27. 8. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 223/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSION 
Forslag til Rådets afgørelse om supplering af de generelle retningslinjer for 1982 for den 
finansielle og faglige bistand til ikke-associerede udviklingslande 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 16. juli 1982) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 
442/81 af 17. februar 1981 om finansiel og faglig 
bistand til ikke-associerede udviklingslande ('), særlig 
artikel 9, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, og 
ud fra følgende betragtning: 
(') EFT nr. L 48 af 21. 2. 1981, s. 8. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artiklerne 
99 og 100, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv 
77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det europæiske Råd, der var bekymret over den 
vedvarende forøgelse af spændingen i Mellem­
amerika, nåede på mødet den 29.-30 marts 1982 til 
enighed om, at Fællesskabets udviklingsbistand til 
landene i Mellemamerika og Vestindien bør øges — 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Eneste artikel 
De generelle retningslinjer for 1982 for den finansi­
elle og faglige bistand til ikke-associerede udviklings­
lande suppleres i overensstemmelse med bilaget til 
denne afgørelse. 
— det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg­
ningsgrundlag ('), særlig artikel 17, stk. 4, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, 
C) EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. BILAG 
Rådet finder generelt, at de supplerede retningslinjer, Kommissionen har fremsat forslag om i sin 
meddelelse af 28. maj 1982 (KOM(82) 257 endelig udg.), bør fastholdes. 
Forslag til Rådets trettende direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgifts­
pligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 19. juli 1982) 
Nr. C 223/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 8. 82 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I artikel 8 i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF (») 
vedrørende foranstaltninger til tilbagebetaling af 
merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er 
etableret i indlandet, er det fastsat, at »for så vidt 
angår afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på 
Fællesskabets område, har hver medlemsstat ret til 
ikke at yde disse tilbagebetaling eller til at stille 
særlige betingelser herfor«; 
udviser foranstaltningerne og betingelserne vedrø­
rende tilbagebetaling for store afvigelser medlemssta­
terne imellem, kan dette skabe konkurrencefordrej­
ning og omlægninger i samhandelen til skade for 
afgiftspligtige i et medlemsland, når disse leverer 
goder eller tjenesteydelser til indbyggere i tredje­
lande, såfremt lovgivningen i det pågældende 
medlemsland foreskriver foranstaltninger og betin­
gelser i forbindelse med tilbagebetalingen, som 
mærkbart er mere krævende end i andre lande i 
Fællesskabet; 
en sådan situation kan skade den harmoniske udvik­
ling af handelsforbindelserne mellem Fællesskabet og 
tredjelande; 
ved fastsættelsen af fællesskabsforskrifter for det 
pågældende område kan der tages udgangspunkt i 
direktiv 79/1072/EØF, idet bestemmelserne dog skal 
være tilstrækkelig smidige til at tillade hensyntagen 
til, at forholdene i de enkelte tredjelande udviser et 
forskelligartet billede; 
visse former for svig og unddragelse må undgås — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Ved anvendelsen af dette direktiv anses 
1. som »afgiftspligtig person, der ikke er etableret på 
Fællesskabets område«, enhver i artikel 4, stk. 1, i 
direktiv 77/388/EØF omhandlet afgiftspligtig, 
som i den i artikel 3, stk. 1, omhandlede periode 
på det pågældende område hverken har haft hjem­
sted for sin økonomiske virksomhed eller et fast 
forretningssted, hvorfra virksomheden er blevet 
udøvet, eller i mangel af et sådant hjemsted eller 
fast forretningssted sin bopæl eller sit sædvanlige 
opholdssted, og som i samme tidsrum ikke har 
leveret goder eller præsteret sådanne tjeneste­
ydelser, der må betragtes som foregået i den i 
artikel 2 omhandlede medlemsstat, med undtagelse 
af: 
a) transportydelser og tjenesteydelser i tilknytning 
til disse transportydelser, som i medfør af 
C) EFTnr. L 331 af 27. 12. 1979, s. 11. artikel 14, stk. 1, litra i), artikel 15, eller arti­
kel 16, stk. 1, afsnit b), c) og d), i direktiv 
77/388/EØF er afgiftsfritaget; 
b) tjenesteydelser i tilfælde, hvor afgiften kun 
påhviler aftageren i medfør af artikel 21, stk. 1, 
litra b), i direktiv 77/388/EØF, 
2. som »Fællesskabets område« alle medlemsstaternes 
områder, hvor direktiv 77/388/EØF finder anven­
delse. 
Artikel 2 
Uden at dette i øvrigt anfægter bestemmelserne i 
artikel 3 og 4, tilbagebetaler hver enkelt medlemsstat 
på de i det følgende fastsatte vilkår til enhver afgifts­
pligtig person, der ikke er etableret på Fællesskabets 
område, den merværdiafgift, som er blevet opkrævet 
for tjenesteydelser eller løsøre, der er leveret ham i 
indlandet af en anden afgiftspligtig, eller som han er 
blevet pålagt ved indførsel af goder til landet i det 
omfang, hvor disse goder og disse tjenesteydelser 
anvendes til brug ved de i artikel 17, stk. 3, litra a) og 
b), i direktiv 77/388/EØF omhandlede transaktioner 
eller de i artikel 1, nr. 1, litra b), omhandlede tjene­
steydelser. 
Artikel 3 
1. Tilbagebetalingen sker efter ansøgning fra den 
afgiftspligtige. Medlemsstaterne fastlægger de nær­
mere bestemmelser for ansøgningens indgivelse, 
herunder fristerne, den periode, ansøgningen skal 
omfatte, den myndighed, der kan modtage den, samt 
det mindste beløb, der kan begæres tilbagebetalt. De 
fastlægger ligeledes de nærmere bestemmelser for 
tilbagebetalingen, herunder tidsfristerne. De pålægger 
ansøgeren de forpligtelser, hvis opfyldelse er en 
nødvendig forudsætning for at vurdere, om ansøg­
ningen er berettiget, og at hindre svig, navnlig godt­
gørelse af, at han udøver økonomisk aktivitet som 
omhandlet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF, 
og at han i det fastsatte tidsrum ikke har udført 
nogen transaktion, som ikke opfylder betingelserne i 
artikel 1, nr. 1. Det kan kræves, at der udpeges en 
repræsentant over for skattemyndighederne. 
2. Er den i artikel 2 omhandlede afgiftspligtige 
etableret i en stat, der ikke er medlem af Fælles­
skabet, og som over for afgiftspligtige, der er 
etableret i Fællesskabet, anvender bestemmelser 
svarende til de i artikel 3, 4, 6 og 7 i direktiv 
79/1072/EØF fastsatte, yder medlemsstaterne den 
pågældende afgiftspligtige tilbagebetaling på betin­
gelser, der svarer til betingelserne i nævnte direktiv. 
Medlemsstaterne underretter Det rådgivende Udvalg 
for Merværdiafgift om anvendelsen af foregående 
afsnit. 
27. 8. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 223/7 
3. Tilbagebetaling må ikke finde sted på gunstigere 
betingelser end dem, der gælder for afgiftspligtige 
personer fra Fællesskabet. Medlemsstaterne kan gøre 
tilbagebetalingen betinget af, at princippet om gensi­
dighed overholdes. 
Artikel 4 
Ved anvendelsen af dette direktiv fastslås retten til 
tilbagebetaling af afgift i overensstemmelse med 
artikel 17 i direktiv 77/388/EØF, således som denne 
anvendes i den medlemsstat, der foretager tilbagebeta­
lingen. 
Når artikel 3, stk. 2, i dette direktiv ikke finder 
anvendelse, er retten til tilbagebetaling under alle 
omstændigheder udelukket 
a) for udgifter vedrørende erhvervelse, fremstilling 
eller import, leje, anvendelse, ombygning, repara­
tion og vedligeholdelse af personbiler, lystfartøjer, 
privatfly samt motorcykler; 
b) for befordringsudgifter i forbindelse med forret­
ningsrejser; 
c) for udgifter til logi samt mad- og drikkevarer; 
d) for udgifter til receptioner; 
e) for udgifter til underholdning og luksusvarer. 
Dette direktiv finder ikke anvendelse på leveringer af 
goder, som er fritaget eller kan fritages for afgifter i 
henhold til artikel 15, nr. 2, i direktiv 77/388/EØF. Artikel 5 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i 
kraft for senest den .... at efterkomme dette direktiv. 
Dette direktiv vedrører kun ansøgninger om tilbage­
betaling af merværdiafgift på køb af goder eller tjene­
steydelser, der er fakturerede efter nævnte tidspunkt, 
eller indførsler, der er foretaget efter nævnte tids­
punkt. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til 
de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder 
på det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater 
herom. 
Artikel 6 
Efter høring af medlemsstaterne forelægger Kommis­
sionen inden tre år efter den i artikel 5 nævnte dato 
Rådet en rapport om gennemførelsen af nærværende 
direktiv. 
Artikel 7 
Artikel 17, stk. 4, sidste punktum, i direktiv 
77/388/EØF og artikel 8 i direktiv 79/1072/EØF har 
ikke gyldighed fra iværksættelsen af nærværende 
direktiv eller senest fra og med den i artikel 5 nævnte 
dato. 
Artikel 8 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.