29. 6. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/7 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om den fælles markedsordning for 
fiskerivarer 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen er endnu ikke offentliggjort i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 3. december 1980 i medfør af artikel 43 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om 
det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 186. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles, den 25. og 26. marts 1981 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
43, 
under henvisning til anmodning af 3. december 1980 
fra Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udval­
gets udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) 
om den fælles markedsordning for fiskerivarer, 
under henvisning til beslutning truffet af ØSUs præ­
sidium den 9. december 1980, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Landbrugs-
afdelingen på sit 222. møde den 5. marts 1981, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, Wick, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 186. 
plenarforsamling den 25. og 26. marts 1981, mødet 
den 25. marts 1981 — 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Revisionen af den eksisterende markedsord­
ning for fiskerivarer (forordning (EØF) nr. 100/76 af 
16. januar 1976), som kun var en kodificering af den oprindelige forordning (EØF) nr. 2142/70, er blevet 
påtrængende nødvendig. Der er siden den første fi­
skerimarkedsordnings ikrafttræden den 1. januar 
1971 sket afgørende ændringer inden for fiskeriet. 
Endnu i 1971 kunne EF-medlemsstaternes flåder 
fiske temmelig frit på verdenshavene, og Fællesska­
bet havde en meget høj grad af selvforsyning. Indfø­
relsen af økonomiske zoner og fiskerizoner på 200 
sømil i 1976 og 1977 medførte, specielt for Nordat­
lantens vedkommende, meget kraftige indskrænk­
ninger i EF-fiskerfartøjernes adgang til deres tradi­
tionelle fangstpladser. Hertil kommer konsekven­
serne af overfiskningen af enkelte arter i bestemte 
områder (f.eks. sild i Nordsøen). Desuden er der sket 
væsentlige ændringer i markedsstrukturerne i han-
delsleddet og i forarbejdningsindustrien. På bag­
grund af disse forskellige faktorer måtte der også ske 
ændringer i handelsstrømmene og i behandlingen af 
fangsterne. Der måtte indføres større mængder 
fisk. 
1.2. Problemerne i forbindelse med udformningen 
af EFs interne fiskeriordning (fangstkvoter, adgangs­
rettigheder, strukturpolitik), som igen har gjort det 
svært at indgå aftaler med tredjelande om adgangs­
rettigheder, har skabt betydelige vanskeligheder for 
hele fiskerierhvervet i EF. Kutterejerne og de større 
fiskerfartøjers redere kan ikke planlægge en rentabel 
brug af deres fartøjer, så længe spørgsmålene om­
kring fangstkvoter og adgangsrettigheder ikke er løst, 
og så længe der ikke er fundet en tilfredstillende 
ordning med hensyn til tredjelande. Hertil kommer 
den enorme forøgelse af brændstofomkostningerne, 
der bringer producenterne ud i store økonomiske 
vanskeligheder. De dalende mængder af fersk fisk 
Nr. C 159/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 6. 81 
har skabt problemer i forarbejdnings- og handelsled-
det, idet EF-flådens tab ikke i fuldt omfang er blevet 
udlignet gennem import fra tredjelande. Arbejdsta­
gerne i fiskeriet og i forarbejdningsleddet står over 
for store vanskeligheder, fordi mange producenter 
inden for fiskeriet og fiskerierhvervet har måttet ind­
stille eller nedtrappe produktionen. Situationen for­
værres for arbejdstagerne om bord på skibene, fordi 
aflønningen er afhængig af, hvor meget fangsterne 
indbringer, således at nedgangen i fangsterne får 
direkte følger for arbejdstagernes indkomster. 
1.3. Udvalget udtrykker tilfredshed med forslaget 
om at revidere markedsordningen for fiskerivarer, 
men rejser dog det spørgsmål, om dermed de fore­
slåede ændringer tager tilstrækkelig højde for den 
nuværende situation og den fremtidige udvikling. 
Desuden gør Udvalget opmærksom på, at den fore­
slåede ordning må være praktisk anvendelig. 
1.4. Med dette forbehold og under henvisning til 
nedenstående bemærkninger godkender afdelingen 
Kommissionens forslag. 
2. Særlige bemærkninger 
2. /. Afsnit II (Producentorganisationer) 
Principielt tilslutter Udvalget sig Kommissionens 
forslag om at styrke producentorganisationerne, som 
udgør det bærende element i hele fiskerimarkedsord­
ningen. 
2.1.1. Artikel 5, stk. 2 
Det er et spørgsmål om producentorganisationerne, 
hvis rolle jo er begrænset til det første stadium af 
markedsføringen, overhovedet kan indtage en domi­
nerende stilling på EF-markedet. 
2.1.2. Artikel 6 
At fremme producentorganisationerne på den fore­
slåede måde kan efter Udvalgets opfattelse i enkelte 
tilfælde føre til problemer med allerede eksisterende 
producentorganisationer, såfremt der ydes mærkbar 
større støtte til nyoprettelse af producentorganisatio­
ner i medfør af artikel 6, stk. 2, end til de hidtidige 
producentorganisationer. For sådanne problem­
tilfælde bør der fastlægges en udligningsordning. 
2.1.3. Artikel 7 
For at løse problemet med producenter, som ikke er 
medlemmer af en producentorganisation, bør man sikre medlemmerne af disse organisationer en styrket 
status. Om muligt bør de i artikel 7 nævnte foranstalt­
ninger derfor gøres obligatoriske, selv om afdelingen 
er opmærksom på, at dette er i modstrid med enkelte 
medlemsstaters forfatningsret. 
Under alle omstændigheder må man sørge for, at 
ikke-medlemmer i intet tilfælde stilles bedre end pro­
ducentorganisationernes medlemmer. Det bør derfor 
fastsættes, at ikke-medlemmer i forbindelse med 
interventionsforanstaltninger i henhold til artikel 7 
skal betale en større andel af administrationsomkost­
ningerne til producentorganisationerne end disses 
medlemmer for at opveje de kontingenter, som med­
lemmerne løbende må indbetale til deres producent­
organisationer. 
5. linje i stk. 1 bør affattes således: » ... en eller 
flere af de i artikel 1 nævnte varer... «. 
Med denne formulering sikres det, at ordningen for 
ikke-organiserede producenter kommer til at omfatte 
samtlige de i forordningsforslaget nævnte fiskear­
ter. 
2.1.4. Artikel 8 
Også hvad angår godtgørelser, bør man efter Udval­
gets opfattelse klart undgå, at ikke-medlemmer kan 
stilles bedre end producentorganisationernes med­
lemmer. Man må være opmærksom på, at producent­
organisationernes medlemmer både har rettigheder 
og pligter. Erfaringen har vist, at ikke-medlemmer 
altid forsøger kun at drage fordel af de rettigheder, 
der er forbundet med den fælles markedsordning. 
2.2. Afsnit III (Prisordning) 
2.2.1. Artikel 9 
For klarhedens og overskuelighedens skyld bør arti­
kel 9, med bestemmelserne om de tilbagetagelsespri-
ser, der kan fastsættes af producentorganisationerne, 
efter Udvalgets opfattelse placeres efter artikel 10 og 
11. 
For at sikre den størst mulige markedsgennemsigtig-
hed og få markedet til at fungere optimalt ville det 
være hensigtsmæssigt at betragte den officielt fast­
satte tilbagetagelsespris som en mindstetilbagetagel-
sespris, der samtidig skal være en mindstesalgspris 
for producentorganisationerne og deres medlem­
mer. 
2.2.2. Artikel 10 
Udvalget udtrykker tilfredshed med, at man ved fast­
læggelsen af orienteringsprisen, som danner grund­
lag for alle andre prisfastsættelser og udligningsbeta-
29. 6. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 159/9 
linger under fiskerimarkedsordningen, har suppleret 
det hidtidige udgangspunkt, nemlig priserne i de sid­
ste tre fangstsæsoner, med en række nye kriterier: 
stabilisering af priserne, sikring af producentind­
komsterne og hensynet til forbrugernes interesse. 
Udvalget er dog betænkelig ved, at man som grund­
lag stadig vil benytte prisnoteringerne på de repræ­
sentative engrosmarkeder eller i de repræsentative 
havne i løbet af de sidste tre fangstsæsoner. Perioden 
forekommer at være for lang og foreslås reduceret til 
1-2 år. 
2.2.3. Artikel 12 
Udvalget finder det ikke rimeligt at beregne tilbage-
tagelsesprisen ved først at udregne et beløb på mel­
lem 70 og 90 % af orienteringsprisen og derefter at 
multiplicere dette beløb med tilpasningskoefficienter 
for at nå frem til tilbagetagelsesprisen for de enkelte 
kvalitetsklasser. Tilbagetagelsesprisen må kunne be­
regnes ved simpelt hen at multiplicere orienterings-
prisen med disse koefficienter. Dermed vil systemet 
kunne blive mere lukket og lettere at anvende i prak­
sis, uden at der opstår konkurrenceforvridninger. 
Formuleringen af artikel 12, som skal danne grund­
lag for fastsættelsen af den officielle tilbagetagelses-
pris, synes at kunne give anledning til misforståelser. 
Udvalget noterer sig Kommissionens erklæring om, 
at indledningen til artikel 12, stk. 1 skal affattes såle­
des: »For de i bilag I, afsnit A, anførte varer fastsæt­
tes en EF-tilbagetagelsespris ved at...« 
Den i artikel 12, stk. 2, nævnte regionalisering af 
tilbagetagelsespriserne må anvendes med stor forsig­
tighed, ligesom den skal ses i sammenhæng med bru­
gen af de i artikel 13, stk. 1, omhandlede prismarge­
ner og udviklingen i valutakursforskellene, således at 
markedsmekanismerne ikke fordrejes. 
2.2.4. Artikel 13, stk. 1 
Udvalget udtrykker tilfredshed med, at man i mod­
sætning til den hidtidige, usmidige fastholden ved 
den officielle tilbagetagelsespris nu hjemler mulighed 
for, at producentorganisationerne uden at miste ret­
ten til godtgørelse kan sætte prisen indtil 10 % under 
den officielle tilbagetagelsespris. For at sikre en 
bedre markedstilpasning finder Udvalget det dog 
rimeligere, at man giver producentorganisationerne 
tilladelse til at afvige fra den officielle tilbagetagel­
sespris inden for denne 10 %'s margen i såvel opad-
som nedadgående retning. Derimod er Udvalget betænkelig ved forslaget om, at 
producentorganisationerne i tilfælde af intervention 
skal betale producenterne 90 % af tilbagetagelsespri-
son, skønt f.eks. producentorganisationen i henhold 
til stk. 3 ikke opnår nogen udligning fra EUGFL, hvis 
interventionen omfatter mere end 20 % af de mar­
kedsførte fisk. 
2.2.5. Artikel 13, stk. 3 
Udvalget går ind for princippet med en trinvis gra­
duering af den finansielle udligning. Efter Udvalgets 
opfattelse vil det dog på nogle områder inden for 
fiskeriet være forbundet med betydelige vanskelighe­
der at gennemføre denne ordning, da mængderne af 
markedsførte fisk først kan opgøres efter et års 
forløb, og det samme gælder beregningen af udlig­
ningsbeløbet fra EUGFL, som jo afhænger af forhol­
det mellem interventionsmængderne og de landede 
mængder. Beregningen af den'finansielle udligning 
bør foretages på grundlag af de mængder, som landes 
af producentorganisationernes medlemmer. 
2.2.6. Artikel 13, stk. 4 
Disse foranstaltninger skal fremme anvendelsen af 
interventionsfisk til konsum, og sådanne interven-
tionsmængder, der forarbejdes til konsum i henhold 
til artikel 14, bør derfor ikke medregnes i det i arti­
kel 13 omhandlede udligningsbeløb. 
2.2.7. Artikel 13, stk. 5 
Udvalget frygter, at fiskerne ikke vil være motiverede 
for at søge varerne optimalt udnyttet på markedet, 
hvis — som det foreslås — 80 % af nettoindtægterne 
ved salg af interventionsfisk til fiskemel eller til foder 
fratrækkes den finansielle udligning. Man må derfor 
enten sænke procentsatsen betydeligt eller fortsætte 
med at anvende faste beløb. 
2.2.8. Artikel 14 
Det må betragtes som et fremskridt, at varer, som på 
grund af markedsforstyrrelser må gøres til genstand 
for intervention, på trods heraf nu kan anvendes til 
direkte konsum. Udvalget går i denne forbindelse ud 
fra, at formålet med de foreslåede foranstaltninger er 
at styrke fiskernes stilling på markedet. Det bør imid­
lertid overvejes, om ikke der ud over de i stk. 3 
Nr. C 159/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 6. 81 
nævnte muligheder for indfrysning, filettering og 
indfrysning, saltning, tørring og fremstilling af varer 
i pos. 16.04 i den fælles toldtarif kan eksporteres 
større mængder frossen fisk til udviklingslandene. 
Desuden må man drage omsorg for, at de i henhold 
til artikel 14 fremstillede varer ikke bringer forstyr­
relse på det normale marked for disse varer. 
2.3. Afsnit IV (Handel med tredjelande) 
2.3.1. Udvalget skal principielt anføre, at adgangen 
til EF-markedet også kan gøres betinget af, at der 
indrømmes adgang for fartøjer fra Fællesskabet til 
disse tredjelandes økonomiske zoner eller fiskerizo­
ner. 
Det foreslåede referenceprissystem forekommer 
yderst kompliceret og er næppe gennemførligt i prak­
sis. 
2.3.2. Artikel 20 
Den foreslåede pris franko grænse er ingen beskyt-
telsespris for producenterne, og således kan interven­
tion i endnu større omfang vise sig påkrævet. Det 
ville være mere effektivt og fremfor alt også betydelig 
mere gennemskueligt og klart, hvis der fastsattes en 
mindsteimportpris for varer, der indføres i Fælles­
skabet. En ordning med mindsteimportpriser vil også 
være betydelig lettere at kontrollere end det fore­
slåede system. 
2.3.3. Artikel 21, stk 2 
Det foreslås, at man ved fastsættelsen af reference­
priser i henhold til stk. 1 også benytter kriterierne i 
artikel 10. 
2.4. Afsnit V (Almindelige bestemmelser) 
2.4.1. Artikel 27, stk. 2 
Ifølge forslaget skal de i artikel 8, 13, 14, 16 og 17 
omhandlede foranstaltninger kun finansieres over 
EUGFL, såfremt fangstkvoterne for de berørte fiske­
bestande i den pågældende medlemsstat ikke er 
opbrugt. Dette rammer producentorganisationerne 
meget hårdt, idet disse organisationer ikke har nogen 
mulighed for at øve indflydelse på ikke-medlemmer, 
Bruxelles, den 25. marts 1981. for så vidt angår opfiskningen af fangstkvoterne. 
Desuden kan den foreslåede ordning resultere i, at 
markedsordningen ikke anvendes i det tilstræbte 
omfang. Denne bestemmelse bør derfor udgå. 
2.4.2. Artikel 39 
Udvalget mener, at den reviderede forordning — 
herunder gennemførelsesbestemmelserne — bør sæt­
tes i kraft så hurtigt det overhovedet lader sig gøre. 
2.5. Bilag 
2.5.1. Bilag I 
Udvalget påpeger, at der ved fastlæggelsen af orien-
teringspriserne må tages hensyn til de forskellige 
markeder for bestemte fiskearter inden for de enkelte 
tarifnumre (f.eks. A 12 kulmule og A 13 pighaj). 
Hesterejer af arten Crangon ex 03.03. A IV b) 1 i den 
fælles toldtarif må genoptages i bilag I, så hesterejer 
påny bliver omfattet af tilbagetagelsesprissystemet, 
således som det er tilfældet under den eksisterende 
markedsordning. 
2.5.2. Bilag III 
Under pkt. B) må man ved prisberegningen for Thun-
nus albacores tage udgangspunkt i fisk med en styk­
vægt på over 10 kg. 
2.5.3. Bilag IV 
I bilag IV a) må man også påny medtage ørred, 
således at formuleringen bliver: »ex 03.01. A. I. A. 
Ørred«. 
Desuden skal det påpeges, at positionsnummeret for 
karpe efter toldtariffen er: »ex 03.01 A. III. Kar­
pe«. 
I bilag IV b) kan de samme problemer optræde, som 
blev nævnt i forbindelse med bilag I. 
2.5.4. Bilag V 
I bilag V bør medtages »polar cod« (polartorsk). 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg