Ændret forslag til RÅDETS FORORDNING om bistand til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien samt om ændring af forordning (EØF) nr. 3906/89, afgørelse 97/256/EF og forordning (EØF) nr. 1360/90

(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2)

BEGRUNDELSE

1. INDLEDNING

Den 10. maj 2000 vedtog Kommissionen to forordningsforslag, som er blevet forelagt Rådet:

-Et forslag til forordning om bistand til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Forbundsrepublikken Jugoslavien (i det følgende benævnt "bistandsforordningen").

-Et forslag til forordning om Det Europæiske Genopbygningsagentur (i det følgende benævnt "agenturforordningen").

Kommissionen har siden da vedtaget en række retningslinjer for en reform af forvaltningen af den eksterne bistand. Hovedformålet med reformen er at forbedre den eksterne bistand radikalt for så vidt angår gennemførselstid, kvalitet og synlighed.

De vigtigste aspekter i disse nye retningslinjer berører især planlægningen og den rolle, som vil blive tildelt de udvalg, der skal bistå Kommissionen (komitologi).

For at følge retningslinjerne i reformen specielt på disse to områder må Kommissionen ændre de to forslag til bistandsforordningen og agenturforordningen. Denne begrundelse vedrører begge de ændrede forordningsforslag.

2. PLANLÆGNING

Som led i reformen er det Kommissionens mål at styrke den flerårige planlægning ved at forbedre dens kvalitet, således at den afspejler EU's strategiske mål og prioriteringer.

I det ændrede forslag til bistandsforordningen formuleres principperne for planlægningen klart: På baggrund af en strategisk ramme vil der blive etableret en vejledende flerårig planlægning, som vil gøre det muligt at udarbejde det årlige program. Disse principper var ikke klart fastlagt i det foregående forordningsforslag. Disse planlægningsprincipper skal anvendes bortset fra undtagelsestilfælde.

Ved en stram og sammenhængende planlægning vil det blive muligt at gøre hjælpen mere effektiv, samarbejde bistanden med andre reformprogrammer på kort og mellemlang sigt og sikre komplementaritet med bistand fra andre donorer.

3. KOMITOLOGI

Den strammere planlægning og etableringen af en strategisk ramme, som bistanden skal indgå i, vil give medlemsstaterne mulighed for i forvaltningsudvalget at tage stilling til prioriteringer og hovedretningslinjer i bistanden.

I retningslinjerne for reformen af den eksterne bistand anbefales det, at udvalgene fortrinsvis koncentrerer deres indsats om programmeringsfasen fremfor om de specifikke projekter. Det er under programmeringen, at de vigtige spørgsmål om politik og strategi skal behandles.

Kommissionen foreslår at ændre sit forslag til bistandsforordningen, således at dette princip kan finde anvendelse. Forvaltningsudvalget vil således i samråd med Kommissionen undersøge den strategiske ramme (landestrategidokument), som planlægningen indgår i. Udvalget vil blive anmodet om at udtale sig om årlige og flerårige programmer.

Dette forslag tager hensyn til de drøftelser, der har fundet sted i Rådet (almindelige anliggender) vedrørende MEDA-forordningen, samt til det nuværende resultat af drøftelserne i Europa-Parlamentet.

4. ANDRE ÆNDRINGER

*De erfaringer, der er gjort, siden Agenturet begyndte sit arbejde i februar i år, har vist nødvendigheden af at gøre genopbygningsprogrammernes beslutningsmekanismer hurtigere og mere funktionsdygtige. Genopbygningsprogrammer, der er blevet udarbejdet af Agenturet og undersøgt af direktionen, har skullet undersøges på ny i forvaltningsudvalget. Dette har resulteret i komplicerede procedurer og unødvendige forsinkelser. De genopbygningsprogrammer, som Agenturet foreslår, bør kunne vedtages af Kommissionen uden fornyet undersøgelse i forvaltningsudvalget. Det foreslås derfor, at forvaltningsudvalgsproceduren ikke anvendes i de tilfælde, hvor de af Agenturet foreslåede programmer vedtages af Kommissionen.

*Blandt de øvrige ændringer kan nævnes:

-der skelnes mellem den bistand, som ydes til De Forenede Nationers Interimsmission i Kosovo (UNMIK) og Den Høje Repræsentant i Bosnien-Hercegovina (OHR) inden for rammerne af bistandsforordningen, og den bistand, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1080/2000 af 22. maj 2000.

-der skelnes mellem den budgetstøtte, som ydes inden for rammerne af bistandsforordningen, og den makrofinansielle støtte, som tildeles ved Rådets ad hoc-beslutninger.

-Fællesskabets støtte gøres komplementær med den bilaterale støtte fra medlemsstaterne

-der indføjes en dato for udløbet af bistandsforordningens gyldighed

-forordningen om oprettelse af et europæisk erhvervsuddannelsesinstitut ændres med henblik på at sikre, at instituttet kan udføre sine aktiviteter i bistandsforordningens modtagerlande.

-Rådets afgørelse om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til projekter uden for Fællesskabet ændres, idet henvisningen til Rådets forordning (EF) nr. 1628/96 (OBNOVA) erstattes med en henvisning til denne forordning.

NB: De foreslåede ændringer indebærer ingen finansielle følger. Finansieringsoversigten for det oprindelige forslag er stadig gyldig.

2000/0111 (CNS)

Ændret forslag til

RÅDETS FORORDNING

om bistand til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien samt om ændring af forordning (EØF) nr. 3906/89, afgørelse 97/256/EF og forordning (EØF) nr. 1360/90

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [1],

[1] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [2], og

[2] EFT C

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet yder bistand til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Forbundsrepublikken Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.

(2) Bistanden til disse lande ydes i øjeblikket i alt væsentligt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1628/96 af 25. juli 1996 om bistand til Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Den Føderative Republik Jugoslavien og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien [3], senest ændret ved forordning (EF) nr. 2454/1999 [4], og Rådets forordning (EØF) nr. 3906/89 af 18. december 1989 om økonomisk bistand til visse lande i Central- og Østeuropa [5], senest ændret ved forordning (EF) nr. 1266/1999 [6]. Den er således underkastet forskellige procedurer, hvilket besværliggør forvaltningen deraf. Der bør derfor af hensyn til effektiviteten fastlægges en fælles retlig ramme for denne bistand. Forordning (EF) nr. 1628/96 bør derfor ophæves og forordning (EØF) nr. 3906/89 bør ændres. For at undgå en afbrydelse af Det Euro pæiske Genopbyg nings agenturs aktiviteter bør de bestemmelser i forordning (EF) 1628/96, der vedrører oprettelsen af agenturet, videreføres i en anden forordning, der bør træde i kraft på dagen for nævnte ophævelse.

[3] EFT L 204 af 14.8.1996, s. 1.

[4] EFT L 299 af 20.11.1999, s. 1.

[5] EFT L 375 af 23.12.1989, s. 11.

[6] EFT L 161 af 26.6.1999, s. 68.

(3) Det Europæiske Råd bekræftede på mødet den 23.-24. marts 2000 i Lissabon, at dets overordnede mål fortsat er at integrere landene i regionen mest muligt i Europas generelle politiske og økonomiske udvikling, samt at stabiliserings- og associeringsprocessen er kernen i dets politik på Balkan.

(4) Den eksisterende finansielle bistand bør udbygges og omlægges for at tilpasse den efter Den Europæiske Unions politiske mål for regionen og navnlig for at sikre, at den bidrager til at forstærke stabiliserings- og associeringsprocessen.

(5) Med dette for øje skal bistanden navnlig tage sigte på at udbygge den institutionelle, lovgivningsmæssige, økonomiske og sociale ramme i overensstemmelse med de værdier og modeller, der danner grundlag for Den Europæiske Union.

(6) Respekten for de demokratiske principper, menneskerettighederne, mindretallenes rettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder udgør en forhåndsbetingelse for at kunne modtage bistand.

(7) Der bør lægges særlig vægt på bistandens regionale dimension for at styrke det regionale samarbejde og støtte Den Europæiske Unions rolle inden for stabilitetspagtens regi

(8) Som følge af den politiske situation i visse regioner og de forskellige instanser, der udøver kompetence i forbindelse med gennemførelsen af bistanden, bør det fastsættes, at bistanden i visse tilfælde kan ydes direkte til andre støttemodtagere end staten.

(9) For at gøre bistanden mere effektiv og skabe bedre betingelser for dens iværksættelse bør Kommissionen vedtage overordnede retningslinjer efter den forvaltnings procedure, der er fastsat i denne forordning.

(10) Det bør for at fremme samarbejdet inden for regionen fastsættes, at kandidatlandene og modtagerlandene under TACIS- og MEDA-programmerne kan deltage i udbud og kontrakter.

(11) Der bør indføres mekanismer til kontrol og beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser, bl.a. ved indgriben fra Kommissionens, Revisionsrettens og OLAF's side som led i udøvelsen af deres kompetence i henhold til Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Euro pæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder [7] og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser [8].

[7] EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2.

[8] EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1.

(12) Bistanden vil være genstand for en årlig og flerårig planlægning, som vil blive forelagt forvaltningsudvalget, der nedsættes ved denne forordning, til udtalelse. Dette gør det muligt at indskrive bistanden i et perspektiv på mellemlang sigt og sikre sammenhæng og komplementaritet mellem fællesskabsbistanden og bistanden fra medlemsstaterne.

(13) Da de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelse af denne forordning, er forvaltningsforanstaltninger efter artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennem førelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [9], bør disse foranstaltninger træffes efter forvaltningsproceduren i artikel 4 i nævnte afgørelse.

[9] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(14) For så vidt angår Kosovo, bør Kommissionen have mulighed for at vedtage de programmer til genopbygning i Kosovo, som foreslås den af Det Europæiske Genopbygningsagentur. I alle andre tilfælde vedtages programmerne i henhold til forvaltningsproceduren.

(15) I betragtning af denne forordnings anvendelsesområde er det nødvendigt i overensstemmelse med den at ændre Rådets forordning (EØF) nr. 3906/89 af 18. december 1989 om økonomisk bistand til visse lande i Central- og Østeuropa (PHARE), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1266/99, afgørelse 97/256/EF af 14. april 1997 om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til projekter uden for Fællesskabet (De central- og østeuropæiske lande, Middelhavslandene, landene i Latinamerika og Asien, Den, Sydafrikanske Republik, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Bosnien-Hercegovina) [10], senest ændret ved afgørelse 98/729/EF [11], og Rådets forordning (EØF) nr. 1360/90 af 7. Maj 1990 om oprettelse af et europæisk erhvervsuddannelsesinstitut [12], senest ændret ved forordning (EF) nr. 1572/98 [13].

[10] EFT L 102 af 19.4.1977, s. 33.

[11] EFT L 346 af 22.12.1998, s. 54.

[12] EFT L 131 af 23.5.1990, s. 1.

[13] EFT L 206 af 23.7.1998, s. 1.

(16) De i denne forordning omhandlede aktiviteter falder inden for rammerne af Fællesskabets politik i det østlige Balkan og er nødvendige for gennemførelsen af et af Fællesskabets mål. Traktaten indeholder ikke anden hjemmel for vedtagelsen af denne forordning end artikel 308 -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Fællesskabet yder finansiel bistand, i det følgende benævnt "fællesskabsbistand", til Albanien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Forbundsrepublikken Jugoslavien.

2. Der kan direkte ydes fællesskabsbistand til staten, føderative, regionale og lokale instanser, offentlige og halvoffentlige organer, organisationer for virksomhedsstøtte, kooperativer, gensidige selskaber, sammenslutninger, fonde og ikke-statslige organisationer.

3. De instanser, der er oprettet af verdenssamfundet for at forestå den civile forvaltning af visse regioner, herunder Den Høje Repræsentant i Bosnien og De Forenede Nationers Interimsmission for Kosovo, konsulteres behørigt om iværksættelsen af fællesskabsbistanden til disse regioner. Der kan inden for rammerne af denne forordning ydes fællesskabsbistand til de programmer og projekter, der iværksættes af disse instanser,med undtagelse af instansernes driftsudgifter, som der i givet fald bevilges støtte til inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 1080/2000 af 22. maj 2000 om støtte til De Forenede Nationers midlertidige mission i Kosovo (UNMIK) og Den Høje Repræsentants Kontor i Bosnien-Hercegovina (OHR) [14].

[14] EFT L 122 af 24.5.2000, s. 27.

Artikel 2

1. Hovedformålet med fællesskabsbistanden er at støtte modtagerlandenes deltagelse i stabiliserings- og associeringsprocessen.

2. Fællesskabsbistanden tager bl.a. sigte på:

(a) genopbygning og stabilisering af regionen og flygtninges tilbagevenden

(b) indførelse af en institutionel og lovgivningsmæssig ramme til støtte for demokratiet, retsstaten, menneskerettighederne og mindretallenes rettigheder

(c) bæredygtig økonomisk og social udvikling og økonomiske reformer, der tager sigte på indførelse af markedsøkonomi

(d) skabelse af tættere forbindelser mellem modtagerlandene indbyrdes og mellem disse lande og Den Europæiske Union samt mellem disse lande og de lande, der er kandidater til medlemskab af Den Europæiske Union

(e) tilskyndelse til regionalt, transnationalt, grænseoverskridende og mellemregionalt samarbejde mellem modtagerlandene og mellem disse lande og Den Europæiske Union, samt mellem modtagerlandene og andre lande i området.

3. Fællesskabsbistanden har form af finansiering af programmer for investeringer og institutionsopbygning efter de planlægningsprincipper, som er fastsat i de generelle retningslinjer, der vedtages efter proceduren i artikel 10, stk. 2.

Artikel 3

1. Bortset fra velbegrundede undtagelsestilfælde ydes bistanden inden for rammerne af nationale programmer og programmer med flere modtagere, som er udarbejdet på basis af flerårige vejledende programmer og årlige handlingsprogrammer, som er vedtaget i henhold til proceduren i artikel 10, stk. 2.

2. De flerårige vejledende programmer definerer de vigtigste mål og hovedretningslinjerne for fællesskabsbistanden og omfatter vejledende finansielle overslag. Inden Kommissionen vedtager de vejledende programmer for de pågældende lande, undersøger den i samråd med det i artikel 10 omtalte udvalg den strategiske ramme (landestrategidokument), som planlægningen skal indgå i.

3. De årlige handlingsprogrammer er baseret på de vejledende programmer og definerer mål, interventionsområder og planlagt budget for det pågældende driftsår.

Artikel 4

1. Som undtagelse fra artikel 3 ydes bistanden til Kosovo, når den gennemføres af Det Europæiske Genopbygningsagentur, inden for rammerne af det årlige genopbygningsprogram.

2. Direktionen for Det Europæiske Genopbygningsagentur undersøger for så vidt angår bistanden den strategiske ramme, der forelægges af Kommissionen, og som det årlige genopbygningsprogram skal indgå i.

3. Udkastet til det årlige genopbygningsprogram forelægges i henhold til artikel 4, stk. 10, litra b), i forordning [agentur-] for Kommissionen af Agenturets direktør.

Kommissionen kan vedtage programmet som forelagt af Agenturet. I alle andre tilfælde vedtages programmet i henhold til proceduren i artikel 10, stk. 2.

Bistandsprogrammer for Kosovo, som ikke gennemføres af Agenturet og derfor ikke er omfattet af det årlige genopbygningsprogram, vedtages ligeledes i henhold til proceduren i artikel 10, stk. 2.

Artikel 51. Respekten for de demokratiske principper og retsstaten samt respekten for menneskerettighederne, mindretallenes rettigheder og de grundlæggende friheds rettigheder udgør et vigtigt element i anvendelsen af denne forordning og en forhåndsbetingelse for at kunne modtage fællesskabsbistand. Hvis disse principper tilsidesættes, kan Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen træffe passende foranstaltninger.

2. Bistanden er ligeledes underlagt de betingelser Rådet har fastlagt i sine konklusioner af 29. april 1997 [15], bl.a. hvad angår modtagernes pligt til at gennemføre demokratiske, økonomiske og institutionelle reformer.

[15] Bulletin 4-1997, punkt 2.2.1.

Artikel 61. Fællesskabsbistanden ydes i form af gavebistand.

2. Fællesskabets finansiering kan dække udgifter til forberedelse, iværksættelse, overvågning, kontrol og evaluering af projekter og programmer samt udgifter til oplysningsvirksomhed.

3. Fællesskabets finansiering kan omfatte samfinansieringer. Hvis der er tale om samfinansiering af investeringsprojekter finansieret ved hjælp af lån ydet af Den Europæiske Investeringsbank eller andre internationale finansielle institutioner, kan Fællesskabets finansiering tage form af rentegodtgørelse.

4. Hvis der opstår en alvorlig politisk og økonomisk krise eller fare for en sådan krise i et modtagerland og/eller hos en modtagerinstans, kan Fællesskabet yde ekstraordinær budgetstøtte, der målrettes mod klart identificerede udgifter. Denne støtte vedtages af Kommissionen i henhold til procedurerne i artikel 10, stk. 2.

Denne støtte erstatter ikke den makroøkonomiske støtte (makrofinansiel og ekstraordinær finansiel bistand), som i givet fald tildeles på basis af specifikke instrumenter.

5. Fællesskabets finansiering må ikke anvendes til betaling af skatter, afgifter og gebyrer eller til erhvervelse fast ejendom.

Artikel 7 1. Kommissionen iværksætter fællesskabsbistanden i overensstemmelse med finans forordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Deltagelse i udbud og kontrakter er på samme betingelser åben for alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne og modtagerstaterne ifølge denne forordning samt fysiske og juridiske personer i kandidatlandene og de lande, der er omfattet af TACIS- og MEDA-programmerne.

3. Hvis der er tale om samfinansiering, kan Kommissionen i konkrete tilfælde tillade, at statsborgere fra andre lande deltager i udbud og kontrakter.

Artikel 8

1. Finansieringsafgørelserne og de deraf følgende aftaler og kontrakter fastsætter blandt andet, at Kommissionen sikrer tilsyn og foretager finansiel kontrol, og at Revisionsretten foretager revision, om fornødent på stedet.

2. Kommissionen kan ligeledes foretage kontrol på stedet og inspektion i henhold til forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96. De foranstaltninger, som Kommissionen træffer efter proceduren i artikel 10,stk. 2, skal omfatte en passende beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser i overensstemmelse med forordning (Euratom, EF) nr. 2988/95.

Artikel 9

Afgørelser om ændring af afgørelser, der er truffet efter proceduren i artikel 10, stk. 2, vedtages af Kommissionen uden høring af Udvalget, hvis de ikke omfatter væsentlige ændringer af de oprindelige programmer og aktioner, og, for så vidt angår det finansielle element, ikke beløber sig til mere end 20% af det beløb, der var afsat til det pågældende program eller den pågældende aktion Udvalget underrettes om alle reviderede afgørelser.

Artikel 10

1. Kommissionen bistås af et forvaltningsudvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Når der henvises til dette stykke, finder forvaltningsproceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF anvendelse jf. samme afgørelses artikel 7, stk. 3.

3. Den i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF omhandlede periode fastsættes til en måned.

4. Udvalget kan undersøge alle andre spørgsmål vedrørende anvendelsen af denne forordning, som formanden måtte forelægge det, eventuelt på begæring af repræsentanten for en medlemsstat, bl.a. alle spørgsmål vedrørende planlægningen og den generelle iværksættelse af foranstaltningerne samt samfinansieringerne.

Artikel 11

1. Med henblik på at sikre bistandens kohærens, skabe øget komplementaritet og gøre den mere effektiv, udveksler medlemsstaterne og Kommissionen alle relevante oplysninger om de foranstaltninger, som de planlægger at gennemføre.

2. Hvert år forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en situationsrapport vedrørende fællesskabsbistandens iværksættelse.

Artikel 12 Forordning (EF) nr. 1628/96 ophæves.

Artikel 13

I bilaget til forordning (EF) nr. 3906/89 udgår "Bosnien-Hercegovina", "Albanien", "Kroatien", "Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien" og "Jugoslavien".

Artikel 14

Artikel 1a, stk. 5, andet afsnit, i Rådets afgørelse 97/256/EF, affattes således:

"Finansieringsafgørelser knyttet til denne afgørelse vedtages efter de procedurer, der er fastsat i forordning [CARDS]".

Artikel 15

Artikel 1, første afsnit, i forordning (EØF) nr. 1360/90 affattes således:

»Der oprettes hermed et europæisk erhvervsuddannelsesinstitut, i det følgende benævnt »instituttet«, der har som formål at bidrage til udviklingen af erhvervsuddannelsessystemerne:

-i de lande i Central- og Østeuropa, som Rådet har udpeget som berettigede til økonomisk bistand i forordning (EØF) nr. 3906/89 eller i senere relevante retsakter

-i de nye uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen og Mongoliet, der modtager bistand under programmet for bistand til den økonomiske reform- og genopretningsproces i medfør af forordning (Euratom, EF) nr. 1279/96 eller senere relevante retsakter

-i de tredjelande og territorier i Middelhavsområdet, som i forbindelse med reformer af deres økonomiske og sociale strukturer modtager finansiel og teknisk bistand i henhold til forordning (EF) nr. 1488/96 eller senere relevante retsakter

-i de lande, som modtager bistand i henhold til [CARDS] eller senere relevante retsakter.

Disse lande benævnes i det følgende »de bistandsberettigede lande««

Artikel 16 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes indtil den 31. december 2006.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand