KOMMISSIONENS ÅRLIGE OVERSIGT

over medlemsstaternes årlige aktivitetsrapporter om eksportkreditter som omhandlet i forordning (EU) nr. 1233/2011

1. Indledning

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1233/2011 af 16. november 2011 om anvendelsen af visse retningslinjer for offentligt støttede eksportkreditter fastsætter i bilag I, at medlemsstaterne sender Kommissionen en årlig aktivitetsrapport om deres nationale eksportkreditprogrammer, og at Kommissionen udarbejder en årlig oversigt til Europa-Parlamentet på grundlag af en gennemgang af de rapporter, som medlemsstaterne har udarbejdet.

Nærværende årlige oversigt dækker kalenderåret 2014. For så vidt angår omfanget af denne oversigt vedrører den eksportkreditaktiviteter som omhandlet i forordning (EU) nr. 1233/2011, dvs. "mellem- og langsigtede" transaktioner med en tilbagebetalingsperiode på 2 år eller derover. De transaktioner, der blev udelukket i oversigten, vedrører kortvarige eksportkredittransaktioner og transaktioner, som udføres af bestemte eksportkreditinstitutter uden for eksportkreditområdet (f.eks. investeringsforsikring). Det skal også bemærkes, at funktionen som eksportkreditinstitut i visse medlemsstater varetages af et forsikringsselskab, som har et offentligt mandat. I sådanne tilfælde er administrationen af det offentlige eksportkreditprogram strengt adskilt fra aktiviteter i den private sektor (sidstnævnte er naturligvis ikke omfattet af denne oversigt).

Kommissionen har noteret sig den beslutning, som Europa-Parlamentet vedtog den 2. juli 2013, om den første rapport i henhold til forordning (EU) nr. 1233/2011.

Som omtalt i tidligere rapporter og med anbefalingerne fra nævnte beslutning in mente - såsom anbefalingen til Rådets Arbejdsgruppe om Eksportkreditter og Kommissionen om at samarbejde med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil om en videreudvikling af rapporteringsmetoden - har Kommissionen endvidere gjort medlemsstaterne særligt opmærksomme på denne beslutning med henblik på kommende rapporteringsrunder.

2. Årlige aktivitetsrapporter for kalenderåret 2014

Den årlige oversigt for 2014 er baseret på opdaterede årlige aktivitetsrapporter fra 21 medlemsstater. Kommissionen har modtaget rapporter fra Belgien, Bulgarien, Danmark, Finland, Frankrig, Det Forenede Kongerige, Italien, Kroatien, Luxembourg, Nederlandene, Polen, Portugal, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Spanien, Sverige, Tjekkiet, Tyskland, Ungarn og Østrig.

De resterende syv medlemsstater - Cypern, Estland, Grækenland, Irland, Letland, Litauen og Malta - havde ingen aktive eksportkreditprogrammer som omhandlet i forordning (EU) nr. 1233/2011 i rapporteringsperioden.

3. Analyse af de årlige aktivitetsrapporter

a) Almindelige og finansielle oplysninger

De gældende regler (forordning (EU) nr. 1233/2011) fastsætter de generelle regler for eksportkredittransaktioner og -programmer. Selv om de fleste europæiske regeringer har oprettet et eksportkreditinstitut, varierer omfanget og typen af eksportkreditprogrammerne samt de organisatoriske strukturer i eksportkreditinstitutterne blandt medlemsstaterne.

Eksportkreditinstituttet er enten et statsligt organ eller institut eller et forsikringsselskab, der udfører denne opgave i henhold til et offentligt mandat og er underlagt statsligt tilsyn. I visse medlemsstater, hvor der ud over garantier tilbydes offentlig støtte i form af rentetilskud, er der etableret to særskilte organisationer. I andre medlemsstater administreres de to dele af eksportkreditstøtten af den samme organisation.

I 2014 havde 21 EU-medlemsstater eksportkreditprogrammer som omhandlet i forordning (EU) nr. 1233/2011. Disse programmer blev forvaltet af i alt 29 forskellige institutter og offentlige tjenester.

Generelt har medlemsstaterne udvidet deres tilbud af eksportkreditprogrammer i de seneste år. Den mest almindelige type eksportkreditstøtte, som de europæiske eksportkreditinstitutter yder, er den støtte, der hører ind under kategorien "pure cover" (dvs. at eksporttransaktionen rent faktisk finansieres med et lån fra en forretningsbank, og eksportkreditinstituttet stiller en garanti eller en forsikringslignende dækning herfor). Alle 21 medlemsstater, der i rapporteringsperioden ydede eksportkreditstøtte, som omhandlet i forordning (EU) nr. 1233/2011, tilbyder denne type støtte.

Et flertal af medlemsstaterne tilbød også andre former for støtte som omhandlet i forordning (EU) nr. 1233/2011 og i henhold til OECD's arrangement vedrørende retningslinjer for offentligt støttede eksportkreditter, såsom direkte kredit eller finansiering (hvor finansieringen ydes direkte af eksportkreditinstituttet og ikke af en forretningsbank), refinansiering og rentetilskudsordninger. Flere årlige aktivitetsrapporter nævner desuden eksplicit projektfinansiering og bunden bistand.

Det er muligt at foretage en bred sammenligning af bestemmelserne og anvendelsen af eksportkreditprogrammer i medlemsstaterne og skitsere de vigtigste forskelle og ligheder. Det er imidlertid langt vanskeligere at foretage en fuldstændig sammenligning, der afspejler alle aspekter. Vilkår og betingelser for eksportkreditprogrammer, selv inden for samme kategori af programmer og administreret af eksportkreditinstitutter, der overholder det samme regelsæt, kan variere mellem medlemsstaterne. Generelt har en højere grad af konvergens udviklet sig i de seneste år, idet OECD's arrangement vedrørende retningslinjer for offentligt støttede eksportkreditter er kommet til at omfatte en bred vifte af emner.

Med dette forbehold giver den samlede nominelle risikoeksponering ultimo 2014 i hvert fald en generel ide om omfanget af de største eksportkreditprogrammer af typen "pure cover":