Ændret forslag til RÅDETS AFGØRELSE om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter /* KOM/2011/0739 endelig - 2011/0183 (CNS) */





BEGRUNDELSE 1. Indledning Kommissionen foreslog den 29. juni 2011 at erstatte den nuværende ordning for finansiering af EU-budgettet med en ny ordning, der gør fuld brug af de muligheder, der blev indført med Lissabontraktaten[1]. Forslagene omfattede tre hovedelementer, der supplerede hinanden: forenkling af medlemsstaternes bidrag, indførelse af nye egne indtægter og reform af korrektionsmekanismerne. Kommissionen bekendtgjorde også, at den ville fremlægge gennemførelsesforordninger eller ændringer til eksisterende retsakter samt tilhørende forordninger i henhold til artikel 322, stk. 2, i TEUF inden udgangen af 2011. Dette ændrede forslag til Rådets afgørelse om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter videreudvikler og fuldstændiggør det forslag, der blev fremlagt den 29. juni[2]. Det sikrer kohærens i forhold til det foreslåede rådsdirektiv om en fælles ordning for en afgift på finansielle transaktioner (i det følgende "AFT"-direktivet)[3], der blev vedtaget den 28. september 2011, forslagene til Rådets forordninger om tilrådighedsstillelse for EU-budgettet[4] af egne indtægter hidrørende fra AFT'en og om beregning og tilrådighedsstillelse af egne indtægter hidrørende fra merværdiafgift (moms)[5] samt det ændrede forslag til Rådets forordning om gennemførelse af afgørelsen om egne indtægter[6], der blev vedtaget sammen med dette forslag. 2. Indholdet af det reviderede forslag Der redegøres i de følgende afsnit for de vigtigste ændringer og foreslåede tilføjelser vedrørende opbygningen af ordningen for egne indtægter. Forslagene omhandler kun aspekter vedrørende de to nye egne indtægter hidrørende fra henholdsvis afgiften på finansielle transaktioner og moms. Andre spørgsmål som f. eks. korrektioner berøres ikke af disse forslag. 2.1. Retlige instrumenter AFT-direktivet fastsætter den retlige form for afgiften på finansielle transaktioner. Direktivet fastsætter alle de praktiske elementer, der er nødvendige for at skabe og anvende AFT'en. Logisk set kan AFT'en kun fungere som egen indtægt, hvis den gennemføres som planlagt. For at sikre, at indtægter hidrørende fra AFT'en kan anvendes effektivt til finansiering af en del af EU-budgettet, er det nødvendigt at fastlægge regler inden for rammerne af lovgivningen om egne indtægter. Der er i praksis tale om tre retsakter: (i) afgørelsen om egne indtægter (AEI), som indeholder de vigtigste bestemmelser om egne indtægter som f. eks. listen over egne indtægter og tidsplanen for deres anvendelse, (ii) gennemførelsesforordningen til AEI, som navnlig fastsætter regler om kontrol og tilsyn med opkrævning af egne indtægter og (iii) en forordning om tilrådighedsstillelse for EU-budgettet af de AFT-baserede egne indtægter. Kommissionen har allerede fremlagt forslag om de to første retsakter, som blot skal videreudvikles for at sikre fuld kohærens i forhold til AFT-direktivet, men forslaget til en rådsforordning om tilrådighedsstillelse for EU-budgettet af de AFT-baserede egne indtægter er en ny retsakt. Hertil kommer, at Kommissionen også foreslår ny lovgivning om beregning og tilrådighedsstillelse af de nye momsbaserede egne indtægter. Dette fuldstændiggør de bestemmelser, der allerede indgår i AEI'en og gennemførelsesforordningen hertil, og som tilpasses lidt for at sikre overensstemmelse med forslagene vedrørende de AFT-baserede egne indtægter. 2.2. Foreslåede ændringer af AEI'en Forslaget, som blev fremsat den 29. juni 2011, omfatter listen over nye egne indtægter og tidsplanen for deres indførelse samt relevante begrænsninger for deres anvendelse. Det fastsætter bl.a. en maksimumgrænse for satser for nye egne indtægter, mens gennemførelsesforordningen i henhold til artikel 311, stk. 4, fastsætter de specifikke satser, der skal anvendes. Det ændrede forslag udgør en stor forenkling af den måde, hvorpå den AFT-baserede egne indtægt fastsættes, ved at henvise til de satser, AFT-direktivet fastsætter for de AFT-baserede egne indtægter. Eventuelle justeringer af satserne vil kun blive foretaget i AFT-direktivet. Herved sikres der fuld kohærens mellem AFT-direktivet og de regler, der er fastsat for ordningen for egne indtægter. I tråd med AFT-direktivet foreslås det nu at anvende AFT'en som egen indtægt fra og med 1. januar 2014. Det betyder, at AFT'en fra starten af sin gennemførelse til dels vil blive anvendt som egen indtægt. Der foretages også mindre ændringer af bestemmelser om de nye momsbaserede egne indtægter for at sikre fuld overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastsat i det ændrede forslag til en gennemførelsesforordning til AEI'en og det nye forslag om tilrådighedsstillelse af disse indtægter. For at sikre overensstemmelse tilpasses tidsplanen for indførelsen af denne nye momsindtægt til tidsplanen for AFT-indtægten. Der gennemføres endelig ændringer af bestemmelserne om administration og opkrævning af denne egne indtægt for at sikre overensstemmelse med andre dele af lovgivningen. 2.3. Foreslåede ændringer af gennemførelsesforordningen til AEI'en Forordningen i medfør af artikel 311, stk. 4, i TEUF omhandler alle disse praktiske foranstaltninger for EU's indtægter, som bør være omfattet af en mere forenklet procedure for at gøre ordningen tilstrækkeligt fleksibel inden for de rammer og grænser, der er fastsat ved afgørelsen om egne indtægter, med undtagelse af de aspekter ved ordningen for egne indtægter, der vedrører tilrådighedsstillelse af egne indtægter og opfyldelse af likviditetskrav. I denne forordning er der også fastsat generelle bestemmelser, som anvendes på alle typer egne indtægter, og for hvilke der er et særligt behov for passende parlamentstilsyn. Det gælder navnlig kontrol og tilsyn med indtægter. Det ændrede forslag indeholder tre vigtige ændringer. Udtrykkelig henvisning til de forskellige typer af finansielle transaktioner, som satserne skal anvendes på, er overflødig, da der findes bestemmelser herom i AFT-direktivet og det ændrede forslag til AEI'en. Det foreslås nu at specificere den andel af minimumssatserne, der er fastsat i AFT-direktivet, og som kan anvendes som de AFT-baserede egne indtægter. Denne andel af indtægter, der hidrører fra anvendelsen af de minimumssatser, der er fastsat i AFT-direktivet, overføres til EU-budgettet, mens resten overføres til medlemsstaternes budgetter. I det oprindelige forslag var det hensigten, at der skulle være mulighed for, at AFT'en kunne opkræves af erhvervsdrivende og ikke af medlemsstaterne. I tråd med AFT-direktivet får medlemsstaternes administrationer ansvaret for at opkræve AFT'en. Det er derfor ikke længere nødvendigt at henvise til erhvervsdrivende. Hvad angår de nye momsbaserede egne indtægter, skal det endelig påpeges, at teksten nu udtrykkeligt henviser til beregningsmetoden (som er fastsat i forslaget om tilrådighedsstillelse af den nye momsindtægt), der fastlægger det indtægtsgrundlag, som bidragssatsen skal anvendes på. 2.4. Tilrådighedsstillelse for EU-budgettet af de AFT-baserede og de momsbaserede egne indtægter. Som et supplement til afgørelsen om egne indtægter og forordningen i medfør af artikel 311, stk. 4, i TEUF indeholder et nyt forslag til rådsforordning i medfør af artikel 322, stk. 2, i TEUF bestemmelser om metoder og procedurer for tilrådighedsstillelse for EU-budgettet af AFT-baserede egne indtægter. Hertil kommer, at et nyt forslag til en rådsforordning omfatter foranstaltninger til beregning og tilrådighedsstillelse for EU-budgettet af momsbaserede egne indtægter. Disse forslag omfatter regler om indførelse af de to egne indtægter, finansforvaltning og regnskabsprocedurer, bogføring og korrektioner, rapportering og opbevaring af bilag. Hvad specifikt angår de nye momsindtægter, er der indføjet detaljerede bestemmelser om beregning. Der trækkes i begge forslag i meget vidt omfang på de erfaringer, der er gjort med traditionelle egne indtægter (toldafgifter) og med de nuværende momsbaserede egne indtægter. De har til formål at sikre enkle og gennemsigtige regler med størst mulig forudsigelighed for medlemsstaterne. 2011/0183 (CNS) Ændret forslag til RÅDETS AFGØRELSE om ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter (//EF, Euratom) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 311, stk. 3, sammenholdt med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 106a, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkastet til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[7], under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten[8], under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[9], efter en særlig lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1) Unionens ordning for egne indtægter skal sikre, at der er tilstrækkelige indtægter til rådighed til en velordnet udvikling af Unionens politikker, idet der tages hensyn til nødvendigheden af streng budgetdisciplin. Udviklingen af ordningen for egne indtægter kan og bør også bidrage til de bredere budgetkonsolideringsbestræbelser i medlemsstaterne og i størst muligt omfang medvirke til udvikling af Unionens politikker. (2) Den offentlige høring, der blev iværksat for at forberede evalueringen af EU-budgettet, resulterede i mange bidrag vedrørende måden, hvorpå Unionens finansieringsordning fungerer. Der blev heri givet udtryk for stor tilfredshed med de traditionelle egne indtægter og eksistensen af resterende indtægter, som kan sikre budgetmæssig stabilitet og budgetligevægt. I et stort antal besvarelser blev der imidlertid peget på behovet for at fjerne alle korrektionsmekanismer og afskaffe egne momsbaserede indtægter. Under høringen blev der også givet udtryk for en lang række synspunkter om indførelse af nye egne indtægter. (3) I meddelelsen af 19. oktober 2010 om evalueringen af EU-budgettet[10] bemærkede Kommissionen, at indførelsen af en ny fase i evalueringen af Unionens finansiering kunne omfatte tre indbyrdes tæt forbundne dimensioner - forenkling af medlemsstaternes bidrag, indførelse af en eller flere nye egne indtægter og gradvis udfasning af alle korrektionsmekanismer. Under indfasningen af disse ændringer bør man holde fast ved de væsentlige elementer i EU's finansieringsordning: en stabil og tilstrækkelig finansiering af Unionens årlige budget, overholdelse af budgetdisciplinen og en mekanisme til at sikre budgetligevægt. (4) Ordningen for egne indtægter bør i traktatens ånd i videst muligt omfang være baseret på autonome egne indtægter, snarere end på finansielle bidrag fra medlemsstaterne, som de i stor udstrækning opfatter som nationale udgifter. (5) Der blev med Lissabontraktaten indført ændringer af bestemmelserne om ordningen for egne indtægter, som gør det muligt at reducere antallet af eksisterende indtægter og indføre nye egne indtægter. (6) Afgørelsen om egne indtægter kan kun træde i kraft, når den er blevet godkendt af alle medlemsstaterne i overensstemmelse med deres respektive forfatningsmæssige krav og dermed under fuld iagttagelse af medlemsstaternes nationale suverænitet. (7) Sammenlignet med egne indtægter baseret på bruttonationalindkomst (BNI) frembyder de nuværende momsbaserede egne indtægter kun begrænset merværdi. De er resultatet af komplicerede matematiske beregninger og bidrager derved til den manglende gennemsigtighed omkring medlemsstaternes bidrag til budgettet. Beregning af et harmoniseret grundlag og eksistensen af en begrænsningsmekanisme gør, at der ikke er nogen direkte sammenhæng mellem det faktiske momsgrundlag i en medlemsstat og dens bidrag til Unionens årlige budget. En afskaffelse af de momsbaserede egne indtægter i deres nuværende form pr. 1. januar 2014 vil kunne forenkle bidragsordningen. (8) For at sikre en bedre tilpasning af Unionens finansieringsinstrumenter til Unionens politikprioriteter, begrænse medlemsstaternes bidrag til Unionens årlige budget og for at deltage i deres budgetkonsolideringsbestræbelser bør denne afgørelse fastsætte nye egne indtægter – en indtægt baseret på en afgift på finansielle transaktioner og en ny egen momsindtægt. (9) De centrale principper, procedurer og datoer for tilpasning af Unionens retlige rammer til de nye egne indtægter hidrørende fra en afgiften på finansielle transaktioner og en ny egen momsindtægt bør fastsættes i denne afgørelse. De retlige rammer for de underliggende afgifter er fastsat i særskilte retsakter. (10) Det Europæiske Råd i Fontainebleau i 1984 fremhævede, at udgiftspolitikken på langt sigt er det vigtigste middel til løsning af problemet med budgetuligevægtene. Det anerkendte imidlertid, at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand bærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering. Disse principper bør bekræftes og anvendes til stadighed. (11) Enhver korrektionsmekanisme bør hænge tæt sammen med den udgiftspolitik, der er fastsat i de flerårige finansielle rammer, som er omhandlet i traktatens artikel 312. Det forhold, at der tidligere fandtes eller nu findes en korrektionsmekanisme, udgør ikke i sig selv en begrundelse for at opretholde den i fremtiden. En korrektion bør være gennemsigtig og nem at forstå og kun anvendes, hvis den tjener sit formål som fastsat i Fontainebleauprincipperne. Den må ikke udgøre et incitament til uhensigtsmæssig anvendelse af Unionens midler. Disse mål kan bedst nås gennem et ordning med faste reduktioner af de BNI-baserede betalinger af egne indtægter. (12) De objektive betingelser, der ligger til grund for korrektionsmekanismerne, har i tidens løb udviklet sig betydeligt. Et mindre antal medlemsstater har imidlertid stadig en budgetbyrde, der på nuværende tidspunkt kan betragtes som værende for stor, hvis den sammenholdes med deres relative velstand. Denne afgørelse bør derfor omhandle midlertidige korrektioner til fordel for Tyskland, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige. Disse korrektioner bør bl.a. afspejle de store ændringer af Unionens finansiering, der er omhandlet i denne afgørelse, udviklingen inden for de udgifter, som er foreslået i de finansielle rammer, herunder afslutning af indfasningen af udgifter for de medlemsstater, der tiltrådte EU i 2004 og 2007, og den store velstand, som er opnået i Tyskland, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige. (13) For at sikre den nødvendige sammenhæng mellem de flerårige finansielle rammer og gennemførelsen af korrektionsmekanismerne bør den nye ordning med faste beløb erstatte alle de eksisterende korrektionsmekanismer pr. 1. januar 2014. (14) Tilbageholdelsen - via opkrævningsomkostninger - af 25 % af de beløb, der opkræves af medlemsstaterne i form af traditionelle egne indtægter, udgør en skjult korrektionsmekanisme. Af hensyn til forslaget om at inkorporere korrektionsmekanismerne i faste beløb bør tilbageholdelsen begrænses til 10 % i overensstemmelse med den ordning, der var på plads indtil 2000. (15) For at sikre streng budgetmæssig disciplin og under hensyntagen til Kommissionens meddelelse af 16. april 2010 om justering af loftet for egne indtægter og loftet for forpligtelsesbevillinger som følge af afgørelsen om at anvende FISIM med henblik på egne indtægter[11] bør loftet for egne indtægter fastsættes til 1,23 % af summen af medlemsstaternes BNI udtrykt i markedspriser for betalingsbevillinger og til 1,29 % af summen af medlemsstaternes BNI for forpligtelsesbevillinger. For ikke at ændre ved omfanget af de finansielle indtægter, der stilles til rådighed for Unionen, bør der foretages en justering af disse lofter udtrykt i procent af BNI, hvor ændringer af Europa-Parlamentets og Rådets forordning af […] om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union[12] medfører betydelige ændringer af BNI-niveauet. En sådan justering bør ske efter den procedure, der er fastsat i traktatens artikel 311, stk. 4. (16) Med henblik på gennemførelse af denne afgørelse er det nødvendigt at vedtage særlige gennemførelsesforanstaltninger. Der bør derfor ved en særskilt gennemførelsesforordning fastsættes generelle bestemmelser, som kan anvendes på alle typer egne indtægter, og for hvilke der er et særligt behov for passende parlamentstilsyn. Det gælder navnlig proceduren til beregning og budgettering af den årlige budgetsaldo og aspekter ved kontrol og tilsyn med indtægter. Forordningen bør om nødvendigt også omhandle den nøjagtige andel af visse harmoniserede afgifter, der skal anvendes som egne indtægter, afgiftssatser og bidragssatser for hver af de andre egne indtægter, der er fastsat i denne afgørelse, og tekniske spørgsmål i tilknytning til BNI for at muliggøre fleksibilitet inden for de rammer, der er i fastsat i nærværende afgørelse. (17) Af hensyn til kohærens, kontinuitet og retssikkerheden skal der fastsættes bestemmelser om overgangen fra den ordning, der blev indført ved afgørelse 2007/436/EF, Euratom af 7. juni 2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter[13], til den, der fastsættes ved denne afgørelse. Efter afskaffelsen af de momsbaserede egne indtægter bør afgørelse 2007/436/EF, Euratom derfor fortsat anvendes for så vidt angår beregning og justering af indtægter fra anvendelsen af en bidragssats på momsgrundlaget, procedurer for tilrådighedsstillelse heraf og kontrolforanstaltninger, afhængigt af de pågældende år. Beregningen af korrektion for budgetuligevægte, som blev indrømmet Det Forenede Kongerige frem til 2012, bør desuden ske i overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastlagt i afgørelse 2007/436/EF, Euratom. Den korrektion, som Det Forenede Kongerige er bevilliget for 2013, og som skal opføres i budgettet i 2014, bør erstattes af en fast bruttoreduktion i 2014. (18) Afgørelse 2007/436/EF, Euratom bør ophæves. (19) I denne afgørelse udtrykkes alle pengebeløb i euro og i løbende priser. (20) For at sikre overgangen til den nye ordning med egne indtægter og sammenfald med regnskabsåret bør denne afgørelse anvendes fra den 1. januar 2014 — VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE: Artikel 1 Emne Denne afgørelse fastsætter regler om fordeling af Unionens egne indtægter med henblik på at sikre finansiering af Unionens årlige budget. Artikel 2 Kategorier af egne indtægter 1. Egne indtægter, der opføres på Unionens almindelige budget, omfatter provenuet af: (a) traditionelle egne indtægter bestående af afgifter, præmier, tillægs- eller udligningsbeløb, supplerende beløb og lignende, told i henhold til den fælles toldtarif samt andre afgifter, som af Unionens institutioner er pålagt eller vil blive pålagt handelen med ikke-medlemsstater, told på varer i henhold til den udløbne traktat om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab samt afgifter og lignende, der er fastsat inden for rammerne af den fælles markedsordning for sukker (b) den afgift, finansielle transaktioner skal pålægges i medfør af i overensstemmelse med Rådets direktiv [retsakt] (EU) nr. […/…][14], med en gældende afgiftssats og hvis andel ikke overstiger de minimumssatser, der er fastsat i artikel 8, stk. 3, i dette direktiv, som ikke overstiger …%. (c) en andel af den merværdiafgiften (momsen), der på levering af varer og tjenesteydelser, erhvervelser af varer inden for Fællesskabet og import af varer, der pålægges en standardmomssats i hver medlemsstat pålægges i medfør af Rådets direktiv 2006/112/EF[15], med en gældende EU-momssats i henhold til forordning (EU) nr. …/… og hvis andel, som ikke overstiger 2 % af nettoværdien af levering af varer og tjenesteydelser, erhvervelser af varer inden for Fællesskabet og import af varer, der pålægges en standardmomssats i hver enkelt medlemsstat, som fastsættes efter EU-reglerne standardsatsen med to procentpoint. (d) anvendelse af en ensartet sats, der fastsættes som led i budgetproceduren under hensyntagen til summen af alle øvrige indtægter, på summen af alle medlemsstaternes bruttonationalindkomst (BNI). 2. Provenu hidrørende fra nye afgifter, der måtte blive indført som led i en fælles politik i overensstemmelse med traktaten, såfremt den procedure, der er fastsat i artikel 311 i traktaten, er fulgt, vil også udgøre egne indtægter, der opføres på Unionens budget. 3. Medlemsstaterne tilbageholder i henhold til stk. 1, litra a), 10 % til dækning af opkrævningsomkostninger. 4. Er budgettet endnu ikke vedtaget ved regnskabsårets begyndelse, skal de eksisterende BNI-bidragssatser fortsat gælde, indtil de nye satser træder i kraft. Artikel 3 Loft for egne indtægter 1. De samlede egne indtægter, som Unionen tildeles til dækning af de årlige bevillinger til betalinger, må ikke overstige 1,23 % af summen af alle medlemsstaternes BNI. 2. Beløbsrammen for de årlige bevillinger til forpligtelser, der opføres på Unionens budget, må ikke overstige 1,29 % af summen af alle medlemsstaternes BNI. Der fastholdes et bestemt forhold mellem bevillinger til forpligtelser og bevillinger til betalinger for at sikre disse bevillingers forenelighed og for at sikre, at det i stk. 1 nævnte loft kan overholdes i de følgende år. Artikel 4 Korrektionsmekanismer 1. Den ensartede sats, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra d), gælder for hver medlemsstats BNI. 2. For perioden 2014-2020 foretages der en bruttoreduktion af de årlige BNI-bidrag for følgende medlemsstater: – Tyskland: 2 500 mio. EUR – Nederlandene: 1 050 mio. EUR – Sverige: 350 mio. EUR – Det Forenede Kongerige: 3 600 mio. EUR. Artikel 5 Finansiering af korrektionsmekanismerne Omkostningerne ved de korrektioner, der er fastsat i artikel 4, afholdes af medlemsstaterne i forhold til hver medlemsstats andel af de betalinger, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra d). Artikel 6 Universalitetsprincippet Det i artikel 2 nævnte provenu anvendes uden sondring til finansiering af alle udgifter, der er opført på Unionens årlige budget. Artikel 7 Overførsel af overskydende midler Eventuelt overskydende unionsprovenu i forhold til samtlige faktiske udgifter i et regnskabsår fremføres til det følgende regnskabsår. Artikel 8 Opkrævning af egne indtægter og tilrådighedsstillelse for eller betaling til Kommissionen 1. Unionens egne indtægter som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), b) og - senest fra 1. januar 2018 - dem, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), opkræves af medlemsstaterne i henhold til deres nationale love og administrative bestemmelser, som om nødvendigt tilpasses kravene i unionsforskrifterne. Kommissionen foretager en gennemgang af de nationale bestemmelser, som medlemsstaterne meddeler den, meddeler medlemsstaterne de tilpasninger, som den anser for nødvendige for at sikre disse bestemmelsers overensstemmelse med Unionens forskrifter, og aflægger om nødvendigt rapport til budgetmyndigheden. 2. Unionens egne indtægter, som der henvises til i artikel 2, stk. 1, litra b), opkræves senest fra 1. januar 2018 i overensstemmelse med den relevante unionslovgivning, der om nødvendigt suppleres med nationale love og administrative bestemmelser. Disse nationale bestemmelser tilpasses i givet fald for at leve op til kravene i Unionens regler. Kommissionen foretager en gennemgang af de nationale bestemmelser, som medlemsstaterne meddeler den, meddeler medlemsstaterne de tilpasninger, som den anser for nødvendige for at sikre disse bestemmelsers overensstemmelse med Unionens forskrifter, og aflægger om nødvendigt rapport til budgetmyndigheden. 3.2. Medlemsstaterne stiller de indtægter, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra a), b), c) og d), til rådighed for Kommissionen i henhold til den forordning, der er vedtaget efter traktatens artikel 322, stk. 2. De indtægter, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra b), stilles til rådighed for eller indbetales til Kommissionen i henhold til den forordning, der er vedtaget efter traktatens artikel 322, stk. 2. Artikel 9 Gennemførelsesforanstaltninger Rådet fastlægger efter den fremgangsmåde, der er fastsat i traktatens artikel 311, stk. 4, gennemførelsesforanstaltninger for så vidt angår følgende elementer i ordningen for egne indtægter: (a) andelen af de afgifter, der er omhandlet i afgiftssatserne for de egne indtægter, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra b) og c), og bidragssatsen for de egne indtægter, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra d); (b) reference-BNI, bestemmelser om justering af BNI og bestemmelser om ny beregning af lofter for betalinger og forpligtelser i tilfælde af betydelige ændringer af BNI med henblik på anvendelse af artikel 2, stk. 1, litra d), og artikel 3; (c) fremgangsmåden til beregning og budgettering af den årlige budgetsaldo som fastsat i artikel 7; (d) de bestemmelser og foranstaltninger, som er nødvendige til at føre kontrol og tilsyn med det provenu, der er omhandlet i artikel 2, herunder eventuelle supplerende rapporteringskrav. Artikel 10 Afsluttende bestemmelser og overgangsbestemmelser 1. Afgørelse 2007/436/EF, Euratom ophæves, jf. dog stk. 2. Enhver henvisning til Rådets afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter[16], til Rådets afgørelse 85/257/EØF, Euratom af 7. maj 1985 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter[17], til Rådets afgørelse 88/376/EØF, Euratom af 24. juni 1988 om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter[18], til Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter[19], til Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter[20] eller afgørelse 2007/436/EF, Euratom skal betragtes som en henvisning til nærværende afgørelse og læses efter sammenligningstabellen i bilaget til denne afgørelse. 2. Artikel 2, 4 og 5 og artikel 8, stk. 2, i afgørelse 94/728/EF, Euratom, afgørelse 2000/597/EF, Euratom og afgørelse 2007/436/EF, Euratom gælder fortsat for beregningen og justeringen af de indtægter, der hidrører fra anvendelsen af en ensartet bidragssats på et ensartet momsberegningsgrundlag på mellem 50 % og 55 % af hver medlemsstats BNP eller BNI, for procedurer for deres tilrådighedsstillelse og kontrolforanstaltninger, afhængigt af det pågældende år, og for beregningen af den korrektion af budgetuligevægte, der er indrømmet Det Forenede Kongerige for årene frem til 2012. 3. Medlemsstaterne tilbageholder fortsat i opkrævningsomkostninger 10 % af de beløb, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), og som medlemsstaterne i henhold til Unionens gældende regler skulle have stillet til rådighed inden den 28. februar 2001. Medlemsstaterne tilbageholder fortsat i opkrævningsomkostninger 25 % af de beløb, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), og som medlemsstaterne i henhold til Unionens gældende regler skulle have stillet til rådighed mellem den 1. marts 2001 og den 28. februar 2014. 4. I denne afgørelse udtrykkes alle pengebeløb i euro og i løbende priser. Artikel 11 Ikrafttrædelse Denne afgørelse meddeles medlemsstaterne af generalsekretæren for Rådet. Medlemsstaterne giver omgående generalsekretæren for Rådet meddelelse om afslutningen af de procedurer, der i henhold til deres respektive forfatningsretlige bestemmelser er nødvendige for vedtagelsen af denne afgørelse. Afgørelsen træder i kraft på den første dag i den måned, der følger efter modtagelsen af den sidste af de i stk. 2 omhandlede meddelelser. Den anvendes fra den 1. januar 2014. Artikel 12 Offentliggørelse Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Udfærdiget i På Rådets vegne Formand BILAG Sammenligningstabel Afgørelse 2007/436/EF || Denne afgørelse Artikel 1 || Artikel 1 Artikel 2, stk. 1, litra a) || Artikel 2, stk. 1, litra a) Artikel 2, stk. 1, litra b) || - Artikel 2, stk. 1, litra c) || Artikel 2, stk. 1, litra c) Artikel 2, stk. 2 || Artikel 2, stk. 2 Artikel 2, stk. 3 || Artikel 2, stk. 3 Artikel 2, stk. 4 || - Artikel 2, stk. 5 || Artikel 4, stk. 1 Artikel 2, stk. 6 || Artikel 2, stk. 4 Artikel 2, stk. 7 || Artikel 3, stk. 1 || Artikel 3, stk. 1 Artikel 3, stk. 2 || Artikel 3, stk. 2 Artikel 3, stk. 3 || - Artikel 4 || - Artikel 5, stk. 1 || Artikel 5, stk. 1 Artikel 5, stk. 2 || - Artikel 5, stk. 3 || - Artikel 5, stk. 4 || - Artikel 6 || Artikel 6 Artikel 7 || Artikel 7 Artikel 8, stk. 1 || Artikel 8 Artikel 9 || - Artikel 10, stk. 1 || Artikel 10, stk. 1 Artikel 10, stk. 2 || Artikel 10, stk. 2 Artikel 10, stk. 3 || Artikel 10, stk. 3 Artikel 11 || Artikel 11 Artikel 12 || Artikel 12 [1] Se KOM(2011)510, KOM(2011)511, KOM(2011)512 og SEK(2011)876 af 29. juni 2011. [2] Tilføjelserne til det oprindelige forslag er fremhævet med fede typer og understreget. Bestemmelser, der udgår, angives ved overstregning. [3] Forslag til Rådets direktiv om en fælles ordning for beskatning af finansielle transaktioner og om ændring af direktiv 2008/7/EF (KOM(2011)594 af 28.9.2011). [4] Forslag til Rådets forordning om metoderne og proceduren for overdragelse af den egne indtægt fra afgiften på finansielle transaktioner (KOM(2011)738 af 9.11.2011). [5] Forslag til Rådets forordning om metoderne og proceduren for overdragelse af den egne indtægt fra moms (KOM(2011)737 af 9.11.2011). [6] Ændret forslag til Rådets forordning om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til ordningen for Den Europæiske Unions egne indtægter (KOM(2011)740 of 9.11.2011). [7] Udtalelse afgivet den XX.6.2011. [8] EUT C [9] EUT C [10] KOM(2010)700 af 19.10.2010. [11] KOM(2010)162 endelig. [12] EUT … [13] EUT L 163 af 23.6.2007, s.17. [14] EUT L […], […], s. 1. [15] EUT L 347 af 11.12.2006, s. 1. [16] EFT L 94 af 28.4.1970, s.19. [17] EFT L 128 af 14.5.1985, s.15. [18] EFT L 185 af 15.7.1988, s. 24. [19] EFT L 293 af 12.11.1994, s. 9. [20] EFT L 253 af 7.10.2000, s. 42.