EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 22.9.2021 COM(2021) 581 final 2021/0295(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om ændring af direktiv 2009/138/EF for så vidt angår proportionalitet, kvaliteten af tilsynet, rapportering, foranstaltninger vedrørende langsigtede garantier, makroprudentielle værktøjer, bæredygtighedsrisici og tilsyn med koncerner og grænseoverskridende tilsyn (EØS-relevant tekst) {SEC(2021) 620 final} - {SWD(2021) 260 final} - {SWD(2021) 261 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Den økonomiske og sociale betydning af forsikring berettiger til, at de offentlige myndigheder griber ind ved at udøve tilsynsvirksomhed. Forsikringsselskaber yder beskyttelse mod fremtidige begivenheder, der kan medføre tab, og kanaliserer opsparinger fra husstandene ind på finansmarkederne og ind i realøkonomien. Direktiv 2009/138/EF ("Solvens II") fastsætter tilsynsregler for forsikringsbranchen og har til formål at realisere et indre marked for forsikringstjenester, samtidig med at forsikringstagerne beskyttes. Europa-Kommissionen har et retligt mandat til at foretage en omfattende gennemgang af de centrale elementer i Solvens II-direktivet, herunder især dets risikobaserede kapitalkrav og bestemmelserne om værdiansættelse af langsigtede forpligtelser, og til at drage konklusioner af de første fem års erfaring med rammen. Denne erfaring har også vist, at proportionaliteten af Solvens II kan forbedres, og den har understreget manglen på specifikke bestemmelser på EU-plan med henblik på at håndtere opbygningen af systemiske risici, sikre kriseberedskab eller om nødvendigt at afvikle forsikringsselskaber. Desuden skal rammen være i overensstemmelse med EU's politiske prioriteter. Navnlig bør forsikringsbranchen spille en rolle med hensyn til at finansiere den økonomiske genopretning efter covid-19, fuldføre kapitalmarkedsunionen og nå målene i den europæiske grønne pagt. Nærmere bestemt vil branchen være afgørende for "rekapitaliseringen" i erhvervssektoren og for finansieringen af omstillingen til bæredygtighed. Andre EU-institutioner betragter også gennemgangen som et centralt initiativ til støtte for kapitalmarkedsunionens mål. I Europa-Parlamentets betænkning om videreudvikling af kapitalmarkedsunionen anmodes Kommissionen om at vurdere, om kapitalkrav til investeringer i virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder (SMV'er), virker afskrækkende på langsigtede investeringer. I Rådets konklusioner om handlingsplanen for kapitalmarkedsunionen opfordres Kommissionen til at styrke forsikringsselskabernes rolle som langsigtede investorer og vurdere måder, hvorpå langsigtede investeringer i virksomheder, navnlig SMV'er, kan fremmes, uden at den finansielle stabilitet eller investorbeskyttelsen bringes i fare. På denne baggrund fastlagde Kommissionen følgende mål for gennemgangen: ·at give forsikringsselskaberne incitamenter til at bidrage til den langsigtede bæredygtige finansiering af økonomien ·at forbedre risikofølsomheden ·at begrænse overdreven volatilitet på kort sigt i forsikringsselskabernes solvenssituation ·at styrke kvalitet, konsekvens og koordinering af forsikringstilsynet i hele Unionen og forbedre beskyttelsen af forsikringstagere og begunstigede, herunder når deres forsikringsselskab bliver nødlidende ·at forbedre håndteringen af potentiel opbygning af systemiske risici i forsikringsbranchen •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Dette forslag bygger på og styrker tilsynsrammen for forsikringsselskaber, der er fastsat i direktiv 2009/138/EF, som forklaret nærmere i afsnit 5 nedenfor. Solvens II-direktivet udgør sammen med delegeret forordning (EU) 2015/35 hjørnestenen i EU's tilsynsramme for forsikring. I en meddelelse, der vedtages sammen med dette forslag, redegøres der mere detaljeret for samspillet mellem forslaget og kommende ændringer af delegeret forordning (EU) 2015/35. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Dette forslag vedtages som en del af en pakke sammen med et lovgivningsforslag om afvikling af forsikringsselskaber, og denne pakke har til formål at forbedre funktionen af det indre marked for forsikring og tilliden hertil. Forslagene i pakken hænger indbyrdes sammen, da forslaget ændrer reglerne om tilsyn, før et forsikringsselskab bliver nødlidende, mens de nye standardiseringsregler om afvikling omhandler procedurer og beføjelser som følge af et sådant sammenbrud. Gennem ændringer af bestemmelserne om værdiansættelse af forsikringsselskabernes forpligtelser bidrager dette forslag til at gennemføre kapitalmarkedsunionen. De relevante ændringer betyder navnlig, at utidig procyklisk adfærd bliver mindre sandsynlig, og de afspejler i højere grad den langsigtede karakter af forsikringsvirksomheds. Disse ændringer vil blive ledsaget af yderligere foranstaltninger i henhold til delegeret forordning (EU) 2015/35 for at sikre, at beregningen af risikomargenen og udvælgelseskriterierne for aktivklassen for langsigtede egenkapitalinvesteringer er hensigtsmæssige. På nuværende tidspunkt forfølger Kommissionen flere initiativer for at øge den private finansiering af omstillingen til en kulstofneutral økonomi og sikre, at klima- og miljørisici håndteres af det finansielle system. Med henblik herpå vedtog Kommissionen et forslag til et direktiv om virksomheders bæredygtighedsrapportering, der præciserer ikkefinansielle indberetningskrav i forbindelse med bæredygtighed og udvider anvendelsesområdet til bl.a. at omfatte mellemstore forsikringsselskaber. For at undgå overlapning omhandler dette forslag ikke bæredygtighedsrelaterede offentliggørelseskrav.

Ved at indføre et krav om at foretage en analyse af klimaændringsscenariet bidrager forslaget til strategien for finansiering af omstillingen til en bæredygtig økonomi, som sigter mod at styrke grundlaget for bæredygtige investeringer, fuldt ud integrere bæredygtighedshensyn i det finansielle system og forvalte disse. Kommissionen vil også tage behørigt hensyn til behovet for at undgå uoverensstemmelse mellem dette forslag og kommende ændringer af bestemmelserne for banksektoren. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Solvens II-direktivet indeholder en omfattende lovramme for adgang til og udøvelse af forsikringsvirksomhed i Unionen. Retsgrundlaget for direktivforslaget er artikel 53, stk. 1 og artikel 62 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Der er behov for handling fra Unionens side i overensstemmelse med disse artikler for løbende at tilpasse de nuværende bestemmelser eller indføre nye standardiserede bestemmelser. •Nærhedsprincippet I overensstemmelse med nærhedsprincippet må der kun handles på EU-plan, hvis de forventede mål ikke kan opfyldes af medlemsstaterne alene. Regulering af forsikring på europæisk plan blev etableret for længe siden, fordi det kræver en EU-indsats at fastlægge en fælles lovramme for forsikringsselskaber, der er omfattet af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser. I den henseende er dette forslag ligesom den lovgivning, det har til formål at ændre, i fuld overensstemmelse med nærhedsprincippet. •Proportionalitetsprincippet Dette forslag har til formål at ændre visse bestemmelser i Solvens II-direktivet, navnlig bestemmelserne om kapitalkrav, om værdiansættelse af forsikringsforpligtelser over for forsikringstagere og om grænseoverskridende tilsyn. Ved forslaget indføres også nødvendige præciseringer og ændringer af bestemmelser, der gennemfører proportionalitetsprincippet. Disse ændringer er nødvendige og forholdsmæssige for at kunne forbedre den måde, hvorpå lovrammen for forsikringsselskaber fungerer, og for at nå målene i Solvens II. •Valg af retsakt Dette forslag har til formål at ændre det eksisterende Solvens II-direktiv, og det valgte instrument er derfor et ændringsdirektiv. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Bilaget til den ledsagende konsekvensanalyse indeholder en evaluering af Solvens II-rammen. De vigtigste konklusioner er, at rammen generelt set er effektiv og sammenhængende, fortsat imødekommer behov og afhjælper problemer og tilfører den tilsigtede merværdi. Ikke desto mindre fremhæves der også en række problemstillinger i forbindelse med gennemførelsen af de dermed forbundne principper og krav og med hensyn til processen for tilsynsmæssig konvergens. Rammen tager heller ikke fuldt ud hensyn til de nye finansielle og økonomiske forhold, navnlig hvad angår de lave rentesatser. Desuden er der stadig en overdreven volatilitet på kort sigt på trods af de eksisterende værktøjer, der har til formål at afbøde sådanne virkninger. Det er nødvendigt at forbedre kapitalkravene for at sikre risikofølsomhed og passende behandling af langsigtede investeringer. Desuden tager kravene ikke hensyn til, om forsikringsselskabernes aktiver er bæredygtige. Nogle karakteristika ved bestemmelserne om rapportering og offentliggørelse kunne forbedres, og mere generelt set har gennemførelsen af proportionalitetsprincippet været utilstrækkelig til effektivt at mindske regelbyrden for mindre forsikringsselskaber. Evalueringen peger også på lovgivningsmæssige og tilsynsmæssige mangler for så vidt angår beskyttelsen af forsikringstagere. Der er mulighed for yderligere at tilpasse tilsynsprocesser og forbedre samarbejdet mellem tilsynsmyndighederne ved grænseoverskridende virksomhed. Tilsynsmyndighederne har endvidere kun begrænsede værktøjer til at håndtere den potentielle opbygning af systemiske risici i forsikringsbranchen og foretage et passende makroprudentielt tilsyn. •Høringer af interesserede parter Kommissionen gennemførte forskellige høringsaktiviteter i forbindelse med denne gennemgang. Den 29. januar 2020 afholdt den en offentlig konference om gennemgangen med deltagelse af repræsentanter for forsikringsbranchen, forsikringssammenslutninger, offentlige myndigheder, civilsamfundet og Europa-Parlamentet. Kommissionen gennemførte også en offentlig høring fra den 1. juli 2020 til den 21. oktober 2020, hvor den modtog 73 besvarelser fra en række interessenter fra forsikringsbranchen (56 %), civilsamfundet (14 %) og offentlige myndigheder (11 %). Kommissionen offentliggjorde en sammenfattende rapport den 1. februar 2021 om tilbagemeldingerne i forbindelse med denne høring. Desuden drøftede Kommissionen forskellige aspekter af gennemgangen på en række møder i en gruppe af eksperter fra medlemsstaterne. Disse høringsaktiviteter supplerer tre høringer, som EIOPA gennemførte mellem juli 2019 og januar 2020.

•Indhentning og brug af ekspertbistand Efter en formel anmodning om rådgivning fra Kommissionen i februar 2019 afgav EIOPA en udtalelse den 17. december 2020 om Solvens II-gennemgangen sammen med en baggrundsanalyse og en konsekvensanalyse. EIOPA's udtalelser dannede grundlag for Kommissionens konsekvensanalyse og udarbejdelsen af dette forslag. Bilag 10 til den ledsagende konsekvensanalyse indeholder en liste over yderligere kilder, der blev taget i betragtning ved udarbejdelsen af dette forslag. •Konsekvensanalyse Forslaget er ledsaget af en konsekvensanalyse. Konsekvensanalysen blev forelagt Udvalget for Forskriftskontrol den 19. marts 2021, og der blev afgivet en positiv udtalelse den 23. april 2021. Udvalget for Forskriftskontrol gav udtryk for tilfredshed med konsekvensanalysens omfattende og velstrukturerede karakter, men anbefalede en videreudvikling af problemanalysen og beskrivelsen, herunder i forhold til proportionalitetsprincippet. Konsekvensanalysen blev derfor ændret. I konsekvensanalysen peges der på en række foretrukne politiske løsninger, der tager fat på fem hovedproblemer: i)negative incitamenter i forbindelse med langsigtede investeringer i egenkapital og utilstrækkelig afspejling af bæredygtighedsrisici ii)utilstrækkelig afspejling af situationen med lave renter og eventuelt uforholdsmæssig høj volatilitet i solvenssituationer iii)kompleksitet for små og mindre risikovillige forsikringsselskaber iv)nylige sammenbrud af forsikringsselskaber med grænseoverskridende aktiviteter, der har sat fokus på mangler i tilsynet og varierende beskyttelse af forsikringstagere i hele Unionen som følge af disse sammenbrud v)værktøjer til forebyggelse af systemiske risici kan vise sig at være utilstrækkelige. Den vigtigste afvejning i forbindelse med håndteringen af disse problemer vedrører den samlede kvantitative virkning af gennemgangen. En betydelig forhøjelse af kapitalkravene ville hindre forsikringsselskaberne i at bidrage til en grøn og bæredygtig genopretning. Samtidig vil et betydeligt fald bringe beskyttelsen af forsikringstagerne og den finansielle stabilitet i fare. Som følge af en indfasning af renteændringerne vil de foretrukne politiske løsninger således resultere i en betydelig kapitalfrigørelse, der anslås til op til 90 mia. EUR på kort sigt. Ved udgangen af overgangsperioden skønnes de foretrukne politiske løsninger at resultere i mere eller mindre uændret eller lidt forøget yderligere kapital i forhold til de lovbestemte krav (afhængigt af markedsvilkårene), sammenlignet med den nuværende situation. •Målrettet regulering og forenkling Det foreslåede direktiv forbedrer den målrettede regulering og forenkler rammen som følger: ·Flere små virksomheder udelukkes fra Solvens II. ·Det sikres, at mere forholdsmæssige regler automatisk er tilgængelige for "selskaber med lav risikoprofil" og efter tilsynsmæssig godkendelse for andre forsikringsselskaber. ·Kvantificeringen af immaterielle risici forenkles. ·Det sikres, at de krævede offentliggørelser ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for modtagerne. Med hensyn til digital parathed er bestemmelserne i Solvens II-direktivet allerede teknologineutrale. Derudover vil Kommissionens og EIOPA's eksisterende beføjelser give mulighed for yderligere tilpasninger, navnlig for så vidt angår tilsynsindberetning og offentliggørelse. •Grundlæggende rettigheder

I dette forslag overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender, navnlig friheden til at oprette og drive egen virksomhed (artikel 16) og forbrugerbeskyttelse (artikel 38). 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget har ingen virkninger for budgettet. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelse og foranstaltninger til overvågning, evaluering og indberetning Kommissionen vil overvåge fremskridtene med hensyn til at nå de specifikke mål ud fra den ikke-udtømmende liste over indikatorer i afsnit 8 i den ledsagende konsekvensanalyse. Om fem år vil Kommissionen foretage den næste evaluering af Solvens II-direktivet, herunder også ændringerne af dette forslag, i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for bedre regulering. Dette forslag omfatter ikke krav om en gennemførelsesplan. •Forklarende dokumenter Det anses ikke for nødvendigt med forklarende dokumenter. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Ved artikel 1 i forslaget ændres direktiv 2009/138/EF. Proportionalitetsprincippet Nr. 2) ændrer artikel 4 for at hæve grænseværdierne for udelukkelser fra anvendelsesområdet for direktiv 2009/138/EF, således at flere små virksomheder kan udelukkes. Nr. 12) præciserer i artikel 29 anvendelsen af proportionalitetsprincippet i forbindelse med delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, navnlig ved at indføre det nye begreb "selskaber med lav risikoprofil". Ved nr. 13) indføres de nye artikler 29a-29e. I artikel 29a fastsættes der kriterier for identifikation af selskaber med lav risikoprofil, som kan suppleres ved delegerede retsakter. Artikel 29b fastlægger proceduren for klassificering som selskaber med lav risikoprofil. Artikel 29c anfører de proportionalitetsforanstaltninger, der "automatisk" er tilgængelige for selskaber med lav risikoprofil, og fastsætter reglerne i tilfælde af ændring af risikoprofilen. I artikel 29d fastsættes det, hvordan selskaber, der ikke er klassificeret som selskaber med lav risikoprofil, kan blive meddelt tilladelse til at anvende proportionalitetsforanstaltninger. Artikel 29e fastsætter indberetningsforpligtelser for selskaber med lav risikoprofil. Nr. 63) indfører den nye artikel 213a, som fastsætter kriterierne for identifikation af koncerner med lav risikoprofil samt reglerne for disse forsikringskoncerners anvendelse af proportionalitetsforanstaltninger. Nr. 21) indfører et nyt stk. 2a i artikel 41 for at give selskaber med lav risikoprofil mulighed for at tildele én person flere nøgleposter. Stykket indeholder også proportionalitetsforanstaltninger i relation til regler om ledelsesregler, og i tilfælde af selskaber med lav risikoprofil skal de interne politikker, der er anført i artikel 41, stk. 3, kun ajourføres hvert tredje år i stedet for hvert år. Artikel 45 ændres for at gøre det muligt for selskaber med lav risikoprofil, captive-forsikringsselskaber og captive-genforsikringsselskaber, der opfylder visse kriterier, at foretage vurderingen af egen risiko og solvens hvert andet år i stedet for mindst en gang om året.

Ændringer af artikel 77 vil gøre det muligt at anvende en forsigtig deterministisk værdiansættelse af det bedste skøn over livsforsikringsforpligtelser med optioner og garantier, der ikke anses for væsentlige, i stedet for at anvende stokastiske værdiansættelsesteknikker. Ved den nye artikel 109 indføres der forenklinger i standardformlen, når et risikomodul eller -delmodul ikke er væsentligt, forudsat at visse specifikke kriterier er opfyldt. Kvaliteten af tilsynet Ændringen af artikel 25 sikrer, at ethvert afslag på tilladelse, herunder også begrundelsen, meddeles EIOPA og registreres i en database, der kan konsulteres af tilsynsmyndighederne. Ændringen af artikel 26 indfører muligheden for en fælles vurdering af en ansøgning om tilladelse efter anmodning fra en af de tilsynsmyndigheder, der skal konsulteres af tilsynsmyndigheden i hjemlandet. Ændringerne af artikel 30, 36 og 42 har til formål at forbedre overvågningen af overholdelsen af kravene til egnethed og hæderlighed for så vidt angår medlemmer af administrations-, ledelses- eller tilsynsorganet (AMSB) eller personer, der har andre nøgleposter i forsikrings- eller genforsikringsselskabet. Artikel 42, stk. 4, giver tilsynsmyndighederne beføjelse til at anmode om fjernelse af et AMSB-medlem eller en indehaver af en nøglepost. Indberetning Ændringerne af artikel 35 og den nye artikel 35a tilpasser indberetningskravene for selskaber med lav risikoprofil, navnlig for at lette adgangen til undtagelser og begrænsninger i forbindelse med indberetning for disse enheder. Den nye artikel 35, stk. 5a, og den nye artikel 256b om selskabers og koncerners regelmæssige tilsynsrapport fastlægger principperne for og hyppigheden af denne beskrivende rapport. Den nye artikel 35b fastsætter indberetningsfrister og giver mulighed for at ændre disse, når det er berettiget som følge af ekstraordinære omstændigheder. Nr. 26) og 83) ændrer henholdsvis artikel 51 og artikel 256 for at ændre strukturen i rapporten om solvens og finansiel situation for selskaber og koncerner ved at opdele indholdet i en del rettet til forsikringstagere og en del rettet til andre interessenter. Nr. 27) og 84) indfører gennem de nye artikler 51a og 256c et auditkrav for tilsynsbalancen, koncernbalancen og/eller den fælles rapport om solvens og finansiel situation. Nr. 28) indfører i artikel 52 en forpligtelse for tilsynsmyndighederne til at indgive statistikker til EIOPA om anvendelsen af proportionalitetsforanstaltninger og forenklinger på deres marked. Nr. 47) ændrer artikel 112 for at pålægge selskaber, der anvender en intern model, regelmæssigt at indberette et skøn over solvenskapitalkravet til tilsynsmyndighederne beregnet ved hjælp af standardformlen. Langfristede garantiordninger Nr. 37) erstatter artikel 77a om reglerne for ekstrapolering af den relevante risikofrie rentekurve. Ændringerne kræver, at ekstrapoleringen dér, hvor en sådan foreligger, tager højde for oplysninger fra de finansielle markeder for løbetider, for hvilke løbetidsstrukturen ekstrapoleres. Den deraf følgende nye ekstrapoleringsmetode indfases lineært over en periode frem til 2032, i løbet af hvilken forsikringsselskaberne vil skulle offentliggøre virkningen af den nye ekstrapoleringsmetode uden indfasning. Nr. 38) ændrer artikel 77d vedrørende volatilitetsjusteringen. Nye tilfælde, hvor der anvendes volatilitetsjustering, forudsætter, at tilsynsmyndighederne har meddelt tilladelse hertil. Desuden tages der i volatilitetsjusteringen hensyn til en højere procentdel på 85 % af det risikojusterede spread. For at mindske risikoen for, at volatilitetsjusteringen kompenserer for mere end investeringstabene som følge af en stigning i kreditspænd, indføres der en selskabsspecifik "følsomhedskvotient for kreditspænd". Endelig erstattes landekomponenten af volatilitetsjusteringen med en makrovolatilitetsjustering for de medlemsstater, der har euroen som valuta, for at afbøde virkningen af kriser i relation til spændet på landeniveau og samtidig undgå cliff-effekter. Disse ændringer suppleres af nr. 48), som i artikel 122 indfører beskyttelsesforanstaltninger, hvor en intern model tager hensyn til virkningen af bevægelser i kreditspænd på volatilitetsjusteringen ("dynamisk volatilitetsjustering"). Nr. 44) ændrer artikel 106, stk. 3, for at gøre det muligt at foretage en symmetrisk justering af aktierisici for at øge eller reducere kapitalkravene med højst 17 % i stedet for 10 %. Nr. 51) ændrer artikel 138 for at sikre, at EIOPA i stedet for de nationale tilsynsmyndigheder konsulterer ESRB, inden den erklærer, at der hersker en usædvanlig ugunstig situation. Nr. 90) erstatter artikel 304, stk. 2, om det løbetidsbaserede "equity-risk"-delmodul, hvis anvendelse ikke længere bør godkendes, med en overgangsbestemmelse. Nr. 95) og 96) ændrer henholdsvis artikel 308c om overgangsforanstaltningen vedrørende de risikofrie rentesatser og artikel 308d om overgangsforanstaltningen vedrørende forsikringsmæssige hensættelser. Nye godkendelser af anvendelsen af disse overgangsforanstaltninger er forbeholdt en begrænset liste over bestemte omstændigheder. Desuden vil selskaber, der anvender disse foranstaltninger, skulle angive begrundelserne for anvendelsen heraf samt en vurdering af afhængigheden af foranstaltningerne og tiltag til en reduktion heraf.

Nr. 39), 40) og 46) tilpasser henholdsvis artikel 77e, artikel 86 og artikel 111 om beføjelserne til at vedtage delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter til de ovenfor beskrevne ændringer. Nr. 40) indfører desuden en ny beføjelse til at vedtage delegerede retsakter om kriterier for anerkendelse af aktiver i forbindelse med matchtilpasningen. Makroprudentielle værktøjer Nr. 24) integrerer makroøkonomiske overvejelser og analyser i artikel 45 om forsikringsselskabers vurdering af egen risiko og solvens. Forsikringsselskaberne pålægges at vurdere, hvordan den plausible makroøkonomiske og finansielle markedsudvikling, herunder også ugunstige økonomiske scenarier, påvirker deres specifikke risikoprofil, forretningsmæssige beslutninger og solvensbehov, og på samme måde, hvordan deres aktiviteter kan påvirke markedsdrivkræfterne. Tilsynsmyndighederne pålægges at give input til specifikke selskaber, navnlig med hensyn til makroprudentielle risici og betænkeligheder som følge af deres analyse. Nr. 49) integrerer makroøkonomiske overvejelser i artikel 132 om "prudent person-princippet" i forbindelse med investeringer. Forsikringsselskaberne pålægges at tage højde for den plausible makroøkonomiske og finansielle markedsudvikling i deres investeringsstrategi og vurdere, i hvilket omfang deres investeringer kan øge den systemiske risiko. Tilsynsmyndighederne pålægges at give input til specifikke selskaber, navnlig med hensyn til makroprudentielle betænkeligheder. Ved nr. 54) indføres de nye artikler 144 a-144d. Ved artikel 144a indføres der krav om likviditetsstyring og -planlægning for at sikre evnen til at afvikle finansielle forpligtelser over for forsikringstagere. Forsikringsselskaberne skal især udvikle indikatorer for likviditetsrisici for at kunne overvåge likviditetsrisici. Artikel 144b giver tilsynsmyndigheder mulighed for at gribe ind, hvis et forsikringsselskab ikke tager tilstrækkeligt højde for likviditetssvagheder. Tilsynsmyndighederne vil desuden i ekstraordinære tilfælde og som en sidste udvej have mulighed for at pålægge individuelle selskaber eller hele markedet midlertidige indefrysninger af optioner på indfrielse af livsforsikringspolicer. Ved artikel 144c indføres der tilsynsbeføjelser, der har til formål at bevare bestemte selskabers solvenssituation i ekstraordinære tilfælde, som f.eks. ved ugunstige økonomiske eller markedsrelaterede hændelser, der berører en stor del af eller hele forsikringsmarkedet. Med forbehold af risikobaserede kriterier og særlige sikkerhedsforanstaltninger kan udlodninger til aktionærer og andre efterstillede långivere i et givet selskab suspenderes eller begrænses, inden solvenskapitalkravet faktisk misligholdes. Ændringer i tilknytning til den europæiske grønne pagt Ved nr. 25) indføres den nye artikel 45a om analysen af klimascenarier. Forsikringsselskaberne skal identificere enhver væsentlig eksponering for risici i forbindelse med klimaændringer og, hvor det er relevant, vurdere klimaændringsscenariers indvirkning på deres virksomhed. Forsikringsselskaber, der er klassificeret som selskaber med lav risikoprofil, er undtaget fra analyser af scenarier. Nr. 91) indfører den nye artikel 304a med to mandater til EIOPA for så vidt angår bæredygtighedsrisici. EIOPA pålægges senest i 2023 at undersøge en særlig tilsynsmæssig behandling af eksponeringer i forbindelse med aktiver eller aktiviteter, der i væsentlig grad er forbundet med miljømæssige og/eller sociale mål, og regelmæssigt at gennemgå anvendelsesområdet for og kalibreringen af parametrene for standardformlen vedrørende naturkatastroferisici. Koncerntilsyn Artikel 212 i Solvens II-direktivet ændres for at gøre det lettere at identificere selskaber, der udgør en koncern, navnlig for så vidt angår koncerner, der ikke er omfattet af direktiv 2013/34/EU om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer, og horisontale koncerner. Desuden præciseres definitionen af et forsikringsholdingselskab på samme måde som ændringerne af definitionen af det finansielle holdingselskab i direktiv 2013/36/EU om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber. Artikel 213 ændres for at lade forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber omfatte direkte af EU's tilsynsramme. I henhold til det nye stk. 3a kræves der en passende intern ledelse og virksomhedsstruktur for koncerner, hvis moderselskab er et holdingselskab, for at muliggøre et effektivt koncerntilsyn. Stk. 3b og 3c indsættes for at sikre passende håndhævelsesbeføjelser, herunder som en sidste udvej beføjelsen til at pålægge koncernen en omstrukturering. Nr. 64) ændrer artikel 214 for at præcisere, hvornår et selskab kan udelukkes fra koncerntilsyn, hvornår koncerntilsyn kan fraviges eller kan udøves i et mellemliggende moderselskab. Artikel 244, 245 og 265 ændres med henblik på at udvide listen over indikatorer, på grundlag af hvilke en koncerntilsynsførende kan definere væsentlige koncerninterne transaktioner og risikokoncentrationer, og for at præcisere omfanget af indberetning af koncerninterne transaktioner. Nr. 86) indfører i artikel 258a et minimumssæt af beføjelser, der kan finde anvendelse på forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber. Nr. 87) ændrer artikel 262 ved at præcisere målene og de nødvendige beføjelser, hvis der anvendes "andre metoder" til at føre tilsyn med koncerner, hvis endelige moderselskaber har deres hovedsæde uden for EØS. Der indsættes en ny artikel 229a for, med forbehold af tilsynsmyndighedernes godkendelse, at give mulighed for at anvende en forenklet metode til integration af ikkevæsentlige tilknyttede selskaber i beregningen af koncernsolvensen. Der indføres grænseværdier for væsentlighed. Artikel 220, 222, 228, 230, 233, 234 og artikel 308b, stk. 17, ændres, og der indsættes en ny artikel 233a for at præcisere reglerne for beregning af koncernsolvensen som følger: ·hvilke type virksomheder, der kan medtages ved metode 2

·hvordan koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav bør beregnes i tilfælde af en kombination af metoder ·hvordan selskaber fra andre finansielle sektorer, f.eks. kreditinstitutter, kan medtages i beregningen af koncernsolvensen ·hvordan koncernens kapitalgrundlag vurderes, navnlig begrebet "byrdefri", behandlingen af overgangsforanstaltninger vedrørende forsikringsmæssige hensættelser og den risikofrie rente og behandlingen af kapitalgrundlagselementer, der reelt ikke kan stilles til rådighed til dækning af solvenskapitalkravet ·ved anvendelse af metode 1 eller en kombination af metoder, hvordan det absolutte minimum for koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav beregnes. Desuden indføres der "koncernens konsoliderede minimumsolvenskapitalkrav" i revideret form, som afspejler reglerne om minimumskapitalkravet på individuelt niveau. Artikel 246 og 257 ændres for at præcisere, hvordan ledelsesregler, der gælder for individuelle selskaber, finder tilsvarende anvendelse på koncernniveau. Disse ændringer omfatter den rolle, som moderselskabets administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan spiller, og i henhold hertil kræves det, at koncerner sikrer overensstemmelse mellem koncernens skriftlige politikker og de politikker, der vedtages af tilknyttede selskaber. Endelig præciseres det, at de personer, der har ansvaret for andre nøgleposter i forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber, bør være egnede og hæderlige. Desuden indsættes artikel 246a og 246b for at præcisere, hvordan de nye makroprudentielle regler finder anvendelse på forsikringskoncernniveau. Tilsyn med grænseoverskridende forsikringsvirksomhed Bestemmelserne om godkendelse i artikel 18 ændres ved et krav om, at ansøgere skal fremlægge oplysninger om tidligere afslag på eller inddragelser af tilladelser i andre medlemsstater og om, at tilsynsmyndighederne skal tage hensyn hertil ved vurderingen af ansøgninger. I forbindelse med tilladelsesproceduren sikrer ændringer af artikel 23, at tilsynsmyndighederne også underrettes om planlagt grænseoverskridende virksomhed. Ved nr. 15) indføres der i artikel 33a minimumskrav vedrørende udveksling af oplysninger mellem tilsynsmyndighederne i hjem- og værtslandet, hvad angår forsikringsselskaberne og deres virksomhed i værtslandet. Ændringer af artikel 149 og 152 præciserer, at forsikringsselskaber bør anmelde væsentlige ændringer og nye risici i forbindelse med igangværende grænseoverskridende forsikringsvirksomhed. Tilsynsmyndighederne bør udveksle sådanne oplysninger. I nr. 58), vedrørende artikel 152b styrkes EIOPA's rolle i komplekse grænseoverskridende sager, hvor de involverede tilsynsmyndigheder ikke når frem til en fælles holdning på en samarbejdsplatform. Ændringen af artikel 153 sikrer en tilsynsmyndigheds rettidige adgang til oplysninger i et værtsland. Artikel 159a giver værtslandets tilsynsmyndighed beføjelse til at anmode tilsynsmyndigheden i hjemlandet om oplysninger om selskabets solvenssituation og til ved alvorlige betænkeligheder at anmode om gennemførelse af en fælles kontrol på stedet. EIOPA tildeles en rolle i forbindelse med løsningen af tvister mellem tilsynsmyndigheder. Overgangsforanstaltninger indført ved direktiv 2014/51/EU Ved nr. 94), litra b), erstattes en udløbet overgangsforanstaltning i forbindelse med eksponeringer for medlemsstaternes centralregeringer eller centralbanker, som er denomineret og finansieret i en anden medlemsstats nationale valuta. I henhold til en ny overgangsbestemmelse kan eksponeringer af denne type, der er opstået før 2020, behandles på samme måde som eksponeringer mod medlemsstaternes centralregeringer eller centralbanker, som er denomineret og finansieret i deres egen nationale valuta. I modsætning til den tidligere overgangsforanstaltning har den nye overgangsbestemmelse ingen udløbsdato. Mindre ajourføringer og udbedringer Ved en række stykker ændres direktiv 2009/138/EF med henblik på mindre ajourføringer og udbedringer, navnlig for at tilpasse definitioner, ændringer i interne og eksterne henvisninger til lovgivningen, som er indført i andre stykker, og fjerne forældede henvisninger til Det Forenede Kongerige. 2021/0295 (COD) Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om ændring af direktiv 2009/138/EF for så vidt angår proportionalitet, kvaliteten af tilsynet, rapportering, foranstaltninger vedrørende langsigtede garantier, makroprudentielle værktøjer, bæredygtighedsrisici og tilsyn med koncerner og grænseoverskridende tilsyn (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1, og artikel 62 og 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF er der etableret mere risikobaserede og mere harmoniserede tilsynsregler for forsikrings- og genforsikringsbranchen. Nogle af direktivets bestemmelser er underlagt klausuler om gennemgang. Anvendelsen af nævnte direktiv har bidraget væsentligt til at styrke det finansielle system i Unionen og gjort forsikrings- og genforsikringsselskaber mere modstandsdygtige over for en lang række risici. Selv om direktivet er meget omfattende, omhandler det ikke alle identificerede svagheder, der påvirker forsikrings- og genforsikringsselskaber. (2)Covid-19-pandemien har forårsaget enorme socioøkonomiske skader og har medført, at EU's økonomi har brug for en bæredygtig, inklusiv og retfærdig genopretning. Det har gjort arbejdet med Unionens politiske prioriteter endnu mere presserende, herunder især sikringen af, at økonomien tjener alle, og at målene i den europæiske grønne pagt opfyldes. Forsikrings- og genforsikringsbranchen kan tilvejebringe private finansieringskilder til europæiske virksomheder og kan gøre økonomien mere modstandsdygtig ved at yde beskyttelse mod en lang række risici. Med denne dobbelte rolle har branchen et stort potentiale med hensyn til at bidrage til opfyldelsen af Unionens prioriteter. (3)Som understreget i Kommissionens meddelelse af 24. september 2020 "En kapitalmarkedsunion for mennesker og virksomheder" vil tilskyndelse af institutionelle investorer, navnlig forsikringsselskaber, til at foretage mere langsigtede investeringer være afgørende for at støtte en rekapitalisering i erhvervssektoren. For at gøre det lettere for forsikringsselskaberne at bidrage til finansieringen af Unionens økonomiske genopretning bør tilsynsrammen tilpasses for bedre at tage hensyn til den langsigtede karakter af forsikringsvirksomhed. Ved beregningen af solvenskapitalkravet i henhold til standardformlen bør det gøres lettere at benytte muligheden for at anvende et mere favorabelt standardparameter for aktieinvesteringer, der besiddes med et langsigtet perspektiv for øje, forudsat at forsikrings- og genforsikringsselskaber opfylder forsvarlige og robuste kriterier, som bevarer forsikringstagernes beskyttelse og den finansielle stabilitet. Sådanne kriterier bør have til formål at sikre, at forsikrings- og genforsikringsselskaber er i stand til at undgå tvangssalg af aktier, der er beregnet på langsigtet besiddelse, også under stressede markedsvilkår. (4)I sin meddelelse af 11. december 2019 om den europæiske grønne pagt forpligtede Kommissionen sig til bedre at integrere forvaltningen af klima- og miljørisici i Unionens tilsynsramme. Den europæiske grønne pagt er Unionens nye vækststrategi, som sigter mod at omdanne Unionen til en moderne, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi uden nettoemissioner af drivhusgasser senest i 2050. Dette vil bidrage til målet om at opbygge en økonomi, der tjener alle, styrke EU's sociale markedsøkonomi og bidrage til at sikre, at den er fremtidssikret, og at den giver mulighed for stabilitet, beskæftigelse, vækst og investeringer. I sit forslag af 4. marts 2020 til en europæisk klimalov foreslog Kommissionen, at målet om klimaneutralitet og klimaresiliens inden 2050 gøres bindende i Unionen. Dette forslag blev godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet og trådte i kraft den 29. juli 2021. Kommissionens ambition om at sikre EU's globale lederskab på vejen mod 2050 blev gentaget i den strategiske fremsynsrapport fra 2021, hvori opbygningen af robuste og fremtidssikrede økonomiske og finansielle systemer udpeges som et strategisk indsatsområde. (5)EU's ramme for bæredygtig finansiering vil spille en central rolle med hensyn til at nå målene i den europæiske grønne pagt, og miljølovgivningen bør suppleres med en ramme for bæredygtig finansiering, der kanaliserer finansiering til investeringer, der mindsker eksponeringen for disse klima- og miljørisici. I sin meddelelse af 6. juli 2021 om en strategi for finansiering af omstillingen til en bæredygtig økonomi forpligtede Kommissionen sig til at foreslå ændringer af direktiv 2009/138/EF med henblik på konsekvent at integrere bæredygtighedsrisici i forsikringsselskabernes risikostyring ved at kræve, at forsikringsselskaberne analyserer klimaændringsscenarier. (6)Direktiv 2009/138/EF udelukker visse selskaber fra direktivets anvendelsesområde på grund af deres størrelse. Efter de første års anvendelse af direktiv 2009/138/EF og for at sikre, at det ikke uretmæssigt finder anvendelse på mindre selskaber, er det hensigtsmæssigt at gennemgå disse udelukkelser ved at forhøje de pågældende grænseværdier, således at flere små forsikringsselskaber, der opfylder visse betingelser, ikke er omfattet af nævnte direktiv. Selskaber, der drager fordel af sådanne forhøjede grænseværdier, bør dog have mulighed for at beholde eller søge om at blive meddelt tilladelse i henhold til direktiv 2009/138/EF for at drage fordel af den fælles tilladelse, der er fastsat deri. (7)Direktiv 2009/138/EF finder ikke anvendelse på assistancevirksomhed, hvis betingelserne i nævnte direktivs artikel 6, stk. 1, er opfyldt. Ifølge den første betingelse skal assistancen ydes i forbindelse med ulykker eller skader, der rammer et vejkøretøj, og som sker på den medlemsstats område, hvor yderen af sikkerheden er hjemmehørende. Den pågældende bestemmelse kan indebære et krav om meddelelse af tilladelse som forsikringsselskab til leverandører af assistance til vejkøretøjer i tilfælde af ulykker eller skader, der sker lige på den anden side af grænsen, og som kan indvirke unødigt negativt på assistancen. Derfor bør denne betingelse tages op til fornyet overvejelse. Følgelig bør betingelsen i artikel 6, stk. 1, litra a), i direktiv 2009/138/EF også udvides til at omfatte ulykker eller skader, der rammer det vejkøretøj, der dækkes af den pågældende yder af sikkerhed, og som lejlighedsvis finder sted i et naboland. (8)Forsikrings- og genforsikringsselskaber kan indgive en ansøgning om at blive meddelt tilladelse i en hvilken som helst medlemsstat. Oplysninger om tidligere ansøgninger og resultaterne af vurderingen af sådanne ansøgninger kan give vigtige oplysninger til brug ved vurderingen af ansøgningen. Tilsynsmyndigheden bør derfor underrettes af det ansøgende forsikrings- eller genforsikringsselskab om tidligere afslag på eller inddragelse af tilladelser i en anden medlemsstat. (9)Inden der meddeles tilladelse, bør tilsynsmyndigheden i hjemlandet konsultere tilsynsmyndighederne i de berørte medlemsstater. I betragtning af den øgede grænseoverskridende forsikringsvirksomhed er det nødvendigt at styrke den ensartede anvendelse af EU-retten i tilfælde med grænseoverskridende forsikringsvirksomhed og ved udveksling af oplysninger mellem tilsynsmyndigheder, navnlig inden der meddeles tilladelse. Hvis flere tilsynsmyndigheder skal konsulteres, bør enhver berørt tilsynsmyndighed derfor have mulighed for at anmode tilsynsmyndigheden i den medlemsstat, hvor tilladelsesproceduren er i gang, om en fælles vurdering af en ansøgning om at blive meddelt tilladelse. (10)Direktiv 2009/138/EF bør anvendes i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. For at lette en forholdsmæssig anvendelse af direktivet på selskaber, der har en lavere risikoprofil end det gennemsnitlige selskab, og for at sikre, at de ikke er underlagt uforholdsmæssigt byrdefulde krav, er det nødvendigt at fastsætte risikobaserede kriterier, der muliggør en identifikation heraf.

(11)Selskaber, der opfylder de risikobaserede kriterier, bør kunne klassificeres som selskaber med lav risikoprofil i henhold til en simpel anmeldelsesprocedure. Hvis tilsynsmyndigheden ikke inden for en måned efter en sådan anmeldelse modsætter sig klassificeringen af behørigt begrundede årsager, der er knyttet til vurderingen af de relevante kriterier, bør det pågældende selskab anses for at være et selskab med lav risikoprofil. Når det er klassificeret som et selskab med lav risikoprofil, bør det automatisk drage fordel af identificerede proportionalitetsforanstaltninger vedrørende indberetning, ledelse, revision af skriftlige politikker, vurdering af egen risiko og solvens og offentliggørelseskrav. (12)Det er hensigtsmæssigt, at der også er adgang til proportionalitetsforanstaltninger for selskaber, der ikke er klassificeret som selskaber med lav risikoprofil, men for hvilke nogle af kravene i direktiv 2009/138/EF er for dyre og komplekse i betragtning af de risici, der er forbundet med de pågældende selskabers virksomhed. Disse selskaber bør meddeles tilladelse til at anvende proportionalitetsforanstaltninger på grundlag af en analyse fra sag til sag og efter forudgående godkendelse fra deres tilsynsmyndigheder. (13)En korrekt gennemførelse af proportionalitetsprincippet er afgørende for at undgå uforholdsmæssigt store byrder for forsikrings- og genforsikringsselskaber. Det er påkrævet regelmæssigt at underrette tilsynsmyndighederne om anvendelsen af proportionalitetsforanstaltninger. Derfor bør forsikrings- og genforsikringsselskaber årligt indberette oplysninger til deres tilsynsmyndigheder om de af dem anvendte proportionalitetsforanstaltninger. (14)Captive-forsikringsselskaber og captive-genforsikringsselskaber, som kun dækker risici i forbindelse med den industri- eller handelskoncern, som de tilhører, har en særlig risikoprofil, som der bør tages hensyn til ved fastlæggelsen af visse krav, herunder især vurdering af egen risiko og solvens, oplysninger og de dertil knyttede beføjelser til Kommissionen med henblik på en yderligere præcisering af reglerne om sådanne beføjelser. Desuden bør captive-forsikringsselskaber og captive-genforsikringsselskaber også kunne drage fordel af proportionalitetsforanstaltningerne, når de klassificeres som selskaber med lav risikoprofil. (15)Det er vigtigt, at forsikrings- og genforsikringsselskaber bevarer en forsvarlig finansiel situation. Med henblik herpå indeholder direktiv 2009/138/EF bestemmelser om finansielt tilsyn med et selskabs solvens, forsikringsmæssige hensættelser, dets aktiver og anerkendte egenkapital. Ledelsessystemet i et selskab er imidlertid også en vigtig faktor med henblik på at sikre, at selskabet bevarer sin finansielle sundhed. I den henseende bør tilsynsmyndighederne forpligtes til at foretage regelmæssige gennemgange og evalueringer af ledelsessystemet som led i deres finansielle tilsyn med forsikrings- og genforsikringsselskaber. (16)Samarbejdet mellem tilsynsmyndigheden i hjemlandet, der har meddelt tilladelse til et forsikrings- eller genforsikringsselskab, og tilsynsmyndighederne i de medlemsstater, hvor selskabet udøver virksomhed ved at oprette filialer eller ved at levere tjenester, bør styrkes for bedre at kunne forebygge potentielle problemer og forbedre beskyttelsen af forsikringstagere i hele Unionen. Dette samarbejde bør omfatte flere oplysninger fra tilsynsmyndigheden i hjemlandet, især om resultatet af tilsynsprocessen i forbindelse med den grænseoverskridende virksomhed. (17)Tilsynsmyndighederne bør mindst hvert tredje år have ret til fra hvert tilsynsbelagt forsikrings- og genforsikringsselskab og deres koncerner at modtage en regelmæssig beskrivende rapport med oplysninger om virksomhed og resultater, ledelsessystem, risikoprofil, kapitalforvaltning og andre relevante oplysninger til solvensformål. For at forenkle dette indberetningskrav for forsikrings- og genforsikringskoncerner bør det på visse betingelser være muligt at indberette oplysningerne i den regelmæssige tilsynsrapport vedrørende koncernen og dens datterselskaber på aggregeret vis for hele koncernen. (18)Det bør sikres, at selskaber med lav risikoprofil prioriteres, når tilsynsmyndighederne indrømmer undtagelser og begrænsninger for indberetning. For denne type enheder bør den anmeldelsesprocedure, der gælder for klassificering som selskaber med lav risikoprofil, sikre, at der er tilstrækkelig sikkerhed med hensyn til anvendelsen af undtagelser og begrænsninger i forbindelse med indberetning. (19)Frister for indberetning og offentliggørelse bør være klart fastsat i direktiv 2009/138/EF. Det bør dog erkendes, at ekstraordinære omstændigheder, som f.eks. sundhedsmæssige nødsituationer, naturkatastrofer og andre ekstreme hændelser, kan gøre det umuligt for forsikrings- og genforsikringsselskaber at indgive sådanne rapporter og foretage sådanne offentliggørelser inden for de fastsatte frister. Med henblik herpå bør Kommissionen have beføjelse til at forlænge fristerne under sådanne omstændigheder. (20)I henhold til direktiv 2009/138/EF skal tilsynsmyndighederne vurdere, om en ny person, der er udpeget til at lede et forsikrings- eller genforsikringsselskab eller til at varetage en nøglepost, er egnet og hæderlig. Personer, der leder selskabet eller varetager en nøglepost, bør imidlertid til stadighed være egnede og hæderlige. Tilsynsmyndighederne bør derfor have beføjelse til at reagere og, hvor det er relevant, til at fjerne den pågældende person fra den relevante post i tilfælde af manglende overholdelse af kravene til egnethed og hæderlighed. (21)Da forsikringsaktiviteter kan udløse eller forstærke risici for den finansielle stabilitet, bør forsikrings- og genforsikringsselskaber indarbejde makroprudentielle overvejelser og analyser i deres investerings- og risikostyringsaktiviteter. Det kan omfatte hensyntagen til andre markedsdeltageres potentielle adfærd, makroøkonomiske risici, som f.eks. negative bevægelser i kreditcyklussen eller nedsat markedslikviditet, eller uforholdsmæssigt store koncentrationer på markedsniveau inden for visse aktivtyper, modparter eller sektorer. (22)Forsikrings- og genforsikringsselskaber bør inddrage alle relevante makroprudentielle oplysninger fra tilsynsmyndighederne i deres vurdering af egen risiko og solvens. Tilsynsmyndighederne bør analysere de tilsynsmæssige rapporter om vurdering af egen risiko og solvens fra selskaber inden for deres jurisdiktioner, aggregere disse og give selskaberne input om de forhold, der bør tages i betragtning i deres fremtidige vurderinger af egen risiko og solvens, herunder især makroprudentielle risici. Medlemsstaterne bør, når de overdrager et makroprudentielt mandat til en myndighed, sikre, at konklusioner og resultater af tilsynsmyndighedernes makroprudentielle vurderinger deles med den pågældende makroprudentielle myndighed. (23)I overensstemmelse med hovedprincipperne for forsikring, der er vedtaget af Den Internationale Forsikringstilsynsorganisation, bør de nationale tilsynsmyndigheder kunne identificere, overvåge og analysere markedsmæssig og finansiel udvikling, der kan påvirke forsikrings- og genforsikringsselskaber samt forsikrings- og genforsikringsmarkeder, og bør anvende disse oplysninger, når der føres tilsyn med individuelle forsikrings- eller genforsikringsselskaber. Disse opgaver bør, hvor det er relevant, anvende oplysninger og indsigt indhentet af andre tilsynsmyndigheder. (24)Myndigheder med et makroprudentielt mandat har ansvaret for den makroprudentielle politik for deres nationale forsikrings- og genforsikringsmarked. Den makroprudentielle politik kan forfølges af tilsynsmyndigheden eller af en anden myndighed eller et andet organ, der har fået overdraget dette formål. (25)Det er vigtig med god koordinering mellem tilsynsmyndighederne og de relevante organer og myndigheder med et makroprudentielt mandat for at kunne identificere, overvåge og analysere mulige risici for stabiliteten i det finansielle system, som kan påvirke forsikrings- og genforsikringsselskaber, og for at kunne træffe foranstaltninger til effektivt og hensigtsmæssigt at imødegå disse risici. Samarbejdet mellem myndighederne bør også sigte mod at undgå enhver form for overlappende eller inkonsekvente handlinger. (26)Ifølge direktiv 2009/138/EF skal forsikrings- og genforsikringsselskaber som en integreret del af deres forretningsstrategi foretage en periodisk vurdering af egen risiko og solvens. Visse risici, såsom risici i forbindelse med klimaændringer, er vanskelige at kvantificere, eller de opstår over en længere periode end den, der anvendes til kalibrering af solvenskapitalkravet. Disse risici kan der bedre tages hensyn til ved vurderingen af egen risiko og solvens. Hvis forsikrings- og genforsikringsselskaber har en væsentlig eksponering for klimarisici, bør de inden for passende intervaller og som led i vurderingen af egen risiko og solvens være forpligtet til at foretage analyser af indvirkningen af de langsigtede klimaændringsscenarier på deres virksomhed. Disse analyser bør stå i rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af de risici, der knytter sig til selskabernes virksomhed. Selv om vurderingen af, hvorvidt eksponering for klimarisici er væsentlig bør være påkrævet for alle forsikrings- og genforsikringsselskaber, bør langsigtede analyser af klimascenarier ikke være påkrævet for selskaber med lav risikoprofil. (27)I henhold til direktiv 2009/138/EF skal væsentlige oplysninger offentliggøres mindst én gang om året i rapporten om solvens og finansiel situation. Den pågældende rapport har to hovedtyper af adressater: forsikringstagere og begunstigede på den ene side og analytikere og andre markedsdeltagere på den anden side. For at imødekomme disse to gruppers behov og forventninger bør rapportens indhold opdeles i to dele. Den første del, der hovedsagelig henvender sig til forsikringstagere og begunstigede, bør indeholde de vigtigste oplysninger om virksomhed, resultater, kapitalforvaltning og risikoprofil. Den anden del, der er rettet til analytikere og andre markedsdeltagere, bør indeholde detaljerede oplysninger om ledelsessystemet, specifikke oplysninger om forsikringsmæssige hensættelser og andre forpligtelser, solvenssituationen samt andre data, der er relevante for specialiserede analytikere. (28)Det er muligt for forsikrings- og genforsikringsselskaber at justere den relevante risikofrie rentekurve med henblik på beregningen af det bedste skøn i overensstemmelse med spread-bevægelserne for deres aktiver efter tilsynsmyndighedernes godkendelse ("matchtilpasning") eller i overensstemmelse med den gennemsnitlige spread-bevægelse for aktiver, som besiddes af forsikrings- og genforsikringsselskaber i en given valuta eller et givet land ("volatilitetsjustering"). Den del af rapporten om solvens og finansiel situation, der er rettet til forsikringstagere, bør kun indeholde de oplysninger, der forventes at være relevante for en gennemsnitlig forsikringstagers beslutningstagning. Forsikrings- og genforsikringsselskaber bør offentliggøre virkningen af ikke at anvende matchtilpasningen, volatilitetsjusteringen og overgangsforanstaltningerne vedrørende risikofrie rentesatser og forsikringsmæssige hensættelser på deres finansielle situation, men denne offentliggørelse bør ikke antages at være relevant for en gennemsnitlig forsikringstagers beslutningstagning. Virkningen af sådanne foranstaltninger bør derfor offentliggøres i den del af rapporten om solvens og finansiel situation, der er rettet til markedsdeltagere, og ikke i den del, der er rettet til forsikringstagere. (29)Offentliggørelseskravene bør ikke være uforholdsmæssigt byrdefulde for forsikrings- og genforsikringsselskaber. Med henblik herpå bør der medtages visse forenklinger og proportionalitetsforanstaltninger i direktiv 2009/138/EF, navnlig når de ikke kompromitterer læsbarheden af de data, som forsikrings- og genforsikringsselskaber leverer. (30)For at sikre den størst mulige nøjagtighed af de oplysninger, der offentliggøres, bør en væsentlig del af rapporten om solvens og finansiel situation være underlagt en audit. Et sådant auditkrav bør omfatte balancen, der vurderes i henhold til værdiansættelseskriterierne i direktiv 2009/138/EF.

(31)Byrden i forbindelse med auditkravet synes ikke at være berettiget for selskaber med lav risikoprofil, som ikke forventes at være relevante for den finansielle stabilitet i Unionen, og hvis forsikringstagere ikke er talrige. Et af de kriterier, som selskaber med lav risikoprofil skal opfylde, er, at de skal være små. For at lette denne byrde bør der indrømmes en undtagelse fra dette krav. (32)Det bør erkendes, at selv om auditkravet er gavnligt, vil det være en ekstra byrde for det enkelte selskab. Derfor bør fristerne for årlig indberetning og offentliggørelse for forsikrings- og genforsikringsselskaber og for forsikrings- og genforsikringskoncerner forlænges for at give disse selskaber tilstrækkelig tid til at udarbejde reviderede rapporter. (33)Det bør sikres, at metoderne til beregning af forsikringsmæssige hensættelser i aftaler med optioner på garantier står i rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af de risici, som forsikringsselskabet står over for. I den forbindelse bør der foretages visse forenklinger. (34)Fastsættelsen af den relevante risikofrie rentekurve bør afveje anvendelsen af oplysninger, der stammer fra relevante finansielle instrumenter, med forsikrings- og genforsikringsselskabers evne til at afdække renterisikoen fra finansielle instrumenter. Det kan navnlig ske, at mindre forsikrings- og genforsikringsselskaber ikke har kapacitet til at afdække renterisici med andre instrumenter end obligationer, lån eller lignende aktiver med faste pengestrømme. Den relevante risikofrie rentekurve bør derfor ekstrapoleres for løbetider, for hvilke obligationsmarkederne ikke længere er dybe, likvide og gennemsigtige. Ekstrapoleringsmetoden bør imidlertid gøre brug af oplysninger fra andre relevante finansielle instrumenter end obligationer, hvis sådanne oplysninger er tilgængelige fra dybe, likvide og gennemsigtige markeder for løbetider, for hvilke obligationsmarkederne ikke længere er dybe, likvide og gennemsigtige. Med henblik på at opnå sikkerhed og harmoniseret anvendelse og samtidig give mulighed for rettidig reaktion på ændringer i markedsforholdene bør Kommissionen vedtage delegerede retsakter for at præcisere, hvordan den nye ekstrapoleringsmetode bør anvendes. (35)Fastlæggelsen af den relevante risikofrie rentekurve har en betydelig indvirkning på solvenssituationen, særlig for livsforsikringsselskaber med langsigtede forpligtelser. For at undgå en afbrydelse af den eksisterende forsikringsvirksomhed og for at muliggøre en gnidningsløs overgang til den nye ekstrapoleringsmetode er det nødvendigt at fastsætte en indfasningsforanstaltning og en overgangsforanstaltning. Overgangsforanstaltningerne bør sigte mod at hindre markedsforstyrrelser og skabe en gennemsigtig overgang til den endelige ekstrapoleringsmetode. (36)Direktiv 2009/138/EF indeholder bestemmelser om en volatilitetsjustering, som skal afbøde virkningerne af overdrevne obligationsspænd, og som er baseret på referenceporteføljer for forsikrings- og genforsikringsselskabers relevante valutaer og, for så vidt angår euroen, på referenceporteføljer for de nationale forsikringsmarkeder. Anvendelsen af en ensartet volatilitetsjustering for hele valutaer eller lande kan føre til fordele, der er større enden reduktion af overdrevne obligationsspænd, navnlig hvis disse virksomheders relevante aktivers følsomhed over for ændringer i kreditspænd er mindre end det relevante bedste skøns følsomhed over for ændringer i rentesatser. For at undgå sådanne uforholdsmæssigt store fordele ved volatilitetsjusteringen bør justeringen godkendes af tilsynsmyndighederne, og beregningen heraf bør tage hensyn til selskabsspecifikke karakteristika i forbindelse med aktivernes følsomhed over for spread og rentefølsomheden for det bedste skøn over forsikringsmæssige hensættelser. I lyset af de yderligere sikkerhedsforanstaltninger bør forsikrings- og genforsikringsselskaber til den grundlæggende risikofrie rentekurve kunne tilføje en øget andel på op til 85 % af det risikokorrigerede spread, der stammer fra de repræsentative porteføljer. (37)Direktiv 2009/138/EF indeholder bestemmelser om en landekomponent i volatilitetsjusteringen, der skal sikre, at overdrevne obligationsspænd i et bestemt land afbødes. Aktiveringen af landekomponenten er imidlertid baseret på en absolut grænseværdi og en relativ grænseværdi med hensyn til landets risikojusterede spread, hvilket kan føre til cliff-effekter og derfor øge volatiliteten i forsikrings- og genforsikringsselskabers kapitalgrundlag. Med henblik på at sikre, at overdrevne obligationsspænd i en bestemt medlemsstat, der har euroen som valuta, mindskes effektivt, bør landekomponenten erstattes af en makrokomponent, der beregnes på grundlag af forskellene mellem det risikojusterede spread for euroen og det risikojusterede spread for landet. For at undgå cliff-effekter bør der ved beregningen undgås afbrydelser i forbindelse med inputparametre. (38)For at tage hensyn til udviklingen i forsikrings- og genforsikringsselskabers investeringspraksis bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at fastsætte kriterier for, hvornår aktiver, der skal indgå i den tilknyttede aktivportefølje, kan anerkendes, hvis aktivernes art kan føre til forskellig praksis med hensyn til kriterierne for anvendelse og beregning af matchtilpasningen. (39)For at sikre, at alle forsikrings- og genforsikringsselskaber, der beregner volatilitetsjusteringen, behandles ens, eller for at tage hensyn til markedsudviklingen, bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der præciserer beregningen af selskabsspecifikke forhold af volatilitetsjusteringen. (40)Med henblik på beregning af deres kapitalgrundlag i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 kan institutter, der tilhører finansielle konglomerater, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF, blive meddelt tilladelse til ikke at fratrække deres væsentlige investeringer i forsikrings- eller genforsikringsselskaber, forudsat at visse kriterier er opfyldt. Der er behov for at sikre, at de tilsynsregler, der gælder for forsikrings- eller genforsikringsselskaber og kreditinstitutter, giver mulighed for hensigtsmæssige lige konkurrencevilkår for bankbaserede og forsikringsbaserede finanskoncerner. Forsikrings- eller genforsikringsselskaber bør derfor også meddeles tilladelse til ikke at fratrække kapitalinteresser i kredit- og finansieringsinstitutter fra deres anerkendte kapitalgrundlag på tilsvarende betingelser. Navnlig bør enten koncerntilsyn i henhold til direktiv 2009/138/EF eller supplerende tilsyn i henhold til direktiv 2002/87/EF finde anvendelse på en koncern, der omfatter både forsikrings- eller genforsikringsselskabet og det tilknyttede institut. Instituttet bør desuden være en egenkapitalinvestering af strategisk art for forsikrings- eller genforsikringsselskabet, og tilsynsmyndighederne bør forvisse sig om niveauet af integreret ledelse, risikostyring og intern kontrol, hvad angår de enheder, der er omfattet af koncerntilsyn eller supplerende tilsyn. (41)De eksisterende grænser for omfanget af den symmetriske justering begrænser denne justerings evne til at afbøde potentielle procykliske virkninger af det finansielle system og undgå en situation, hvor forsikrings- og genforsikringsselskaber uretmæssigt tvinges til at rejse yderligere kapital eller sælge deres investeringer som følge af negative bevægelser af kortere varighed på de finansielle markeder, såsom dem, der blev udløst af covid-19-pandemien. Derfor bør den symmetriske justering ændres, så den giver mulighed for større ændringer i standardaktiekapitalkravet og yderligere mindsker virkningen af kraftige stigninger eller fald på aktiemarkederne. (42)For at øge proportionaliteten inden for de kvantitative krav bør forsikrings- og genforsikringsselskaber indrømmes mulighed for at beregne kapitalkravet for immaterielle risici i standardformlen ved hjælp af en forenklet metode for en periode på højst tre år. En sådan forenklet metode bør gøre det muligt for selskaberne at vurdere kapitalkravet for en immateriel risiko på grundlag af en passende mængdeangivelse, som varierer over tid. Denne metode bør baseres på fælles regler og være underlagt fælles kriterier for identifikation af immaterielle risici. (43)Forsikrings- og genforsikringsselskaber, der benytter sig af matchtilpasning, bør identificere, organisere og forvalte aktiv- og obligationsporteføljen særskilt fra andre dele af deres virksomhed og bør derfor ikke have lov til at dække risici, der opstår andre steder i deres virksomhed, med den tilknyttede aktivportefølje. Den særskilte forvaltning af porteføljen medfører dog ikke en stigning i korrelationen mellem risiciene inden for denne portefølje og risiciene i resten af selskabet. Forsikrings- og genforsikringsselskaber, der anvender matchtilpasningen, bør derfor have mulighed for at beregne deres solvenskapitalkrav ud fra en antagelse om fuld diversificering mellem aktiver og passiver i porteføljen og resten af selskabet, medmindre de aktivporteføljer, der dækker et tilsvarende bedste skøn over forsikrings- eller genforsikringsforpligtelser, udgør en afgrænset fond. (44)Som led i tilsynsprocessen er det vigtigt, at tilsynsmyndighederne kan sammenligne oplysninger på tværs af de selskaber, de fører tilsyn med. Partielle og komplette interne modeller muliggør en bedre registrering af et selskabs individuelle risiko, og direktiv 2009/138/EF giver forsikrings- og genforsikringsselskaber mulighed for at anvende disse modeller til at fastsætte kapitalkrav uden de begrænsninger, der hidrører fra standardformlen. Partielle og komplette interne modeller gør det dog vanskeligere at foretage sammenligninger på tværs af virksomheder, og tilsynsmyndighederne vil derfor få gavn af adgang til resultatet af beregningen af kapitalkrav via standardformlen. Alle forsikrings- og genforsikringsselskaber bør derfor regelmæssigt indberette disse oplysninger til deres tilsynsmyndigheder. (45)Direktiv 2009/138/EF giver forsikrings- og genforsikringsselskaber mulighed for at beregne deres solvenskapitalkrav ved hjælp af en intern model, der skal godkendes af tilsynsmyndighederne. Hvis der anvendes en intern model, forhindrer direktivet ikke forsikrings- og genforsikringsselskabet i at tage hensyn til indvirkningen af bevægelserne i kreditspænd på volatilitetsjusteringen i dets interne model. Da anvendelsen af volatilitetsjusteringen kan føre til fordele, der er større end en reduktion af overdrevne obligationsspænd ved beregningen af det bedste skøn, kan sådanne uforholdsmæssigt store fordele også fordreje beregningen af solvenskapitalkravet i tilfælde, hvor virkningen af bevægelserne i kreditspændene på volatilitetsjusteringen tages i betragtning i den interne model. Med henblik på at undgå en sådan fordrejning bør solvenskapitalkravet have et absolut minimum, hvor tilsynsmyndighederne tillader forsikrings- og genforsikringsselskaber at tage hensyn til indvirkningen af bevægelserne i kreditspænd på volatilitetsjusteringen i deres interne model, på et niveau, under hvilket der forventes at opstå fordele på solvenskapitalkravet, som er større end en reduktion af overdrevne obligationsspænd. (46)Forsikrings- og genforsikringsselskaber bør tilskyndes til at opbygge modstandsdygtighed i krisesituationer. Hvis forsikrings- og genforsikringsselskaber tager hensyn til indvirkningen af bevægelserne i kreditspænd på volatilitetsjusteringen i deres interne model, og samtidig tager indvirkningen af bevægelserne i kreditspænd på den makroøkonomiske volatilitetsjustering i betragtning, kan dette i alvorlig grad undergrave ethvert incitament til at opbygge modstandsdygtighed over for krisesituationer. Det bør derfor forhindres, at forsikrings- og genforsikringsselskaber bør derfor forhindres i at inddrage en makrovolatilitetsjustering i deres interne model. (47)De nationale tilsynsmyndigheder bør kunne indsamle relevante makroprudentielle oplysninger om selskabernes investeringsstrategi, analysere disse sammen med andre relevante oplysninger, som kan være tilgængelige fra andre markedskilder, og indarbejde et makroprudentielt perspektiv i deres tilsyn med selskaber. Det kunne omfatte tilsyn med risici i forbindelse med specifikke kreditcyklusser, økonomiske afmatninger og kollektiv adfærd eller flokmentalitet i forbindelse med investeringer. (48)Direktiv 2009/138/EF indeholder en bestemmelse om en forlængelse af tilbagebetalingsperioden i tilfælde af overtrædelser af solvenskapitalkravet, når Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) har erklæret, at der foreligger usædvanlige ugunstige situationer. Erklæringerne kan fremsættes efter anmodning fra de nationale tilsynsmyndigheder, som i givet fald skal konsultere Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), inden anmodningen indgives. De nationale tilsynsmyndigheders decentrale høring af ESRB er mindre effektiv end en centraliseret høring af ESRB, som foretages af EIOPA. For at sikre en effektiv proces bør det være EIOPA og ikke de nationale tilsynsmyndigheder, der hører ESRB, inden erklæringen om, at der foreligger usædvanlige ugunstige situationer, hvis situationens art tillader en sådan forudgående høring. (49)I henhold til direktiv 2009/138/EF skal forsikrings- og genforsikringsselskaber straks underrette den pågældende tilsynsmyndighed, hvis de konstaterer, at minimumskapitalkravet ikke opfyldes, eller der er risiko for manglende overholdelse inden for derpå følgende tre måneder. Direktivet præciserer dog ikke, hvornår den manglende overholdelse af minimumskapitalkravet eller risikoen for manglende overholdelse inden for derpå følgende tre måneder kan konstateres, og selskaberne kan udsætte underretningen af tilsynsmyndighederne indtil udgangen af det pågældende kvartal, når beregningen af det minimumskapitalkrav, der formelt skal indberettes til tilsynsmyndigheden, finder sted. For at sikre, at tilsynsmyndighederne modtager rettidige oplysninger og kan træffe de nødvendige foranstaltninger, bør forsikrings- og genforsikringsselskaber forpligtes til straks at underrette tilsynsmyndighederne om en manglende overholdelse af minimumskapitalkravet eller en risiko for manglende overholdelse, også hvis dette er blevet konstateret ud fra skøn eller beregninger mellem to datoer for officielle beregninger af minimumskapitalkravet i det pågældende kvartal. (50)Beskyttelsen af forsikringstagernes interesser er et generelt mål for den tilsynsramme, som de kompetente tilsynsmyndigheder bør forfølge i alle faser af tilsynsprocessen, herunder i tilfælde af forsikrings- eller genforsikringsselskabers overtrædelser eller sandsynlige overtrædelser af krav, der kan give anledning til inddragelse af en tilladelse. Dette mål bør forfølges, inden tilladelsen inddrages, og under hensyntagen til eventuelle juridiske konsekvenser for de forsikrede, der måtte følge heraf, også efter inddragelsen af tilladelsen.

(51)Nationale tilsynsmyndigheder bør udstyres med værktøjer til at forebygge, at der opstår risici for den finansielle stabilitet på forsikringsmarkederne, begrænse forsikrings- og genforsikringsselskabers procykliske adfærd og afbøde negative afsmittende virkninger inden for det finansielle system og i realøkonomien. (52)De seneste økonomiske og finansielle kriser, navnlig krisen som følge af covid-19-pandemien, har vist, at en forsvarlig likviditetsstyring hos forsikrings- og genforsikringsselskaber kan forebygge risici for det finansielle systems stabilitet. Af den grund bør forsikrings- og genforsikringsselskaber pålægges at styrke likviditetsstyringen og -planlægningen, navnlig i forbindelse med ugunstige situationer, der berører en stor del af eller hele forsikrings- og genforsikringsmarkedet. (53)Når selskaber med særligt sårbare profiler, som f.eks. selskaber med likvide passiver eller illikvide aktiver eller med likviditetssvagheder, der kan påvirke den samlede finansielle stabilitet, ikke på passende vis retter op på situationen, bør de nationale tilsynsmyndigheder kunne gribe ind for at styrke likviditetspositionen. (54)Tilsynsmyndighederne bør have de nødvendige beføjelser til at bevare bestemte forsikrings- eller genforsikringsselskabers solvenssituation i ekstraordinære tilfælde, som f.eks. ved ugunstige økonomiske eller markedsrelaterede hændelser, der berører en stor del af eller hele forsikrings- og genforsikringsmarkedet, for at kunne beskytte forsikringstagerne og bevare den finansielle stabilitet. Disse beføjelser bør omfatte muligheden for at begrænse eller suspendere udlodninger til aktionærer og andre efterstillede långivere i et givet forsikrings- eller genforsikringsselskab, inden der sker en faktisk overtrædelse af solvenskapitalkravet. Disse beføjelser bør anvendes fra sag til sag, overholde fælles risikobaserede kriterier og ikke underminere driften af det indre marked. (55)Da begrænsningen eller suspensionen af udlodning af udbytte og andre bonusser, selv midlertidigt, vil påvirke aktionærernes og andre efterstillede kreditorers rettigheder, bør tilsynsmyndighederne tage behørigt hensyn til proportionalitetsprincippet og nødvendigheden heraf, når de træffer sådanne foranstaltninger. Tilsynsmyndighederne bør også sikre, at ingen af de vedtagne foranstaltninger medfører uforholdsmæssige negative virkninger for hele eller dele af det finansielle system i andre medlemsstater eller i Unionen som helhed. Tilsynsmyndighederne bør navnlig kun begrænse kapitaludlodninger inden for en forsikrings- og genforsikringskoncern til særlige tilfælde, og når det er behørigt begrundet, for at bevare stabiliteten på forsikringsmarkedet og i det finansielle system som helhed. (56)Nylige sammenbrud af forsikrings- og genforsikringsselskaber med grænseoverskridende aktiviteter har understreget behovet for, at tilsynsmyndighederne informeres bedre om selskabernes aktiviteter. Forsikrings- og genforsikringsselskaber bør derfor forpligtes til at underrette tilsynsmyndigheden i deres hjemland om væsentlige ændringer, der påvirker deres risikoprofil i relation til deres igangværende grænseoverskridende forsikringsvirksomhed, og disse oplysninger bør deles med tilsynsmyndighederne i de berørte værtslande. (57)I henhold til direktiv 2009/138/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/2177, har EIOPA beføjelse til at oprette og koordinere samarbejdsplatforme for at styrke samarbejdet mellem de relevante tilsynsmyndigheder, når et forsikrings- eller genforsikringsselskab udøver eller agter at udøve aktiviteter, der er baseret på den frie udveksling af tjenesteydelser eller etableringsfriheden. I betragtning af kompleksiteten af de tilsynsspørgsmål, der behandles på disse platforme, kan de nationale tilsynsmyndigheder imidlertid i en række tilfælde ikke nå frem til en fælles holdning om håndteringen af problemer i forbindelse med et forsikrings- eller genforsikringsselskab med grænseoverskridende forsikringsvirksomhed. Hvis de tilsynsmyndigheder, der er involveret i samarbejdsplatformene, ikke kan nå til enighed om spørgsmål vedrørende et forsikrings- eller genforsikringsselskab med grænseoverskridende forsikringsvirksomhed, bør EIOPA have beføjelse til at bilægge tvisten i overensstemmelse med artikel 19 i forordning (EU) nr. 1094/2010. (58)I henhold til direktiv 2009/138/EF er forsikrings- eller genforsikringsselskaber ikke forpligtet til rettidigt at give tilsynsmyndighederne i værtslandet oplysninger om udøvelsen af deres virksomhed. Disse oplysninger kan kun indhentes ved at anmode tilsynsmyndigheden i hjemlandet herom. En sådan tilgang sikrer dog ikke adgang til oplysninger inden for en rimelig tidsfrist. Derfor bør tilsynsmyndighederne i værtslandet, ligesom tilsynsmyndigheden i hjemlandet, også have beføjelse til rettidigt at anmode forsikrings- eller genforsikringsselskaber direkte om oplysninger. (59)Hvis et forsikrings- eller genforsikringsselskab udøver væsentlig grænseoverskridende virksomhed i et værtsland, bør tilsynsmyndigheden i den pågældende medlemsstat have beføjelse til at anmode tilsynsmyndigheden i hjemlandet om grundlæggende oplysninger om solvenssituationen for det pågældende forsikrings- eller genforsikringsselskab. Hvis tilsynsmyndigheden i værtslandet har alvorlige betænkeligheder med hensyn til solvenssituationen, bør den have beføjelse til at anmode om, at der foretages en fælles kontrolbesøg på stedet i samarbejde med tilsynsmyndigheden i hjemlandet, hvis der foreligger en betydelig manglende overholdelse af solvenskapitalkravet. EIOPA bør indbydes til at deltage. I den forbindelse bør EIOPA så hurtigt som praktisk muligt angive, om den agter at deltage. Hvis tilsynsmyndighederne er uenige om muligheden for at foretage en fælles kontrol på stedet, bør EIOPA have beføjelse til at bilægge tvisten i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1094/2010. (60)For at kunne identificeres som et forsikringsholdingselskab bør et moderselskab navnlig have erhvervelse og besiddelse af kapitalinteresser i datterselskaber som hovedvirksomhed, når disse datterselskaber udelukkende eller hovedsagelig er forsikrings- eller genforsikringsselskaber eller tredjelandsforsikrings- eller genforsikringsselskaber. Tilsynsmyndighederne har i øjeblikket forskellige fortolkninger af, hvad "udelukkende eller hovedsagelig" betyder i denne sammenhæng. Der bør derfor foretages en præcisering af dette begreb i lighed med præciseringen i forordning (EU) nr. 575/2013, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/876, for banksektoren. Datterselskaber bør betragtes som "hovedsagelig forsikrings- eller genforsikringsselskaber eller tredjelandsforsikrings- eller genforsikringsselskaber", hvis sådanne selskaber udgør mere end 50 % af forsikringsholdingselskabets egenkapital, konsoliderede aktiver, indtægter, personale eller andre indikatorer, som tilsynsmyndigheden anser for relevante. (61)I nogle tilfælde udgør flere forsikrings- og genforsikringsselskaber en de facto-koncern og handler som sådan, selv om de ikke opfylder definitionen af en koncern i direktiv 2009/138/EF. Nævnte direktivs afsnit III finder derfor ikke anvendelse på disse forsikrings- og genforsikringsselskaber. I sådanne tilfælde, navnlig for horisontale koncerner uden kapitalforbindelser mellem de forskellige selskaber, bør de koncerntilsynsførende have beføjelse til at fastslå eksistensen af en koncern. Der bør også opstilles objektive kriterier med henblik på at foretage en sådan identifikation. (62)Forsikrings- og genforsikringskoncerner kan frit træffe afgørelse om specifikke interne ordninger, opgavefordeling og organisationsstruktur inden for koncernen, sådan som de finder det hensigtsmæssigt for at sikre overholdelse af direktiv 2009/138/EF. I nogle få tilfælde kan sådanne ordninger og organisationsstrukturer dog kompromittere et effektivt koncerntilsyn. Koncerntilsynsførende bør derfor i særlige tilfælde og efter høring af EIOPA og de øvrige kompetente tilsynsmyndigheder have beføjelse til at kræve ændringer af disse ordninger eller organisationsstrukturer. Koncerntilsynsførende bør begrunde deres afgørelse behørigt og redegøre for, hvorfor de eksisterende ordninger eller strukturer hindrer og kompromitterer et effektivt koncerntilsyn. (63)Koncerntilsynsførende kan beslutte at udelukke et selskab fra koncerntilsyn, navnlig når et sådant selskab anses for at være af ringe betydning i forhold til målene med koncerntilsyn. EIOPA har bemærket divergerende fortolkninger af kriteriet om ringe betydning og har påpeget, at sådanne udelukkelser i visse tilfælde resulterer i fuldstændige undtagelser fra koncerntilsyn eller tilsyn foretaget i et mellemliggende moderselskab. Det er således nødvendigt at præcisere, at sådanne tilfælde kun bør forekomme under meget ekstraordinære omstændigheder, og at koncerntilsynsførende bør konsultere EIOPA, inden de træffer sådanne afgørelser. Der bør også indføres kriterier, så der skabes mere klarhed med hensyn til, hvad der bør betragtes som ringe betydning i forhold til målene med koncerntilsynet. (64)Der mangler klarhed med hensyn til de typer selskaber, for hvilke metode 2, dvs. en metode med fradrag og aggregering som defineret i artikel 233 i direktiv 2009/138/EF, kan anvendes til beregning af koncernsolvensen, og det er til skade for princippet om lige konkurrencevilkår i Unionen. Det bør derfor klart angives, hvilke selskaber der kan indgå i beregningen af koncernsolvensen ved hjælp af metode 2. En sådan metode bør kun finde anvendelse på forsikrings- og genforsikringsselskaber, tredjelandsforsikrings- og genforsikringsselskaber, selskaber, der tilhører andre finansielle sektorer, blandede finansielle holdingselskaber, forsikringsholdingselskaber og andre moderselskaber, hvis hovedvirksomhed er at erhverve og besidde kapitalinteresser i datterselskaber, når disse datterselskaber udelukkende eller hovedsagelig er forsikrings- eller genforsikringsselskaber eller tredjelandsforsikrings- eller genforsikringsselskaber. (65)I nogle forsikrings- eller genforsikringskoncerner erhverver og besidder et mellemliggende moderselskab, som ikke er et forsikrings- eller genforsikringsselskab eller et tredjelandsforsikrings- eller genforsikringsselskab, kapitalinteresser i datterselskaber, hvis disse selskaber udelukkende eller hovedsagelig er tredjelandsforsikrings- eller genforsikringsselskaber. I henhold til de gældende regler behandles disse mellemliggende moderselskaber ikke som forsikringsholdingselskaber med henblik på beregning af koncernsolvensen, hvis de ikke har kapitalinteresser i mindst ét forsikrings- eller genforsikringsdatterselskab, der har hovedsæde i Unionen, selv om arten af deres risici er meget ens. Derfor bør bestemmelserne ændres, således at sådanne holdingselskaber i tredjelandsforsikrings- eller genforsikringsselskaber behandles på samme måde som forsikringsholdingselskaber med henblik på beregning af koncernsolvensen. (66)Direktiv 2009/138/EF og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 2015/35 indeholder fire metoder til at medtage selskaber, der tilhører andre finansielle sektorer, i koncernsolvensberegningen, herunder metode 1 og 2 i bilag I til direktiv 2002/87/EF. Dette fører til inkonsekvente tilsynsmetoder og ulige konkurrencevilkår og skaber unødig kompleksitet. Reglerne bør derfor forenkles, således at selskaber, der tilhører andre finansielle sektorer, altid bidrager til koncernsolvensen ved at anvende de relevante sektorregler vedrørende beregning af kapitalgrundlag og kapitalkrav. Kapitalgrundlaget og kapitalkravene bør blot aggregeres med kapitalgrundlaget og kapitalkravene for koncernens forsikrings- og genforsikringsdel. (67)I henhold til de nuværende regler får deltagende forsikrings- og genforsikringsselskaber begrænsede muligheder for at anvende forenklede beregninger til bestemmelse af deres koncernsolvens, når metode 1 anvendes, dvs. metoden baseret på regnskabskonsolidering. Dette medfører en uforholdsmæssig stor byrde, navnlig når koncerner har kapitalinteresser i tilknyttede selskaber, der er meget små. Med forbehold af forudgående tilsynsmæssig godkendelse bør deltagende selskaber derfor have mulighed for at integrere tilknyttede selskaber, hvis størrelse er uvæsentlig, i deres koncernsolvens ved at anvende forenklede metoder. (68)Begrebet behæftelse med byrder, der bør tages i betragtning ved klassificeringen af kapitalgrundlagselementer i kategorier ("tiers"), er ikke præciseret. Det er navnlig uklart, hvordan dette begreb finder anvendelse på forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber, som ikke har forsikringstagere og begunstigede som direkte kunder. Der bør derfor indføres minimumskriterier for at gøre det muligt at identificere tilfælde, hvor et kapitalgrundlagselement, der er udstedt af et forsikringsholdingselskab eller et blandet finansielt holdingselskab, er byrdefrit. (69)Omfanget af de selskaber, der bør tages i betragtning ved beregningen af det absolutte minimum for koncernens solvenskapitalkrav, bør være i overensstemmelse med omfanget af de selskaber, der bidrager til den anerkendte egenkapital, der kan anvendes til dækning af koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav. Følgelig bør der ved beregningen af det absolutte minimum tages hensyn til tredjelandsforsikrings- og genforsikringsselskaber, forsikringsholdingselskaber, tredjelandsforsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber. (70)Formlen til beregning af de koncernens konsoliderede minimumsolvenskapitalkrav kan medføre situationer, hvor dette minimum ligger tæt på eller endog er lig med koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav. I sådanne tilfælde kan der forekomme manglende overholdelse af dette minimum, selv om det sikres, at koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav overholdes. Disse utilsigtede konsekvenser bør undgås. Derfor bør beregningsformlen ændres, således at de koncernens konsoliderede minimumsolvenskapitalkrav for koncernen i lighed med individuelle forsikrings- og genforsikringsselskaber aldrig overstiger 45 % af koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav.

(71)Med henblik på beregning af koncernsolvensen bør forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber behandles som forsikrings- eller genforsikringsselskaber. Det indebærer beregning af teoretiske kapitalkrav for sådanne virksomheder. Disse beregninger bør imidlertid aldrig indebære, at forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber skal overholde disse teoretiske kapitalkrav på individuelt niveau. (72)Der findes ingen lovbestemmelse om, hvordan koncernsolvensen beregnes, når der anvendes en kombination af metode 1 og metode 2. Dette fører til inkonsekvent praksis og usikkerhed, navnlig med hensyn til beregningsmetoden for bidraget til koncernens solvenskapitalkrav for forsikrings- og genforsikringsselskaber, der er omfattet af metode 2. Det bør derfor præciseres, hvordan koncernsolvensen skal beregnes, når der anvendes en kombination af metoder. For at undgå væsentlige stigninger i kapitalkravene bør det præciseres, at kapitalkravet for aktierisici med henblik på beregning af koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav ikke må finde anvendelse på sådanne kapitalandele. Af samme grund bør kapitalkravet for valutarisici kun anvendes på værdien af de kapitalandele, der overstiger disse tilknyttede selskabers solvenskapitalkrav. Deltagende forsikrings- eller genforsikringsselskaber bør have mulighed for at tage hensyn til diversificeringen mellem de valutarisici og andre risici, der ligger til grund for beregningen af koncernens konsoliderede solvenskapitalkrav. (73)På nuværende tidspunkt kan koncerntilsynsførende fastsætte grænseværdier, over hvilke koncernintern koncentration og risikokoncentration anses for væsentlig på grundlag af solvenskapitalkrav, forsikringsmæssige hensættelser eller begge dele. Andre risikobaserede kvantitative eller kvalitative kriterier, f.eks. anerkendt egenkapital, kan dog også være egnede til fastsættelse af grænseværdierne. Koncerntilsynsførende bør af den grund have større fleksibilitet, når de definerer en væsentlig koncernintern transaktion eller en væsentlig risikokoncentration. (74)Koncerntilsynsførende kan gå glip af vigtige oplysninger om koncerninterne transaktioner, som ikke skal indberettes i henhold til de gældende regler, navnlig transaktioner, der involverer tredjelandsforsikrings- og genforsikringsselskaber, forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber. Definitionen af "koncerninterne transaktioner, der skal indberettes" bør derfor gennemgås. Koncerntilsynsførende bør desuden have beføjelse til at skræddersy definitionen af "koncerninterne transaktioner, der skal indberettes", således at den passer bedre til de særlige forhold, der gør sig gældende for hver enkelt koncern. (75)Forsikringsholdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber kan være moderselskaber i forsikrings- eller genforsikringskoncerner. I det tilfælde kræves der koncerntilsyn på grundlag af sådanne holdingselskabers konsoliderede situation. Da de forsikrings- eller genforsikringsselskaber, der kontrolleres af sådanne holdingselskaber, ikke altid er i stand til at sikre overholdelse af kravene til koncerntilsyn, er det nødvendigt at sikre, at koncerntilsynsførende har passende tilsyns- og håndhævelsesbeføjelser til at sikre, at koncernerne overholder direktiv 2009/138/EF. I lighed med de ændringer af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/878 for kredit- og finansieringsinstitutter, bør koncerntilsynsførende derfor have et minimumssæt af beføjelser over for holdingselskaber, herunder de generelle tilsynsbeføjelser, der gælder for forsikrings- og genforsikringsselskaber med henblik på koncerntilsyn. (76)Når forsikrings- og genforsikringsselskaber er en del af en koncern, hvis moderselskab har sit hovedsæde i et tredjeland, der ikke anses for at være ækvivalent eller midlertidigt ækvivalent i henhold til artikel 260 i direktiv 2009/138/EF, er det mere udfordrende at udøve koncerntilsyn. Koncerntilsynsførende kan beslutte at anvende de såkaldte "andre metoder" i henhold til nævnte direktivs artikel 262. Disse metoder er dog ikke klart defineret, og de mål, som disse andre metoder skal opfylde, er uklare. Formålet med de andre metoder bør derfor præciseres yderligere, herunder et minimumssæt af foranstaltninger, som koncerntilsynsførende bør overveje. (77)Ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/981 blev der indført en præferencebehandling for langsigtede investeringer i aktier. Det løbetidsbaserede "equity risk"-delmodul, som også har til formål at afspejle den lavere risiko for investering over en længere tidshorisont, men som kun anvendes i meget begrænset omfang i Unionen, er underlagt strengere kriterier end dem, der gælder for langsigtede aktieinvesteringer. Derfor synes den nye tilsynskategori for langsigtede aktieinvesteringer at overflødiggøre behovet for det eksisterende løbetidsbaserede "equity-risk"-delmodul. Da der ikke er behov for at have to særskilte præferencebehandlinger, der har det samme formål, nemlig at belønne langsigtede investeringer, bør det løbetidsbaserede "equity-risk"-delmodul udgå. For at undgå en situation, hvor disse ændringer fører til negative virkninger, bør der dog indføres en overgangsbestemmelse for forsikringsselskaber, der i øjeblikket anvender det løbetidsbaserede "equity-risk"-delmodul. (78)Opfyldelsen af den grønne pagts miljø- og klimaambitioner kræver, at der kanaliseres store investeringer fra den private sektor, herunder fra forsikrings- og genforsikringsselskaber, over i bæredygtige investeringer. Bestemmelserne i direktiv 2009/138/EF om kapitalkrav bør ikke hindre forsikrings- og genforsikringsselskaber i at foretage bæredygtige investeringer, men bør afspejle den fulde risiko forbundet med investeringer i miljøskadelige aktiviteter. Selv om der på nuværende tidspunkt ikke er tilstrækkelig dokumentation for risikoforskelle mellem miljømæssigt eller socialt skadelige investeringer og andre investeringer, kan en sådan dokumentation blive tilgængelig i de kommende år. For at sikre en passende vurdering af den relevante dokumentation bør EIOPA senest i 2023 overvåge og rapportere om dokumentation vedrørende risikoprofilen for miljøskadelige eller socialt skadelige investeringer. EIOPA's rapport bør, hvor det er relevant, rådgive om ændringer af direktiv 2009/138/EF og af de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til nævnte direktiv. EIOPA kan også undersøge, om det vil være hensigtsmæssigt, at der tages hensyn til visse andre miljørisici end risici forbundet med klimaændringer, og hvordan. Hvis der f.eks. er dokumentation herfor, kan EIOPA analysere behovet for at udvide analyserne af scenarierne som indført ved dette direktiv i forbindelse med risici forbundet med klimaændringer til også at omfatte andre miljørisici. (79)Klimaændringerne påvirker og vil i det mindste i de næste årtier påvirke hyppigheden og alvoren af naturkatastrofer, som sandsynligvis vil forværres yderligere på grund af miljøforringelse og -forurening. Dette kan også ændre forsikrings- og genforsikringsselskabers eksponering for naturkatastroferisici og gøre standardparametrene for naturkatastroferisici i delegeret forordning (EU) 2015/35 ugyldige. For at sikre, at der ikke er nogen vedvarende uoverensstemmelse mellem standardparametrene for naturkatastroferisici og forsikrings- og genforsikringsselskabers faktiske eksponering for disse risici, bør EIOPA regelmæssigt gennemgå anvendelsesområdet for risikomodulet for naturkatastrofer og kalibreringerne af dets standardparametre. Med henblik herpå bør EIOPA tage hensyn til den seneste tilgængelige dokumentation fra klimavidenskaben, og hvis der konstateres uoverensstemmelser, bør den afgive en udtalelse til Kommissionen i overensstemmelse hermed. (80)Kravene i artikel 308b, stk. 12, i direktiv 2009/138/EF bør ændres for at sikre overensstemmelse med regelsættet for bankvirksomhed og lige konkurrencevilkår i behandlingen af eksponeringer mod medlemsstaternes centralregeringer eller centralbanker, som er denomineret og finansieret i en hvilken som helst medlemsstats nationale valuta. Med henblik herpå bør der indføres en overgangsbestemmelse for sådanne eksponeringer for at undtage de relevante eksponeringer fra kapitalkrav for kreditspænds- og markedskoncentrationsrisici, forudsat at eksponeringerne opstod før den 1. januar 2020. (81)I nogle tilfælde er forsikrings- eller genforsikringskoncerner stærkt afhængige af anvendelsen af overgangsforanstaltningen vedrørende de risikofrie rentesatser og overgangsforanstaltningen vedrørende forsikringsmæssige hensættelser. Dette kan give et forkert billede af koncernens faktiske solvenssituation. Forsikrings- eller genforsikringskoncerner bør derfor være forpligtet til at oplyse, hvordan det påvirker deres solvenssituation, hvis det antages, at den egenkapital, der hidrører fra disse overgangsforanstaltninger, ikke er til rådighed til dækning af koncernens solvenskapitalkrav. Tilsynsmyndighederne bør også have beføjelse til at træffe passende foranstaltninger, så anvendelsen af foranstaltningerne på passende vis afspejler koncernens finansielle situation. Disse foranstaltninger bør dog ikke påvirke de tilknyttede forsikrings- eller genforsikringsselskabers anvendelse af de pågældende overgangsforanstaltninger, når de beregner deres individuelle solvenskapitalkrav. (82)Direktiv 2009/138/EF indeholder overgangsforanstaltninger for de risikofrie rentesatser og for forsikringsmæssige hensættelser, der skal godkendes af tilsynsmyndighederne, og som finder anvendelse på aftaler, der giver anledning til de forsikrings- og genforsikringsforpligtelser, der blev indgået før 2016. Selv om overgangsforanstaltningerne bør tilskynde virksomhederne til så hurtigt som muligt at bevæge sig i retning af overholdelse af nævnte direktiv, vil anvendelsen af overgangsforanstaltninger, der blev godkendt første gang længe efter 2016, sandsynligvis forsinke vejen til overholdelse af nævnte direktiv. En sådan godkendelse af anvendelsen af disse overgangsforanstaltninger bør derfor begrænses til tilfælde, hvor et forsikrings- eller genforsikringsselskab for første gang bliver omfattet af bestemmelserne i direktiv 2009/138/EF, og hvis et selskab har accepteret en portefølje af forsikrings- eller genforsikringsaftaler, og det overdragende selskab har anvendt en overgangsforanstaltning, hvad angår forpligtelserne i forbindelse med denne portefølje før overførslen. (83)Det Forenede Kongerige blev et tredjeland den 1. februar 2020, og EU-retten ophørte med at finde anvendelse på og i Det Forenede Kongerige den 31. december 2020. Da direktiv 2009/138/EF indeholder en række bestemmelser, der omhandler særlige forhold i bestemte medlemsstater, og hvor sådanne bestemmelser specifikt vedrører Det Forenede Kongerige, er de blevet forældede og bør derfor udgå. (84)Direktiv 2009/138/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — VEDTAGET DETTE DIREKTIV: Artikel 1 Ændringer af direktiv 2009/138/EF I direktiv 2009/138/EF foretages følgende ændringer: (1)Artikel 2, stk. 3, litra a), nr. iv), affattes således: "iv) forsikringstyper, der praktiseres i Irland under betegnelsen "permanent health insurance", som er uopsigelige"

(2)Artikel 4, stk. 1, litra a) og b), affattes således: "a) forsikringsselskabets årlige bruttopræmieindtægt overstiger ikke 15 mio. EUR b) selskabets samlede forsikringsmæssige bruttohensættelser uden fradrag af de beløb, der kan tilbagekræves fra genforsikringsaftaler og special purpose vehicles, jf. artikel 76, overstiger ikke 50 mio. EUR" (3)I artikel 6 foretages følgende ændringer: (a)Stk. 1, litra a), affattes således: "a) assistancen ydes i tilfælde af en ulykke eller en skade, der rammer et vejkøretøj, når ulykken eller skaden er sket inden for den medlemsstat, hvor yderen af sikkerheden er hjemmehørende, eller i nabolandene" (b)Stk. 2 affattes således: "2. I de tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, litra b), nr. i) og ii), skal betingelsen om, at ulykken eller skaden skal være sket inden for den medlemsstat, hvor yderen af sikkerheden er hjemmehørende, ikke være opfyldt, når den sikrede er en organisation, som den sikrede er medlem af, og såfremt reparationen eller transporten af køretøjet blot ved forevisning af medlemskortet og uden betaling af tillægspræmie foretages af en tilsvarende organisation i det pågældende land i henhold til en aftale om gensidighed." (c)Stk. 3 udgår. (4)I artikel 8 udgår nr. 3. (5)I artikel 13 foretages følgende ændringer: (a)I stk. 7 udgår litra b). (b)Som nr. 10a), 10b), 10c) og 10d), indsættes: "10a) "selskab med lav risikoprofil": et forsikrings- og genforsikringsselskab, der opfylder betingelserne i artikel 29a og er klassificeret som sådan i overensstemmelse med artikel 29b 10b) "revisionsfirma: et revisionsfirma som omhandlet i artikel 2, nr.3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF* 10c) "lovpligtig revisor": en revisor som omhandlet i artikel 2, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF* 10d) "koncern med lav risikoprofil": en koncern, der opfylder betingelserne i artikel 213a, og som er blevet klassificeret som sådan af den koncerntilsynsførende i henhold til nævnte artikels stk. 2 * Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (EUT L 157 af 9.6.2006, s. 87)." (c)Nr. 15) og 16) affattes således: "15) "modervirksomhed": en modervirksomhed som omhandlet i artikel 22, stk. 1 og (2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU* samt en virksomhed, som tilsynsmyndighederne betragter som modervirksomhed i overensstemmelse med artikel 212 i dette direktiv

"16) "dattervirksomhed": en dattervirksomhed som omhandlet i artikel 22, stk. 1 og 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU samt en virksomhed, som tilsynsmyndighederne betragter som modervirksomhed i overensstemmelse med artikel 212 i dette direktiv * Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU af 26. juni 2013 om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF (EUT L 182 af 29.6.2013, s. 19). (d)I nr. 18) ændres "artikel 1 i direktiv 83/349/EØF" til "artikel 22, stk. 1 og 2, i direktiv 2013/34/EU". (e)Nr. 19) affattes således: "19) "koncerninterne transaktioner": alle transaktioner, hvorigennem et forsikrings- eller genforsikringsselskab, et tredjelandforsikrings- eller genforsikringsselskab, et forsikringsholdingselskab eller et blandet finansielt holdingselskab direkte eller indirekte forlader sig på andre selskaber inden for samme koncern eller på fysiske eller juridiske personer, der er forbundet med selskaberne inden for den pågældende koncern ved hjælp af en "snæver forbindelse", med hensyn til opfyldelse af en forpligtelse, aftalemæssig eller ikke-aftalemæssig og mod betaling eller gratis" (f)I nr. 22) foretages følgende ændringer: i)I litra a) ændres "artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF" til "artikel 4, stk. 1, nr. 21), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU. ___________________________________ * Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349)." ii)I litra b), nr. i), ændres "direktiv 2004/39/EF" til "direktiv 2014/65/EU". (g)I nr. 25) foretages følgende ændringer: i)I litra a) ændres "artikel 4, stk. 1, nr. 5) og 21), i direktiv 2006/48/EF" til "artikel 4, stk. 1, nr. 1), 18) og 26), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013. ______________________________ * Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338)." ii)I litra c) ændres "direktiv 2004/39/EF" til "direktiv 2014/65/EF". (h)I nr. 27) foretages følgende ændringer: i)Litra c), nr. ii), affattes således: "ii) en nettoomsætning, jf. artikel 2, nr. 5), i direktiv 2013/34/EU på 13,6 mio. EUR". ii)"direktiv 83/349/EF" ændres til "direktiv 2013/34/EF" (i)Følgende tilføjes som nr. 41):

"41) "reguleret selskab ": en reguleret enhed som defineret i artikel 2, stk. 4, i direktiv 2002/87/EF eller en arbejdsmarkedsrelateret pensionskasse som defineret i artikel 6, stk. 1, i direktiv (EU) 2016/2341." (6)I artikel 18, stk. 1, tilføjes følgende som litra i): "i) angiver, om en ansøgning i en anden medlemsstat om tilladelse til at udøve direkte forsikrings- eller genforsikringsvirksomhed eller til at optage virksomhed som et andet reguleret selskab eller en anden distributør af forsikringer er blevet afvist eller trukket tilbage og årsagerne til afvisningen eller tilbagetrækningen." (7)I artikel 23, stk. 1, tilføjes følgende som litra f): "f) det marked, hvor det pågældende forsikrings- eller genforsikringsselskab har til hensigt at drive virksomhed." (8)I artikel 24, stk. 2, andet afsnit, ændres "direktiv 2004/39/EF" til "direktiv 2014/65/EU". (9)I artikel 25 tilføjes følgende stykke: "Ethvert afslag på tilladelse, herunder identifikation af det ansøg