Resumé

Siden Hongkong blev overdraget til Folkerepublikken Kina i 1997, har Den Europæiske Union (EU) og dens medlemsstater nøje fulgt den politiske og økonomiske udvikling i Det Særlige Administrative Område Hongkong, der bygger på princippet om "ét land, to systemer". I overensstemmelse med det tilsagn, Europa-Parlamentet fik i 1997, udsendes der en årlig rapport om udviklingen i Hongkong. Dette er den syttende rapport, som dækker udviklingen i 2014. EU støtter "ét Kina"-politikken og princippet om "ét land, to systemer" og dets gennemførelse.

Bortset fra visse udfordringer finder EU, at dette princip fortsat fungerede godt i 2014 og samlet set frembød fordele for både Hongkong, Kina og det internationale samfund.

Retsvæsenet udviste fortsat uafhængighed og et vedholdende engagement for så vidt angår retfærdig rettergang. Under den lange kampagne med civil ulydighed forblev retsstaten det ledende princip for regeringen, de økonomiske aktører og den brede befolkning. Der blev fortsat gjort en stor indsats for at bekæmpe korruption, således som det fremgår af domfældelsen over to højtprofilerede personligheder og positive indikatorer for god regeringsførelse. Bortset fra to episoder var politiets fremfærd under de tre måneder lange prodemokratiske gadeprotester professionel, og brugen af magt var rimelig. Medierne var fortsat frie, selv om angreb på mediefolk i stigende grad gav anledning til bekymring. Det økonomiske system med et frit marked fungerede fortsat effektivt, og Hongkong forblev et konkurrencedygtigt internationalt forretningscenter og det vigtigste knudepunkt for handel med det kinesiske hovedland.

Hongkong befinder sig i en vigtig fase af sin demokratiske udvikling med hidtil usete protester og mere polariserede og intense debatter, der har afsløret både politiske og samfundsøkonomiske skel. EU slår fortsat til lyd for en styrkelse af demokratiet, herunder retsstaten, retsvæsenets uafhængighed, de grundlæggende friheder og rettigheder, åbenhed og informations- og ytringsfrihed i Hongkong.

Som part med interesse i Hongkongs fremtid og i overensstemmelse med områdets forfatning støtter EU, at regeringslederen og medlemmerne af Lovgivningsrådet i henholdsvis 2017 og 2020 vælges ved almindelige direkte valg. EU støtter Hongkongs befolknings ønske om en høj grad af politisk deltagelse og egentlige alternativer i forbindelse med valget af regeringslederen i 2017 og derefter. En ansvarlig regering bidrager til stabilitet og velstand, til at beskytte grundlæggende rettigheder og friheder og til at understøtte Hongkongs status og konkurrenceevne som et vigtigt internationalt forretningscenter. Almindelige direkte valg ville sikre regeringen større støtte fra befolkningen og legitimitet i forsøget på at nå Hongkongs økonomiske mål og tackle samfundsmæssige udfordringer.

EU håber, at Hongkong gennem konstruktive drøftelser vil være i stand til rettidigt at nå frem til en aftale om et valgsystem, som er demokratisk, fair, åbent og gennemsigtigt. Herefter er det også EU's håb, at processen med indførelse af almindelige direkte valg til udpegelse af alle medlemmerne af Lovgivningsrådet i 2020 indledes uden forsinkelser.

EU respekterer suverænitetsprincippet og er samtidigt rede til at samarbejde om spørgsmål vedrørende valgreform, herunder interparlamentariske udvekslinger og deling af praktiske erfaringer om demokratisk udvikling.

Den politiske udvikling

Indførelsen af almindelige direkte valg til udpegelse af regeringslederen i 2017 er fortsat Hongkongs vigtigste interne spørgsmål. I henhold til Hongkongs forfatning skal regeringslederen og Lovgivningsrådet følge en forfatningsprocedure med fem etaper. Områdets regering indledte den første etape den 15. juli 2014, da regeringslederen Leung Chun-ying afleverede en rapport til den kinesiske folkekongres' stående udvalg (NPCSC) med et forslag om at reformere systemet til valg af regeringslederen. Forslaget tog afsæt i en fem måneder lang offentlig høring, som resulterede i 124 700 skriftlige forslag.

Ifølge regeringslederens rapport var det centrale spørgsmål i debatten udvælgelsen af kandidater. Det blev foreslået, at kandidaterne skulle udpeges af et nomineringsudvalg bestående af 1 200 personer som fastsat i forfatningen. Man afviste i rapporten ideen om, at borgerne eller de politiske partier skulle udvælge kandidaterne, således som det var foreslået af oppositionen af pandemokratiske partier, der fremførte, at udvælgelse via et udvalg ikke opfyldte de demokratiske normer, og at en sådan udvælgelse i praksis ville medføre udelukkelse af pandemokratiske kandidater.

Efter den offentlige høring organiserede civilsamfundsgruppen "Occupy Central with Love and Peace" en uofficiel folkeafstemning i dagene 20.-29. juni. Næsten 800 000 personer afgav deres stemme – hvilket lå et pænt stykke over forventningerne - og der var et overvældende flertal for borgernes og de politiske partiers udpegelse af kandidater. I august indsamlede den regeringsvenlige civilsamfundsgruppe "Alliance for Peace and Democracy" 1,5 mio. underskrifter mod "Occupy Central"-kampagnen og til støtte for regeringslinjen. Underskriverne omfattede regeringslederen Leun Chun-ying og andre højtplacerede embedsmænd.

Debatten fik yderligere næring af det kinesiske statsråds offentliggørelse den 10. juni 2014 af en hvidbog med titlen ”The Practice of the “One Country, Two Systems” Policy in the Hongkong SAR”. I hvidbogen understregedes det, at Hongkongs vidtgående autonomi var underlagt den centrale regerings myndighed, og at denne regering havde omfattende beføjelser til at lede området. Man gjorde heri også opmærksom på behovet for at værne om Kinas suverænitet og landets sikkerheds- og udviklingsinteresser. Det hed i hvidbogen desuden, at "kærlighed til landet" var et grundlægende politisk krav til Hongkongs administratorer, herunder til dommere og andre ansatte inden for retsvæsenet. Mens repræsentanter for centralregeringen påpegede, at hvidbogen blot fastslog den eksisterende situation, og at der ikke var tale om en ny politik, var der mange i Hongkong, der opfattede hvidbogen som et forsøg på at reducere Hongkongs "vidtgående autonomi" og underminere retsvæsenets uafhængighed i landet.

Den 31. august 2014 traf NPCSC med enstemmighed afgørelse om rammerne for Hongkongs første "one person, one vote"-valg til posten som regeringsleder i 2017. I henhold til disse rammer kan kun to elle tre kandidater, der modtager mindst 601 stemmer fra det 1 200 mand store nomineringsudvalg, stille op til regeringsledervalget. Nomineringsudvalget selv vil i henhold til modellen for det nuværende valgudvalg blive delt op i fire sektorer, og dets medlemmer vil blive valgt af ca. 250 000 individuelle vælgere og repræsentanter for erhvervslivet.

NPCSC-afgørelsen blev i vide kredse anset for at være mere restriktiv end forventet, og oppositionsgrupper fandt den mere restriktive tilgang uberettiget. Hongkongs advokatforbund beskrev den som værende "urimeligt restriktiv". Regeringen og formanden for Lovgivningsrådet fremførte, at NPCSC-afgørelsen stadig var fleksibel på mange områder, og at dette kunne udnyttes til at fremme valgsystemets demokratiske karakter.

Den vigtigste reaktion på NPCSC-afgørelsen var en kampagne, der i september blev iværksat af forskellige grupper af studerende og andre prodemokratiske aktivister. Fra den 27. september blokerede aktivister centrale trafikårer i Hongkong, og demonstranterne omringede den lovgivende forsamling og vigtige regeringsbygninger. Politiets anvendelse af tåregas den 28. september, som generelt blev opfattet som værende overdreven, gav næring til massive demonstrationer, som på deres højdepunkt havde deltagelse af 100 000 personer. Der var få isolerede voldsepisoder, men demonstranterne var for langt den overvejende dels vedkommende fredelige, og politiets magtanvendelse var minimal. Demonstrationerne aftog gradvist på baggrund af tiltagende offentlig misbilligelse. I forlængelse af domstolsafgørelser blev vejspærringerne gradvist fjernet - den seneste den 15. december.

Regeringen var sen til at gå i dialog med demonstranterne og til at forsøge at nå et kompromis. Under demonstrationerne var der flere internationale ledere, herunder FN's generalsekretær Ban Ki-moon, Storbritanniens premierminister David Cameron og EU's højtstående repræsentant Catherine Ashton, som i erklæringer opfordrede begge sider til at udvise tilbageholdenhed og søge at nå en fredelig løsning på den politiske konflikt.

Demonstrationerne havde et politisk udspring, men afslørede stor samfundsøkonomisk utilfredshed. Utilfredsheden vedrørte livsgrundlaget og, særligt blandt de unge, en følelse af at være frataget deres rettigheder af et politisk system, som de mener handler til fordel for en erhvervstop, hvis hovedinteresse er at opretholde gode forbindelser til centralregeringen.

Forskning har vist, at unge i Hongkong i højere grad identificerer sig med Hongkong end med Kina under ét, og at de frygter, at Kina udhuler Hongkongs retsstat, rettigheder og friheder. Den 7. januar 2015 offentliggjorde Hongkongs regering en rapport - uden for "processen med fem etaper" - som afspejler befolkningens meninger og aspirationer i perioden fra 31. august til 15. december 2014. Rapporten var en indrømmelse fra regeringen til de demonstrerende studenter, men disse kritiserede regeringen for ikke at tage hånd om de centrale kritikpunkter.