Det bør derfor finansieres som led i den tekniske bistand på EU-plan.

47. For at bidrage til opfyldelsen af målsætningerne i EIP for landbrugets produktivitet og bæredygtighed bør der oprettes et EIP-netværk for at skabe et netværk for operationelle grupper, rådgivningstjenester og forskere, der er involveret i gennemførelsen af operationer, der tager sigte på innovation i landbruget. Det bør finansieres som led i den tekniske bistand på EU-plan.

48. I programmeringsperioden 2007-2013 var der et evalueringsekspertnetværk, som arbejdede inden for rammerne af det europæiske netværk for landdistriktudvikling. For at tage hensyn til de særlige evalueringsbehov bør der oprettes et europæisk evalueringsnetværk for landdistriktudvikling for programperioden 2014-2020 for at samle alle aktører i evalueringsaktiviteter og dermed lette udvekslingen af ekspertise på området. Det bør finansieres som led i den tekniske bistand.

49. Medlemsstaterne bør forbeholde en del af det samlede beløb for hvert enkelt program for udvikling af landdistrikterne, som er afsat til teknisk bistand, til finansiering af oprettelse og drift af et nationalt landdistriktsnetværk, der samler organisationer og administrationer, som er involveret i udvikling af landdistrikterne, herunder partnerskabet, med det formål at øge deres deltagelse i gennemførelsen af programmet og forbedre kvaliteten af programmerne for udvikling af landdistrikterne. Nationale landdistriktsnetværk bør udarbejde og gennemføre en handlingsplan.

50. ELFUL bør signalere Unionens anerkendelse af, hvordan lokale udviklingstilgange og en tværnational dimension kan styrke hinanden, især under anvendelse af en innovativ ånd. Den bør gøre dette gennem tildeling af priser til et begrænset antal projekter, som dækker disse karakteristika. Priserne bør supplere andre finansieringskilder, som er tilgængelige via politikken for udvikling af landdistrikterne, ved at give anerkendelse til alle førende egnede projekter, uanset om de også blev finansieret via et program for udvikling af landdistrikterne.

51. Programmer for udvikling af landdistrikterne bør indeholde nyskabende foranstaltninger, der fremmer en ressourceeffektiv og produktiv landbrugssektor med lave emissioner med støtte fra EIP for produktivitet og bæredygtighed i landbruget. EIP bør sigte mod at fremme en hurtigere og mere omfattende gennemførelse af innovative løsninger i praksis. EIP bør skabe merværdi ved at styrke anvendelsen og effektiviteten af innovationsrelaterede instrumenter og øge synergierne mellem dem. EIP bør udfylde huller ved at sammenknytte forskning og praktisk landbrug bedre.

52. Gennemførelse af innovative projekter i forbindelse med EIP for landbrugets produktivitet og bæredygtighed bør foretages af operationelle grupper, der samler landbrugere, forskerne, rådgivere, virksomheder og andre aktører, der er berørt af innovation i landbrugssektoren. For at sikre, at resultaterne af projekterne tjener til fordel for sektoren som helhed, bør resultaterne formidles.

53. Der bør indføres bestemmelser, således at der kan fastsættes et beløb for Unionens støtte til udvikling af landdistrikterne under denne forordning for perioden 1. januar 2014 til 31. december 2020, dets årlige fordeling og det minimumsbeløb, der er forbeholdt mindre udviklede regioner, i overensstemmelse med den flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020 og den interinstitutionelle aftale om budgetsamarbejde og forsvarlig økonomisk forvaltning[20] for samme periode. De disponible bevillinger bør indekseres med en fast procentsats med henblik på programmeringen.

54. For at lette forvaltningen af ELFUL-midlerne bør der fastsættes et fælles bidrag fra ELFUL til programmeringen af udviklingen af landdistrikterne i forhold til de offentlige udgifter i medlemsstaterne. For at tage hensyn til den særlige betydning eller karakter af visse typer operationer bør der fastsættes specifikke bidrag i forhold til dem. For at afbøde de særlige problemer som følge af afsides udviklingsniveau, afsides beliggenhed og ø-karakter bør der fastsættes en passende bidragssats fra ELFUL for de mindre udviklede regioner, regionerne i den yderste periferi som omhandlet i traktaten og de mindre øer i Det Ægæiske Hav.

55. Midler frigivet i medlemsstaterne som følge af anvendelsen af den øvre grænse for direkte betalinger modtaget fra store individuelle fonde under den fælles landbrugspolitiks første søjle bør forbeholdes finansiering i hver medlemsstat af projekter vedrørende innovation med henblik på at hjælpe bedrifter, også store bedrifter, med at øge deres konkurrenceevne inden for rammerne af målene for den fælles landbrugspolitik. Disse projekter bør iværksættes af landbrugere, uanset hvilken størrelse deres bedrift har, operationelle grupper under EIP, lokale aktionsgrupper eller grupper af partnere, der er involveret i landbrugssektoren.

56. Medlemsstaterne bør tage alle de nødvendige skridt og indføre egnede bestemmelser for at sikre, at alle foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne kan verificeres og kontrolleres. Til dette formål bør forvaltningsmyndigheden og betalingsorganet give en forhåndsvurdering og forpligte sig til at vurdere foranstaltninger i hele programmets gennemførelsesperiode. Foranstaltninger, der ikke overholder denne betingelse, bør justeres.

57. Kommissionen og medlemsstaterne bør tage alle nødvendige skridt med henblik på at sikre en effektiv forvaltning af programmer til udvikling af landdistrikterne. I den forbindelse bør Kommissionen foretage en passende kontrol, og medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger med det formål at garantere et forsvarligt og velfungerende forvaltningssystem.

58. En enkelt forvaltningsmyndighed bør være ansvarlig for forvaltningen og gennemførelsen af hvert program for udvikling af landdistrikterne. Dets opgaver bør præciseres nærmere i denne forordning. Forvaltningsmyndigheden bør kunne uddelegere en del af sine opgaver, men forbliver ansvarlig for en effektiv og korrekt forvaltning. Såfremt et program for udvikling af landdistrikterne indeholder tematiske delprogrammer, bør forvaltningsmyndigheden kunne udpege et andet organ til at varetage den fulde forvaltning og gennemførelse af dette delprogram i forhold til de finansielle tildelinger, der er udpeget hertil i programmet, samtidig med at der sikres en sund finansiel forvaltning af disse programdele.

59. Hvert program for udvikling af landdistrikterne bør være underlagt overvågning for regelmæssigt at følge programgennemførelsen og fremskridtene med hensyn til at nå programmets mål. Arbejdet med at demonstrere og forbedre effektiviteten og virkningen af foranstaltningerne under ELFUL afhænger også af en bedre evaluering under udarbejdelsen, gennemførelsen og afslutningen af et program. Kommissionen og medlemsstaterne bør derfor i fællesskab etablere et overvågnings- og evalueringssystem med henblik på at demonstrere fremskridtene og vurdere virkningerne og effektiviteten af politikken for udvikling af landdistrikterne.

60. For at sikre at oplysningerne kan aggregeres på EU-niveau bør systemet omfatte et sæt fælles indikatorer. Vigtige oplysninger om gennemførelsen af programmerne for udvikling af landdistrikterne bør registreres og vedligeholdes elektronisk som et middel til at fremme aggregering af data. Modtagere bør derfor forpligtes til at fremlægge det nødvendige minimum af oplysninger, der er nødvendige til overvågning og evaluering.

61. Ansvaret for overvågningen af programmet bør deles mellem forvaltningsmyndigheden og et overvågningsudvalg nedsat til dette formål. Overvågningsudvalget bør have til opgave at overvåge effektiviteten i gennemførelsen af programmet. Derfor bør dets ansvarsområder fastlægges.

62. Overvågning af programmet bør omfatte udarbejdelse af en årlig gennemførelsesrapport, der skal sendes til Kommissionen.

63. Hvert program for udvikling af landdistrikterne bør være underlagt evaluering for at forbedre dets kvalitet og demonstrere dets resultater.

64. Traktatens artikel 107, 108 og 109 bør anvendes på støtte til foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne under denne forordning. I betragtning af landbrugssektorens særlige karakter bør det dog fastsættes, at foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne vedrørende operationer, der er omfattet af traktatens artikel 42, og som udføres i henhold til og i overensstemmelse med denne forordning, og betalinger fra medlemsstaterne, som har til formål at yde supplerende national støtte til operationer til udvikling af landdistrikterne, hvortil der ydes støtte fra Unionen, og som er omfattet af traktatens artikel 42, bør udelukkes fra anvendelsen af traktatens artikel 107, 108 og 109.

65. Med henblik på at sikre sammenhængen med de foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, der er berettigede til EU-støtte, og for at forenkle procedurerne bør indbetalinger fra medlemsstaterne, som skal yde supplerende national støtte til operationer til udvikling af landdistrikterne, hvortil EU's støtte ydes, og som falder inden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 42, desuden tillades som led i programmeringen i en anmeldelsesprocedure i henhold til bestemmelserne i denne forordning. For at sikre en passende overvågning bør Kommissionen ved vurderingen af disse betalinger anvende de kriterier, der er opstillet for anvendelsen af traktatens artikel 107, analogt. For at sikre, at supplerende national finansiering, som ikke er godkendt af Kommissionen, ikke gennemføres, bør den pågældende medlemsstat ikke gennemføre den foreslåede yderligere finansiering af udvikling af landdistrikterne, før den er godkendt. Betalinger fra medlemsstaterne, som har til formål at yde supplerende national støtte til operationer til udvikling af landdistrikterne, hvortil der ydes støtte fra Unionen, og som ikke er omfattet af traktatens artikel 42, bør meddeles Kommissionen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3, medmindre de er omfattet af en forordning, der er vedtaget i henhold til Rådets forordning 994/98[21], og må ikke gennemføres, før denne procedure har ført til Kommissionens endelige godkendelse.

66. Der bør etableres et elektronisk informationssystem for at sikre en effektiv og sikker udveksling af data.

67. Unionens lovgivning om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, særlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger[22] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[23], finder anvendelse.

68. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning med hensyn til forelæggelse af programmer for udvikling af landdistrikterne, godkendelse af programmer og af programændringer, procedurer og tidsplaner for godkendelse af programmer, procedurer og tidsplaner for godkendelse af programændringer, herunder deres ikrafttræden og indgivelseshyppighed, særlige betingelser for gennemførelsen af foranstaltninger for udvikling af landdistrikterne, opbygning og drift af netværk, der er oprettet ved denne forordning, vedtagelse af overvågnings- og evalueringssystemet, og regler for driften af informationssystemet bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[24].

69. Den nye støtteordning, der er fastsat i denne forordning, afløser den støtteordning, der er oprettet ved forordning (EF) nr. 1698/2005. Forordning (EF) nr. 1698/2005 bør derfor ophæves fra den 1. januar 2014.

70. For at lette overgangen fra den ordning, der blev indført ved forordning (EF) nr. 1698/2005, til den ordning, som fastsættes ved denne forordning, bør beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290 uddelegeres til Kommissionen i forbindelse med fastlæggelse af overgangsbestemmelser —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

INDHOLDSFORTEGNELSE

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) 10

AFSNIT I Mål og strategi 31

Kapitel I Anvendelsesområde og definitioner 31

Kapitel II Opgaver, mål, prioriteter og sammenhæng 34

AFSNIT II Programmering 37

Kapitel I Programmeringens indhold 37

Kapitel II Udarbejdelse, godkendelse og ændring af programmerne for udvikling af landdistrikterne 41

AFSNIT III Støtte til udvikling af landdistrikterne 44

Kapitel I Foranstaltninger 44

Afdeling 1 44

Individuelle foranstaltninger 44

Afdeling 2 68

Leader 68

Kapitel II Fælles bestemmelser for flere foranstaltninger 70

Kapitel III Teknisk bistand og netværkssamarbejde 73

Kapitel IV Pris for innovativt lokalt samarbejde i landdistrikter 77

AFSNIT IV EIP for landbrugets produktivitet og bæredygtighed 80

AFSNIT V Finansielle bestemmelser 82

AFSNIT VI Forvaltning, kontrol og offentliggørelse 87

AFSNIT VII Overvågning og evaluering 90

Kapitel I Generelle bestemmelser 90

Afdeling 1 Fastlæggelse af og mål for et overvågnings- og evalueringssystem 90

Afdeling 2 Tekniske bestemmelser 91

Kapitel II Overvågning 92

Kapitel III Evaluering 94

AFSNIT VIII Konkurrencebestemmelser 96

AFSNIT IX Kommissionens beføjelser, fælles bestemmelser, overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser 97

Kapitel I Kommissionens beføjelser 97

Kapitel II 98

Fælles bestemmelser 98

Kapitel III 98

Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser 98

BILAG I Støttebeløb og støttesatser 100

BILAG II Biofysiske kriterier for afgrænsning af områder med naturbetingede begrænsninger 104

BILAG III Vejledende liste over foranstaltninger og operationer af særlig relevans for tematiske delprogrammer omhandlet i artikel 8 106

BILAG IV Forhåndsbetingelser for udvikling af landdistrikter (UL) 108

BILAG V Vejledende liste over foranstaltninger, som er relevante for en eller flere EU-prioriteter for udvikling af landdistrikterne 116

FINANSIERINGSOVERSIGT 118

1. FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME 118

1.1. Forslagets/initiativets betegnelse 118

1.2. Berørt(e) politikområde(r) inden for ABM/ABB-strukturen 118

1.3. Forslagets/initiativets art (lovgivningsramme for den fælles landbrugspolitik efter 2013) 118

1.4. Mål 119

1.4.1. Det eller de af Kommissionens flerårige strategiske mål, som forslaget/initiativet vedrører 119

1.4.2. Specifikke mål og berørte ABM/ABB-aktiviteter 119

1.4.3. Forventede resultater og virkninger 120

1.4.4. Virknings- og resultatindikatorer 120

1.5. Forslagets/initiativets begrundelse 121

1.5.1. Behov, der skal opfyldes på kort eller lang sigt 121

1.5.2. Merværdien ved en indsats fra EU's side 121

1.5.3. Erfaringer fra lignende foranstaltninger 121

1.5.4. Sammenhæng med andre relevante instrumenter og eventuel synergivirkning 122

1.6. Varighed og finansielle virkninger 122

1.7. Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r) 122

2. FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 124

2.1. Bestemmelser om kontrol og rapportering 124

2.2. Forvaltnings- og kontrolsystem 124

2.2.1. Konstaterede risici 124

2.2.2. Påtænkt(e) kontrolmetode(r) 124

2.3. Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder 125

3. FORSLAGETS/INITIATIVETS ANSLÅEDE FINANSIELLE VIRKNINGER 126

3.1. Berørt(e) udgiftspost(er) i budgettet og udgiftsområde(r) i den flerårige finansielle ramme 126

3.2. Anslåede virkninger for udgifterne 129

3.2.1. Sammenfatning af de anslåede virkninger for udgifterne 129

3.2.2. Anslåede virkninger for aktionsbevillingerne 142

3.2.3. Anslåede virkninger for administrationsbevillingerne 145

3.2.3.1. Resumé 145

3.2.3.2. Anslået behov for menneskelige ressourcer 146

3.2.4. Forenelighed med indeværende flerårige finansielle ramme 148

3.2.5. Tredjemands bidrag til finansieringen 148

3.3. Anslåede virkninger for indtægterne 149

AFSNIT IMål og strategi

Kapitel I Anvendelsesområde og definitioner

Artikel 1

Anvendelsesområde

71. I denne forordning:

a) fastlægges de generelle regler, der gælder for EU's støtte til udvikling af landdistrikterne finansieret gennem Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (i det følgende benævnt "ELFUL"), der er fastsat ved forordning (EU) nr. HR/2012

b) fastlægges de mål, som politikken for udvikling af landdistrikterne skal bidrage til, og de relevante EU-prioriteter for udvikling af landdistrikterne

c) opridses de strategiske rammer for politikken for udvikling af landdistrikterne

d) defineres foranstaltningerne i politikken for udvikling af landdistrikterne

e) fastsættes der regler om programmering, netværkssamarbejde, forvaltning, overvågning og evaluering på grundlag af en ansvarsfordeling mellem medlemsstaterne og Kommissionen.

f) fastsættes der regler for at sikre koordinationen af ELFUL med andre EU-instrumenter.

72. Denne forordning supplerer bestemmelserne i del 2 i forordning (EU) nr. [CSF/2012].

Artikel 2

Definitioner

73. I denne forordning forstås ved:

a) "programmering": tilrettelæggelsen, beslutningstagningen og fordelingen af de finansielle ressourcer i flere faser for over en flerårig periode at gennemføre en fælles indsats fra Unionen og medlemsstaterne for at realisere EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne

b) "region": regional enhed svarende til niveau I eller II i nomenklaturen for regionale enheder (NUTS-niveau I og II), jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003[25]

c) "foranstaltning": et sæt operationer, der bidrager til en eller flere af EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne

d) "operation": et projekt, en gruppe af projekter, en kontrakt, en ordning eller en anden aktion, som er udvalgt i henhold til kriterier, der er fastsat for det pågældende program for udvikling af landdistrikterne, og som gennemføres af en eller flere modtagere, hvorved det gøres muligt at nå én eller flere af EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne

e) "modtager": en fysisk eller juridisk person eller anden enhed, i offentligt eller privat regi, med ansvar for at gennemføre operationer eller modtage støtte

f) "overvågnings- og evalueringssystem": generelle regler, som er opstillet af Kommissionen og medlemsstaterne, og som indeholder et begrænset antal fælles indikatorer for udgangssituationen og den økonomiske styring af programmerne samt disses output, resultater og virkninger

g) "lokal udviklingsstrategi": et kohærent sæt operationer til opfyldelse af lokale mål og behov, som bidrager til at opfylde EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne, som gennemføres i partnerskab på det relevante niveau

h) "støttesats": det samlede offentlige bidrag til en operation

i) "offentlige udgifter": ethvert offentligt bidrag til finansiering af operationer, der hidrører fra statens budget, regionale og lokale myndigheders budgetter eller Unionens budget og lignende udgifter; ethvert bidrag til finansiering af operationer, der hidrører fra offentligretlige organer eller sammenslutninger af en eller flere regionale eller lokale myndigheder eller et eller flere offentligretlige organer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF[26], betragtes som et offentligt bidrag

j) "mindre udviklede regioner": regioner, hvis bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger er mindre end 75 % af det gennemsnitlige BNP i EU-27

k) "mikrovirksomheder samt små og mellemstore virksomheder" (i det følgende benævnt "SMV'er"): mikrovirksomheder samt små og mellemstore virksomheder i henhold til definitionen i Kommissionens henstilling 2003/261/EF[27]

l) "transaktionsomkostninger": omkostninger knyttet til en forpligtelse, men ikke direkte knyttet til dens gennemførelse

m) "udnyttet landbrugsareal" (i det følgende benævnt "ULA"): udnyttet landbrugsareal i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1200/2009 af 30. november 2009[28]

n) "økonomiske tab": ekstraomkostninger, som en landbruger påføres som følge af ekstraordinære foranstaltninger, landbrugeren træffer for at begrænse leverancerne til markedet eller omfattende produktionstab

o) "ugunstige vejrforhold": vejrforhold, såsom frost, storme og haglbyger, is, kraftig regn eller alvorlig tørke, som kan henregnes under en naturkatastrofe

p) "dyresygdomme": sygdomme, der er opført på den liste over dyresygdomme, som Verdensorganisationen for Dyresundhed har udarbejdet, eller i bilaget til Rådets beslutning 90/424/EØF[29]

q) "miljøhændelse": en specifik forekomst af forurening, forgiftning eller forringelse af miljøkvaliteten i forbindelse med en specifik hændelse og af begrænset geografisk omfang, dog ikke generelle miljørisici, der ikke er forbundet med en specifik hændelse som f.eks. klimaforandringer eller luftforurening.

r) "naturkatastrofe": en naturligt forekommende hændelse af biotisk eller abiotisk art, som fører til betydelige forstyrrelser i landbrugsproduktionssystemer og skovstrukturer og på sigt forårsager betydelig økonomisk skade for landbrugs- og skovbrugssektorerne

s) "katastrofal hændelse": en uforudset hændelse af biotisk eller abiotisk art forårsaget af menneskelig aktivitet, som fører til betydelige forstyrrelser i landbrugsproduktionssystemer og skovstrukturer og på sigt forårsager betydelig økonomisk skade for landbrugs- og skovbrugssektorerne

t) "kort forsyningskæde": forsyningskæde med et begrænset antal økonomiske aktører, der beskæftiger sig med samarbejde, lokal økonomisk udvikling og nære geografiske og sociale forbindelser mellem producenter og forbrugere.

u) "ung landbruger": landbruger, som er under 40 år på det tidspunkt, hvor ansøgningen indsendes, har tilstrækkelige faglige kvalifikationer og kompetencer, og som for første gang etablerer sig på en landbrugsbedrift som driftsleder

v) "fuldført operation": en operation, der er fysisk fuldført eller fuldt ud gennemført, og for hvilken alle betalinger er blevet foretaget af støttemodtagerne, og det modsvarende offentlige bidrag er blevet betalt til støttemodtagerne

w) "tematiske mål": de tematiske mål, der er defineret i artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. [CSF/2012][30]

x) "fælles strategisk ramme" (i det følgende benævnt "FSR"): den fælles strategiske ramme, der henvises til i artikel 10 i forordning (EU) nr. [CSF/2010].

74. Med hensyn til definitionen af ung landbruger i stk. 1, litra u), beføjes Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 90, for så vidt angår betingelserne for, at juridiske personer kan betragtes som unge landbrugere, herunder fastsættelse af en henstandsperiode for erhvervelse af faglige kvalifikationer.

Kapitel IIOpgaver, mål, prioriteter og sammenhæng

Artikel 3

Missionen

ELFUL bidrager til Europa 2020-strategien ved at fremme en bæredygtig udvikling af landdistrikterne i hele EU som supplement til andre instrumenter i den fælles landbrugspolitik (i det følgende benævnt "den fælles landbrugspolitik"), samhørighedspolitikken og den fælles fiskeripolitik. Den bidrager til en mere territorial og miljømæssigt afbalanceret, klimavenlig, resistent og innovativ landbrugssektor i Unionen.

Artikel 4

Mål

Inden for de overordnede rammer af den fælles landbrugspolitik bidrager støtte til udvikling af landdistrikterne til at opfylde følgende mål:

1) landbrugets konkurrenceevne

2) bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimatiltag

3) en afbalanceret territorial udvikling af landdistrikterne.

Artikel 5

EU-prioriteter for udvikling af landdistrikterne

Virkeliggørelsen af målene for udvikling af landdistrikterne, som bidrager til Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, forfølges gennem følgende seks EU-prioriteter for udvikling af landdistrikterne, der refererer til de relevante tematiske mål i FSR:

1) fremme af vidensoverførsel og innovation inden for landbrug, skovbrug og landdistrikter med fokus på følgende områder:

a) fremme af innovation og vidensbasen i landdistrikterne

b) styrkelse af forbindelserne mellem landbrug og skovbrug samt forskning og innovation

c) fremme af livslang læring og erhvervsuddannelse inden for landbrug og skovbrug

2) styrkelse af konkurrenceevnen for alle typer landbrug og forøgelse af bedrifternes levedygtighed med fokus på følgende områder:

a) lettelse af omstruktureringen af bedrifter, der står over for store strukturelle problemer, navnlig bedrifter med en lav grad af markedsdeltagelse, markedsorienterede bedrifter i bestemte sektorer og landbrug med behov for diversificering af landbruget

b) fremme af generationsfornyelsen i landbruget

3) fremme af fødevarekædens organisation og risikostyring i landbruget med fokus på følgende områder:

a) bedre integrering af primærproducenter i fødevarekæden ved hjælp af kvalitetsordninger, fremme på lokale markeder og korte forsyningskredsløb, producentorganisationer og brancheorganisationer

b) støtte til bedriftsrisikostyring

4) genopretning, bevarelse og forbedring af økosystemer, som er afhængige af landbruget og skovbruget, med fokus på følgende områder:

a) genopretning og bevarelse af biodiversitet, bl.a. i Natura 2000-områder og inden for landbrug af høj naturværdi, og af de europæiske landskaber

b) bedre vandforvaltning

c) bedre forvaltning af jordbunden

5) fremme af ressourceeffektivitet og støtte til overgangen til en klimaresistent lavemissionsøkonomi i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren med fokus på følgende områder:

a) effektivitetsforbedringer i vandforbruget i landbruget

b) effektivitetsforbedringer i energiforbruget i landbruget og inden for forarbejdning af fødevarer

c) lettere levering og brug af vedvarende energikilder, biprodukter, affald, restprodukter og andre non-food-råmaterialer til bioøkonomi

d) reduktion af udledningen af nitrogenoxid og methanemissioner fra landbruget

e) fremme af kulstofbinding inden for landbrug og skovbrug

6) fremme af social integration, fattigdomsbekæmpelse og økonomisk udvikling i landdistrikterne med fokus på følgende områder:

a) fremme af diversificering, oprettelse af nye små virksomheder og jobskabelse

b) fremme af lokaludvikling i landdistrikter

c) forbedring af adgangen til, brugen af og kvaliteten af informations- og kommunikationsteknologi (ikt) i landdistrikter.

Alle prioriteter skal bidrage til de tværgående mål for innovation, miljø og afbødning og tilpasning til klimaforandringer.

Artikel 6

Ensartethed

75. Der skal også være sammenhæng mellem ELFUL-støtten og de foranstaltninger, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget.

76. Der ydes ingen støtte i henhold til denne forordning til operationer, der støttes under de fælles markedsordninger. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter og i overensstemmelse med artikel 90 at fastlægge undtagelser fra denne regel.

AFSNIT IIProgrammering

Kapitel I Programmeringens indhold

Artikel 7

Programmer for udvikling af landdistrikterne

77. ELFUL's indsats i medlemsstaterne foregår via landdistriktudviklingsprogrammer. Med disse programmer gennemføres en strategi med henblik på at opfylde EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne gennem en række foranstaltninger, der er fastlagt i afsnit III, og til hvis gennemførelse der vil blive ansøgt om støtte fra ELFUL.

78. En medlemsstat kan enten forelægge et samlet program for hele sit område eller et sæt regionale programmer.

79. Medlemsstater med regionale programmer kan også forelægge en national ramme til godkendelse med fælles elementer for disse programmer uden separate budgetbevillinger.

Artikel 8

Tematiske delprogrammer

80. Medlemsstaterne kan i deres programmer for udvikling af landdistrikterne inkludere tematiske delprogrammer, som bidrager til EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne, og som har til formål at opfylde specifikke identificerede behov, navnlig vedrørende:

a) unge landbrugere

b) små bedrifter som omhandlet i artikel 20, stk. 2, tredje afsnit

c) bjergområder, jf. artikel 33, stk. 2

d) korte forsyningskæder.

En vejledende liste over foranstaltninger og typer af operationer af særlig relevans for hvert tematisk delprogram er anført i bilag III.

81. Tematiske delprogrammer kan også imødegå specifikke behov i forbindelse med omstruktureringen af landbrugssektoren med en betydelig indvirkning på udviklingen i et bestemt landdistrikt.

82. De støttesatser, der er fastsat i bilag I, kan forhøjes med 10 procentpoint for operationer, der støttes inden for rammerne af tematiske delprogrammer vedrørende små bedrifter og korte forsyningskæder. Når det drejer sig om unge landbrugere og bjergområder, kan de maksimale støttesatser forhøjes i overensstemmelse med bilag I. Den maksimale samlede støttesats må imidlertid ikke overstige 90 %.

Artikel 9

Indholdet af programmerne for udvikling af landdistrikterne

83. Foruden de elementer, der henvises til i artikel 24 i forordning (EU) nr. [CSF/2012], skal hvert program for udvikling af landdistrikterne omfatte:

a) den forhåndsevaluering, der henvises til i artikel 48 i forordning (EU) nr. [CSF/2012]

b) en analyse af situationen på baggrund af styrker, svagheder, muligheder og trusler (i det følgende benævnt "SWOT") og identifikation af behov, der skal tages op i det geografiske område, som er omfattet af programmet, og, hvor det er relevant, de tematiske delprogrammer, der er omhandlet i artikel 8.

Analysen struktureres omkring EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne. Specifikke behov vedrørende miljø, afbødning af og tilpasning til klimaforandringer og innovation vurderes på tværs af EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne med henblik på at indkredse relevante svar på disse tre områder for hver prioritet.

c) en beskrivelse af strategien, herunder fastsættelse af mål for hvert af de indsatsområder under EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne, der omfattet af programmet, på grundlag af fælles indikatorer, jf. artikel 76, som defineres som en del af det overvågnings- og evalueringssystem, der er omhandlet i artikel 74, og en række foranstaltninger baseret på en sund interventionslogik for programmet, herunder en vurdering af de forventede bidrag fra de valgte foranstaltninger for at nå de fastsatte mål.

I programmet for udvikling af landdistrikterne sikres det, at:

i) relevante kombinationer af foranstaltninger er omfattet i relation til EU-prioriteterne for udvikling af landdistrikterne, som logisk følger af den forhåndsevaluering, der er omhandlet i litra a), og den analyse, der er omhandlet i litra b)

ii) tildelingen af finansielle midler til programforanstaltningerne skal være afbalanceret og hensigtsmæssig for at nå de fastlagte mål

iii) specifikke behov i forbindelse med specifikke forhold på regionalt eller subregionalt plan tages i betragtning og konkret tages op gennem passende udformet kombinationer af foranstaltninger eller tematiske delprogrammer

iv) en relevant tilgang til innovation, miljø, herunder de specifikke behov i natura 2000-områder, og afbødning af og tilpasning til klimaforandringer er integreret i programmet

h) passende foranstaltninger forventes at forenkle gennemførelsen af programmet

vi) der er truffet foranstaltninger til at sikre rådighed over tilstrækkelig rådgivende kapacitet for de forskriftsmæssige krav og alle aspekter af bæredygtig forvaltning af landbrug og skovbrug samt klimatiltag

vii) der er planlagt initiativer for at øge bevidstheden og gennemføre nyskabende aktioner samt oprette operationelle grupper under EIP for landbrugets produktivitet og bæredygtighed

viii) der er vedtaget en passende tilgang, som fastlægger principper med hensyn til fastlæggelse af udvælgelseskriterier for projekter og lokale udviklingsstrategier, som tager hensyn til relevante mål, og i den forbindelse kan medlemsstaterne foreskrive prioriteter eller en højere støttesats for operationer, som gennemføres kollektivt af grupper af landbrugere

d) en vurdering af de forhåndsbetingelser og, hvor det er nødvendigt, de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 17, stk. 4, i forordning (EU) nr. [CSF/2012], og de kritiske milepæle, der er fastlagt i forbindelse med artikel 19 i forordning (EU) nr. [CSF/2012]

e) en beskrivelse af hver af de udvalgte foranstaltninger

f) i forbindelse med lokaludvikling en specifik beskrivelse af