•V >>f 
1 \l f " 
<r, ft AT 
4-t Ir 
M 51 
*,* 
qft-î KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 13.05.1998 
KOM( 1998) 291 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
• 0 A" EFFEKTIVITET OG ANSVARLIGHED 
EUROPÆISK STANDARDISERING 
I DEN NYE METODE 
,*• f 
i,, 1 
'4» ft ; 
« 1. !4K <i 
,.«^ 
W %*" 
,1* fï 
f* i1 
4 ^ * 

INDHOLD 
INDLEDNING: BEHOVET FOR LØBENDE REVISION 1 
I. DEN NYE METODES SPECIFIKKE KARAKTERISTIKA I RELATION TIL 
STANDARDISERINGEN 2 
Forholdet mellem den nye melode og standardisering 2 
Behovet for ansvarlighed 4 
De nationale standardiseringsorganers rolle 5 
Anvendelsen af offentligt tilgængelige specifikationer (PAS) 5 
II. JAGTEN PÅ EFFEKTIVITET 6 
Effektivitetsbegrebet 6 
Tidsplan for standardiseringsproceduren 9 
III. FORSLAG TIL FORBEDRING AF DET EUROPÆISKE STANDARDISERINGSSYSTEMS 
EFFEKTIVITET 10 
Styring af standardiseringsprocessen 10 
De offentlige myndigheders rolle 12 
Finansiel støtte til den europæiske standardisering 15 
IV. KONKLUSIONER 16 
Bilag: Fremskridt i standardiscringsprogrammer 
A-ex-
INDLEDNING: BEHOVET FOR LØBENDE REVISION 
1. De europæiske standarder er meget vigtige for, at det indre marked kan 
fungere rigtigt. Rådet anmodede (det indre marked) ved sit møde i november 
1997 Kommissionen om " / samarbejde med de europæiske og nationale 
standardiseringsorganer og de relevante europæiske komiteer at udarbejde en 
rapport om den europæiske standardiserings effektivitet". Ved de 
efterfølgende drøftelser og især ved det uformelle møde mellem ministrene for 
det indre marked, der afholdtes i Cambridge i februar 1998, blev man enige 
om, at rapporten skulle sætte fokus på den nye metode. 
Følgelig er nærværende rapport blevet udarbejdet. Den er blevet udarbejdet i 
nært samarbejde med medlemslandene, de europæiske og de nationale 
standardiseringsorganer, samt andre interesserede parter. 
2. Effektiviteten i den europæiske standardisering er for nylig ved flere 
lejligheder gjort til genstand for politisk opmærksomhed. Kommissionen 
bemærkede i sin handlingsplan for det indre marked1, at der er gjort betydelige 
fremskridt på standardiseringsområdet, men at man ikke bør hvile på 
laurbærrene. Af Kommissionens meddelelse vedrørende "Det indre markeds 
virkning og effektivitet"2, fremgår det, at "der har været nogle problemer på 
grund af forsinkelser i afleveringen af standarder, men at 
standardiseringsorganerne har gjort store fremskridt med hensyn til at leve op 
til de voksende krav, der stilles til dem. Byrden med at skaffe tilstrækkelige 
ressourcer til at færdiggøre arbejdet, påhviler den europæiske industri, hvis 
denne ønsker de harmoniserede standarder." 
3. En nylig rapport udarbejdet af Danmark3, som har været forelagt Rådet (det 
indre marked), understregede, at der endnu skal leveres et betragteligt antal 
standarder i henhold til den nye metode, og at standardernes gennemsnitlige 
udarbejdelsestid i de fleste tilfælde stadig er for lang. Kommissionen 
værdsætter det danske initiativ, idet det åbner mulighed for at verificere, hvor 
der kan gøres yderligere fremskridt. 
4. Nærværende rapport beskriver forholdet mellem den nye metode og 
standardiseringen, og lægger vægt på behovet for ansvarlighed i 
standardiseringen. Desuden påpeges, hvorledes effektiviteten kan vurderes, og 
der fremsættes en række forslag til øgning af effektiviteten. Rapportens 
konklusioner er som følger: 
1 1 SEK(971 ) 1 endelig udg. af 4. juni 1997. 
2 KOM(96)520 endelig udg. af 30. oktober 1996. 
' Det europæiske standardiseringsarbejde: analyse af og anbefalinger til effektivitetsinitiativer. 
Rapport udarbejdet for Erhvervsfremmestyrelsen, oktober 1997. 
t> 
> Den nye metodes og den europæiske standardiserings grundbegreber har 
bevist deres værdi for det indre markeds udvikling, 
y standardiseringsprocessens styring og gennemskuelighed kan forbedres, 
hvilket hovedsageligt er en opgave for de europæiske 
standardiseringsorganer, 
> standardisering som frivilligt system har sine begrænsninger, og det er de 
offentlige myndigheders ansvar at skabe incitamenter til udarbejdelse af 
standarder, samt at skabe en ramme, indenfor hvilken dette kan foregå på 
en effektiv måde. 
I. DEN NYE METODES SPECIFIKKE KARAKTERISTIKA I RELATION TIL 
STANDARDISERINGEN 
Forholdet mellem den nye metode og standardisering 
5. Principperne for den nye metode til teknisk harmonisering og standarder blev 
fastlagt i 1985 (EFTC 136 af 4.6.1985). 
Den nye metode omhandler store produktgrupper (f.eks. maskiner, 
byggematerialer, legetøj, emballage osv.) eller horisontale risici (f.eks. 
elektromagnetisk 
Den nye metodes direktiver og lignende direktiver, 
dækker så forskelligartede produktområder som 
legetøj, byggematerialer, elektromagnetisk 
kompatibilitet, maskiner, terminaludstyr til 
telekommunikation, udstyr til satellit-jordstationer, 
medicinske anordninger, emballager osv.. 
De omhandlede produkter repræsenterer 17% af 
handlen inden for Fællesskabet. kompatibilitet). Den 
specificerer de 
væsentligste krav, som 
produkterne skal 
opfylde, når de sendes 
på markedet, men den 
anviser ikke de 
tekniske midler, ved 
hjælp af hvilke 
kravene skal opfyldes. 
Med undtagelse af 
byggevaredirektivet lader den nye metodes direktiver producenterne selv 
vælge teknologien. Den nye metodes direktiver åbner således mulighed for en 
høj grad af teknologisk fleksibilitet. 
For at lette markedsføringen af produkterne tager den nye metode højde for 
anvendelse af europæiske standarder som genvej til opfyldelse af de 
væsentlige krav. Overholdelse af de pågældende standarder vil stadig være 
frivillig, men giver klare fordele for de producenter, der sender produkter på 
markedet. En oversigt findes i Bilag I. 
> Produkter, der overholder standarder, formodes at opfylde direktivernes 
væsentlige krav. 
> I størstedelen af den nye metodes direktiver giver standarderne 
producenterne mulighed for et bredere valg af procedurer til vurdering af 
overensstemmelse. For eksempel tillader overholdelse af europæiske 
standarder en producent at angive opfyldelse af direktivet uden 
tredjeparts intervention. 
Standardisering er af natur en frivillig proces, der udføres inden for 
uafhængige organisationer. Parterne vil kun deltage i processen, hvis de kan 
se en fordel ved at gøre det. Incitamentet til udarbejdelse af standarder er først 
og fremmest af økonomisk art. Standarder vedtages på grundlag af en 
konsensus, som ai' standardiseringsorganisationerne defineres som fravær af 
opretholdte indvendinger fra vigtige parter. Overholdelsen af standarderne 
forbliver frivillig. 
Den nye metode har imidlertid føjet en ny dimension til 
standardiseringsbegrebet. 
> Standardiseringsorganerne har ikke fuldstændig frihed til at afgøre, 
hvilke standarder der skal udarbejdes. De er forpligtet til at opfylde en 
række væsentlige krav, der er indeholdt i større lovgivningsprogrammer, 
og at udarbejde et sammenhængende sæt standarder, der dækker områder 
af offentlig interesse som f.eks. sikkerhed. Selve standarderne skal fortsat 
være fleksible nok til at tage højde for de teknologiske fremskridt og 
samtidig tilvejebringe et tilstrækkeligt præcist specifikationsniveau til at 
sikre, at direktiverne let og ubesværet kan implementeres. 
y Den nye metode har også indført institutionelle ændringer. De europæiske 
standardiseringsorganisationer har fået ansvaret for, at de europæiske 
standarder fremstår som "harmoniserede" standarder inden for rammerne af 
den nye metode. Samtidig har de offentlige myndigheder forpligtet sig til 
ikke at kræve godkendelse af de pågældende standarders tekniske indhold; 
der kræves ingen positiv afgørelse, hvorved myndighederne skal godkende 
standarderne, selv om sådanne tekniske aspekter tidligere har været 
genstand for regulering. 
Inden for visse områder, hvor markedet ikke er tilstrækkelig interesseret i en 
europæisk standardisering, har den europæiske lovgivningsinstans' 
angrebsvinkel ikke af sig selv affødt et tilstrækkeligt stærkt incitament til at 
udvikle standarder på europæisk plan. Den politiske målsætning med hensyn til 
varernes frie bevægelighed bør ikke delegeres til det frivillige 
standardiseringsniveau, idet standardisering kun kan løse tekniske spørgsmål. 
> For eksempel skaber byggevaredirektivet (Construction Product 
Directive, CPD) ikke et tilstrækkeligt stærkt incitament til udarbejdelsen 
af såkaldte europæiske harmoniserede standarder. Hvor der ikke findes 
sådanne standarder, vil de nationale tekniske reguleringer fortsat gælde, 
og medlemslandene kan endog vedtage nye reguleringer. Hvis markedet 
ikke er indstillet på at udarbejde standarder, vil harmoniseringen følgelig 
ikke indebære nogen garanti for byggematerialernes frie bevægelighed, 
og denne vil derfor fortsat være styret af traktatens principper. 
Li andel olie omtalt eksempel på, al del europæiske 
slundurdiscringssyslcm har "svigtet", er sagen om stik og fatninger. Disse 
er ikke omfattet af lavspændingsdirektivet, og CENELEC har aldrig fået 
standardiseringsmandat. I betragtning af de nationale kapitalinteresser, 
der er involveret, er det usandsynligt, at en standardisering vil ske ad 
frivillighedens vej. Hvis stik og fatninger skal harmoniseres, vil det 
antageligt kræve en politisk beslutning. 
Behovet for ansvarlighed 
X. Den nye metode pålægger de europæiske standardiseringsorganisationer at 
udarbejde tekniske specifikationer, hvis anvendelse indeholder en formodning 
om, at de lovmæssige krav opfyldes. Dette forudsætter at 
slandardiseringssyslemel virkelig er åbent og gennemskueligt, at standarden 
stoltes af alle viglige interesserede parter, og al standarden anvendes på en 
ensarte! made i hele Fællesskabet. Disse krav betegnes som den europæiske 
standardiserings ansvarlighed. Ansvarlighedsprincipperne er fastlagt i de 
generelle 
De generelle retningslinjer for samarbejde samt Rådets 
resolution om den europæiske standardiserings rolle afspejler 
ansvarlighedsprincipperne på følgende vis: 
> Institutionelle regler vedrorende sådanne spørgsmål som 
medlemskab af standardiseringsorganisationerne, 
europæisk baserede interessegruppers adgang til 
aktiviteter, hvor der udstikkes retningslinjer, dialog med 
de offentlige myndigheder osv.; 
r samtlige interesserede parters mulighed for effektiv 
deltagelse i standardiseringsarbejde på lige betingelser; 
y nødvendigheden af at verificere konsensus gennem 
nationale offentlige høringer, etablering af konsensus 
gennem national repræsentation, samt i visse lande 
behovet for at gøre standarderne tilgængelige på landets 
eget sprog; 
y de nationale standardiseringsorganers forpligtelse til at 
overføre de europæiske standarder på en ensartet måde og 
at tilbagekalde modstridende nationale standarder. retningslinjer 
for 
samarbejdet 
mellem CEN 
CENELEC 
og 1 Airopa-
Kommissione 
n, vedtagel i 
1984 (p.t. 
under 
revision), 
saml i Rådets 
resolution af 
IX. juni 1992 
om den 
europæiske 
standardiserin 
gs rolle i den 
europæiske 
økonomi (C 
173 af 9.7.1992) 
Forholdet mellem effektivitet og ansvarlighed må afbalanceres. Det er vigtigt, 
at alle interesserede parter får mulighed for i fuld udstrækning at tage et 
udkasts indhold under overvejelse og for at give udtryk for deres synspunkter 
under den offentlige høring, hvor der tages hensyn til hermed forbundne 
bemærkninger, også selv om dette får indflydelse på effektiviteten. 
Ansvarligheden bestemmer i vid udstrækning den rolle, de nationale 
standardiseringsorganisationer og den eventuelle anvendelse af offentligt 
tilgængelige specifikationer vil komme til at spille. 
De nationale standardiseringsorganers rolle 
9. Konsensus afgøres på grundlag af national repræsentation. Således spiller de 
nationale standardiseringsorganer en afgørende rolle for, hvordan de nationale 
synspunkter kommer til udtryk, og denne rolle vil de blive ved med at spille. 
Endvidere udgør de nationale organer et forbindelsesled mellem 
markedsaktørerne, i særdeleshed SMV'erne, og den europæiske 
standardisering, og de sørger for adgang til og rådgivning om de europæiske 
standarder samt yder sekretariatshjælp til de tekniske komiteer. Kommissionen 
betragter de nationale organer som en viglig del af det europæiske 
slandardiseringssyslem. Imidlertid bør de nationale standardiseringsorganer 
også synliggøre sig selv som en del af et fælles europæisk 
standardiseringssystem, der tjener de fælles interesser. Dette gælder i særlig 
grad deres rolle inden for international standardisering. 
Ikke desto mindre bør muligheden for, at sektorsammenslutninger på 
europæisk niveau (såsom industrisammenslutninger) kan skaffe sekretariater 
til tekniske komiteer og lignende organer, betragtes som et alternativ til de 
nationale standardiseringsorganer. Denne mulighed bør ikke få indflydelse på 
godkendelsesprocedurerne, som forbliver de nationale 
standardiseringsorganers område. 
Anvendelsen af offentligt tilgængelige specifikationer (Publicly Available 
Specifications, PAS) 
10. Nogle medlemslande har foreslået en undersøgelse af, hvorvidt PAS, der i 
mangel af europæiske standarder vedtages af private konsortier eller firmaer, 
eller andre dokumenter fra CEN, CENELEC og ETSI, kan anvendes i 
forbindelse med den nye metode, selv om disse ikke har status som standarder. 
Det er Kommissionens opfattelse, at PAS og lignende dokumenter kan spille en 
nyttig rolle som input til standardiseringsprocessen. I de tilfælde, hvor PAS 
afspejler markedspraksis, kan det være nyttigt ved hjælp af 
standardiseringsprocessen at verificere, hvorvidt den pågældende praksis kan 
opnå generel konsensus og således blive en fuldt udviklet standard. 
Kommissionen hilser procedurer udarbejdet af CENELEC og ETSI til 
fremlæggelse af PAS til godkendelse som europæiske standarder velkommen. 
11. Fordelen ved anvendelsen af sådanne dokumenter er, at de kan vedtages 
hurtigere, end det er tilfældet med standarder. Forskellen i hurtighed skyldes 
hovedsageligt, at man ikke behøver at søge nogen generel konsensus, sådan 
som det er karakteristisk for standardiseringsprocessen. Konsensus udgår kun 
fra dem, der tilslutter sig initiativet. Direkte anvendelse af PAS og lignende 
dokumenter under den nye metode har derfor sine begrænsninger. 
PAS mangler den demokratiske legitimitet og ansvarlighed, som 
standardiseringsprocessen giver. Endvidere er de proceduremæssige garantier i 
forbindelse med implementeringen af sådanne dokumenter mindre stringente i 
sammenligning med dem, der gælder for standarder. Der er en række praktiske 
spørgsmål, som vil måtte besvares, hvis man skulle give PAS større 
anerkendelse inden for den nye metode, som for eksempel: Hvem skulle 
formulere PAS? Bør PAS-leverandører "anerkendes" formelt? Og af hvem? 
Bør PAS blive en ny kategori af specifikationer under direktiv 83/189? Bør 
individuelle PAS skulle godkendes af de offentlige myndigheder? Vil der 
kunne forekomme indbyrdes modstridende PAS? Hvordan bør arbejdere, 
forbrugere, miljøinteresser og SM Ver inddrages i udarbejdelsen af PAS? 
Under alle omstændigheder vil direktiverne skulle modificeres for at kunne 
optage sådanne dokumenter som europæiske standarder. 
Selv om manglende ansvarlighed står i vejen for den direkte brug af PAS 
under den nye metode, så frembyder denne anvendelse af PAS som input til 
standardiseringsprocessen interessante perspektiver, som CEN, CENELEC og 
ETSI burde benytte sig af 
II. JAGTEN PÅ EFFEKTIVITET 
Effektivitetsbegrebet 
12. Et effektivt slandardiseringssystem bør resultere i standarder af høj kvalitet 
samt aflevering af disse indenfor rimelig tid, og selve standarderne bør bruges 
effektivt på markedet. Derfor er effektiv standardisering af interesse for de 
offentlige myndigheder, industrien og samfundet. 
• De offentlige myndigheders interesse beror i, at standardiseringen udføres 
inden for det indre markeds politiske rammer. Det er nødvendigt, at 
standarderne er tilstrækkeligt præcise til, at de kan efterprøves for 
overensstemmelse med Fællesskabets lovgivning. Omvendt påvirker 
standardiseringens evne til at gøre det indre marked fuldstændigt den 
offentlige politiks troværdighed. Mangler i standardiseringssystemet vil 
dog uvægerligt blive genstand for kritik fra politisk side. Imidlertid må der 
opretholdes en rimelig balance mellem effektivitet og overholdelse af 
ansvarlighedsprincipperne. 
• Industriens interesse i standardiseringens effektivitet skyldes for det første 
den markedsadgang, standarderne giver inden for de regulerede tekniske 
områder. For det andet anvender industrien selv betragtelige ressourcer på 
standardiseringen og ønsker at se størst muligt afkast af denne investering. 
• Arbejdere, forbrugere og miljøorganisationer er interesserede, fordi 
standarderne sælter tal på den grad af beskyttelse, som er hensigten med de 
væsentlige krav. Standardiseringssystemets ansvarlighed og dets evne til at 
afføde standarder med en høj grad af beskyttelse er derfor af største 
betydning for dem. 
13. Det første formål med de europæiske standarder under den nye metode er 
faktisk at opfylde direktivernes væsentlige krav. Effektiviteten bør derfor først 
og fremmest vurderes på grundlag af, hvorvidt standarderne opfylder disse 
krav på fyldestgørende vis. Det giver ingen mening at vedtage en masse 
standarder, hvis de er så utilstrækkelige, at de ikke kan formodes at blive 
overholdt. Under alle omstændigheder er industrien altovervejende mest 
interesseret i de praktiske resultater af standardernes anvendelse end i 
processens effektivitet. Der foreligger imidlertid endnu ikke nogen 
cost/benefit-analyse af den europæiske standardisering. Kommissionen er 
parat til at støtte initiativer, der vil udfylde dette metodologiske tomrum. En 
sådan analyse hør også indeholde målepunkter for virkningen af 
standardiseringen i Europa til sammenligning med standardisering i andre 
dele af verden, herunder også dens indvirkning på konkurrenceevnen. 
14. En analyse baseret på antallet af vedtagne standarder er helt enkelt ikke 
tilstrækkeligt til at vurdere effektiviteten, idet standardernes antal ikke er 
udtryk for deres virkning. Dette kan illustreres ved, at programmerne for 
standarder ifølge den nye metodes direktiver varierer meget i størrelse, 
uafhængigt af den økonomiske virkning af de direktiver, de angår. For 
eksempel er der på hvert af maskin- og trykudstyrsområderne programmer for 
mere end 700 standarder, mens der på det økonomisk sammenlignelige område 
vedrørende medicinske anordninger kun forudses 200 standarder. På 
byggeområdet, hvor et fuldstændigt program stadig er under udarbejdelse, 
forventes der ca. 1 500 standarder. 
15. Som en pragmatisk tilgangsmåde til øget effektivitet kan der henvises til 
reduktionen af de forsinkelser, der forekommer i standardiseringsprocessen. 
Følgende oversigt beskriver standardiseringens stadier fra udarbejdelsen af 
mandater til overføringen af de europæiske standarder til nationale standarder. 
Den viser også de medvirkende aktører og angiver de gennemsnitlige tidsrum, 
der behøves til hvert stadium4. Selv om standardiseringen inden for CEN, 
CENELEC og ETSI foregår på forskellige måder5, kan en sammenligning af 
Summen af de anførte tidsrum passer ikke nødvendigvis. Aktiviteterne foregår parallelt, og i mange 
tilfælde dækker standardiseringsmandaterne også igangværende standardiseringsaktiviteter. 
Eksempelvis kan nævnes, at udarbejdelsen af teknologineutrale specifikationer (aim. praksis 
indenfor CEN) er vanskeligere og mere tidskrævende end at vælge blandt tilgængelige teknologier 
(aim. praksis inden for ETSI). Hvad angår standardiseringen inden for CENELEC, er det 
karakteristisk, at en så stor andel af internationale standarder vedtages som europæiske standarder. 
den tid, de enkelte trin i standardiseringsprocessen tager, bruges som en slags 
indikator for udpegning af mulige svagheder og for sammenligning af 
metoder. 
16. I Jd fra oversigten kan konkluderes følgende: 
• Adskillige aktører er inddraget: Kommissionen, de nationale myndigheder, 
de europæiske standardiseringsorganisationer og de nationale 
standardiseringsorganisationer. Hver enkelt af disse kan gøre en indsats for 
at øge effektiviteten. 
• Procedurerne i forbindelse med den nye metode (f.eks. enighed om 
mandatbetingelserne) og med selve standardiseringen (f.eks. godkendelse af 
et mandat, offentlig høring, afstemning ved national repræsentation samt 
overføring af europæiske standarder til nationalt niveau) tager i sig selv 
flere måneder. Disse procedureperioder er en del af selve systemet, om end 
det er muligt at opnå forbedringer. 
• Hvad angår gennemsnitstiden for standardernes udarbejdelse, der ligger 
mellem 24 og 75 måneder, er der væsentlige forskelle mellem CEN, 
CENELEC og ETSI. Forskellene kan forklares dels ud fra forskelle i 
standardiseringsprocessen, og kan også angive et potentielt område for 
yderligere reduktioner; en bestemmelse af sådanne reduktioners omfang vil 
imidlertid kræve en mere detaljeret analyse. 
Tidsplan for standardiscringsproceduren 
Kommissionen opstiller et mandat i samråd med 83/189-
komiteen, og, i sager vedrørende byggematerialer, med 
CPD-komiteen. 
Kommissionen overfører mandatet til de europæiske 
standardiseringsorganisationer (ESO). 
ESO godkender mandatet 
ESO udarbejder et (fælles) program 
Kun i sager vedrørende CPD: 
Kommissionen godkender programmet 
Teknisk Komité (TC) udarbejder udkast til standard 
ESO og de nationale standardiseringsorganer (NSO) 
iværksætter offentlig høring'' 
TC overvejer bemærkninger 
NSO afstemning/ESO ratificering 
ESO sender referencer til Kommissionen, herunder titler til 
oversættelse 
Kommissionen offentliggør referencen 
NSO overfører europæisk standard. 6-12 måneder 
2 måneder 
CEN: 2,5 måneder 
CLC: 6 måneder 
ETSI: 1-3 måneder 
CEN: 6-18 måneder 
CLC: 1-9 måneder 
ETSI: 6-12 måneder 
2 måneder 
CEN: 35 måneder 
CLC: 12-24 måneder 
ETSI: 15 måneder 
CEN: 6 måneder 
CLC: 6 måneder 
ETSI: 4 måneder 
CEN: 19 maneder 
CLC: 4 maneder 
ETSI: 5 maneder 
CEN: 4 måneder 
CLC: 7,5 måneder 
ETSI: 2 måneder 
CEN: 5 måneder 
CLC: 3 måneder 
ETSI: utilstrækkelig 
erfaring 
4 måneder 
CTR7: op til 18 måneder 
CEN: 12 måneder 
CLC: 12 måneder 
ETSI: 9-12 måneder 
6 Bortset fra sekretariatsbehandling hos CEN, CENELEC og ETSI. 
7 Fælles teknisk forskrift, vedtaget på baggrund af ETSIs europæiske standarder. 
III. FORSLAG TIL FORBEDRING AF 
STANDARDISERINGSSYSTEMS EFFEKTIVITET DET EUROPÆISKE 
Styring af standardiseringsprocessen 
17. 
18. Styring af standardiseringsprocessen er først og fremmest de europæiske 
standardiseringsorganisationer og disses medlemmers ansvar. CEN, 
CENELEC og ETSI har i en årrække haft en vedtaget praksis om øget 
effektivitet. Som en illustration heraf kan nævnes, at den gennemsnitlige 
udarbejdelsestid for standarder inden for ETSI er blevet reduceret fra 45 til 28 
måneder. CENELEC har en udarbejdelsestid på mellem 24 og 48 måneder. 
CEN har selv sat sig et mål på 47 måneder (i 1991 krævede det 135 måneder), 
og for øjeblikkel tager det 75 måneder (se oversigten). Hvad der betyder mere 
end de gennemsnitlige udarbejdelsestider for standarderne er, at der 
fastlægges realistiske tidsplaner i siandardiseringsprogrammerne, at disse vil 
kunne overholdes, og at de implementeres på en gennemskuelig måde. 
CEN, 
CENELEC 
og ETSI har 
udarbejdet 
detaljerede 
rapporter, 
der 
forklarer de 
skridt, man 
har taget 
eller har til 
hensigt at 
tage for at 
øge 
effektivitete 1991 
1992 
1S93 
10M 
IMS 
1800 
1887 
Mil CSS -GmmmUigudartvjdelntidforiUndanfer 
••••^ BIB 
•••••nMBB \møm 
i^^^BBBBBB^BT IESI 
t^mmmm^m H|B| 
•»ih* 
3 2D « 8D BO WD IX 1 tt 
n, samt deres holdning til de forslag, ministrene fremsatte ved mødet i 
Cambridge i februar 1998. Disse rapporter vil blive forelagt medlemslandene. 
Der bør foretages årlige vurderinger i samarbejde med de europæiske 
standardiseringsorganisationer. 
Nogle medlemslande har foreslået, at CEN, CENELEC og ETSI bør overveje 
en mere systematisk brug af afstemning ved kvalificeret flertal for at 
fremskynde vedtagelsen af europæiske standarder. Under 
standardiseringsreglerne er standarder baseret på konsensus, dvs. fravær af 
opretholdte indvendinger fra vigtige parter. Konsensus, baseret på national 
repræsentation, er rettesnoren for at bringe et forslag til endelig afstemning. En 
standard vedtages, hvis der opnås et kvalificeret flertal af de nationale 
stemmer. 
10 
Afstemning på et tidligere stadium vil ikke nødvendigvis fremskynde 
standardiseringen, men kan gøre dette i visse tilfælde. Meget vil afhænge af, 
hvor dygtig formanden for en teknisk komité er. Skrider man til afstemning på 
et tidligt stadium, kan dette forsinke standardiseringsprocessen, idet den gøres 
mere politisk. Meningsdivergenser kan eventuelt gøres mere synlige, og 
mægling mellem forskellige interesser kan blive mere kompliceret. Endvidere 
kan de, der frygter et nederlag, organisere modstand mod en standard. På den 
anden side kan en afstemning eller en vejledende afstemning fremskynde 
processen, for eksempel hvor kapitalinteresser blokerer fremskridtet og viser 
manglende vilje til at gå på kompromis, eller hvor fremskridtet blokeres af 
skjulte kommercielle interesser. I sådanne tilfælde kan en afstemning skabe 
gennemskuelighed og løse op for situationen. De europæiske 
standardiseringsorganer bør omhyggeligt overveje muligheden af at 
fremskynde standardiseringsprocessen ved at ty til afstemning på et tidligere 
stadium. 
19. CEN og CENELEC bør overveje at åbne deres struktur yderligere for 
repræsentative europæisk baserede interesserede parter, som f.eks. 
arbejdstagere, forbrugere, miljøinteresser og industri, og lade dem deltage i 
strategiske drøftelser og udarbejdelse af retningslinjer. I modsætning til ETSI 
er afgørelserne vedrørende retningslinjer og de strategiske drøftelser inden for 
CEN og CENELEC stadig begrænset til disses bestyrelser og de nationale 
standardiseringsorganer. Især i CEN, som dækker et meget stort antal 
industrielle domæner, er der intet synligt forum, hvor de, der har penge på spil, 
kan søge råd vedrørende standardiseringens strategiske aspekter. 
Ifølge de organisationer, der repræsenterer de europæiske forbrugere og de 
europæiske arbejdstagere, kan der foretages forbedringer indenfor en række 
nationale organisationer, hovedsageligt hvad angår repræsentation og klare 
procedurer for etablering af en national konsensus. Miljøorganisationer er af 
den opfattelse, at de ikke i tilstrækkelig grad er repræsenteret ved 
standardiseringsprocessen, som anses for altovervejende industri- og 
markedsstyret. Deres bekymring er voksende i lyset af udvikling fra nationale 
til europæiske, internationale og uformelle standardiseringsniveauer. Det er 
Kommissionens opfattelse, at samtlige interesserede parters deltagelse er 
vigtig for opbygningen af konsensus samt for ansvarligheden. Kollektive 
interessers mulighed for på en afbalanceret måde at deltage i den europæiske 
standardisering bør gøres til genstand for yderligere drøftelser og 
overvågning i den udvidede 83/198-komité. 
20. Brugen af elektroniske kommunikationsmidler bidrager i væsentlig grad til 
effektiviteten. I 1997 gav Kommissionen projektet INES (CEN Internet 
Network for European Standardisation) et bidrag på 1,6 mio. ECU, hvilket 
dækkede 50 % af udgifterne for CENs nationale medlemmer. Hensigten med 
INES er at fremme brugen af moderne kommunikationsværktøjer. INES 
dækker fire områder: elektroniske komitéprocesser, dokumentstyringsservice, 
WEB informationsservice og faciliteter for levering af standarder. Elektronisk 
standardisering og sådanne midler til informationsspredning findes allerede 
hos ETSI og er ved at blive indført hos CENELEC. I denne anledning blev der 
11 
ikke søgt om støtte fra Fællesskabet. Imidlertid bør samarbejdet mellem CEN, 
( 'ENELEC og ETSI styrkes. 
21. Del fremgår af den nye melodes direktiver, at formodningen om overholdelse 
er kædet li I anvendelsen af "nationale standarder, der er overført fra 
europæiske standarder". De nationale standardiseringsorganer bør være 
opmærksomme på vigtigheden af, at europæiske standarder bliver afleveret på 
markedet, og bør derfor behandle overføringen med al nødvendig prioritet. 
Overføringstiden for de europæiske standarder bør sættes så kort som det med 
rimelighed er muligt, og tidsfristerne ( bør overholdes bedre. Forsinkelser i 
overføringen fra de nationale stadardiseringsorganers side bør ikke mindske 
den gavn, producenterne kan have af den nye metode. Hvis sådanne 
forsinkelser opstår, og eftersom europæiske standarder skal overføres på en 
ensartet måde, kan en producent sætte sin lid til en hvilken som helst national 
standard, der er overført fra en europæisk standard, eller direkte til den 
europæiske standard. 
22. Standardernes kvalitet og processens effektivitet kan forbedres, hvis målrettet 
præ-normativ forskning ligger til grund for de europæiske 
standardiseringsorganisationers arbejde. For det første fremmer præ-normativ 
forskning udviklingen af nye standarder, mens det tilsvarende gør sig 
gældende, at forskningsresultater opnår lettere udbredelse gennem standarder. 
Som anført af Kommissionen i dokumentet "Forskning og standardisering", så 
vil Kommissionen fortsat arbejde for fremme af præ-normativ forskning i tæt 
samarbejde med de europæiske standardiseringsorganisationer og parter med 
økonomiske interesser inden for standardisering. 
De offentlige myndigheders rolle 
23. Nogle medlemslande har foreslået, at mandaterne bør gøres mere præcise. 
Gennem 83/189-komiteen er der opnået enighed med medlemslandene om 
mandater. Det eneste område, hvor tildeling af mandater og opstilling af 
programmer endnu ikke er færdiggjort, er på byggeområdet, om end alle 
endelige mandater forventes tildelt inden midten af 1998. Udarbejdelsen af de 
endelige mandater til bygge varedirektivet var i sig selv en vanskelig manøvre, 
hovedsageligt fordi man måtte finde frem til de nationale specifikationer, der 
skulle gøres til genstand for europæisk standardisering. Derfor blev 
gennemsnitstiden for udarbejdelsen af disse meget længere end for andre 
områders vedkommende. CENs udarbejdelse af standardiseringsprogrammer 
er ligeledes en langvarig proces. Dersom der gives mandat, er det vigtigt at 
medtage væsentlige spørgsmål, såsom beskyttelse af sikkerhed, sundhed og 
miljø. 
Hvis der under standardiseringsarbejdets forløb opstår behov for mere 
præcise angivelser vedrørende de aktuelle mandaters tidsfrister, bør de 
europæiske standardiseringsorganisationer tage spørgsmålet op med 
Kommissionen, som i samarbejde med de relevante komiteer vil tage sig af de 
pågældende spørgsmål og præcisere mandatet. Spørgsmål kan også rejses 
direkte i de forskellige komiteer og grupper, som de europæiske 
12 
standardiseringsorganisationer opfordres til at deltage i. Kommissionen bør 
imidlertid ikke betragtes som nogen "appeldomstol", der skal træffe 
teknologiske valg, når de interesserede parter ikke kan blive enige om tekniske 
speci li kationer. 
24. Standardiseringsprogrammerne, inklusive disses prioriteter og tidsrammer, er 
blevet gennemgået af 83/198-komiteen og sektorkomiteer eller ekspertgrupper 
nedsat for samtlige den nye metodes direktiver8. Kommissionen og de 
nationale myndigheder bør styrke overvågningen af, hvordan programmernes 
iværksættelse skrider frem. Fremskridtene i standardiseringen under den nye 
metode vil også blive medtaget på det indre markeds pointtavle. 
25. En undersøgelse, som Kommissionstjenesten nyligt har foretaget, viste, at 
Fællesskabets komiteer og ekspertgrupper i mange tilfælde kunne fungere 
bedre. Det er Kommissionens hensigt at tage komiteernes og 
ekspertgruppernes effektivitet op i en rapport til videre gennemgang i 
samarbejde med medlemslandene. Med hensyn til komiteernes ledelse bør 
medlemslandene gives tilstrækkelig tid til at vedtage en national holdning, og 
de nationale administrationer bør sikre, at koordinationen mellem samtlige 
interesserede nationale tjenester finder sted inden for en rimelig tidsramme. 
Elektronisk overførsel af dokumenter, såvel som elektroniske konsultationer 
mellem Kommissionen og medlemslandene, bør finde sted i større omfang, 
ikke mindst i betragtning af de budgetbegrænsninger, som de pågældende 
komiteers og ekspertgruppers arbejde til stadighed er udsat for. 
26. De offentlige myndigheders deltagelse i standardiseringsprocessen giver 
anledning til spørgsmål om balancen mellem deres forskellige roller: på den 
ene side deltager de i standardiseringsprocessen på linje med industrien, 
arbejdstagerne, forbrugerne, SMV'erne, miljø-interesser, og på den anden side 
fungerer de som en myndighed, hvis pligt det er at beskytte offentlige 
interesser. Når de offentlige instanser først er nået til enighed om et mandat, 
bør den tekniske løsning i princippet overlades til de interesserede parter. 
Inden for særlige områder som miljø, sundhed og sikkerhed er det vigtigt at 
offentlige instanser er repræsenteret på det tekniske niveau 
standardiseringsprocessen. Effektiviteten kan forbedres, hvis de offentlige 
instansers tekniske eksperter deltager i arbejdsgrupper. Desuden bør offentlige 
instanser, når der gives mandat, granske udkast til standarder, især når disse 
gøres til genstand for offentlig undersøgelse, for at sikre, at disse lever op til de 
ønskede krav for så vidt angår sikkerhed, sundhed og miljø. 
27. Kommissionen vil tage de praktiske skridt til at forbedre offentliggørelsen af 
de europæiske standarders referencer i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende, hvilket er en betingelse for, at de pågældende standarder kan træde i 
kraft under den nye metode. Elektronisk overførsel af titler og referencer med 
Rapporterne, som CEN, CENELEC og ETSI har udarbejdet om den europæiske standardiserings 
fremskridt under den nye metodes direktiver, er også tilgængelige for medlemslandene 
13 
henblik på offentliggørelse af de europæiske standarders referencer i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende er en vigtig forudsætning for det videre 
fremskridt. I særdeleshed bør CEN fremskynde oversættelsen af standardernes 
titler til Fællesskabets sprog. 
Ét enkelt europæisk standardiseringsorgan eller endnu mere konkurrence? 
28. Det har været foreslået, at CEN og CENELEC bør lægges sammen. Det er 
Kommissionens opfattelse, at CEN og CENELEC er selvstændige 
organisationer, og at en beslutning om sammenlægning skal træffes af CENs 
og CENELECs egne fuldmagtsgivere. Ifølge Kommissionens opfattelse er det 
usandsynligt, at en sammenlægning på europæisk niveau ville kunne øge 
effektiviteten, med mindre den blev suppleret med tilsvarende strukturelle 
omorganiseringer på nationalt niveau. I mange tilfælde afspejler CENs og 
CENELECs struktur den tilsvarende nationale struktur, og disse organisationer 
har hver deres kreds af fuldmagtsgivere, deres egne kompetenceområder og 
deres egne forbindelser til de internationale og nationale 
standardiseringsniveauer. Moderne ledelsesværktøjer, såsom benchmarking, 
bør fremmes blandt de europæiske og nationale standardiseringsorganisationer. 
29. Det er ikke sandsynligt, at effektiviteten vil øges gennem anerkendelse af nye 
standardiseringsorganer. Nye organisationer vil stå over for de samme 
spændingsforhold mellem effektivitet og ansvarlighed som CEN, CENELEC 
og ETSI. Da de ikke ville være medlem af de internationale 
standardiseringsorganisationer ISO/LEC/ITU, vil de ikke være i en position, 
hvor de vil kunne repræsentere Europas interesser på internationalt niveau, 
hvilket vil blive stadig mere vigtigt. 
Øget bevågenhed 
30. Det er nødvendigt at gøre markedsdeltagerne, især SMV'erne, opmærksomme 
på standardiseringen og standarderne. Dette er først og fremmest en opgave 
for de nationale standardiseringsorganisationer, de nationale myndigheder og 
de nationale sammenslutninger, der repræsenterer industrien. For at sætte skub 
i europæiske retningslinjer på dette område, blev der i 1995 opnået enighed 
mellem Kommissionen og de europæiske standardiseringsorganisationer om et 
aftalememorandum. Dets mål var at opnå bedre retningslinjer vedrørende 
bevågenhed. NORMAPME, som repræsenterer SMV'er og håndværkets 
interesser inden for den europæiske standardisering, deltager i 
implementeringen af dette aftalememorandum. 
31. De europæiske standardiseringsorganisationer bør gøre de 
fremskridtsrapporter, der vedrører den nye metodes områder, tilgængelige på 
Internettet. Man bør i forvejen sørge for links med oplysninger om direktiver, 
mandater, referencelister for europæiske standarder, der offentliggøres for de 
enkelte af den nye metodes direktiver, lister over bemyndigede organer samt 
relevante oplysninger på nationalt niveau. 
14 
32. For at bidrage til bedre synliggørelse af effektivitetsproblematikken, påtænker 
Kommissionen al afholde en konference med alle interesserede parter. Andre 
forhold, der kan drøftes på en sådan konference, er forholdet til international 
standardisering og relationerne til de central- og østeuropæiske lande. 
Finansiel støtte til den europæiske standardisering 
33. Finansiel støtte har udgjort én af de væsentligste måder, hvorpå Fællesskabet 
har fremmet den europæiske standardisering. Siden 1986 er i alt 60 mio. ECU 
blevet øremærket til den nye metodes standardiseringsarbejde på europæisk 
niveau; blandt modtagerne af de største tilskud kan nævnes byggeområdet (21 
mio. ECU ), maskiner (17,8 mio. ECU ) og medicinske anordninger (10,3 
mio. ECU ). Til arbejde under et stort område såsom lavspændingsdirektivet 
blev der ikke søgt om finansiel støtte. Det gennemsnitlige ansøgte bidrag til 
standarder er gradvist blevet nedsat fra 50 000 til 30 000 ECU. Som en følge af 
arbejdets fremskridt er Kommissionens finansielle bidrag til standardisering 
blevet reduceret løbende gennem de seneste år. 
FORPLIGTELSER B5-3140 
DEN NYE METODES ANDEL AF SAMLEDE FORPLIGTELSER 
-NF 
-Total 
34. Revisionsmøderne mellem Kommissionen og de europæiske 
standardiseringsorganisationer om implementering af kontrakter og de 
finansielle følgevirkninger af forsinkelser vil blive intensiveret. Alternative 
måder, hvorpå finansiel støtte kan skaffes, vil blive udarbejdet, hvis dette vil 
kunne øge effektiviteten. 
Efter en revision af standardiseringspolitikken i 1996 og 1997 har man for at 
understrege standardiseringens markedsbaserede beskaffenhed fastlagt 
retningslinjer for finansiel støtte : 
• Støtte gives nu hovedsageligt for at bidrage til opretholdelsen af en stærk 
infrastruktur for den europæiske standardisering. Følgelig ydes der til 
CEN, CENELEC og ETSIs centralsekretariater en finansiel støtte, der 
sikrer henholdsvis 45 %, 17 % og 15 % af disses driftsudgifter. 
• Særligt vigtig er støtten til den nye metodes nuværende 17 konsulenter, 
15 
der er udnævnt efter aftale mellem Kommissionen og de europæiske 
standardiseringsorganisationer. Deres opgave er som uafhængige eksperter 
at verificere, hvorvidt standarderne respekterer de væsentligste krav og 
mandatets betingelser. 
• Oversættelse til såkaldte "minoritetssprog" lægger beslag på betydelige 
midler. Disse fondsmidler anvendes hovedsageligt til at støtte de nationale 
standardiseringsorganer med oversættelse af europæiske standarder med 
henblik på overføring til nationale standarder. 
• Standardiseringsarbejde inden for nye områder, såsom forbruger- og 
miljøbeskyttelse, vil blive prioriteret inden for de disponible budgetters 
rammer. 
• For at vurdere, hvad man allerede har opnået, og for at fastlægge 
fremtidige finansielle behov i forbindelse med opretholdelsen af et 
effektivt europæisk standardiseringssystem, opfordrer Kommissionen 
CEN, CENELEC og ETSI til at iværksætte en uafhængig vurdering af 
finansieringen af den europæiske standardisering. Vurderingens resultater 
bør gennemgås i samarbejde med Kommissionen og medlemslandene. 
IV. KONKLUSIONER 
1. Den europæiske standardisering har haft en vanskelig start, men er blevet 
betydeligt bedre. Ikke desto mindre er der et behov for en bedre styring af 
arbejdsgangene, navnlig gennem indførelse af bedre ledelsesteknikker. En 
større åbenhed i den strategiske udarbejdelse af retningslinjer for 
standardiseringen (især inden for CEN, i betragtning af dennes horisontale 
kompetence) vil bidrage til en øget effektivitet og ansvarlighed. 
2. CEN, CENELEC og ETSI er uafhængige organisationer. De er derfor 
ansvarlige for at sikre effektivitet og overholdelse af tidsplanerne. 
3. Standardisering er en frivillig proces, der er baseret på konsensus; standarder 
kan ikke påtvinges. I nogle tilfælde må tilsyneladende svigt i standardiseringen 
forklares ud fra selve standardiseringens natur. Der er grænser for 
markedsdeltagernes evne til selvregulering. I tilfælde, hvor offentlige 
interesser står på spil, bør de offentlige myndigheder skabe et tilstrækkeligt 
stærkt incitament til standardisering eller træffe andre relevante 
foranstaltninger. 
.4. Det er Kommissionens hensigt sammen med medlemslandene og de 
europæiske standardiseringsorganisationer at holde regelmæssige 
revisionsmøder for at gennemgå de effektivitetsorienterede foranstaltninger på 
grundlag afrapporter udarbejdet af CEN, CENELEC og ETSI. 
5. Gennemskueligheden i fremskridtet bør gøres bedre. 
Standardiseringsorganisationerne opfordres til at gøre rapporter om 
standardiseringens fremskridt inden for den nye metodes områder tilgængelige 
16 
på Internettet og at opdatere dem løbende. 
En række aspekter, såsom en analyse af standardernes virkning på markedet, 
sektorkomiteers og ekspertgruppers arbejde, synliggørelsen af den europæiske 
standardisering, og den europæiske standardiserings finansiering, kræver 
løbende opfølgning og indebærer et samarbejde mellem 
standardiseringsorganerne, de nationale myndigheder og Kommissionen. 
17 
BILAG 
FREMSKRIDT I STANDARDISERINGSAKTIVITETER INDEN FOR DEN NYE METODE 
n 
100% -
90% 
80% 
70% ; 
60% 
50% -j 
40% 
30% -
20% J 
10% 
0% -
!(*) eksklusive byggematerialer, for hvilke et standardiseringsprogram stadig er under udarbejdelse. 
• **) inklusive aktive implantérbare medicinske anordninger. X 
STANDARDISERINGSATIVITETER 1 FORBINDELSE 
MED DEN NYE METODE 
DIREKTIV 
REFERENCER 
90/384/EEC< 
87/404/EEC 
88/378/EEC 
89/392/EEC 
89/686/EEC 
90/385/EEC 
93/42/EEC 
90/396/EEC 
93/15/EEC OMRADER 
Ikke-automatiske 
vejeinstrumenter 
Enkle trykbeholdere 
Legetøjs sikkerhed 
Maskiners sikkerhed 
Personbeskyttelsesudstyr 
Medicinske anordninger, 
herunder 
aktive implantérbare medicinske 
anordninger 
Gasmateriel 
Eksplosiver til civil brug MANDAT 
1 
47 
10 
894 
300 
248 
91 
51 RATIFICERET 
1 
38 
6 
214 
159 
127 
45 
0 UNDER 
GOD-
KENDELSE 
5 
1 
370 
47 
60 
32 
0 UNDER 
UD-
ARBEJDELSE 
4 
3 
310 
94 
61 
14 
51 
X 
94/9/EEC 
94/25/EEC 
95/16/EEC 
94/92/EEC 
89/336/EEC 
97/75/EEC 
91/263/EEC 
93/97/EEC 
89/106/EEC 
97/23/EEC 
COM/96/0643 
slutbeh. 
COM/97/0034 
slutbeh. 
COM/93/322 
slutbeh. Potentielt eksplosive luftarter 
Fritidsfartøjer 
Elevatorer 
Emballager og emballageaffald 
Elektromagnetisk kompatibilitet 
Energimærkning 
Telekommunikations-
terminaludstyr 
Satellit-jordstationsudstyr 
Byggematerialer: 
Trykudstyr 
In vitro diagnostiske medicinske 
anordninger 
Jernbaneudstyr 
(Ædelmetaller 50 
49 
17 
21 
128 
5 
30 
8 
771 
22 
104 
8 5 
15 
4 
0 
79 
3 
25 8 
11 
3 
0 
11 
1 
Samlet program under udarbejdelse 
280 
0 
12 
0 250 
4 
28 37 
23 
10 
21 
38 
1 
5 
241 
18 
64 
^ X 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 291 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 01 02 
Katalognummer : CB-CO-98-320-DA-C 
ISBN 92-78-36150-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
IA