Da

Bruxelles, den 9.11.2010

KOM(2010) 660 endelig

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

Udvidelsesstrategi og vigtigste udfordringer 2010-2011

{SEK(2010) 1326}

{SEK(2010) 1327}

{SEK(2010) 1328}

{SEK(2010) 1329}

{SEK(2010) 1330}

{SEK(2010) 1331}

{SEK(2010) 1332}

{SEK(2010) 1334}

{SEK(2010) 1335}

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

Udvidelsesstrategi og vigtigste udfordringer 2010-2011

1. Indledning

Uanset EU står over for en række andre udfordringer, har udvidelsesprocessen fået nyt momentum, siden Kommissionen vedtog den seneste statusrapport. EU har som følge af Lissabontraktatens ikrafttrædelse fået mulighed for at fortsætte sin udvidelsesdagsorden, samtidig med at momentum opretholdes i den europæiske integration.

Forhandlingerne med Kroatien er nået til den endelige fase, hvilket beviser over for alle udvidelseslande, at tiltrædelsen kan blive til virkelighed, hvis de nødvendige forudsætninger er opfyldt. Serbien har søgt om medlemskab. Kommissionen afgiver i dag sin udtalelse om Montenegros og Albaniens ansøgninger. I juli blev der indledt tiltrædelsesforhandlinger med Island. I forhandlingerne med Tyrkiet er der blevet åbnet nye kapitler, og landet har taget hul på en gennemgribende revision af sin forfatning og nærmer sig dermed europæiske standarder. I forhold til Vestbalkan er der sket fremskridt i visumliberaliseringen. Der er sket et betydeligt gennembrud i de langvarige bilaterale uoverensstemmelser mellem Slovenien og Kroatien, og en dialog er under forberedelse mellem Serbien og Kosovo [1]. Der er sket fremskridt i forsoningen mellem befolkningerne efter konflikterne, og landene er selv begyndt at tage større ansvar for det regionale samarbejde.

Der er dog stadig mange udfordringer. I nogle lande har hastigheden i reformerne været aftagende. For alle lande gælder, at de er nødt til at fokusere på bedre regeringsførelse, forbedring af retsstaten, fremskyndelse af de økonomiske reformer og forbedring af deres evne til at vedtage og implementere den gældende EU-ret. I de fleste lande giver overholdelsen af ytringsfriheden anledning til bekymring. Der er en række komplekse problemer, som endnu ikke er blevet løst, bl.a. ledelsen i Bosnien-Hercegovina og navneproblemet i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. En række bilaterale anliggender har endnu ikke fundet deres løsning, og uoverensstemmelser om Kosovos status har hæmmet det regionale samarbejde. I Cypernspørgsmålet skrider forhandlingerne om en overordnet løsning frem, men er endnu ikke blevet afsluttet.

EU's opbakning til udvidelsesprocessen afspejler, at medlemsstaterne er overbevist om, at EU og ansøgerlandene har en gensidig interesse i en udvidelse. Det er nødvendigt, at denne enkle besked bliver præsenteret og forklaret klart for offentligheden, så der bliver større forståelse og opbakning til udvidelsen. EU's udvidelsesproces bidrager til stabiliteten i Europa og til borgernes sikkerhed og velfærd. Den udgør en enestående lejlighed for udvidelseslandene til at gennemføre politiske og økonomiske reformer. EU og udvidelseslandene har en fælles interesse i, at der på et tidligt tidspunkt i processen indledes drøftelser om de vanskelige kapitler i forhandlingerne. Formålet med processen er at bringe udvidelseslandene op på europæisk standard på alle de områder, der er dækket af EU-traktaterne, og dermed hjælpe EU med at nå sine egne målsætninger. På nuværende tidspunkt tager EU's målsætninger bl.a. sigte på at håndtere den økonomiske krise og regeringsførelsen, at sikre en fornyet jobskabelse ved hjælp af 2020-reformdagsordenen, at gøre EU til et sikrere sted og at få EU's vægt til at slå igennem på verdensplan. Kommissionens arbejdsprogram for 2011 indeholder en række initiativer, som sigter mod disse mål.

En udvidelse skal være troværdig for alle involverede. Tiltrædelsesperspektivet skal være klart for ansøgerlandene og deres borgere, når betingelserne er opfyldt, og de bør under hele processen kunne se nogle konkrete fordele. Medlemsstaterne og EU's offentlige mening skal have sikkerhed for, at nye tiltrædelser er velforberedte og baseret på strenge betingelser. Hvis en udvidelse skal lykkes, kræver det, at alle berørte parter indgår nogle klare politiske forpligtelser. Den nye udvidelseskonsensus, som der blev opnået enighed om på Det Europæiske Råd i december 2006, danner stadig ramme for bestræbelserne på at nå disse mål. Denne politik er baseret på principperne om konsolidering af forpligtelser, rimelige, men strenge betingelser og god kommunikation med borgerne kombineret med EU's evne til at integrere nye medlemmer.

Udvidelsesprocessen er forbundet med en række mekanismer og incitamenter kulminerende i et medlemskab, som virker befordrende for udvidelseslandenes samarbejde med EU om at nå de fælles mål. Eftersom den økonomiske styring inden for EU bliver intensiveret, vil de økonomiske drøftelser med udvidelseslandene også blive udvidet, hvorved vi får mulighed for sammen at fokusere på at lægge krisen bag os og skabe nye jobs. En tættere integration med lande, der fremviser flere komparative fordele, vil være en fordel for EU's globale konkurrenceevne. Det er en af de varige fordele ved den femte udvidelse, som medførte, at antallet af EU-medlemsstater steg fra 15 til 27 i perioden mellem 2004 og 2007. Handelen mellem "gamle" og "nye" medlemsstater blev tredoblet og steg således fra ca. 150 mia. EUR til 450 mia. EUR i tiåret før 2008. Udvidelsesprocessen har givet EU de finansielle redskaber til sammen med de internationale finansieringsinstitutioner at gribe ind, når det er nødvendigt, for at opretholde den økonomiske stabilitet i krisetider. Små og mellemstore virksomheder, som står for to ud af tre arbejdspladser i den private sektor i EU, og som er en vigtig innovationskraft, har fordel af et udvidet internt marked og er et vigtigt fokusområde for førtiltrædelsesstøtten.

Den større integration, der følger med udvidelsesprocessen, hjælper EU med at nå sine målsætninger inden for en række områder med afgørende betydning for den økonomiske genopretning og en bæredygtig vækst, herunder energi, transport, miljøbeskyttelse og klimaændringer. Landene på det vestlige Balkan er fuldstændig omgivet af EU-medlemsstater. Tyrkiet grænser op til Den Europæiske Union både til lands og til havs. Blandt de EU-mål, som kun kan opnås med fuld opbakning fra udvidelseslandene, kan nævnes etableringen af transeuropæiske transportkorridorer, diversificering af energikilderne, afbødning af og tilpasning efter klimaforandringerne og reduktion af luft- og vandforureningen på tværs af landegrænserne.

De har også fordel af, at der sker fremskridt inden for disse områder. Udsigten til tiltrædelse er for dem et incitament til at prioritere de mål, som de har fælles med EU. I praksis består støtteredskaberne i IPA-tilskud (instrument til førtiltrædelsesbistand) og lån fra Den Europæiske Investeringsbank og andre internationale finansieringsinstitutioner, som IPA hjælper med at formidle. Island, som er det ansøgerland, der senest har indledt tiltrædelsesforhandlinger, er ledende på verdensplan inden for forskellige former for vedvarende energi og har meget at tilbyde EU med henblik på innovationsbestræbelserne inden for dette og andre avancerede felter.

Bestræbelserne på at gøre Europa til et sikrere sted står som fastsat i Stockholmprogrammet højt på EU's dagsorden. Det kræves, at udvidelseslandene overtager den gældende EU-ret og beviser, at de er i stand til at gennemføre den fuldt ud. Det er baggrunden for at Kommissionen har fordoblet sin indsats for at støtte udvidelseslandene i at forebygge og håndtere organiseret kriminalitet og korruption og styrke deres evne til at sikre retshåndhævelsen. EU-anklagere, dommere og andre eksperter i retshåndhævelse, grænseforvaltning og migration står til rådighed for deres modparter i udvidelseslandene med henblik på at udveksle erfaringer og kontrollere fremskridtene. Overholdelsen af de opstillede mål, som er afgørende for, hvor hurtigt et kandidatland nærmer sig EU-medlemskabet i tiltrædelsesforhandlingerne, forudsætter klare beviser på en uafhængig og effektiv retspleje.

Erfaringen fra visumliberaliseringen for Vestbalkan viser, hvor meget der kan opnås gennem en kombination af strenge krav og indrømmelse af særlige fordele som forudsætning for at komme et EU-medlemskab nærmere. Det understreger desuden, hvor vigtigt det er, at de berørte regeringer løbende sikrer, at grænserne og betingelserne den frie bevægelighed for personer overholdes.

Med Lissabontraktatens ikrafttrædelse har EU givet sig selv et redskab til at gøre sin vægt gældende på verdensplan. Som et eksempel på dette potential kan nævnes den rolle, som EU spillede i forbindelse med generalforsamlingens vedtagelse af FN-resolutionen om Kosovo. I en verden, hvor tærskellandene spiller en stadig større rolle, giver udvidelsen EU større vægt og styrker dens stemme i internationale fora. Den femte udvidelse gav ny fremdrift til EU's forbindelser med naboerne i øst og mod syd og foranledigede EU til at undersøge, hvilke muligheder der var for initiativer i Østersøområdet og området omkring Sortehavet. Tiltrædelsesprocessen for landene på Vestbalkan og Tyrkiet bevirker, at EU får stadig større interesse og indflydelse i Middelhavsområdet og i området omkring Sortehavet og i Donaubækkenet. Hvis Tyrkiets rolle i nærområdet udvikles sideløbende med landets tiltrædelsesproces og efter koordination med EU, kan det betyde større vægt for begge parter i globale anliggender, ikke mindst vedrørende Mellemøsten og Det Sydlige Kaukasus. Ved at samarbejde kan EU og Tyrkiet øge energisikkerheden, løse regionale konflikter og forebygge etniske og religiøst betonede opsplitninger. Island og EU kan sammen spille en vigtig rolle i håndteringen af energi-, miljø-, hav- og sikkerhedspolitiske spørgsmål i det arktiske område. Men det bør understreges, at det fulde potentiale af disse synergier kun kan opnås, hvis alle parter bakker op om en troværdig udvidelsesstrategi.

EU's vægt på verdensplan afhænger desuden for en stor dels vedkommende af, hvor attraktiv EU's reguleringsmodel er. Det indre markeds styrke og det faktum, at flere lande rundt omkring i verden indfører EU-normer og -standarder, virker i høj grad stimulerende for handel, investeringer og vækst. Akten for det indre marked, som Kommissionen har fremlagt, har til formål at fjerne flere af de tilbageværende flaskehalse og skabe grobund for nye vækstmuligheder. Udvidelseslandene vil gradvist gennem udvidelsesprocessen vedtage den gældende EU-ret, hvorved det område, hvor der anvendes ét sæt standarder, udvides. Det burde føre til nye investeringer, innovation og social samhørighed og gøre EU's lovgivningsmodel mere attraktiv i nabolandene og i videre forstand i international sammenhæng.

Der står meget på spil i udvidelsesprocessen, både for EU og for ansøgerlandene. Samtidig er offentlighedens opfattelse af, hvor vigtig denne dagsorden er, underlagt de daglige bekymringer, som ofte forekommer at være mere presserende. Dette års pakke af rapporter og ledsagende konklusioner og anbefalinger viser, at udvidelsesprocessen er en del af løsningen på mange af EU-borgernes bekymringer, hvad enten det drejer sig om forebyggelse og håndtering af kriminalitet og korruption eller vækst og jobskabelse. EU-institutionerne og medlemsstaterne er nødt til at stå sammen i bestræbelserne på at øge forståelsen af og opbakningen til udvidelsesprocessen og at forklare, hvordan det kan hjælpe os med at nå de fælles mål. Succes i forbindelse med kommende udvidelser vil gøre det lettere for EU at håndtere de mange udfordringer, som den står over for.

2. De vigtigste udfordringer

2.1. Løsning af den økonomiske krise

Alle udvidelseslandene er påvirket af den økonomiske krise. Hvor meget afhænger imidlertid af den økonomiske struktur i de enkelte lande. Albanien, Kosovo og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien blev mindst påvirket, da de er mindre afhængige af eksport, og deres hjemmemarkeder klarede sig godt. Kroatien, Serbien og Tyrkiet, som i højere grad er integreret i det globale marked, blev hårdt ramt. Montenegro blev alvorligt ramt på grund af landets afhængighed af ekstern finansiering og et begrænset antal sektorer. I Bosnien-Hercegovina er virkningen af krisen blevet skærpet af en konjunkturforstærkende skattepolitik med en høj andel af støtte og sociale overførsler i budgettet.

I 2010 har der været beskedne tegn på fremgang i det vestlige Balkan. Den hjemlige efterspørgsel er stadig lille, hvilket er et udslag af de stramme lånemuligheder og vedholdende arbejdsløshed. Fremgang kendetegnet ved en solid vækstrate har bidt sig fast i Tyrkiet, som gennemførte en skattekonsolidering og en omstrukturering af banksektoren i starten af årtiet. Island lider stadig under virkningerne af uroen på det globale finansmarked og sammenbruddet i landets banksektor.

De offentlige finanser er stadig under pres i en række lande. Selv om den offentlige gæld i opgangsperioden i gennemsnit var forholdsvis lille, gjorde den ekspansive finanspolitik i samme periode udvidelseslandene mere sårbare og udsatte over for den finansielle krise, dog med undtagelse af Tyrkiet. De fleste lande på Vestbalkan havde ikke den skattemæssige manøvremargen og kapacitet, som var nødvendig for som svar på krisen at prioritere de offentlige udgifter med henblik på en finanspolitisk stimulering. Der er på Vestbalkan blevet foretaget flere finanspolitiske stramninger, herunder en afbalancering af budgettet. Det har imidlertid ikke været tilstrækkeligt til at undgå en forøgelse af budgetunderskuddet. Island, Serbien, Kosovo og Bosnien-Hercegovina har modtaget støtte fra Den Internationale Valutafond.

EU har sammen med de internationale finansieringsinstitutioner bidraget til at mindske virkningen af krisen. IPA-støtten er blevet omlagt med henblik på at støtte investeringer i infrastruktur og konkurrenceevne. Der er blevet stillet budgetstøtte og makro-finansiel bistand til rådighed for flere lande. Investeringsrammen for Vestbalkan spiller en vigtig rolle i arbejdet med at fremskaffe midler til store infrastrukturprojekter (jf. sektion 3 nedenfor).

For at opnå varige vækstrater og en reel konvergens kræves der yderligere strukturreformer og en forsigtig finanspolitik. De indenlandske vækstmuligheder skal udnyttes mere effektivt med henblik på at opnå bedre produktionskapacitet, jobskabelse og konkurrenceevne. Der er nu brug for større indenlandske og udenlandske investeringer i nye projekter, især inden for eksportorienterede aktiviteter. Det vil bidrage til en forøgelse af produktionen og produktiviteten, som igen vil føre til større beskæftigelse og mere bæredygtige handelsbalancer. Det vil også gøre det lettere at løse de presserende sociale problemer i regionen.

Regeringen er nødt til at forbedre erhvervsmiljøet, hvis de uden- og indenlandske investeringer skal øges. Det forudsætter en forøgelse af effektiviteten i den offentlige forvaltning og større uafhængighed på retsområdet, og at de uformelle handelshindringer fjernes, og at retsstaten styrkes. Det er vigtigt for evnen til at tiltrække investeringer, at der som led i den centraleuropæiske frihandelsaftale skabes et velfungerende regionalt marked, og at der fortsat sker en tilpasning til den gældende EU-ret. Den planlagte liberalisering af handelen med landbrugsprodukter og tjenesteydelser i hele regionen og åbningen af markederne for offentlige indkøb vil virke yderligere befordrende for regionens vækstpotentiale.

Det er altafgørende for udvidelseslandene, at der sikres sunde og bæredygtige offentlige finanser. Det er desuden et centralt punkt i forberedelserne til EU-medlemskab. Det er på det seneste blevet bevist, at de europæiske økonomier hænger sammen, og at store balanceproblemer i selv små økonomier kan være destabiliserende.

Kommissionen vil fortsat udnytte førtiltrædelsesinstrumentene og de økonomiske tilsynsmuligheder fuldt ud til at overvåge de økonomiske og skattemæssige resultater i udvidelseslandene. EU fører en regelmæssig dialog med kandidatlandene og introducerer dem på denne måde til EU's interne koordinering og overvågning af den økonomiske politik. Der er indført en lignende proces i forhold til de mulige kandidater. Tilsvarende anvendes den økonomiske dialog mellem Kommissionen og udvidelseslandene i henhold til associeringsaftalerne til at overvåge den økonomiske politik.

For øjeblikket tages der skridt til at udvide den økonomiske styring inden for EU. Når koordineringen af denne udvidelse af den makro-økonomiske, budgetmæssige og strukturelle reform er fuldt ud defineret og formaliseret, vil Kommissionen undersøge, hvordan nogle af dens bestemmelser kan udvides til at omfatte udvidelseslandene.

Ud over dialog og overvågning støtter EU aktivt udvidelseslandene i deres aktiviteter for at sikre den økonomiske genopbygning, makro-økonomisk stabilitet og en skattemæssig konsolidering. IPA-bistand bruges i stort omfang til at forbedre forvaltningen af de offentlige finanser, øge kvaliteten af statistikker og styrke tilsynet med banksektoren.

Udvidelsesprocessen bidrager til at nå målene for Europa 2020-strategien, eftersom den udvider det område, hvor EU's regelværk gælder, og den skaber nye handelsmuligheder. Kommissionen har med tilfredshed noteret, at flere udvidelseslande har til hensigt at lade Europa 2020-strategien få indflydelse på deres nationale prioritering af reformerne. Kommissionen vil knytte udvidelseslande til de initiativer, der tages på EU-plan for at nå målsætningerne om en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, som sikrer en høj grad af beskæftigelse, produktivitet og social samhørighed. På uddannelsesområdet vil Kommissionen undersøge mulighederne for at udvide "Undervisning og uddannelse 2020" til at omfatte alle udvidelseslandene og inddrage dem i læringsaktiviteter blandt ligestillede [2].

Udvidelseslandene er begyndt at tage initiativer op i regionale grupper, eftersom grupperne gør det muligt at gøre status i fællesskab og fastsætte regionsspecifikke mål. Som eksempel på disse initiativer kan nævnes EU-akten for mindre virksomheder, som indeholder en række foranstaltninger med det formål at forbedre erhvervsmiljøet for små og mellemstore virksomheder. Kommissionen vil foreslå det regionale samarbejdsråd, at der etableres dialogplatforme og gennemføres peer reviews på andre områder i overensstemmelse med Europa 2020-prioriteterne. Kommissionen vil i forbindelse med IPA-støttens planlægning tage hensyn til prioriteringen i Europa 2020-strategien.

2.2. Social inklusion

Den økonomiske krise har haft negativ indflydelse på den sociale velfærd i udvidelseslandene. Den har især påvirket de udsatte grupper som minoriteter, dårligt stillede befolkningsgrupper og handicappede. Der er stor arbejdsløshed, særlig blandt unge, den erhvervsaktive del af befolkningen er lille, og fattigdommen er udbredt i hele regionen. Romaerne udgør en særlig udsat minoritet. De lider under fattigdom, diskrimination og forskelsbehandling i adgangen til uddannelse, beskæftigelse, beboelse og sociale ydelser, inkl. sundhedsydelser. Et stort antal romaer er stadig ikke indført i folkeregistret og har ikke personlige dokumenter. Mange af dem opholder sig stadig i lejre som internt fordrevne som følge af de seneste krige.

Kommissionen forpligter sig til at hjælpe udvidelseslandene med at forbedre forholdene for de udsatte grupper, herunder den sociale og økonomiske inklusion af romaerne. Kommissionen yder omfattende IPA-støtte til de udsatte grupper gennem uddannelse og styrkelse af social- og arbejdsformidlingskontorerne med det formål at integrere dårligt stillede grupper på arbejdsmarkedet. Den finansierer desuden forbedringen af infrastrukturen i romabebyggelser. Denne støtte vil blive udvidet med det formål at forbedre livsvilkårene i de mest udsatte lande, idet de vil få hjælp til at anlægge en samlet strategi for problemer vedrørende social inklusion. For Kroatiens vedkommende er der allerede blevet vedtaget et fælles memorandum om inklusion, som danner politisk grundlag for dette område. Der er i udvidelseslandene blevet truffet en række foranstaltninger med henblik på de oven for angivne udfordringer, men det er ikke tilstrækkeligt. Kommissionen opfordrer dem til at arbejde for en reduktion af fattigdom og social eksklusion i overensstemmelse med Europa 2020-strategien og til i højere grad at udnytte de muligheder, der er forbundet med Tiåret for Integration af Romaer. Udvidelseslandene burde overveje at fastsætte nogle klare og ambitiøse mål for beskæftigelse, uddannelse og fattigdomsbekæmpelse for dårligt stillede befolkningsgrupper, herunder især romaer.

2.3. Styrkelse af retsstaten og den offentlige forvaltning

En styrkelse af retsstaten, herunder især retsområdet og bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og korruption er en afgørende udfordring for de fleste af de lande, der deltager i udvidelsesprocessen. Som forudsætning for at komme videre til de næste stadier i EU-tiltrædelsesprocessen er det vigtigt, at der opnås konkrete resultater, som medfører varige forbedringer af retsstaten.

I den nye udvidelsesstrategi, der blev opnået enighed om i 2006, opfordres der til, at der tidligt i tiltrædelsesprocessen tages stilling til emner vedrørende retsstaten. Kommissionen prioriterer arbejdet med at håndtere disse problemstillinger ved hjælp af alle tilgængelige midler højt. Anvendelsen af benchmarks i tiltrædelsesforhandlingerne fungerer som en vigtig katalysator for reformer og sender et klart budskab om, at retsstatsspørgsmålene skal behandles alvorligt inden tiltrædelsen. Processen med visumliberaliseringen har vist, at det virker at fastlægge en fremgangsmåde med konkrete, specifikke krav, som gør det muligt for landene at fokusere deres indsats bedre. Gennem en intensivering af peer review og andre tiltag er dommere, anklagere og andre eksperter i retshåndhævelse, grænseforvaltning og migration fra medlemsstaterne blevet sat i direkte kontakt med deres modparter. Som middel til at håndtere den grænseoverskridende kriminalitet i førtiltrædelsesperioden er det retlige og politimæssige samarbejde blevet intensiveret i regionen og i forhold til EU-medlemsstaterne samt Europol, Eurojust og Frontex.

På baggrund af denne erfaring har Kommissionen til hensigt at udvide sit arbejde og intensivere retsstatsdialogen med kandidatlandene og de potentielle kandidater. Landene bør arbejde på at opnå konkrete og varige resultater og kunne fremvise en overbevisende og troværdig resultatliste i kampen mod organiseret kriminalitet og korruption og arbejdet på at reformere retsområdet. Det er centralt, at der skabes et stabilt retsgrundlag, og at det gennemføres. Brugen af peer missions og benchmarks vil blive udvidet. I Kommissionens udtalelser om Montenegros og Albaniens medlemskabsansøgninger er der opstillet nogle prioriteter for retsstatsområdet.

Kommissionen fører nøje tilsyn med, hvilke resultater der opnås, bl.a. ved hjælp af de fælles organer under stabiliserings- og associeringsaftalerne og interimsaftalerne og ved hjælp af evalueringsbesøg. Resultaterne af denne dialog fremgår af statusrapporterne. IPA-støtten er især rettet mod retsstatsområdet. TAIEX afholder over 100 retsstatsrelaterede uddannelsesforløb om året for udvidelseslandene.

Samarbejdet på det retlige område har på det seneste været inden i en positiv udvikling i flere lande på Vestbalkan. Der er således indgået en række nye bilaterale aftaler om politisamarbejde bl.a. mellem Serbien og Albanien, om gensidig juridisk bistand og gensidig fuldbyrdelse af domme i straffesager. Kroatien og Serbien er gået endnu længere, idet de har undertegnet en aftale om gensidig udlevering af deres statsborgere i straffesager og fuldbyrdelse af fængselsstraffe i sager om organiseret kriminalitet og korruption. Kommissionen opfordrer andre lande i regionen til at følge dette eksempel. Det retlige samarbejde ville blive yderligere forbedret, hvis muligheden for at udlevere statsborgere blev udvidet til at gælde alle former for alvorlig kriminalitet, inkl. krigsforbrydelser. Det regionale samarbejdsråd arbejder på at forbedre samarbejdet mellem politi, anklagemyndigheder og domstole.

Det er helt afgørende for retsstaten og en bedre regeringsførelse, at embedsværket er professionelt, og at det ikke er politiseret. Reform af den offentlige forvaltning er en prioritet for udvidelseslandene, som for de flestes vedkommende befinder sig på forskellige stadier af statsopbygningen. Reformerne vil kun være bæredygtige, hvis de tager udgangspunkt i den eksisterende statsstruktur, og der tages hensyn til de særlige sociale og ledelsesmæssige forhold. Kommissionen vil også fremover støtte reformer af den offentlige ledelse i udvidelseslandene i tæt samarbejde med SIGMA [3].

2.4. Ytrings- og pressefrihed

Ytrings- og pressefriheden, som er en integreret del af ethvert demokratisk system, giver stadig anledning til bekymring i de fleste udvidelseslande. I Tyrkiet er ytringsfriheden stadig ikke tilstrækkeligt sikret i lovgivningen. I flere lande på Vestbalkan er journalister stadig udsat for trusler og fysiske overgreb. I flere lande er bagvaskelse fortsat en strafbar handling, eller der idømmes så høje bøder for bagvaskelse, at det er ude af proportioner. I flere lande er det et problem, at politiske interesser påvirker mediernes uafhængighed, herunder public service-sendere. Den redaktionelle uafhængighed undergraves af ubehørigt politisk og økonomisk pres. De pågældende lande er nødt til at tage disse spørgsmål op som en hastesag.

Kommissionen vil nøje følge situationen på dette område. Opmærksomheden vil især være rettet mod områder som lovgivning, og om den overholder europæisk standard, især med hensyn til bagvaskelse; myndighedernes ansvar for på behørig vis at straffe overgreb på journalister; etablering af selvregulerende organer og deres bidrag til øget professionalisme; public service-senderes betydning for et pluralistisk demokrati; netværk på tværs af grænserne med det formål at øge informationsgivningen på tværs af regionen og derigennem bidrage til en bedre gensidig forståelse. Kommissionen vil afholde en konference om ytringsfrihed og medier i udvidelseslandene i foråret 2011, som samtidig vil være en anledning til at gøre status på dette område. Konferencen vil blive fulgt op med IPA-støtte i de tilfælde, hvor det er nødvendigt.

2.5. Forsoning, regionalt samarbejde og bilaterale spørgsmål på Vestbalkan

Inden for det seneste årti er der blevet gjort store fremskridt på Vestbalkan, hvad angår stabilitet og regionalt samarbejde. En række spørgsmål med oprindelse i konflikterne i regionen er dog stadig uløste og påvirker både de interne forhold i staterne og forbindelserne mellem dem. EU samarbejder med parterne i regionen om at overvinde disse problemer fra fortiden.

Fremskridt i forsoningen er centralt for stabiliteten i Kosovo, hvor en ny fase er blevet indledt efter den vejledende udtalelse fra Den Internationale Domstol. EU er, efter at FN's generalforsamling vedtog en resolution, parat til at formidle en dialog mellem Pristina og Beograd med det formål at fremme samarbejdet, opnå fremskridt i tilnærmelsen til EU og at forbedre befolkningens livsvilkår. Fremskridt i forsoningen er også vigtig i Bosnien-Hercegovina, navnlig for at staten kan fungere. Det er vigtigt for forsoningen, at Ohrid-aftalen gennemføres fuldt ud i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, at de etniske mindretal respekteres og beskyttes i hele regionen, at flygtninge kan vende tilbage, og at der samarbejdes med Den Internationale Krigsforbryderdomstol for Det Tidligere Jugoslavien (ICTY), og at der gennemføres egentlige retssager om krigsforbrydelser i de enkelte lande.

En varig forsoning kræver, at der gøres en indsats på alle niveauer, dvs. regering, retsvæsen og civilsamfund. Forsoning hænger også sammen med håndteringen af spørgsmålene om fattigdom og social eksklusion. Der har på det seneste været en række positive tegn. Det serbiske parlament vedtog således en erklæring, som fordømte handlingerne i Srebrenica, og hvori der henvistes til Den Internationale Domstols afgørelse om Srebrenica. En række ngo'er har taget initiativ til at oprette en regional sandhedskommission med det formål at søge og fortælle sandheden. Dette såkaldte RECOM-initiativ støttes af Kroatiens og Serbiens præsidenter, Montenegros parlament og flere religiøse samfund. En bredere regional opbakning ville være befordrende for forsoningen. I topmødet i maj 2010 vedrørende Igman-initiativet i Sarajevo deltog præsidenterne fra Serbien, Bosnien-Hercegovina, Kroatien og Montenegro. Over 140 ngo'er er involveret med det formål at øge og lette det lokale og regionale samarbejde. Disse forskellige tiltag skal støttes gennem retsforfølgelse af krigsforbrydere ved fuldt samarbejde med ICTY og en hurtig og reel behandling af sager vedrørende krigsforbrydelser ved de nationale domstole. Fuldt samarbejde med ICTY er stadig en centralt element, navnlig for Serbien og Kroatien.

Med hensyn til spørgsmålet om flygtninges muligheder for at vende tilbage, som blev indledt med Sarajevo-processen, har udviklingen været positiv. I marts blev der i Beograd afholdt en ministerkonference, hvor dialogen blev genåbnet mellem de berørte regeringer. Kommissionen er parat til at overveje muligheden for, at EU kan bidrage med yderligere finansiel støtte til denne proces, og til at støtte afholdelsen af en donorkonference, når landene har nået en aftale om, hvilke konkrete foranstaltninger der skal til for at løse de resterende problemer. I august 2010 var 14 631 personer stadig meldt savnet efter de væbnede konflikter i området, og det går meget langsomt med at løse de resterende tilfælde. De berørte lande er nødt til at øge deres bestræbelser på at løse de resterende tilfælde inden for en rimelig frist.

Regionalt samarbejde bidrager til forsoning, gode naboforbindelser og et befordrende miljø for løsningen af uafgjorte bilaterale spørgsmål. På Vestbalkan er det desuden afgørende for den økonomiske udvikling og håndteringen af fælles problemer som f.eks. organiseret kriminalitet, grænseforvaltning, klimaforandringer og miljøforurening. Det regionale samarbejde er vigtigt af hensyn til mulighederne for at avancere inden for de forskellige punkter på dagsordenen for EU-integration, f.eks. befolkningssikkerhed, energi og transport.

Der er i regionen taget skridt til at styrke de regionalt ejede strukturer. Det Regionale Samarbejdsråd (RCC) spiller en central rolle som vejleder og kontrolinstans i forbindelse med det regionale samarbejde. RCC har vedtaget et ambitiøst strategi- og arbejdsprogram for 2011-2013, som nu skal gennemføres, med fokus på resultatorienterede aktiviteter, hvor RCC kan bidrage med en egentlig merværdi. Den centraleuropæiske frihandelsaftale (CEFTA) er vigtig for, at der kan etableres et regionalt frihandelsområde. Energifællesskabet arbejder på oprettelsen af et regionalt energimarked og forbereder sig på en integration i EU's energimarked. Det fælles europæiske luftfartsområde vil ajourføre standarderne inden for områderne sikkerhed, sikring og lufttrafikstyring og indføre øgede konkurrencevilkår for flypassagerer.

Kommissionen yder omfattende finansiel støtte til det regionale samarbejde. I 2011 vil der blive bevilget IPA-støtte, så regionen kan deltage i store internationale aftaler som f.eks. transporttraktaten. Den Regionale Skole for Offentlig Forvaltning (ReSPA) er nu fuldt operationel og leverer for øjeblikket 2 500 uddannelsesdage om året. Den internationale aftale, der gør skolen til en juridisk person, blev ratificeret i juli 2010. Den officielle åbning af dens lokaler i Danilovgrad i Montenegro forventes at finde sted den 11. november 2010.

Kommissionen vil fortsat som led i Ljubljana-processen støtte istandsættelsen af kulturarven. Det Regionale Samarbejdsråd vil oprette en taskforce om kultur og samfund, som skal have stillet et fast sekretariat til rådighed, hvortil EU vil yde finansiel førtiltrædelsesstøtte. Den vil have til opgave at forvalte Ljubljana-processen i samarbejde med Europarådet og Kommissionen.

Kommissionen ligger for øjeblikket sidste hånd på Donau-strategien, som skal bringe medlemsstater, udvidelseslande og østlige partnerskabslande sammen. Hvis denne strategi skal lykkes, er det vigtigt, at landene på Vestbalkan, som deler Donau-bækkenet med deres EU-naboer, inddrages og deltager aktivt. Strategien ligger op til investeringer til gavn for alle inden for transport, energi og miljøsektoren og til en socio-økonomisk udvikling.

Det regionale samarbejde har lidt under uenighederne om Kosovo. F.eks. har uenighederne påvirket arbejdet i CEFTA, udvidelsen af Pan-Euro-Med-ordningen for diagonal kumulation og undertegnelsen af aftalen om Transportfællesskabet. Det har undertiden været umuligt at afholde møder med deltagelse af alle regionale aktører. Kommissionen anmoder indtrængende alle de berørte parter om at finde praktiske og pragmatiske løsninger, der kan sikre, at alle parter inddrages i det regionale samarbejde, uden at det berører de forskellige holdninger til Kosovos status.

Slovenien og Kroatien har undertegnet og ratificeret en aftale om voldgift i grænsespørgsmål, som bereder vejen for en endelig løsning. Denne aftale viser, at det er muligt at løse bilaterale spørgsmål i en ånd af godt naboskab. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Kosovo har afsluttet grænsedragningen. En række andre bilaterale spørgsmål er imidlertid ikke blevet løst, bl.a. vedrørende grænser, og navneproblemet mellem Grækenland og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.

Der er en række bilaterale spørgsmål, som endnu ikke er blevet løst, inkl. uenigheder om grænsedragning, som de berørte parter er nødt til at løse i en god naboskabsånd og under hensyntagen til de overordnede EU-interesser. De kræver, at de berørte parter udviser en fornyet politisk vilje. Kommissionen venter af dem, at de gør alt for at løse de udestående grænsestridigheder i henhold til princippet om fredelig bilæggelse af tvister i overensstemmelse med FN-pagten og om nødvendigt Den Internationale Domstols kompetence. Bilaterale spørgsmål bør ikke forsinke tiltrædelsesprocessen. EU er parat til at gøre en indsats for at skabe det nødvendige politiske incitament for, at der kan findes en løsning, og til at støtte initiativer i forbindelse hermed.

3. Førtiltrædelsesinstrumenter til fordel for udvidelsespolitikken

Finansiel bistand – strategisk tilgang

Den finansielle bistand, der ydes i henhold til instrumentet for førtiltrædelsesbistand (IPA), har til formål at hjælpe kandidatlandene og potentielle kandidater med at opfylde tiltrædelseskriterierne, at tilpasse sig EU-politikkerne og –standarderne og at sætte gang i en socio-økonomisk udvikling. En sådan bistand, som ydes over EU-budgettet, har helt klart en merværdi. Bistand til udvidelseslandene er at betragte som investering i EU's fremtid; ved at støtte de fremtidige medlemmer i deres bestræbelser på at forberede tiltrædelsen på passende vis bliver EU bedre i stand til at nå de strategiske mål. I perioden 2007-2013 er der 11,6 mia. EUR til rådighed under IPA til at hjælpe udvidelseslandene med at forberede sig på tiltrædelsen. I den reviderede flerårige og vejledende finansielle ramme for 2011-2013 findes der en vejledende fordeling af dette beløb.

IPA skal gøre det muligt at foretage en strategisk planlægning af bistanden ved hjælp af treårige MIPD'er (flerårige vejledende planlægningsdokumenter). Disse dokumenter indeholder en oversigt over de prioriterede bistandsområder i de kommende år og danner grundlag for en etårig eller flerårig planlægning. Planlægningsdokumenterne er baseret på de behov, som partnerskaberne har konstateret, eller som fremgår af statusrapporterne.

Kommissionen har taget skridt til at øge det strategiske indhold af denne proces og til at styrke sammenhængen mellem prioriteringerne i tiltrædelsespartnerskaber eller europæiske partnerskaber og statusrapporterne og bistandsplanlægningen. Det har ført til, at der i højere grad bliver fokuseret på centrale områder som god regeringsførelse og retsstaten. For at skabe større opmærksomhed omkring dette fokus og få modtagerlandene til at tage større ejerskab vil Kommissionen i stigende grad anlægge en mere sektorbaseret tilgang i sin planlægning af førtiltrædelsesbistanden.

Udvidelseslandene opfordres derfor til at udarbejde detaljerede strategiprogrammer for nøglesektorer, som er blevet udpeget til at være afgørende for tilnærmelsen til EU. Tiltrædelsesprioriteterne skal være fuldt integreret i disse programmer, som er landenes egne. I de næste planlægningsdokumenter, som dækker årene 2011-2013, vil målsætningerne for IPA-bistanden i disse sektorer være fastsat.

De øvrige områder, som fortsat vil være prioriteret i planlægningsdokumenterne, vil være områder vedrørende regional udvikling, udvikling af de menneskelige ressourcer og udvikling af landdistrikter, især i kandidatlandene. Udvidelseslandenes offentlige myndigheder vil gennem en oplæring i, hvordan førtiltrædelsesstøtten forvaltes effektivt og i overensstemmelse med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning kunne forberede sig på som fremtidig EU-medlemsstat at forvalte EU-midler.

I visse lande er en effektiv gennemførelse af IPA-programmerne dog stadig en udfordring. Modtagerlandene er nødt til at øge deres indsats for at sikre, at de råder over tilstrækkelig administrativ kapacitet og faglig viden om forberedelse og gennemførelse af bæredygtige og resultatorienterede projekter med det formål at optimere anvendelsen af de tilgængelige førtiltrædelsesmidler. Kommissionen vil hjælpe de støtteberettigede med at forbedre deres kapacitet og vil føre tilsyn med IPA's finansielle cyklus for at gøre opmærksom på mangler på et tidligt tidspunkt.

Kommissionen vil også i højere grad planlægge for flere år ad gangen, hvilket skulle gøre prioriteringen og forløbet af de planlagte foranstaltninger bedre, og det skulle blive lettere at forudsige behovet for finansiel bistand til modtagerlandene.

En sektorbaseret tilgang vil gøre samarbejdet lettere mellem donorer og modtagere, den vil fjerne risikoen for overlapning og medføre større effektivitet. Samtidig vil det gøre det muligt for interessenterne i højere grad at fokusere på de resultater og virkninger, som vores kombinerede indsats kan forventes at have.

Omfanget af de investeringer, som udvidelseslandene har brug for til forberedelse af medlemskabet og en reel konvergens, kræver omfattende bidrag fra de nationale budgetter, støtte fra andre donorer, internationale finansieringsinstitutioner og mobilisering af private investorer. Offentligt-private partnerskaber er særligt værdifulde, idet de frembringer tilskud fra offentlige budgetter og lån fra private banker. Investeringsrammen for Vestbalkan (WBIF), Den Europæiske Fond for Sydøsteuropa (EFSE) og Den Grønne Vækstfond (GGF) er gode eksempler på tiltag, der genererer en stor kapitaltilstrømning med begrænsede offentlige midler.

WBIF blev oprettet i december 2009 efter et fælles initiativ fra Kommissionen og samarbejdspartnere blandt de internationale finansieringsinstitutioner. WBIF er et centralt redskab i bestræbelserne på at kanalisere infrastrukturinvesteringer ind i regionen. Den genererer store lån fra de internationale finansieringsinstitutioner med IPA-tilskud. Der er afsat 137 mio. EUR i tilskud, som kan afstedkomme investeringer til en anslået værdi af 6,6 mia. EUR. Hovedformålet med WBIF er at øge antallet af vand- og spildevandsprojekter i regionen, at stimulere støtten til energieffektivitet, at fremskynde investeringerne i centrale transportnet og at støtte udviklingen af små og mellemstore virksomheder og mekanismer, der virker fremmende for den økonomiske vækst i kølvandet på den finansielle krise. WBIF-projekter omfatter en række lande på Vestbalkan og er dermed med til at styrke det regionale samarbejde. WBIF vil være til fordel for store investeringer med regional betydning som f.eks. det centrale regionale transportnet i Sydøsteuropa, som kan betragtes som en forløber for det kommende transeuropæiske transportnet (TEN-T) i regionen.

Formålet med finansiel IPA-bistand til regionalt samarbejde er at sikre den regionale stabilitet, øge handelsstrømmene internt i regionen og støtte regionale samarbejdsinitiativer og –strukturer på Vestbalkan, herunder Det Regionale Samarbejdsråd og Den Regionale Skole for Offentlig Forvaltning. Det Regionale Samarbejdsråd spiller en vigtig rolle i kontrollen med, om IPA-midlerne og andre donormidler afspejler prioriteterne inden for det regionale samarbejde.

Deltagelse i EU-programmer og -agenturer

Udvidelseslandenes deltagelse i EU-programmer og –agenturer har til formål at styrke samarbejdet med medlemsstaterne og gøre landene fortrolige med EU's politikker og arbejdsmetoder. Kandidatlande og potentielle kandidatlandes deltagelse i EU-programmer sker på grundlag af en rammeaftale, og med henblik på deltagelse i EU-agenturer tages der stilling fra sag til sag. Det er muligt delvis at finansiere deltagelsen ved hjælp af finansiel IPA-bistand. Landene opfordres til at fokusere på deltagelse i programmer eller agenturer, hvor aktiviteterne er rettes mod sektorer med stor betydning for reformer, og hvor der kan opnås størst fordele.

Information og kommunikation

En vellykket udvidelsespolitik kræver solid offentlig støtte. Medlemsstaterne og udvidelseslandene spiller en central rolle for det informations- og kommunikationsarbejde, der er med til at opretholde den offentlige støtte. Kommissionen forpligter sig til at forbedre mængden af objektive informationer om udvidelsesprocessen og at fremlægge informationerne i en brugervenlig form ved hjælp af de forskellige kommunikationsmedier, der er tilgængelige. Det er især vigtigt, at disse informationer kommer ud til unge mennesker, som måske ikke har den livserfaring, der gør, at de har forståelse for, at det er vigtigt at øge sikkerheden og stabiliteten i Europa. Det er op til de politiske ledere på såvel EU-plan som nationalt, regionalt og lokalt plan at udnytte disse informationer på en måde, så de giver størst mening i forhold til deres egne forhold.

Erfaringerne fra den femte udvidelse har vist, at huller i kommunikationen hurtigt fyldes med misinformationer. Hullerne skal erstattes med frit tilgængelige og korrekte oplysninger. Det er helt afgørende, hvis offentligheden fuldt ud skal forstå, hvad der står på spil. EU står i 2010 over for en række nye udfordringer i forbindelse med den økonomiske krise, miljøet, jobsituationen, borgernes sikkerhed, klimaforandringer og migration. Det er disse spørgsmål, som optager borgerne både i medlemsstaterne og i udvidelseslandene. Udfordringen for lederne består i at forklare, hvordan det videre forløb af udvidelsesdagsordenen kan hjælpe EU med at nå sine mål på disse helt afgørende områder, og hvordan den kan fremskynde reformdagsordenen og forbedre levevilkårene i udvidelseslandene. Mærkbare og reelle resultater i processen er den bedste reklame for en udvidelse. Visumliberaliseringen for Vestbalkan er et overbevisende eksempel.

Civilsamfundets udvikling

Et aktivt civilsamfund er vigtigt for et fuldgyldigt demokrati, overholdelsen af menneskerettigheder og retsstaten. Denne form for aktiviteter øger den politiske ansvarlighed, stimulerer og udvider spillerummet for en debat om samfundsmæssige valg og øger enigheden om et pluralistisk samfund. Samtidig med at et levende og aktivt civilsamfund bidrager til et mere åbent, inkluderende og dynamisk demokrati, er det også befordrende for tolerance og forsoning. Inddragelse af civilsamfundets organisationer i førtiltrædelsesprocessen er med til at øge kvaliteten og den offentlige opbakning til de reformer, som en tiltrædelse kræver.

Det er nødvendigt at skabe en stemning, hvor civilsamfundets rolle accepteres og værdsættes, hvis civilsamfundets organisationer skal indgå i en egentlig politisk dialog. Det generelle princip bør være, at offentligheden skal høres om politiske initiativer og udkast til love. Civilsamfundets adgang til offentlig støtte hindres ofte af mangel på åbenhed og dårligt tilrettelagte tildelingskriterier.

Civilsamfundsfaciliteten gør det lettere for civilsamfundsorganisationerne at øge deres kapacitet og professionalisme, dem gør det muligt for dem at indgå i en egentlig dialog med offentlige og private aktører og at følge med i udviklingen på områder som retsstat og overholdelse af de grundlæggende rettigheder. Faciliteten anvendes til at finansiere initiativer på lokalt plan, regionale netværker og kortvarige EU-besøg.

Kommissionen har revideret faciliteten, så den i højere grad når ud til lokale fællesskabsbaserede organisationer, og der tages hensyn til feedback fra civilsamfundsorganisationer. Kommissionen vil i højere grad målrette behovene i de enkelte lande og være ngo'er behjælpelig med midler til langsigtet igangsætning. Stærke og veletablerede organisationer kunne fungere som igangsættere og inspiratorer for mindre organisationer.

4. Fremskridt i udvidelseslandene og dagsorden for 2010-2011

4.1. Lede Vestbalkan i retning af EU-medlemskab

På det ministermøde, der den 2. juni 2010 blev afholdt i Sarajevo mellem EU og Vestbalkan, gentog EU, at der var fra EU's side var entydig opbakning til Vestbalkans EU-perspektiv. Vestbalkans fremtid ligger inden for EU.

Landene på Vestbalkan er rykket tættere på EU i det forgangne år, idet regionen har gjort fremskridt – om end ujævne fremskridt – med reformer og med opfyldelsen af de opstillede kriterier og betingelser. Kroatiens fremskridt bekræfter, at stabiliserings- og associeringsprocessen for Vestbalkan er en politik, som peger i retning af EU-tiltrædelse. Tilsvarende gælder det for de øvrige lande på Vestbalkan, at tilnærmelsen til et EU-medlemskab er afhængig af, hvor hurtigt de gennemfører de politiske og økonomiske reformer.

Der er sket store fremskridt i forbindelse med en visumliberalisering. I det forløbne år har EU fjernet kravet om visum for Serbien, Montenegro og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, da disse lande har vist, at de er i stand til at overholde de benchmarks, der er blevet fastsat inden for f.eks. rejsedokumenters sikkerhed, grænseforvaltning, migration, asyl, offentlig orden og sikkerhed samt overholdelse af menneskerettigheder. Kravet om visum vil inden længe blive fjernet for Bosnien-Hercegovina og Albanien med henvisning til et klart bevis for, at de også er i stand til at overholde disse benchmarks. Det er vigtigt, at de berørte lande øger deres bestræbelser på at informere borgerne om rækkevidden og begrænsningerne af en visumfritagelse. Kosovo har vedtaget en lov om tilbagetagelse og intensiveret indsatsen for at integrere hjemvendte og på den måde beredt vejen for en dialog om visumliberalisering.

Kroatien

Siden tiltrædelsesforhandlingerne startede i oktober 2005 har Kroatien gradvist opfyldt kriterierne for medlemskab. Kroatien opfylder de politiske Københavnskriterier. For så vidt angår de økonomiske kriterier kan Kroatien betragtes som værende en fungerende markedsøkonomi. Landet skulle være i stand til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i EU, forudsat at det beslutsomt viderefører sit omfattende reformprogram med henblik på yderligere at reducere strukturelle svagheder.

Med hensyn til kriteriet vedrørende den gældende EU-ret har Kroatien gjort gode fremskridt i tiltrædelsesforhandlingerne. Der er indledt forhandlinger om 33 kapitler, og de 25 er blevet foreløbig afsluttet. Kroatien har gjort gode fremskridt med hensyn til betingelserne for at afslutte forhandlingskapitlerne med finansielle konsekvenser (landbrug og udvikling af landdistrikter; regionalpolitik og koordinering af strukturinstrumenter; Finansielle og budgetmæssige bestemmelser). Kroatien er nødt til fortsat at gøre en indsats for helt at etablere de administrative strukturer, der kræves til forvaltning og kontrol af EU-midler.

Kroatien er nødt til at overholde de afsluttende benchmarks inden for retsområdet og grundlæggende rettigheder, herunder især fremlægge de nødvendige beviser for et uafhængigt og effektivt retsvæsen, bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet, overholdelse og beskyttelse af mindretals rettigheder, inkl. flygtninges tilbagevenden, retssager om krigsforbrydelser og fuldt samarbejde med ICTY, herunder løse problemet med ICTY's adgang til dokumenter. Med hensyn til konkurrenceområdet er Kroatien nødt til at vedtage omstruktureringsplanerne for skibsværfter i overensstemmelse med den gældende EU-ret. Kroatien forventes fortsat at spille en aktiv rolle i det regionale samarbejde på Vestbalkan og at støtte regionens øvrige lande i deres bestræbelser på at blive EU-medlemmer.

Kroatien er med henvisning til de opnåede resultater med overholdelsen af benchmarks og de tilsagn, der er afgivet under tiltrædelsesforhandlingerne, godt på vej til at have opfyldt kriterierne vedrørende den gældende EU-ret. Det fremgår af de tilsynstabeller, som Kommissionen opstiller for de foreløbigt afsluttede kapitler.

Kommissionen vil fortsat indtil tiltrædelsen føre tilsyn med, at forpligtelserne overholdes, ved hjælp af alle tilgængelige redskaber, inkl. peer-evaluering og strukturer under stabiliserings- og associeringsaftalen. Kommissionen vil regelmæssigt fremlægge tilsynsrapporter.

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens opfyldelse af de politiske kriterier er fortsat tilstrækkelig. Siden de omfattende reformer, der fandt sted i 2009, er der stadig gjort fremskridt, dog i et ujævnt tempo, når det drejer sig om reform af parlamentet, politiet, retsvæsenet, den offentlige forvaltning og overholdelse og beskyttelse af mindretalsrettigheder. Landet er nødt til at gøre yderligere fremskridt med hensyn til dialog mellem de politiske aktører, reform af retsvæsenet og den offentlige forvaltning, bekæmpelse af korruption, ytringsfrihed og forbedring af erhvervsmiljøet. Gennemførelse af lovgivningen er helt afgørende.

Landet opfylder fortsat de forpligtelser, der er fastsat i stabiliserings- og associeringsaftalen. Kommissionen har foreslået, at den anden fase i associeringen indledes som fastsat i stabiliserings- og associeringsaftalen.

Rådet har endnu ikke taget stilling til Kommissionen anbefaling fra oktober 2009 om at åbne tiltrædelsesforhandlinger.

Navneproblemet i forhold til Grækenland er stadig uløst. De to lande deltager i drøftelser i FN-regi om løsning af problemet, og der har fundet en række bilaterale kontakter sted, herunder på premierministerniveau, men denne indsats har dog endnu ikke ført til nogen konkrete resultater. Initiativer og udtalelser, som kan forringe de gode naboskabsforbindelser, bør undgås. Det er afgørende, at der opretholdes gode naboskabsforbindelser, herunder at der opnås en gensidigt godkendt forhandlingsløsning på navneproblemet i FN-regi.

Montenegro

Sideløbende med dette strategipapir har Kommissionen vedtaget en udtalelse om Montenegros ansøgning om EU-medlemskab. Udtalelsen konklusioner og anbefalinger er indeholdt i bilaget til denne meddelelse.

Albanien

Sideløbende med dette strategipapir har Kommissionen vedtaget en udtalelse om Albaniens ansøgning om EU-medlemskab. Udtalelsen konklusioner og anbefalinger er indeholdt i bilaget til denne meddelelse.

Bosnien-Hercegovina

Bosnien-Hercegovina har gjort begrænsede fremskridt med hensyn til de afgørende reformer. Overordnet overholdt valget i oktober 2010 de internationale standarder. Problemet med, at Bosnien-Hercegovinas forfatning og den europæiske menneskerettighedskonvention på visse punkter er uforenelig, er ikke blevet løst på trods af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelse. Det er et vigtigt element i interimsaftalen, at de demokratiske principper og retten til ligebehandling uden diskrimination overholdes, således som det er fastsat i den europæiske menneskerettighedskonvention.

Det er vigtigt for muligheden for at gøre yderligere fremskridt på vejen mod et EU-medlemskab, at lederne indtager en fælles holdning til landets overordnede styring og centrale EU-relaterede reformer. Landet er nødt til at sætte mere ind på at opnå tilfredsstillende resultater med hensyn til overholdelsen af de bestemmelser, der er fastsat i interimsaftalen.

Bosnien-Hercegovina er nødt til som en hastesag at tage de indledende skridt til at tilpasse sin forfatning til den europæiske menneskerettighedskonvention og til at gøre sine institutioner mere effektive og få dem til at fungere bedre. Landet skal være i stand til at vedtage, gennemføre og håndhæve EU's lovgivning og regler. Angående de internationale forpligtelser er det vigtigt, at der gøres fremskridt med hensyn til at overholde de mål og betingelser, der er fastlagt for, at den højtstående repræsentants kontor kan lukkes. EU vil gennem øget tilstedeværelse bistå Bosnien-Hercegovina i bestræbelserne på at nå EU-dagsordenens målsætninger.

Serbien

Serbien ansøgte om EU-medlemskab i december 2009 og tilkendegivet fornyet vilje til at opfylde Københavnskriterierne. I oktober 2010 opfordrede Rådet Kommissionen til at fremlægge en udtalelse om denne ansøgning. I februar 2010 trådte interimsaftalen i kraft, og i juni 2010 enedes medlemsstaterne om at fremlægge stabiliserings- og associeringsaftalen i deres parlamenter med henblik på ratifikation.

Serbien følger fortsat landets dagsorden for politiske reformer. Der er opnået nogle positive resultater i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet. Der kræves en yderligere indsats vedrørende reformen af retsvæsen og offentlig forvaltning og bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og korruption. Serbien fremlægger løbende resultater i gennemførelsen af interimsaftalen og har gode muligheder for at overholde kravene i stabiliserings- og associeringsaftalen. Serbien har taget en række vigtige skridt for forsoningen i regionen, især i forhold til Kroatien og Bosnien-Hercegovina. Landet samarbejder fortsat aktivt med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende Det Tidligere Jugoslavien. To af de tiltalte ved Krigsforbrydertribunalet er dog stadig på flugt. Fuldt samarbejde med Krigsforbrydertribunalet er stadig afgørende for EU-medlemskab, således som det fremgår af Rådets konklusioner fra den 25. oktober 2010.

Serbien er nødt til at vise en mere konstruktiv holdning over for Kosovos deltagelse i handel og samarbejde i regionen. Det bør anerkende Kosovos toldstempler, som UNMIK to gange har certificeret som værende i overensstemmelse med UNSCR 1244. Det er nødvendigt at udvide samarbejdet med retsstatsmissionen EULEX vedrørende det nordlige Kosovo. EU er i overensstemmelse med FN-generalforsamlingens resolution parat til at formidle en dialog mellem Beograd og Pristina med det formål at fremme samarbejdet, opnå fremskridt i tilnærmelsen til EU og forbedre befolkningens livsvilkår.

Kosovo

Lokalvalgene i Kosovo i slutningen af 2009 blev afviklet under ordnede forhold og med deltagelse af alle befolkningsgrupper. Valgdeltagelsen var meget lille i det nordlige Kosovo. Der er sket væsentlige fremskridt i decentraliseringsprocessen. Samarbejdet med EULEX er steget. Regeringen har forbedret sin kapacitet til at gennemføre Kosovos EU-dagsorden og reformpolitik. Der er dog stadig flere store udfordringer vedrørende en reform af den offentlige forvaltning og retsstaten, herunder retsområdet. Der skal gøre mere for at komme korruption, organiseret kriminalitet og hvidvaskning af penge til livs. Dialog og forsoning mellem befolkningsgrupperne og beskyttelse og integration af mindretal, herunder især Kosovos serbiske mindretal, giver stadig anledning til bekymring. Myndighederne er nødt til at indtage en konstruktiv holdning til Kosovos deltagelse i regionale samarbejdsfora for at kunne holde trit med den regionale udvikling.

I december 2009 modtog Rådet med tilfredshed Kommissionens meddelelse om realisering af Kosovos europæiske dimension [4]. Rådet opfordrede Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at støtte Kosovos tilnærmelser mod EU og til i overensstemmelse med regionens europæiske perspektiv at rapportere tilbage om de fremskridt, der gøres i denne henseende. Rådet understregede betydningen af de foranstaltninger, der vedrører handel og visumområdet, uden at det dog skal påvirke medlemsstaternes holdning til Kosovos status.

Kommissionen foreslog i februar en forlængelse af de autonome handelsforanstaltninger for Kosovo. I juli gennemførte den et ekspertbesøg for at undersøge, hvorvidt Kosovo er parat til at opfylde de krav, der er forbundet med en eventuel handelsaftale med EU. Der skal gøres en indsats vedrørende teknisk regulering af produkter, oprindelseskontrol, intellektuel ejendomsret, konkurrenceregler og offentlige indkøb. Kommissionen vil øge sin indsats for at hjælpe Kosovo med at afhjælpe de konstaterede mangler. Når Kosovo opfylder de relevante krav, vil Kommissionen fremsætte forslag om forhandlingsdirektiver vedrørende en handelsaftale.

Kommissionen vil videreføre Kosovos deltagelse i relevante EU-programmer. Sammen med Kosovos myndigheder indledte Kommissionen i januar en dialog med Kosovo om stabiliserings- og associeringsprocessen. Der er gennemført et afsluttet forløb af møder.

Kommissionen støtter, at Kosovo deltager i grænseoverskridende IPA-samarbejdsprogrammer med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien. Med virkning fra 2011 vil støtten også omfatte programmer med Montenegro.

Kommissionen vil i overensstemmelse med Rådets konklusioner videreføre de initiativer, som var angivet i dens meddelelse om Kosovo.

4.2. Fremme af tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet

I Tyrkiet er den politiske reformproces blevet fortsat. Tyrkiet har gennem en forfatningsændring lagt op til afgørende reformer af det politiske og retlige system, som vedrører en række af de prioriterede områder inden for retsvæsen og grundlæggende rettigheder. Reformerne begrænser militærdomstolenes kompetence; medfører en omstrukturering af forfatningsdomstolen; udvider sammensætningen af det høje råd af dommere og offentlige anklagere, så det bliver mere repræsentativt for retsvæsenet generelt; udvider fagforeningsrettighederne i den offentlige sektor; ligger grundlaget for, at der kan vedtages særforanstaltninger til beskyttelse af kvinder og børns rettigheder; garantere beskyttelsen af personoplysninger og indfører retten til at høre en ombudsmand, dvs. skaber retsgrundlaget for, at der kan oprettes en ombudsmandsinstitution.

Forfatningsændringerne er et skridt i den rigtige retning. Der er dog brug for en bred offentlig høring, hvori alle politiske partier og civilsamfundet deltager fuldt engageret, for at kunne øge støtten til forfatningsændringen. Nu er det vigtigt at sikre, at reformerne gennemføres i virkeligheden ved hjælp af relevant lovgivning. En ny civil forfatning ville være et solidt udgangspunkt for en yderligere styrkelse af demokratiet i Tyrkiet i overensstemmelse med EU-standarderne og EU-tiltrædelseskriterierne.

Det er nødvendigt at styrke de grundlæggende rettigheder, ytringsfriheden og pressefriheden i Tyrkiet, både i lovgivningen og i praksis. Udøvelsen af religionsfrihed er fortsat kendetegnet ved en række mangler. Der bør desuden ske fremskridt angående kvinders rettigheder og ligestilling, og der bør sikres fulde fagforeningsrettigheder. Med hensyn til "den demokratiske åbning", som især tog sigte på det kurdiske spørgsmål, er resultaterne begrænsede. Sikkerhedssituationen i den sydøstlige del af landet er forværret, og angrebene fra terrororganisationen PKK/Kongra-Gel er atter blusset op. Der er gjort visse fremskridt i korruptionsbekæmpelsen.

Tiltrædelsesforhandlingerne skrider fremad, men forholdsvis langsomt. De har nået en mere krævende fase, hvor det forudsættes, at Tyrkiet øger sin indsats for at opfylde de fastsatte betingelser. Det vil være muligt for Tyrkiet at sætte tempoet op i forhandlingerne ved at fremskynde overholdelsen af benchmarks og de krav, der er fastsat i forhandlingsrammen. I de kommende måneder burde Tyrkiet især prioritere kapitlerne om konkurrencepolitik, offentlige indkøb og social- og beskæftigelsespolitik.

Udenrigspolitisk er Tyrkiet blevet mere aktiv i et større naboskabsområde. Det er en fordel for Den Europæiske Union, forudsat at det tilrettelægges i forlængelse af Tyrkiets tiltrædelsesproces og efter koordinering med EU. Tyrkiet har fremsat en række forslag om et tættere udenrigspolitisk samarbejde mellem EU og Tyrkiet. Der er sket store fremskridt i forhandlingerne om en tilbagetagelsesaftale med Tyrkiet.

Tyrkiet har fortsat udtrykt offentlig støtte til forhandlingerne i FN-regi mellem lederne af det græsk-cypriotiske og det tyrkisk-cypriotiske samfund om en bred løsning af Cypernproblemet. Der er dog ikke sket nogen fremskridt i normaliseringen af de bilaterale forbindelser med Republikken Cypern. Tyrkiet har ikke gennemført alle bestemmelser i tillægsprotokollen til associeringsaftalen og har ikke fjernet alle hindringer for de frie varebevægelser, herunder hindringer for direkte transportforbindelser med Cypern. Tiden er inde til, at Tyrkiet opfylder sin forpligtelse til at sikre ikke-diskriminatorisk gennemførelse af tillægsprotokollen og gør fremskridt hen imod normalisering af de bilaterale forbindelser med Republikken Cypern. EU vil også fremover følge og vurdere de fremskridt, der gøres på de punkter, som er omfattet af erklæringen af 21. september 2005 i overensstemmelse med Rådets konklusioner, herunder konklusionerne fra december 2006 og december 2009. Hvis der ikke sker fremskridt, anbefaler Kommissionen, at EU fastholder foranstaltningerne fra 2006, idet de til stadighed vil have betydning for de overordnede fremskridt i forhandlingerne.

Tyrkiet er nødt til at øge indsatsen for at finde en løsning på bilaterale spørgsmål, som endnu ikke har fundet en afgørelse, herunder uenighed om grænsedragning med dets naboer. Der er et fornyet incitament til at forbedre forbindelserne til Grækenland. Grækenland har talrige gange klaget officielt over Tyrkiets vedvarende krænkelse af græsk luftrum ved overflyvninger over græske øer. Grækenland har desuden klaget over krænkelser af dets territorialfarvande. Protokollerne om en normalisering af forbindelserne til Armenien, som blev undertegnet i 2009, er ikke blevet ratificeret.

4.3. Indledning af tiltrædelsesprocessen med Island

Der er indledt en tiltrædelsesproces med Island. Som følge anbefalingerne i Kommissionens udtalelse fra februar 2010 og Det Europæiske Råds beslutning fra juni blev der indledt tiltrædelsesforhandlinger i juli 2010, og gennemgangen af den gældende EU-ret med Island står for at skulle starte. Island er nu berettiget til IPA-bistand, som ydes for at støtte landet i dets bestræbelser på at blive fuldt forberedt på et EU-medlemskab.

Der er gjort gode fremskridt i bestræbelserne på en yderligere forbedring af retsgrundlaget vedrørende interessekonflikter og finansiering af politiske partier. Bestemmelserne vedrørende udnævnelsen af dommere er blevet ændret med det formål at styrke retsvæsenets uafhængighed yderligere. Med henblik på en økonomisk stabilisering er de vigtige skridt taget. Der er sket fremskridt i bestræbelserne på at konsolidere de offentlige finanser og genoprette det finansielle system. IMF-programmet er på rette spor. På visse punkter hersker der dog økonomisk usikkerhed, og der er stadig udfordringer. Island bliver nødt til at tage stilling til eksisterende forpligtelser som påpeget af EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Det er nødvendigt at gøre en omfattende indsats for at sikre, at Islands borgere er ordentligt informeret om, hvad et EU-medlemskab indebærer.

5. Konklusioner og anbefalinger

På baggrund af ovenstående analyse formulerer Kommissionen følgende konklusioner og anbefalinger:

1. En udvidelse styrker freden og stabiliteten i Europa. EU har en strategisk interesse i at fremme udvidelsesprocessen på grundlag af aftalte principper og betingelser og den fornyede udvidelseskonsensus, som blev godkendt af Det Europæiske Råd i december 2006. En vellykket udvidelse kræver, at alle interessenter udviser en fast politisk vilje. Udvidelsen skal være troværdig for alle involverede. Lande, der ønsker optagelse, skal være velforberedte takket være strenge betingelser, og de skal have et klart og realistisk EU-perspektiv, når betingelserne er opfyldt.

2. Udvidelsesprocessen er med til at gøre det lettere for EU at opnå sine politiske målsætninger inden for en række områder med betydning for den økonomiske genopretning og en bæredygtig vækst, herunder konvergens på lovgivningsområdet, det indre marked, energi, transport, miljøbeskyttelse og bestræbelser på at begrænse klimaforandringerne samt bestræbelserne på at gøre EU til et sikrere sted.

3. Kommissionen vil udvide tilsynet med den makro-økonomiske politik i udvidelseslandene yderligere, herunder desuden tage hensyn til de nye udviklinger i EU's økonomiske styring. Kommissionen forventer, at udvidelseslandene fortsætter de EU-relaterede reformer, og at de forbedrer erhvervsmiljøet, hvorved det bliver lettere at komme igennem den økonomiske krise og at opnå bæredygtig vækst. Kommissionen vil knytte udvidelseslandene til initiativer, der tages på EU-plan for at nå Europa 2020-strategiens mål. Den opfordrer udvidelseslandene til at lade 2020-målene indgå i deres nationale politiske prioriteringer, at deltage i politiske grupper på regionalt plan med det formål jævnligt at vurdere resultaterne af disse reformer og at opstille regionsspecifikke mål, hvor det er formålstjenligt.

4. Kommissionen opfordrer udvidelseslandene til at bestræbe sig på at forbedre forholdene for udsatte grupper, herunder social og økonomisk inklusion af romaer. Kommissionen forpligter sig til at støtte dem i disse bestræbelser.

5. Kommissionen vil fortsat prioritere en reform af retsvæsenet og den offentlige forvaltning, bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption og en yderligere intensivering af retsstatsdialogen med udvidelseslandene. De fleste udvidelseslande er nødt til at gøre store fremskridt for at konsolidere retsstaten og navnlig blive i stand til at fremvise troværdige beviser for kampen mod organiseret kriminalitet og korruption.

6. Ytrings- og pressefriheden vækker stadig bekymring i de fleste udvidelseslande, og behandlingen af de konstaterede problemer skal prioriteres. Det er væsentligt, at der sker fremskridt på dette område, og det vil blive fulgt tæt af Kommissionen. Kommissionen vil fortsat støtte civilsamfundsorganisationerne og udnytte sin civilsamfundsfacilitet fuldt ud.

7. Regionalt samarbejde er en væsentlig bestanddel af stabiliserings- og associeringsprocessen. Med hensyn til det regionale samarbejde er der sket store fremskridt på Vestbalkan, og det må ikke gå tabt på grund af uenighed om Kosovo. Det regionale samarbejdsråd er nødt til at fokusere på gennemførelsen af sin resultatorienterede strategi.

8. Der er sket store fremskridt i forbindelse med en visumliberalisering. Kravet om visum for statsborgere fra Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Montenegro og Serbien er fjernet. Kravet om visum vil inden længe blive fjernet for Bosnien-Hercegovina og Albanien med henvisning til en række klare beviser for, at de også overholder benchmarkene. De pågældende lande er nødt til at gøre en yderligere indsats for at informere deres borgere om omfanget og begrænsningerne af visumfritagelsen, at følge dens gennemførelse tæt og om nødvendigt at foretage de passende korrektioner.

9. Det er nødvendigt for de berørte parter at løse bilaterale problemer i en god naboskabsånd og under hensyntagen til de overordnede EU-interesser. Bilaterale problemer bør ikke forsinke tiltrædelsesprocessen. EU er parat med hjælp til at finde en løsning og støtte til beslægtede initiativer. Tiden er inde for regionen til at gøre op med arven efter fortidens konflikter med udgangspunkt i den seneste tids positive udvikling i forsoningen. Gode naboskabsforbindelser er vigtige.

10. Kommissionen minder om, at når de tekniske forberedelser vedrørende et forhandlingskapitel er afsluttet, så bør kapitlet åbnes eller midlertidigt afsluttes på grundlag af den pågældende EU-ret, og det bør ske under hensyntagen til forhandlingsrammen og de foranstaltninger, som Rådet har fastlagt. Det er i EU's interesse, at der indledes drøftelser om vanskelige kapitler på et tidligt tidspunkt i forhandlingerne, herunder kapitlet om retsvæsen og grundlæggende rettigheder, som kræver, at der kan fremvises overbevisende og troværdige resultater, og det kan derfor forventes at være blandt de kapitler, der afsluttes sidst.

11. Førtiltrædelsesbistand indgår som en integreret del af udvidelsesstrategien og skal bidrage til at gøre det muligt at efterkomme de krav, der er opstillet i forbindelse med partnerskaber og statusrapporter. Modtagerlandene er nødt til at blive bedre til at udnytte EU-midlerne mere effektivt.

12. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at samarbejde med EU-institutionerne om at øge forståelsen af og opbakningen til udvidelsesprocessen og at forklare, hvordan den kan være med til at nå de fælles mål. Kommissionen forpligter sig til at forbedre mængden af objektive informationer om udvidelsesprocessen og at fremlægge informationerne i en brugervenlig form ved hjælp af de forskellige kommunikationsmedier, der er tilgængelige.

13. Kroatien har gjort store fremskridt i bestræbelserne på at opfylde kriterierne for medlemskab, og tiltrædelsesforhandlingerne er nået den afsluttende fase. Fuldt samarbejde med Krigsforbrydertribunalet for Det Tidligere Jugoslavien har i overensstemmelse med forhandlingsrammen været en forudsætning for fremskridt igennem hele Kroatiens tiltrædelsesproces. Det er Kommissionens holdning, at forhandlingerne bør afsluttes, når Kroatien overholder de sidste af de afsluttende benchmarks, især inden for retsvæsen og grundlæggende rettigheder, inkl. korruptionsbekæmpelse, hvorefter det ikke vil være nødvendigt for EU at overveje en samarbejds- og kontrolmekanisme efter tiltrædelsen. Kommissionen vil nøje følge Kroatiens fremskridt inden for retsvæsen og grundlæggende rettigheder, og den vil gøre situationen op i første kvartal af 2011.

14. Tyrkiet har videreført den politiske reformproces, især gennem en reform af forfatningen. Der er brug for yderligere resultater vedrørende de grundlæggende rettigheder, en "demokratisk åbning" og inddragelse af alle interessenter i reformprocessen. Garanti for ytringsfriheden i praksis er særligt påtrængende. Tiltrædelsesforhandlingerne skrider fremad, men forholdsvis langsomt. Det vil være muligt for Tyrkiet at sætte tempoet op i forhandlingerne ved at fremskynde overholdelsen af benchmarks og de krav, der er fastsat i forhandlingsrammen. Tiden er nu inde til, at Tyrkiet opfylder sin forpligtelse til at sikre en fuld ikke-diskriminatorisk gennemførelse af tillægsprotokollen til associeringsaftalen og gør fremskridt hen imod en normalisering af de bilaterale forbindelser med Republikken Cypern. EU vil også fremover følge og vurdere de fremskridt, der gøres på de punkter, som er omfattet af erklæringen af 21. september 2005, i overensstemmelse med Rådets konklusioner, herunder konklusionerne fra december 2006 og december 2009. Hvis der ikke sker fremskridt, anbefaler Kommissionen, at EU fastholder foranstaltningerne fra 2006, idet de til stadighed vil have betydning for de overordnede fremskridt i forhandlingerne.

15. Hvad angår Cypernspørgsmålet, fortsætter forhandlingerne mellem lederne af det græsk-cypriotiske og tyrkisk-cypriotiske samfund om en samlet løsning i FN-regi. Kommissionen støtter deres indsats og yder teknisk rådgivning om emner, der falder under EU's kompetence. Den anmoder begge ledere om at øge deres indsats for at afslutte drøftelserne om en god løsning hurtigst muligt og opfordrer på ny Tyrkiet til at yde konkrete bidrag til en samlet løsning af Cypern-spørgsmålet.

16. Der er indledt en tiltrædelsesproces med Island. Som følge af anbefalingerne i Kommissionens udtalelse fra februar 2010 og Det Europæiske Råds beslutning fra juni blev der indledt tiltrædelsesforhandlinger i juli 2010, og gennemgangen af den gældende EU-ret med Island står for at skulle starte. Island bliver nødt til at tage stilling til eksisterende forpligtelser som påpeget af EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Det er nødvendigt at gøre en omfattende indsats for at sikre, at Islands borgere er ordentligt informeret om, hvad et EU-medlemskab indebærer.

17. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens opfyldelse af de politiske kriterier er fortsat tilstrækkelig. Der er sket yderligere fremskridt på flere centrale reformområder, men i et ujævnt tempo. Der kræves en indsats med hensyn til en reform af retsvæsenet og den offentlige forvaltning. Kommissionen gentager sin anbefaling om, at der indledes forhandlinger om Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens tiltrædelse af Den Europæiske Union. Det er afgørende, at der opretholdes gode naboskabsforbindelser, herunder at der opnås en gensidigt godkendt forhandlingsløsning på navneproblemet i FN-regi.

18. I de udtalelser, som Kommissionen vedtog i dag, anbefaler den, at der indledes tiltrædelsesforhandlinger med Montenegro og Albanien, når disse lande i det nødvendige omfang overholder de medlemskabskriterier, som blev fastsat på Det Europæiske Råds møde i København i 1993. Det kræves bl.a. af Montenegro og Albanien, at de overholder de hovedkrav, der specifikt formuleres i den enkelte udtalelse. Kommissionen anbefaler, at Rådet til Montenegro status af kandidatland. Den henstiller indtrængende til Albanien, at det fortsat bestræber sig på at udbygge de fremskridt, der er gjort indtil dato. I forbindelse med udvidelsespakken i 2011 vil Kommissionens statusrapport om de to lande især fokusere på implementeringen inden for de prioriterede nøgleområder, som det er nødvendigt at afklare for at kunne indlede tiltrædelsesforhandlinger.

19. Serbien ansøgte om EU-medlemskab i december 2009, og i oktober 2010 opfordrede Rådet Kommissionen til at afgive udtalelse. Serbien har fortsat den politiske reformdagsorden og opnået en række resultater i gennemførelsen af interimsaftalen. Landet har gode muligheder for at opfylde kravene i stabiliserings- og associeringsaftalen. Serbien har taget en række vigtige skridt for forsoningen i regionen. Der kræves en yderligere indsats vedrørende reform af retsvæsen og offentlig forvaltning og bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption. Landet samarbejder fortsat med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende Det Tidligere Jugoslavien. To af de tiltalte ved Krigsforbrydertribunalet er dog stadig på flugt. Fuldt samarbejde med Krigsforbrydertribunalet er stadig afgørende for EU-medlemskab, således som det fremgår af Rådets konklusioner fra den 25. oktober 2010. Serbien er nødt til at vise en mere konstruktiv holdning over for Kosovos deltagelse i handel og samarbejde i regionen. Det er nødvendigt at udvide samarbejdet med retsstatsmissionen EULEX vedrørende det nordlige Kosovo.

20. EU vil i overensstemmelse med FN-generalforsamlingens resolution formidle en dialog mellem Beograd og Pristina med det formål at fremme samarbejdet, opnå fremskridt i tilnærmelsen til EU og forbedre befolkningens livsvilkår.

21. Der er sket store fremskridt i decentraliseringsprocessen i Kosovo, og samarbejdet med EULEX er øget. Regeringen har forbedret sin kapacitet til at gennemføre Kosovos EU-dagsorden og reformpolitik. Der er dog stadig en række store udfordringer på retsstatsområdet, herunder en reform af den offentlige forvaltning og retsvæsenet samt en løsning af problemet med korruption, organiseret kriminalitet og hvidvaskning af penge. Dialog og forsoning mellem befolkningsgrupperne og beskyttelse og integration af mindretal, herunder især Kosovos serbiske mindretal, giver stadig anledning til bekymring. Myndighederne er nødt til at indtage en konstruktiv holdning til Kosovos deltagelse i regionale samarbejdsfora for at kunne holde trit med den regionale udvikling.

I overensstemmelse med rådskonklusionerne fra december 2009 arbejder Kommissionen videre med de initiativer, som var indeholdt i dens meddelelse om Kosovo fra oktober 2009. Kommissionen har med tilfredshed noteret Kosovos fremskridt med hensyn til vedtagelse af lovgivningen om tilbagetagelse, udformning af en handlingsplan om hjemvendtes genetablering, som understøttes af øremærkede midler. Forudsat at implementeringsarbejdet fortsætter, forpligter Kommissionen sig til inden længe at indlede en dialog om en visumliberalisering. Kommissionen bistår Kosovo i bestræbelserne på at skabe de nødvendige betingelser for, at der eventuelt kan indgås en handelsaftale med EU. Når Kosovo opfylder de relevante krav, vil Kommissionen fremsætte forslag om forhandlingsdirektiver vedrørende en handelsaftale. Kommissionen vil foreslå, at der åbnes for Kosovos deltagelse i relevante EU-programmer som f.eks. Europa for Borgerne og Kultur. Kommissionen vil fremsætte forslag om forhandlingsdirektiver vedrørende en rammeaftale herom.

22. Bosnien-Hercegovina er nødt til dels at danne en regering, som er indstillet på, at landets fremtid ligger i EU, dels at fremskynde de relevante reformer. Bosnien-Hercegovina er nødt til som en hastesag at tage de indledende skridt til at tilpasse sin forfatning til den europæiske menneskerettighedskonvention og til at få sine institutioner til at fungere bedre. Landet skal være i stand til at vedtage, gennemføre og håndhæve EU's lovgivning og regler. Angående de internationale forpligtelser er det vigtigt, at der gøres fremskridt med hensyn til at overholde de mål og betingelser, der er fastlagt for, at den højtstående repræsentants kontor kan lukkes. EU vil gennem en øget EU-tilstedeværelse bistå Bosnien-Hercegovina i bestræbelserne på at nå EU-dagsordenens målsætninger.

23. Generelt fremgår det af 2010-statusrapporten, at EU-udvidelsesprocessen skrider fremad; hastigheden er i vid udstrækning afhængig af ansøgerlandenes dokumenterede evne til at påtage sig forpligtelserne i forbindelse med et medlemskab. Kravene er varige reformer samt troværdige og overbevisende tilpasninger af lovgivning og institutioner. I takt med at de berørte lande lever op til de fastsatte standarder, især vedrørende demokrati, retsstat og grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, forpligter EU sig til gennem samarbejde med landene at avancere til de næste trin i processen.

BILAG 1

Konklusioner og anbefalinger i Kommissionens udtalelse om Montenegros og Albaniens ansøgninger om medlemskab

Montenegro

Montenegro har gjort fremskridt med hensyn til opfyldelse af kriterierne om stabile institutioner til sikring af demokratiet, retsstaten, menneskerettigheder og respekt for og beskyttelse af mindretal, som blev fastsat på Det Europæiske Råds møde i København i 1993, og der er desuden sket fremskridt vedrørende betingelserne i stabiliserings- og associeringsprocessen. Der er dog stadig brug for en indsats.

Med hensyn til det økonomiske kriterium har Montenegro opnået et vis grad af makro-økonomisk stabilitet. Men hvis Montenegro skal være en markedsøkonomi, således som det kræves i henhold til Det Europæiske Råd i København i 1993, er landet nødt til at rette op på de manglende interne og eksterne balancer samt de eksisterende svagheder, bl.a. i finanssektoren og med hensyn til arbejdsmarkedets indretning, og at styrke retsstaten. Hvis Montenegro på mellemlang sigt skal være i stand til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i EU, er det nødt til at styrke den fysiske infrastruktur og den menneskelige kapital og at fortsætte arbejdet med at gennemføre strukturreformer.

Hvad angår overholdelsen af forpligtelserne i stabiliserings- og associeringsaftalen, har Montenegro generelt opnået positive resultater.

Montenegro er i stand til på mellemlang sigt at påtage sig de forpligtelser, der er forbundet med et medlemskab, inden for de fleste områder af den gældende EU-ret, dog forudsat at tilpasningsprocessen fortsætter, og at der fortsat gøres en stor og vedholdende indsats for at sikre, at lovgivningen gennemføres og håndhæves. Opmærksomheden bør især være rettet mod fri bevægelighed for varer, intellektuel ejendomsret, landbrug og udvikling af landdistrikter, fødevaresikkerhed, veterinær- og plantesundhedspolitik, fiskeri, statistik, sociale anliggender og beskæftigelse, regionalpolitik og koordinering af strukturinstrumenter, retlige og grundliggende rettigheder, retlige anliggender, frihed og sikkerhed og finanskontrol. Fuld overensstemmelse med den gældende EU-ret på miljøområdet kan kun opnås på lang sigt og forudsætter øgede investeringer. Det er nødvendigt at fremskynde indsatsen på dette område.

Overordnet ville Montenegros tiltrædelse kun have begrænset indflydelse på Den Europæiske Unions politikker, og den ville ikke påvirke Unionens evne til at opretholde og intensivere sin egen udvikling.

Det er Kommissionens opfattelse, at der burde indledes forhandlinger om Montenegros tiltrædelse af Den Europæiske Union, når Montenegro har opnået den nødvendige grad af overensstemmelse med medlemskabskriterierne, herunder især de politiske Københavnskriterier om stabile institutioner med henblik på især at garantere retsstaten. I denne sammenhæng er Montenegro bl.a. nødt til at opfylde kravene inden for følgende nøgleområder:

– forbedre det retlige grundlag for afholdelse af valg i overensstemmelse med anbefalingerne fra OSCE-ODIHR og Venedigkommissionen; styrke parlamentets lovgivningsmæssige og tilsynsførende rolle.

– foretage nogle væsentlige tiltag i reformen af den offentlige forvaltning, herunder ændring af loven om almen administrativ procedure og loven om tjenestemænd og offentligt ansatte og styrkelse af myndigheden for personaleledelse og den statslige revisorinstitution, for på den måde at professionalisere og afpolitisere den offentlige forvaltning og fremme brugen af gennemskuelige og meritbaserede kriterier ved udnævnelser og forfremmelser

– styrke retsstaten, bl.a. ved hjælp af afpolitiserede og meritbaserede udnævnelser af medlemmer af domstols- og anklageråd og statsanklagere og gennem en styrkelse af dommeres og anklageres uafhængighed, autonomi, effektivitet og ansvarlighed

– forbedre det retlige grundlag for korruptionsbekæmpelse og gennemføre regeringens strategi og handlingsplan for korruptionsbekæmpelse; etablere en solid praksis for proaktive undersøgelser, retsforfølgelse og domsafsigelse i korruptionssager på alle niveauer

– styrke bekæmpelsen af organiseret kriminalitet ved hjælp af en trusselsvurdering og proaktive undersøgelser, øget samarbejde med regionale partnere og EU-partnere, effektiv behandling af kriminalefterretning og udvidet kapacitet og koordination inden for retshåndhævelse. Etablering af en solid praksis på dette område

– styrke pressefriheden, bl.a. ved at tilpasse sig Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis vedrørende bagvaskelse og styrke samarbejdet med civilsamfundet

– gennemføre de retlige og politiske rammer for anti-diskrimination i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder; sikre fordrevne personers retsstilling, herunder især romaer, ashkalier og egyptere, og sikre, at deres rettigheder overholdes. Det forudsætter, at der vedtages og gennemføres en bæredygtig strategi for lukning af Koniklejren.

Montenegro opfordres til fortsat at indtage en konstruktiv holdning til det regionale samarbejde og en styrkelse af de bilaterale forbindelser med sine nabolande. Der bør findes en løsning på de udestående bilaterale spørgsmål. Der er stadig brug for en gnidningsløs gennemførelse af stabiliserings- og associeringsaftalen. I denne sammenhæng kræves det, at man er behørigt opmærksom på at finde en løsning på de konstaterede mangler inden for f.eks. statsstøtte og transport. Herudover opfordres Montenegro kraftigt til at fortsætte sine bestræbelser på at styrke den administrative kapacitet på alle områder. Der kræves en særlig indsats, hvad angår den offentlige forvaltnings effektivitet og uvildighed inden for følsomme områder som f.eks. miljøbeskyttelse. Det er nødvendigt at sikre en ordentlig retsforfølgelse af tilfælde af vold og intimidering af journalister og ngo-aktivister. Det er nødvendigt at behandle spørgsmålene om vold i hjemmet, mishandling og mangelfulde fængselsforhold.

I lyset af de fremskridt, der er sket, er det Kommissionens holdning, at Rådet bør give Montenegro status af kandidatland.

Kommissionen vil føre tilsyn med, hvordan de nødvendige reformer forløber, inden for de institutionelle rammer af stabiliserings- og associeringsaftalen, og den vil fortsat støtte indsatsen gennem IPA-finansieringsinstrumentet. Kommissionen vil afgive beretning om Montenegros fremskridt i udvidelsespakken for 2011. Beretningen vil især fokusere på gennemførelsen inden for de nøgleområder, som det er nødvendigt at behandle med henblik på indledningen af tiltrædelsesforhandlinger.

Albanien

Albanien har gjort fremskridt med hensyn til opfyldelse af kriterierne om stabile institutioner til sikring af demokratiet, retsstaten, menneskerettigheder og respekt for og beskyttelse af mindretal, som blev fastsat på Det Europæiske Råds møde i København i 1993, og der er desuden sket fremskridt vedrørende betingelserne i stabiliserings- og associeringsprocessen. Der er dog stadig brug for en omfattende indsats.

Med hensyn til det økonomiske kriterium har Albanien opnået et vis grad af makro-økonomisk stabilitet. Men hvis Albanien skal være en markedsøkonomi, således som det kræves i henhold til Det Europæiske Råd i København i 1993, er landet nødt til at gøre en ekstra indsats for at styrke regeringsførelsen, forbedre arbejdsmarkedet, sikre anerkendelsen af ejendomsrettigheder og styrke retsstaten. Hvis Albanien på mellemlang sigt skal være i stand til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne i EU, er det nødt til at styrke den fysiske infrastruktur og den menneskelige kapital og fortsætte bestræbelserne for yderligere strukturreformer.

Hvad angår overholdelsen af forpligtelserne i stabiliserings- og associeringsaftalen, har Albanien generelt opnået positive resultater.

Albanien er i stand til på mellemlang sigt at påtage sig de forpligtelser, der er forbundet med et medlemskab, inden for de fleste områder af den gældende EU-ret, dog forudsat at tilpasningsprocessen fortsætter, og at der fortsat gøres en stor og vedholdende indsats for at sikre, at lovgivningen gennemføres og håndhæves. Opmærksomheden bør især være rettet mod fri bevægelighed for varer, intellektuel ejendomsret, informationssamfundet og medier, landbrug og udvikling af landdistrikter, fødevaresikkerhed, veterinær- og plantesundhedspolitik, fiskeri, transport, sociale anliggender og beskæftigelse, regionalpolitik og koordinering af strukturinstrumenter, retlige og grundliggende rettigheder, retlige anliggender, frihed og sikkerhed og finanskontrol. Fuld overensstemmelse med den gældende EU-ret på miljøområdet kan kun opnås på lang sigt og forudsætter et højt investeringsniveau. Indsatsen på dette område bør fremskyndes.

Albaniens tiltrædelse ville samlet kun have begrænset indflydelse på Den Europæiske Unions politikker, og den ville ikke påvirke Unionens evne til at opretholde og intensivere sin egen udvikling.

Det er Kommissionens opfattelse, at der burde indledes forhandlinger om Albaniens tiltrædelse af Den Europæiske Union, når Albanien har opnået den nødvendige grad af overensstemmelse med medlemskabskriterierne, herunder især de politiske Københavnskriterier om stabile institutioner med henblik på især at garantere demokratiet og retsstaten. I denne sammenhæng er Albanien bl.a. nødt til at opfylde kravene inden for følgende hovedprioriteter:

– sikre et velfungerende parlament på grundlag af en konstruktiv og vedvarende politisk dialog mellem alle politiske partier

– vedtage endnu ikke vedtagne love, hvortil der kræves et forstærket flertal i parlamentet

– udnævne en ombudsmand og sikre en ordnet hørings- og afstemningsproces i parlamentet vedrørende forfatningsmæssige udnævnelser og udnævnelser til højesteretten

– ændre lovgrundlaget for afholdelse af valg i overensstemmelse med anbefalingerne fra OSCE-ODIHR

– sikre, at valg afholdes i overensstemmelse med europæisk og international standard

– foretage nogle væsentlige tiltag i reformen af den offentlige forvaltning, herunder ændring af loven om den offentlige sektor og styrkelse af departementet for offentlig administration for på den måde at professionalisere og afpolitisere den offentlige forvaltning og fremme brugen af gennemskuelige og meritbaserede kriterier ved udnævnelser og forfremmelser

– styrke retsstaten gennem vedtagelse og gennemførelse af en reformstrategi for det retlige område og herigennem sikre uafhængige, effektive og ansvarlige domstolsinstitutioner

– sikre en effektiv gennemførelse af regeringens strategi og handlingsplan for korruptionsbekæmpelse, fjerne hindringerne for undersøgelse af bl.a. dommere, ministre og parlamentsmedlemmer; etablere en solid praksis for proaktive undersøgelser, retsforfølgelse og domsafsigelse i korruptionssager på alle niveauer

– styrke bekæmpelsen af organiseret kriminalitet ved hjælp af en trusselsvurdering og proaktive undersøgelser, øget samarbejde med regionale partnere og EU-partnere og bedre koordinering mellem retshåndhævende myndigheder. Etablering af en solid praksis på dette område

– udarbejde, vedtage og gennemføre en national strategi og handlingsplan for ejendomsret efter en bred høring af aktørerne og under hensyntagen til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol; dette bør omfatte tilbageførsels-, kompensations- og lovliggørelsesprocesserne

– tage konkrete skridt til at øge beskyttelsen af menneskerettigheder, især for kvinder, børn og romaer, og at gennemføre politikken for ikke-forskelsbehandling i praksis

– træffe yderligere foranstaltninger til forbedring af behandlingen af anholdte på politistationer, varetægtsfængslede og fængslede. Øge den retlige opfølgning af sager om dårlig behandling og i højere grad anvende ombudsmandens anbefalinger på dette område.

Albanien opfordres til fortsat at indtage en konstruktiv holdning til det regionale samarbejde og en styrkelse af de bilaterale forbindelser med sine nabolande. Der er stadig brug for en gnidningsløs gennemførelse af stabiliserings- og associeringsaftalen. I denne forbindelse kræves det, at man er behørigt opmærksom på overholdelsen af dens forpligtelser. Herudover opfordres Albanien kraftigt til at fortsætte sine bestræbelser på at styrke den administrative kapacitet på alle områder. Det er nødvendigt at øge samarbejdet med civilsamfundet. Albanien er nødt til at afsætte passende ressourcer for at kunne garantere, at landets menneskerettighedsinstitutioner fungerer effektivt, og for at kunne øge bestræbelserne på at beskytte mindretal. Det er nødvendigt at styrke en fri og uafhængig presse og at se på omfanget af den politiske indflydelse.

Kommissionen vil føre tilsyn med, hvordan de nødvendige reformer forløber, inden for de institutionelle rammer af stabiliserings- og associeringsaftalen, og den vil fortsat støtte indsatsen gennem IPA-finansieringsinstrumentet. Kommissionen vil afgive beretning om Albaniens fremskridt i udvidelsespakken for 2011. Beretningen vil især fokusere på gennemførelsen inden for de nøgleområder, der er afgørende for indledningen af tiltrædelsesforhandlinger.

BILAG 2

Konklusioner i statusrapporterne om Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Bosnien-Hercegovina, Serbien, Kosovo, Tyrkiet og Island

Kroatien

Kroatien opfylder fortsat de politiske kriterier. Der er gjort fremskridt på mange områder, bl.a. retsstatsområdet. Arbejdet skal imidlertid fortsætte og yderligere intensiveres, hvad angår især reform af retsvæsen og administration, bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet, respekt for og beskyttelse af mindretal og flygtninges tilbagevenden.

Demokrati og retsstat er blevet yderligere styrket. Både regering og parlament fungerer stadig effektivt. Det er imidlertid nødvendigt at øge parlamentets kapacitet til at kontrollere lovgivningsprocessen. Reformen af retsvæsenet er fortsat, men der er stadig betydelige udfordringer, navnlig med hensyn til retssystemets effektivitet, uafhængighed og ansvarlighed.

Der er kun gjort begrænsede fremskridt vedrørende en reform af den offentlige forvaltning. Der er trådt en lov i kraft om generelle administrative procedurer, der er vedtaget en personaleudviklingsstrategi og en handlingsplan for embedsværket. Den offentlige administration er imidlertid stadig præget af mangler, inkl. komplekse administrative procedurer, politisering og en svag personaleledelse. For at opnå konkrete resultater kræves der en stærkere politisk opbakning og bedre koordinering mellem de vigtigste interessenter på centralt, regionalt og lokalt plan.

Reformen af retsvæsenet fortsætter. Forsinkelserne i domstolenes sagsbehandling er blevet mindre, og retsvæsenets uafhængighed er øget takket være forfatningsændringer. Reformprocessen har dog endnu ikke ført til de vigtigste af de forventede resultater. Der udestår stadig en række problemer, bl.a. vedrørende udnævnelse af dommere og anklagere efter gennemskuelige kriterier, yderligere reduktion af ophobningen af forsinkede sager, sagsbehandlingens længde og fuldbyrdelse af domme. Der er gjort visse fremskridt i behandlingen af krigsforbrydelser, inkl. gennemgang af tvivlsomme domme fra 1990'erne. Straffrihed volder imidlertid stadig problemer, især straffrihed for forbrydelser mod etniske serbere; flere af disse sager er ikke blevet ordentligt undersøgt.

Der er sket store fremskridt i bekæmpelsen af korruption. Bedrageribekæmpelsen er blevet bedre, både hvad angår gennemførelsen og den overordnede koordinering. Kontoret for bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet har fortsat været aktivt, og det har rejst tiltage i nogle vigtige sager. Antallet af domstolsafgørelser er steget. Der er i forfatningen blevet indført en ret til indsigt i oplysninger fra offentlige myndigheder. Korruption forekommer dog stadig mange steder. Den opgradering, der for nylig er sket af de retlige og administrative strukturer, mangler dog at stå deres fulde prøve i praksis; det gælder især, hvorvidt domstolene er i stand til at håndtere det stigende antal komplekse sager. Der mangler stadig at blive fremvist beviser for effektiv bevisførelse, tiltale og retsafgørelse, især i forbindelse med korruption på højt plan. Der er kun gjort ringe fremskridt vedrørende forebyggelse af interessekonflikter. Der er sket begrænsede fremskridt vedrørende anvendelsen af lovgivningen om aktindsigt. Der er stadig problemer med finansieringen af politiske partier og valgkampagner.

Der er gjort visse fremskridt på området menneskerettigheder og beskyttelse af mindretal. Generelt set beskyttes menneskerettighederne, men der er dog stadig visse betydelige problemer med deres efterlevelse. I lighed med adgangen til retlig prøvelse er der indledt en omfattende reform af forvaltningsretten. Der bevilges nu statsfinansieret fri proces. Procedurerne er dog komplicerede, og den samlede støtte er lav. Hvad fængselsvæsenet angår, er der lovgivningsmæssigt truffet foranstaltninger for at forbedre fængselsforholdene gennem indførelse af et planlagt prøveløsladelsessystem. Fængslerne er overbefolkede og yder mangelfuld sundhedsbeskyttelse. Hvad angår mishandling, modtager ombudsmanden fortsat klager over overdreven magtanvendelse fra politiets side.

Ytringsfriheden, inkl. en fri og pluralistisk presse, er sikret gennem lovgivningen og respekteres generelt. Bladudgivere og journalister beretter dog fortsat om politisk pres. Der er stadig problemer på lokalt plan med pressens uafhængighed.

Der er sket begrænsede fremskridt, hvad angår kvinders rettigheder og kønnenes ligestilling. Kvindes position på arbejdsmarkedet har ikke ændret sig væsentligt, og arbejdsløsheden er stadig høj blandt kvinder. Børneombudsmanden er blevet mere aktiv i sine bestræbelser på at fremme og beskytte børns rettigheder. Ombudsmanden mangler dog de nødvendige ressourcer til fuldt ud at kunne varetage sine opgaver.

Der er sket visse fremskridt vedrørende socialt udsatte grupper og handicappede. Ombudsmanden for handicappede har fået sin kapacitet udvidet, bl.a. med henblik på i højere grad at være til stede i regionerne. Der mangler dog oplysninger om retten til sociale velfærdsydelser, sundhedsydelser og pension. Kriterierne for fastsættelse af rettigheder anvendes ikke ensartet, og specifikke rettigheder er omfattet af en fragmenteret lovgivning. Overgangen fra institutionsbaseret omsorg til omsorg i nærmiljøet skrider langsomt frem.

Der er taget en række skridt for at øge kendskabet til den nye ikke-diskrimineringslov. Kendskabet til dens omfang er imidlertid begrænset blandt myndigheder og borgere, og kun et lille antal klager om diskrimination har nået domstolene. Der er sket nogen fremskridt med hensyn lovgivningen om hadforbrydelser, men implementeringen er dog i sin vorden.

Der er sket nogen fremskridt med hensyn til overholdelse og beskyttelse af mindretalsrettigheder og kulturelle rettigheder. Der rapporteres om større fokus på mindretalsspørgsmål, samtidig med at forholdene er blevet bedre i regionen, især mellem Kroatien og Serbien. Forfatningsbestemmelserne om mindretal er blevet udvidet. Romamindretallet er fortsat genstand for opmærksomhed, og der kan registreres forbedringer i navnlig førskoleundervisningen. Trods de finansielle stramninger er de finansielle midler, som mindretalsorganisationerne har til deres rådighed, kun blevet reduceret ganske lidt. Men mindretallene har fortsat mange problemer, Kroatien er fortsat nødt til at udvise tolerance over det serbiske mindretal. Kroatien er også nødt til gennem passende foranstaltninger at beskytte borgere, som stadig kan blive udsat for trusler eller diskriminerende handlinger, fjendskab eller vold. Romamindretallet lever under særligt vanskelige forhold og har stadig problemer med hensyn til uddannelse, social beskyttelse, sundhedspleje, beskæftigelse og adgang til personlige dokumenter. Mindretallene har fortsat problemer med beskæftigelse og er således underrepræsenteret i statsforvaltningen, retsvæsenet og politiet og i den offentlige sektor i almindelighed.

Der er sket visse fremskridt på flygtningeområdet. Flygtninge vender fortsat tilbage til Kroatien. Der ydes fortsat bolighjælp til tidligere lejere og rettighedshavere. Der er vedtaget en revideret handlingsplan med det formål at fremskynde gennemførelsen af regeringens forsinkede genhusningsplan fra 2009 med det mål, at planen skal være fuldt gennemført i 2011. Der er sket visse fremskridt i genopførelsen af ødelagte huse. Det store antal appelsager, der havde hobet sig op, vedrørende afviste ansøgninger om genopbygningsstøtte, er blevet reduceret. Afgørelsen om validering af pensionsrettigheder er fortsat under gennemførelse. Det går imidlertid langsomt med at opnå 2009-målene på boligområdet. Flere tusinde ansøgninger om bolighjælp er endnu ikke fuldt færdigbehandlede, og hjemvendte flygtninge har ikke fået en bolig. Et stort antal appelsager vedrørende genopførelse af boliger er stadig ikke afgjort. Det er nødvendigt at gøre en indsats for at skabe de nødvendige betingelser for at gøre det muligt for flygtninge at vende permanent tilbage.

Hvad angår regionale spørgsmål og internationale forpligtelser, arbejder Kroatien fortsat sa