Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om undertegnelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Rumænien om bestemte betingelser for vejgodstransport og om fremme af kombineret transport

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

A. Generel baggrund

1. Den 7. december 1995 bemyndigede Rådet Kommissionen til at føre forhandlinger om en eller flere aftaler om vejtransport med Ungarn, Rumænien og Bulgarien for at løse problemerne for vejgodstransporten mellem Grækenland og de andre medlemsstater, navnlig ved udveksling af vejtransittilladelser. Aftalen skulle endvidere fastlægge de betingelser, under hvilke sådanne transportoperationer skulle gennemføres, herunder især hvad angår afgifter i forbindelse med transportoperationer og vejbenyttelse. På et mere overordnet plan skulle aftalen fastlægge bestemmelser om tilnærmelse af partnerstaternes lovgivning for vejtransport til den, der gælder i EF, og om administrativ samordning i forhold til transittransport på vej. Endelig skulle aftalen fremme kombineret landtransport i overensstemmelse med EF's regler.

2. Ved forhandlingernes start var det hensigten at finde en multilateral løsning, men det var ikke muligt at gøre alle tre partnerstater lige interesserede i en flersidede forhandlinger. Derfor blev det besluttet at indgå særskilte aftaler med hver af disse partnerstater for sig. Aftalerne udløber automatisk, når den pågældende partnerstat tiltræder EU.

3. Der har deltaget observatører fra medlemsstaterne i alle forhandlingsmøderne med Bulgarien, Ungarn og Rumænien. Derudover har Kommissionen holdt en række tekniske møder med repræsentanter for disse partnerstater. Forud for forhandlingsmøderne blev der holdt drøftelser med medlemsstaterne i Rådet. Kommissionen har fremsendt kopier af aftaleudkastene i alle deres udviklingsfaser til det særlige udvalg, som Rådet nedsatte med disse forhandlinger for øje, og har desuden holdt særskilte møder med medlemsstaternes sagkyndige om visse tekniske forhold, som f.eks. den konkrete udformning af de tilladelser, der skal udveksles i henhold til aftalerne.

4. På grundlag af Rådets forhandlingsdirektiver og de efterfølgende drøftelser i det særlige udvalg paraferede delegationslederne et aftaleudkast med Bulgarien den 4. december 1998, og den 8. april 1999 et med Ungarn. Udkastet til aftale med Rumænien blev paraferet den 26. oktober 2000. Ordlyden af alle tre aftaler er næsten identisk. Og de varianter, der er i aftalernes ordlyd, afspejler ikke substansforskelle, men blot forhandlingsparternes formuleringspræferencer.

5. Den 10.12.1999 godkendte Kommissionen forslag til rådsafgørelser om undertegnelse og indgåelse af aftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Ungarn hhv. Republikken Bulgarien. Aftalen med Republikken Ungarn blev undertegnet den 12.7.2000; den med Republikken Bulgarien den 26.7.2000. Aftalerne forventes indgået inden udgangen af 2001.

B. Aftalens indhold

B.1 Tilladelser

6. Denne aftale med Rumænien letter, ligesom de næsten identiske aftaler med Bulgarien og Ungarn, transit gennem de kontraherende parters territorier, og det sker navnlig gennem udveksling af transittilladelser til vejgodstransport. Tilladelserne supplerer dem, der udveksles i forvejen i henhold til bilaterale aftaler mellem enkeltmedlemsstater på den ene side og Rumænien på den anden. Bestemmelserne i eksisterende bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og Rumænien opretholdes altså. Det betyder f.eks., at det fortsat er i henhold til eksisterende bilaterale aftaler mellem vognmandens bopælsland og Rumænien, at det afgøres, hvilken type transport eller hvilken køretøjskategori en bestemt vognmand fra en medlemsstat skal have transittilladelse til.

7. Vognmænd fra medlemsstater, der har brug for transittilladelse til en frem- og tilbagetur gennem Rumænien, kan således bruge en tilladelse, der er udvekslet i henhold til denne EF-aftale. En vognmand fra EF kan også bruge f.eks. en tilladelse, der er udvekslet i henhold til en bilateral aftale mellem sit bopælsland og Rumænien. Tilsvarende kan rumænske vognmænd benytte en fælles EF-tilladelse til transit gennem et hvilket som helst antal medlemsstater på en enkelt frem- og tilbagerejse til og fra eller gennem Fællesskabets territorium. De kan også f.eks. benytte tilladelser, der er udvekslet i henhold til de relevante bilaterale aftaler med enkeltmedlemsstater.

8. Mens EF tilbyder mulighed for at gennemrejse i princippet alle 15 medlemsstaters område, omfatter partnerstatens modydelse kun transit gennem sit eget, altså en enkelt stats, område. Derfor er det rimeligt, at EF modtager et væsentlig større antal tilladelser fra Rumænien, end det giver. Dette forhold må dog modificeres, for i praksis ville ingen rumænsk vognmand på en enkelt tur gennemrejse alle 15 medlemsstater. For nogle medlemsstaters vedkommende gør deres geografiske beliggenhed det endda højst usandsynligt eller helt umuligt, at de nogensinde bliver transitland. EF har fra starten af forhandlingerne sat en grænse på 7.000 tilladelser for hver partnerstat, hvoraf højst 3.000 skulle kunne bruges i samme medlemsstat. Derfor mente forhandlingsparterne, at det ville være rimeligt, om EF fik mindst dobbelt så mange tilladelser.

9. Forhandlingsresultatet indebærer, at EF årligt får 14.000 tilladelser fra Rumænien. Hver tilladelse gælder for én transitrejse tur-retur. Fordelingen af disse tilladelser mellem medlemsstaterne, som får til opgave at udstede dem til deres vognmænd, fastlægges ved særskilt rådsforordning.

10. Fra EF modtager Rumænien til gengæld 7.000 "blanke" tilladelser, der gælder for en transit tur-retur, samt 3.000 påklæbningsmærkater for hver medlemsstat. På hver "blank" tilladelse skal vognmanden fra Rumænien på forhånd angive sit valg af transitrute (dvs. de enkelte medlemsstater, som gennemrejses på en tur) ved at påklæbe mærkaten eller mærkaterne for den eller de relevante medlemsstater. Tilladelsen giver dermed vognmanden fra Rumænien ret til at passere den eller de medlemsstater, hvis mærkat(er) er anbragt på tilladelsen, både på udtur og på hjemtur under den pågældende rejse. Dermed opnås det, at Rumæniens vognmænd kan tilpasse transitruten til behovet i den enkelte situation med maksimal smidighed. Hvis en vognmand fra Rumænien, der benytter EF-transittilladelsen til disse operationer, men ønsker at læsse af eller på i en medlemsstat, kræves der hertil en særskilt tilladelse, som gives på grundlag af den bilaterale aftale mellem Rumænien og den medlemsstat, hvor af- eller pålæsningen skal foregå.

11. Kommissionens tjenestegrene vil levere alle tilladelser og mærkater til både medlemsstaterne og Rumænien, som derefter udsteder dem til deres vognmænd mod et vederlag, som kun dækker rimelige administrationsomkostninger. Benyttelse af tilladelsen bliver afgiftsfri. Tilladelser må kun benyttes af køretøjer, der mindst opfylder EURO 1-standarderne.

B.2 Infrastrukturafgifter

12. Transporter udført i Østeuropa i almindelighed har til tider måtte bære urimeligt høje og ofte diskriminerende skatter og skattelignende afgifter. Nye afgifter eller afgiftsstigninger er ofte blevet indført med meget kort varsel, og uden at EF's vognmænd havde fået tilstrækkelig information eller forvarsel om, nøjagtig hvilke regler der gjaldt.

13. For at undgå sådanne problemer indeholder aftalen et antal særlige bestemmelser om, hvilken type afgifter der kan opkræves på transporter, der udføres i henhold til aftalen. Disse bestemmelser omfatter både de relevante principper og regler om anvendelse af EF-lovgivningen. De omfatter som princip, at der kun må opkræves ikke-diskriminerende brugerafgifter eller vejafgifter, der er knyttet til brugen af infrastruktur, hvorimod selve transporten ikke må pålægges særlige skatter eller afgifter.

14. I Østeuropa ligger vægt- og akseltrykgrænserne for tunge lastbiler tit væsentligt lavere end dem, der gælder i EF. Dette viser sig også i den østeuropæiske infrastruktur, som er bygget efter langt lavere standarder. Tunge lastbiler efter EF-standard, f.eks. et køretøj med en tilladt maksimalvægt på 40 tons, et drivakseltryk på 11,5 tons og en længde på 18,75 meter, vil således som regel overskride østeuropæiske dimensions- og vægtgrænser. Derfor skal de betale tillægsafgifter, som modvarer, at de slider mere på infrastrukturen.

15. Det er almindelig anerkendt, at den østeuropæiske infrastrukturs overvejende dårlige tekniske tilstand endnu ikke giver mulighed for at anvende EF's regelsæt om tilladt maksimalvægt og -dimensioner for lastbiler i international trafik uden indskrænkninger. Men der bruges for tiden mange penge, herunder EF-midler, på at forbedre partnerstaternes hovedveje. Derfor satte Kommissionen ind på at nå et forhandlingsresultat, som indebærer, at EF-køretøjer, der kører i henhold til de tre aftaler med Ungarn, Bulgarien og Rumænien og opfylder EF's standarder for vægt og dimensioner, ikke skal betale særafgifter for overvægt, når de benytter bestemte opgraderede transitruter gennem partnerstaten. Afgifterne vil altså bygge på den faktiske tekniske tilstand af et bestemt vejafsnit, som måske tillader et drivakseltryk på 11,5 tons, selvom den generelle akseltrykgrænse for hovedvejsnettet som helhed stadig ligger lavere. Dermed vil EF's vognmænd opnå betydelige besparelser, for de østeuropæiske stater afkræver dem i øjeblikket normalt betaling for biler, der overskrider de generelle vægtgrænser for et helt vejnet, selvom bestemte afsnit af nettet allerede er opgraderet til de højere EF-standarder.

16. Aftalen med Rumænien fastslår således udtrykkelig, at EF-køretøjer, der opfylder EF-standarderne, ikke skal afkræves særafgifter for 'overvægt' på visse transitruter i Rumænien mellem Grækenland og resten af EF. På disse transitruters opgraderede strækninger som angivet i et bilag til aftalen fritager Rumænien altså køretøjer, der kører i henhold til denne aftale, fra særafgifter for overvægt. Da vejnettet stadig forbedres, åbner aftalerne desuden mulighed for tilsvarende at udvide bilagets liste over opgraderede veje. Aftalen får ingen direkte finansielle virkninger for EF-budgettet.

B.3 Harmonisering af lovgivningen

17. Aftalen opregner en række relevante bestemmelser i EF's regelværk om tekniske standarder for køretøjer, som Rumænien vil overtage, herunder bl.a. regler om bremseudstyr, støjniveau og hastighedsbegrænsende udstyr. Desuden sikres en høj teknisk standard for lastbiler, der kører i henhold til denne aftale, i og med at kun køretøjer, der mindst opfylder EURO I-standarderne, kan benytte tilladelserne.

18. Aftalen sikrer endvidere bl.a., at begge kontraherende parter anvender ækvivalente sociale bestemmelser og gennemfører de relevante forskrifter om transport af farligt gods.

B.4 Forvaltning af aftalen

19. Det blandende udvalg, der nedsættes ved aftalen, skal sikre, at aftalen gennemføres korrekt, så vejtransittrafikken flyder uhindret.

B.5 Kombineret transport

20. Aftalen indeholder et sæt bestemmelser om fremme af kombitransport, fordi begge parter ønsker at sikre, at deres internationale transport i stigende grad foregår under hensyntagen til miljøet.

21. Aftalens bestemmelser modsvarer EF's principper og politik for kombineret transport. Aftalen opregner en række vidtgående støttetiltag, som de kontraherende parter skal sætte i værk for at øge kombitransportens konkurrenceevne.

22. En stor del af foranstaltningerne sigter mod at tilskynde brugere og godsekspeditører til at bruge kombitransport tiere. Foranstaltningerne går bl.a. ud på at øge kombitransportens hurtighed og pålidelighed, at fremme brug af uledsaget kombineret transport og at overveje, hvordan kvote- og licensordninger kan lempes for kombitransportbrugere.

23. Bestemmelserne om kombineret transport afspejler også nødvendigheden af at forbedre den eksisterende infrastruktur og understreger behovet for at tilvejebringe egnet infrastruktur, som kan sikre, at nettene kan fungere sammen.

24. Endelig lægger aftalen op til, at foreliggende oplysninger om nye indsatser for kombitransport, herunder om teknologiforskningsprojekter, skal stilles til rådighed efter anmodning med det formål at fremme udviklingen og udbredelsen af kombineret transport.

C. Konklusioner

25. Kommissionen mener, at aftaleudkastet er acceptabelt for EF. Den foreslår derfor, at Rådet:

i) godkender forhandlingsresultaterne

ii) vedtager, at aftalerne undertegnes, og

iii) iværksætter proceduren for dens indgåelse.

26. Derfor forelægger den hermed Rådet et forslag til rådsafgørelse om undertegnelse og et forslag til rådsafgørelse om indgåelse af en aftale om bestemte betingelser for vejgodstransport og om fremme af kombineret transport mellem EF og Rumænien.

Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om undertegnelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Rumænien om bestemte betingelser for vejgodstransport og om fremme af kombineret transport

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første punktum,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtning:

der bør gives bemyndigelse til, at aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Rumænien om bestemte betingelser for vejgodstransport og om fremme af kombineret transport undertegnes på Fællesskabets vegne -

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Det godkendes herved på Fællesskabets vegne, at transportaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Rumænien undertegnes med forbehold af senere indgåelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til at undertegne aftalen på Fællesskabets vegne.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand