•ir * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 13.06.1995 
KOM(95) 273 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
EN EUROPÆISK STRATEGI TIL FREMME AF 
LOKALE UDVIKLINGS- OG BESKÆFTIGELSESINniATIVER 

1 - EN FORBEDRING AF DE BESKÆFTIGELSESMÆSSIGE KONSEKVENSER AF 
VÆKSTEN 
I hvidbogen "Vækst, Konkurrenceevne, Beskæftigelse", der blev udgivet i december 1993, 
har man defineret en mellemsigtet strategi til oprettelse af flere arbejdspladser og mere 
effektiv bekæmpelse af arbejdsløsheden. Det Europæiske Råd præciserede på sit seneste 
møde i Essen fem større prioriterede aktionsområder for denne strategi. I den forbindelse 
har lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer vist sig at være et middel til at forbedre 
de beskæftigelsesmæssige konsekvenser af væksten. De seneste makroøkonomiske 
perspektiver for 1995 og 1996, der er offentliggjort af Kommissionen, bekræfter 
nødvendigheden af at øge vækstens beskæftigelsesintensitet for Europa. Derfor lægger 
man i dag stor vægt på lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer. 
De lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer er en ny måde at skabe aktiviteter på, og 
der bliver flere og flere heraf i alle landene i Den Europæiske Union, idet de i høj grad 
imødekommer nye forhåbninger. Dels imødekommer de de voksende behov, der opstår 
som følge af bedre levevilkår eller adfærdsændringer, og som kun i ringe grad opfyldes af 
virksomhederne og myndighederne i traditionel forstand. Dels giver de iværksætterne 
mulighed for at bruge deres kreativitet og dynamisme i et lokalt udviklingsprojekt på 
landet eller i byen, som er mere omfattende end selve initiativet. 
På baggrund af erfaringerne fra nogle af medlemsstaterne og en lang række lokalsamfund 
har Kommissionen identificeret 17 områder, som kan dække europæernes nve behov og 
tilbyde omfattende beskæftigelsesmuligheder: hjemmeservice, børnepasning, nye 
informations- og kommunikationsteknologier, hjælp til unge, der er i vanskeligheder, og 
' deres integration, boligforbedring, sikkerhed, lokal kollektiv transport, grønne områder i 
byerne, nærbutikker, turisme, audiovisuel sektor, kulturarv, lokalkultur, 
affaldsbehandling, vandforsyning, beskyttelse og vedligeholdelse af naturområder, 
lovgivning, forureningskontrol og tilknyttede anlæg. 
Det har således vist sig, at det i dag er de lokale initiativer, som er bedst egnede til at 
skabe arbejdspladser, der kan opfylde disse behov, idet de er bedre til at tage hensyn til de 
særlige forhold, der gør sig gældende i den enkelte kultur og socioøkonomiske 
organisation. 
Inden for de aktive beskæftigelsespolitikker, der anbefales i hvidbogen om vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse, er de lokale initiativer en interessant komponent ud fra 
en costbenefitanalyse af budgetmidlerne. På basis af den makroøkonomiske evaluering af 
mulighederne for jobskabelse, der er udført for tre lande i Unionen - Frankrig, Det 
Forenede Kongerige og Tyskland - kan det udledes, at man ved hjælp af en sådan politik 
årligt vil kunne øge beskæftigelsen i Europa med 140 000 til 400 000 arbejdspladser1. Det 
svarer til ca. 40% af det mål for forbedring af beskæftigelsestilvæksten, som hvidbogen 
har sat med henblik på at reducere arbejdsløshedsniveauet til det halve fra nu af og indtil 
Jf. dokument SEC 9S/564 om makroøkonomisk simulation foretaget af Kommissionens 
tjenestegrene i samarbejde med Cambridge Econometrics, Wirtschaftszentrum Berlin og INSEE-
BIPE Rådet 
år 20002. Endvidere tilfredsstiller de lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer et 
latent behov og afbøder markedets utilstrækkeligheder, og de er ikke i modsætning til 
kravet om international konkurrenceevne. De åbner snarere nye veje for nyskabelser hos 
virksomhedsejere i den private sektor, foreninger mv. -
Der findes altså i dag en måde, hvorpå der kan skabes arbejdspladser, som kan udbredes, 
og som er forenelig med dels konkurrenceevnen dels de europæiske borgeres ønsker om 
bedre leve- og arbejdsvilkår. Fremgangsmåden med de lokale initiativer er ikke den eneste 
måde at skabe arbejdspladser på i fremtiden, de må værdsættes som et komplementært 
middel til at øge beskæftigelsesindholdet af væksten - de figurerer som sådant i de "fem 
hovedområder" i konklusionerne fra topmødet i Essen. 
Men en fuldstændig frigørelse af potentialet til at skabe flere job inden for de 17 områder 
og udbredelse af denne dynamik til andre tilgrænsende sektorer opnås ikke blot med 
stimulation af lokale erfaringer. Det kræver indførelse af en mere sammenhængende 
national og europæisk aktionsramme, hvis primære rolle vil være at fjerne de mange 
problemer i forbindelse med udvikling af disse nye aktiviteter. 
Efter anmodning fra Det Europæiske Råd i Bruxelles har Kommissionen udarbejdet to 
arbejdsdokumenter om nye arbejdspladser, som der blev fremlagt en sammenfatning af på 
topmødet i Essen: 
- det første dokument (SEC 95/564) med titlen "lokale udviklings- og 
beskæftigelsesinitiativer" skulle klarlægge og gennemgå den antagelse, at der i de 
europæiske økonomier findes "nye beskæftigelsesmuligheder" som følge af de endnu 
udækkede behov inden for servicesektoren. 
- det andet dokument (SEC 94/2199) med titlen "oversigt over EU-aktioner for 
lokaludvikling og beskæftigelse" giver en oversigt over de instrumenter til lokaludvikling, 
som EU har benyttet sig af i 10 år, og der gives nogle forslag til, hvordan EU-aktionernes 
effektivitet kan forbedres. 
Under hensyntagen til den interesse, der blev udvist fra flere medlemsstaters side3 over for 
fremgangsmåden med lokale udviklings- beskæftigelsesinitiativer, til denne 
fremgangsmådes territoriale dimension, som giver Kommissionen mulighed for hurtigt at 
gøre brug af sine erfaringer inden for lokaludvikling, og til den genklang, som disse første 
arbejdsdokumenter fik, kan det være nyttigt allerede nu at udlede konklusioner heraf. 
Denne meddelelse fra Kommissionen er således at betragte som et generelt forsøg på at 
følge beslutningerne fra Rådets møde i Essen op for så vidt angår vækst, konkurrenceevne 
og beskæftigelse, hvor rammerne er fastsat gennem den multilaterale 
opfølgningsprocedure, der for nylig blev forelagt Rådet4. 
Jf. side 48 i hvidbogen, del B-I, kapitel 1.3.b): "Hvis Fællesskabet f.eks. fra 1995 og frem kan 
opnå en stigning i vækstens beskæftigelsesintensitet på mellem lA og 1 procentpoint kombineret 
med en vedvarende vækstrate på mindst 3% om året, vil målet for arbejdsløsheden inden år 2000 
også kunne nås". 
Den portugisiske regering forelagde Det Europæiske Råd på Korfu et memorandum om lokale 
udviklingsaktioner, som blev suppleret med et nyt memorandum i september 1994. Den irske 
regering uddelte under forberedelsen af Det Europæiske Råds møde i Essen et arbejdsdokument, 
som illustrede de foranstaltninger, der er truffet på partnerskabsområdet, og den danske regering 
udtrykte sin støtte til fremgangsmåden med lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer 
Meddelelse fra Kommissionen til Rådet KOM(95) 74 endelig udg. af 8. marts 1995 
I meddelelsen vil vi konkret illustrere: 
- hvilke foranstaltninger medlemsstaterne kan træffe med hensyn til lokale initiativer inden 
for de "flerårige beskæftigelsesprogrammer" i overensstemmelse med konklusionerne fra 
topmødet i Essen, 
- hvilke forholdsregler Den Europæiske Union vil iværksætte for bedre at kunne udnytte 
fællesskabsinstrumenterne og politikkerne til at sætte gang i lokaludviklingen og 
beskæftigelsen. 
2 - RETNINGSLINIER FOR NATIONALE RAMMER TIL FREMME AF 
LOKALE UDVIKLINGS- OG BESKÆFTIGELSESINrnATIVER 
Ganske vist kan man iagttage et mylder af lokale initiativer i de forskellige lande i 
Unionen, men de har ofte en kort levetid. Dette skyldes en lang række forhold, der 
forhindrer, at de kan udfolde sig, og som først og fremmest vedrører en manglende 
tilpasning af det nationale miljø (2.1). Herefter følger en række forslag, som både vedrører 
skabelse af nye instrumenter og indførelse af en decentral administrativ ramme (2.2). Disse 
aktionsmåder er i vid udstrækning inspireret af gode erfaringer, der er gjort i nogle af 
medlemsstaterne, og som kan være nyttige for andre, idet man dog skal overholde det 
enkelte lands egne traditioner, samt den nationale juridiske, økonomiske og sociale 
konteksts særlige karakter. 
2.1 - De lokale initiativer støder på adskillige strukturelle problemer 
En undersøgelse af erfaringer i marken viser, at meget ofte er rammevilkårene for 
udviklingen af lokale initiativer ikke befordrende herfor. Nogle af problemerne vedrørek 
samtlige arbejdskraftintensive aktiviteter (med meget store udgifter til sociale bidrag til de 
dårligt kvalificerede), men de fleste er specifikke for de 17 områder. Bremserne er først og 
fremmest af økonomisk, teknisk, juridisk og institutionel art. 
Blandt de økonomiske problemer finder man først og fremmest: 
- de voldsomme udgifter til en arbejdskraft, der kun har få kvalifikationer, 
- et dårligt forhold mellem tilbuddets kvalitet og pris, når styringsmetoderne ikke er 
tilpasset kravene og mulighederne i de nye teknologier, 
- startomkostninger og problemer med adgang til kapital for mikrovirksomheder og for 
personer, som ønsker at oprette deres egen virksomhed, eller for foreninger, der ikke har 
tilstrækkelige økonomiske garantier, 
- de dårligt stillede husholdningers økonomiske situation og lille rentabilitet for visse 
former for serviceydelser. 
Problemer i forbindelse med faglig uddannelse og erhvervskvalifikationer opstår som følge 
af: 
- ufyldestgørende grunduddannelse, idet aftagernes ønsker går i retning af større 
alsidighed og udvikling af ledsagende og informative aktiviteter, 
- utilstrækkelige erhvervsuddannelses- og omskolingsmuligheder for visse sektorer, hvor 
der er mange små og mellemstore virksomheder, som er dårligt organiserede, 
- sendrægtig tilpasning af kvalifikationer og arbejdsvilkår inden for nogle af de 
traditionelle sektorer (arbejdstid, dårlige forhold, stress), 
- manglende uddannelse i nye teknologier og overførsel heraf til virksomhederne, især de 
små og mellemstore virksomheder. 
Blandt de juridiske problemer er der tale om: 
- manglende fleksibilitet i lovgivningen, som ikke giver mulighed for flere aktiviteter eller 
forskellige indkomstkilder for virksomhedsledere/landmænd eller arbejdsløse 
iværksættere, 
- til tider manglende juridisk status for de organisationer, der er opstået ud fra et 
partnerskab mellem den private sektor og den offentlige sektor. Dette gør de ansattes 
situation usikker, 
- ofte manglende lovgivning for medhjælpende familiemedlemmer 
- opretholdelse af bestemmelser og vedtægter fra førhen, som ofte er bindende og ikke 
altid effektive (numerus clausus-systemer), 
- stringent inddeling mellem fagene, hvilket gør det vanskeligt eller endog umuligt at 
kombinere forskellige job, 
- forældede offentlige akkrediteringsordninger for specialiserede virksomheder, hvilket 
nye virksomheder kommer til at lide under, 
- manglende tekniske standarder eller kvalitetskontrol for ydelser, som kan have en 
beskæftigelsesfremmende effekt, 
- forældede ordninger til beskyttelse af enkeltpersoner og forbrugere og individuel 
ejendomsret i forhold til de nye medier. 
Problemer knyttet til offentlige myndigheder opstår som følge af 
- manglende kendskab til lokaludviklingsprocesser til oprettelse af arbejdspladser, 
- en alt for vertikal og sektoropdelt organisation hos de offentlige myndigheder, som 
forhindrer dem i at varetage deres informerende funktion på rette måde over for lokale 
aktører, politisk ansvarlige, private virksomheder, almennyttige foreninger og borgerne, 
- en alt for kortvarig økonomisk støtte, hvorved initiativerne ikke kan overleve. 
2.2 - De vigtigste horisontale instrumenter til at løse økonomiske, tekniske, juridiske 
og administrative problemer 
De nationale politikker til fremme af lokale initiativer skal altså først og fremmest sørge 
for at løse de strukturelle problemer og indføre en stabil og sammenhængende ramme, 
som i første omgang omfatter instrumenter af horisontal art. 
Indførelse af et sæt af finansielle instrumenter 
Set ud fra en costbenefitanalyse er fremgangsmåden med lokale initiativer ganske givet 
blandt de bedste af tiltagene under de forskellige beskæftigelsespolitikker. Eftersom de 
imødekommer nye behov, er overførselsvirkningen af tildelingen af finansielle fordele til 
bestemte sektorer eller arbejdstagerkategoner begrænset hertil. En sammenligning af flere 
foranstaltninger, der er gennemført i Frankrig, viser, at en aktiv beskæftigelsespolitik, der 
sigter mod at opfylde nye behov, vil være ca. fem gange mere effektiv end 
foranstaltninger, der blot sigter mod en forøgelse af arbejdsstyrken inden for den offentlige 
sektor og ti gange mere effektiv end et "keynesiansk opsving" gennem anlægsarbejder. 
Men dette kræver indførelse af finansielle rammer og instrumenter, der er direkte tilpasset 
det lokale initiativ (jf. bilag 1): 
- Service-check. Betalingsmiddel, som er øremærket til visse tjenesteydelser, og som kan 
indebære betydelige fordele med hensyn til at stimulere strukturering af udbud og 
tilkendegivelse af efterspørgsel. 
- Lokale fælles investeringsfonde indenfor et kvarter eller et landdistrikt. De fungerer 
som risikovillig kapital og som garantifonde, og de sørger for forbindelsen mellem 
investorer og forslagsstillere og stimulerer lokale initiativer. 
- Ændret behandling af driftsudgifter set i forhold til udgifter inden for offentligt 
regnskabsvæsen. Det vil kunne fremme investeringer i menneskelige ressourcer, som er 
nødvendige for kontraktmæssige offentlig-private langtidsengagementer inden for 
rammerne af partnerskabet. 
Tilpasning af uddannelse og diplomer til nve fagområder 
Der bør indføres en passende faglig ramme, som kan tilgodese diverse kompetencer og 
formidle kendskabet til nye fagområder. Det indebærer, ?t den klassiske faglige 
undervisning må suppleres med oplæring i kommunikation, høring og rådgivning, at unge, 
kvinder og arbejdstagere, der er under omskoling, får kendskab til de nye telematiske 
redskaber eller til miljøbeskyttelse. På nationalt plan bør disse kompetencer og fag 
bekræftes med diplomer, og i givet fald bør der udvikles nye kvalifikationer eller metoder 
til anerkendelse af kompetence. Samfundets anerkendelse skal også vise sig gennem 
indførelse af en social garantiramme. For at kunne tilbyde unge på arbejdsmarkedet 
perspektiver, der er i overensstemmelse med kvalifikationskravene i forbindelse med de 
nye aktiviteter (brug afnye informationsteknologier), og for bedre at kunne imødekomme 
aftagernes behov må arbejdsmarkedets parter forbedre de traditionelle forhandlinger om 
kvalifikationer. 
Fornyelse af den juridiske ramme 
De grænser, som i dag findes mellem aktivitetsområder inden for henholdsvis den private 
og den offentlige sektor, landbruget og øvrige sektorer, lønmodtagere og ikke-
lønmodtagere, har dannet baggrund for opbygningen af sociale sikringsordninger eller 
afklaringen af ansvarsområder. Disse grænser må nu revideres, og der må indføres mere 
fleksibilitet eller ske en forenkling, for at der kan tages hensyn til de nye forhold, som 
dukker op med lokale initiativer: flere muligheder med hensyn til de enkeltes 
professionelle løbebane, komplementaritet mellem ydelser fra den offentlige og den private 
sektor, alsidighed hos landmænd og håndværkere. Ud fra det enkelte lands egne 
traditioner er der mulighed for flere juridiske løsningsmodeller: 
- Indførelse af ordninger, som skal gøre det lettere at have flere aktiviteter, særligt inden 
for landbruget, eller af en ordning for medhjælpende familiemedlemmer, og tilsvarende 
udvidelse af kompetencer hos de repræsentative erhvervskamre eller -råd (håndværk, 
handel, landbrug, SMV...). 
- Muligheder for reintegration på arbejdsmarkedet, hvor det tillades at kombinere en 
lønnet aktivitet med modtagelse afarbejdsløshedsydelser. 
- Oprettelse af en ordning for partneriværksættere inden for almennyttige organisationer, 
som skattemæssigt og socialt er underlagt samme vilkår som lønmodtagere. 
- Tilpasning af arbejdslovgivning og lovgivning om social sikring til nye arbejdsformer 
som følge af informations- og kommunikationsteknologierne. 
Ud fra denne betragtning bør forsøgene på at overdrage offentlige serviceydelser og på 
uddelegeret ledelse i vid udstrækning udbygges for at dække et aktivitetsområde af lokal 
betydning, som endnu ikke er tilgængeligt ifølge reglerne for den offentlige sektor, eller 
for at gøre det lettere at danne partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor. 
Tilstrækkelig decentralisering af administrative opgaver 
Partnerskabet mellem de lokale offentlige myndigheder og initiativtagere på den ene side 
og de ansvarlige for de nationale myndigheder på den anden side forudsætter en vis 
decentralisering af selve administrationen. Det vedrører isærforvaltningen af støtte, faglig 
uddannelse og styring af det lokale arbejdsmarked 
Det kan også være nødvendigt med en indsats fra lokale udviklingsbureauer, som har til 
opgave at få fat i initiativtagere, at oplære dem og følge dem. 
I den forbindelse er indførelsen af lokale interaktive kommunikationsnet mellem 
lokalsamfundene, myndighederne og de lokale aktører et af de mest lovende innovationer i 
informationssamfundet. 
3 - NY STØTTE FRA DEN EUROPÆISKE UNION TIL LOKALE 
UDVIKLINGS- OG BESKÆFnGELSESINITIATIVER 
De "lokale initiativer" eller de "nye kilder til beskæftigelse" indgår nu i den offentlige 
debat i stadig flere medlemsstater. Men de sociale, økonomiske og politiske kræfter under 
ét er stadig ikke særligt opmærksomme over for, hvad der står på spil, og over for 
mulighederne i forbindelse med lokale initiativer. Unionen og medlemsstaterne må derfor 
forene deres bestræbelser for at få et bedre kendskab til muligheder, vanskeligheder og 
løsninger i forbindelse med denne fremgangsmåde. 
I den henseende vil Unionens merværdi specielt vise sig i: 
- Voksende støtte til reelle innovationer inden for nye områder efterfulgt af en 
systematisk, europæisk evaluering, som vil være ganske nyttig i forbindelse med samtlige 
begyndervanskeligheder. 
- Udbredelse og fremme af "god praksis" med hensyn til udvikling og jobskabelse gennem 
transnationale informations- og samarbejdsnet. 
Endvidere kan Unionens forskellige politikker og instrumenter være med til at styrke de 
nationale foranstaltninger, som fremmer denne fremgangsmåde, blandt andet 
strukturpolitikkerne. 
3.1 - Støtte til forsøg og evaluering heraf 
De igangværende skrøbelige forsøg uden indbyrdes sammenhæng og opdagelsen af nye 
områder for lokale initiativer taler for, at man på fællesskabsplan i endnu højere grad 
støtter sådanne foranstaltninger rettet mod de 17 identificerede områder og til fordel for 
virksomhedsoprettelse i den private sektor eller i foreningssektoren. 
Det er nødvendigt at styrke strukturfondenes aktioner på området og i første omgang at 
prioritere forsøg og innovation, men også at foretage en systematisk evaluering af 
aktionerne, for bedre at kunne nyttiggøre potentialet i de lokale udviklings- og 
beskæftigelsesinitiativer5. 
Andre eksisterende aktioner vil kunne give deres bidrag til lokale udviklings- og 
beskæftigelsesinitiativer, så som det beslutningsforslag, der er forelagt Rådet om 
"Kommissionens tiltag inden for analyse, forskning, samarbejde og indsats på 
beskæftigelsesområdet", hvor det er vedtaget, at Unionen blandt andet skal støtte lokale 
initiativer. Den nye budgetpost B 2-605 (pilotaktioner til fordel for langtidsledige) vil 
ligeledes kunne tjene til forsøg med visse lokale initiativer. 
Erhvervsuddannelsesprogrammet LEONARDO er med til at støtte udviklingen af nye 
programmer og undervisningsmateriale ved at imødekomme de behov, der er i 
forbindelse med skabelse af nye aktiviteter og fremme af lokaludviklingen. 
Det afsluttede socioøkonomiske forskningsprogram, som vedrører forskning i almen 
uddannelse og erhvervsuddannelse samt i social integration og social udstødelse, kan 
medvirke til uddybning af overvejelserne over, hvilke aktioner der skal iværksættes. 
Evalueringen af resultaterne, der kun foretages i begrænset omfang, bør udvides til at 
omfatte samtlige forsøgsprogrammer. Således vil alle fællesskabsaktioner til fordel for 
lokaludvikling, også aktioner udenfor strukturfondene, fra nu af blive gjort til genstand 
for en slutevaluering og en passende overvågningsprocedure for igangværende forsøg. 
Kommissionen vil hvert år udgive en sammenfattende beretning om resultaterne af de 
lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer udfra de evalueringer, der foretages for 
de forskellige instrumenter. Det vil blive påpeget, hvilke typer af "god praksis" der kan 
overføres. 
3.2 - Udbredelse af god praksis og støtte til europæiske informations- og 
samarbejdsnet 
Ved hjælp af de forskellige aktioner til støtte for forsøg og programmer på fællesskabsplan 
er nogle af initiativerne allerede blevet tilsluttet informations- og samarbejdsnet. Men 
mange af projektlederne er stadigvæk isolerede og dårligt underrettede. Kommissionen vil 
øge støtten til oprettelse af netværk mellem de forskellige centre for lokale udviklings- og 
beskæftigelsesinitiativer og vil give dem informationer om god praksis, der er udarbejdet 
takket være den permanente evalueringsprocedure. 
Med henblik på Unionens direkte partnere og forvalterne af fællesskabsfondene vil 
Kommissionen ud over udgivelsen af den periodiske beretning over lokale initiativer 
sørge for regelmæssig udveksling af interne oplysninger om programmernes indhold og 
resultater, samt om kvantitative og kvalitative data for de lokale initiativer, der modtager 
støtte. 
For eksempel fra og med 1995 henviser et af de prioriterede mål for artikel 10 i EFRU-
forordningen til lokale initiativer. Blandt andet er støtten til udbredelse af teknologisk innovation 
i regioner og de innovative aktioner koncentreret om initiativer i tilknytning til 
informationssamfundet, til beskyttelse af kulturarven og til beskæftigelse i lokalmiljøet. I den 
forbindelse vil aktionerne blive baseret på udarbejdelse af territoriale strategier af lokale aktører, 
hvilket vil kunne give mulighed for at belyse konkrete foranstaltninger, forudgående betingelser, 
finansiering og partnerskab i forbindelse med de demonstrationspilotprojekter, der udspringer 
herfra. 
8 
De forskellige aktører og net bør ligeledes samles med jævne mellemrum for at fremme 
udvekslingen af god praksis og opmærksomheden omkring fremgangsmåden med lokale 
udviklings- og beskæftigelsesinitiativer for derved at sikre, at man opnår en 
multiplikatorvirkning. 
De nationale myndigheder, evalueringseksperter og medlemmerne af de 
observationsorganer, der indføres i forbindelse med specifikke temaer (udvikling af 
landdistrikter f eks.), vil blive opfordret til at deltage i møder, der skal finde sted med 
regelmæssige mellemrum. Overvågningsudvalgene i medlemsstaterne vil ligesom 
særudvalgene6 regelmæssigt blive informeret om, hvilke fremskridt der gøres med hensyn 
til lokale initiativer. 
For at forbedre informationen af projektledere og ansøgere til fællesskabsstøtte vil 
Kommissionen undersøge, hvordan disse data kan gøres bredere tilgængelige via edb. 
Betingelserne for en optimal brug af eksisterende informationssystemer vil blive uddybet 
med inddragelse affællesskabssystemerne7, medlemsstaternes og de lokale myndigheders 
administrative informationskanaler samt ikke-statslige organisationers, såsom foreninger 
og erhvervskamres informationssystemer. 
Ud over informationsudveksling har nogle af de transeuropæiske net allerede indført 
systematisk samarbejde. Således har det net, der blev oprettet omkring LEADER-
programmet, givet mulighed for et europæisk samarbejde mellem de forskellige 
iværksættere af lokale udviklingsinitiativer for landdistrikter og de nationale myndigheder. 
Denne samarbejdsmodel kan udmærket overføres til lokale initiativer i byområder, der går 
ud på at undgå social uro inden for visse byzoner. 
Med udgangspunkt i dette eksempel vil Kommissionen etablere en metodologisk samling 
af gode erfaringer, der er gjort med hensyn til at give byerne nyt liv, og vil foreslå, ai 
man i pilotaktioner, der støttes af Unionen, og som vedrører dårligt stillede områder, 
udvikler informationsudveksling og samarbejde via eksisterende eller nye net. 
De europæiske informationsudvekslingsnet vil blive opfordret til at samarbejde direkte 
med henblik på udveksling af erfaringer omkring igangsættelse af lokale initiativer8. 
Endelig vil erfaringsudvekslingen mellem lokale og regionale operatører inden for 
DIRECTORIA blive videreført, således at der navnlig åbnes op over for de nye 
medlemsstater og associerede lande. Denne indsats vil eventuelt kunne suppleres med 
For eksempel STAR-udvalget for landbrugsstrukturer og udvikling af landdistrikter, udvalget for 
udvikling og omstilling af regionerne, udvalget for forvaltning af ESF, det permanente 
beskæftigelsesudvalg, gruppen af generaldirektører for beskæftigelse, de rådgivende udvalg 
bestående af arbejdsmarkedets parter for landbrug, handel og distribution, transport, 
kooperativer/gensidige selskaber/foreninger 
For eksempel centrene i landdistrikterne, Euro-Infocentrene, de europæiske virksomheds- og 
innovationscentre, nettene LEADER, RECITE, LEDA, ERGO, ADAPT og EMPLOI, OPET, 
ENERGIE-CITE, FEDARENE, ILNET, ECOS og OUVERTURE, systemcentrene og de 
regionale infrastrukturer til støtte for innovation og teknologioverførsel, eller ARTES-nettet for 
foreningslivets økonomi 
Etablering af kontorer for regionaludvikling, servicefaciliteter for SMV, interregionalt 
samarbejde, indførelse finansieringstekniske mekanismer, anvendelse af globaltilskud og adgang 
til andre fællesskabspolitikker 
udveksling-uddannelse af embedsmænd fra de enkelte lokal- eller regionalområder, i 
lighed med KAROL US-programmet. 
3.3 - Støtte til nationale politikker til fremme af lokale initiativer 
Endelig vil Unionen støtte nationale politikker, der fremmer lokale initiativer, både 
gennem strukturfondene - blandt andet som bevillinger til forsøg - og gennem andre 
politikker af mere sektorrettet, finansiel eller lovmæssig art, med henblik på at skabe en 
fælles europæisk referenceramme. 
De nationale rammer og de bestemmelser, der træffes på unionsplan, skal komplementere 
hinanden inden for helt præcise områder, som for eksempel hjemmeservice og 
børnepasning, boligforbedring, sikkerhed, udnyttelse af nye informationsteknologier inden 
for lokaludvikling, lokale kollektive transportmuligheder, bedre forhold for nærbutikker, 
fremme af kulturarven, affaldsbehandling eller beskyttelse og vedligeholdelse af 
naturområder (bilag 2). 
Strukturfondene 
Takket være fremme og nyttiggørelse af forsøg samt udbredelse og udveksling af god 
praksis, der kan udledes gennem evalueringen, bliver de lokale udviklings- og 
beskæftigelsesinitiativer mere synlige, og medlemsstaterne må, når de forbereder og 
reviderer strukturaktioner, der samfinansieres af Fællesskabet, i højere grad tage disse 
initiativer i betragtning. 
Der er ikke tale om at lancere en ny reform, men at gøre mere effektiv og mere dynamisk 
brug af disponible ressourcer og eksisterende instrumenter til at skabe arbejdspladser og 
sikre udviklingen gennem lokale initiativer. Dette vedrører i lige så høj grad uddannelse og 
ansættelsesvilkår som materiel og immateriel investering. 
Konkret kan det foregå ved, at aktører inden for lokaludvikling deltager talrigt og 
regelmæssigt i udvalgene til overvågning af programmerne og/eller i de forberedende 
tekniske udvalg, der beskæftiger sig med lokale initiativer, ved at partnerskabet mellem 
den private og den offentlige sektor styrkes inden for projekterne, og ved at alle større 
anlægsarbejder systematisk følges op af lokale initiativer. 
Kommissionen vil sørge for mere systematisk at sammenholde evalueringen af 
forsøgsprogrammerne og forvaltningen af de operationelle programmer under 
strukturpolitikkerne. De nationale myndigheder vil regelmæssigt blive underrettet om, 
hvad der foregår på lokaludviklingsområdet, især i forbindelse med overvågning af 
fællesskabsstøtterammerne og de samlede programmeringsdokumenter. 
De øvrige politikker 
Der kan være andre instrumenter, der kan komplettere eller stimulere lokale initiativer. 
Det er først og fremmest foranstaltninger af horisontal art, der bidrager til at forbedre det 
generelle miljø for virksomheder og for beskæftigelsesfremmende aktiviteter, og som kan 
fremme en samordning af de nationale politikker: 
det er for eksempel tilfældet med Unionens bestræbelser på at samordne 
skattelovgivningerne på miljøområdet og mindske de sociale bidrag for de dårligst 
kvalificerede arbejdstagere. Det vedrører ligeledes brugen af finansielle 
10 
fællesskabsinstrumenter, såsom EIB ogEIF, til fordel for SMV, hvor man kan undersøge, 
om de skal udvides til at omfatte nye service- og handelssektorer. 
Der kan også være tale om tiltag, der mere specielt imødekommer lokale initiativer inden 
for særlige områder: 
Fællesskabsstøtten kan så tage form af tilskyndelse til tilpasning af juridiske 
bestemmelser og af kvalitetsstandarder, der svarer til de nye erhverv. Unionen kan 
ligeledes som led i sektorpolitikkerne gøre det lettere at samle den tekniske viden, der er 
nødvendig for udviklingen indenfor visse områder. 
Hvad angår udbredelse af brug af nye teknologier kan Kommissionen fremme og støtte 
pilotaktioner, hvor man vil påvise informationssamfundets rolle med hensyn til oprettelse 
af arbejdspladser, og hvor man vil hjælpe borgerne med at udnytte mulighederne i de 
nye aktiviteter gennem uddannelse. 
Mere generelt er Unionen parat til at udvide brugen af de forskellige instrumenter til 
fordel for lokale initiativer for at opnå en større effektivitet. 
Under alle omstændigheder vil fællesskabsstøtten først være fuldt ud effektiv, når den 
bliver i overensstemmelse med de nationale strategier, der fremgår af de "flerårige 
beskæftigelsesprogrammer". 
*** 
De lokale udviklings- dg beskæftigelsesinitiativer er en original måde at skabe nye 
aktiviteter på, der er i overensstemmelse med behovsudviklingen i vore samfund. De er 
således i stand til at frigøre det beskæftigelsesfremmende potentiale, der omtales i 
hvidbogen om vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse. Derfor indgår de i den 
strategiramme, der blev defineret af Det Europæiske Råd i Essen, som et middel til 
kvantitativt og kvalitativt at forbedre de beskæftigelsesmæssige konsekvenser af væksten. 
De må indtage en vigtig plads i de flerårige beskæftigelsesprogrammer, der skal etableres i 
hver enkelt medlemsstat. 
Fællesskabets indsats må færdiggøres og uddybes på baggrund af de nationale 
retningslinier for lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer, som fremgår af de 
flerårige nationale programmer. Hermed får man i den ånd, som allerede fandtes i Den 
Europæiske Unions sociale handlingsprogram, en interaktiv samarbejdsproces mellem 
Unionen og medlemsstaterne. Dette samarbejde vil præge ikke blot de lokale initiativer, 
men hele opfølgningen af beslutningerne fra Det Europæiske Råd i Essen. 
11 
BILAG l: NYE INSTRUMENTER OG FINANSIELLE ORDNINGER TIL FREMME AF LOKALE INITIATIVER 
Betegnelse Karakteristika Forventede fordele 
Servicecheck Lokalt udstedte betalingscheck, som kan erhverves af 
privatpersoner eller fordeles i lighed med sociale 
ydelser. Checken benyttes til bestemte serviceydelser. 
Den udstedende myndighed udvælger tjenesteyderne 
(virksomheder, foreninger, kooperativer mv.) ud fra en 
række specifikationer. ', * Fastsættelse af en referencepris for nye 
serviceydelser. 
* Giver husholdninger med lavere indkomster mulighed 
for at købe disse ydelser. 
* Fremmer tilbud om regelmæssige serviceydelser af 
høj kvalitet. 
* higen forskelsbehandling mellem forskellige former 
for serviceydere. 
* Bekæmpelse af sort arbejde. 
* Forenkling af de administrative procedurer. 
Lokale opsparingsinstrumenter * Oprettelse af risikovillige kapitalmidler med 
obligatorisk ledsagende vejledning og oplæring i stedet 
for personlig input. 
* Tilladelse til investeringsforeninger for mindre 
områder. * Husholdningerne tilskyndes til opsparing og bidrager 
til at løse lokale beskæftigelses- og 
udviklingsproblemer. 
* Tidligere virksomhedsejeres og lederes knowhow 
udnyttes. 
* Der skabes nye aktiviteter af de finansielle 
institutioner, der varetager befolkningens opsparing. 
Ændring af skattereglerne * Omfordeling af skat eller bidrag til social sikring til 
fordel for lavtlønnede grupper. 
* Boligtilskud rettes mod renovering af den ældre 
boligmasse. 
* Mindre skattemæssige forskelle mellem de forskellige 
former for transport. * Generel foranstaltning af særlig interesse for lokale 
initiativer. 
* Igangsætning af arbejdskraftintensivt 
renovationsarbejde. 
* Incitament til forskellige former for kombination af 
kollektiv og individuel transport. 
Ændring af regierne for offentlige udgifter * Midlertidig mulighed for at kombinere arbejdsløs-
hedsydelser og deltidsarbejde. 
* Mulighed for at benytte arbejdsløshedsydelser til 
integration i virksomheder. 
* Forlængelse af varighed og gradvis aftrapning af 
godtgørelsesordninger for personer, der er ved at blive 
integreret i en virksomhed. 
* Driftsudgifter i forbindelse med opstart af lokale 
initiativer kan opføres som investeringsudgifter (2 Ar). * Flere muligheder for de lokale arbejdsformidlings-
bureauer til at indgå partnerskab i forbindelse med 
lokale initiativer. 
* Nye ordninger for lokale myndigheder og grupper, 
der kan fremme lokale initiativer. 
12 
BILAG 2: 
KOMPLEMENTARITET MELLEM NATIONALE POLITIKKER 
OG UNIONENS INDSATS I FORBINDELSE MED LOKALE INITIATIVER: 
ILLUSTRERET VED ENKELTE OMRÅDER 
De nationale politikker har allerede inden for visse specielle områder søgt at fremme 
lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer: i Tyskland og i Danmark (miljøbeskyttelse 
og -bevarelse), i Portugal (genoplivning af traditionelle lokale håndværk), i Irland 
(integreret udvikling af landdistrikter), i Belgien og i Frankrig (arbejdspladser i 
nærmiljøet), for kun at nævne de nyeste beskæftigelsesformer. Ved at følge denne 
fremgangsmåde område for område kan det præciseres, hvilken komplementaritet der 
findes mellem den nationale ramme og indsatsen fra Den Europæiske Union. Ud fra 
nedenstående eksempler ser man: 
- de områder, hvor Unionens støtte først viser sig gennem de eksisterende 
strukturpolitikker. Der er så først og fremmest tale om udveksling af informationer, forsøg 
og støtte til nyskabende initiativer, eller udarbejdelse af støtteinstrumenter til 
beslutningstagningen for medlemsstaterne og lokale myndigheder, 
-de områder, hvor Unionens indsats ligeledes vil kunne tage form af lovgivning, for at 
gøre arbejdet lettere for de nationale og lokale myndigheder under overholdelse af 
subsidiaritetsprincippet (afsnit II). 
L Noele områder, der illustrerer komplementariteten gennem struktur­
politikkerne 
Hjemmeservice og børnepasning 
For så vidt angår personydelser, som for eksempel børnepasning eller hjemmeservice, kan 
de økonomiske hindringer for efterspørgslen delvis afhjælpes gennem tre aktionstyper: 
- hjælp til oprettelse af private virksomheder eller erhvervsdrivende foreninger, som 
tilbyder et komplet sæt af ydelser, og som derved er i stand til at kompensere for 
rentabilitetsforskellen mellem de forskellige ydelser, samtidig med at de bedre kan 
imødekomme de forskellige kunders eller abonnenters behov, 
- forsøg med nye former for tariffastsættelse, hvor der giver tilladelse til vekslende priser 
for ydelsen ud fra husholdningernes købekraft, 
- et lokalt samarbejde mellem store virksomheder og nærliggende SMV om at foreslå 
fælles tjenesteydelser til de ansatte (børnepasning, fritidsordninger, strygestuer, hjælp i 
forbindelse med administrative problemer...). Indførelsen af disse serviceydelser kan 
eventuelt gøres til genstand for en kollektiv aftale. 
Boligforbedring 
Oprettelsen af arbejdspladser, der imødekommer behovene for bygningsrenovering og 
-vedligeholdelse og børnepasning, gøres lettere gennem nationale politikker, som på én 
gang sørger for: 
- organisering af "erhvervssammenslutninger", som giver mulighed for at behandle 
boligproblemet under ét, lige fra finansiering og konstruktion til vedligeholdelse og 
serviceydelser til beboerne. 
- garanti for stabilitet over tid af de finansielle og juridiske bestemmelser, idet 
byggevirksomhederne er meget følsomme på grund af afskrivningens varighed. 
13 
- spredning af offentlige tilskud i forbindelse med udbud og efterspørgsel, for at der kan 
tages hensyn til samtlige undersektorer inden for byggeriet. Denne forbedring bør ledsages 
af information og rådgivning (godkendelse af rådgivere, der har underskrevet en 
etikkodeks, eller samarbejde mellem forskellige socialarbejdere...), 
- fremme af integrerede projekter vedrørende renovering af kvarterer, hvor der kan dannes 
tværfaglige partnerskaber (for forskellige faggrupper) og tværfaglige sektorer (SMV, 
virksomheder, der deltager i integrationsforsøg, ikke-statslige organisationer, 
lokalsamfund ...) og hvor man samtidig opnår et bedre forhold mellem beboere og 
leverandører. 
Sikkerhed 
Organiseringen af dette nye erhverv og oprettelsen af varige arbejdspladser sker på 
nationalt plan gennem: 
- en åbning af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter fra de hermed forbundne sektorer 
(transport, handel,...), 
- en tilpasning af love og administrative bestemmelser til nye teknologier for at sikre 
privatlivets fred. En sådan reform kan også indebære indførelsen af en etikkodeks for 
medarbejderne. 
Disse politikker bliver mere effektive, hvis de på lokalt plan følges op af foranstaltninger, 
der: 
- fremmer en forebyggende adfærd hos beboerne, og som går ud på at informere om reelle 
risici og tilbyde særlige finansielle vilkår for indførelse af effektivt sikkerhedsudstyr (for 
hvert enkelt behov foreslås der en løsning ud fra en form for forklarende katalog). 
- fremmer integrerede sikkerhedsstrategier, hvor der både er tale om koordinering mellem 
de forskellige berørte myndigheder eller serviceorganer (retsvæsen, politi, bolig, sundhed) 
og partnerskab med private eller halvoffentlige SMV, der tilbyder serviceydelser i 
lokalsamfundet og modtager tilskud til opstart eller oprettelse af arbejdspladser. Støtten 
skal aftage gradvis (første år offentligt tilskud på 50%, 2. år på 20% og 3. år på 0%). 
Lokal kollektiv transport 
Oprettelse af nye arbejdspladser på dette område er i vid udstrækning afhængig af den 
nationale kontekst og mindre forskelsbehandling over for denne form for transport. Blandt 
andet ville overtagelsen af eksterne udgifter (forurening, vedligeholdelse afveje ...) for 
samtlige transportmuligheder stille al kollektiv transport lige på det økonomiske plan. Hvis 
arbejdsmarkedets parter stiller forslag om en ændring af minimumsforskrifterne for 
arbejdsvilkårene og om tilpasning heraf til kravene om mere alsidighed, ville man kunne 
fjerne en lang række strukturelle forhindringer, ligesom også vedtagelsen af nye retsregler 
til fremme af en uddelegeret og integreret styring af alle transportformer i by- og 
landzoner. 
Der mangler generelt en integreret styring af de forskellige transporttyper 
(investeringsomkostninger, konsekvenser for byplanlægning, vedligeholdelse og styring) 
baseret på neutrale tekniske informationer i de europæiske byer, især for de mellemstore 
byers vedkommende. På basis af udveksling af "god praksis" på europæisk plan vil byerne 
kunne opnå støtte ved beslutningstagning og forhandlinger med store, specialiserede 
industrikoncerner. Der kan være tale om en standardiseret "værktøjskasse", der er 
udarbejdet på fællesskabsplan til denne form for udstyr (standardspecifikationer, modeller 
for finansiel opstilling...). 
14 
II Nogle områder, der illustrerer komplementariteten gennem udarbejdelse af 
en fælles europæisk reference 
Nye informations- og kommunikationsteknologier 
For at fremskynde indførelsen af de rette rammer til udbredelse at nye aktiviteter kan det 
på nationalt plan være hensigtsmæssigt at: 
- foregribe de negative virkninger af tilpasningen af de økonomiske strukturer for de 
mindst kvalificerede stillinger ved at indføre en række ledsageforanstaltninger (feks. 
information, bevidstgørelseskampagner, efteruddannelse og omskoling, incitament til 
oprettelse af arbejdspladser i nærmiljøet...), 
- tilpasse love og administrative bestemmelser til de nye medier for at sikre beskyttelsen af 
data, forbrugere og enkeltpersoner (blandt andet mindreårige), 
- forbedre SMV'ernes adgang til teletjenester og til fjernundervisning via mellemled, som 
skal analysere behovene, præcisere efterspørgslen og henvise til passende servicetilbud. 
Den Europæiske Union kan støtte medlemsstaternes politikker ved: 
- gennem liberalisering og garanti for så vidt angår universelle tjenesteydelser at sikre 
billigst mulig adgang til effektive telekommunikationsinfrastrukturer af høj kvalitet. 
- at harmonisere og sikre beskyttelse af persondata og privatliv og korrekt aflønning af 
forfattere (intellektuel ejendomsret). 
- at fremme forsøg på regionalt plan og erfaringsudveksling på fællesskabsplan på basis af 
partnerskaber mellem virksomheder, universiteter, forskningscentre og lokalsamfund, hvor 
de offentlige myndigheder fungerer som katalysatorer for private initiativer. Således er 
hensigten med det telecity-net, hvor der deltager mere end 50 europæiske byer, at definere 
byernes behov på området. Med det "regionale initiativ", der blev lanceret i slutningen af 
november 1994 af seks regioner, skal de i fællesskab kunne udvikle telematiske 
applikationer. Inden for EFRU's finansieringsramme skal pilotaktionerne fra 1995 sætte 
gang i demonstrationsprojekter, som skal gøre lokale og regionale aktører i dårligt stillede 
regioner mere bevidste og hjælpe dem med tage hul på de nye teknologiske udfordringer 
fra informationssamfundet, og som konkret skal påvise, hvor nyttige de nye teknologier er 
specielt takket være de nye muligheder, der åbnes op for. 
Nærbutikker 
Medlemsstaterne kan for at forbedre situationen for butikker i vanskeligt stillede områder, 
landdistrikter eller bykvarterer, forsøge at: 
- udvikle rådgivning og faglig bistand til potentielle kandidater. 
- tilpasse lovgivningen for disse erhverv, for dermed at anerkende mikrovirksomheders 
særlige karakter og de fordele, de har. 
- forbedre sektorens image, især gennem faglig uddannelse af kommende og nuværende 
butiksindehavere, men også en mere målrettet brug af nye informationsteknologier. 
Unionen kan støtte nyskabende projekter af interesse for Fællesskabet, som indgår i den 
globale strategi til økonomisk og social genoplivning af vanskeligt stillede områder 
(landdistrikter og byområder). Der kan også være tale om andre veje så som: 
- mere målrettede forsøg inden for strukturfondene og fællesskabsinitiativerne for at opnå 
samfinansiering af de fysiske og immaterielle investeringer, som kan fremme opretholdelse 
15 
og installering af nærbutikker, som er mere konkurrencedygtige og giver en bedre service 
(forholdet kvalitet-pris). 
- undersøgelse af muligheden for finansiering gennem EIB til investering i sektoren. 
- oprettelse af et uformelt udvekslingsforum inden for rammerne af programmet "Handel 
2000", hvorigennem repræsentanter for lokale og regionale myndigheder, handels-
sammenslutninger og Kommissionen kan formidle deres erfaringer. 
- overvejelser over juridiske problemer i forbindelse med byplanlægning og udbygning af 
handelscentre sammen med gruppen af nationale eksperter og udvalget "handel og 
distribution". 
Kulturarven 
En effektiv og innovativ national politik på området omfatter blandt andet: 
- en skattepolitik, som giver en finansiel autonomi i sektoren (skattelignende afgifter) 
svarende til de turistafgifter, der pålægges i visse lande, hvor indtægterne fra entré eller 
ophavsret og intellektuel ejendomsret sammenholdes med de til vedligeholdelse af 
kulturarven nødvendige udgifter, 
- en juridisk og professionel ramme, som fremmer udviklingen af den para-kulturelle 
sektor, som de store europæiske museer er begyndt at give impulser til (boghandlere, 
trykkerier, salg af kunstgenstande eller kopier, kulturelle begivenheder for forskellige 
befolkningsgrupper). Man kan så forestille sig et incitament af finansiel, informativ eller 
teknisk art, der får forslagsstillere til i højere grad at foreslå mere arbejdskraftintensive 
projekter, 
- tilpasning af juridiske og finansielle ordninger for at sikre en korrekt aflønning af 
forfattere (intellektuel ejendomsret). 
Støtten fra Den Europæiske Union kan så tænkes at være udformningen af en europæisk 
etikkodeks, hvor der lægges vægt på kulturarvens skrøbelige og nedbrydelige karakter 
(ligesom naturværdierne) og nødvendigheden af at vedligeholde dem. Der vil så blive 
formidlet rådgivning og tekniske instrumenter til offentlige myndigheder og indehavere af 
disse kulturværdier. 
Inden for rammerne af regionalpolitikken vil disse nye muligheder for arbejdspladser 
kunne opnå særlig støtte som led i det interregionale samarbejde og innovative 
pilotprojekter. 
Affaldsbehandling 
Medlemsstaterne spiller en vigtig rolle for stabilitet eller udvikling af den økonomiske 
kontekst, hovedsageligt i forbindelse med skattesystemet. Hvis for eksempel udgifterne til 
fast ejendom er små og medlemsstaterne indkasserer få afgifter, vil virksomhederne ikke 
være særligt indstillede på at udnytte og forvalte affaldet på bedst mulig måde. 
Det nationale system kan også være af en sådan art, at det fremme indførelse af og forsøg 
med genbrug. 
Man kan for eksempel tænke på de forsøg, der er gjort med brug af gamle køleskabe eller 
andre tilsvarende hvidevarer i Danmark. Indførelsen af genbrugssystemer kan fa betydelige 
langtrækkende virkninger ikke blot for jobskabelse, men også for fabrikanternes adfærd, 
idet de bliver stimuleret til at fremstille udstyr, som har længere levetid, eller som kan 
genbruges. 
For en række projekter vedrørende affaldsstyring er det nødvendigt med udvikling af 
fælleskommunale samarbejds- og partnerskabsprojekter mellem den private sektor og 
lokale myndigheder. 
16 
Hvad angår Den Europæiske Union må den fortsætte sin indsats for at fa indført en mere 
gunstig beskatning af naturressourcer og menneskelige ressourcer. Den kan ligeledes 
bidrage med støtte med hensyn til unges uddannelse og et bedre kendskab til 
udfordringerne i forbindelse med affaldsstyring og beskyttelse af naturressourcer. 
Beskyttelse og vedligeholdelse af naturområder 
På dette område er fællesskabsdimensionen af særlig stor betydning, idet den fælles 
landbrugspolitik og agro-miljøforanstaltninger kan have stor indflydelse, og forvaltningen 
af naturområder forudsætter ofte tværregionalt eller endog grænseoverskridende 
samarbejde. 
Men oprettelsen af varige arbejdspladser afhænger i vid udstrækning af de nationale 
politikkers innovative karakter, når de sigter mod: 
- at forbedre kvaliteten af landbrugsprodukterne, især for at de fortsat produceres i dårligt 
stillede områder; at tilskynde til oprettelse afpassende handelskanaler; at give teknisk og 
finansiel bistand til udvikling af lokale produkter (uddannelse, flere aktiviteter), 
- at udarbejde bestemmelser, der er tilpasset de nuværende naturområder i Europa, og 
sørge for, at de bliver overholdt med overbevisende midler (sanktioner i tilfælde af 
overtrædelse) eller vejledning (finansiel eller materiel bistand til kratrydning, slåning, 
vedligeholdelse, under forudsætning af at disse aktiviteter ikke allerede foregår, 
- at fremme projekter om udvikling og forbedring af områder ud fra geografiske eller 
menneskelige kriterier.som ikke nødvendigvis er administrative, og inddrage private 
aktører (enkeltpersoner og virksomheder), 
- at indføre forskellige aktivitetsordninger for at fremme beskæftigelsen af udstødte 
personer (specifikke regler svarende til de "grønne arbejdspladser" i Frankrig), og derefter 
at gøre disse til egentlige arbejdspladser, 
- at undersøge andre muligheder for at kombinere offentlige midler og indføre 
venskabsordninger mellem land- og bykommuner, 
- at forbedre informationen af borgerne om omkostninger i forbindelse med erstatninger 
og udbedring sammenlignet med forebyggende foranstaltninger. 
17 

DA ISSN 0254-1459 
KOM(95) 273 endelig udg. 
DOKUMENTER 
04 
Katalognumnier : CB-CO-95-299-DA-C 
ISBN 92-77-90589-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg jQ