Udtalelse fra EKSF'S Rådgivende udvalg

om Europa-Kommissionens forslag til Rådets forordning om statsstøtte til kulindustrien(1)

(enstemmigt vedtaget på det 358. plenarmøde den 11. oktober 2001 - et medlem undlod at stemme)

(2001/C 321/02)

1. Der er behov for en hurtig beslutning

Allerede den 28. juni 1995 gav EKSF's Rådgivende Udvalg i sit memorandum om perspektiverne i forbindelse med EKSF-traktatens udløb i 2002 udtryk for, at de eksisterende støtteregler for kulsektoren ikke blot var af social og regional betydning, men også kunne "anses for værende et passende instrument for energipolitikken" og "at denne type støtte fra medlemsstaterne formelt burde tillades efter EKSF-traktatens udløb"(2).

År 2001 nærmer sig nu sin afslutning, og dette spørgsmål, som er af stor betydning for den europæiske kulindustri, er fortsat ikke løst. EU's udvidelse mod øst kommer formodentlig til at ske inden for få år, og det er vigtigt at give de central- og østeuropæiske lande klare signaler med hensyn til støttepolitikken. Der er behov for stabile juridiske og planlægningsmæssige rammer for investeringer og beskæftigelse ikke blot for kul- og stålindustrien, men for industrien generelt set.

Det rådgivende udvalg glæder sig derfor over, at Kommissionen nu har fremlagt et forslag vedrørende dette vigtige spørgsmål, som snarest skal drøftes i Rådet med henblik på en hurtig beslutning.

I denne forbindelse minder udvalget om, at det er absolut nødvendigt at forny stålstøttereglerne ved EKSF-traktatens udløb. Kommissionens forslag om at afvikle de særskilte ordninger, der gælder for de såkaldte følsomme sektorer, og føre dem ind under den multisektorielle ramme for store investeringsprojekter (og om nødvendigt andre horisontale rammer) vil ikke kunne dække de særlige behov, der er i stålindustrien. Forslaget vil svække den statsstøttediciplin, som spillede en vigtig rolle for fjernelsen af den overkapacitet, der tidligere plagede stålindustrien. Forslaget er svært at administrere, økonomisk ineffektivt og mangler gennemsigtighed.

2. Generelle og særlige bemærkninger til begrundelsen

Det rådgivende udvalg mener, at Kommissionens forslag giver en fyldig og generelt korrekt beskrivelse af situationen i den europæiske kulindustri og af dens vigtigste bestemmende faktorer.

Udvalget støtter i princippet Kommissionens forsøg på at fastlægge kuls fremtidige rolle og løse spørgsmålet om støtte til kulindustrien efter EKSF-traktatens ophør som en del af en strategi om energiforsyningssikkerhed - i overensstemmelse med udvalgets udtalelse vedrørende Kommissionens grønbog "På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed"(3).

Udvalget er også enigt i princippet om, at medlemsstaterne bevarer muligheden for at skabe et fundament af indenlandske primærenergikilder, såsom kul og vedvarende energikilder, for at nå det fælles mål om energiforsyningssikkerhed og sikre en bæredygtig udvikling.

Udvalget giver endvidere Kommissionen ret i, at en ordning med statsstøtte til kulindustrien baseret på EF-traktaten kræver en grundig analyse af forbindelsen til andre områder af fællesskabspolitikken. Kommissionen lægger i sin begrundelse vægt på følgende områder:

- Konsekvensen for konkurrencen i kul- og elsektorerne (der burde i denne sammenhæng også tages hensyn til stålsektoren - men konkurrenceforvridninger kan i alle tilfælde undgås ved, at der vedtages passende bestemmelser).

- Miljøvirkningerne af kulbrydning og anvendelsen af stål (under drøftelser vedrørende miljøpolitik bør der, selv inden for Kommissionen, lægges større vægt på de høje miljø- og sikkerhedsstandarder, der findes for kulbrydning i EU, samt på fremgangen og potentialet i ny teknologi til renere brug af kul).

- Forudsætningerne for at bevare social og regional samhørighed i kulmineområderne (med vægt lagt på de regionale og sociale problemer som følge af yderligere omstruktureringer).

- EU's udvidelse (EU udvides med to storproducenter af kul, nemlig Polen og Tjekkiet, hvor de geologiske forhold er omtrent de samme som i EU).

Der bør i den forbindelse fremsættes endnu en bemærkning. Udvalget konstaterede med forbløffelse, at det i Kommissionens forslag om statsstøtte til kulindustrien hævdes, at der med hensyn til den sociale dialog inden for EKSF's Rådgivende Udvalg er "taget skridt til", at "denne dialog videreføres så effektivt som muligt under EF-traktaten efter 23. juli 2002" (Bilag 4, punkt 3).

Det rådgivende udvalg kender endnu ikke til skridt i den retning. Udvalgets virksomhed vil desværre ophøre ved EKSF-traktatens udløb, uden at der er fundet et lignende organ til afløsning. Kul og stål vil i stedet blive behandlet i Det Økonomiske og Sociale Udvalg, med hvem der på nuværende tidspunkt pågår konstruktive bilaterale forhandlinger. Der er dog hidtil ikke taget nogen endelige beslutninger som følge af disse forhandlinger, og det kan heller ikke på nuværende tidspunkt vurderes, hvor virkningsfuld den fremtidige strukturerede dialog i kul- og stålsektorerne vil blive.

3. Spørgsmål og betænkeligheder vedrørende selve forordningen

I forslaget til forordning finder det rådgivende udvalg, at der fortsat er en række spørgsmål og uløste problemer, som kræver videre drøftelser, førend det er muligt at finde passende løsninger. Udvalget henviser endnu engang til dets udtalelse i forbindelse med Kommissionens grønbog om energiforsyningssikkerhed, herunder navnlig bemærkningerne vedrørende kulindustriens forhold(4). Udvalget har hovedsageligt drøftet følgende spørgsmål:

- Er det tilfredsstillende, at en ordning, som skal gælde indtil 2010, kun fastsætter særlige bestemmelser indtil 2007 og i øvrigt indeholder planer om at foretage en revision, som skal omfatte den resterende del af perioden, og som kan føre til betydelige ændringer af forordningen og skabe usikkerhed omkring fremtidsperspektiverne? Udvalget finder, at ordningen bør gælde mindst helt frem til 2010. Rådet har under alle omstændigheder ret til at foreslå ændringer. Det er tilstrækkeligt, at Kommissionen får mulighed for at forelægge en delrapport indeholdende eventuelle ændringsforslag. Dette ses tydeligt af den aktuelle ordning, som ifølge Kommissionens egen udtalelse har bevist sit værd de 81/2 år, den har eksisteret.

- Det er endvidere problematisk at en ordning, som skal forbedre energiforsyningssikkerheden ved, at der skabes et fundament af primærenergikilder, indeholder bestemmelser om en "løbende og mærkbar nedsættelse" af støtten samt omfordeling af støtte fra kul til vedvarende energikilder. Det ville være ønskværdigt, at den nye ordning giver medlemsstaterne mulighed for at arbejde mod en langsigtet indenlandsk stabil minimumsproduktion af kul, der - hvilket også specificeres i Kommissionens forslag - sikrer adgangen til reserver og derigennem en funktionsdygtig infrastruktur samt bevarer den eksisterende kvalificerede arbejdskraft og teknologisk knowhow. Nedsættelsen af den øremærkede støtte til at sikre disse ressourcer bør derfor ikke nå under et sådant mindsteniveau.

- Der skal også tages hensyn til de sociale og regionale konsekvenser af en yderligere tilpasning. Støtte til aktivitetsindskrænkning bør kun begrænses til perioden indtil 2007, såfremt denne støtte vedrører foranstaltninger inden for rammerne af beslutning nr. 3632/93/EKSF. Den eksisterende ordning tillader en vis fleksibilitet efter 2002 i tilfælde af "ekstraordinære sociale og regionale omstændigheder". Det ville også være mere passende, at støtten ikke obligatorisk nedsættes.

- Kommissionen giver i sit forslag ret vage og dermed ret vide skønsmæssige beføjelser, navnlig hvad angår støtte til forsyningssikkerhed eller planer, som ligger til grund for en sådan støtte. Disse vide skønsmæssige beføjelser er ikke forenelige med principperne om retssikkerhed og forudsigelighed og heller ikke med de enkelte medlemsstaters kompetencer i energispørgsmål. Der er behov for strammere kriterier for bedømmelse og godkendelse. Forslaget indeholder eksempler på uigennemførlige og urimelige krav, som f.eks. at der skal indsendes økonomiske oplysninger om hver enkelt produktionsenhed i et kulforetagende, og at hver medlemsstat skal give Kommissionen "alle oplysninger om reduktion af drivhusgasemissionerne".

- Kulindustrien og de kulproducerende medlemsstater bør ikke diskrimineres. Derfor bør procedurer og anmeldelseskrav være de samme som i andre sektorer. Der er derfor ingen grund til at ændre de procedurer, som allerede er blevet afprøvet og har vist deres effektivitet inden for rammerne af EKSF, og som overholder fællesskabsretten. Dog bør fristerne for anmeldelses-, undersøgelses- og godkendelsesprocedurerne ændres, så Kommissionen kan tage beslutninger i rette tid trods højere informationskrav.

(1) KOM(2001) 423 endelig, 25.7.2001.

(2) EFT C 206 af 11.8.1995, s. 9.

(3) EFT C 220 af 7.8.2001, s. 2.

(4) Jf. samme udtalelse, navnlig s. 3 f.