Da der ikke er foretaget nogen væsentlig ajourføring af energichartertraktaten siden 1990'erne, er traktaten blevet stadig mere forældet. Den er også blevet en af de mest retligt omstridte investeringsaftaler i verden med EU's medlemsstater som de primære mål for krav fra investorer, som for de flestes vedkommende er fra andre EU-lande. Som følge heraf blev der indledt en moderniseringsproces i november 2018. Energicharterkonferencen godkendte først en liste over emner til drøftelse, hovedsagelig vedrørende bestemmelserne om investeringsbeskyttelse. EU foreslog derefter at fjerne beskyttelsen for investeringer i fossile brændsler for at bringe energichartertraktaten i overensstemmelse med Parisaftalen.

Energicharterkonferencen blev oprettet ved energichartertraktaten som det styrende og beslutningstagende organ for energicharterprocessen. Alle stater eller regionale organisationer for økonomisk integration (såsom EU), som har undertegnet eller tiltrådt energichartertraktaten, er medlemmer af konferencen, som regelmæssigt holder møder for at drøfte spørgsmål vedrørende energisamarbejdet mellem energichartertraktatens signatarer, evaluere gennemførelsen af bestemmelserne i energichartertraktaten og energicharterprotokollen om energieffektivitet og de hermed forbundne miljøaspekter samt overveje mulige nye instrumenter og fælles aktiviteter inden for rammerne af energichartret. Navnlig vedtager Energicharterkonferencen ændringer af energichartertraktatens ordlyd og godkender modifikationer og tekniske ændringer af bilagene til energichartertraktaten. Når Energicharterkonferencen stemmer om foreslåede ændringer af energichartertraktatens ordlyd, vedtages ændringerne med enstemmighed blandt de tilstedeværende og stemmeafgivende kontraherende parter. EU har et antal stemmer svarende til det antal medlemsstater, der er kontraherende parter i energichartertraktaten, forudsat at EU ikke udøver denne stemmeret, hvis den pågældende medlemsstat udøver sin, og omvendt.

Den midlertidige anvendelse af ændringerne af energichartertraktaten og de øvrige elementer i moderniseringen vil blive reguleret af afgørelsen om ikrafttræden og midlertidig anvendelse af ændringer af energichartertraktatens ordlyd og ændringer/modifikationer af dens bilag (CC 763). I overensstemmelse med denne afgørelse skal moderniseringen anvendes midlertidigt af alle kontraherende parter fra den 15. august 2023. Enhver kontraherende part kan dog inden den 23. februar 2023 indgive en erklæring til depositaren (Portugal) om, at den ikke kan acceptere den midlertidige anvendelse af ændringerne af energichartertraktaten, hvilket reelt giver hver kontraherende part mulighed for at fravælge den midlertidige anvendelse. Energichartertraktatens sekretariat offentliggør alle sådanne erklæringer. Selv om en kontraherende part i første omgang afgiver en sådan erklæring, kan den til enhver tid trække erklæringen tilbage igen, hvilket giver den mulighed for en senere midlertidig anvendelse af den moderniserede energichartertraktat.

Formålet med dette forslag til afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF er at fastlægge den holdning, der skal indtages på Unionens vegne på Energicharterkonferencens 33. møde om ovennævnte afgørelser (CC 760, CC 761, CC 762 og CC 763).

Samtidig foreslår Kommissionen, at der vedtages en efterfølgende aftale, som defineret i artikel 31, stk. 3, litra a), i Wienerkonventionen om traktatretten, mellem Den Europæiske Union, Euratom og medlemsstaterne om fortolkningen af energichartertraktaten. Denne aftale bør navnlig indeholde en præcisering af, at energichartertraktaten aldrig har fundet og aldrig vil finde anvendelse internt i EU, at energichartertraktaten ikke kan tjene som grundlag for voldgiftssager inden for EU, og at udløbsklausulen ikke finder anvendelse inden for EU. Aftalen bør også indeholde bestemmelser om medlemsstaternes forpligtelser i tilfælde af, at de er involveret i voldgiftssager i henhold til en anmodning baseret på energichartertraktatens artikel 26.

Det har været EU's konsekvente fortolkning, at energichartertraktaten ikke finder anvendelse på tvister mellem en medlemsstat og en investor fra en anden medlemsstat, der vedrører en investering foretaget af sidstnævnte i den første medlemsstat. Denne fortolkning blev specifikt bekræftet af Den Europæiske Unions Domstol (EU-Domstolen) i Komstroy-dommen. Voldgiftsretterne fastholder imidlertid stadig, at de ikke er bundet af EU-Domstolens domme. For at undgå, at retterne fortsat påtager sig jurisdiktion i sådanne tvister, er det nødvendigt udtrykkeligt og utvetydigt at fastslå den korrekte fortolkning af energichartertraktaten. Den mest hensigtsmæssige måde at gøre dette på er gennem en aftale som defineret i Wienerkonventionens artikel 31, stk. 3, litra a).

Selv om EU's og dets medlemsstaters fortolkning således kodificeres i en særskilt traktat (hvilket er muligt på grund af forpligtelsernes bilaterale karakter), vil det også fremgå af den moderniserede energichartertraktat, både i selve teksten og via en klausul om "større klarhed", at dens artikel 26 ikke finder anvendelse inden for EU. Begge elementer vil bidrage til at fjerne enhver tvetydighed og med den nødvendige grad af retssikkerhed fjerne nuværende og fremtidige risici for voldgiftsager inden for EU under påberåbelse af energichartertraktaten.

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne

Kommissionen foreslår, at der på Unionens vegne på Energicharterkonferencens 33. møde den 22. november 2022 indtages de holdninger, der er beskrevet i punkt 1-4 nedenfor.

Om vedtagelsen af de foreslåede ændringer af energichartertraktatens ordlyd (CC 760)

De foreslåede ændringer af energichartertraktatens ordlyd (CC 760) består af væsentlige forbedringer, der effektivt vil bringe energichartertraktaten i overensstemmelse med moderne standarder for investeringsbeskyttelse og med EU's holdninger i andre fora (f.eks. UNCITRAL). Ændringerne vil også bringe energichartertraktaten i overensstemmelse med EU's tilgang til investeringsbeskyttelse i de nyligt indgåede frihandels- og investeringsaftaler samt med EU's energi- og klimamål, herunder Parisaftalen.

Ændringerne af energichartertraktaten omfatter navnlig:

–nye bestemmelser om investeringsbeskyttelse i overensstemmelse med moderne standarder og EU's holdninger, der bekræfter de kontraherende parters ret til at træffe foranstaltninger for at nå legitime politiske mål ("retten til at regulere"), herunder med hensyn til bekæmpelse af klimaændringer, hvor beskyttelsen udelukkende omfatter investorer med en reel økonomisk interesse og ikke ydes til postkasseselskaber

–nye bestemmelser om tvistbilæggelse, beskyttelse af de kontraherende parter mod ubegrundede krav, sikkerhed for omkostninger og indførelse af en høj grad af gennemsigtighed i procedurerne

–nye bestemmelser om bæredygtig udvikling, navnlig om klimaændringer, omstillingen til ren energi og Parisaftalen, som effektivt indarbejder Parisaftalens forpligtelser i energichartertraktaten og omfatter en mekanisme, der kan anvendes i tilfælde af manglende overensstemmelse, på en måde, der aldrig tidligere er opnået i en multilateral investeringstraktat

–desuden har EU sørget for, at der er bestemmelser, der gælder for regionale organisationer for økonomisk integration (såsom EU), som udtrykkeligt bekræfter, at det ikke er muligt at anvende EU-intern investeringsvoldgift inden for rammerne af energichartertraktaten i overensstemmelse med EU-Domstolens retspraksis

–væsentlige præciseringer med hensyn til transitrelaterede bestemmelser for at tage hensyn til kravene på integrerede energimarkeder, hvor tredjeparter har adgangsrettigheder, f.eks. i EU, uden at skabe nye forpligtelser for EU

–en ajourført definition af økonomisk aktivitet i energisektoren, som sammen med bilag EM/EM I, EQ/EQ I og NI (se punkt 2 nedenfor) giver EU mulighed for at tilpasse investeringsbeskyttelsen i EU til EU's energi- og klimamål.

Vedtagelse af ændringerne af energichartertraktatens ordlyd har i princippet ingen retsvirkninger. I henhold til folkeretten svarer det ikke til en underskrift, men til parafering af den forhandlede tekst.

Som følge heraf foreslår Kommissionen at indtage en holdning på Unionens vegne på Energicharterkonferencen, der støtter vedtagelsen af de foreslåede ændringer til energichartertraktaten (CC 760).

Om godkendelse af de foreslåede modifikationer og ændringer af bilagene (CC 761)

Ved energichartertraktatens artikel 34, stk. 3, litra m), fastsættes en forenklet procedure, der giver konferencen beføjelse til at vedtage ændringer af bilagene til energichartertraktaten. De foreslåede ændringer af bilagene til energichartertraktaten (CC 761) medfører en væsentlig ændring af den nuværende traktat gennem bilag NI, der udelukker visse energimaterialer og -produkter og visse aktiviteter fra anvendelsesområdet for investeringsbeskyttelse under del III i energichartertraktaten. Som følge heraf fik EU ret til at definere følgende undtagelser vedrørende investeringsbeskyttelse i EU: