Henstilling med henblik på RÅDETS UDTALELSE i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2003-2006

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker [1], fastsatte, at lande, der ikke deltager i den fælles valuta, skulle forelægge konvergensprogrammer for Rådet og Kommissionen senest den 1. marts 1999. I overensstemmelse med artikel 9 i forordningen skulle Rådet undersøge hvert enkelt konvergensprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg, Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Kommissionen vedtog en henstilling om hvert enkelt program. På grundlag af denne henstilling og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgav Rådet udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen kan de opdaterede konvergensprogrammer, der skal forelægges årligt, undersøges af Rådet efter samme procedurer.

[1] EFT L 209 af 2.8.1997. Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted:

Sveriges konvergensprogram for perioden 1998-2001 blev forelagt den 23. december 1998 og vurderet af Rådet den 8. februar 1999 [2], og Sverige har forelagt opdateringer hvert efterfølgende år.

[2] EFT C 68 af 11.3.1999.

Sverige forelagde sit femte og seneste opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2003-2006, den 1. december 2003. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk gennemgang af dette opdaterede program, hvor der er taget hensyn til de oplysninger, der er blevet fremlagt i overensstemmelse med adfærdskodeksen [3], efterårsprognoserne samt de efterfølgende evalueringer, den i fællesskab fastlagte metode til beregning af konjunkturkorrigerede budgetstillinger, henstillingerne i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer og de principper, der er fastlagt i Kommissionens meddelelse af 27. november 2002 til Rådet og Europa-Parlamentet om en bedre samordning af finanspolitikken [4]. Denne gennemgang giver grundlag for følgende vurdering:

[3] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs reviderede udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 10.7.2001.

[4] KOM(2002) 668 endelig af 27.11.2002.

2003-opdateringen af Sveriges konvergensprogram dækker perioden 2003-2006 og bygger på budgetforslaget for 2004. Budgettet blev vedtaget af Rigsdagen i december 2003. Det opdaterede program indeholder detaljerede oplysninger og en udførlig beskrivelse af forskellige strukturelle forhold, herunder de aktuelle konjunkturforhold ledsaget af en vurdering af deres indflydelse på de offentlige finanser. Desuden er de offentlige finansers langsigtede holdbarhed behandlet ganske detaljeret. Dette er i det store og hele i overensstemmelse med adfærdskodeksen. I henhold til 2003-opdateringen er den økonomiske politik fortsat fokuseret på fuld beskæftigelse og øget velfærd gennem høj og vedvarende vækst. Den stabilitetsorienterede makroøkonomiske politik, der skal sikre stabile priser og sunde offentlige finanser, er uforandret.

Ligesom i resten af EU har den svenske økonomi udviklet sig mindre gunstigt end forudset i 2002-opdateringen. I 2003-opdateringen er BNP-væksten beregnet til 1,4 % i 2003, 2,0 % i 2004, 2,6 % i 2005 og 2,5 % i 2006. Arbejdsmarkedssituationen er blevet forværret i 2003 med negativ beskæftigelsesvækst og stigende arbejdsløshed, og der forventes ikke nogen ændring i situationen før 2005. Dette scenario ligger stort set på linje med vurderingen i Kommissionens efterårsprognoser, skønt Kommissionens prognose peger i retning af en noget svagere arbejdsmarkedsudvikling.

De offentlige finanser i Sverige er fortsat i god form takket være et vellykket finanspolitisk konsolideringsprogram, der blev indledt i midten af 1990'erne, og en forstærket budgetramme med et ambitiøst mellemfristet overskudsmål på 2 % af BNP i gennemsnit over konjunkturforløbet. I henhold til 2003-opdateringen stiles der efter et overskud på 0,4 % af BNP i 2003 efterfulgt af gradvist voksende overskud i årene frem til 2006. Det skønnes endvidere, at bruttogældskvoten, der har ligget under 60 % siden 2000, vil fortsætte med at falde og nå ned på 48,3 % af BNP i 2006, og at den lave nettogældskvote vil vende til en nettofordring i 2006. Kommissionens vurdering ligger på linje med disse fremskrivninger.

Den betydelige finanspolitiske stimulering i 2002 - der var mulig takket være den sunde budgetstilling - og den lange periode med forholdsvis dæmpet økonomisk vækst tynger de offentlige finanser. Ikke desto mindre forventes den konjunkturkorrigerede budgetstilling at forblive sund og at blive gradvist styrket, om end den fortsat vil ligge under målet på 2 % af BNP hvert år frem til 2005 ifølge såvel Kommissionens analyse som beregningerne i 2003-opdateringen.

De vigtigste instrumenter til fastholdelse af sunde offentlige finanser er fortsat i) udgiftslofterne på statsbudgettet og ii) kravet til amter ("landsting") og kommuner om balancerende budgetter. Det budgetmæssige råderum, som følger af udgiftsloftet for 2004, er meget snævert, og det betyder, at der fortsat vil være behov for en nøje overvågning af situationen, og at det kan blive nødvendigt at træffe korrigerende foranstaltninger, hvis udviklingen bliver mindre gunstig end forventet. For 2005 og 2006 er det budgetmæssige råderum dog noget større. I henhold til beregningerne i opdateringen vil overskudsmålet på i gennemsnit 2 % af BNP over perioden

2000-2006 blive nået. Dette vil dog bl.a. afhænge af, om udgiftsloftet i 2004 og statens udgiftsplaner for 2005 og 2006 overholdes, hvilket antyder, at der kun er meget lidt eller slet ingen plads til yderligere forværringer i denne henseende. I 2003-opdateringen forventes det, at den amtslige og kommunale sektor vil overholde kravet om balancerende budgetter i 2004-2006. Flere amter og kommuner hævede skatten i 2003 for at efterleve dette krav. Der er planer om yderligere skattestigninger i 2004. Alligevel synes nogle af de større amter og kommuner at have store problemer med at opnå balance på deres budgetter, hvilket har resulteret i forslag om forhøjelser af både skatter og afgifter. For at opnå balance på deres budgetter kan amter og kommuner blive tvunget til at hæve skatterne yderligere. Alt andet lige kunne dette tilintetgøre resultaterne af de seneste års indsats for at mindske det samlede skattetryk, hvilket igen kunne få negativ indflydelse på den økonomiske vækst.

2003-opdateringen indeholder et detaljeret afsnit om de sandsynlige følger af befolkningens aldring for de offentlige finanser. De aldersbetingede udgifter forventes at stige med 6,7 % af BNP mellem 2007 og 2050. Vurderet med udgangspunkt i den aktuelle politik synes Sverige at være forholdsvis godt rustet til at kunne dække budgetudgifterne forbundet med befolkningens aldring. De langfristede fremskrivninger viser, at bruttogælden til stadighed vil forblive under 60 % af BNP, og at den korrigerede bruttogæld vil falde til næsten nul. Dette kan for en stor dels vedkommende tilskrives ændringen af pensionssystemet og den mellemfristede strategi om igen at tilvejebringe et strukturelt overskud på 2 % af BNP. Der skal imidlertid tages højde for den i henhold til fremskrivningerne forventede stigning i sundheds- og sygesikringsudgifterne, da der ifølge opdateringen vil være behov for nye tiltag for at opfylde målsætningen om at halvere antallet af sygedage. Desuden er det ifølge Kommissionens analyse nødvendigt at nå det mellemfristede mål, for i modsat fald kan der opstå ubalance på budgettet på meget lang sigt. Som nævnt i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer "lader [der] til at være brug for yderligere bestræbelser for at skabe arbejdsincitamenter, især eftersom Sverige stadig har det højeste samlede skattetryk i EU og forholdsvis generøse understøttelsesordninger internationalt set".

Inflationen i Sverige er faldet på det seneste efter at have ligget på et forholdsvis højt niveau som følge af nogle midlertidige faktorer i begyndelsen af 2003. Nye lønaftaler for hovedparten af arbejdsmarkedet forventes at være på plads i begyndelsen af 2004. Som det ser ud på nuværende tidspunkt, forventes der kun moderate lønstigninger, bl.a. på grund af den lidet gunstige udvikling på arbejdsmarkedet.

I det seneste år har afkastet på svenske obligationer udviklet sig på linje med tendensen på de internationale obligationsmarkeder. Ifølge 2003-opdateringen er der ikke planer om at deltage i ERM II. Sammenlignet med udviklingen i tidligere år har den svenske krone været forholdsvis stabil i 2002 og 2003.

For at opnå en holdbar økonomisk vækst gennemføres der strukturelle foranstaltninger, der skal styrke økonomiens udbudsside. Nogle af de planlagte foranstaltninger kunne dog få negativ indflydelse på udbuddet af arbejdskraft. I denne sammenhæng er strategien i programmet stort set i overensstemmelse med de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer. Inden for rammerne af sunde offentlige finanser bør der gives prioritet til fuldførelsen af skattereformen og bestræbelserne på at opfylde de centrale politiske målsætninger om at øge beskæftigelsen og mindske antallet af modtagere af sociale ydelser og antallet af sygedage.

På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling til Rådets udtalelse om Sveriges opdaterede konvergensprogram og fremsender den til Rådet.

Henstilling med henblik på RÅDETS UDTALELSE i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2003-2006

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker [5], særlig artikel 9, stk. 3,

[5] EFT L 209 af 2.8.1997.

under henvisning til Kommissionens henstilling,

efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -

AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:

Den [20. januar 2004] gennemgik Rådet Sveriges opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2003-2006. Det opdaterede program er i det store og hele i overensstemmelse med adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form.

Den budgetstrategi, der er beskrevet i opdateringen, bygger fortsat på en mellemfristet målsætning om et budgetoverskud på i gennemsnit 2 % af BNP over konjunkturforløbet med det formål at kunne tackle de forventede budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring og sikre holdbarheden i de offentlige finanser på lang sigt. Den planlagte tilbagevenden til et overskud på de offentlige finanser på 2 % af BNP efter 2006 vil især kræve, at udgiftskvoten - der forventes at vokse i 2003 - begynder at falde fra og med 2004, og at også indtægtskvoten - der ligeledes forventes at stige i 2003 og forblive stabil i 2004 - begynder at falde fra og med 2005.

Ifølge opdateringen forventes den reale BNP-vækst at stige fra skønsmæssigt 1,4 % i 2003 til 2 % i 2004. I 2005 og 2006 forventes væksten at udgøre henholdsvis 2,6 % og 2,5 %. Beskæftigelsesvæksten forventes at accelerere fra 0,1 % i 2004 til 0,7 % i 2005 og 2006. Det skønnes, at forbrugerpris-inflationen vil stige gradvist fra 1,3 % i 2004 til lidt over 2 % i 2006. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger må det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for opdateringen, betragtes som realistisk, og det ligger på linje med Kommissionens egen vurdering og dens efterårsprognoser.

I henhold til opdateringen stiles der efter et overskud på de offentlige finanser på 0,6 % af BNP i 2004 sammenlignet med et forventet overskud 0,4 % af BNP i 2003. I konjunkturkorrigerede termer svarer det - ifølge de beregninger, Kommissionen har foretaget på grundlag af den i fællesskab fastlagte metode - til en forbedring på mellem 0,5 % og 1 % af BNP. For 2005 og 2006 lyder fremskrivningerne på et samlet overskud på henholdsvis 1,4 % og 1,9 % af BNP. De tilsvarende konjunkturkorrigerede overskud vil udgøre henholdsvis 1,8 % og 2,3 % af BNP. Gældskvoten forventes at falde gradvist fra 51,7 % i 2003 til 48,3 % i 2006.

Budgetstillingen skulle efterlade en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske forhold. Med udgangspunkt i plausible makroøkonomiske antagelser og budgetantagelser skulle det være muligt at fastholde den mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance eller i overskud i hele programperioden.

Ifølge såvel Kommissionens analyse som beregningerne i 2003-opdateringen forventes den konjunkturkorrigerede budgetstilling at udvise et overskud, men det vil ligge under målet på 2 % af BNP i årene frem til 2005. Det skyldes, at den betydelige finanspolitiske stimulering i 2002 kun vil blive delvist vendt i de efterfølgende år. Der vil derfor fortsat være behov for en streng udgiftsstyring, ikke mindst ved at sikre fortsat overholdelse af udgiftslofterne i 2004 og udgiftsplanerne i 2005 og 2006.

Vurderet med udgangspunkt i den aktuelle politik skulle Sverige være i stand til at dække de forventede budgetudgifter forbundet med befolkningens aldring. Der skal imidlertid tages højde for den i henhold til fremskrivningerne forventede stigning i sundheds- og sygesikringsudgifterne, da der ifølge opdateringen vil være behov for nye tiltag for at opfylde målsætningen om at halvere antallet af sygedage. Desuden er det i henhold til Kommissionens analyse nødvendigt at nå det mellemfristede mål, for i modsat fald kan der opstå ubalance på budgettet på meget lang sigt.

De økonomiske politikker er - således som de fremgår af det opdaterede program - i det store og hele i overensstemmelse med henstillingerne i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer. Nogle af de planlagte foranstaltninger vil dog kunne have negativ indflydelse på udbuddet af arbejdskraft. Inden for rammerne af sunde offentlige finanser bør der gives prioritet til fuldførelsen af skattereformen og bestræbelserne på at opfylde de centrale politiske målsætninger om at øge beskæftigelsen og mindske antallet af modtagere af sociale ydelser og antallet af sygedage.