Fælles holdning (EF) nr. 41/2000

fastlagt af Rådet den 28. marts 2000

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner

(2000/C 288/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),

efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner(5) bør ændres for at tage hensyn til erfaringerne med direktivets gennemførelse og udviklingen i jernbanesektoren siden dets vedtagelse, således at det sikres, at direktivets målsætninger opfyldes.

(2) Der bør sikres retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastrukturen ved adskillelse af visse væsentlige funktioner og/eller oprettelse af en jernbaneregulerende myndighed, som varetager kontrol- og gennemførelsesfunktionerne, samt ved adskillelse af driftsregnskaberne og balancen.

(3) Der bør ligeledes sikres retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastrukturen ved adskillelse af de sikkerhedsrelaterede funktioner og/eller oprettelse af en jernbaneregulerende myndighed, som udfører kontrol- og gennemførelsesfunktionerne; under alle omstændigheder kan jernbanevirksomheder på en ikke-diskriminerende måde involveres i håndhævelsen og overvågningen af sikkerhedsstandarderne.

(4) Som det er tilfældet med andre transportformer, bør udvidelsen af adgangsrettighederne ske samtidig med iværksættelsen af de nødvendige ledsagende harmoniseringsforanstaltninger.

(5) I overensstemmelse med målsætningen om gennemførelse af det indre marked, der indebærer, at alle jernbanevirksomheder med licens, som opfylder sikkerhedsbetingelserne, kan få adgang til at udbyde tjenester, bør adgangsrettigheder udvides til alle jernbanevirksomheder med licens, som udfører international godstransport på et defineret net, der benævnes det transeuropæiske banegodstransportnet, samt adgang til og levering af tjenester i vigtige terminaler og havne.

(6) Jernbanevirksomheder med licens, som opfylder sikkerhedsbetingelserne, og som søger om adgang, sikres ret til adgang, uanset driftsform.

(7) Medlemsstaterne kan fortsat frit indrømme ret til adgang, der er mere vidtgående end adgangen for jernbanevirksomheder, der udfører international kombineret transport, til internationale sammenslutninger, der udfører international transport, og til jernbanevirksomheder, der udfører international godstransport inden for det transeuropæiske jernbanegodstransportnet; anvendelsen af denne mere vidtgående ret til adgang kan begrænses til jernbanevirksomheder med licens i medlemsstater, hvor der indrømmes ret til adgang af tilsvarende karakter, hvis denne begrænsning er forenelig med traktaten.

(8) For at fremme effektiv forvaltning af infrastruktur i almenvellets interesse bør infrastrukturforvaltere være uafhængige af staten og have ret til frit at forvalte deres interne anliggender, medens medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på udvikling og sikker brug af jernbaneinfrastruktur.

(9) For at fremme effektiv passagerbefordring og godstransport og sikre gennemsigtighed i de finansielle forhold, herunder enhver form for finansiel kompensation eller statsstøtte i forbindelse med leveringen af disse ydelser, er det nødvendigt at adskille regnskaberne for passagerbefordring og godstransport.

(10) For at man nøje kan følge udviklingen i jernbanesektoren, bør der indføres et europæisk jernabeobservationssystem.

(11) Kommissionen bør aflægge rapport om gennemførelsen af dette direktiv og fremsætte passende forslag.

(12) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(6).

(13) Der er behov for specifikke foranstaltninger for at tage hensyn til den særlige geopolitiske og geografiske situation i nogle medlemsstater samt den særlige opbygning af jernbanesektoren i flere medlemsstater, samtidig med at det indre markeds integritet skal sikres.

(14) Målene for dette direktiv, dvs. at udvikle Fællesskabets jernbaner, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af nødvendigheden af dels at sikre retfærdig og ikke-diskriminerende betingelser for adgang til infrastrukturen og dels at tage hensyn til de klart internationale aspekter, der er forbundet med driften af væsentlige dele af jernbanenettet; disse mål kan derfor i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet i traktatens artikel 5 bedre opfyldes af Fællesskabet; dette direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(15) Direktiv 91/440/EØF bør ændres i overensstemmelse hermed -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Direktiv 91/440/EØF ændres således:

1) Overskriften i del I affattes således: "Anvendelsesområde og definitioner".

2) Artikel 1 udgår.

3) I artikel 2 tilføjes følgende stykke:

"3. Virksomheder, hvis togaktivitet udelukkende omfatter pendultrafik med vejkøretøjer gennem tunnelen under Kanalen, er ikke omfattet af direktivets anvendelsesområde, bortset fra artikel 6, stk. 1, artikel 10 og 10a."

4) Artikel 3 ændres således:

a) Første og andet led affattes således:

"- 'jernbanevirksomhed': enhver offentlig eller privat virksomhed med licens i henhold til gældende fællesskabslovgivning, hvis hovedaktivitet består i godstransport og/eller passagerbefordring med jernbane, og som er forpligtet til at sørge for trækkraften; udtrykket omfatter også virksomheder, der kun leverer trækkraft

- 'infrastrukturforvalter': ethvert organ eller enhver virksomhed, der navnlig er ansvarlig for anlæg og vedligeholdelse af jernbaneinfrastruktur. Dette kan også omfatte forvaltning af infrastrukturkontrol og sikkerhedssystemer. Infrastrukturforvalterens funktioner på et net eller en del af et net kan tildeles forskellige organer eller virksomheder."

b) Efter fjerde led indsættes følgende led:

"- 'international godstransport': transport af gods, hvor et tog krydser mindst en af en medlemsstats grænser; togstammer kan kobles sammen og/eller adskilles, og de forskellige sektioner kan have forskelligt oprindelses- og bestemmelsessted, når blot alle togvogne krydser mindst én grænse."

5) Overskriften til del II affattes således: "Forvaltningsmæssig uafhængighed".

6) Artikel 4 affattes således:

"Artikel 4

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at jernbanevirksomhederne med hensyn til ledelse, forvaltning, administration og intern administrativ økonomisk og regnskabsmæssig kontrol har en uafhængig status, som navnlig sikrer dem særskilt kapital, budget og regnskabsføring i forhold til staten.

2. Infrastrukturforvalteren er ansvarlig for egen ledelse, forvaltning, administration og intern kontrol under overholdelse af de rammer og særlige regler for opkrævning og tildeling, som medlemsstaterne indfører."

7) Artikel 6 affattes således:

"Artikel 6

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der føres og offentliggøres særskilte driftsregnskaber og balancer for aktiviteter i forbindelse med jernbanevirksomheders udførelse af transport og for aktiviteter i forbindelse med forvaltning af jernbaneinfrastrukturen. Statsstøtte, der ydes til et af disse to aktivitetsområder, må ikke overføres til det andet.

Regnskaberne vedrørende de to aktivitetsområder skal føres således, at dette forbud kommer til udtryk heri.

2. Medlemsstaterne kan desuden bestemme, at denne adskillelse skal indebære, at der skal være særskilte organisatoriske afdelinger i samme virksomhed, eller at forvaltningen af infrastrukturen skal varetages af en særskilt enhed.

3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fastlæggelse af retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastruktur som opført på listen i bilag II overdrages organer eller selskaber, der ikke selv udfører nogen form for jernbanetransport. Uanset strukturform skal det fremgå, at denne målsætning er opfyldt.

Medlemsstaterne kan imidlertid overdrage opkrævningen af afgifter og ansvaret for jernbaneinfrastrukturen, herunder investeringer, vedligeholdelse og finansiering, til jernbanevirksomheder eller ethvert andet organ.

4. En medlemsstat, der opretter en uafhængig jernbaneregulerende myndighed, til at kontrollere og gennemføre adgang til infrastrukturen neutralt og uden forskelsbehandling, er fritaget for at anvende stk. 3.

5. Anvendelsen af stk. 3 og 4 behandles i en rapport, som Kommissionen forelægger senest den ...(7) som led i det europæiske jernbaneobservationssystem, jf. artikel 10b.

Hvis rapporten konkluderer, at den i stk. 4 omhandlede ordning ikke fører til, at der sikres neutral adgang uden forskelsbehandling til infrastrukturen, træffer Kommissionen afgørelse om anvendelsen af stk. 4 efter proceduren i artikel 11a, stk. 3."

8) Artikel 7 affattes således:

"Artikel 7

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at udvikle den nationale jernbaneinfrastruktur, idet de i nødvendigt omfang tager hensyn til Fællesskabets samlede behov.

2. Medlemsstaterne sørger for, at der fastlægges sikkerhedsstandarder og -regler, at rullende materiel og jernbanevirksomheder certificeres i overensstemmelse hermed, og at ulykker undersøges. Disse opgaver varetages af organer eller virksomheder, som ikke selv udfører jernbanetransport, og som er uafhængige af organer eller virksomheder, der udfører sådan transport, således at der sikres retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastrukturen.

Jernbanevirksomheder anvender disse sikkerhedsnormer og -regler. Medmindre medlemsstaterne overdrager håndhævelse og overvågning til uafhængige organer, kan de kræve eller tillade, at jernbanevirksomhederne deltager i gennemførelse og overvågning af sikkerhedsnormerne og -reglerne, idet de sikrer en neutral og ikke-diskriminerende varetagelse af disse opgaver.

3. Medlemsstaterne kan desuden under overholdelse af traktatens artikel 73, 87 og 88 tildele infrastrukturforvalteren tilstrækkelige finansielle midler i forhold til opgaverne, dimensionen og de finansielle behov, navnlig til dækning af nyinvesteringer.

4. Inden for rammerne af medlemsstaternes overordnede politik udarbejder infrastrukturforvalteren en virksomhedsplan, som omfatter investerings- og finansieringsprogrammer. Planen skal udformes med henblik på at sikre optimal og effektiv udnyttelse og udvikling af infrastrukturen og samtidig sikre finansiel balance og omfatte de nødvendige midler til opfyldelsen af disse målsætninger.

5. Med hensyn til den adskillelse, der er nævnt i stk. 2, finder artikel 6, stk. 4 og 5, tilsvarende anvendelse."

9) Artikel 9, stk. 3, affattes således:

"3. Medlemsstaternes støtte til afvikling af den i denne artikel omhandlede gæld ydes under overholdelse af traktatens artikel 73, 87 og 88."

10) I artikel 9 tilføjes følgende stykke:

"4. For jernbanevirksomheder føres og offentliggøres der driftsregnskaber og enten balancer eller årsopgørelser over aktiver og passiver for aktiviteterne i forbindelse med jernbanegodstransport. Midler, der udbetales til aktiviteter i forbindelse med passagerbefordring som led i offentlig tjeneste, skal figurere særskilt i de relevante regnskaber, og de må ikke overføres til aktiviteter i forbindelse med anden transportform eller anden form for aktivitet."

11) Artikel 10 affattes således:

"Artikel 10

1. Internationale sammenslutninger har ret til adgang til samt ret til at udføre transittrafik i de medlemsstater, hvor de til sammenslutningerne hørende jernbanevirksomheder er etableret; de har endvidere ret til at udføre transittrafik i andre medlemsstater med henblik på udførelse af international transport mellem de medlemsstater, hvor de til sammenslutningerne hørende virksomheder er etableret.

2. Jernbanevirksomheder, der hører under anvendelsesområdet for artikel 2, tildeles på rimelige vilkår ret til adgang til andre medlemsstaters infrastruktur med henblik på udførelse af international kombineret godstransport.

3. Uanset driftsformen tildeles jernbanevirksomheder, der hører under anvendelsesområdet for artikel 2, på rimelige vilkår ret til den adgang til det transeuropæiske jernbanegodstransportnet, som de søger om, og som er omhandlet i artikel 10a samt i bilag I, med henblik på udførelse af international godstransport.

4. På anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ behandler Kommissionen i det konkrete tilfælde anvendelsen og gennemførelsen af stk. 1, 2 og 3 og træffer to måneder efter modtagelse af sådan en anmodning og efter at have hørt det i artikel 11a, stk. 2, omtalte udvalg, afgørelse om, hvorvidt den pågældende foranstaltning fortsat kan finde anvendelse. Kommissionen meddeler sin afgørelse til Europa-Parlamentet, Rådet og medlemsstaterne.

Med forbehold af traktatens artikel 226 kan alle medlemsstater henvise Kommissionens afgørelse til Rådet inden for en frist på en måned. Rådet kan i ganske særlige tilfælde med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for en frist på en måned.

5. Jernbanevirksomheder, der udfører jernbanetransport i henhold til stk. 1, 2 og 3, indgår de nødvendige administrative, tekniske og finansielle aftaler på grundlag af den offentlige ret eller privatretten med forvalterne af den benyttede jernbaneinfrastruktur for at løse spørgsmål vedrørende trafikregulering og -sikkerhed i forbindelse med denne transport. De betingelser, der gælder for disse aftaler, må ikke give anledning til forskelsbehandling og skal i givet fald være i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/.../EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering(8).

6. Spor, der fører til endestationer og havne, samt levering af tjenesteydelser på endestationer og i havne, som er knyttet til de former for jernbanedrift, der er omhandlet i stk. 1, 2 og 3, og som mere end én slutbruger benytter eller kunne benytte, stilles til rådighed for alle jernbanevirksomheder uden forskelsbehandling, og anmodninger fra jernbanevirksomheder må kun underlægges begrænsninger, hvis der foreligger levedygtige alternativer på markedsvilkår."

12) Følgende artikel indsættes i del V "Adgang til jernbaneinfrastrukturen":

"Artikel 10a

1. Det transeuropæiske jernbanegodstransportnet består af følgende:

a) Jernbanelinjer, jævnfør kortene i bilaget I.

b) Eventuelt alternative ruter, navnlig i forbindelse med overbelastet infrastruktur som omhandlet i direktiv 2000/.../EF(9). I forbindelse med alternative ruter skal den generelle transporttid så vidt muligt overholdes.

c) Spor, der fører til endestationer, og som mere end en slutbruger benytter eller kunne benytte, samt til andre områder og faciliteter, herunder fødelinjer til og fra disse.

d) Spor, der fører til og fra havne som anført i bilag I, herunder fødelinjer.

2. De i stk. 1, litra c) og d), nævnte fødelinjer kan med 50 km lægges til rejsen ved dens begyndelse eller slutning eller beregnes med 20 % af jernbanerejsen som omhandlet i stk. 1, litra a), idet der vælges den længste afstand.

Belgien og Luxembourg er medlemsstater med relativt små eller koncentrerede net og kan derfor begrænse fødelinjernes længde i det første år efter den ...(10) til mindst 20 km og indtil udgangen af det andet år til 40 km."

13) Efter del V, "Adgang til jernbaneinfrastrukturen", indsættes følgende del:

"DEL Va

Europæisk Jernbaneobservationssystem

Artikel 10b

1. Senest den ...(11) træffer Kommissionen de nødvendige foranstaltninger for at oprette et europæisk jernbaneobservationssystem til nøje at følge de tekniske og økonomiske vilkår og markedsudviklingen for europæisk jernbanetransport. Kommissionen sikrer, at der stilles tilstrækkelige midler til rådighed for at skabe en effektiv overvågning i denne sektor.

2. Det Europæiske Jernbaneobservationssystem forvaltes af Kommissionen, der til møderne bør indbyde repræsentanter fra medlemsstaterne samt repræsentanter for de berørte sektorer. Det Europæiske Jernbaneobservationssystem skal beskæftige sig med jernbaner og den hertil hørende infrastruktur samt med de transportformer, der anvender infrastrukturen. Den skal yde Kommissionen den nødvendige tekniske bistand med henblik på udformning og evaluering af foranstaltninger på disse områder og være behjælpelig med at fremme en indgående forståelse for udviklingen på markedet og for de bagvedliggende faktorer.

3. Det Europæiske Jernbaneobservationssystem skal nøje følge anvendelse af nettet og udviklingen af rammebetingelserne i jernbanesektoren, navnlig infrastrukturafgifter, kapacitetstildeling, sikkerhedsregler og udstedelse af licenser samt det harmoniseringsniveau, der følger heraf. Den skal sikre et aktivt samarbejde mellem de berørte tilsynsorganer i medlemsstaterne.

4. På baggrund af oplysninger forelagt af Det Europæiske Jernbaneobservationssystem aflægger Kommissionen beretning for Europa-Parlamentet og Rådet om:

a) udviklingen af det indre marked inden for jernbanetransport

b) rammebetingelserne

c) situationen for det transeuropæiske jernbanegodstransportnet

d) anvendelsen af adgangsrettigheder

e) hindringer for mere effektiv jernbanetransport

f) infrastrukturbegrænsninger, og

g) behovet for lovgivning."

14) Artikel 11 affattes således:

"Artikel 11

1. Medlemsstaterne kan forelægge Kommissionen ethvert spørgsmål vedrørende anvendelsen af dette direktiv. De relevante afgørelser træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 11a, stk. 2.

2. De nødvendige ændringer med henblik på tilpasning af bilagene vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 11a, stk. 3."

15) Følgende artikel indsættes:

"Artikel 11a

1. Kommissionen bistås af et udvalg.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.

4. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."

16) Artikel 14 affattes således:

"Artikel 14

Kommissionen forelægger senest den ...(12) Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Rådet en rapport om gennemførelsen af direktivet ledsaget af passende forslag vedrørende Fællesskabets fortsatte indsats for at udvikle jernbanemarkedet og de lovgivningsmæssige rammer herfor."

17) Følgende artikel indsættes:

"Artikel 14a

1. I en periode på fem år fra den ...(13) gælder følgende:

- Irland, der er en medlemsstat beliggende på en ø med jernbaneforbindelse til kun en anden medlemsstat

- Det Forenede Kongerige, der er i samme situation for så vidt angår Nordirland, og

- Grækenland, der er en medlemsstat uden direkte jernbaneforbindelse til en anden medlemsstat

behøver ikke opfylde kravet om at overdrage et uafhængigt organ sikringen af en retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastruktur som omhandlet i artikel 6, stk. 3, første afsnit, og udførelse af de i artikel 7, stk. 1, andet afsnit, omhandlede opgaver, for så vidt disse bestemmelser forpligter medlemsstaterne til at etablere uafhængige organer til udførelse af de opgaver, der er omhandlet i disse artikler.

2. Dog gælder følgende:

a) hvis mere end en jernbanevirksomhed med licens i henhold til artikel 4 i direktiv 95/18/EF (i Irlands og Nordirlands tilfælde en jernbanevirksomhed med licens andetsteds) indgiver en officiel ansøgning om at udføre konkurrerende jernbanetransport i, til eller fra enten Irland, Nordirland eller Grækenland, træffes der afgørelse om, hvorvidt denne undtagelse fortsat skal finde anvendelse, efter rådgivningsproceduren i artikel 11a, stk. 2, eller

b) hvis en jernbanevirksomhed, der udfører jernbanetransport i Irland, Nordirland eller Grækenland indgiver en officiel ansøgning om at udføre jernbanetransport på, til eller fra en anden medlemsstats territorium (for Irlands eller Det Forenede Kongeriges, for så vidt angår Nordirland, eller begges vedkommende, en anden medlemsstat uden for deres områder), gælder undtagelserne i stk. 1 ikke.

Senest et år efter modtagelsen af enten afgørelsen vedtaget efter rådgivningsproceduren i artikel 11a, stk. 2, jf. litra a), eller meddelelsen om den officielle ansøgning, jf. litra b), skal den/de pågældende medlemsstat(er) (Irland, Det Forenede Kongerige for så vidt angår Nordirland, eller Grækenland) indføre den nødvendige lovgivning til gennemførelse af de i stk. 1 nævnte artikler.

3. En undtagelse som omhandlet i stk. 1, første afsnit, kan fornys for perioder på højst fem år. Senest 12 måneder før udløbet af undtagelsens gyldighed kan en medlemsstat, der benytter sig af en sådan undtagelse, henvende sig til Kommissionen med anmodning om en fornyet undtagelse. En sådan anmodning skal begrundes. Kommissionen behandler anmodningen og vedtager en afgørelse efter rådgivningsproceduren i artikel 11a, stk. 2. Denne procedure anvendes på enhver afgørelse vedrørende anmodningen.

Når Kommissionen træffer afgørelse, tager den hensyn til udviklingen i den geopolitiske situation og til udviklingen på jernbanemarkedet i, til og fra den medlemsstat, der har anmodet om en fornyet undtagelse.

4. Luxembourg er en medlemsstat med et relativt lille jernbanenet og behøver derfor ikke før den 31. august 2004 at opfylde kravet om at overdrage et uafhængig organ sikringen af en retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastruktur som omhandlet i artikel 6, stk. 3, første afsnit, for så vidt medlemsstaterne herved forpligtes til at etablere uafhængige organer til udførelse af de opgaver, der er omhandlet i denne artikel."

Artikel 2

Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv den ...(14). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i EF-Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 321 af 20.10.1998, s. 6, og EFT C ...

(2) EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22.

(3) EFT C 57 af 29.2.2000, s. 40.

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 10.3.1999 (EFT C 175 af 21.6.1999, s. 115), Rådets fælles holdning af 28.3.2000 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(5) EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25.

(6) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(7) Seks år efter direktivets ikrafttræden.

(8) EFT L...

(9) Note til EFT: Direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering.

(10) To år efter direktivets ikrafttræden.

(11) Seks måneder efter direktivets ikrafttræden.

(12) Fire år efter direktivets ikrafttræden.

(13) To år efter direktivets ikrafttræden.

(14) To år efter direktivets ikrafttræden.

BILAG I

HAVNE

België//Belgique

Antwerpen//Anvers

Gent//Gand

Zeebrugge//Zeebruges

Danmark

Aalborg

Århus

Esbjerg

Frederica

København

Nyborg

Odense

Deutschland

Brake

Bremen/Bremerhaven

Brunsbüttel

Cuxhaven

Emden

Hamburg

Kiel

Lübeck

Nordenham

Puttgarden

Rostock

Sassnitz

Wilhelmshaven

Wismar

Ελλάς

Αλεξανδρούπολις

Ελευσίνα

Πάτρα

Πειραιάς

Θεσσαλονίκη

Βόλος

España

Algeciras

Almería

Barcelona

Bilbao

Cartagena-Escombreras

Gijón

Huelva

Tarragona

Valencia

Vigo

France

Bayonne

Bordeaux

Boulogne

Calais

Cherbourg

Dunkerque

Fos-Marseille

La Rochelle

Le Havre

Nantes

Port-la-Nouvelle

Rouen

Sète

Saint-Nazaire

Ireland

Cork

Dublin

Italia

Ancona

Bari

Brindisi

C. Vecchia

Genova

Gioia Tauro

La Spezia

Livorno

Napoli

Piombino

Ravenna

Salerno

Savona

Taranto

Trieste

Venezia

Luxembourg

Nederland

Amsterdam Zeehaven

Delfzijl/Eemshaven

Vlissingen

Rotterdam Zeehaven

Terneuzen

Österreich

Portugal

Leixões

Lisboa

Setúbal

Sines

Suomi//Finland

Hamina

Hanko

Helsinki

Kemi

Kokkola

Kotka

Oulu

Pori

Rauma

Tornio

Turku

Sverige

Göteborg-Varberg

Helsingborg

Luleå

Malmö

Norrköping

Oxelösund

Stockholm

Trelleborg-Ystad

Umeå

United Kingdom

Alle jernbaneforbundne havne

>PIC FILE= "C_2000288DA.000901.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001001.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001101.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001201.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001301.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001401.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001501.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001601.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001701.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001801.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.001901.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.002001.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.002101.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.002201.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.002301.EPS">

>PIC FILE= "C_2000288DA.002401.EPS">

BILAG II

Liste over de væsentlige funktioner, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3:

- forberedelse og beslutningstagning i forbindelse med tildeling af licens til jernbanevirksomheder, herunder tildeling af individuelle licenser

- beslutningstagning i forbindelse med kanaltildeling, herunder både fastlæggelse og vurdering af, hvad der står til rådighed, samt tildeling af individuelle kanaler

- beslutningstagning i forbindelse med opkrævning af infrastrukturafgifter.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Kommissionen tilsendte den 30. september 1998 Rådet et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner(1). Forslaget var baseret på artikel 75 i EF-traktaten (nu artikel 71 i EF-traktaten).

2. Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget afgav udtalelse henholdsvis den 10. marts(2), 26. maj(3) og den 18. november 1994(4).

Efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden den 1. maj 1999 bekræftede Europa-Parlamentet sin udtalelse den 16. september 1999.

3. Kommissionen tilsendte Europa-Parlamentet og Rådet sit ændrede forslag(5) den 29. november 1999. Forslaget var baseret på artikel 71 i EF-traktaten.

4. Rådet fastlagde sin fælles holdning i henhold til artikel 251 i EF-traktaten den 28. marts 2000.

II. MÅLSÆTNINGER

Formålet med direktivet er at revitalisere de europæiske jernbaner. Det drejer sig om at vende den negative tendens inden for jernbanetransporten, især med hensyn til godstransport, ved at skabe gunstige betingelser for et dynamisk, konkurrencedygtigt og kundeorienteret jernbanesystem.

Det er på grund af den nuværende overbelastning af vejinfrastrukturerne, som medfører sikkerheds- og miljøproblemer, nødvendigt at revitalisere jernbanerne. Hvis man vil undgå en fuldstændig blokering af vejtransporten om nogle år, er det nødvendigt med en mere rationel anvendelse af jernbanerne. Derfor må konkurrencevilkårene i forhold til de øvrige transportformer forbedres.

Direktivet indgår i en "pakke", der tager sigte på indførelse af en ny ramme for de nærmere vilkår for anvendelsen af jernbaneinfrastruktur, idet adgangsretten gøres effektiv.

Denne pakke består af tre udkast til direktiver, der har til formål:

- at ændre direktiv 91/440/EØF, navnlig med henblik på at indføre adgangsret til infrastrukturen for jernbanevirksomheder etableret i Fællesskabet, at sikre adskillelse af regnskaberne for henholdsvis infrastrukturforvaltningen og udførelsen af transporten samt at overdrage et uafhængigt organ ansvaret for de funktioner, der er afgørende for retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastrukturen

- at udvide anvendelsesområdet for direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder

- at erstatte direktiv 95/19/EF med et nyt direktiv om tildeling af infrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af infrastruktur samt sikkerhedscertificering.

Et andet vigtigt element, man må huske på, er de faktiske forhold inden for de europæiske jernbanenet. Af årsager af historisk art er de forskellige net fortsat meget uensartede. Rådet har skullet tage hensyn til alle disse forskelle for at finde frem til kompromisløsninger. Der er en høj grad af kompleksitet inden for infrastrukturerne i denne transportform, og ændringer kan kun foretages etapevis.

Rådet er således klar over, at der forsat er meget at gøre. Med henblik herpå har Kommissionen forelagt andre supplerende forslag eller vil gøre det snarest. Europa-Parlamentet og Rådet har således allerede fået forelagt et forslag om interoperabilitet i jernbanesystemet for konventionelle tog, og Rådet har allerede indledt sit arbejde med dette tekniske aspekt, der er meget vigtigt for, at det transeuropæiske net kan fungere tilfredsstillende.

Rådet har også noteret sig, at Kommissionen har til hensigt at forelægge et forslag om håndhævelse og tilsyn med jernbanernes sikkerhedsstandarder og at foreslå en budgettildeling fra bevillingerne til jernbaneprojekter inden for de transeuropæiske net med særligt henblik på at mindske de flaskehalse, der hæmmer udviklingen af godstransporten. Det finansielle aspekt af revitaliseringen af jernbanerne er nemlig ikke uvæsentligt.

Rådet vil kort og godt minde om, at revitaliseringen af de europæiske jernbaner af økonomiske, miljømæssige og sikkerhedsmæssige årsager er en topprioritet, men der er dog forsat tale om et komplekst stykke arbejde, som vil kræve en stor indsats i mange år.

I dette direktiv, som tager sigte på delvis at ændre direktiv 91/440/EØF, foreslås det med henblik herpå især, at adgangsretten til jernbaneinfrastrukturerne udvides på en retfærdig og ikke-diskriminerende måde, samt at der foretages en større adskillelse mellem infrastrukturforvaltningen og transportaktiviteterne. Der er især tale om følgende:

1. Med hensyn til adgangs- og transitret til medlemsstaternes jernbaneinfrastrukturer tager det forslag, Kommissionen fremsatte i 1995, sigte på at udvide de rettigheder, der gives i direktiv 91/440/EØF, således at de tildeles alle jernbanevirksomheder, idet disse rettigheder omfatter al international transport og cabotagekørsel for så vidt angår godstransport og kombineret transport samt international passagerbefordring.

2. Med hensyn til adskillelse mellem infrastrukturforvaltningen og transportaktiviteterne tager det forslag, Kommissionen fremsatte i 1998, sigte på at adskille ikke blot jernbaneinfrastrukturforvalternes og transportvirksomhedernes driftsregnskaber, men også deres balancer. Det tager ligeledes og især sigte på at overdrage ansvaret for de funktioner, der er afgørende for retfærdig og ikke-diskriminerende adgang til infrastruktur, til et organ, der er uafhængigt af jernbanevirksomhederne.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Den fælles holdning har fuldstændig samme målsætning som de forslag, der er fremsat af Kommissionen. Den foreslår også hovedsagelig samme midler som i det nuværende direktiv med henblik herpå.

Forslagets tekst er dog blevet omarbejdet betydeligt under Rådets drøftelser. Der redegøres i det følgende for de vigtigste spørgsmål i den fælles holdning. Det skal bemærkes, at den adskiller sig fra forslaget på flere måder; til gengæld er forskellen mellem den fælles holdning og Kommissionens ændrede forslag meget mindre.

1. Rådet har ladet artikel 1 i direktiv 91/440/EØF udgå for at forenkle, da det mener, at indholdet allerede findes i enkeltheder i del II-V.

2. Det fastsættes i artikel 2, stk. 3, at virksomheder, hvis togaktivitet kun omfatter pendultrafik med vejkøretøjer gennem tunnelen under Kanalen, ikke er omfattet af direktivets anvendelsesområde. Dette er nemlig en meget specifik aktivitet, som ikke skal opfylde de fleste af direktivets krav; det samme er fastsat i de to andre direktiver, der indgår i pakken vedrørende jernbaneinfrastrukturerne. Pligten til særskilte regnskaber som fastsat i artikel 6, stk. 1, gælder dog for disse virksomheder, og adgangsretten til tunnelens infrastruktur sikres ved bestemmelserne i artikel 10 og 10a, da selve tunnelen indgår i det transeuropæiske jernbanegodstransportnet.

3. Rådet har foretaget en mindre omarbejdelse af definitionerne i direktivets artikel 3 af "jernbanevirksomhed" og "infrastrukturforvalter", dog således at det væsentligste indhold af disse definitioner er bevaret. Den vigtigste ændring er, at der er tilføjet et punktum for at præcisere, at begrebet "jernbanevirksomhed" også omfatter virksomheder, der kun leverer trækkraft.

Desuden er der i den fælles holdning indsat en definition af "international godstransport" for at undgå vanskeligheder med fortolkningen af artikel 10, stk. 3, fordi samme togvogn under en transport kan være tilkoblet forskellige tog, og for at præcisere, at cabotageretten ikke gælder for denne bestemmelse.

4. Den fælles holdning indeholder de ændringer, som Kommissionen har foreslået vedrørende særskilte regnskaber for infrastrukturforvaltningen og udførelsen af transport (artikel 6, stk. 1).

5. Rådet har tilføjet stk. 3, 4 og 5 i artikel 6. Formålet hermed er at understrege adskillelsen mellem udførelse af jernbanetransport og forvaltning af infrastrukturerne for at sikre målsætningen om en retfærdig og ikke-diskriminerende adgang hertil. Med henblik herpå er mekanismen i den fælles holdning følgende:

a) Det skal kunne bevises, at det pågældende mål er nået.

b) Det er forbudt at tildele virksomheder, der udfører jernbanetransport, visse væsentlige funktioner, især i forbindelse med udstedelse af licenser, fordeling af kanaler og fastsættelse af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur. Jernbanevirksomhederne kan dog uden for disse væsentlige funktioner pålægges blot at opkræve afgifter samt at forvalte infrastrukturerne, for eksempel i forbindelse med investeringer, vedligeholdelse og finansiering.

c) Disse adskillelsesregler gælder eventuelt ikke, hvis en medlemsstat har oprettet et uafhængigt kontrolorgan til sikring af neutral adgang uden forskelsbehandling til infrastrukturen.

d) Under alle omstændigheder fastsætter direktivet to mekanismer til sikring af neutral adgang uden forskelsbehandling til infrastrukturen:

- Ifølge stk. 5 i artikel 6 skal Kommissionen forelægge en rapport herom som led i "det europæiske jernbaneobservationssystem". Den skal navnlig undersøge, om en sådan adgang er sikret i det i stk. 4 omhandlede tilfælde, hvor en medlemsstat har oprettet en uafhængig kontrolmyndighed i stedet for at adskille de væsentlige funktioner; i benægtende fald træffer Kommissionen afgørelser om anvendelsen af dette stykke efter en forskriftsudvalgsprocedure.

- Desuden indeholder artikel 10, stk. 4, mulighed for, at Kommissionen bistået af et rådgivende udvalg, undersøger og eventuelt ophæver foranstaltninger, som en medlemsstat har truffet vedrørende adgangsret, hvis de viser sig ikke at være retfærdige.

6. Stk. 2 og 5 i artikel 7 indeholder sikkerhedsreglerne. På dette område har følgende kriterier ligget til grund for den fælles holdning: den grundlæggende betydning af at opretholde et meget højt sikkerhedsniveau for jernbanerne; den nuværende situation i flere lande, hvor sikkerheden garanteres integreret af den nationale jernbanevirksomhed; ønsket om at undgå, at der sker forskelsbehandling af andre jernbanevirksomheder gennem anvendelsen af sikkerhedsreglerne. På grundlag af disse kriterier fastsætter den fælles holdning følgende system:

- stk. 2 (første afsnit) fastlægger først medlemsstaternes beføjelser med hensyn til sikkerhed og nævner derefter de enheder, der skal udføre de dertil svarende opgaver, herunder princippet om disse enheders uafhængighed af jernbanevirksomhederne

- stk. 2 (andet afsnit) tillader dog en undtagelse fra dette princip for så vidt angår gennemførelse og overvågning af sikkerhedsnormerne og -reglerne, forudsat at der sikres neutralitet og ikke-forskelsbehandling

- stk. 5 lader også mekanismen til sikring af ikke-forskelsbehandling med hensyn til de væsentlige funktioner, der er nævnt i artikel 6, gælde med hensyn til sikkerhed.

7. Stk. 4 i artikel 7 svarer i forenklet form til Kommissionens forslag (stk. 4, 5 og 6) i form af større selvstændighed for infrastrukturforvalterne, selv om denne selvstændighed placeres inden for rammerne af medlemsstaternes overordnede politik.

8. Hensigten med den af Kommissionen foreslåede ændring i artikel 9, stk. 4, er at indføre særskilte regnskaber for passagerbefordring og godstransport for at fremme en effektiv forvaltning og sikre gennemsigtighed i de respektive finansielle situationer. Rådet, der er klar over, at hovedformålet med denne foranstaltning er at undgå, at eventuel statsstøtte til passagerbefordring omkanaliseres til godstransport og således skaber konkurrenceforvridninger, har ønsket at gøre teksten mere præis ved at angive, at midler, der udbetales til aktiviteter i forbindelse med passagerbefordring som led i offentlig tjeneste, skal figurere særskilt i jernbaneselskabernes regnskaber.

9. Ud over den adgangsret, der i artikel 10 i direktiv 91/440/EØF gives internationale sammenslutninger (stk. 1) og jernbanevirksomheder, der udfører kombineret transport (stk. 2), udvider den fælles holdning (stk. 3) adgangs- og transitretten til medlemsstaternes jernbaneinfrastrukturer til alle jernbanevirksomheder for så vidt angår international godstransport, men begrænser dog denne ret til den vigtigste del af det transeuropæiske jernbanenet, nemlig det transeuropæiske jernbanegodstransportnet, der er defineret i artikel 10a og i bilag I. I øvrigt mindes der i begyndelsen af dette stykke om, at det er uanset driftsform, at jernbanevirksomhederne får adgang til medlemsstaternes net på rimelige vilkår; denne passage indeholder en tanke, der findes i ændring 5 fra Europa-Parlamentet til forslaget til direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering.

Desuden indeholder den fælles holdning (artikel 10, stk. 4) en særlig procedure til opfølgning af den faktiske anvendelse og gennemførelse af den adgangsret, der er fastsat i direktivet.

Stk. 6 præciserer adgangsretten til nettet og levering af tjenesteydelser i forbindelse med jernbaneaktiviteter på endestationer og i havne.

Endelig siger den nye betragtning 7, at medlemsstaterne kan indrømme ret til adgang, der er mere vidtgående end den adgang, der er fastsat i direktivet, samt begrænse denne ret til jernbanevirksomheder med licens i medlemsstater, hvor der indrømmes ret til adgang af tilsvarende karakter, hvis denne begrænsning er forenelig med traktaten.

10. Artikel 11 og 11a indeholder institutionelle bestemmelser, især om komitologi.

11. Rådet har fundet det hensigtsmæssigt at oprette en europæisk jernbaneobservationsordning (betegnet med det engelske akronym EROS), der forvaltes af Kommissionen, og hvis opgaver er beskrevet i artikel 10b. Rådet erkender således, at udviklingen og integrationen af medlemsstaternes jernbanesystemer kun kan ske gradvis, og at det derfor er nødvendigt at oprette en passende og permanent observationsordning.

12. Rådet er klar over, at flere nationale net har særlige kendetegn, enten permanente eller midlertidige. Derfor fastsætter den fælles holdning i artikel 14a nogle midlertidige undtagelser for gennemførelsen af visse foranstaltninger i Irland, Nordirland og Grækenland samt i artikel 14a, stk. 4, i Luxembourg.

IV. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGER

1. Ændringer fra Europa-Parlamentet, som Kommissionen har accepteret og Rådet har godkendt

Rådet har fulgt det ændrede forslag og helt eller delvis godkendt følgende af Europa-Parlamentets ændringer:

- Ændring 1, der er overtaget som betragtning 4. I den fælles holdning er ordet "liberaliseringen" dog erstattet med "udvidelsen af adgangsrettighederne", som synes at stemme bedre overens med den dispositive tekst (især artikel 10), og udtrykket "etapevis", som kunne lade formode, at Kommissionen ville tage et nyt initiativ i denne retning, er udgået.

- Ændring 2, der med visse tilpasninger er overtaget som betragtning 5, idet hovedtanken er, at udvidelsen af adgangsrettighederne for alle jernbanevirksomheder skal koncentreres om international godstransport.

- Ændring 5 om definitionen af "infrastrukturforvalter".

- Ændring 8, der indgår delvis i den fælles holdning, især med hensyn til omtalen af efterforskning af ulykker. Bestemmelserne i artikel 7, stk. 2 og stk. 5, er dog mere komplekse end i forslaget (jf. punkt III.6 i det foregående).

- Ændring 9, der i det væsentlige indgår i artikel 7, stk. 4, i den fælles holdning, især det forhold, at infrastrukturforvalteren udfører sit arbejde inden for rammerne af statens overordnede politik.

- Hvad angår udvidelsen af adgangs- og transitretten indeholder den fælles holdning det væsentlige i ændring 10, hvor Europa-Parlamentet anmoder om, at denne ret tildeles alle jernbanevirksomheder for så vidt angår international godstransport. Den fælles holdning begrænser denne udvidelse til det transeuropæiske jernbanegodstransportnet, men dette net dækker det meste af det transeuropæiske jernbanenet samt dets fødelinjer.

2. Ændringer fra Europa-Parlamentet, som Kommissionen har accepteret, men som Rådet ikke har godkendt

- Ændring 6 om oprettelse af enheder, der uafhængigt af jernbanevirksomhederne varetager forvaltningen af infrastrukturen, som Kommissionen har accepteret, er ikke blevet godkendt i den fælles holdning, idet Rådet kun har overdraget de væsentlige funktioner til andre enheder end jernbanevirksomhederne uden at kræve en streng institutionel adskillelse mellem infrastrukturforvalter og jernbanevirksomhed.

- Ændring 7 er ikke blevet godkendt i den fælles holdning af samme årsager som i forbindelse med ændring 6, og Rådet har foretrukket at bevare artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/440/EØF uændret.

3. Ændringer fra Europa-Parlamentet, som hverken Kommissionen eller Rådet har accepteret

Rådet har ikke indsat følgende ændringer fra Europa-Parlamentet, som Kommissionen heller ikke har accepteret, i sin fælles holdning:

- Ændring 3 er ikke blevet godkendt, fordi den fælles holdning (artikel 7, stk. 2 og 5) indeholder nye kriterier vedrørende kompetencefordelingen på sikkerhedsområdet; disse nye kriterier er forklaret i betragtning 3 i den fælles holdning.

- Ændring 4 er ikke blevet formelt godkendt, fordi Rådet har foretrukket at lade artikel 1 i direktiv 91/440/EØF udgå. Med hensyn til substansen er overdragelsen af de væsentlige funktioner til en uafhængig instans mere nuanceret i den fælles holdning (artikel 6 og 7 og bilag II) end i Kommissionens forslag (artikel 1), og tanken i denne ændring fra Europa-Parlamentet overtages således delvis.

(1) EFT C 321 af 20.10.1998, s. 6.

(2) EFT C 175 af 21.6.1999, s. 115.

(3) EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22.

(4) EFT C 57 af 29.2.2000, s. 40.

(5) Endnu ikke offentliggjort i EFT.