KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 23.10.1995 
KOM(95) 495 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
DEN EUROPÆISKE UNION - LATINAMERIKA 
STYRKELSEN AF PARTNERSKABET NU OG I FREMTIDEN 
1996-2000 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
INDLEDNING s 1 
I DEN STRATEGISKE INTERESSE I AT UDBYGGE 
FORBINDELSERNE MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION1 
OG LATINAMERIKA s 2 
1. Der er mange faktorer, der taler for en tilnærmelse mellem 
Den Europæiske Union og Latinamerika s. 2 
2. Den Europæiske Union skal reagere samlet på udfordringerne ved 
afslutningen af det 20. århundrede s. 4 
3. I den aktuelle fase med fremskridt og blivende udfordringer i 
Latinamerika er det mere end nogensinde nødvendigt med 
europæisk tilstedeværelse s. 4 
II STATUS OVER FORBINDELSERNE MELLEM DEN 
EUROPÆISKE UNION OG LATINAMERIKA s 5 
1. Store fremskridt i den politiske dialog mellem EU og Latinamerika s. 5 
2. Det Europæiske Fællesskabs2 samarbejdspolitik i perioden 1990-1995 
afspejler den allerede gjorte indsats s. 5 
3. Handelsmæssigt, økonomisk og teknologisk samkvem, som bør 
diversificeres s. 7 
4. Den seneste udvikling: regional og specifik approach for 
forbindelserne mellem EU og Latinamerika s. 8 
III VEJEN FREM MOD ET DYBTGÅENDE PARTNERSKAB 
MED LATINAMERIKA s. 10 
1. Hvad står Latinamerika for i verden af i dag? s. 10 
2. Et kontinent med store variationer: Fællesskabets reaktion s. 11 
3. Relevante strategier s. 12 
Overalt i teksten anvendes forkortelsen "EU" som betegnelse for "Den Europæiske Union". Det er kun for 
forenklingens skyld, at der i denne meddelelse henvises til Den Europæiske Union. Henvisningen har ingen 
virkninger for Det Europæiske Fællesskabs beføjelser med hensyn til vedtagelse på et senere stade af nogle af 
de påtasnkte retlige instrumenter. 
Overalt i teksten anvendes forkortelsen "EF' som betegnelse for "Det Europæiske Fællesskab". 
muÊÊÊÊÊmÊÊÊÊÊmmm^ 
i 
INDLEDNING 
De fem år, i hvilke der har været anvendt retningslinjer for samarbejdet mellem EF og Latinamerika (1991-
1995), har samtidig været en periode kendetegnet af dybtgående ændringer både på det nævnte subkontinent 
og i Europa. Takket være en modig indsats er det lykkedes at genindføre demokrati næsten overalt i 
Latinamerika. En ny økonomisk politik, der er strammere og mere konsekvent, og som er kendetegnet af 
større åbning over for og et ønske om mere udtalt integrering på de internationale markeder, har gjort det 
muligt at opnå fornyet vækst overalt på subkontinentet, der derfor allerede nu kan betragtes som en 
økonomisk zone med betydelige nye muligheder. 
Der er taget talrige initiativer med det formål at udbygge forbindelserne mellem EU og Latinamerika inden for 
politik, samhandel og samarbejde i almindelighed. 
I tilslutning til San José-dialogen med de mellemamerikanske lande, der blev indledt i 1984, har der siden 
1990 været ført en institutionaliseret dialog med Rio-gruppen. På de seneste møder, der har været holdt i Sâo 
Paulo (april 1994) og Paris (marts 1995), er det understreget, at det nye partnerskabsklima, som nu er 
kendetegnende for forbindelserne mellem de to regioner, er særdeles velkomment. Dette kom også til udtryk, 
da Rådet den 31. oktober 1994 på det tyske formandskabs initiativ vedtog et "grunddokument om EU's 
forbindelser med Latinamerika og Vestindien", hvori EU udtrykte et ønske om sammen med disse regioner 
at udvikle et intensiveret samarbejde. 
Desuden er det på Det Europæiske Råds møder på Korfu og i Essen i 1994 og i Cannes i 1995 understreget, 
at det er nødvendigt at udbygge forbindelserne med MERCOSUR, Mexico og Chile. Disse spørgsmål har nu 
fællesskabsinstansernes konstante bevågenhed. Endelig er Latinamerika allerede behandlet i en lang række 
meddelelser til Rådet og Europa-Parlamentet fra Kornmissionen4. 
Initiativerne til tættere samarbejde mellem EU og Latinamerika er gradvis blevet mere omfattende og 
sofistikerede inden for rammerne af et udbygget partnerskab for at imødekomme de nye behov, der opstår 
på et subkontinent, der i sig selv er særdeles heterogent, og som skal imødegå de udfordringer, der knytter 
sig til konsolideringen af de demokratiske processer, bestræbelserne for at opnå international 
konkurrencedygtighed og de samfundsmæssige problemer med fattigdom og sociale skævheder. 
Sigtet med denne meddelelse er at fremsætte en række forslag, der har til formål at udbygge forbindelserne 
mellem EU og Latinamerika indtil år 2000 på grundlag af en kortlægning af forbindelserne mellem de to 
regioner og en status over samarbejdet i den forløbne periode (1991-1995). 
Kommissionens meddelelse om "retningslinjer for samarbejdet med udviklingslandene i Latinamerika og Asien", 
KOM(90) 176 endelig udg. af 11. juni 1990. 
Meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet fra Kommissionen "om styrkelse af Den Europæiske Unions politik 
over for MERCOSUR", KOM (94) 428 endelig udg. af 19. oktober 1994, "om styrkelse af forbindelserne mellem 
Den Europæiske Union og Mexico", KOM(95) 3 endelig udg. af 8. februar 1995, "om styrkelse af forbindelserne 
mellem Den Europæiske Union og Chile", KOM (95) 232 endelig udg. af 31. maj 1995, og "om støtte til regional 
økonomisk integration mellem udviklingslandene indbyrdes", KOM(95) 219 endelig udg. af 16. juni 1995. 
ii> 
mÊÊÊÊËÊÊÊ—ÊÊÊmKmÊÊm 
i 
I PEN STRATEGISKE INTERESSE | AT UDBYGGE FORBINDELSERNE MELLEM PEN 
EUROPÆISKE UNION 00 LATINAMERIKA6 
De historiske og kulturelle faktorer udgør sammen med den seneste udvikling i den internationale baggrund, 
de gensidige interesser og en velanbragt international solidaritet et solidt grundlag for øget konvergens, der 
gør det muligt for EU og Latinamerika at udbygge deres forbindelser og optræde samlet over for de globale 
og regionale udfordringer, som de vil komme til at stå over for i den nærmeste fremtid. 
Skønt Latinamerika er defineret klart rent begrebsmæssigt, skal der alligevel mindes om, at kontinentet dækker 
over en betydelig tvetydighed, da de pågældende befolkninger på tilsammen 450 millioner ikke udelukkende 
er af latinsk oprindelse. Brugen af begrebet Latinamerika giver kontinentet en karakter, der både kan være 
limitativ og elastisk, alt efter hvem der bruger det, og det omfatter en blanding af sproglige, historiske, geopo­
litiske, civilisationsmæssige og endog religiøse elementer. Desuden omfatter det en regional enhed, der har 
fulgt en fælles udviklingsmodel. Men denne enhed, som Bolivar forsvarede så kraftigt i forrige århundrede, 
lever side om side med en særdeles udtalt heterogenitet på subkontinentet. 
Latinamerika er homogent og heterogent på én gang og kræver derfor forskellig approach fra EU's side, alt 
efter hvilken national og regional kontekst der er tale om. 
1 DER ER MANGE FAKTORER, DER TALER FOR EN TILNÆRMELSE MELLEM DEN 
EUROPÆISKE UNION OG LATINAMERIKA 
1-1- Historiske og kulturelle faktorer 
Latinamerikas kulturelle identitet bærer tydeligt præg af de samme værdinormer som dem, der ligger til grund 
for Europas karakter og historie. Fem århundreders stadig forbindelse mellem de to regioner har gjort det 
muligt at bære de europæiske ideer helt ind i hjertet på de latinamerikanske samfund, der til gengæld aldrig 
er ophørt med at øve en uimodståelig tiltrækning på det gamle kontinent. Skabelsen af retsstaten, 
retsprincipperne, frihedsideerne og de demokratiske idéer, som også har vundet udbredelse i Latinamerika, 
indgår i en helhed af filosofiske og retlige koncepter, der er en del af den europæiske kulturarv. 
Det latinamerikanske kontinent har i tidens løb modtaget indvandrere af stærkt varierende herkomst og har 
derfor opbygget en identitet af betydelig rigdom med elementer fra mange lande og fra en række indfødte 
civilisationer. Rent faktisk udgør de europæiske - navnlig de latinske - rødder en af de faktorer, der har 
præget disse lande stærkest. 
Det 20. århundrede har været kendetegnet af en ofte vanskelig omstilling af de latinamerikanske lande til 
repræsentativt demokrati og økonomisk åbning. Landene er blevet påvirket af mange forskellige kræfter, 
navnlig iberiske, franske, italienske, angelsaksiske og på det seneste også nordamerikanske. 
1.2. En gunstigere politisk situation 
I politisk henseende er der gjort betydelige fremskridt: 
. Retsstaten og konsolideringen af de demokratiske institutioner udgør en realitet, som nyder godt af en øget 
aktivering af borgersamfundet, selv om der fortsat kan konstateres en vis skrøbelighed. 
. De konflikter, der længe har hærget Mellemamerika, er blevet afløst af fredsbestræbelser og reintegrering 
af de tvangsforflyttede og repatrierede befolkninger og de hjemsendte soldater. 
. De subregionale integrationsbevægelser er atter i fremgang og er kendetegnet af styrke og pragmatiske. 
Den demokratiske udvikling i Latinamerika og kontinentets genvundne stabilitet fremmer en udbygning af dets 
forbindelser med Europa. 
1.3. Den økonomiske vækst, der er indledt i Latinamerika, vil gøre det muligt for det at omdanne sig til 
et dynamisk center, som åbner nye muligheder for samhandel og investeringer 
De dybtgående økonomiske ændringer, der er i gang i Latinamerika, fremmer i høj grad samarbejdet med 
Europa. Medens Latinamerika i 1950'erne, 1960'eme og 1970'erne havde den kraftigste økonomiske vækst 
i hele verden, var 1980'eme kendetegnet af afmatning og udtalt økonomisk ustabilitet. Stabiliserings- og 
strukturtilpasningspolitikkerne og forbedringen af de makroøkonomiske resultater i 1990'erne har skabt 
gunstige betingelser for øget udvikling og vækst. Det omslag, der er indledt, er navnlig blevet skabt af 
følgende tre nøglefaktorer: en nedbringelse af udlandsgælden, en sanering af de offentlige finanser og 
Disse perspektiver for forbindelserne mellem EU og Latinamerika vedrører landene i Syd- og Mellemamerika samt 
Mexico og Cuba og omfatter derfor ikke AVSstateme i Vestindien (herunder Guyana, Surinam og Belize). 
i 
fornyede udenlandske investeringer. De seneste år, der har været kendetegnet af uafbrudt vækst, har 
ubestrideligt gjort det muligt for de latinamerikanske økonomier at bevæge sig hen imod en afslutning på 
krisen, selv om deres skrøbelige strukturer stadig frembyder visse risici. Det er i Europas interesse at deltage 
i denne vækstproces og at bidrage til at uddybe reformerne og formindske de risici for destabiliserende 
udviklinger, som de store sociale spændinger giver anledning til. 
14. Det er stadig nødvendigt at føre en stram makroøkonomisk politik 
Denne nye vækstbølge har også sine skyggesider og kommer de enkelte lande og de forskellige økonomiske 
og samfundsmæssige sektorer til gode i vidt forskelligt omfang (visse landes vanskeligheder på det seneste 
vidner herom). De latinamerikanske økonomiers vækstudsigter og deres fuldstændige integrering i 
samhandelen på verdensplan vil fortsat være opmuntrende, forudsat at disse lande fører en stram 
makroøkonomisk politik og i forskelligt omfang viderefører processen med strukturreformer. I denne 
sammenhæng vil Bretton Woods-institutionerne vedblivende spille en central rolle. Det er vigtigt, at EU's 
aktiviteter er forenelige med stabiliserings- og stmkturreformprogrammeme og supplerer disse. Kun hvis disse 
betingelser er opfyldt og bl.a. fører til en forstærket indenlandsk opsparing (der bl.a. er en forudsætning for 
en forhøjelse af investeringskvoten)6, kan Latinamerika genvinde den plads, der er den rette for kontinentet 
på de internationale markeder. 
15. Den fomvede latinamerikanske integration bidrager til at øge samhandelen, forbedre 
konkurrenceevnen og udvikle nye muligheder for de latinamerikanske lande, hvorved de sættes i 
stand til at spille en mere fremtrædende rolle på den internationale scene 
Integrationsprocessen i Latinamerika har som følge af opsvinget og skabelsen af nye regionale grupperinger 
været hastigt accelererende. Den har sin naturlige plads i åbningen og den konkunencemæssige 
genindpasning af disse lande i verdensøkonomien og har givet anledning til, at ECLA (Den Økonomiske 
Kommission for Latinamerika) har udviklet begrebet "åben regionalisme". Denne proces giver sig udslag i en 
kraftig forøgelse af den intraregionale samhandel. Desuden øger behovene for udvikling af nye infrastrukturer 
zonens tiltrækningskraft på investorerne, navnlig de europæiske. De gjorte fremskridt på integrationsområdet 
(Rio-gruppen, ALENA, MERCOSUR, Andes-pagten, Det Mellemamerikanske Fællesmarked) vil antagelig gøre 
det muligt for de latinamerikanske lande at afstemme deres synspunkter og forsvare deres fælles interesser 
i de internationale fora (langt de fleste af landene er allerede nu medlemmer af GATT og den nye WTO). 
Endelig bidrager den til at fremme den institutionelle dialog på politisk og handelsmæssigt plan med partnerne 
i EU. 
1.6. En ny international kontekst, som fremmer tilnærmelsen mellem EU og Latinamerika 
Den aktuelle internationale kontekst er kendetegnet af to parallelle, men indbyrdes modstridende udviklinger. 
på den ene side en internationalisering af samhandelen og på den anden side en vis identitetsbetinget 
tilbagevenden til værdier, som har opsplitningens kim i sig. 
Både Latinamerika og EU er åbne over for internationaliseringen af samhandelen og har derfor interesse i at 
udbygge deres indbyrdes forbindelser og økonomiske komplementaritet. Latinamerika søger således at skabe 
større variation i sine afsætningsmarkeder og sine vare-, teknologi- og kapitalleverandører og at opnå et 
tættere samarbejde med partnere, som er i stand til at yde et nyttigt bidrag til et sådant samarbejde. Europa 
søger at konsolidere og forbedre sin handelsmæssige og teknologiske position i en region med betydelige 
vækstmuligheder. 
Mulighederne for at fremme en tilnærmelse og skabe et effektivt samarbejde skal dog ikke begrænses til de 
økonomiske aspekter. Forbindelserne kan også udbygges på kulturelle og geopolitiske områder, som fører 
til konvergerende holdninger og giver de fælles værdier et konkret udtryk. 
Den politiske dialog, som allerede er institutionaliseret ved Rio-gruppen og i forbindelserne med 
Mellemamerika, er ved at blive udbygget for at tage hensyn til Latinamerikas øgede vægt på den internationale 
scene. 
Afslutningen af Uruguay-runden og udbygningen af det multilaterale samhandelssystem vil efter alt at dømme 
have gunstig indvirkning på forbindelserne mellem de to regioner. Disse elementer bør give sig udslag i en 
forøgelse af samhandelen og en formindskelse af de vanskeligheder, der kunne konstateres tidligere. Denne 
nye kontekst vil gøre det muligt at forøge samarbejdsmulighedeme, navnlig inden for økonomi og industri. 
Til sammenligning kan det nævnes, at investeringskvoten (private investeringer/BNP) i 1990-93 lå på 33,5% i 
Asien mod 20,5% i Latinamerika (kilde: IMF). 
Endelig indebærer bekæmpelsen af den organiserede internationale kriminalitet, navnlig narkotikahandel og 
bedragerier på verdensplan, en række fælles udfordringer og fordrer et forstærket samarbejde. 
2. DEN EUROPÆISKE UNION SKAL REAGERE SAMLET PA UDFORDRINGERNE VED 
AFSLUTNINGEN AF DET 20. ÅRHUNDREDE 
Samtidig med, at EU imødegår udfordringerne med hensyn til økonomisk konkurrencedygtighed og 
international politisk ligevægt, skal den videreføre sine uddybnings- og udvidelsesbestræbelser. 
Den har i realiteten et særligt ansvar, når det gælder ændringerne i Central- og Østeuropa. På tilsvarende vis 
hverken vil eller kan Europa føre de mål ud i livet, som det har sat sig, uden en aktiv politik over for landene 
i Syd, hvad enten der er tale om Middelhavslandene7, som er særlig vigtige både i økonomisk henseende og 
som følge af den geografiske nærhed, landene i Asien8 eller AVS-stateme. 
Desuden skal EU sørge for at være til stede i zoneme med betydelige nye muligheder overalt i verden såsom 
Latinamerika. 
3. I DEN AKTUELLE FASE MED FREMSKRIDT OG BLIVENDE UDFORDRINGER I LATINAMERIKA 
ER DET MERE END NOGENSINDE NØDVENDIGT MED EUROPÆISK TILSTEDEVÆRELSE 
Latinamerika har gjort bemærkelsesværdige fremskridt på en række områder, men kontinentets indsats skal 
videreføres og konsolideres. 
I økonomisk henseende er de iværksatte reformer således ufuldstændige trods deres hidtidige omfang. 
Produktionsapparatets modernisering og opsparingens størrelse er stadig utilstrækkelige. De "duale" 
økonomiske strukturer er fortsat en kendsgerning: Latinamerika lider under enorme sociale uligheder og har 
store udstødelseszoner. I kriseårene (det "tabte årti") voksede ulighederne, ligesomsocialsikringssystememe-
hvor sådanne eksisterede - forringedes, og den ekstreme fattigdom tog til9. På trods af det økonomiske op­
sving er en stor del af befolkningen stadig uden arbejde, og den uformelle sektor er konstant voksende. Som 
følge af det kroniske fattigdomsproblem og marginaliseringen af en del af befolkningen mangler der stadig at 
blive gjort meget for at sikre en bedre fordeling af de indkomster, som den øgede vækst fører med sig, og en 
virkelig konkurrencedygtig genindpasning af subkontinentet i verdensøkonomien. For at imødegå disse 
problemer skal Latinamerika først og fremmest støtte sig på sin egen kapacitet. Desuden skal det sikre 
solidaritet og samarbejde fra sine internationale partneres side. 
Ved udgangen af dette århundrede skal Latinamerika tage tre udfordringer op: 
* Det skal konsolidere retsstaten ved at garantere, at den demokratiske proces bliver irreversibel i 
institutionel henseende. 
* Det skal uophørligt tage den "sociale gælds" udfordring op ved at tage fat på problemet med 
fattigdom og social ulighed. 
* Det skal føre de økonomiske reformer helt igennem og forbedre den internationale 
konkurrenceevne. 
I forlængelse af den rolle, som EU har spillet til fordel for fredsprocessen, den regionale integration og 
udviklingssamarbejdet, kan og skal EU på ny bekræfte sin vilje til at optræde som privilegeret partner for 
Latinamerika. Den har nemlig sarrarbejdsinstrumenter til rådighed, som kan bidrage til at imødegå de 
udfordringer, som Latinamerika skal tage op. 
Meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet fra Kommissionen om "styrkelse af EUs Middelhavspolitik: Forslag 
til iværksættelse af et Euro-Middelhavspartnerskab", KOM(95) 72 endelig udg. af 8. marts 1995. 
Meddelelse til Rådet fra Kommissionen med titlen: "På vej mod en ny strategi over for Asien", KOM(94) 314 
endelig udg. af 27. juli 1994. 
Ifølge ECL7\ levede 46% af den latinamerikanske befolkning svarende til 200 millioner mennesker i 1990 under 
fattigdomsgrænsen. 
/ 
» STATUS OVER FORBNDELSFRNF MFl I FM DEN EUROPÆISKE UNION OG LATINAMERIKA 
1. STORE FREMSKRIDT I DEN POLITISKE DIALOG MELLEM EU OG LATINAMERIKA 
De politiske forbindelser mellem EU og Latinamerika er i de seneste år konstant blevet bedre, og dette har 
ført til en institutionalisering af en politisk dialog af regional og subregional karakter. 
1.1. Institutionaliserede dialoger 
Der er ved den institutionaliserede politiske dialog skabt stabile og unikke samrådsmekanismer i forbindelserne 
mellem EU og Latinamerika. 
I kraft af San José-dialogen har EU siden 1984 spillet en vigtig rolle under freds- og de­
mokratiseringsprocessen i Mellemamerika. Dette forum er en særdeles privilegeret ramme til kanalisering af 
EU's indsats til fordel for fred, respekt for menneskerettigheder, udbygning af institutioner, genopretning og 
økonomisk udvikling i disse lande. 
Dialogen med Rio-gruppen blev indledt i 1990 og er siden da konstant taget til i omfang. I den fælleserklæring, 
der blev vedtaget på det 4. ministermøde med EU (Såo Paulo i april 1994), understreges det, at forbindelserne 
mellem de to regionale grupper nu har karakter af partnerskab. 
12. Møder mellem parlamentarikere 
Drøftelserne hvert andet år mellem Europa-Parlamentet og det latinamerikanske parlament (PARLATINO) har 
ligeledes siden 1974 gjort det muligt at uddybe den politiske dialog mellem de to regioner om temaer af fælles 
interesse. Disse konferencer er særdeles vigtige, navnlig fordi de styrker den latinamerikanske integrations 
parlamentariske dimension og konsoliderer retsstaten i disse lande med europaparlamentarikernes støtte. 
1.3. Samarbejdsaftaler 
Der er siden 1990 indgået en lang række samarbejdsaftaler med det latinamerikanske subkontinent til 
erstatning for de mindre ambitiøse aftaler, der blev indgået i 1970'eme og 1980'eme. Samtlige lande eller 
regioner i Latinamerika med undtagelse af Cuba er nu dækket af disse nye aftaler, de såkaldte aftaler af 
"tredje generation", hvorved der er påbegyndt en ny etape i forbindelserne mellem EU og Latinamerika. 
Optagelsen af den "demokratiske klausul" gør det muligt at sikre respekten for de grundprincipper, som ligger 
bag de fælles nedarvede værdier. Desuden gør "udviklingsklausulen" det muligt for de kontraherende parter 
at komplettere og udbygge samarbejdet. 
2. DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS SAMARBEJDSPOLITIK I PERIODEN 1990-1995 AFSPEJLER 
DEN ALLEREDE GJORTE INDSATS 
EF har både kvantitativt og kvalitativt gjort en vigtig samarbejdsindsats til fordel for Latinamerika. Der er truffet 
talrige foranstaltninger til imødegåelse af de mest påtrængende sociale problemer, sikring af overgangen til 
demokrati og den institutionelle omstilling og fremme af det økonomiske samarbejde med subkontinentet. 
Sideløbende med uddybningen af samarbejdet i de traditionelle sektorer har nye prioriteringer og 
aktionsmetoder gjort det muligt at bane vejen for partnerskabet mellem EU og Latinamerika år 2000. 
2. EU er den vigtigste leverandør af statslig udviklingsbistand (ODA) til Latin­
amerika 
Det europæiske bidrag til udviklingssamarbejdet med Latinamerika voksede i accelererende takt gennem 
1980'eme og 1990'erne. Det samlede bidrag fra medlemsstaterne og over fællesskabsbudgettet (ODA) 
bevirkede, at EU blev den største donor i Latinamerika. I 1993 ydede EU således tilsammen 61,5% af den 
samlede ODA der blev ydet til Latinamerika, og ydede dermed betydeligt mere end Japan og USA 
tilsammen10. 
Der er siden 1976 ydet mere end 3 mia. ECU i statslig udviklingsbistand til Latinamerika over 
fællesskabsbudgettet. I 1994 nåede forpligtelserne op på 464 mio. ECU, hvilket er 47,7% mere end de 314 
mio. ECU, som der blev indgået forpligtelser for i 1991. Desuden udvidede Den Europæiske Investeringsbank 
1 ° Procentsatsen er beregnet på grundlag af data fra IRELA og omfatter bidragene fra EU's tre nye medlemsstater. 
5 
FR) 
/ 
(EIB) i 1992 sine aktiviteter til også at omfatte de latinamerikanske og asiatiske lande (for Latinamerikas 
vedkommende blev der foretaget finansieringer på 131 mio. ECU i 1993 og 1994, og der forventes finansie­
ringer på 207 mio. ECU i 1995). 
2.2. Fællesskabssamarbejdets indhold 
Inden for rammeme af de overordnede retningslinjer, der er fastlagt af Fællesskabets instanser for perioden 
1991-9511, er den finansielle og faglig bistand ganske vist stadig dominerende, men en række nye tiltag 
ledsaget af forbedringer af samarbejdsmetoderne har gjort det muligt at tage de udfordringer op, som 
samarbejdet mellem EF og Latinamerika indebærer. 
2.21. Uddybning af samarbejdet i de traditionelle sektorer 
Samarbejdet blev indledt i midten af 1970'eme og er navnlig blevet uddybet på følgende områder 
-Hurranrtær bistand; iværksættelse af omfattende aktioner inden for fødevarehjælp, katastrofebistand, bistand 
til flygtninge og internt fordrevne i Mellemamerika og bistand til NGOer. 
- Bistand til udviMingsprograrnmer for landdistrikter denne bistand, der har været den største post, har til 
stadighed været bydende nødvendig som følge af landbrugssektorens betydning for den økonomiske og 
sociale udvikling og nødvendigheden af, at der ydes bistand til små og mellemstore landbrugsbedrifter. 
- Bistand til den regionale integration: løbende bistand til Andes-pagten og den mellemamerikanske 
integrationsproces og undertegnelse af en institutionel samarbejdsaftale mellem Kommissionen og 
MERCOSUR, hvis virkninger allerede kan mærkes inden for standarder, told og landbrug. 
- Bistand til udvikling af havfiskerisektoren: i lyset af de erfaringer, der er indhøstet med gennemførelsen af 
fiskeriaftalen mellem EF og Argentina12, agter EF med tiden at opbygge et originalt net af såkaldte aftaler af 
"anden generation" med andre latinamerikanske partnere. Desuden har EF allerede under overholdelse af 
havretskonventionerne bekræftet, at det er rede til at deltage aktivt i opbygningen af regionale organisationer 
med henblik på at sikre en bæredygtig bevaring af fiskeressourcerne i det sydlige Atlanterhav og om muligt 
også i Stillehavet. 
2.2.2. De nye udviklingsforløb 
Siden begyndelsen af 1990'eme er der skabt nye sanrørbejdsornråder med opprioritering af varig og 
bæredygtig udvikling og iværksættelse af instrumenter, der fremmer den økonomiske modernisering. Der kan 
bl.a. nævnes: 
- Demokratisering og menneskerettigheder, overgangen til demokrati har i de seneste år haft store virkninger 
i Latinamerika. EU's foranstaltninger har haft særlig stor betydning på områderne konsolidering af retsstaten 
og borgersamfundenes medvirken ved udviklingen af en virkelig menneskerettighedskultur. 
- På området finansiel og faglig bistand er der lagt meget stor vægt på projekter og programmer for byerne 
(navnlig støtte til den uformelle sektor), foranstaltninger til sikring af respekten for frihedsrettighederne og de 
grundlæggende rettigheder for kvinder og en mere fuldstændig indpasning af disse i udviklingsprocessen samt 
projekter, der tager sigte på at forbedre levevilkårene og fremme respekten for de indfødtes kulturelle identitet. 
Endelig er uddannetsesområdet13 og projekter og programmer til beskyttelse af miljøet (forvaltning af tropiske 
skove14, byforurening osv.) prioriteret højt i medfør af den forpligtelse, som EU har indgået over for 
Latinamerika, og hvorved mindst 10% af samarbejdet skal have form af projekter inden for miljøbeskyttelse. 
Der henvises til Rådets forordning 443/92 om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med 
udviklingslandene i Asien og Latinamerika. 
12 Denne aftale omfatter ud over adgangen til ressourcerne et omfattende afsnit om samarbejde, der dækker flere 
aspekter ved havfiskeriet, bl.a. hvad angår forvaltningen af fiskeressourcerne. 
'"1 Navnlig programmerne Force Rio (støtte til regionale lederuddannelsescentre), ALFA (fremme af udvekslinger 
mellem universiteter) og CEFIR (uddannelsescenter fa regional integration). 
14 Der henvises til pilotprojektet til bevaring af den tropiske skov i Brasilien, som blev vedtaget i 1991 og 
gennemføres af Kommissionen, den brasilianske regering, Verdensbanken og G-7. 
- På området økonomisk samarbejde er der trods de knappe midler, der står til rådighed på dette omrade, sket 
en mærkbar relativ forhøjelse af støtten til aktiviteter af genskig interesse, hvor de latinamerikanske 
anmodninger er i kraftig vækst15. Dette er også tilfældet for det videnskabelige og teknologiske samarbejde, 
som har været kraftigt tiltagende siden 1980. 
2.2.3. Nye aktionsmetoder 
- Diversificering af kredsen af samarbejdspartnere 
De statslige institutioner i modtagerlandene er stadig de vigtigste samarbejdspartnere, men ansporingen til 
øget decentralt samarbejde med oprettelse af net for aktører fra borgersamfundet har ført en diversificering 
af kredsen af samarbejdspartnere med sig. 
- Fastlæggelse af strategier for lande og enkeltsektorer Der udarbejdes i øjeblikket systematisk sådanne 
strategier med henblik på at afpasse programmerne efter de komplekse og specifikke situationer i det enkelte 
land, den enkelte region eller den enkelte aktivitetssektor. 
- Iværksættelse af horisontale programmer for at sikre bedre overblik over og sammenhæng i Fællesskabets 
foranstaltninger er der iværksat horisontale programmer, som kommer hele Latinamerika til gode16. 
- Systematisk evaluering af de af Kommissionen finansierede foranstaltninger med henblik på at forbedre 
samarbejdstilbuddets kvalitet. 
3. HANDELSMÆSSIGT, ØKONOMISKCXSTEr^OLOGI^ 
Sammenlignet med en række andre regioner i verden har Latinamerika på mellemlang sigt strukturbetingede 
vanskeligheder ved at øge og diversificere sin eksport. Dette handicap kan bl.a. tilskrives virkningerne af 
importsubstitutionspolitikken, mangelen på diversificering af eksporten, nedgangen i den andel, som 
landbrugsprodukterne tegner sig for af verdenshandelen, den fortsat lave opsparings- og investeringskvote 
på subkontinentet og den lokale arbejdskrafts utilstrækkelige kvalifikationsniveau. Det er i denne sammenhæng 
aldeles afgørende, at handelsforbindelserne med Europa udbygges. 
3.1. En handelspartner i rivende udvikling 
Med en indbyrdes samhandel på rundt regnet 45 mia. ECU i 1993 er Latinamerika og EU særdeles vigtige 
handelspartnere for hinanden. Der er sket en bemærkelsesværdig stigning i EU's eksport til Latinamerika, 
nemlig på 41% fra 1990 til 1993, hvilket gør Latinamerika til verdens mest dynamiske kontinent, når det 
gælder de europæiske landes eksport 
Der knytter sig dog en betydelig asymmetri til disse forbindelser. 
3.2. Samhandelen er modsætningsfyldt 
EU er Latinamerikas næstvigtigste handelspartner og for otte landes vedkommende den vigtigste partner uden 
for subkontinentet17. Handelsstrømmene udgør i gennemsnit mere end 20% af de latinamerikanske landes 
import eller eksport. Omvendt har Latinamerika relativt set kun en beskeden placering i EU's udenrigshandel 
(under 5% af de samlede handelsstrømme). 
Selve samhandelens struktur opgjort på grundlag af varegrupper vidner om betydelige kontraster mellem de 
to regioner. 
Blandt aktiviteterne på dette område kan nasvnes iværksættelsen af en række programmer til fremme af 
samarbejdet mellem virksomheder såsom AL-INVEST siden 1994 og ECIP siden 1988. 
Der henvises til ALFA, AL-INVEST og ALURE. 
EU er det vigtigste bestemmelsessted overhovedet for 4 landes eksport (Brasilien, Chile, Panama og Peru) og 
det vigtigste bestemmelsessted uden for det latinamerikanske marked for yderligere 4 landes eksport (Argentina, 
Bolivia, Paraguay og Uruguay). Kilde: Europa-Kommissionen. 
HEE 
- Næsten 90% af ELTs eksport til Latinamerika består af industriprodukter. 
- Latinamerikas eksport til EU omfatter overvejende basisprodukter, råvarer og brændstoffer, og færdigvarerne 
tegner sig i øjeblikket kun for 23%. 
EU har traditionelt haft et betydeligt strukturelt handelsunderskud over for Latinamerika, men dette underskud 
forvandledes i 1993 til et overskud for EU. 
3.3. EU har truffet talrige foranstaltninger for at råde bod på disse skævheder oa fremme de 
latinamerikanske landes eksport 
Inden for rammeme af den generelle toldpræferenceordning (GSP) er der givet Latinamerika indrørnmerser 
for industriprodukber, tropiske varer og landbrugsprodukter. I forbindelse med GSP, der blev fornyet i 1995, 
er der indrømmet særordninger for Andes-landene, de mellemamerikanske lande og Venezuela for at anspore 
dem til at forstærke narkotikabekæmpelsen. Nogle af bestemmelserne i denne nye ordning kan være til særlig 
stor fordel for Latinamerika; det gaelder eksempelvis miljøklausulen, der ved at anspore til bæredygtig 
forvaltning af skovene kan forbedre afsætningen af træprodukter. Desuden indebærer den fælles 
landbrugspolitik toldfritagelse forvisse lanctonigsrjrodukter af stor betydning. GATTs landbrugsbestemmelser 
udbygger og forstærker reformen af den fælles landbrugspolitik og åbner nye muligheder for de 
latinamerikanske landes eksport i talrige sektorer. Endelig vil muJtifiberaftalen gradvis blive ophævet i løbet 
af 10 år. 
Hvad angår samarbejdspolitikken, er der finansieret mange projekter inden for handetsfremme med henblik 
på at forbedre de latinamerikanske varers kvalitet eller vinde indpas på lovende markeder uden for 
subkontinentet. 
Siden 1992 har der i tilslutning til Rio-gruppens ministermøder været afholdt møder på højt niveau vedrørende 
handelsanliggender. 
3.4. Der er således en tydelig formodning om. at der i det næste årti vil ske en kraftig udbygning af 
samhandelen i begge retninger 
Den hidtil gjorte indsats både på multilateralt og europæisk plan og den gradvis tydeligere effekt af de 
latinamerikanske reformer med henblik på at modemisere produktionsapparatet vil tilsammen forbedre den 
internationale konkurrenceevne og gøre det muligt at øge handelsstrømmene mellem Latinamerika og EU. 
Endelig vil det vigtige kapitel om samhandel i de kommende aftaler med MERCOSUR, Mexico og Chile få stor 
betydning for samhandelen mellem de to kontinenter. 
3.5. Forøgelse af de europæiske investeringer i Latinamerika 
I perioden 1980-1989 modtog Latinamerika 45,5% af sine udenlandske direkte investeringer fra Europa mod 
43,5% fra De Forenede Stater og med Japan på tredjepladsen med en meget lille andel. De europæiske 
investorers tilstedeværelse i Latinamerika er et gammelt fænomen. De har traditionelt haft tendens til at 
koncentrere sig om den sekundære sektor, men det europæiske investeringsfremstød har på det seneste først 
og fremmest kunnet mærkes i servicesektoren. Selv om mange lande nu tilbyder gunstige vilkår, har de nye 
investeringer hidtil overvejende været koncentreret om Mexico, Brasilien og Argentina, hvis hjemmemarkeder 
giver særlig store muligheder. Desuden har to faktorer haft en betydelig løftestangseffekt: 
privatiseringsprocessen og gældsomlægningsprograrrrreme, som de udenlandske direkte investeringer har 
bidraget til. 
4. DEN SENESTE UDVIKLING: REGIONAL OG SPECIFIK APPROACH FOR FORBINDELSERNE 
MELLEM EU OG LATINAMERIKA 
Det Europæiske Råd har på sine seneste møder givet udtryk for, at det er nødvendigt at udbygge 
forbindelserne med MERCOSUR, at føre forhandlinger om en "interregional rammeaftale" og at arbejde for 
én fremtidig kontraktuel udformning af forbindelserne med Mexico og en udvidelse af forbindelserne med 
Chile. Desuden blev der i "grunddokumentet om EU's forbindelser med Latinamerika og Vestindien", som 
Rådet for Den Europæiske Union vedtog den 31. oktober 1994, foreslået et "nyt samarbejde" mellem de to 
regioner. Det er tanken, at der i forbindelserne mellem EU og Latinamerika skal fastlægges en regional eller 
specifik approach baseret på de forskellige foreliggende situationer i regionen. Med henblik herpå har EU 
erklæret sig rede til at indlede forhandlinger, som kan munde ud i nye mere ambitiøse aftaler18 under skyldig 
hensyntagen til de pågældende partneres økonomiske potentiel og stade i integrationsprocessen, med støtte 
i konklusionerne i Rådets resolution af 1. juni 1995: "støtten til samarbejde og regional integration er en af de 
vigtigste bestanddele af EU's udviklingspolitik og kan som anført i artikel 130 U i unionstraktaten fremme "en 
harmonisk og gradvis integration af udviklingslandene i verdensøkonomien" og muliggøre en varig vækst". 
- Andes-gruppen 
EU har i længere tid stået i forbindelse med Andes-pagten. EU er med EF den vigtigste investeringskilde i 
regionen. Aftalen af tredje generation fra 1992 baner vej for helt nye forbindelser mellem EU og Andes-
landene. Regionen nyder godt af GSP-særbehandling, som fremmer dens integrering ved at gøre det muligt 
for den ved anvendelse af reglen om oprindelseskumulering at eksportere sine vigtigste varer til EU til nulsats, 
forudsat at regionens lande viderefører indsatsen på narkotikabekaempelsesområdet. 
- Mellemarnerfta 
Tiårsdagen for San José-dialogen blev fejret i 1994, og der blev ved den lejlighed gjort en særdeles positiv 
status: EU har bidraget til freds- og demokratiseringsprocessen for landtangens lande ved hjælp af omfattende 
humanitær bistand og udviklingsbistand og en vellykket politisk dialog. Den støtter ligeledes den regionale 
integrationsproces og zonens genoptagelse i verdensøkonomien. Samarbejdet mellem de to regioner er 
baseret på samarbejdsaftalen af tredje generation fra 1993. Mellemamerika er det område i regionen, som 
modtager størst ODA per capita fra Faellesskabet, og området har desuden i handelsmæssig henseende siden 
1992 nydt godt af en særlig GSP-ordning (landbrugsprodukter). Desuden vil EU i nær fremtid iværksætte en 
ny strategi, hvor der tages hensyn til de udfordringer, som regionen står over for i øjeblikket. 
- MERCOSUR 
EU har fra starten (1991) støttet MERCOSUR-landenes bestræbelser for at skabe en ny økonomisk enhed. 
Der er nu et tydeligt behov for at udvikle mere ambitiøse forbindelser med denne region, dvs. en ny ramme 
for forbindelserne mellem partnerne, som tager hensyn til den plads, som denne gruppering er i færd med at 
erobre i verden og i forbindelserne mellem EU og Latinamerika. Kommissionen er derfor blevet bemyndiget 
til at føre forhandlinger om en interregional rammeaftale om handelsmæssigt og økonomisk samarbejde med 
MERCOSUR med henblik på at indlede en proces, som kan munde ud i en interregional associering af politisk 
og økonomisk karakter. 
-Mexico 
EU er det næstvigtigste bestemmelsessted for den mexicanske eksport. Mexico er det største 
latinamerikanske marked for den europæiske eksport. De fremtidige forbindelser mellem EU og Mexico vil 
blive inspireret af den "højtidelige fælleserklæring afgivet af Rådet for Den Europæiske Union og Europa-
Kommissionen på den ene side og Mexicos Forenede Stater på den anden side" af 2. maj 1995, hvori 
parterne går ind for, at der indgås en politisk, handelsmæssig og økonomisk aftale, som uddyber 
forbindelserne mellem parterne. 
-Chile 
Tilnærmelsen til EU udgør en vigtig bestanddel af Chiles strategi for international åbning. EU's anerkendelse 
af denne approach er samtidig en blåstempling af landets potentiel og af den placering, det har opnået på den 
internationale scene såvel politisk som økonomisk. Chile vil antagelig i den forbindelse ønske at udbygge sine 
forbindelser med EU i institutionel henseende. 
-Cuba 
Cuba synes at være i gang med at indlede en reformproces, og EU er rede til at medvirke hertil. 
Kommissionen har i dette øjemed foreslået, at der indledes en dialog med henblik på at undersøge, på hvilke 
betingelser forbindelserne med øen kan udbygges19. På trods af den politiske usikkerhed er det lykkedes EU 
at sikre en betydelig kontinuitet i sine forbindelser med Cuba, og dens erfaringer med støtte til 
demokratiseringen i regionen gør den til en vigtig samarbejdspartner for dette land. 
EU yder allerede nu humanitær bistand til Cuba, ligesom landet nyder godt af visse målrettede foranstaltninger 
til fordel for borgersamfundet og et økonomisk samarbejde, der har til formål at støtte de økonomiske 
reformer, der er indledt i dette land. 
Bilag l indeholder en oversigt over de forskellige gældende aftaler, som er indgået af Fællesskabet. 
"Forbindelseme mellem Den Europæiske Union og Cuba", meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet fra 
Kommissionen. 
»! VEJEN FREM MOD ET DYBTGÅENDE PARTNERSKAB MED LATINAMERIKA 
Latinamerika har i kraft af sin politiske og økonomiske åbning givet sig i kast med dybtgående forandringer 
det ønsker at blive en af de intemationale aktører, hvormed EU skal uddybe sine parbierskabsforbinderser 
på politisk og handelsmæssigt plan og med hensyn til samarbejde i almindelighed 
Nu da gyldighedsperioden for de fastlagte retningslinjer for perioden 1991-1995 er ved at være udløbet, er 
det nyttigt at indlede overvejelser vedrørende det konkrete fremtidige indhold af forbinde teerne mellem EU og 
Latinamerika under skyldig hensyntagen til de indhøstede erfaringer, de nye muligheder og de udfordringer, 
som de to sider af Atlanterhavet står over for på områderne samhandel, investeringer og samarbejde i 
almindelighed. 
1. HVAD STAR LATINAMERIKA FOR I VERDEN AF I DAG? 
1.1. Latinamerika opfattes i stadig højere grad som en zone med betydelige nye muligheder på 
verdensplan 
Udviklingen i de seneste år vidner om særdeles store generelle udbygningsmuligheder i Latinamerika, omend 
med betydelig variation fra land til land, og omvendt om en fortsat betydelig skrøbelighed. Alligevel er 
analytikerne enige om at denne skrøbelighed ikke lægger nogen hindring i vejen for tendensen til et næsten 
generelt opsving. De store økonomiske og politiske forandringer, som subkontinentet er i gang med, og navnlig 
opgivelsen af den traditionelle protektionisme til fordel for en resolut åbning udadtil er forhold, som blot 
forstærker det faktum at Latinamerika har et uhyre stort indre marked og et betydeligt udbygningspotentiel, 
som gør denne region til en strategisk zone for investeringer og udvikling af handelsforbindelser. Der har siden 
begyndelsen af 1990'eme været et økonomisk opsving i gang med vækstrater på 3,2% i perioden 1991-1993 
og 3,7% i 1994 (ECLA). Ved bedømmelsen af den gjorte indsats i 1990'erne skal subkontinentet nødvendigvis 
vurderes på baggrund af den vanskelige kontekst ved udgangen af det "tabte årti", ligesom regionens store 
muligheder skal fremhæves på trods af de fortsatte hindringer, bl.a. de sociale skævheder og forskellene i 
udviklingsniveau fra land til land. 
1.2. En stadig stærkere international tilstedeværelse 
Latinamerikas plads i verdenssamfundet profileres stadig tydeligere. Subkontinentet og dets forskellige 
elementer søger at opnå en placering i de forskellige internationale foraer og at drage fordel af de nye 
muligheder, der åbner sig for det. Denne intemationale tilstedeværelses mange dimensioner viser klart, at 
Latinamerika er en fremtidszone, som man ikke kan komme uden om ikke alene økonomisk, men også 
politisk: 
- Den amerikanske og vestindiske dimension: Der er sket store ændringer i de interamerikanske forbindelser 
i retning af mere pragmatiske og mere konstruktive forbindelser. Denne tilnærmelse har bl.a. givet sig udslag 
i en nordamerikansk frihandelsaftale (NAFTA) mellem De Forenede Stater, Canada og Mexico. 
Ved det panamerikanske topmøde i december 1994 blev det besluttet, at der skulle oprettes et 
frihandelsområde for hele det amerikanske kontinent senest i år 2005. 
For Vestindiens vedkommende oprettede CARICOMs 13 medlemslande, Cuba og G-3's medlemslande 
(Mexico, Venezuela og Colombia) i 1994 AEC/Sammenslutningen af Vestindiske Stater. 
Desuden skal det bemærkes, at OAS/Organisationen af Amerikanske Stater spiller en stadig vigtigere og 
stadig mere autonom rolle. 
- Stillehavsdrmensionen: Den asiatiske økonomiske ekspansion udøver betydelig tiltrækning på subkontinentet, 
der til gengæld også er af betydelig interesse for disse lande. Chile og Mexico er medlemmer af APEC (det 
økonomiske samarbejde i Asien og Stillehavsområdet), der efter planen skal oprette et frihandelsområde i år 
2020. 
- Den antarktiske dimension: Chile og Argentina er direkte involveret i problematikken omkring det antarktiske 
kontinent og gør krav på visse dele deraf. 
- Den sydatlantiske dimension: Forbindelserne mellem Latinamerika og Afrika er særdeles sparsomme og kan 
især tilskrives Brasilien. De betydelige politiske ændringer, der er sket i det sydlige Afrika i de seneste år, lader 
ane, at der kan opstå en samarbejdsakse Syd/Syd. Europa kan i kraft af sine historiske forbindelser med både 
det latinamerikanske subkontinent og det afrikanske kontinent spille en vigtig katalysatorrolle i forbindelse med 
denne proces. 
- Forbindelsen mellem de to oceaner i kraft af Panama-kanalen. Det er i vor interesse at forstærke den 
europæiske tilstedeværelse på dette vigtige knudepunkt for verdenshandelen i de kommende år. 
10 
Der kan fremhæves en række andre aspekter ved Latinamerikas øgede tilstedeværelse på internationalt plan 
såsom 
- dets rolle for nedrustning og ikkespredning af kernevåben20 
- optagelsen af Mexico i OECD i 1994, hvorved de traditionelle forbindelser mellem nord og syd blev ændret 
- Latinamerikas betydning i bestræbelserne for at sikre øget stabilitet i det intemationale finansielle system 
- miljøspørgsmålenes betydning 
- betydningen af problemerne med tilknytning til narkotikahandelea 
2. ET KONTINENT MED STORE VARIATIONER: FÆLLESSKABETS REAKTION 
2.1. Foreslået Strategi 
På trods af mange fællestræk som følge af en række kulturelle og historiske faktorers indvirkning og en fælles 
udviklingsmodel er hovedindtrykket stadig, at Latinamerika er stærkt heterogent og dette kommer til udtryk 
på talrige områder såsom 
- de forskellige staters størrelse 
- de meget forskellige befolkninger og kulturer: folk med europæisk oprindelse, indfødte (400 etniske grupper), 
folk med afrikansk eller asiatisk oprindelse eller med oprindelse i Mellemøsten: situationen varierer kraftigt fra 
land til land, idet Argentina overvejende bebos af europæere, medens Brasilien har mange mestizer, og Peru 
og Guatemala har en stor befolkningsandel af indfødte 
- de mange sprog: de mest fremherskende er de europæiske indvandreres sprog, navnlig spansk og 
portugisisk, men der tales også de indfødtes sprog og andre 
- de forskellige religioner den romersk-katolske kirke er stadig den vigtigste, men er gået en del tilbage 
- meget store variationer med hensyn til folketal, der ikke systematisk svarer til staternes størrelse 
- betydelige forskelle i økonomisk udviklingsniveau: meget uensartet BNP varierende (1994) mellem 502 
dollars per capita i Nicaragua og 4 747 dollars i Argentina (Den Interamerikanske udviklingsbank) og store 
forskelle i indkomstfordeling 
- betydelige forskelle i indekserne for menneskelig udvikling (UNDP). 
Hvorledes kan man på baggrund af de stærkt uensartede latinamerikanske forhold og de accelererende 
forandringer i Latinamerika i de seneste år sikre en øget europæisk tilstedeværelse? 
Udbygningen af dialogen mellem EU og Latinamerika og effektiviseringen af Fællesskabets samarbejdsindsats 
skal tilpasses efter de forskellige regionale niveauer, samtidig med at den overordnede dialog (Rio-gruppen) 
skal konsolideres, og subkontinentets gradvise integration skal fremmes. Som følge af Latinamerikas 
heterogene fremtræden vil forbindelserne mellem EU og Latinamerika fortsat være domineret af en regional 
(Andes-gruppen, Mellemamerika, MERCOSUR) eller specifik approach (Mexico, Chile, Cuba). 
Denne regionale og specifikke approach fra EU's side over for Latinamerika udgør Fællesskabets reaktion på 
de latinamerikanske landes valg af en 'aben regionalisme''. Denne strategi skal sikre et 'løft" i forbindelserne 
mellem EU og Latinamerika i form af øget hensyntagen til de nationale og regionale forskelle. 
En sådan approach gør det ligeledes muligt at udvikle de særlige muligheder, som den enkelte enhed og/eller 
det enkelte land kan byde på i forbindelserne med EU, idet Fællesskabets samarbejdsindsats afpasses efter 
de forskellige udviklingsniveauer, som den enkelte enhed eller det enkelte land har nået. Visse lande og/eller 
regioner vil således vedblivende være hovedmodtagere af udviklingsbistand, medens andre bedre udviklede 
og mere produktive vil være gode partnere i aktiviteter af gensidig interesse. 
2.2. Finansielle behov 
Denne strategi vil antagelig inden for rammeme af de budgetmidler, der stilles til rådighed, øge 
fællesskabssamarbejdets effektivitet. I dette øjemed fastsættes det vejledende rammebeløb for perioden 1995-
1999 på artikel B7-301, 'Samarbejde med udviklingslandene i Latinamerika", der omfatter finansielt, fagligt 
og økonomisk samarbejde med disse lande, med forbehold af den årlige budgetprocedure til 1 343 mk). ECU 
sammenholdt med de 925 mio. ECU, som blev fastsat for perioden 1990-1994. Desuden kan Latinamerika 
ligesom de øvrige udviklingsregioner nyde godt af horisontale og/eller sektormæssige foranstaltninger, der bl.a. 
20 Tlatelolco-traktaten om forbud mod kernevåben i Latinamerika (1967). 
11 
finansieres over afsnit B7 i det almindelige budget21 (som f.eks. fødevarehjælp, humanitær bistand, støtte til 
flygtninge, foranstaltninger gennemført af NGOer, foranstaltninger til støtte for demokrati og 
menneskerettigheder, investeringsfremme(ECIP)osv). 
3. RELEVANTE STRATEGIER 
3.1. Forbedring af de politiske forbindelser 
Den nye intemationale dimension, som Latinamerika har opnået i de seneste år, gør det nødvendigt med en 
udbygget politisk dialog med denne region i overensstemmelse med regionens eget stærke ønske. Denne 
dialog bør dels uddybes for hele subkontinentet (Rio-gruppen), dels regionalt (MERCOSUR, Mellemamerika, 
Andes-pagten), bilateralt (navnlig i forholdet til de lande, der gøres til genstand for en specifik approach), inter­
parlamentarisk, i de internationale fora, mellem EU og Latinamerikas faste repræsentanter samt på 
iberoamerikansk plan. De vigtigste temaer vil overalt være opretholdelse af freden og den regionale stabilitet 
samt Fællesskabets støtte til de demokratiske processer og forsvar og fremme af menneskerettigheder. Der 
vil dog kunne optages en række nye temaer i den politiske dialog med Latinamerika ud over de rent 
latinamerikanske anliggender, udviklingen i de interamerikanske forbindelser (bl.a. via NAFTA og i 
bevidstheden om at EU er i færd med at opbygge sin egen dialog med De Forenede Stater, der er 
hovedaktør på subkontinentet), Chiles og Mexicos optagelse i APEC, Mexicos optagelse i OECD samt de 
udfordringer, som miljøbeskyttelsen indebærer. Latinamerikas ovenfor beskrevne plads i verden giver et indtryk 
af de mange muligheder, der findes for at berige den politiske dialog mellem EU og Latinamerika om 
spørgsmål, der vedrører hele verdenssamfundet (eller i visse tilfælde trekanten Latinamerika/De Forenede 
Stater/EU), samtidig med at de institutionaliserede dialoger (San José-dialogen og dialogen med Rio-gruppen) 
og de specifikke dialoger fortsat skal prioriteres højt. Europa kan i høj grad bidrage til, at Latinamerika gradvis 
inddrages i forvaltningen af de intemationale anliggender. 
3.2. Nødvendige fremskridt på områderne frihandel og integration 
Disse emner er prioriteret særdeles højt af vore latinamerikanske partnere. EU går ind for en udbygning af 
subkontinentets handelsmæssige, økonomiske og teknologiske formåen og yder institutionel støtte til den 
regionale integrationsproces. På dette område har EU for øvrigt den store fordel frem for verdens øvrige 
økonomiske magter, at den har unikke erfaringer med den europæiske integration (en såkaldt "europæisk 
specificitet"). De latinamerikanske lande er særdeles interesserede i at nyde godt af disse erfaringer. 
EU kan ligeledes insistere på, at morgendagens udfordringer knyttes sammen med en iværksættelse af en 
virkelig integration, der naturligvis skal baseres på frihandel og markedsøkonomi, men også skal ledsages af 
egnede foranstaltninger, der sikrer social kohæsion og bæredygtig udvikling. 
Endelig vil de aftaler, som EU vil indgå med de forskellige latinamerikanske integrationsstrukturer, optræde 
i forbindelse med de regionale liberaliseringstiltag, og den private sektor skal spille en vigtig rolle på dette 
område. 
3.3. Et mere relevant, målrettet, innoverende og fleksibelt samarbejde 
Samarbejdet (navnlig bestræbelseme for at opnå en bæredygtig udvikling) udgør til stadighed en 
grunclæggende bestanddel af EU's strategi over for Latinamerika. 
Ud over de uundgåelige budgetmæssige begrænsninger af mulighederne for at forhøje midlerne til 
samarbejdet med Latinamerika er der tre gode grunde til at koncentrere de nye retningslinjer for samarbejdet 
om nogle få højtprioriterede strategiske emner. Det drejer sig om at tage de udfordringer op, som Latinamerika 
står over for, at respektere og gennemføre de mål for og bestemmelser om samarbejdet med udvik­
lingslandene, som er fastsat i unionstraktaten22, og endelig at tilstræbe større effektivitet og synlighed i 
samarbejdet. 
Der bør skabes et nyt partnerskab med subkontinentet, der kan sikre, at støttemodtagerne i samarbejdets regi 
gradvis forvandles til aktive partnere. Med udgangspunkt i de latinamerikanske udfordringer og de europæiske 
muligheder bør EU's samarbejde koncentreres om tre hovedområder ledsaget af tre tværgående temaer af 
fælles interesse. 
21 Det samlede beløb, der blev afsat til sådanne andre foranstaltninger i landene i Latinamerika, androg i perioden 
1990-1994 905 mio. ECU. 
22 Der henvises til artikel 130 U og 130 X i afsnit XVII, "udviklingssamarbejde". 
12 
/ 
3.3.1. Hovedområder 
Disse kan resumeres som følger fælles engagement til fordel for demokratiet, sarnfundsmæssig udvikling og 
international konkun^ncedygtighed 
De giver sig udslag i udvikling af samarbejdstiltag i de forskellige lande. 
. INSTITUTIONEL STØTTE OG KONSOLIDERING AF DE DEMOKRATISKE PROCESSER 
Formålet er at sikre, at de demokratiske processer bliver irreversible: 
- konsolidering af retsstatens institutioner, udbygning af institutionerne inden for lovgivning, retsvæsen, politik 
og forsvar af menneskerettighederne for at forbedre deres effektivitet og øge deres betydning; ansporing til 
god regeringsførelse ("good governance"), også i lokalregeringer og kommuner 
- reform af staten og støtte til decentralisering: modernisering af den offentlige administration (både centralt 
og decentralt), skattereform rationalisering og effektivisering af den offentlige sektor, forvaltning af 
privatiserede tjenester og erhvervsuddannelsesprogrammer forde ansatte i de forskellige statslige institutioner 
-støtte til udartejdelseafsektDrpolitikker(uddannelse, sundhed, udvikling af landdistrikter osv.) ved udnyttelse 
af EU's resultater på området på grundlag af målrettede foranstaltninger. For landdistrikternes vedkommende 
bør der tages hensyn til de ændringer, der har fundet sted i den makroøkonomiske situation og lægges større 
vægt på institutionel støtte og mobilisering af borgersamfundets aktører og knowhow. 
. BEKÆMPELSE AF FATTIGDOM OG SOCIAL UDSTØDELSE 
Formålet er at tage den udfordring op, som den 'sociale gæld" udgør, og at inddrage de berørte befolkninger 
i markedsøkonomien. Bekæmpelse af marginalisering, social udstødelse og ekstrem fattigdom bør økonomisk 
set prioriteres højest inden for udviklingssamarbejdet med Latinamerika. Der bør indføres særlige 
samartxejdsprogramrner, navnlig inden for sundhed, uddannelse og boliger. Disse foranstaltninger, der forbe­
redes på grundlag af integrerede approaches og tager sigte på at fremme en bæredygtig udvikling, kan ud 
over punktvise projekter svarende til traditionen for europæiske samarbejdstiltag omfatte supplerende 
programmer, der inddrager dele af det berørte borgersamfund på subkontinentet og i Europa. Det er således 
meningen, at Fællesskabets samarbejdsindsats skal drage de operationelle konklusioner af det 
handlingsprogram, der blev fastlagt på det sociale topmøde i København i marts 1995. 
Formålet er også at binde den økonomiske udvikling sammen med det sociale fremskridt ved at sikre 
respekten for arbejdstagernes grundlæggende rettigheder, bl.a. ved at fremme de relevante I LO-konventioner, 
navnlig de konventioner, der tager sigte på at afskaffe tvangsarbejde og børnearbejde, og ved at styrke 
foreningsfriheden, retten til at organisere sig og forhandle kollektivt og princippet om ikke-diskrimination. 
. STØTTE TIL DE ØKONOMISKE REFORMER OG FORBEDRING AF DEN INTERNATIONALE 
KONKURRENCEEVNE 
Styringen af de makroøkonomiske variabler er fortsat en bindende nødvendighed for Latinamerika, der i dette 
øjemed bakkes op af Verdensbanken og Den Internationale Valutafond. Fællesskabsforanstaltningerne bør 
sætte de latinamerikanske lande i stand til at drage fordel af Fællesskabets erfaringer (eksempelvis på 
områderne konkurrence og normer og standarder) inden for følgende discipliner 
- Støtte til udvikling af den private sektor.uddybning af det økonomiske samarbejde af fælles interesse, fremme 
af det industrielle, videnskabelige og teknologiske samarbejde23 og fremme af irrrbrmatrønssarnfundets udvik­
ling. EU vil fremme en udvikling af handel og investeringer i begge retninger for at forbedre diversificeringen 
og moderniseringen af de latinamerikanske økonomier og den europæiske tilstedeværelse på de hastigt 
voksende markeder i Latinamerika. EU vil anspore disse lande til at deltage i informationssamfundets udvikling 
for i gensidig interesse at udbygge de teknologiske og industrielle bånd mellem de to regioner og udnytte de 
muligheder, som de nye markeder frembyder. 
- Skabelse af en forbedret synergi mellemindustrielt samarbejde og\ndenskabeligtogtelax)logtsksarrarbejde: 
det er nødvendigt at støtte de latinamerikanske bestrasbelser for at rationalisere og koordinere 
forskningsprogrammerne i universiteterne og de offentlige institutioner bedre, at bidrage til at tilnærme den 
videnskabelige forskning og den teknologiske udvikling, der gennemføres af den private sektor, og endelig at 
samarbejde om uddannelse af administratorer inden for de videnskabelige og teknologiske institutioner. Det 
videnskabelige og tekniske samarbejde kan bidrage til at føre disse mål ud i livet. 
- Forstærket fremme af industri og investeringer Der bør finde en konsolidering sted af 
partnerskabsprogrammeme inden for den private sektor mellem aktører fra EU og fra Latinamerika (ECIP, AL-
INVEST); frem for at mangedoble instrumenterne bør der sikres kontinuitet i de oprettede strukturer og finde 
Dette samarbejde er til gensidig fordel og skal ikke begrasnses til blot og bar teknologioverførsel. 
13 
et protektionistisk kontinent. Også visse europæiske miljøer har et ofte fordrejet - for ikke at sige folkloristisk -
billede af subkontinentet og har et meget dårligt kendskab til de stadig hurtigere ændringer, der har fundet 
sted i de seneste år. 
At kende Nnanden bedre for bedre at kunne forstå hinanden, føre en dialog og samarbejde er en absolut 
forudsætning for at kunne føre det nye partnerskab, der foreslås her, ud i livet 
EU er bl.a. via medlemsstaterne en kendt og anerkendt partner i Latinamerika, men der skal stadig gøres en 
betydelig indsats for at gøre de interregionale forbindelser og navnlig samarbejdsaktionerne mere synlige. 
Hovedvægten bør ikke alene lægges på udvikling af informationstiltag, men også og først og fremmest på en 
større inddragelse af borgersamfundets aktører i samarbejdsprogrammeme. Det er i dette øjemed nødvendigt 
at erhverve større erkendelse blandt udviklingsaktøreme og gøre disse medansvarlige, når det drejer sig om 
at forstærke samarbejdet mellem EU og Latinamerika med henblik på at puste nyt liv i de århundredgamle 
forbindelser mellem os og denne region i verden baseret på et tilstræbt og autentisk partnerskab. 
16 
BILAGSFORTEGNELSE 
11. Latinamerika - nøgletal 
I 2. Sundhed i Latinamerika 
I 3. Uddannelse i Latinamerika 
II. Institutionelle forbindelser mellem EF og Latinamerika 
II11. Handelsforbindelser mellem EU og Latinamerika 
III 2. Samhandelen mellem EU og Latinamerika 
III 3. Udviklingen i samhandelen (enkeltsektorer) mellem EU og de vigtigste regionale latinamerikanske 
enheder (i mio. ECU) 
IV1. Latinamerikas andel i de internationale investeringsstrømme 
IV 2. De udenlandske direkte investeringer i Latinamerika og Vestindien 
IV 3. ELTs andel i den statslige udviklingsbistand til Latinamerika 
V1. EFs udviklingssamarbejde i Latinamerika 
V 2. Forpligtelser på alle poster over for Latinamerika ( 1990-1994) 
V 3. Forpligtelser over for Latinamerika (1990-1994): udviklingen på tre specifikke budgetposter 
VI. Samarbejdet mellem EF og Latinamerika fra 1996 til 2000. Foreslåede hovedområder og -temaer 
disponible budgetposter. 
/7-
BILAG I: LATINAMERIKA- NØGLETAL 
NØGLETAL 
OMRADE BEFOLKNING BNP 
mio. indbyggere per 
capita 
i USD 
(1993) (1994) 
(IBRD) (IDB) VÆKSTRATER I FASTE UDLANDSGÆLD I ALT (i 
PRISER (%) forhold til BNP) I % Rente-og afdragsbetalinger INFLATIONSTAKT 
(årsgennemsnit) på udlandsgælden i % af 
eksporten 
1970-80 1980-93 (1990) (1993) (1980) (1993) (1970-1980) (1980-1993) 
(IBRD) (IBRD) (IBRD) (IBRD) 
MEXICO 90,0 2.284,0 6,3 1,6 40,0 32,8 48,1 31,5 18,1 57,9 
MELLEMAMERIKA*? 
Costa Rica 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Nicaragua 
Panama 3,3 
5,5 
10,0 
5,3 
4,1 
2,5 1.860,0 
1.186,0 
950,0 
788,0 
502,0 
2.419,0 3,6 
5,8 
5,8 
1,2 
1,3 2,5 
1,6 
1,7 
2,9 
-1,8 
1,8 59,9 
28,4 
35,2 
104,7 
741,6 
1 36,9 _4_8/l_ 
_21,0_ 
22,4 
101,2 
695,4 
101,6 29,1, 
1,1 
21,4 
22,3 
6,3 18 J 
11'9 
23,2 
3J,5 
29,1 
3,1 10,7 
10,5 
8_i1 
12,6 
7,7 22,1 
J_Z'° 16,8 
8,2 
J544,6 
ANDES-LANDENE 
Bolivia 
Colombia 
Ecuador 
Peru 
Venezuela 7,1 
35,7 
11,0 
22,9 
20,9 1.033,0 
1.598,0 
1.347,0 
1.496,0 
3.482,0 ^,5 
5,4 
9,5 
3,5 
3,5 1,1 
3,7 
2,4 
-0,5 
2,1 67,8 
44,4 
1 18,3 
64,0 
62,7 61,9 
32,3 
98,8 
46,1 
62,6 35,0 
16,0 
33,9 
n.d 
27,2 _59,4 
29,4 
25,7 
n.d 
22,8 1_87/| 
24,9 
46,4 
316,1 
23,9 
MERCOSUR 
Argentina 
Brasilien 
Paraguay 
Uruguay 33,8 
156,5 
4,7 
3,1 4.747,0 
2.120,0 
1.573,0 
3.168,0 2,5 
8,1 
8,5 
3,1 0,8 
2,1 
2,8 
1,3 45,6 
23,7 
36,8 
54,2 28,6 
26,3 
20,4 
54,3 37,3 
63,1 
44,5 
Ï8,6 46,0 
24,4 
58,7 
14,9 134,2 
38,6 
12 77 
63,7 374,3 
423,4 
^2570 
"667 
CHILE 13,8 3.130,0 1,8 5,1 64,1 44,7 43,1 23,4 186,2 20,1 
|CUBA 10,8 
l ALT 441,0 mm 
Kilder: World Bank Atlas-94-
IDB/Årsberetnmg 94 (for 94-indikatorer) 
IDB/Den økonomiske og sociale udvikling i Latinamerika og Vestindien -94-
(for 93-indikatorer) 
World Development Report -95-
BILAG I 2 
SUNDHEDSINDIKATORER FOR LATINAMERIKA 
Kilde: Rapport om udviklingen i verden -1995-Verdensbanken. 
BILAG I 3 
UDDANNELSESINDIKATORER FOR LATINAMERIKA 
LAND 
Argentina **#%.£>pVocent i aldersgruppen/derjerelndtegnet til enkidâannelsél^^,^^' :'-wÊÊÈÊ^>$4<M 
PRIMÆRT _, ^ ^ _J V* ' * SEKW 
1 alt Kvinder 1 alt 
1970 
105 
Bolivia ! 76 
Brasilien | 82 
Colombia | 108 
Costa Rica 
Chile 
Cuba 
Ecuador 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Mexico 
Nicaragua 
Panama 
Paraguay 
Peru 
Uruguay 
Venezuela 1 10 
107 
-
97 
25 
5 7 
87 
104 
80 
99 
109 
107 
1 12 
94 1992 
107 
85 
106 
1 17 
105 
96 
-
-
78 
79 
105 
1 13 
102 
106 
1 10 
1 19 
108 
99 1970 
106 
62 
82 
1 10 
109 
107 
-
95 
83 
51 
87 
101 
81 
97 
103 
99 
109 
94 1992 
1 14 
81 
-
1 17 
104 
95 
-
-
79 
73 
107 
1 1 1 
104 
105 
109 
-
107 
100 1970 
44 
24 
26 
25 
28 
39 
-
22 
22 
8 
14 
22 
18 
38 
17 
31 
59 
33 1992 
-
34 
39 
55 
43 
72 
-
-
25 
28 
19 
55 
44 
60 
30 
30 
84 
34 iDÆRT->^ - jçftse*^ > TERTIÆRTID? 
Kvinder | 1 alt 
1970 i 1992 
i 
47 i 
20 | 31 
26 : 
24 i 6 
29 i 45 
42 ! 75 
i 
23 ! 
21 ! 27 
s ! 
13 I 34 
17 55 
17 i 46 
40 
17 j 31 
27 i 
64 j 
34 40 1970 
22 
13 
12 
10 
23 
13 
-
37 
<-f 
8 
8 
14 
14 
22 
9 
19 
18 
21 I alt 
1992 
43 
23 
12 
15 
28 
23 
-
20 
16 
-
9 
14 
10 
24 
8 
39 
32 
30 îr «sfAntal elever^ÉLg MJilAifabetismelfeiÆ., 
^^gRmafrfseit^^s^^P^^^^ 
1970 
19 
27 
28 
3S 
30 
50 
-
37 
37 
36 
35 
46 
37 
27 
32 
35 
24 
35 1992 Kvinder 
1990 
i 
l 
! 11 
25 i 29 
23 i 20 
28 j 14 
32 | 7 
25 j 7 
-
-7 
16 
4- ; 30 
34 
33 
3C 
3" 
23 
2 3 
^ ' 
22 53 
29 
15 
-
12 
12 
21 
4 
17 I alt 
1990 
7 
23 
19 
13 
7 
7 
6 
14 
27 
45 
27 
13 
i 
12 ! 
10 
1 5 
4 
S 
Kilde: Rapport om udviklingen i verden -1995- Verdensbanken. 
DA'CA03/95/01640100.P00 (FR's 
BILAG II 
INSTITUTIONELLE FORBINDELSER 
^MINISTER-
DIALOGER 
San José 
Mellemamerika 
Rio-gruppen 
22. Samarbejds­
aftaler 
Chile 
Argentina 
Paraguay 
Uruguay 
Brasilien 70/90 
1984 
7 meder 
1990 Rom 
Rom-erklæring 
1990 Rammeaftale 
om samarbejde 
1990 
Handelsmæssig og 
økonomisk ramme­
aftale 
1973 Handelsaftale 
1980 Rammeaftale 
om samarbejde 1991 
Managua 
San José vil 
Luxembourg 
1. ministermode 
Rammeaftale om 
samarbejde 1992 
Lissabon 
San José VIII 
Santiago 
2. ministermøde 
Rammeaftale om 
samarbejde 
Rammeaftale om 
samarbejde 1993 
San Salvador 
San José IX 
København 
3. ministermode 1994 
Athen 
San José X 
Sao Paulo 
4. ministermøde 
Rammeafatale om 
fiskeri 1995 
Panama 
San José XI 
Paris 
5. ministermøde 
DACA03/95/01640100. POO (FR) 
9^ Andespagten 
Mellemamerika 
(Costa Rica, El 
Salvador, 
Honduras, 
Guatemala, 
Nicaragua, 
Panama) 
Mexico 
Mercosur 
3) Inter­
paria mentariske 
moder EP/P AR-
LATINO 1983 Samarbejds­
aftale 
EØF/Cartagena-
aftalen 
1987 Ikrafttrasden af 
samarbejdsaftale 
EØF/Cartagena-
aftalen 
1984 San José, 
dialogens 
begyndelse 
1985 
Samarbejdsaftale 
1975 Samarbejds­
aftale 
1974 Bogota 
1975 Luxembourg 
1977 Mexico 
1979 Rom 
1981 Bogota 
1983 Bruxelles 
1985 Brasilien 
1987 Lissabon 
1989 San José Rammeaftale om 
samarbejdsaftale 
Siville Intennstitutionel 
samarbejdsaftale Rammeaftale om 
samarbejde 
Rammeaftale om 
samarbejde 
Sâo Paolo Bruxelles 
BILAG 1: HANDELSFORBINDELSER MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION OG 
LATINAMERIKA 
DEN LATINAMERIKANSKE EKSPORTS BESTEMMELSESSTED 
1980 1992 
Brasilien 
Panama 
Chile 
Pu ru 
Colombia 
Ecuador 
Mexico 
Venezuela 
Costa Rica 
El Salvador 
Honduras 
Guatemala 
Nicaragua 
Bolivia 
Paraguay 
Uruguay 
Argentina 1. 2. 3. 
EU 
USA 
EU 
USA 
EU 
USA 
USA 
USA 
USA 
Latinam. 
USA 
Latinam. 
USA 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
EU Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
EU 2. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. Latinam. 
USA 
Latinam. 
USA 
EU 
Latinam. 
EU 
Latinam. 
EU 
Latinam. 
EU 
USA 
USA 
EU 
EU 
EU 
EU 3. 
USA 
Latinam. 
USA 
Latinam. 
Latinam. 
EU 
Latinam. 
EU 
Latinam. 
EU 
Latinam. 
EU 
EU 
USA 
USA 
USA 
USA 
Kilde: CONTRADE. 
DEN LATINAMERIKANSKE IMPORTS OPRINDELSESSTED 
Brasilien 
Colombia 
Ecuador 
Mexico 
Venezuela 
Costa Rica 
El Salvador 
Honduras 
Panama 
Guatemala 1980 1992 
1 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
Latinam. 
USA 
USA 
USA 2. 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
Latinam. 
USA 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 3. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU '-\>A •*?' USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA EU 
Latinam. 
EU 
EU 
EU 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. Latinam. 
EU 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
Nicaragua 
Bolivia 
Chile 
Paraguay 
Pnru 
Uruguay 
Amentina Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
USA 
Latinam. 
EU USA 
USA 
USA 
EU 
EU 
EU 
USA EU 
EU 
EU 
USA 
Latinam. 
US 
Latinam. Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. 
Latinam. USA 
USA 
EU 
EU 
USA 
EU 
EU EU 
EU 
USA 
USA 
EU 
USA 
USA 
Kilde: C O MT RADE. 
â 3 
c BILAG III 2 
SAMHANDELEN MELLEM EU OG LATINAMERIKA 
(i mia. ECU) 
29,9 
25,4 25<9 
24,5 
20 19,f0.4 
17,5 
16,3 
15,1 Import fra Latinamerika 14,6 
13,2 
Eksport til Latinamerika 
7,57,8 
2'82,1 2,2 4,9 
3,7 3,7 
1960 1965 1970 1975 1980 1985 1990 1991 1992 1993 
Kilde: EUROSTAT. 
BILAG III 3 
Ur UDVIKLINGEN 1 SAMHANDELEN (ENKELTSEKTORER) MELLEM EU OG DE VIGTIGSTE REGIONALE LATINAMERIKANSKE ENHEDER 
n Min Fr.i n 
REGION 
Latinamerika 
Mercosur 
Andes-gruppen 
Mellemamerika 
Mexico 
Chile SEKTOR j DEN EUROPÆISKE UNIONd) 
| 1985 Ï990 
Næringsmidler, drikkevarer og toPak 
Råvarer, brændstof, olier, fedtstoffer og voks 
Industriprodukter 
Andet 
Samlet handel 
Næringsmidler, drikkevarer og tobak 
Råvarer, brændstof, olier, fedtstoffer og voks 
Industriprodukter 
Andet 
Samlet handel 
Næringsmidler, drikkevarer og tobak 
Råvarer, brændstof, olier, fedtstoffer og voks 
Industriprodukter 
Andet 
Samlet handel 
Næringsmidler, drikkevarer og tobak 
Råvarer, brændstof, olier, fedtstoffer og voks 
Industriprodukter 
Andet 
Samlet handel 
Næringsmidler, drikkevarer og tobak 
Råvarer, brændstof, olier, fedtstoffer og voks 
Industriprodukter 
Andet 
Samlet handel 
Næringsmidler, drikkevarer og tobak 
Råvarer, brændstof, olier, fedtstoffer og voks 
Industriprodukter 
Andet 
Samlet handel 11.285 
14.746 
118.364 
1.480 
45.875 
7.028 
4.573 
6.694 
602 
18.897 
1.999 
4.665 
4.319 
417 
11.400 
1.227 
274 
1.696 
70 
3.267 
215 
4.635 
2.883 
208 
7.941 
396 
380 
1.679 
84 
2.540 9.995 
8.405 
21.407 
1.462 
41.270 
5.438 
3.902 
9.041 
577 
18.959 
1.557 
2.098 
3.687 
414 
7.756 
1.212 
180 
1.1 74 
41 
2.607 
692 
. 1.632 
4.366 
136 
6.826 
730 
476 
2.402 
167 
3.776 1993 
10.729 
6.751 
27.536 
1.207 
46.223 
5.781 
3.230 
11.968 
386 
21.365 
2.032 
1.735 
4.472 
376 
8.614 
1.154 
177 
1.603 
36 
2.970 
583 
1.018 
6.423 
188 
8.212 
639 
528 
2.477 
117 
3.761 ]_ 1994 
56.352 
27.692 
10.011 
2.438 
9.385 
4.319 
(1) Den Europæiske Union med 12 medlemsstater. 
Kilde: IRELA, COMEXT- DATABASE, Bruxelles-Luxembourg; IRELA. 
BILAG IV 1 
LATINAIVIERIKAS.ANDEL LDEJNTERNATJQNALE INVESTERINGSSTRØMME 
i 1976-80 
Nettostrømme i mia. USD (årsgennemsnit) 
Udenlandske direkte invest. ! 39,5 
Samtlige udviklingslande 
Asien 
Latinamerika 
Østeuropa 5,7 
2 
3,5 
0 1981-85 
43 
15,3 
3,8 
4,5 
0 1986-90 
162,8 
14,6 
5,9 
5,2 
0,2 1991 
184,5 
30,4 
14 
10,1 
2,5 1992 
173,5 
39,9 
19,8 
13,5 
3,4 1993 
173,4 
53,4 
28,5 
17 
Latinamerikas andel i verdens samlede udenlandske direkte investeringer 
1976-80 1 1981-85 ] 1986-90 ! 1991 
8,9 10,5 3,2 
Latinamerikas andel i nettostrømmene til samtlige udviklingslande 
61,4 29,4 35,6 5,5 
33,2 1992 
7,8 
33,8 1993 
9,8 
31,8 
Kilde: Der) Internationale Betalingsbank. 
Ji 
BILAG IV 2 
DE UDENLANDSKE DIREKTE INVESTERINGER I LATINAMERIKA OG VESTINDIEN 
MIA. USD 
25 
20 
15 
10 
O ! L 
U.E EU USA 
1980-82 JAPAN U.E EU 
STIGNINGSTAKTER (%) USA JAPAN 
1990-92 
120 
100 
80 
60 
40 
20 
O 
-20 1 ^i^'rørøSHBP* 7 
1990-92/1980-82 
NB: Disse tal omfatter de udenlandske direkte investeringer i centrene ekskl. afgifter, hvilket gør det muligt at 
bestemme oprindelses- eller bestemmelseslandet, og de bør derfor behandles med forsigtighed. 
Kilde: IRLLA ifl.i. OCCD oy L:U's medlemsstater. 
Jf 
BILAG IV 3 
EU'S ANDEL I DEN STATSLIGE UDVIKLINGSBISTAND TIL LATINAMERIKA 
(baseret på bilateral statslig bistand, nettoudgifter) 
1982 
ANDRE LANDE 8% 
JAPAN 13% 
USA 32% EU (649,54 MIO. USD) 47% 
(SAMLET STATSLIG UDVIKLINGSBISTAND = 1 382 MIO. USD) 
ANDRE LANDE 11% 
JAPAN 20% 
USA 15% EU (2 020,14 MIO. USD) 
54% 
(SAMLET STATSLIG UDVIKLINGSBISTAND = 3 741 MIO. USD) 
Kilde: OECD, Paris. 
3S 
BILAG IV 3 (forts.) 
EU'S ANDEL I DEN STATSLIGE UDVIKLINGSBISTAND TIL LATINAMERIKA 
(baseret på bilateral statslig bistand, nettoudgifter) 
1£93 
ANDRE LANDE 5% 
EU 61,5% USA 14% 
JAPAN 19,5% 
(SAMLET STATSLIG UDVIKLINGSBISTAND = 3 772 MIO. USD) 
Kilde' Beregninger på basis af data fra IRELA (baseret på data fra OECD/DAC). 
BILAG V 1: DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS UDVIKLINGSSAMARBEJDE I LATINAMERIKA 
Opdeling på subregioner og perioder (forpligtelser i mio. ECU) 
Mellemamerika 
Andes-regionen 
Mercosur-landene 
Resten af Latinam. 
Regionen Latinam. 
LATINAM. I ALT c 1976-83 
154,2 
113,1 
10,6 
12,8 
24,1 
314,8 1984-89 
447,8 
361,9 
63,5 
112,2 
37,4 
1022,8 1990-93 i 
478,1 
429,2 
175,5 
164,5 
106,7 
1354 
Gennemsnitlige årlige strømme opdelt på subregioner og perioder (mio. ECU) 
Mellemamerika 
Andes-regionen 
Mercosur-landene 
Resten af Latinam. 
Regionen Latinam. 
LATINAM. I ALT 1976-83 
19,3 
14,1 
1,3 
1.6 
3 
39.3 1984-89 
74,7 
60,3 
10,6 
18,7 
6,2 
170,5 1990-93 
119,5 
107,3 
43,9 
41,1 
26,7 
338,5 
Kilde: Europa Kommissionen, alle former for bistand til udviklingslandene i Latinamerika og Asien. 
Statistisk bilag til 17. årsberetning, Bruxelles, den 20. oktober 1994. 
3 o 
BILAG V 2 
FORPLIGTELSER PA ALLE POSTER OVER FOR LATINAMERIKA f 1990-1994) I 
A 500.000.000,00 
450.000.000,00 
400.000.000,00 
350.000.000,00 
300.000.000,00 
250.000.000,00 
200.000.000,00 
150.000.000,00 
100.000.000,00 
50.000.000,00 
0.00 i-K*: * -V •^"i 
*-»* *: 
1990 1991 1992 1993 1994 
BILAG V 3 
FORPLIGTELSER OVER FOR LATINAMERIKA FRA 1990 TIL 1994 
UDVIKLINGEN PA TRE SPECIFIKKE BUDGETPOSTER 
250000000 
200000000 
150000000 
ECU 
100000000 
50000000 B7-3010 
B7-3011 
B7-20 
O 
1990 1991 1992 1993 199-1 
B7-3010: Finansielt og fagligt samarbejde 
B7-3011: Økonomisk samarbejde 
B7-20: Fødevarehjælp 
5<J 
BILAG VI: SAMARBEJDET MELLEM DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB OG 
LATINAMERIKA FRA 1996 TIL 2000. FORESLÅEDE HOVEDOMRÅDER 
OG -TEMAER: DISPONIBLE BUDGETPOSTER 
TEMAER 
OMRÅDER REGIONAL 
INTEGRATION UDDANNELSE FORVALTNING AF DEN IND« 
BYRDES AFHÆNGIGHED (N/S) 
INSTITUTIONEL 
STØTTE B7-5230 
B7-5020 
BEKÆMPELSE 
AF FATTIGDOM 
OG UDSTØDELSE 
STØTTE TIL 
ØKONOMISKE REFORMER 
KONKURRENCE­
EVNE B7-5076 B7-5041 
B7-5040 
B7-5080 
B7-3010 
B7-3020 
B6-8200 B6-6224 
B7-3011 
B4-1041 
| B7-3010 Finansielt og fagligt samarbejde 
I B7-3011 Økonomisk samarbejde 
i B7-3020 Bistand til flygtninge 
l B4-1041 Energi 
j B7-5020 Samarbejdsaftaler 
I B7-5040 Miljø i udviklingslandene 
B7-5041 Tropiske skove 
B7-5076 Rehabilitering 
i B7-5080 Bekæmpelse af narkotikamisbrug 
j B7-5230 Demokratisering og menneskerettigheder 
i B6-6224 Videnskab og teknologi i udviklingens tjeneste 
: B6-8200 Videnskabeligt samarbejde 
^>Z) 

ISSN 0254-1459 
KOM(95) 495 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 
Katalognununer : CB-CO-95-550-DA-C 
ISBN 92-77-95193-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg M