FAELLES HOLDNING (EF) Nr. 24/94 fastlagt af Raadet den 6. juni 1994 med henblik paa vedtagelse af Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 94/. . ./EF af . . . om aendring af direktiv 77/780/EOEF og 89/646/EOEF om kreditinstitutter, direktiv 73/239/EOEF og 92/49/EOEF om skadeforsikring, direktiv 79/267/EOEF og 92/96/EOEF om livsforsikring, direktiv 93/22/EOEF om investeringsselskaber og direktiv 85/611/EOEF om institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter), med henblik paa at styrke tilsynet paa disse omraader (94/C 213/06)

EUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, foerste og tredje punktum,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 B (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

(1) Det har vist sig, at visse af Raadets direktiver boer aendres paa visse punkter, ved at der, med henblik paa at styrke reglerne for tilsyn, foretages en praecisering af den generelle ramme, som kreditinstitutter, forsikringsselskaber, investeringsselskaber og investeringsinstitutter kan udoeve deres virksomhed indenfor, dvs. direktiv 77/780/EOEF (4) og 89/646/EOEF, direktiv 73/239/EOEF (5) og 92/49/EOEF, direktiv 79/267/EOEF (6) og 92/96/EOEF, direktiv 93/22/EOEF (7) og direktiv 85/611/EOEF (8); der boer traeffes lignende foranstaltninger i hele sektoren for finansielle tjenesteydelser;

(2) disse direktiver indeholder navnlig de betingelser, som skal vaere opfyldt for, at myndighederne kan meddele tilladelse til at udoeve den paagaeldende virksomhed;

(3) myndighederne boer ikke meddele en finansiel virksomhed tilladelse eller opretholde denne tilladelse, hvis de snaevre forbindelser, virksomheden har til andre fysiske eller juridiske personer, kan haemme myndighedernes mulighed for at varetage deres tilsynsopgaver; allerede godkendte finansielle virksomheder skal ligeledes opfylde myndighedernes krav;

(4) den definition af »snaevre forbindelser«, som dette direktiv opstiller, bygger paa minimumskriterier og er ikke til hinder for, at medlemsstaterne ogsaa anvender den paa andre situationer end dem, som definitionen omhandler;

(5) erhvervelse af en betydelig andel af kapitalen i et selskab bevirker ikke i sig selv, at der opstaar kapitalinteresser i henhold til dette direktiv, hvis den paagaeldende erhvervelse kun er en midlertidig investering, der ikke goer det muligt at oeve indflydelse paa virksomhedens struktur og finansielle politik;

(6) henvisningen til tilsynsmyndighedernes varetagelse af deres tilsynsopgaver omfatter det tilsyn paa et konsolideret grundlag, som skal foeres med en finansiel virksomhed, naar et saadant kraeves i henhold til faellesskabsretten; i saa tilfaelde skal de myndigheder, der anmodes om tilladelse, kunne identificere de myndigheder, der har kompetence til at foere tilsyn paa et konsolideret grundlag med denne finansielle virksomhed;

(7) principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsaetter, at de kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfaelde, hvor det af saadanne forhold som driftsplanen, den geografiske placering eller de faktiske transaktioner klart fremgaar, at den paagaeldende finansielle virksomhed udelukkende har valgt denne medlemsstats retssystem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gaelder i den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver stoerstedelen af sin virksomhed; en finansiel virksomhed, som er en juridisk person, skal meddeles tilladelse i den medlemsstat, hvor dens vedtaegtsmaessige hjemsted ligger; en finansiel virksomhed, som ikke er en juridisk person, skal have hovedkontor i den medlemsstat, hvor den er meddelt tilladelse; medlemsstaterne skal i oevrigt kraeve, at en finansiel virksomheds hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat, som er den finansielle virksomheds hjemland, og hvor den finansielle virksomhed faktisk udoever virksomhed;

(8) der boer tillades udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de myndigheder eller organer, der i kraft af deres funktion bidrager til at styrke det finansielle systems stabilitet; for at bevare oplysningernes fortrolige karakter skal antallet af modtagere vaere meget begraenset;

(9) visse handlinger, saasom svig og insider-handel, vil, selv naar de vedroerer andre virksomheder end finansielle virksomheder, kunne indvirke paa det finansielle systems stabilitet og integritet;

(10) det er noedvendigt at fastsaette paa hvilke betingelser, udvekslingen af oplysninger kan tillades;

(11) naar det er fastsat, at oplysninger kun kan videregives med myndighedernes udtrykkelige tilladelse, kan disse i givet fald betinge deres samtykke af, at visse strenge krav overholdes;

(12) der boer endvidere tillades udveksling af oplysninger mellem myndighederne og centralbankerne og andre organer med lignende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder, samt i givet fald andre offentlige myndigheder, som foerer tilsyn med betalingssystemer;

(13) der boer i direktiv 85/611/EOEF indfoeres en tilsvarende tavshedspligt for myndigheder, der har til opgave at godkende og foere tilsyn med investeringsinstitutter og selskaber, der bidrager til deres virksomhed, samt samme muligheder for udveksling af oplysninger, som dem der gaelder for myndigheder, der har til opgave at godkende og foere tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber og forsikringsselskaber;

(14) i dette direktiv samordnes alle bestemmelserne om udveksling af oplysninger mellem myndigheder i hele den finansielle sektor i henhold til direktiv 93/22/EOEF;

(15) med henblik paa at styrke tilsynet med finansielle virksomheder og at beskytte disse virksomheders kunder, boer det fastsaettes, at en revisor, i de i direktivet omhandlede tilfaelde, har pligt til hurtigt at underrette myndighederne, hvis han under udfoerelsen af sit hverv faar kendskab til forhold vedroerende den finansielle virksomhed, som beskrevet i dette direktiv, som alvorligt vil kunne skade den finansielle situation eller dens administrative og regnskabsmaessige organisation i en finansiel virksomhed;

(16) i betragtning af det tilstraebte maal boer medlemsstaterne fastsaette, at denne pligt gaelder i alle tilfaelde, hvor en revisor under udfoerelsen af sit hverv i en virksomhed, som har snaevre forbindelser med en finansiel virksomhed, konstaterer saadanne forhold;

(17) revisorernes pligt til under visse omstaendigheder at meddele myndighederne oplysninger om en finansiel virksomhed, som de har faaet kendskab til under udfoerelsen af deres hverv i en ikke-finansiel virksomhed, aendrer i sig selv hverken arten af deres hverv i den paagaeldende virksomhed eller den maade, som de skal udoeve deres hverv paa i virksomheden;

(18) udstedelsen af dette direktiv er det bedste middel til at naa de tilstraebte maal og isaer til at styrke myndighedernes befoejelser; direktivet omfatter kun det minimum, der er paakraevet for at naa disse maal og gaar ikke ud over, hvad der er noedvendigt i dette oejemed -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Ordene »finansiel virksomhed« i dette direktiv aendres til

- »kreditinstitut«, naar dette direktiv aendrer direktiv 77/780/EOEF og 86/646/EOEF

- »forsikringsselskab«, naar dette direktiv aendrer direktiv 73/239/EOEF, 92/49/EOEF, 79/267/EOEF og 92/96/EOEF

- »investeringsselskab«, naar dette direktiv aendrer direktiv 93/22/EOEF

- »institut for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitut) eller virksomheder, der medvirker ved dets aktivitet«, naar dette direktiv aendrer direktiv 85/611/EOEF.

Artikel 2

1. - I artikel 1 i direktiv 77/780/EOEF tilfoejes som et nyt femte led

- i artikel 1 i direktiv 92/49/EOEF tilfoejes som et nyt litra l)

- i artikel i direktiv 92/96/EOEF tilfoejes som et nyt litra m), og

- i artikel 1 i direktiv 93/22/EOEF tilfoejes som et nyt nr. 15

foelgende definition:

»»snaevre forbindelser«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er knyttet til hinanden gennem:

a) kapitalinteresser, hvorved forstaas besiddelse af mindst 20 % af stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, enten direkte eller gennem kontrol, eller

b) kontrol, hvorved forstaas den forbindelse, der bestaar mellem et moderselskab og et datterselskab, i alle de i artikel 1, stk. 1 og 2, i direktiv 83/349/EOEF (*) naevnte tilfaelde, eller en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person og en virksomhed; et datterselskab af et datterselskab betragtes ligeledes som datterselskab af det moderselskab, der staar i spidsen for disse virksomheder.

En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er varigt knyttet til den samme person gennem kontrol, betragtes ligeledes som en snaever forbindelse.«

(*) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. Direktivet er senest aendret ved direktiv 90/605/EOEF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).

2. Nedenstaaende afsnit tilfoejes i slutningen

- af artikel 3, stk. 2, i direktiv 77/780/EOEF

- af artikel 3, stk. 3, i direktiv 93/22/EOEF

- af artikel 8, stk. 1, i direktiv 73/239/EOEF

- af artikel 8, stk. 1, i direktiv 79/267/EOEF:

»Saafremt der er tale om snaevre forbindelser mellem en finansiel virksomhed og andre fysiske eller juridiske personer, meddeler de kompetente myndigheder kun deres tilladelse, hvis deres tilsynsopgaver ikke haemmes af disse forbindelser.

De kompetente myndigheder afslaar ligeledes at meddele tilladelse, hvis de love eller administrative bestemmelser i et tredjeland, der gaelder for en eller flere fysiske eller juridiske personer, som virksomheden har snaevre forbindelser med, eller de problemer, som er forbundet med anvendelse af disse bestemmelser, haemmer deres tilsynsopgaver.

De kompetente myndigheder kraever, at de finansielle virksomheder meddeler dem de oplysninger, de har behov for, for at myndighederne kan sikre sig, at de i dette stykke omhandlede betingelser til stadighed er opfyldt.«

Artikel 3

1. Nedenstaaende stykke indsaettes i artikel 8 i direktiv 73/239/EOEF og i artikel 8 i direktiv 79/267/EOEF:

»1a. Medlemsstaterne kraever, at forsikringsselskaber har hovedkontor og vedtaegtsmaessigt hjemsted i samme medlemsstat.«

2. Foelgende stykke indsaettes i artikel 3 i direktiv 77/780/EOEF:

»2a. Medlemsstaterne kraever

- at kreditinstitutter, der er juridiske personer, og som i henhold til deres nationale lovgivning har et vedtaegtsmaessigt hjemsted, har hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat

- at andre kreditinstitutter har hovedkontor i den medlemsstat, der har meddelt tilladelsen, og hvor de rent faktisk udoever deres virksomhed.«

Artikel 4

1. I artikel 16 i direktiv 92/49/EOEF og artikel 15 i direktiv 92/96/EOEF indsaettes foelgende stykke:

»5a. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne tillade udvekslinger af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af finansielle virksomheder og lignende procedurer, eller

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitutters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber, eller

- de uafhaengige aktuarer i forsikringsselskaber, der ifoelge loven foerer tilsyn hermed, samt de organer, der foerer tilsyn med disse aktuarer.

De medlemsstater, som anvender foerste afsnit, kraever mindst foelgende betingelser opfyldt:

- oplysningerne skal bruges til udfoerelse af tilsynsopgaver som beskrevet i foerste afsnit

- de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavshedspligt i henhold til stk. 1

- stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har videregivet naevnte oplysninger, og i givet fald udelukkende til det formaal, som naevnte myndigheder har givet deres tilladelse til.

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke myndigheder, organer eller personer der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.«

2. I artikel 12 i direktiv 77/780/EOEF og artikel 25 i direktiv 93/22/EOEF indsaettes foelgende stykke:

»5a. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne tillade udvekslinger af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af finansielle virksomheder og lignende procedurer, eller

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitutters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber.

De medlemsstater, som anvender foerste afsnit, kraever mindst foelgende betingelser opfyldt:

- oplysningerne skal bruges til udfoerelse af tilsynsopgaver som beskrevet i foerste afsnit

- de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavshedspligt i henhold til stk. 1

- stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har videregivet naevnte oplysninger, og i givet fald udelukkende til det formaal, som naevnte myndigheder har givet deres tilladelse til.

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke myndigheder der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.«

3. I artikel 12 i direktiv 77/780/EOEF, artikel 16 i direktiv 92/49/EOEF, artikel 25 i direktiv 93/22/EOEF og artikel 15 i direktiv 92/96/EOEF indsaettes foelgende stykke:

»5b. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne med henblik paa at styrke det finansielle systems stabilitet og integritet, tillade udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de organer, der ifoelge loven er ansvarlige for at efterforske overtraedelser af selskabsretten.

De medlemsstater, som anvender foerste afsnit, kraever mindst foelgende betingelser opfyldt:

- oplysningerne skal bruges til udfoerelse af de opgaver, som er beskrevet i foerste afsnit

- de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavshedspligt i henhold til stk. 1

- stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har videregivet naevnte oplysninger, og i givet fald udelukkende til det formaal, som naevnte myndigheder har givet deres tilladelse til.

Hvis de i foerste afsnit omhandlede organer i en medlemsstat udfoerer deres efterforskningsopgaver med bistand fra dertil bemyndigede, ikke offentligt ansatte personer, fordi disse er i besiddelse af saerlig sagkundskab, kan den i foerste afsnit naevnte mulighed for udveksling af oplysninger udvides til ogsaa at gaelde saadanne personer paa de i andet afsnit fastsatte saerlige betingelser.

Ved anvendelsen af sidste led i andet afsnit meddeler de i foerste afsnit omhandlede organer de kompetente myndigheder, som har videregivet oplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blive videresendt til, med noejagtig angivelse af disse personers befoejelse.

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.

Inden den 31. december 2000 aflaegger Kommissionen beretning om anvendelsen af dette stykke.«

4. Artikel 12, stk. 6, i direktiv 77/780/EOEF og artikel 25, stk. 6, i direktiv 93/22/EOEF affattes saaledes:

»6. Denne artikel er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed sender:

- centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver, i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder

- i givet fald andre offentlige myndigheder, der overvaager betalingssystemerne

oplysninger med henblik paa udfoerelsen af deres opgaver eller til hinder for, at de paagaeldende myndigheder eller organer sender de kompetente myndigheder de oplysninger, som er noedvendige for dem i henhold til stk. 4. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagt den i denne artikel omhandlede tavshedspligt.«

5. I artikel 16 i direktiv 92/49/EOEF og artikel 15 i direktiv 92/96/EOEF indsaettes foelgende stykke:

»5c. Medlemsstaterne kan tillade de kompetente myndigheder at sende

- centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder

- i givet fald andre offentlige myndigheder, der foerer tilsyn med betalingssystemerne

oplysninger med henblik paa udoevelsen af deres opgaver, og kan tillade disse myndigheder eller organer at sende de kompetente myndigheder de oplysninger, som er noedvendige for dem i medfoer af stk. 4. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagt den i denne artikel omhandlede tavshedspligt.«

6. I artikel 12 i direktiv 77/780/EOEF indsaettes foelgende stykke:

»8. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder sender de i stk. 1 til 4 naevnte oplysninger til en clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale lovgivning er anerkendt til clearing eller afvikling paa et af markederne i den paagaeldende medlemsstat, hvis de mener, at dette er noedvendigt for at sikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med misligholdelse eller potentiel misligholdelse paa dette marked. De oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysninger, der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke videregives i det tilfaelde, der er omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som foerst afgav oplysningerne.«

7. I direktiv 85/611/EOEF erstattes artikel 50, stk. 2, 3 og 4, af foelgende:

»2. Medlemsstaterne soerger for at alle, der arbejder eller har arbejdet for de kompetente myndigheder, saavel som revisorer eller eksperter, der har handlet paa de kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig tavshedspligt. Dette indebaerer, at de fortrolige oplysninger, de modtager i forbindelse med deres hverv, ikke maa videregives til andre personer eller myndigheder undtagen i summarisk eller sammenfattet form, saaledes at de enkelte investeringsinstitutter samt administrationsselskaber og depositarer, i det foelgende benaevnt virksomheder, som medvirker ved deres aktivitet, ikke kan identificeres, medmindre der er tale om tilfaelde, der er omfattet af straffelovgivningen.

Saafremt der er tale om et investeringsinstitut eller en virksomhed, som medvirker ved dets aktivitet, der er erklaeret konkurs eller traadt i likvidation som foelge af en domstolskendelse, kan fortrolige oplysninger, der ikke vedroerer tredjemand, der er involveret i forsoeg paa at redde virksomheden, dog videregives under en civil retssag.

3. Stk. 2 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til dette direktiv eller andre direktiver, der gaelder for investeringsinstitutter eller virksomheder, som medvirker ved deres aktivitet. Disse oplysninger er undergivet den i stk. 2 omhandlede tavshedspligt.

4. Medlemsstaterne kan kun indgaa samarbejdsaftaler, der indebaerer udveksling af oplysninger med de kompetente myndigheder i tredjelande, saafremt de oplysninger, der saaledes meddeles, mindst er underlagt tilsvarende tavshedspligt som fastsat i denne artikel.

5. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 2 eller 3 modtager fortrolige oplysninger, maa kun anvende disse i forbindelse med udoevelsen af deres hverv:

- til at kontrollere, at betingelserne for adgang til at udfoere virksomhed som investeringsinstitut eller som en af de virksomheder, der medvirker ved dets aktiviteter, er opfyldt, og til at lette tilsynet med den udoevede virksomhed, den administrative og regnskabsmaessige praksis samt den interne kontrol, eller

- til at paalaegge sanktioner, eller

- hvis den kompetente myndigheds afgoerelser paaklages til hoejere administrativ myndighed, eller

- hvis den kompetente myndigheds afgoerelser indbringes for domstolene efter artikel 51, stk. 2.

6. Stk. 2 og 5 er ikke til hinder for, at der udveksles oplysninger

a) inden for samme medlemsstat, hvis der findes flere kompetente myndigheder, eller

b) mellem de kompetente myndigheder inden for medlemsstaten eller medlemsstaterne og

- de myndigheder, der foerer tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber, forsikringsselskaber og andre finansieringsinstitutter, samt de myndigheder, der foerer tilsyn med de finansielle markeder

- de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af investeringsinstitutter og virksomheder, som medvirker ved deres aktivitet, og lignende procedurer

- de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitutters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber

med henblik paa varetagelsen af deres tilsynsopgaver, og er heller ikke til hinder for, at de organer,

der forvalter erstatningsordninger, modtager de oplysninger, som er noedvendige for, at de kan udfoere deres arbejde. Disse oplysninger er underlagt den i stk. 2 omhandlede tavshedspligt.

7. Uanset bestemmelserne i stk. 2 til 5 kan medlemsstaterne tillade udvekslinger af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af finansielle virksomheder og lignende procedurer, eller

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitutters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber.

De medlemsstater, som anvender foerste afsnit, kraever mindst foelgende betingelser opfyldt:

- oplysningerne skal bruges til udfoerelse af de tilsynsopgaver, som er beskrevet i foerste afsnit

- de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavshedspligt i henhold til stk. 2

- stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har videregivet naevnte oplysninger, og i givet fald udelukkende til det formaal, som naevnte myndigheder har givet deres tilladelse til.

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.

8. Uanset bestemmelserne i stk. 2 til 5 kan medlemsstaterne med det formaal at styrke det finansielle systems stabilitet og integritet, tillade udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de organer, der ifoelge loven er ansvarlige for at efterforske overtraedelser af selskabsretten.

De medlemsstater, som anvender foerste afsnit, kraever mindst foelgende betingelser opfyldt:

- oplysningerne skal bruges til udfoerelse af de opgaver, som er beskrevet i foerste afsnit

- de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavshedspligt i henhold til stk. 2

- stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som har videregivet naevnte oplysninger, og i givet fald udelukkende til det formaal, som naevnte myndigheder har givet deres tilladelse til.

Hvis de i foerste afsnit omhandlede organer i en medlemsstat udfoerer deres afsloerings- og efterforskningsopgaver med bistand fra dertil bemyndigede, ikke offentligt ansatte personer, fordi disse er i besiddelse af saerlig sagkundskab, kan den i foerste afsnit naevnte mulighed for udveksling af oplysninger udvides til ogsaa at gaelde saadanne personer paa de i andet afsnit fastsatte saerlige betingelser.

Ved anvendelsen af sidste led i andet afsnit meddeler de i foerste afsnit omhandlede organer de kompetente myndigheder, som har videregivet oplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blive videregivet til, med noejagtig angivelse af disse personers befoejelse.

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.

Inden den 31. december 2000 aflaegger Kommissionen beretning om dette stykkes anvendelse.

9. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed sender centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder oplysninger med henblik paa udfoerelsen af deres opgaver, og heller ikke til hinder for, at de paagaeldende myndigheder eller organer sender de kompetente myndigheder de oplysninger, som er noedvendige for dem i henhold til stk. 5. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagt den i denne artikel omhandlede tavshedspligt.

10. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder sender de i stk. 2 til 5 naevnte oplysninger til en clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale lovgivning er anerkendt til clearing eller afvikling paa et af markederne i den paagaeldende medlemsstat, hvis de mener, at dette er noedvendigt for at sikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med misligholdelse eller potentiel misligholdelse paa dette marked. De oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk. 2 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysninger, der er modtaget i henhold til stk. 3, ikke videregives i det tilfaelde, der er omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som foerst afgav oplysningerne.

11. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 2 og 5 ved lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andre afdelinger i deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgivningen vedroerende tilsyn med investeringsinstitutter og virksomheder, der medvirker ved deres aktivitet, kreditinstitutter, finansieringsinstitutter, investeringsselskaber og forsikringsselskaber, samt personer, som handler efter fuldmagt fra de paagaeldende afdelinger.

Oplysningerne maa imidlertid kun gives, saafremt det er noedvendigt af tilsynsmaessige hensyn.

Medlemsstaterne fastsaetter dog, at oplysninger, der modtages efter stk. 3 og 6, aldrig videregives som naevnt i dette stykke, medmindre de kompetente myndigheder, der har givet oplysningerne, har givet deres udtrykkelige tilladelse.«

Artikel 5

Der tilfoejes

- i direktiv 77/780/EOEF en artikel 12a

- i direktiv 92/49/EOEF en artikel 16a

- i direktiv 92/96/EOEF en artikel 15a

- i direktiv 93/22/EOEF en artikel 25a

- i direktiv 85/611/EOEF en artikel 50a

som affattes saaledes:

»Medlemsstaterne fastsaetter som et minimum, at:

a) enhver person, der er autoriseret i henhold til direktiv 84/253/EOEF (*), og som i en finansiel virksomhed udfoerer det hverv, der er beskrevet i artikel 51 i direktiv 78/660/EOEF (**), artikel 37 i direktiv 83/349/EOEF, eller artikel 31 i direktiv 85/611/EOEF, eller ethvert andet lovpligtigt hverv, har pligt til hurtigt at foretage indberetning til de kompetente myndigheder om ethvert forhold eller enhver beslutning vedroerende denne virksomhed, som vedkommende har faaet kendskab til som led i udfoerelsen af sit hverv, og som kan

- udgoere en vaesentlig overtraedelse af de love eller administrative bestemmelser, der omhandler betingelserne for meddelelse af tilladelse, eller som specielt gaelder for udoevelsen af de finansielle virksomheders aktivitet, eller

- skade den finansielle virksomheds fortsatte drift, eller

- medfoere naegtelse af revisionspaategning eller fremsaettelse af forbehold heri

b) samme pligt gaelder for denne person, for saa vidt angaar forhold eller beslutninger, som vedkommende maatte faa kendskab til som led i et hverv som beskrevet i litra a), der udfoeres i en virksomhed, som har snaevre forbindelser i kraft af kontrol med den finansielle virksomhed, i hvilken vedkommende udfoerer ovennaevnte hverv.

(*) EFT nr. L 126 af 12. 5. 1984, s. 20.

(**) EFT nr. L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. Direktivet er senest aendret ved direktiv 90/605/EOEF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).«

Artikel 6

1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den . . . (9). De underretter straks Kommissionen herom.

Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste love og administrative bestemmelser, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 7

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i . . .

Paa Europa-Parlamentets vegne

Formand

Paa Raadets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 229 af 25. 8. 1993, s. 10, og

EFT nr. C . . . af . . . 1994, s. . . ..

(2) EFT nr. C 52 af 19. 2. 1994, s. 15.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 9. marts 1994 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Raadets faelles holdning af . . . (endnu ikke offentliggjort i EFT). Europa-Parlamentets afgoerelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(4) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30. Direktivet er senest aendret ved direktiv 89/646/EOEF (EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1).

(5) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3. Direktivet er senest aendret ved direktiv 92/49/EOEF (EFT nr. L 228 af 11. 8. 1992, s. 1).

(6) EFT nr. L 63 af 13. 3. 1979, s. 1. Direktivet er senest aendret ved direktiv 92/96/EOEF (EFT nr. L 360 af 9. 12. 1992, s. 1).

(7) EFT nr. L 141 af 11. 6. 1993, s. 27.

(8) EFT nr. L 375 af 31. 12. 1985, s. 3. Direktivet er aendret ved direktiv 88/220/EOEF (EFT nr. L 100 af 19. 4. 1988, s. 31).

(9) Et aar efter offentliggoerelsen, men ikke inden den 31. december 1995.

RAADETS BEGRUNDELSE

I. Indledning

1. Den 6. juni 1994 fastlagde Raadet sin faelles holdning til ovennaevnte forslag i overensstemmelse med artikel 189 B, stk. 2, andet afsnit, i traktaten.

2. Det oprindelige forslag blev forelagt Raadet af Kommissionen den 28. juli 1993. Europa-Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse henholdsvis den 9. marts 1994 og den 21. december 1993.

Paa baggrund af disse udtalelser forelagde Kommissionen et aendret forslag den 2. maj 1994.

II. Formaal

Direktivet har til formaal at aendre en raekke rammedirektiver, der gaelder for finansielle virksomheder, horisontalt for at styrke de kompetente myndigheders befoejelser og saa vidt muligt fjerne risikoen for finansielle skandaler.

De fire hovedelementer i baade Kommissionens forslag og Raadets faelles holdning er foelgende:

- kravet om gennemsigtighed i den gruppe, som en finansiel virksomhed er tilknyttet

- den finansielle virksomheds pligt til at have sit vedtaegtsmaessige hjemsted og sit hovedkontor i samme medlemsstat

- udvidelse af mulighederne for udveksling af oplysninger mellem myndigheder

- revisorernes pligt til at indberette uregelmaessigheder, som defineret i dette direktiv, som de konstaterer i finansielle virksomheder, til tilsynsmyndighederne.

For at sikre en ensartet behandling af finansielle virksomheder, der er omfattet af faellesskabslovgivningen, har Raadet tilfoejet direktivet om visse institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter) (1) til de rammedirektiver, som Kommissionen har foreslaaet aendret, saaledes at pligten til at udveksle oplysninger og de forpligtelser, der paalaegges revisorer, ogsaa finder anvendelse paa dette omraade.

AEndringen med hensyn til udveksling af oplysninger om investeringsinstitutter bygger paa det forslag til aendring af direktiv 85/611/EOEF, som Kommissionen fremsatte den 10. februar 1993 (2), og som Europa-Parlamentet godkendte ved foerstebehandlingen den 27. oktober 1993.

III. Analyse af den faelles holdning

1. For at lette laesningen af direktivet har Raadet flyttet teksten til artikel 7 i Kommissionens forslag til artikel 1. Der er indfoejet en henvisning til investeringsinstitutter, fordi direktiv 85/611/EOEF er blevet medtaget blandt de direktiver, der skal aendres. Udtrykket »virksomheder, der medvirker ved dets aktivitet« sigter til de enkelte investeringsinstitutters administrationsselskaber og depositarer.

2. Hvad angaar gennemsigtigheden af den gruppe af selskaber, som en finansiel virksomhed er tilknyttet, bestemmes i artikel 2 i den faelles holdning foelgende:

- i stk. 1 indfoeres udtrykket »snaevre forbindelser« i stedet for udtrykket »gruppe« for ikke at gribe ind i brugen af dette udtryk i andre sammenhaenge (artikel 1 i Kommissionens forslag) (3)

- definitionen af udtrykket »snaevre forbindelser« er praeciseret og udvidet for at lette tilsynet med en gruppe:

- ved at medtage fysiske personer, eftersom saadanne personer dels kan have en rolle af kontrolmaessig interesse, dels kan faa tilladelse til at drive forretning som investeringsselskab eller kreditinstitut

- ved at medtage datterselskaber af datterselskaber

- ved at medtage soesterselskaber, som er varigt knyttet til en og samme person gennem kontrol

- ved at praecisere, at der foreligger en kontrolforbindelse i alle de i direktiv 83/349/EOEF (konsoliderede regnskaber) naevnte tilfaelde, dvs. baade de i artikel 1, stk. 1, i det paagaeldende direktiv omhandlede tilfaelde, hvor udarbejdelse af konsoliderede regnskaber er gjort obligatorisk, og i de i artikel 1, stk. 2, omhandlede tilfaelde, hvor medlemsstaterne faar lov til at stille krav om udarbejdelse af saadanne regnskaber. Herved sikres det, at der altid er tale om kontrol i det foreliggende direktivforslags forstand, naar en medlemsstats lovgivning stiller krav om udarbejdelse af konsoliderede regnskaber

- i stk. 2 slaas hele artikel 2 i Kommissionens forslag sammen til én bestemmelse. Ud over de formaal, som blev tilstraebt med Kommissionens forslag, tilstraeber den nye affattelse at:

- goere teksten til det foreliggende direktiv mere overskuelig gennem en affattelse, som goer det muligt at indfoeje én og samme tekst i alle de direktiver, der skal aendres

- udvide myndighedernes befoejelser ved at goere det klart, at de har pligt til at naegte at give tilladelse til en finansiel virksomhed, hvis et tredjelands love eller administrative bestemmelser, som gaelder for en virksomhed i samme gruppe, eller vanskeligheder, som anvendelsen heraf maatte foraarsage, haemmer myndighedernes udoevelse af deres tilsyn (artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i den faelles holdning)

- give myndighederne en skoensmargin, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, for saa vidt angaar de oplysninger, som virksomhederne skal meddele om aendringer i strukturen af den gruppe, som en virksomhed tilhoerer (artikel 2, stk. 2, tredje afsnit, i den faelles holdning).

3. Med hensyn til en finansiel virksomheds pligt til at have sit vedtaegtsmaessige hjemsted og hovedkontor i samme medlemsstat, er artikel 3 i den faelles holdning blevet formuleret paa linje med den tilsvarende bestemmelse (artikel 3, stk. 2) i direktivet vedroerende investeringsservice, uden at sigtet med artikel 3 i Kommissionens forslag er aendret. Desuden tager den faelles holdning gennem optagelsen af to forskellige affattelser hensyn til, at kreditinstitutter i modsaetning til forsikringsselskaber ikke noedvendigvis skal vaere juridiske personer.

Maalet i den faelles holdning er det samme som formaalet med det aendringsforslag vedroerende artikel 3, som Europa-Parlamentet har fremsat, og som Kommissionen har optaget i sit aendrede forslag.

Den faelles holdning omfatter derimod ikke den i parentes indsatte praecisering, som er foreslaaet af Europa-Parlamentet og tiltraadt af Kommissionen. Det er Raadets opfattelse,

at affattelsen boer give plads for en bred fortolkning af begrebet »hovedkontor«, og Raadet har anset det for uhensigtsmaessigt at fastlaegge en usmidig definition, som indskraenker de faktiske forhold, der maa forventes at blive lagt til grund for fastlaeggelsen af begrebet »hovedkontor«, og som derfor kunne oege mulighederne for at omgaa hovedsigtet med bestemmelsen.

Hvad angaar den naermere betegnelse for det sted, hvor de afgoerende beslutninger vedroerende en finansiel virksomhed bliver truffet, sigter Kommissionens aendrede forslag alene mod at aendre visse sprogversioner. Den faelles holdning anvender den formulering, som Raadet har fundet egnet til at sikre den bedste overensstemmelse med den eksisterende faellesskabslovgivning.

4. For saa vidt angaar de udvidede muligheder for udveksling af oplysninger mellem myndighederne fremgaar det af artikel 4 i den faelles holdning:

- at bestemmelserne deri er aendret i forhold til Kommissionens forslag med henblik paa en lettere indpasning i rammedirektiverne

- at medlemsstaterne i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet faar adgang til at tillade udveksling af oplysninger mellem paa den ene side de kompetente myndigheder og paa den anden side:

- for saa vidt angaar forsikringsvirksomheder: de uafhaengige aktuarer samt de organer, der foerer tilsyn med disse (artikel 4, stk. 1, i den faelles holdning). Da denne mulighed kun er relevant i forhold til rammedirektiverne om forsikring, har den faelles holdning samlet bestemmelserne vedroerende disse direktiver i artikel 4, stk. 1, mens de for de oevrige direktiver relevante bestemmelser er anbragt i stk. 2

- de myndigheder, der foerer tilsyn med de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling af finansielle virksomheder (artikel 4, litra a), i Kommissionens forslag og artikel 4, stk. 1 og 2, i den faelles holdning)

- de myndigheder, der foerer tilsyn med revisorerne (artikel 4, stk. 1, litra b), i Kommissionens forslag og artikel 4, stk. 1, i den faelles holdning)

- de organer, der har til opgave af afsloere overtraedelser af selskabsretten og at efterforske saadanne overtraedelser, herunder dertil bemyndigede personer, der ikke er offentligt ansatte (artikel 4, stk. 2, litra c), i Kommissionens forslag og artikel 4, stk. 3, i den faelles holdning)

- at der er fastsat forskellige supplerende betingelser for at undgaa misbrug af fortrolige oplysninger (artikel 4, stk. 1, 2 og 3, i den faelles holdning). I forhold til de betingelser, som ikke er specificeret i artikel 4, stk. 1, i Kommissionens forslag, gaar betingelserne ud paa

- at forbyde videregivelse af oplysninger hidroerende fra en anden medlemsstats myndigheder, uden at disse har givet deres samtykke til princippet i videregivelse samt til formaalet med videregivelsen

- at paalaegge medlemsstaterne pligt til at meddele Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer der er bemyndiget til at modtage oplysninger

- at Kommissionen inden den 31. december 2000 skal udarbejde en rapport om anvendelsen af artikel 4, stk. 3, i direktivet (nyt stk. 5b, som skal indsaettes i rammedirektiverne)

- at artikel 4, stk. 4, (artikel 4, stk. 2, i Kommissionens forslag) angaaende kreditinstitutter og investeringsselskaber aendres med henblik paa

- at medtage andre organer med opgaver svarende til centralbankernes i anvendelsesomraadet

- at sikre - i overensstemmelse med det princip, der tidligere er knaesat i rammedirektiverne - at centralbankerne har adgang til de oplysninger, som er noedvendige for dem i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder, uanset om de udoever individuel kontrol med en finansiel virksomhed eller ej

- i givet fald at udvide naevnte adgang til andre offentlige myndigheder, der foerer tilsyn med betalingssystemerne

- at lette indfoejelsen af de paagaeldende bestemmelser i rammedirektiverne ved at indsaette et nyt stykke, som traeder i stedet for hele det stykke i et rammedirektiv, der skal aendres

- at medlemsstaterne faar adgang til at udvide muligheden for at udveksle oplysninger, som fastsat i artikel 4, stk. 4, i den faelles holdning for saa vidt angaar kreditinstitutter og investeringsselskaber, til ogsaa at omfatte forsikringssektoren (artikel 4, stk. 5, i den faelles holdning)

- at affattelsen af artikel 4, stk. 6, i den faelles holdning (artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forslag) afstemmes med affattelsen af artikel 25, stk. 7, i direktiv 93/22/EOEF (investeringsservice) (4)

- at der i direktiv 85/611/EOEF vedroerende visse institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter) indfoeres bestemmelser om tavshedspligt og udveksling af oplysninger. I et nyt stk. 7 indeholder den faelles holdning stk. 2 til 11, som skal indsaettes i artikel 50 i direktiv 85/611/EOEF i stedet for de tidligere stk. 2 til 4. Affattelsen af de nye bestemmelser er afstemt med affattelsen af de tilsvarende bestemmelser (artikel 25) i direktiv 93/22/EOEF (investeringsservice), saaledes som dette aendres ved det foreliggende direktiv (5).

Denne tilpasning af bestemmelserne om udveksling af oplysninger til direktiv 93/22/EOEF foreslog Kommissionen i sit forslag om aendring af direktiv 85/611/EOEF (artikel 1, nr. 17). I sin udtalelse af 27. oktober 1993 foreslog Europa-Parlamentet ikke nogen aendring paa dette punkt. Den fremgangsmaade, som Raadet nu har valgt, svarer saaledes til den af Kommissionen foreslaaede fremgangsmaade, som ogsaa Europa-Parlamentet har tiltraadt.

5. Med hensyn til den pligt, der paalaegges revisorer til at underrette de ansvarlige myndigheder om uregelmaessigheder som defineret i dette direktiv, som de maatte konstatere i finansielle virksomheder, fastsaetter artikel 5 i den faelles holdning det naermere omfang heraf:

- dels tilstraebes der en ligevaegt mellem behovet for at styrke tilsynet og oensket om ikke unoedigt at vanskeliggoere fortrolighedsforholdet mellem en revisor og hans klient. Revisorer skal derfor indberette uregelmaessigheder, som konstateres

- ved udfoerelsen af deres hverv i en virksomhed

- ved udfoerelsen af deres hverv i en virksomhed, som har en snaever forbindelse med den paagaeldende virksomhed i kraft af kontrol hermed, naar samme revisor udoever sit hverv i sidstnaevnte virksomhed

- dels anvendes der meget praecise kriterier i form af henvisninger til EF-direktiver for noejagtigt at fastlaegge de tilfaelde, i hvilke underretningspligten skal udoeves, saaledes at juridisk usikkerhed med hensyn til pligtens omfang undgaas.

IV. Konklusioner

De aendringer, som Raadet har foretaget, har til formaal, uden at hovedsigtet med Kommissionens forslag derved paavirkes:

- yderligere at styrke tilsynet med finansielle virksomheder gennem en udvidelse af direktivets anvendelsesomraade

- at respektere subsidiaritetsprincippet ved at give medlemsstaterne den fornoedne smidighed til at kunne tage hensyn til de saerlige forhold, der findes i den enkelte medlemsstat

- at lette den umiddelbare indfoejelse af de nye bestemmelser i de rammedirektiver, der skal aendres, omend laesningen af bestemmelserne i den foreliggende faelles holdning ikke forekommer umiddelbart let.

Raadet er af den opfattelse, at de aendringer og tydeliggoerelser, der er foretaget i Kommissionens forslag, alle stemmer overens med direktivets formaal.

(1) Raadets direktiv 85/611/EOEF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter) (EFT nr. L 375 af 31. 12. 1985, s. 3).

(2) EFT nr. C 59 af 2. 3. 1993, s. 14.

(3) Oprindeligt oversat ved »koncern« i den danske tekst (oversaetters kommentar).

(4) Afstemningen var ikke blevet foretaget i alle sprogversionerne af Kommissionens forslag.

(5) De nye stk. 2 til 6 og 10 og 11 i artikel 50 i direktiv 85/611/EOEF er afpasset efter artikel 25, stk. 1 til 5 og 7 og 8, i direktiv 93/22/EOEF; de nye stk. 7 til 9 i artikel 50 i direktiv 85/611/EOEF er afpasset efter artikel 25, stk. 5a, 5b og 6, i direktiv 93/22/EOEF som aendret ved artikel 4, stk. 2 til 4, i det foreliggende direktiv med visse mindre tilpasninger til iagttagelse af saerlige forhold i forbindelse med direktiv 85/611/EOEF.