KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.10.1995 
KOM(95)478 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS 
GASFORSYNINGER NU OG I FREMTIDEN 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. Resumé 1 
2. Konklusioner 6 
3. Gasforsyning og -efterspørgsel i EF samt forbindelser med 
tredjelande nu og i fremtiden 7 
3.1. Udviklingen af gasforsyning og -efterspørgsel i EF i de seneste ti år 7 
3.2. EF's forsyning og efterspørgsel på nuværende tidspunkt 7 
3.3. Forsyning og efterspørgsel i fremtiden 8 
3.4. Aspekter forbundet med tredjelande 10 
4. Markedsudviklinger og betydningen heraf for forsyningssikkerheden 12 
4.1. Udviklinger i kraftfremstillingssektoren 12 
4.2. Udviklingerne i den store industrielle sektor 13 
4.3. Vertikal integrering langs gasforsyningskæden 13 
4.4. Horisontal integrering af gasmarkedet 14 
4.5. Mekanismer til fastsættelse af gaspriser 14 
5. Forsyningssikkerhed på EF-niveau 15 
5.1. Indledning 15 
5.2. Forsyningssikkerhed i EF på kort sigt 16 
5.3. Forsyningssikkerhed i EF på lang sigt 18 
5.4. Transeuropæiske gasnet 21 
5.5. Samarbejde på EF-niveau 21 
Tabeller 
Bilag 
M 
1 Resumé 
Indledning 
1. I næsten alle EF's medlemsstater er naturgassens markedsandel stigende. Dens andel 
på energimarkedet forventes for EF som helhed at vokse fra i dag ca. 19% til ca. 26% 
i 2010. Da produktionen i EF samtidig falder, stiger afhængigheden af import fra 
tredjelande betydeligt fra næsten 40% i dag til ca. 60% i 2010 og 75% i 2020. Den 
politiske situation i nogle af disse leverandørlande er ydermere usikker, hvilket giver 
anledning til en vis bekymring. 
2. Naturgasindustrien i EF har til dato sikret en særdeles tilfredsstillende 
forsyningssikkerhed. Der er ingen grund til at tro, at dette ændrer sig i fremtiden. 
Medlemsstaterne har ansvaret for sikkerhed på nationalt niveaiu, og EF har ansvaret 
for sikkerhed på EF-niveau, særlig i lyset af det indre marked. 
3. Denne meddelelse indgår i den ramme, der blev beskrevet i Kommissionens grønbog]) 
- som efterfølges af en hvidbog - hvori forsyningssikkerhed blev understreget som en 
af de tre søjler i EF's energipolitik. Denne meddelelse skal ikke foregribe yderligere 
udviklingen af den retlige ramme forbundet med andre energipolitiske spørgsmål i EF, 
som feks. det indre energimarked og de transeuropæiske net, men blot bidrage til 
drøftelsen om disse politiske spørgsmål. 
4. Meddelelsen har en dobbelt målsætning: 
a) at skabe en diskussionsplatform for gassektorens fremtid i EF og 
b) at undersøge spørgsmålet om forsyningssikkerhed og vurdere, hvad man på EF-
niveau kan gøre for at sikre forsyningssikkerheden ind i det næste århundrede. 
5. Meddelelsen er opdelt i tre hovedkapitler. Det første omfatter udsigterne for 
gasefterspørgsel og -forsyning indtil 2020, de "forsyningsunderskud" som opstår og 
det kritiske spørgsmål forbundet med eksterne forbindelser. Andet kapitel behandler 
nogle markedstendenser med henblik på deres eventuelle betydning for 
forsyningssikkerheden. Kapitel 3 vedrører de sikkerhedsforanstaltninger, der på 
nuværende tidspunkt er til rådighed for gasindustrien og vurderer effektiviteten heraf 
i tilfælde af en betydelig forsyningsmangel. Denne meddelelse berører ikke 
Fællesskabets budget. 
6. Det Internationale Energiagentur udførte for nylig en undersøgelse om 
gasforsyningssikkerhed, som omfatter de tre hovedmarkeder inden for OECD, dvs. 
Vesteuropa, Nordamerika og Stillehavsområdet. Denne undersøgelse viser, at der er 
væsentlige forskelle mellem disse tre regionale gasmarkeder, hvad angår gasforsyning 
og -efterspørgsel samt forsyningssikkerhed. Der kan kun drages specifikke 
konklusioner om EF på grundlag af en detaljeret analyse af den europæiske situation. 
En sådan analyse foretages i denne meddelelse. 
7. Under forberedelsen af denne meddelelse har der været afholdt indgående høringer 
med branchen, individuelle gasselskaber og Eurogas samt med medlemsstaterne. Disse 
høringer har givet det endelige dokument større lødighed. 
Udsigterne for efterspørgsel os forsyning 
l) KOM(94) 659 endelig udg. 
AL 
8. Indgåede gasleveringskontrakter mere end dækker den forventede efterspørgsel til år 
2000. Hvis det forudsættes, at de eksisterende leveringskontrakter forlænges, vil der 
i år 2010 være et underskud på op til 20% mellem disse forsyninger og den forventede 
efterspørgsel. Der skal derfor indgås nye leveringskontrakter for større mængder gas 
end det nuværende samlede forbrug i EF for at imødekomme den forventede 
efterspørgsel i 2020. 
9. EF's potentielle gasforsyninger - både interne og eksterne - er dog mere end 
tilstrækkelige til at opfylde efterspørgslen et godt stykke ind i næste århundrede. Større 
leverancer forventes hovedsagelig fra tre eksterne leverandører: Rusland, Norge og 
Algeriet. Alle tre leverandører har større projekter om betydelig forøgelse af 
gaseksporten til EF. 
10. Der er ingen mangel på yderligere gasreserver, som EF kan drage nytte af, f.eks. fra 
Mellemøsten og Centralasien, men disse skal udvikles og transporteres via rørledning 
eller LNG over lange distancer, hvilket påvirker omkostningerne og, hvad angår 
rørledninger, kan give transitvanskeligheder. Disse faktorer kan på lang sigt påvirke 
gaspriserne, hvilket kan medføre en nedgang i gasefterspørgslen. 
Forbindelser med tredjelande 
11. EF diskuterer for tiden strategier for udviklingen af et tættere forhold til betydelige 
energiproducenter i det tidligere Sovjetunionen og spørgsmål vedrørende betingelserne 
for adgang til energiprodukter og for etableringen af eksportmuligheder indgår i 
dialogen med disse lande. Det europæiske energicharter danner en vigtig ramme, der 
kan tilskynde til handel med og samarbejde om gas med eksisterende og potentielle 
leveringslande i Øst-og Vesteuropa. Hvis der skabes en ramme i lighed med 
energicharteret eller hvis dette udvides mod syd, således at det omfatter andre 
regionale gasleverandører, vil forsyningssikkerheden kunne styrkes. Den kommende 
europæiske Middelhavskonference giver mulighed for at føre dette spørgsmål et skridt 
videre. 
12. Dialogen mellem forbruger og producent skaber også en ramme, der tilskynder til 
nærmere forbindelser med leverandørerne. EF's voksende importafhængighed og dets 
strategiske behov for nærmere forbindelser med leverandører fra tredjelande bør indgå 
i og motivere politiske forbindelser med disse lande. Disse strategiske forhold bør i 
stadig højere grad påvirke EF's programmer for samarbejde og teknisk bistand på 
energiområdet, som f.eks. TACIS, PHARE og Middelhavsprogrammer. 
13. Landene i Central- og Østeuropa står over for alvorlige problemer i gassektoren, ikke 
mindst forsyningssituationens skrøbelige sikkerhed, hvilket hovedsagelig skyldes, at 
de er afhængige af en enkelt leverandør. Disse lande vil henvende sig til EF med 
henblik på øget handel, samarbejde, integrering og spredning af forsyningskilder, 
særlig med udsigt til medlemskab af EF. 
Markedstendenser 
14. Der har i de senere år været en tendens til vertikal integrering langs 
gasforsyningskæden, særlig i form af nogle eksterne leverandørers investeringer 
downstream. Denne udvikling må betragtes som positiv, da den viser, at disse 
leverandører føler sig mere forpligtede over for EF's markeder og repræsenterer en 
stabilitets- og sikkerhedsfaktor. Samtidig bør man dog sikre, at der leveres fra flere 
kilder. 
- 2 -
15 Anvendelse afgås til kraftproduktion har en række økonomiske fordele. Hertil kommer 
væsentlige miljømæssige fordele, hvis naturgas anvendes i stedet for fossilt brændsel. 
Kraftproduktionssektoren kan derfor komme til at tegne sig for over 50% af det øgede 
gasforbrug til år 2010, hvilket er næsten en tredjedel af det samlede gasforbrug i EF 
på dette tidspunkt. Den øgede efterspørgsel efter gas til kraftproduktion og indsatsen 
for at reducere omkostningerne kan tilskynde til flere direkte forbindelser mellem 
kraftproducenter og gasproducenter samt nye prissammensætninger, som afspejler, at 
kul er den største konkurrent til gas i denne sektor. Udviklingen af gasmarkeder 
muliggør nye prisideer for gas. 
Forsyningssikkerhed på EF-niveau på kort sigt 
16. Det skønnes, at EF på nuværende tidspunkt kan klare en leveringsafbrydelse fra de 
væsentlige ikke-OECD eksportører, Rusland og Algeriet, i henholdsvis 9 og 20 
måneder. Selv om der forekommer manglende leverancer fra begge disse kilder, er 
sikkerhedsperioden på næsten 5 måneder. Dette sikkerhedsniveau kan kun opnås med 
fuldstændigt samarbejde tværs over grænserne mellem medlemsstaternes gasindustrier 
med anvendelse af eksisterende sikkerhedsforanstaltninger. 
17. Forsyningssituationen varierer dog betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden 
hvad angår naturgasandelen af det primære energiforbrug, indenlandsk gasproduktion, 
importspredning, integrering i det europæiske gasnet, oplagringsmængde og -type, 
markedsopdeling, antallet af installationer til flere brændstoffer, LNG-terminaler og 
samarbejde tværs over grænserne med andre gasselskaber. De 
sikkerhedsforanstaltninger, der er truffet på nationalt niveau varierer afhængig af disse 
meget forskellige forsynings- og efterspørgselssituationer. 
18. EF-dimensionen øger forsyningssikkerheden. EF's gasselskaber samarbejder allerede 
via reserveaftaler tværs over grænserne på kommerciel basis. En samarbejdspolitik på 
EF-niveau med henblik på at minimere følgerne for forbrugerne af en alvorlig 
afbrydelse indebærer anvendelse af en række foranstaltninger. Disse omfatter 
nedskæring af efterspørgselen ved anvendelse af afbrydelseskontrakter; 
produktionsfleksibilitet både hvad angår landets egen produktion og import fra andre 
EF-producentlande; anvendelse af lagre på EF-niveau. Når disse foranstaltninger 
anvendes sammen bliver der mere gas til rådighed til intern handel i EF større 
importspredning på EF-niveau end på medlemsstatsniveau. 
Forsyningssikkerhed på EF-niveau på lam sizt: Netintezrering 
19. Hvis ovennævnte sikkerhedsforanstaltninger skal udnyttes fuldt ud, forudsætter det en 
integrering af EF's gassystem, og det er derfor af afgørende betydning at bibeholde 
gassystemets indbyrdes forbindelse og at sikre et hensigtsmæssigt sikkerhedsniveau. 
20. EF's net er i vidt omfang integreret takket være den europæiske gasindustris indsats, 
men der er en række yderligere forbindelser, som kan øge sikkerheden. 80% af 
Europas gasreserver er beliggende i Nordsøen og i Nederlandene. 
Rørledningsprojekter, som skal forbinde fastlandet og Nordsøen samt forbindelser på 
fastlandet mellem flere medlemsstater, kan i væsentlig grad forbedre levering fra 
Nordsøen og Nederlandene, hvis der forekommer en afbrydelse fra russiske og/eller 
algierske kilder. 
21. De mest sårbare medlemsstater i tilfælde af et betydeligt udfald af leverancer er 
Finland (afbrydelse fra Rusland), Grækenland (afbrydelse fra Rusland) og Portugal 
(afbrydelse fra Algeriet). Grækenland er dog i færd med at anlægge LNG-faciliteter, 
som vil give betydelig større sikkerhed mens problemet i Finland delvist opvejes af 
muligheden for skift til andet fyringsmiddel. Portugal kan muligvis klare en afbrydelse 
fra Algeriet uden LNG-faciliteter, men kun hvis den planlagte nye spanske forbindelse 
færdiggøres, og kapaciteten i det franske hovedsystem øges. En løsning på lang sigt 
for Finland er forbindelse med Sverige, efterhånden som de nordiske markeder 
udvikler sig og en rnulig udvikling af gasforsyninger fra Barentshavet. 
22. Følgende lande er sårbare i mindre grad: Spanien (afbrydelse fra Algeriet), Østrig 
(afbrydelse fra Rusland) og Italien (afbrydelse fra Rusland og Algeriet). Hvis 
forbindelserne nævnt i afsnit 5.3.1 anlægges og instrumenterne til 
belastningsafbalancering, til swaps og fremførelsesomlægning anvendes effektivt samt 
i Italiens og Spaniens tilfælde alternative LNG, kan disse medlemsstater bibeholde 
leveringer i meget lang tid. 
23. I tilfælde af det værst mulige scenario - som med al sandsynlighed ikke vil forekomme 
- nemlig en samtidig afbrydelse fra både Rusland og Algeriet, bliver Spanien, Italien 
og Østrig langt mere sårbare. Belgien og Frankrig kan også vise sig at være sårbare, 
særlig hvis ovennævnte forbindelser ikke findes. 
Transeuropæisk gasnet 
24. Nogle af ovennævnte strategiske forbindelser er af fælles interesse eller er prioriterede 
projekter under det transeuropæiske energinets program. Udviklingen af en politik for 
det transeuropæiske energinet muliggør udvidelse af listen over projekter af fælles 
interesse til også - efterhånden som markedsforholdene ændres - at omfatte nogle af 
de manglende rørledningsforbindelser og oplagringsprojekter, som identificeres i denne 
rapport - herunder de mest sårbare landes behov - og vil derved medvirke til at øge 
EF's forsyningssikkerhed. 
Oplagring os afbrvdelighed 
25. I betragtning af den lange anlægstid forbundet med etablering af ny underjordisk 
gaslager, må der foretages en analyse af fordele og ulemper ved at skabe mere 
lagerkapacitet med henblik på at tilfredsstille den øgede efterspørgsel, den reducerede 
fleksibilitet, som skyldes faldende intern EF-produktion og den øgede afhængighed af 
importeret naturgas;. Dette er særlig vigtigt for medlemsstater med mindre udviklede 
gasmarkeder. 
26. Overordnede tal foreligger, men der er behov for en dybtgående undersøgelse af 
afbrydeligheden for industri og kraftproduktion i medlemsstaterne, således at man kan 
definere, hvad afbrydelsesniveauet er, og hvad dette betyder for forsyningssikkerheden 
i tilfælde af en større krise. 
27. Gas- og elektricitetsværker kan eventuelt dele energi i perioder med manglende gas 
eller elektricitet, da samtidig spidsbelastning for gas og elektricitet sjældent 
forekommer i hele EF. Med den potentielt store forøgelse af afbrydelig kraftbelastning 
kan dette instrument reducere næsten alle medlemsstaternes sårbarhed på lang sigt. 
Samarbejde på EF-niveau 
28. Der bør gøres en indsats for at sikre, at samarbejde på EF-niveau er så effektivt som 
overhovedet muligt i tilfælde af en større gaskrise. En række ideer kan i denne 
forbindelse være værd at udvikle yderligere. En mulighed kunne være at blive enige 
om sikkerhedsmål for medlemsstaterne, som kunne være differentierede forudsat at det 
overordnede sikkerhedsmål er sikret og at der er en tilstrækkelig byrdefordeling. 
Sikkerhedsmålene kunne udformes ved anvendelse af den optimale blanding af de 
sikkerhedsforanstaltninger, der er tilgængelige i de enkelte medlemsstater, herunder 
forbedret samarbejde tværs over grænserne. 
29. Forsyningssikkerhed udgør ganske vist ikke noget større problem for øjeblikket, men 
vi har ikke råd til at være selvtilfredse. Kriseretningslinjer kunne udarbejdes på EF-
niveau med henblik på at etablere et fælles sprog og kriseprioriteter for håndtering af 
en større gasafbrydelse. 
30. Dybdegående analysearbejde vedrørende sammenhængen mellem alle faktorer der 
påvirker forsyningssikkerheden på EF- og medlemsstatsniveau bør fortsætte. Dette 
arbejde bør tage hensyn til de forskellige muligheders omkostninger og fordele og ikke 
alene omfatte udviklingen på forsyningssiden, men ligeledes realiseringen af 
transeuropæiske netværk, færdiggørelsen af det indre energimarked og fremme af 
forbindelser med tredjelande, som f.eks. gennem det europæiske energicharter. 
- 5 
2. Konklusioner 
På grundlag af den i denne meddelelse forelagte analyse anmoder Kommissionen 
Rådet om at notere sig og støtte følgende konklusioner: 
1. Gasmarkederne er af natur af regional karakter og EF's gasforsyningssikkerhed kan 
derfor kun vurderes korrekt på grundlag af dybtgående analyser af den specifikke 
situation i den europæiske region. 
2. Gasforsyningssikkerhed er ikke noget umiddelbart problem på EF-niveau, selv om der 
er væsentlige forskelle i forsyningssikkerhed fra den ene medlemsstat til den anden. 
Den blanding af sikkerhedsforanstaltninger, der er udviklet af den europæiske 
gasindustri, dvs. forbindelse af nettene, oplagring, produktionsfleksibilitet, 
afbrydelighedskontrakter og grænseoverskridende aftaler er forskellig fra den ene 
medlemsstat til den anden. Med samarbejde på EF-niveau vil disse samme 
foranstaltninger kunne anvendes på en koordineret måde, således at gassystemets 
fleksibilitet fuldt ud kan udnyttes, og Europas forsyningssikkerhed bliver herved 
forbedret. 
3. EF's afhængighed af forsyninger ude fra øges gradvis i den periode, vi beskæftiger os 
med, da en stor del af det stigende gasforbrug vil skulle leveres fra ikke-OECD-lande. 
Der er ikke nogen mangel på gasreserver tilgængelige for EF til at opfylde den store 
stigning i gasforbruget, som forventes op til århundredeskiftet og derefter, men øgede 
forsyninger til økonomiske priser vil højst sandsynligt komme fra de nuværende tre 
væsentlige eksterne leverandører, Rusland, Norge og Algeriet. Viser der sig nye 
leverandører, vil disse også være tredjelande og geografisk set stadig lamgere borte fra 
EF. 
4. Færdiggørelsen af det indre marked vil fremme integrationen af gasmarkederne og 
derved forstærke gasforsyningssikkerheden. Samarbejde og solidaritet på EF-niveau 
vil givo ot fil gnu I til ck.'ilciiio loverttmlmoi ug li un ai il un cl o og ydciligdte tryghed til 
nuværende og fremtidige gasforbrugere i EF, hvorved EF's sikkerhedsposition styrkes. 
Dette vil styrke samordnede reaktioner i tilfælde af forsyningsvanskeligheder, fastholde 
og forbedre naturgaissens image som pålideligt brændstof, lette gennemførelsen af de 
storstilede projekter der er nødvendige for at bringe gas til de europæiske markeder 
i de kommende år og virke forebyggende i relation til eventuelle manglende 
forsyninger. 
5. Fleksibiliteten af EF's gassystem, forstærket gennem etableringen af transeuropæiske 
netværk, bør til stadighed overvåges og styrkes, når dette er nødvendigt, således at det 
- efterhånden som tiden går - kan klare eventuelle manglende forsyninger inden for 
rammerne af det indre, integrerede energimarked i EF. 
Kommissionen vil sammen med medlemsstaterne, den europæiske gasindustri og andre berørte 
organisationer undersøge de forskellige spørgsmål rejst i denne meddelelse, nøje følge 
udviklingen inden for gassektoren i det omfang, den påvirker sikkerheden i og uden for EF 
og igen aflægge beretning til Rådet. 
* 
* * 
- 6 
3. Gasforsyning og -efterspørgsel i EF samt forbindelser med tredjelande nu og i 
fremtiden 
I nedenstående tabel resumeres EF's gasforsynings- og efterspørgselstendenser i de 
kommende år. 
1 
| 1. Efterspørgsel (Mtoe) 
2. Produktion i EF % 
1 3. Importafhængighed % 1994 
254 
61 
39 2000 
311/320 
56 
44 2010 
392/411 
41 
59 2020 
432/496 
25/32 
68/75 
Kilde: Se vedlagte tabeller 
3.1. Udviklingen af gasforsyning og -efterspørgsel i EF i de seneste ti år. 
Naturgasforbruget i EF er steget betydeligt i de seneste 10 år, idet det er vokset med 
mere end 38% fra 184 Mtoe i 1985 til 254 Mtoe i 1994. Gassens andel af den samlede 
energiefterspørgsel i EF er for øjeblikket ca. 19%. 
Gasproduktion inden for EF's grænser steg med 25%, fra 126 Mtoe i 1985 til 157 
Mtoe i 1994. Efterspørgslen er derfor steget mere end produktionen, idet forskellen 
udlignes ved import fra tre hovedleverandører, Algeriet, Norge og Rusland. Import 
steg med 62%, fra 61 Mtoe i 1985 til 100 Mtoe i 1994. Afhængighed af eksport 
udefra voksede således fra 33% i 1985 til næsten 40% i 1994. 
Import fra Rusland steg med 150%, fra 21 Mtoe i 1984 til 53 Mtoe i 1994, og 
udgjorde således 80% af forøgelsen af import udefra. I 1985 var EF afhængig af 
Rusland for 34% af den samlede gasimport. I 1994 var denne afhængighed steget med 
mere end en tredjedel til 52%. 
Import fra Algeriet steg med over en tredjedel, fra 17 Mtoe i 1985 til 23 Mtoe i 1994 
med omtrent samme hastighed som EF's efterspørgsel. EF's afhængighed af import fra 
Algeriet faldt en anelse i dette tiår fra 28% i 1985 til ca. 25% i 1994. 
Import fra Norge steg med blot 5% fra 22 Mtoe i 1985 til 23 Mtoe i 1994. Relativt 
set faldt Norges andel af EF's import fra 36% i 1985 til 25% i 1994. 
3.2. EF's forsyning og efterspørgsel på nuværende tidspunkt (se Tabel 2A). 
EF's samlede naturgasefterspørgsel var i 1994 254 Mtoe. Tyskland og Det Forenede 
Kongerige er de største forbrugere (ca. 60 Mtoe hver); Italien, Nederlandene og 
Frankrig forbruger hver 30-40 Mtoe; Belgien, Spanien, Danmark, Irland, Østrig, 
Finland og Sverige forbruger hver under 10 Mtoe. Luxembourgs forbrug er kun 0,4 
Mtoe, mens Grækenland og Portugal planlægger at indføre naturgas i de kommende 
år. 
Naturgassens andel i EF's samlede energibalance beløb sig i 1994 til ca. 19%. Gassen 
tegner sig for den største andel i Nederlandene (49%), herefter følger en gruppe på 
fem lande der ligger omkring EF's gennemsnit: Italien, UK, Irland, Belgien, Tyskland 
og Østrig. Frankrig, Danmark og Finland er under gennemsnittet, mens Luxembourg, 
Spanien og Sverige ligger under EF's gennemsnit. 
- 7 
De skønnede beviste naturgasreserver i EF var i 1995 3360 Mtoe (se tabel 1) og der 
er muligheden for at disse reserver kan øges ved hjælp af nye fund og avancerede 
produktionsteknikker. Nederlandene og UK har tilsammen mere end 73% af de 
samlede EF-reserver. En stor del af EF's naturgasreserver er derfor koncentreret i 
Nordvesteuropa. 
Den samlede naturgasproduktion i EF var i 1994 157 Mtoe. EF's naturgasproducenter 
kan opdeles i tre grupper. Den første består af Nederlandene og UK, som hver 
producerer over 55 Mtoe. Italien og Tyskland producerer hver ca. 15 Mtoe. Endnu en 
gruppe bestående af Danmark, Frankrig, Irland, Østrig og Spanien producerer hver 
under 5 Mtoe. De andre medlemsstater har ingen national naturgasproduktion. 
De nuværende tal viser, at der er reserver til at opretholde den nuværende produktion 
i over 20 år i EF. Reserverne er dog ikke regelmæssigt fordelt i hele EF, den interne 
produktion dækker ikke efterspørgslen, og der er ikke indbyrdes forbindelse mellem 
alle Europas gasnet Nogle af medlemsstaterne, særlig i periferien, ligger relativt 
isolerede. 
Hvad angår handel med naturgas inden for EF's grænser, eksporteres næsten ingen gas 
fra EF. Den samlede naturgashandel inden for EF's grænser var i 1994 30 Mtoe. 
Nederlandene er den største gasleverandør, og Danmark leverer mindre mængder til 
Tyskland og Sverige. Nederlandene leverer til Tyskland, Belgien, Frankrig og Italien. 
UK er den anden store producent, men er for øjeblikket ikke forbundet med det 
kontinentale gasmarked2). Dette ændrer sig, når forbindelsen mellem UK og 
kontinentet færdiggøres og fungerer. 
EF (15) importerer i alt 100 Mtoe fra fire eksterne leverandører: Rusland er den 
største, idet det leverede 53 Mtoe i 1994. Algeriet og Norge leverer næsten lige meget, 
hver ca. 23 Mtoe, mens Libyen er en meget lille leverandør med 1 Mtoe. Tyskland er 
den største importør af naturgas fra eksterne leverandører, idet det tegner sig for ca. 
30% af EF's samlede import. Frankrig og Italien importerer også store mængder, mens 
Belgien, Spanien, Østrig og Finland importerer langt mindre mængder fra tredjelande. 
Nederlandene og UK importerer mindre mængder fra Norge, selv om de stort set er 
selvforsynende. 
EF's afhængighed som helhed er på næsten 40%, men dette varierer betydeligt fra den 
ene medlemsstat til den anden. Finland og Spanien er næsten 100% afhængige, mens 
Østrig og Frankrig i 80% afhængige af import fra tredjelande og Belgien, Tyskland 
og Italien er 50-55% afhængige af import. Nederlandene og UK ligger på under 10% 
på grund af deres store egenproduktion. Danmark, Sverige, Irland og Luxembourg 
importerer overhovedet ikke fra tredjelande. 
Afhængighed af ikke-EF-leverandører viser dog ikke hele billedet hvad angår 
forsyningssikkerhed. Man må også tage forsyningskilderne og spredningen i 
betragtning. 
3.3. Forsyning og efterspørgsel i fremtiden (se tabel 2B) 
De følgende prognoser udgør baggrunden for de efterfølgende kapitler. Tallene i sig 
selv er ikke så vigtige som de tendenser, de afslører, særlig niveauet for afhængighed 
2) Der er en enkelt mindre undtagelse: UK's offshore Markham felt. 
- 8 -
af tredjelande og forsyninger, som skal kontraheres i fremtiden. Data vedrørende 
efterspørgsel stammer fra Kommissionens energiscenarier frem til år 2020. 
Disse forskellige scenarier ser på energisituationen i fremtiden afhængig af forskellige 
mulige verdenssituationer. Det afgørende for dette dokument er, at de grundlæggende 
spørgsmål om stor vækst i gasefterspørgslen og øget importafhængighed går igen i alle 
scenarier. 
Betydningen for miljøet, særlig mængden af C02-emissioner, er dog forskellig i de 
forskellige scenarier. Drøftelser af scenarierne i forbindelse med Fællesskabets 
energipolitik under hensyntagen til EF's internationale forpligtelser hvad angår 
drivhuseffekten vil blive foretaget i mere specialiserede fora, som beskæftiger sig med 
dette nøglespørgsmål. Det skulle ikke være nødvendigt at sige, at energi- og 
miljøpolitikker, som understreger større energibesparelse og større udnyttelse af 
vedvarende energi reducerer importafhængighedsproblemet og således forbedrer EF's 
forsyningssikkerhed. 
Denne meddelelse drejer sig først og fremmest om gasforsyning, og der benyttes i den 
forbindelse gennemsnitstal eller -intervaller for at understrege de væsentlige spørgsmål. 
3.3.1. 2000 
Efterspørgslen forventes at stige med 22-26% til 311-320 Mtoe. På dette tidspunkt er 
naturgas blevet indført i Grækenland og Portugal. Mere udstrakt anvendelse af gas i 
Tyskland, Spanien, Italien, UK og Sverige. Gas udgør 22% af EF's samlede forbrug 
af primærenergi. 
Det beregnes, at EF's naturgasproduktion stiger med 11% til ca. 175 Mtoe. Herefter 
er det muligt, at produktionen falder. Nederlandene er formentlig stadig den største 
producent, herefter kommer UK, idet disse to lande tilsammen producerer ca. 80% af 
EF's samlede produktion. Danmark øger muligvis også sin produktion, mens 
produktionen i Italien, Irland, Tyskland, Frankrig og Østrig forventes at falde. 
Den samlede mængde naturgas, der forhandles inden for EF's grænser, er formentlig 
på ca. 30 Mtoe, idet Nederlandene stadig tegner sig for langt størstedelen. På dette 
tidspunkt forventes forbindelsen mellem UK og kontinentet at være i drift og kan 
levere op til 18 Mtoe om året til kontinentets markeder. 
Det beregnes, at EF har behov for at importere mindst 136 Mtoe fra tredjelande, 
hvilket udgør en stigning på 36%. De leverancer, der er indgået kontrakt om for året 
2000 viser, at der for EF som helhed kan være tale om et gasoverskud på dette 
tidspunkt. EF's afhængighed er i år 2000 steget til ca. 44%, dog stadig med klare 
forskelle mellem medlemsstaterne. Irland, Sverige og Grækenland har ikke på 
nuværende tidspunkt indgået kontrakter om forsyninger til at opfylde hele den 
forventede efterspørgsel i 2000. 
3.3.2. 2010 
Efterspørgslen skønnes til at være mellem 392 og 411 Mtoe, hvilket udgør en 
gennemsnitlig stigning på 27% i forhold til år 2000. Naturgas erstatter eventuelt 
forældet kemekraftsfremstilling i UK, Sverige og Tyskland. Spanien og Italien kan 
også tænkes at forøge anvendelsen af gas til kraftfremstilling ganske betydeligt. Gas 
kan komme til at repræsentere op til 26% af EF's samlede forbrug af primærenergi. 
Det er muligt, at EF's naturgasproduktion falder med 6% fra 2000 til ca. 165 Mtoe. 
UK øger eventuelt fortsat sin produktion op til 80 Mtoe, hvilket er over 50% af den 
samlede EF-produktion. Det er dog sandsynligt, at UK's produktion på dette tidspunkt 
udelukkende anvendes nationalt, og ikke helt dækker den beregnede efterspørgsel. Det 
er muligt, at den hollandske produktion er faldende på dette tidspunkt. 
Den samlede mængde gas, der handles inden for EF's grænser falder muligvis til ca. 
28 Mtoe, idet Nederlandene stadig leverer næsten det hele, og Danmark leverer små 
mængder til Tyskland og Sverige. 
På dette tidspunkt kan det være nødvendigt for EF at importere mindst 227 Mtoe, 
hvilket er en stigning på 70% i forhold til 2000. EF har stadig tre hovedleverandører 
fra tredjelande. I denne beregning gås der ud fra, at de forsyningskontrakter, der 
udløber mellem 2000 og 2010, bliver fornyet. Der vil i så tilfælde være tale om 
kontrakter for 168 Mtoe. Rusland tegner sig for op til 66 Mtoe, Norge for 57 Mtoe og 
Algeriet for 40 Mtoe. 
EF's afhængighed af import fra tredjelande er muligvis steget til næsten 60% på dette 
tidspunkt, idet Finland, Grækenland, Portugal og Spanien er fuldstændigt afhængig af 
import udefra og Frankrig, Tyskland, Italien, Østrig og Belgien stærkt afhængige. 
Forbindelsen mellem UK og kontinentet anvendes muligvis på dette tidspunkt til at 
importere gas til UK. 
Der skal for Irland og Sverige indgås kontrakter for al gas til opfyldelse af 
efterspørgslen, mens Grækenland har et underskud på 50%. For Portugal skal der 
indgås kontrakter for en tredjedel af efterspørgslen, mens efterspørgslen i Italien, 
Tyskland og UK nok er mellem 10 og 20% større end de leverancer, der er indgået 
kontrakter for og intern produktion. For EF som helhed skal op til 20% af den 
forventede efterspørgsel imødekommes af nye importkontrakter med de traditionelle 
eller nye leverandører. 
3.3.3. Efter 2010 
Alle EF's medlemsstater står over for et større eller mindre underskud hvad angår de 
leverancer, der er indgået kontrakt om. Faldende produktion inden for EF's grænser 
kombineret med en forventet stor forøgelse af efterspørgslen kan for EF som helhed 
føre til en importafhængighed på op til 75% år 2020. De nye importkontrakter til 
opfyldelse af den forventede efterspørgsel i 2020 kan meget vel overstige det samlede 
EF-gasforbrug på nuværende tidspunkt. 
3.4. Aspekter forbundet med tredjelande 
3.4.1. Relationer med eksterne leverandører 
EF's tre hovedleverandører (Rusland, Norge og Algeriet) har tilstrækkelige ressourcer 
til at dække en stor del af, om ikke hele, denne stigende efterspørgsel. Nye 
leverandører vil endvidere før eller senere komme ind på EF's gasmarked. Der kommer 
allerede små LNG-mængder så lagt borte fra som Golfen og Australien. Det er muligt 
- 10 -
at Nigeria i 2010 leverer små LNG-mængder til Italien og Spanien. Endvidere er der 
rørlednings- og LNG-projekter, som eventuelt med tiden kan føre gas til Europa fra 
Mellemøsten, Centralasien og endda Mellem- og Latinamerika. Det skønnes, at der er 
ca. 200 Mtoe gas per år til rådighed for de europæiske markeder, hvis disse forskellige 
nye projekter indberegnes. 
Der skal under alle omstændigheder transporteres mere og mere gas over større og 
større afstande til EF's markeder i fremtiden. Der skal foretages store investeringer -
mange milliarder ECU - for at etablere produktionsfaciliteter og skabe den nødvendige 
rørlednings- og/eller LNG-infrastruktur. Omkostningerne og sikkerhedsrisici forbundet 
med transit tværs over grænserne øges i takt med distancerne. Disse faktorer kan 
påvirke gaspriserne på en sådan måde, at gasefterspørgslen på lang sigt påvirkes. 
Under alle omstændigheder øges EF's afhængighed af import ganske betydeligt, hvilket 
betyder, at EF i stadig højere grad bliver afhængig af ikke-EF-lande. Norge, som er 
medlem af EØS og OECD, forbliver en vigtig gasleverandør til EF i de kommende år. 
Det er vigtigt at fremme nære og venlige forbindelser med de vigtigste ikke-OECD-
leverandører, dvs. Rusland og Algeriet og også eventuelle nye leverandører. Eksterne 
leverandørers integrering i EF's gasmarkeder kan styrke forsyningssikkerheden (se 
kapitel 4). 
Det europæiske energicharter udgør en vigtig ramme, der fremmer energihandel og 
energisamarbejde med de leveringslande, der har undertegnet det, som f.eks. Rusland, 
de nye uafhængige lande i Centralasien og selvfølgelig Norge. Charterets bestemmelser 
om transit er særlig vigtige i betragtning af EF's voksende afhængighed af importeret 
gas. Hvis der konstrueres en ramme i lighed med energicharteret, eller hvis 
energicharteret udvides mod syd til at omfatte andre regionalle gasleverandører, kan 
dette styrke forsyningssikkerheden. Den kommende konference med deltagelse af EF 
og Middelhavslandene udgør et hensigtsmæssigt forum for yderligere fremskridt på 
dette område. Den løbende dialog mellem forbruger og producent skaber også en 
ramme for stabilitet og nære bånd. 
Forsyningssikkerhed på lang sigt opnås ved at sprede forsyningskilderne og -vejene 
og kombinere dette med en politik for ydre anliggender, som fremmer nære 
forbindelser og gensidig afhængighed mellem EF og dets eksterne leverandører. EF's 
voksende importafhængighed og dets strategiske behov for nære forbindelser med 
visse meget vigtige eksterne leverandører bør inspirere EF's eksterne og kommercielle 
politikker med disse lande, herunder programmer omfattende teknisk bistand. Disse 
programmer omfatter allerede EF-projekter rettet mod rehabilitering af gasproduktion, 
f.eks. projekter under TACIS programmet for de Nyligt Uafhængige Stater, og fremme 
af energieffektivitet. 
3.4.2. De Central- og Østeuropæiske lande (se tabel 2D) 
Inden for den tidsramme, der arbejdes med i denne meddelelse, bliver mange af de 
central- og østeuropæiske lande formentlig medlemmer af EF. Rent bortset fra store 
internationale transitrørledninger skønnes det, at de central- og østeuropæiske lande 
har behov for mindst 3 mia. ECU til investering i transport- og lagerprojekter i løbet 
af de næste 15 år, samt ca. 100 mio. ECU til teknisk bistand forbundet med disse 
projekter. Disse lande forbliver endvidere meget afhængige af gasimport fra Rusland, 
særlig fordi gasproduktionen i området vil være reelt faldende, således at 
forsyningssikkerhed bliver et særdeles vigtigt spørgsmål. De central- og østeuropæiske 
11 
lande vil i stadig højere grad henvende sig til EF for at få hjælp til at løse deres 
problemer i form af øget gashandel, integrering og samarbejde samt økonomisk 
bistand. De central- og østeuropæiske lande har en strategisk beliggenhed på 
hovedtransitruterne, som forbinder reserverne i øst med EF's markeder, hvilket ikke 
bør ignoreres. 
* 
* * 
4. Markedsudviklinger og betydningen heraf for forsyningssikkerheden 
Dette kapitel beskæftiger sig med nogle aktuelle markedsudviklinger, som kan påvirke 
forsyningssikkerheden. 
4.1. Udviklinger i kraftfremstillingssektoren (se tabel 3) 
I henhold til de fleste beregninger tegner kraftfremstillingssektoren sig for over 60% 
af det øgede gasforbrug frem til 2010. Det er derfor nyttigt at foretage en nærmere 
undersøgelse af dette aspekt. 
Et EF-direktiv, som forbød anvendelsen af gas til kraftfremstilling, idet gas til 
husholdningsbrug og erhvervsmæssigt brug blev givet prioritet, blev trukket tilbage i 
1991. Anvendelsen afgås til elektricitetsproduktion er i de senere år steget på grund 
af de økonomiske og miljømæssige fordele forbundet med gas. 
Den teknologiske udvikling og indførelsen af avancerede materialer har muliggjort 
Combined Cycle Gas Turbiner (CCGT) til kraftfremstilling. CCGT-kraftanlæg har 
meget højere produktionseffektivitet, over 50%, end konventionelle gasturbiner (ca. 
35%) eller kulfyrede anlæg (ca. 40%). 
Omkostningerne i forbindelse med bygning og vedligeholdelse af gasdrevne kraftanlæg 
er også en fordel. Små og kompakte præfabrikerede gasfyrede enheder kan bygges på 
langt kortere tid end kulfyrede anlæg eller kernekraftanlæg. Kraftproducenterne kan 
derfor overvåge og tilpasse elektricitetsforsyningen til efterspørgslen i langt højere 
grad og derfor på en mere omkostningseffektiv måde. 
Anvendelse af naturgas til kraftfremstilling i stedet for fossilt brændsel har en række 
væsentlige miljøma;ssige fordele, herunder laver C02-, S02- og NØx-emissioner, med 
uanselige mængder støvemissioner og affald. Naturgas er dog i sig selv en 
"drivhusgas" og derfor skal man være særlig opmærksom på at reducere udsivning på 
alle stadier af produktions-, transmissions-, distributions- og forbrugskæden. 
På grund af disse fordele kan det tænkes, at anvendelsen af gas til kraftfremstilling 
øges fra ca. 15% af den samlede gasefterspørgsel i dag til 32% i 2010 og måske endnu 
mere i 2020. 
Når gas således i højere grad bliver brugt til kraftfremstilling samtidig med, at man 
søger at opnå omkostningseffektivitet, kan dette føre til yderligere direkte forbindelser 
mellem kraftproducenterne og gasproducenterne samt nye prisfastsættelser, hvilket 
afspejler, at kul er den største konkurrent til gas, når det drejer sig om 
kraftfremstilling, mens udvikling af gasmarkeder vil muliggøre nye 
prissætningsprincipper. 
- 12 -
Adgang til transmissionsinfrastrukturen er en forudsætning for direkte handel af denne 
art med henblik på at opnå pålidelig levering og tilgængelighed til overskudskapacitet 
i transmissionssystemet. Der eksisterer allerede nogle få direkte kontrakter af denne 
art, hovedsagelig for norske gasleverandører som den ene kontrahent og 
elektricitetsvirksomhederne SEP i Nederlandene, Scottish Power og Naitonal Power 
i UK som kontrakternes anden kontrahent, men der eksisterer også kontrakter mellem 
den algierske producent Sonatrach og det italienske elektricitetsselskab ENEL. 
4.2. Udviklingerne i den storindustrielle sektor 
Miljøudgifter udgør en stadig større del af omkostningerne for energiintensive 
industrielle virksomheder og er derfor en vigtig faktor i indsatsen for at forblive 
konkurrencedygtige. Nedskæring af miljøomkostningerne ved i stadig højere grad at 
anvende naturgas, bliver stadig mere almindeligt i de medlemsstater, som har strenge 
miljøstandarder. Jo mere udviklet markedet er, jo mindre betyder den geografiske 
beliggenhed for forbrugerens valg af energikilde. Det er muligt, at der udvikles 
kontraktmæssige forbindelser, som ikke er langsigtede, og som giver øget fleksibilitet 
og spredning på markedet. Muligheden for at bygge rørledninger og fordelene ved 
mere konkurrence blandt leverandørerne giver de store industrivirksomheder eller 
grupper af industrivirksomheder muligheder for at deltage økonomisk i 
forsyningsprojekter, som igen øger spredningen af forsyningskilderne. 
4.3. Vertikal integrering langs gasforsyningskæden 
Eksterne leverandører investerer stadig mere downstream. Disse investeringer 
forekommer som joint ventures af forskellig art, deltagelse i transmissionsselskaber, 
investeringer, direkte salg til slutforbrugerne og aftaler om overførsel af teknisk 
knowhow. De mest bemærkelsesværdige aktuelle eksempler er de norske 
gasleverandører og Ruslands Gazprom. 
Norske gasleverandørers aktiviteter i retning af forbrugerne gør det muligt for dem at 
bestride nye mængder gaseksport. Eksempler på denne politik er Netra joint venture 
selskabet og den lille andel i VNG-transmissionsselskabet, som alle er beliggende i 
Tyskland, samt et joint venture til salg af gas, Alliance Gas, sammen med BP i UK. 
Norske leverandørers voksende rolle skulle gøre det lettere at levere gas til de 
europæiske markeder, hvilket igen vil påvirke forsyningssikkerheden positivt. 
Gazprom har de senere år været stadig mere visibel på markederne i Vest-, Central-, 
og Østeuropa. Eksempler på sådanne joint ventures er Wingas i Tyskland, Prometheus 
i Grækenland, Gasum i Finland, forbindelsen mellem UK og kontinentet, EuroPolGas 
i Polen, Panrusgas i Ungarn og Volta i Italien. Joint ventures af denne art støttes af 
de muligheder, der er skabt i disse lande for eksisterende leverandører, og af 
Gazproms traditionelle forbindelser med Østeuropa. Gazpromi ejer også aktiver i 
Moldovien og Hviderusland. Hvorvidt Gazprom kan gennemføre sin tilsyneladende 
strategi, dvs. at øge sin investering i de europæiske gasmarkeder, er afhængig af en 
række faktorer, herunder den politiske udvikling i Rusland, fremtidige indtægter fra 
salg af gas og de tilgængelige midler til investering. 
Sonatrach, den algierske gasleverandør, koncentrerer sig tilsyneladende mere om at 
tiltrække de nødvendige teknologiske og finansielle ressourcer til at udvikle 
produktionen, og ikke for øjeblikket om investeringer i retning af forbrugeren. 
13 
Gasselskaber i EF arbejder også i visse tilfælde på at få adgang til gasreserverne. 
Nogle olievirksomheder er også mere opmærksomme på gasprojekter end før i tiden 
Gennemførelse af internationale aftaler som energicharteret og/eller eksterne 
leverandørers finansielle behov vil også i fremtiden lette en sådan udvikling. 
Der kan argumenteres for, at forsyningssikkerhed kan nyde godt af en vertikal 
integrering langs gaskæden. Værdien af investeringer i en sådan integrering afspejler 
en større forpligtelse over for det pågældende marked og derved en forpligtelse til at 
sikre en regelmæssig og pålidelig gasforsyning. Eksterne leverandørers investering 
nedstrøms ville dog medføre risici, hvis den ikke afbalanceres af alternative 
leverandører. 
4.4. Horisontal integrering af gasmarkedet 
Den horisontale integrering på distributionsniveau, særlig i de mindre medlemsstater 
(f.eks. Nederlandene, Danmark, Belgien) blev igangsat af det indre marked. Denne 
integrering tvinger forsyningsselskaberne til at økonomisere i form af sammenlægning 
eller andre former for samarbejde, hvilket øger effektiviteten og 
omkostningseffektiviteten idet levering af gas, elektricitet og i visse tilfælde andre 
offentlige tjenester kombineres. I andre medlemsstater har der været en tendens til 
færre men større regionale og lokale selskaber med større spredning og større 
integration. 
Forskellene i den industrielle og kommercielle kultur mellem de europæiske 
elektricitets- og gasindustrier er en af grundene til den langsomme udvikling i 
krydsejerskab eller fælles aktiviteter, som f.eks. ny gasfyret elproduktionskapacitet med 
gas som brændstof eller gastransmissionsledninger. Væksten i gasfyret 
elproduktionskapacitet kan meget vel medføre ændringer i løbet af få år i betragtning 
af de gensidige fordele og risicibegrænsninger for begge industrier. 
Eldistributionsselskaber i UK har f.eks. benyttet sig af liberaliseringen til at sikre 
direkte adgang til gaslevering fra Nordsøen med henblik på kraftfremstilling og at 
komme ind på gasmarkedet, ofte i form af konsortier. 
4.5. Mekanismer til fastsættelse af gaspriser 
Gaspriser for slutforbrugeren på Europas fastland fastsættes ud fra to hovedprincipper: 
priser på grundlag af omkostninger og priser på grundlag af markedsværdien med 
indekseringsmekanismer, som forbinder gaspriser med priserne på alternative, 
konkurrerende brændsler. 
Nye prisfastsættelsesmetoder er blevet anvendt i en række kontrakter om salg af gas 
til fremstilling af elektricitet. Nye indekseringsklausuler, som f.eks. følger prisen på 
kul, elektricitet eller den generelle, er blevet udviklet som et alternativ eller 
supplement til olieindeksering, og nye prisfastsættelseskoncepter kan opstå. Hvis gas-
og oliepriser frakobles hinanden i kraftfremstillingssektoren vil dette ikke nødvendigvis 
føre til lavere gaspriser med den nuværende markedsstruktur. Kraftproducenter kan 
være indstillet på at betale mere for gas, hvis gasprisen er forbundet med et mere 
stabilt brændstof som kul for at undgå den større usikkerhed forbundet med 
olieforbundne gaspriser. Endvidere er det alternative brændstof til 
elektricitetsfremstilling for kraftvarme og CCGT lette oliedestillater, hvilket betyder 
at gas i dette tilfælde har en favorabel pris. Disse udviklinger kunne lette 
gennemførelsen af nye gasleveringsprojekter. 
- 14 -
Gaspriserne i UK er frakoblede og fastsættes af markedskræfterne forbundet med 
udbud og efterspørgsel efter gas til kommercielle, industrielle og 
kraftfremstillmgsforbrugere. Konkurrencen mellem leverandørerne bestemmer 
gasprisen, mens alternativet for forbrugerne er en bred vifte af konkurrerende 
gasleverandører. Der findes nu andre former for indeksering end olie. Der forekommer 
nu spotmarkedsaftaler, og det er nok kun et spørgsmål om tid, før spotmarkedspriser 
vil danne reference for langsigtede gaskontrakter. 
* 
* * 
5. Forsyningssikkerhed på EF-niveau 
5.1. Indledning 
Gasforsyningssikkerhed kan defineres som gassystemets evne til at give kunderne en 
kontinuerlig og pålidelig gasforsyning på et økonomisk grundlag og at håndtere 
afbrydelser, hvad enten disse skyldes tekniske, økonomiske eller politiske årsager. 
Gas ville ikke have opnået sin nuværende vigtige betydning på energimarkedet trods 
sine fordele som brændstof, hvis ikke kunderne havde kunnet regne med gas til 
opfyldelse af deres behov. Den ydede forsyningssikkerhed har resulteret i 
gasindustriens vækst til dens nuværende betydelige niveau i en række europæiske 
lande og vil også medvirke til at markederne udvikles i de andre EF-lande. 
Gasselskaberne har i årenes løb udarbejdet pakker af foranstaltninger, som passer til 
deres behov, på både lang og kort sigt. Forsyningssikkerhed har en pris. Den 
udfordring, gasindustrien står over for, er at opnå den optimale balance mellem 
foranstaltninger til minimering af risikoen og den pris, markedet er villig til at betale. 
Langsigtede foranstaltninger omfatter markeds- og forsyningsplanlægning, 
forsyningsspredning, lagre og afbrydelige kunder3). Forhandlinger om importkontrakter 
og gennemførelse af store anlægsprojekter med lang anlægsti d indgår også i et 
selskabs regelmæssige aktiviteter med henblik på at bibeholde forsyninger. 
Forsyningssikkerhed på kort sigt opnås gennem effektiv drift af transmissions- og 
distributionsnet og driftsmæssige beslutninger, der opfylder udsvingene i 
efterspørgslen. Beslutninger vedrørende sikring af leveringer til kunderne er lige så 
meget en del af den daglige driftsrutine som af den langsigtede strategi. 
De indbyrdes forbundne net og markedernes integrering vil føre til et naturgasmarked 
i Europa, som har en større dimension end de nationale markeder. Kommissionen 
erklærede i sin grønbog, at det stadig tættere forbundne europæiske gasnet, 
gasinfrastrukturens forskelligartethed og forsyningskilderne i medlemsstaterne kræver, 
at man bør benytte sig af fællesskabsdimensionen for at forstærke 
forsyningssikkerheden. Grønbogen konstaterer endvidere, at forsyningssikkerhed på 
kort sigt i gassektoren kræver en omhyggelig og dybtgående undersøgelse af de 
specifikke foranstaltninger, der er nødvendige for at man kan reagere på en 
gasforsyningskrise. Med dette kapitel gøres et første forsøg på dette, idet 
3) Gasvirksomhederne leverer til nogle af deres større kunder på grundlag af afbrydelige kontrakter, som 
tillader dem at reducere efterspørgslen i perioder med meget stort forbrug. Disse afbrydelige kunder er 
normalt industrier og kraftværker som til gengæld for en lavere gaspris har brændselslagre og faciliteter, der 
gør det muligt for dem at håndtere gasafbrydelser. 
- 15 -
forsyningssikkerheden analyseres fra et EF-synspunkt, hvor det indre marked betragtes 
som en helhed. 
5.2. Forsyningssikkerhed i EF på kort sigt 
En situation med mange variationer 
Forsyningssituationen er meget forskellig fra det ene land til det andet hvad angår 
national naturgasproduktion, importspredning, integrering i det europæiske naturgasnet, 
lagerstørrelse, markedsopdeling, andel af afbrydelige forsyninger osv. De 
sikkerhedsforanstaltninger, der træffes på nationalt niveau for at sikre gasforsyninger, 
varierer i henhold til disse meget forskellige efterspørgsels- og forsyningssituationer. 
Derfor kan manglende forsyninger i alle EF's lande forebygges eller håndteres på 
forskellige måder. Indsamlede oplysninger og høringer med gasindustrien viser, at den 
nuværende driftssituation, de kontraktmæssige forhold og forsyningsinfrastrukturen i 
hvert fald kvalitativt er tilstrækkelige til at håndtere betydelige forsyningsmangler på 
kort sigt fra en ekstern forsyningskilde, i hvert fald på de mere udviklede 
naturgasmarkeder i Europa. Dette vil med tiden også være tilfældet for de nyere 
markeder, hvor en lignende infrastruktur og praksis er under udvikling. 
De tilgængelige foranstaltninger til at sikre forsyningssikkerhed varierer fra den ene 
medlemsstat til den anden, således som det fremgår af tabel 4 i bilaget. 
Krisesimulering 
Hvis der forekommer en større forsyningsmangel kan der træffes en kombination af 
foranstaltninger med henblik på at minimere virkningen for forbrugerne. Disse 
foranstaltninger kan omfatte anvendelsen af afbrydelige salgskontrakter, 
forsyningsfleksibilitet for både national produktion og import, underjordiske lagre og 
gensidig bistand og samarbejde mellem nabogasselskaber. Kommissionen har i 
samarbejde med gasindustrien foretaget en undersøgelse af disse individuelle 
sikkerhedsforanstaltninger og deres betydning for EF's sikkerhed generelt. Ved 
evaluering af EF-dimensionen har det været forudsat, at der er fuldt samarbejde tværs 
over grænserne mellem de gasindustrier som er forbundet med hinanden. Som 
grundlag er anvendt efterspørgsels- og forsyningsbetingelserne i det første kvartal af 
1994, da dette var den seneste periode for hvilken der forelå detaljerede oplysninger. 
Denne periode er ikke repræsentativ for de alvorligste vejrforhold, så resultaterne kan 
kun betragtes som vejledende. 
Risikoen for manglende forsyninger fra Norge, et EØS- og OECD-medlem, har ikke 
været taget i betragtning. 
Afhængig af forsyningsmangelens oprindelse er resultaterne som følger: 
Manglende forsyninger fra det tidligere Sovjetunionen 
Hvis sikkerhedsforanstaltningerne kun anvendes af de lande, der påvirkes direkte af 
forsyningsmangelen (afbrydelighedsforanstaltninger og produktionsfleksibilitet) 
reduceres EF's importbehov fra det tidligere Sovjetunionen med 29%. 
- 16 
Samarbejde og fælles gennemførelse på EF-niveau af samme 
sikkerhedsforanstaltninger (med henblik på at udnytte merværdien af EF-dimensionen) 
øger dette tal til 36% af EF's import fra denne kilde, og EF's lagre dækker 283 
importdage4). 
Manglende forsyninger fra Algeriet 
Med anvendelse af de samme forudsætninger kan EF's daglige importbehov fra 
Algeriet reduceres med 26%, når sikkerhedsforanstaltningerne anvendes individuelt af 
de lande, der påvirkes af afbrydelsen, men med 56% når merværdien af EF-
dimensionen tages i betragtning. Den tilsvarende dækning af EF-lagre er 625 
importdage af algiersk gas. 
Manglende forsyninger fra alle ikke-OECD-leverandører 
Samarbejde tværs over hele EF kan reducere importbehovene fra alle ikke-OECD-
lande med 21% og EF-lagre dækker 136 importdage. 
Konklusioner: 
- Afbrydelse af forsyninger fra en større ikke-OECD-leverandør løses mere effektivt, 
hvis der er samarbejde på europæisk niveau. Anvendelsen af EF-dimensionen øger 
derfor forsyningssikkerheden. 
- Gasvirksomheder i EF samarbejder allerede gennem grænseoverskridende 
opbakningsaftaler. Der foreligger dog ikke mange oplysninger om dem, og det er 
ikke muligt at fastslå, om EF-dimensionen udnyttes fuldt ud, hvis der forekommer 
en krise, der påvirker flere medlemsstater. 
- Elementerne i et sådant samarbejde på EF-niveau omfatter anvendelse af 
foranstaltninger som efterspørgselsreduktion via afbrydelige kontrakter, 
produktionsfleksibilitet - både hvad angår landets egen produktion og import fraEF-
producentlande, udveksling af gas, der bliver tilgængelig på grund af den større 
importspredning på EF-niveau i forhold til enkeltstaterne, samt udnyttelse af de 
tilgængelige lagre på EF-niveau. 
- Hvis ovennævnte foranstaltninger skal udnyttes fuldt ud, er det af afgørende 
betydning at transmissionslinjerne, der forbinder de forskellige forsyningskilder i EF 
er fuldt ud indbyrdes forbundne. 
Som et eksempel har virkningerne for forsyningssikkerheden af den planlagte 
forbindelse mellem UK og kontinentet været analyseret. Hvis der forekommer en 
forsyningsafbrydelse fra det tidligere Sovjetunionen i referenceperioden kan 
importbehovet delvis dækkes ved hjælp af forbindelsen, EF's importbehov fra det 
tidligere Sovjetunionen kan reduceres til halvdelen og lagerdækning kan øges 
yderligere 6 måneder. 
- Anvendelse af ovennævnte foranstaltninger, hvorved EF-dimensionen udnyttes fuldt 
ud, ville skulle ske i gasindustriens normale kommercielle og operationelle miljø. 
4) Dagene beregnes ved at dividere den skønnede strategiske lagerkapacitet med mængden af den nødvendige 
FSU-import pr. dag efter at sikkerhedsforanstaltningerne er bragt i anvendelse. 
17 
Men selv om højere priser sikrer, at markeder klarer det, selv i en krisesituation, kan 
dette skabe politisk spænding. Man bør overveje kriseretningslinjer på EF-niveau, 
som kan medvirke til at løse sådanne problemer på en ordnet måde 
5.3. Forsyningssikkerhed i EF på lang sigt 
Forsyningssituationen på ethvert givet tidspunkt er afhængig af, hvorvidt der leveres 
fra alle de kilder, der er tilgængelige for EF. De faktisk beviste gasreserver, som er 
til rådighed for EF fra EF's egen produktion plus Norge giver sikkerhed, men beviste 
reserver afspejler ikke, hvad der reelt kan leveres. Forsyningssikkerhed på kort sigt er 
afhængig af, hvad der kan leveres, tilgængelig rørledningskapacitet og 
oplagringskapacitet. Forsyningssikkerhed på lang sigt er i højere grad afhængig af 
reserver, der reelt kan bringes på markedet, og forøgelse af rørlednings- og 
oplagringskapacitet, der planlægges på lang sigt. 
Hvis forsyningssikkerhed skal bibeholdes i et voksende marked, må strategiske 
beslutninger om udvikling af nye gaskilder og forstærkning af rørlednings- og 
oplagringsinfrastrukturen foretages mange år forud. Forsyningssikkerhed for gas på 
kort og på lang sigt er reelt forbundet med hinanden. 
I den følgende analyse undersøges betydningen for forsyningssikkerheden af yderligere 
indbyrdes forbindelser mellem nettene i Europa og alternative forsyningskilder samt 
den nødvendige belastningsudjævning og mulighederne hvad angår oplagring og 
afbrydelighed. Udgangspunktet for denne analyse er de oplysninger, medlemsstaterne 
har givet om gastransport og lagerinfrastruktur i henhold til Rådets forordning nr. 
1056/725). 
5.3.1. Mulighederne for integrering af net 
Yderligere indbyrdes forbindelse mellem de europæiske transmissionsnet og alternative 
forbindelser til forsyningskilder vil forbedre leveringsmulighederne og 
forsyningsspredningen. Yderligere integrering forbedrer forsyningssikkerhedens 
nøgleelementer - bedre afbrydelighed, øget lagerkapacitet, bedre økonomisk mulighed 
for forsyning fra fjerntliggende kilder og eventuelt større fleksibilitet ved forhandling 
af producentkontrakter (se kort i bilaget over eksisterende net og rørledningsprojekter). 
Der er en række nøgleforbindelser som er af afgørende betydning for øget 
forsyningssikkerhed. Ca. 80% af EF's reserver er beliggende i Nordsøen og Holland. 
Det er derfor af afgørende vigtighed at disse reserver kan leveres. De to vigtigste 
elementer i denne forbindelse er produktionskapacitet og rørledningskapacitet. 
EF er velbeliggende hvad angår den geografiske fordeling af verdens reserver: 70% 
af alle kendte gasreserver er beliggende mindre end 4-5000 km fra EF's centrum. Ud 
over de tre største leverandører kommer der nu andre i Mellemøsten, Sydamerika, 
Afrika og Centralasien. 
Analysen i bilag I fremhæver forbindelser, som maksimerer transmissionsevnen fra 
Nordsøen og Nederlandene, som betragtes som de mest pålidelige kilder i tilfælde af 
manglende forsyninger fra Rusland, Algeriet eller begge. Den viser også de vigtigste 
nye forsyningsprojekter. 
5) lil'T nr. L 120 af 25.5.1972, s. 7. 
- 18 -
5.3.2. Producentincitamenter og forsyningssikkerhed 
Tilstrækkelig transmissionskapacitet er kun nyttig, hvis der er tilstrækkeligt 
forsyningspotentiale. De kendte reserver i Nordsøens produktionsområde forekommer 
mere end tilstrækkelige til at imødegå knaphed i en betydelig periode. Forekomsten 
af beviste reserver betyder dog ikke nødvendigvis at de kan leveres, da dette kræver 
at reserverne er "aktive" med eksisterende produktionskapacitet på stedet. 
Leveringsdygtighed af produktion fra Nordsøen er steget i de senere år. Særlig er 
produktionen offshore UK steget meget hurtigt. Norge er ved at iværksætte produktion 
fra den enorme Troll-platform, hvilket vil øge Norges leveringsdygtighed ganske 
betydeligt. 
Visse efterforsknings- og produktionspolitikker hæmmer dog producentincititamenter 
for øjeblikket. Politikker, der kræver at staten skal deltage i prospektering og 
produktion og i transport af gassen til land, det nationale transmissions selskabs 
forkøbsret og eksklusive rettigheder over et gasproduktionsområde er eksempler på 
politikker, som kan hæmme den overordnede gasforsyning. 
EF's efterforsknings- og produktionsdirektiv (94/42/EF)6) og gennemførelsen af det 
europæiske energicharter vil medvirke til at give producenterne større muligheder for 
at efterforske og producere i Vesteuropa. 
5.3.3. Oplagring og afbrydelighed (se tabel 4) 
Endnu et vigtigt element i forsyningssikkerhed er de udsving i leveringsdygtighed som 
skyldes oplagring og afbrydelighed. Disse instrumenter, som i salg og transport af gas 
er forbundet med hinanden, anvendes til at udjævne forskelle i produktions- og 
forbrugsstrømme. 
Udviklingen af gaslager i Vesteuropa har stort set fulgt gasmarkedernes udvikling i de 
enkelte lande. Lande med indenlandske ressourcer har en anden fremgangsmåde end 
lande, som i høj grad er afhængige af import, da de førstnævnte kan regne med deres 
egne gaskilders produktionsfleksibilitet. 
EF's medlemsstater er helt afhængig af lagre til at imødegå 
spildsbelastningsefterspørgsel om vinteren. De nuværende lagre kan maksimalt dække 
to måneders spidsbelastning om vinteren. Oplagringskapacitet alene viser dog ikke 
nødvendigvis, hvilke lande der er mest sårbare. Medlemsstaterne har, som tidligere 
nævnt, forskellige fremgangsmåder med henblik på at sikre forsyning. 
Europas egne store gaskilder gav før i tiden forsyningssikkerhed på både kort og lang 
sigt. På lang sigt vil denne sikkerhed gradvis forsvinde, efterhånden som kilderne yder 
mindre. 
Gasindustriens fremtidige oplagringsplaner vil næsten fordoble den samlede 
eksisterende lagerkapacitet i EF i perioden 2000 til 2015. Denne forventede forøgelse 
er ganske vist højere end den forventede forøgelse af gasefterspørgslen, men 
6) Europa-parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF af 30.5.1994 om betingelser for tildeling og udnyttelse af 
tilladelser til prospektering, efterforskning og produktion af kulbrinter (EFT L 164). 
19 -
oplagringen i forhold til afhængighed af import ude fra er mindre i 2010 end på 
nuværende tidspunkt. 
Oplagringsprojekter er langsigtede projekter, og der bør derfor foretages en analyse af 
omkostninger og fordele ved at skabe mere lagerkapacitet, til at imødekomme den 
øgede efterspørgsel, den reducerede fleksibilitet i EF's interne produktion og den 
forøgede eksterne afhængighed. Dette er særlig vigtigt for lande, hvor gasmarkedet 
endnu er mindre udviklet. 
Afbrydelighed spiller sammen med oplagring en væsentlig rolle for udsving i 
leveringsevnen og afbrydelige kunder spiller derfor en afgørende rolle i forbindelse 
med forsyningssikkerhed. 
De fleste europæiske transmissionsselskaber har et stort antal afbrydelige kunder inden 
for industri og kraftfremstilling. Afbrydelige kontrakter varierer i længde - typisk fra 
1 uge op til 3 måneder eller i hele opvarmningssæsonen. 
Transmissionsselskaber søger gerne at fastolde et højt serviceniveau overfor store 
industrikunder, således at de ikke vælge at gå over til fuel olie. Der findes forskellige 
typer afbrydelseskontrakter i medlemsstaterne, og de anvendes også på forskellig 
måde. De industrisektorer, der bliver påvirket, er forskellige fra det ene land til det 
andet, så det er nødvendigt at analysere afbrydelsesprioriteter. For at fastslå, hvor 
megen afbrydelse der reelt kan foretages og betydningen for forsyningssikkerheden i 
tilfælde af en større krise må der foretages en undersøgelse af afbrydelsesgraden i de 
forskellige medlemsstater. 
5.3.4. Gas- og elektricitelssystememes gensidige støtte 
Gas til kraftfremstilling kan komme til at spille en rolle i fremtiden hvad angår 
forbedring af forsyningssikkerhed i EF. Hvis f.eks. en stor procentdel af 
kraftfremstillingsmarkedet på lang sigt udstyres med mulighed for at bruge flere 
brændstoffer, således at et stort antal kraftværker kan fungere uden gas en del af 
vintersæsonen, ville betydningen af dette for forsyningssikkerheden være ganske 
betydelig. Da del: forventes, at CCGT'er i fremtiden får en større andel i 
elproduktionssystemet, er det muligt at denne fleksibilitet begrænses, da det alternative 
brændstof, der i så tilfælde anvendes, er gas olie af større værdi. 
Elektricitetsværkers produktionskapacitet omfatter normalt en reservemargen, som er 
tilstrækkelig til at sikre driftssikkerhed. Denne overskydende fremstillingskapacitet 
muliggør fleksibilitet i valget af individuelle fremstillingsenheder. Hvis der derfor er 
mindre naturgas til rådighed for et særligt område, er det normalt muligt at reducere 
belastningen af de gasdrevne fremstillingsenheder og at overføre belastningen til 
enheder med andet brændstof, således at der tages højde for, at der er mindre gas til 
rådighed, eller for at stille mere gas til rådighed for slutforbrugeren (ikke 
elektricitetsfremstilling). Der er således betydelige udskiftningsmuligheder inden for 
de enkelte kraftnet. 
Efterspørgslen efter el er ujævn. Den varierer i løbet af sæsonen, i løbet af dagen og 
i løbet af den enkelte time. Sådanne udsving er heller ikke ens fra den ene region til 
den anden i EF på grund af en række faktorer som f.eks. vejret, energiforsyningsmixet 
i området, industrialiseringen og den type teknologi, der anvendes i området. Hvis en 
enkelt region i EF derfor har forbigående mangel på naturgas, kan det elektriske 
20 
transmissionssystem muliggøre krafttilførsel til dette område fra andre områder, som 
enten har en mere sikker gasforsyning eller overskydende kraftfremstillingskapacitet, 
der ikke bygger på gas. Hvis det elektriske transmissionssystem anvendes, kan en lokal 
mangel på gas således til en vis grad imødegås ved at modtage elektricitet fra en 
anden region. Hvis man således er fælles om energien og kombinerer dette med den 
forventede vækst i kraftfremstilling på grundlag afgås, kunne man opnå særdeles gode 
instrumenter i forbindelse med forsyningssikkerhed, og dette er noget der bør 
undersøges nærmere. 
5.4. Transeuropæiske gasnet 
Ovenstående har vist, hvor vigtigt et integreret EF-gassystem (net og lagre) er med 
henblik på at forbedre forsyningssikkerheden. 
Unionstraktaten indfører i artikel 129B en ny fællesskabspolitik om transeuropæiske 
net, herunder energinet. 
Nogle af de strategiske projekter til forbindelse af nettene og de lagerprojekter, der er 
nævnt i det foregående er allerede blevet godkendt af EF's institutioner som værende 
af fælles interesse eller prioriterede projekter, da de opfyldte kriterierne i 
forordningerne om gennemførelse af de transeuropæiske net, herunder den krævede 
økonomiske levedygtighed. 
Forsættelse af denne politik vil gøre det muligt for EF's institutioner at fastsætte 
prioriteter i forbindelse med andre projekter, som er lige så vigtige for 
forsyningssikkerheden og som eventuelt omfatter nogle af ovennævnte projekter. 
5.5. Samarbejde på EF-niveau 
Ovennævnte analyse viser, at EF-dimensionen kunne have en ekstra værdi, når det 
drejer sig om at håndtere et større gasunderskud. Det vil derfor være hensigtsmæssigt 
at beskæftige sig med forskellige måder, hvorpå man kan bekræfte og forbedre 
eksisterende samarbejde på dette område. 
- Dybdegående analysearbejde vedrørende sammenhængen mellem alle faktorer der 
påvirker forsyningssikkerheden på EF- og medlemsstatsniveau bør fortsætte. Dette 
arbejde skal tage hensyn til de forskellige muligheders omkostninger og fordele og 
og ikke alene omfatte udviklingen på forsyningssiden, men ligeledes realiseringen 
af transeuropæiske netværk, færdiggørelsen af det indre energimarked og fremme 
af forbindelser med tredjelande, som f.eks. gennem det europæiske energicharter. 
- En række ideer kan i denne forbindelse være værd at udvikle yderligere sammen 
med medlemsstaterne, den europæiske gasindustri og andre berørte parter, nemlig: 
De Forenede Stater, som stort set er selvforsynende med gas, har en 
nedskæringsplan, som anvendes af US Federal Energy Regulatory Commission, og 
som er en nyttig vejledning i en retfærdig fremgangsmåde, hvad angår afbrydelse 
af kunder i henhold til prioriterede behov. Man kunne udarbejde en lignende plan, 
EF-retningslinier i en krisesituation, som de enkelte medlemsstater opfordres til at 
gennemføre under hensyntagen til de nationale forhold. 
- 21 -
2. Nogle nationale transmissionsselskaber har allerede aftaler om gensidig bistand 
som eventuelt kan struktureres med henblik på at opfylde en anbefalet 
nedskæringsplan. Det er dog ønskeligt at undersøge, hvorledes disse gensidige 
bistandsaftaler kan optimeres ud fra et EF-synspunkt og at sikre, at sådanne aftaler 
kan håndhæves i krisesituationer. 
3. Man kunne også fastsætte sikkerhedsmål. Et mål kunne f.eks. være, at hver 
medlemsstat ville sikre, at det har enten tilstra;kkelige lagre, 
afbrydelighedskapacitet, produktion/importfleksibilitet, internt eller gennem back­
upaftaler eller andre aftaler om adgang til forsyninger i andre medlemsstater, 
således at man kan imødegå en forsyningsafbrydelse fra ikke-OECD-leverandører 
i de seks vintermåneder. Et andet mål kunne være sikringen af "x"-dages fuldt 
gasforbrug. Disse mål som kunne være differentierede forudsat at det overordnede 
sikkerhedsmål er sikkret og at der er en tilstrækkelig byrdefordeling. Hvis man 
arbejder med sikkerhedsmål, må der foretages en undersøgelse af, hvilke 
medlemsstater, der er mest sårbare og hvad følgerne ville blive af et gasunderskud. 
Analysen kan dernæst koncentrere sig om de økonomisk set bedste redskaber for 
den enkelte medlemsstat, herunder den merværdi der ligger i fuld udnyttelse af EF-
dimensionen. 
Disse forskellige fremgangsmåder må drøftes i fuldt omfang med medlemsstaterne, 
gasindustrien og andre berørte organisationer, før der kan udarbejdes EF-retningslinjer. 
22 -
TABEL 1 
BEVISTE GASRESERVER I EF (1994) 
i Mtoe 
BE - Belgien 
DE - Tyskland 342 
DK - Danmark 121 
EL - Grækenland 
ES - Spanien 20 
FR - Frankrig 35 
IRE - Irland 17 
IT - Italien 301 
L - Luxenborg 
NL - Holland 1874 
O - Østrig 21 
P - Portugal 
SF - Finland 
S - Sverige 
UK - Forenede Kongerige 630 
EF 15 3361 
Kilde: Oil and Gas Journal 1995 
23 
TABEL 2A 
Opdeling efter medlemsstat 1994 
1. Naturgasefterspørgsel 
(Mtoe) 
2. Andel (i %) naturgas af 
den samlede 
efterspørgsel 
3. National produktion i 
Mtoe 
4. Handel inden for EF 
i Mtoe 
5. Ekstem afhængighed 
a) Mtoe 
b)% 
(i Mtoe) fra 
Algeriet 
Libyen 
Norge 
Rusland 9.5 
19.2 
0 
4.2 
5.3 
56.8 
3.5 
-
1.9 
-DE 
61.2 
18.0 
14.0 
17.8 
33.5 
54.7 
-
-
9.4 
24.1 DK 
2.7 
12.9 
4.3 
-2.5 
0 
-
-
-
-
-EL 
-
-
-
-
-
-
-
-
-ES 
6.2 
6.6 
0.1 
-
6 
96.7 
4.0 
1.1 
0.9 
-FR 
29.2 
13.0 
2.7 
3.2 
22.7 
80 
6.9 
-
6.3 
9.5 IRE 
2.2 
21.6 
2.2 
-
-
-
-
-
-
-IT 
40.7 
27.6 
16.4 
3.9 
20.6 
50 
8.9 
-
-
11.7 L 
0.4 
3.5 
-
0.4 
-
-
-
-
-
-NL 
32.6 
49 
59 
-28.7 
2.3 
7 
-
-
2.3 
-O 
4.9 
19.1 
1 
-
3.9 
80 
-
-
-
3.9 P 
-
-
-
-
-
-
-
-
-SF 
3.3 
10.3 
-
-
3.3 
100 
-
-
-
3.3 S 
1.3 
2.5 
-
1.3 
-
-
-
-
-
-UK 
60 
26.7 
57.9 
-
2.4 
4 
-
-
2.4 
-EFR 15 
254 
19.4 
157.6 
-
100.1 
39.4 
23.3 
1.1 
23.2 
52.5 
Den samlede mængde kan ikke afstemmes på grund af lagre 
Kilde: Eurostat, Europa-Kommission, IEA 
TABEL 2B 
GASEFTERSPØRGSEL OG FORS YNINGSS CEN ARIER I EF 
24 
2000 2010 
1. Naturgasefterspørgsel (Mtoe) 311/320 392/411 
2. Andel naturgas af den samlede efterpørgsel 22% 26% 
(gennemsnit) 
3. Skønnet produktion inden for EF's grænser 175 165 
(Mtoe) 
4. Handel indenfor EF (Mtoe) 30 28 
5. Ekstern afhængighed - Mtoe 136/145 227 / 246 
-% 44/45 58/60 
6. Kontraherede mængder * - Rusland 66 66 
- Algeriet 39 40 
- Norge 48 57 
- Andre 5 5 
- I alt 158 168 
7. Underskud (Mtoe) - -59 / -78 
Kilde: EF-Kommissionen (2020-analyse) 
îviCui vuia J ia ivx liv 
IEA 
* Mtoe 
25 
TABEL 2C 
GASFORSYNING OG -EFTERSPØRGSEL - CENTRAL OG ØSTEUROPÆISKE LANDEl> 
I Mtoe 
EFTERSPØRGSEL 
PRODUKTION 
IMPORTBEHOV 
LEVERING 
Underskud i alt 1993 
62 
28 
34 
41 20002) 
67 
22 
45 
41 
4 20052) 
71 
18 
53 
41 
12 20102) 
81 
16 
65 
41 
25 
Kilde: EF-Kommissionen 
1) Omfatter Albanien, Bulgarien, Tjekkiet, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Rumænien, Slovakiet og Slovenien. 
2) Midt imellem højt og lavt scenario. 
y> (på grundlag af formodet langsigtet levering på 41 Mtoe om året fra SNG via den eksisterende infrastruktur) 
26 
TABEL 3 
GAS TIL KRAFTFREMSTILLING 
EUR 15 
Mtoe 39.0 
AKTUEL SITUATION 
% af samlede gasbehov til kraftfremstilling 15.3 
Mtoe 83-102 
2000 
% af samlede gasbehov til kraftfremstilling 27-32 
Mtoe 150-154 
2010 
% af samlede gasbehov til kraftfremstilling 37-38 
Mtoe 161-216 
2020 
% af samlede gasbehov til kraftfremstilling 37-43 
Kilde: EF-Kommissionen (2020 Analysis) 
27 
TABEL Nr. 4 
Mangfoldigheden i forsyningssituationerne og forsyningssikkerhedsforanstaltninger, der anvendes i EF's medlemsstater 
Naturgassalg 1 Mtoe 
Naturgassens andel 1 PEC 
Indenlandsk gasproduktion 
Netto ikke-EF-
importafhængighed (%):> 
Antal leveringslande inkl. 
indenlandsk produktion 
Antal tilførselspunkter for 
levering tværs over 
grænserne og fra offshore-
installationer 
Andel (%) gas til 
kraftfremstilling 
Andel af afbrydeligt salg i 
1993 (%) 
Udarbejdet politik for 
forsyningssikkerhed? 
Antal lagre 
Maksimalt arbejdsvolumen, 
mio. m3 
Maksimal 
udtrækningskapacitet, mio 
rriVdag 
Lagervolumen i % af 1993-
salget 
Planlagt udvidelse af 
oplagringskapacitet3| 
Back-upaftaler med andre 
selskaber? Østrig 
4.9 
19.1 
20 
80 
4 
3 
33.4 
na 
ja 
6 
2.500 
23.3 
33.8 
ja 
ja Belgien 
9.5 
19.2 
0.0 
56.8 
3 
6 
26.7 
27% 
ja 
3 
527 
ca. 19 
4.7 
1,100 
ja Tyskland 
61.2 
18 
22.9 
57.7 
5 
ca. 15 
21.2 
na 
Ja 
33 
10,314 
262 
14.4 
19,000 
ja Danmark 
2.7 
12.9 
100.0 
0.0 
1 
1 
6.4 
industri 25% 
Al kraft 
j« 
2 
440 
18 
15.3 
1,200 
ja Spanien 
6.2 
6.6 
3.2 
96.7 
5 
4 
7 
17% 
ja 
1 
460 
3.6 
5.1 
4,500 
ja Frankrig 
29.2 
13 
9.2 
80 
5 
5 
2.9 
Industri 20% 
ja 
15 
10,300 
170 
281 
14,000 
ja U.K. 
60 
26.7 
96.5 
4 
2 
5 
7.3 
16% 
ja 
7 
3.566 
141.8 
56 
ja afhængigt af 
markedet 
ja Italien 
40.7 
276 
40 3 
50 
4 
mange 
20.3 
Industri 25% 
Nogen kraft 
ja 
8 
14,000 
ca. 250 
28.0 
21,000 
ja Irland 
2.2 
21 6 
100.0 
0.0 
1 
2 
45 
na 
ja 
0 
0 
0 
0.0 
undersøges 
ja Neder­
landene 
32.6 
49 
inn n 
0.0 
3 
5 
26 
Some power 
Pi. 
ja 
1 (LNG) 
ca. 75 
ca. 31 
0.2 
7,000 
ja Sverige 
1.3 
25 
0.0 
00 
1 
1 
16.8 
10-20% 
ja 
0 
0 
0 
0.0 
F&Ui 
beklædte 
klippehuler 
ja Finland 
3.3 
10.3 
0.0 
100.0 
1 
1 
51.2 
90%+ 
ja 
0 
0 
0 
0.0 
Er blevet 
undersøgt 
ja I alt i 
gennem­
snit 
253 8 
205 
62 
39.4 
14 
mange 
15.3 
na 
ja 
77 
42,200 
ca 920 
13.9 
73.900 
ja 
I 
-28 -
Særlige træk Stor oplagrings­
kapacitet i 
udtømte felter Gasnettet i 
stadig højere 
grad forbundet 
med andre net God integration. 
Afbalanceret 
forsyning Selvforsynende 
Lagre Stadig 
større 
lager­
kapacitet Stor lager­
kapacitet i 
akvrfære 
strukturer God integration 
Mere end 50 
felter Stor lager­
kapacitet i 
udtømte felter Forbundet med 
UK's system Mere end 
130 felter* 
Groningen Lille marked 
med 
alternative 
fyringsbrænds 
ler Få, men store 
kunder. SNG-
anlæg 
1) PEC = Primary Energy Consumption 
2) % af samlet gasproduktion 
3) Det fremtidige oplagringsvolunnen i denne linje er det forventede arbejdsvolumen på forskellige tidspunkter i planlægningsperioden 2000-2015. 
Sources Eurostat and Eurogas 
29 -
BILAG I 
Potentielle forbindelser med henblik på at forbedre leveringsmuligheder fra Nordsøen og 
Nederlandene og vigtige nye forsyningsprojekter 
Potentielle forbindelser opført efter konstruktionssandsynlighed: 
Forbindelser til Nordsøforekomsterne 
Europipe*** 
Forbindelse mellem UK og kontinentet*** 
Rørledning fra Norge til Dunkirk*** 
Forbindelse mellem hollandsk offshore og UK-offshore* 
Forbindelse mellem Zeepipe og Dunkirk til UK og til forskellige steder på 
kontinentet* 
Forbindelser på det europæiske fastland 
Forbindelser mellem Spanien og Portugal*** 
Dublering og yderligere forbindelser mellem Belgien og de tyske, franske og 
hollandske systemer*** 
Yderligere fransk/spanske forbindelser (Maghreb II)* 
Udbygning af TENP (Trans Europa Naturgas Pipeline) fra Nederlandene til Italien 
eller italienske/franske forbindelser mod nord* 
Forbindelse mellem Sydøstfrankrig/Nordvestitalien* 
- Forbindelse mellem Finland og Sverige* 
Udvidelse af Maghreb II til Tyskland eller øget kapacitet i det franske 
hovedsystem* 
Yderligere forbindelser mellem Østrig og Tyskland eller dublering* 
*"*"* Under konstruktion eller planlagt med stor konstruktionssandsynlighed 
** Konstruktion planlagt, men stadig på udviklingsstadiet 
* Ingen faste konstruktionsplaner 
Forbindelser til Nordsøforekomsteme 
Europipe, som skulle idriftsættes i år med en årlig kapacitet på 12 mia. m3 7) øger levering 
af Nordsøgas til Tyskland. 
Forbindelsen mellem UK og det europæiske fastland muliggør levering af op til 20 mia. m3 
om året til den del af fastlandet, som har en økonomisk adgang til Nordsøen. Det forventes, 
at der vil være overskudskapacitet til rådighed fra Nordsøen via denne forbindelse fra 1998. 
Rørledningen mellem UK og kontinentet er strategisk. De parter, der konstruerer rørledningen, 
skaber kapaciteten, selv om de ikke har sikkerhed for afsætningsmarkeder, og således tager 
risikoen for, at de finder et marked, når rørledningen er konstrueret. 
Den planlagte rørledning fra den norske del af Nordsøen til Dunkirk (Frankrig) med en årlig 
kapacitet på 12 mia. m3 øger Frankrigs og andre EF-landes mulighed for at benytte sig af 
Nordsøgas. • 
Forbindelserne mellem de hollandske og tyske offshorefaciliteter, som drøftes på nuværende 
tidspunkt, vil gøre muligheden for levering fra Nordsøen endnu bedre. Andre forbindelser 
7) 1 mia. m3 svarer til 0,9 mio. toe. 
- 30 
kunne sammenkæde den eksisterende Zeepipe-rørledning og den planlagte rørledning fra 
Norge til Dunkirk samt UK's offshoresystem ved Bacton. 
Disse forbindelser vil alle skabe overskydende gasleverancer. 
Forbindelser på det europæiske fastland 
Yderligere forbindelser på det europæiske fastland vil gøre det muligt at levere dette overskud 
til de mest importafhængige markeder i EF. Nogle forbindelser mellem Holland, Belgien, 
Tyskland og Frankrig er planlagte, ligesom to forbindelser mellem Spanien og Portugal er det. 
Yderligere strategisk kapacitet, som for øjeblikket endnu ikke er planlagt, kan hjælpe Frankrig, 
Italien, Østrig og Finland. 
F.eks. er gas fra Maghreb-ledningen (en TEN rørledning, hvis første fase er driftsklar i løbet 
af 1996) via en potentiel ny forbindelse mellem Spanien og Frankrig (Maghreb II) en 
forbindelse af afgørende betydning for forsyningssikkerheden i den sydlige del af EF. 
I tilfælde af manglende forsyninger fra Rusland, kan gas fra denne ledning leveres ikke blot 
til Sydfrankrig men, hvis der konstrueres en forbindelse mellem Sydøstfrankrig og 
Nordvestitalien, kan forsyninger også transporteres langs den franske kyst til Norditalien. 
Rørledninger, der normalt forsyner Vestitalien fra Østrig, kan også anvendes til at forsyne 
Østrig fra Italien. Tyske forbindelser kan forsyne den nordlige del af Østrig. 
Rørledningen Maghreb II er også af strategisk vigtighed, hvis der sker en afbrydelse fra 
Algeriet. Uden denne rørledning eller en LNG-terminal befinder Portugal sig i en meget sårbar 
situation. Den eneste forsyningskilde ville i så tilfælde være Lacq, rørledningen fra Frankrig 
til Zaragoza, som ikke kan opfylde behovene i Spanien og Portugal. Hvis forsyning fra 
Algeriet svigter, kan man dog bruge ledningen fra Maghreb II i modsat retning, således at 
Spanien og Portugal får forsyninger fra Rusland og fra Nordsøen. 
I tilfælde af det værst mulige scenario - som er højst usandsynlig - hvor der forekommer 
samtidig afbrydelse af forsyningerne fra Rusland og Algeriet, er ovennaîvnte forbindelser af 
afgørende betydning for at forebygge væsentlige forsyningsmangler i nogle af 
medlemsstaterne. 
Dette værst mulige scenario ville sætte Finland, Portugal. Grækenland, Spanien og Østrig i 
en særdeles vanskelig situation. På kort sigt, indtil forbindelsen mellem UK og det europæiske 
fastland og ledningerne fra Norge til Dunkirk er i drift, er Belgien, Frankrig og Italien også 
sårbare. De ovenfor nævnte forbindelser mellem Spanien og Frankrig, Frankrig og Italien, og 
Tyskland og Østrig samt dublering i det franske hovedsystem er alle nødvendige. En endnu 
ikke planlagt ledning, som forbinder Dunkirk/Zeebrugge til Lyon og Torino kan bringe sikre 
Nordsøforsyninger inden for Italiens rækkevidde. Det er også nødvendigt at udnytte alle de 
i afsnit 5.2. nævnte sikkerhedsforanstaltninger. Spanien, Italien, Frankrig og Grækenland må 
undersøge mulige alternative LNG-kilder. Finland må bygge på sin afbrydelighed og sin 
mulighed for at anvende flere typer brændsler. En løsning for Finland på lang sigt er 
forbindelse med Sverige, som er en mulighed, efterhånden som det nordiske marked udvikles 
og en mulig udvikling af gasforsyninger fra Barentshavet. 
Disse scenarier antyder, at det ikke er muligt at transportere store mængder gas fra Nordsøen 
gennem de forskellige rørledninger til systemet i Sydfrankrig. En eventuel løsning er 
forlængelse af den foreslåede spansk-franske forbindelse til Strasbourg og Mi dal-systemet 
31 
(som allerede forbinder leverancer fra Rusland og Norge). Denne forbindelse fuldender en 
strategisk vigtig rørforbindelse mellem de tre vigtigste leverandører uden for EF. 
Yderligere rørledningskapacitet via swaps, udskiftning og udveksling 
Der kan eventuelt opnås yderligere kapacitet gennem yderligere konstruktion, men kapacitet 
kan også opnås gennem samarbejde mellem de handlende. Hvis og når ovennævnte 
forbindelser gennemføres øges muligheden for swaps eller transport af gasforsyninger i EF. 
Eventuelle forsyningskilder på lang sigt 
Den foreslåede Yamal-Europa-rørledning fra Rusland gennem Hviderusland og Polen er blevet 
identificeret som et TEN-projekt. Dette vil udgøre en væsentlig eksportrute for russiske 
leverandører til EF og et alternativ til forsyninger via Ukraine. Konstruktion af Yamal-
rørledningssystemet foregår i etaper, idet sektionerne i Tyskland, Polen og Hviderusland 
færdiggøres først. Når dette arbejde er afsluttet i næste århundrede kan rørledningskapaciteten 
til Europa nå op på over 50 mia. m3. Det er på lang sigt muligt at forestille sig en ny ledning 
fra øst til vest, som går tværs over de central- og østeuropæiske lande, således at gas fra 
Yamal når frem til markederne i Sydfrankrig, Italien og Spanien. 
Man har i længere tid diskuteret muligheden for en rørledning fra Turkmenistan gennem Iran 
eller Det Kaspiske Hav, selv om afstanden til markederne i EF kan give anledning til 
økonomiske vanskeligheder og transitvanskeligheder. Den eneste medlemsstat kan være inden 
for økonomisk rækkevidde er Grækenland. 
LNG fra Nigeria, Trinidad og Tobago, Venezuela, Yemen og Qatar udgør alle potentielle 
kilder for Europa. Gennemførelse af disse projekter øger forsyningsfleksibiliteten for EF. 
Iværksættelse af nye forsyningsstrømme begrænses hovedsagelig af økonomiske forhold (enten 
projektomkostningerne eller prisniveauet i Europa) og gennemføres ikke, medmindre dette 
berettiges af markedets udvikling. Når det drejer sig om rørledninger over lange distancer, 
foreligger der yderligere vanskeligheder på grund af transit over flere nationale grænser. 
32 -
Eksisterende net 
Projekter af fælles interesse (TEN) 
Projekter, der er under konstruktion eller planlagt 
Eksisterende LNG-terminal 
LNG-terminal 
(projekter af fælles interesse - TEN) 
- 33 
EUROPEAN NATURAL GAS NETWORKS 
EXISTING NETWORKS 
TEN's COMMON 
INTEREST PROJECTS 
OTHER PROJECTS 
(UNDER CONSTRUCTION 
OR PLANNED) 
D I R fc C I O R A f I. G E N F. R A I FOR ENERGY (DG XV 
34 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 478 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 
Katalognummer : CB-CO-95-536-DA-C 
ISBN92-77-94613-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg