9. 8. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 205/3 
Udtalelse om Kommissionens meddelelse til Rådet om kuls betydning i Fællesskabets 
energistrategi 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende Nr. C 105 af 26. april 1982, side 1. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 22. februar 1982 i medfør af artikel 198 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 198. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles den 
26. og 27. maj 1982, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR-
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 198, 
under henvisning til anmodning af 22. februar 1982 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udvalgets 
udtalelse om kuls betydning i Fællesskabets energistra­
tegi, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 23. marts 1982 om at pålægge afdelingen 
for energi og nukleare anliggender at udarbejde udtalelse 
og beretning om spørgsmålet, 
under henvisning til udtalelse afgivet af nævnte afdeling 
på det 69. møde, den 2. april 1982, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af ord­
føreren, Ziinkler, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 198. plenar­
forsamling, den 26. og 27. maj 1982 -
med 62 stemmer for, og idet 1 undlod at stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. EF's kulpolitik 
1.1. Da Det europæiske Kul- og Stålfællesskab blev 
grundlagt, var kulmineindustrien en af nøgleindustrierne, 
ligesom den var en af de væsentlige årsager til den 
økonomiske vækst. Fem år senere kom kulindustrien ud i 
en krise som følge af råolieforbrugets hastige vækst. Siden 
da har kulindustrien gennemlevet en vanskelig tilpas­
ningsproces, selv om Den høje Myndighed siden det 
fælles kulmarkeds oprettelse ved hjælp af samtidig libe­
ralisering af den internationale samhandel under anven­delse af artikel 60, 65 og 66 traf mangfoldige foranstalt­
ninger til sikring af ægte konkurrence via stabilisering af 
produktions- og beskæftigelsessituationen og ved at give 
mulighed for national støtte til kulindustrien. Støtten 
havde form af både rationaliserings- og sociale foranstalt­
ninger. 
1.2. Man nåede i det store og hele de mål, som disse 
foranstaltninger tog sigte på: produktionen blev tilpasset 
markedsvilkårene og koncentreret om de mest rentable 
miner; man undgik i vid udstrækning, at der opstod 
regionale og sociale problemer i minedriftsområdere. For 
de enkelte kulproducenter i EF skete der kun ubetydelige 
ændringer i konkurrencevilkårene. 
1.3. Oliekrisen i 1973 /74 gav en ændret holdning til 
kulpolitikken. Sikring af energiforsyningen trådte frem i 
forgrunden, og den stigning i energipriserne, der samtidig 
fandt sted, gav kulindustrien en bedre konkurrenceposi­
tion. 
Fra 1973 til 1977 traf medlemsstaterne foranstaltninger, 
hvor der lagdes større vægt på at sikre forsyningerne og på 
at få ophævet planerne om at skære produktionen ned. 
Også inden for Fællesskabet har man draget den lære af 
historiens omskiftelighed, at der må gøres mere for 
forsyningssikkerheden ved at udnytte energien mere 
rationelt og ved at sprede energiforsyningen, og her 
indtager kullet en vigtig plads. 
I 1980 opstilledes der prognoser over kulbéhovet i 
1980'erne (»kul 2000«), som vil stille store krav til 
kulforsyningen fremover, ikke mindst hvis EF vil gøre sig 
uafhængig af olie. I 1981 fulgte der derfor et forslag om 
erhvervslivets muligheder for at omstille sig fra olie til kul. 
Forslaget var til drøftelse i Europa-Parlamentet og Det 
rådgivende Udvalg. Rådet har endnu ikke truffet af­
gørelse. 
Nr. C 205/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 8. 82 
2. Det planlagte katalog over foranstaltninger 
2.1. Kommissionen har i de seneste uger og måneder 
taget endnu en række positive initiativer og fremlagt 
forslag med det formål at tilpasse EF's energipolitik til 
tidens krav og videreføre den med blikket rettet mod 
fremtiden. Kommissionens meddelelse til Rådet om »Ud­
vikling af en energistrategi for Fællesskabet« er i denne 
forbindelse et grundlæggende dokument. 
2.2. Kommissionen fastslår i nævnte meddelelse, at 
der i medlemsstaternes tilkendegivelser om politisk vilje 
og de trufne foranstaltninger til trods, i høj grad mangler 
en helhedsstrategi, og at der først og fremmest er behov 
for EF-foranstaltninger på følgende områder: 
— investeringer, 
— priser og afgifter, 
— destabilisering af markederne, 
— forskning og udvikling, 
— forbindelserne med tredjelande. 
På disse prioriterede områder har Kommissionen forelagt 
henholdsvis bebudet forslag, som Det økonomiske og 
sociale Udvalg vil tage særskilt stilling til. 
2.3. Kullenes betydning i EF anses imidlertid med 
rette for at være så stor, at Kommissionen har forelagt 
Rådet en særskilt meddelelse, hvor ovenanførte priorite­
rede områder er beskrevet nærmere med hensyn til kul. 
Til meddelelsen om »Kuls betydning i Fællesskabets 
energistrategi« er der føjet to udkast til rådshenstillinger, 
som udgør de første konkrete, skelsættende foranstalt­
ninger. 
3. Resumé af meddelelsen 
3.1. Kommissionen indleder med at behandle den 
forventede udvikling i efterspørgslen efter kul inden for 
EF. Fra 1980 til år 2000 ventes det samlede behov ikke at 
stige så stærkt som tidligere antaget, men immervæk med 
henved 60 % til maksimalt 500 mio t/år; kraftværkernes 
behov for dampkul ventes at stige mest. 
3.2. Skal EF nedbringe olieafhængigheden og øge 
anvendelsen af kul yderligere, er det efter Kommissionens 
mening nødvendigt med større prisgennemsigtighed for 
EF-kul og importeret kul, ligesom der er behov for at fremme investeringslysten med hensyn til anvendelse af 
kul, teknologiske forbedringer med henblik på anvendel­
se af kul samt tilfredsstillende løsninger på de miljøpro­
blemer, som øget kulanvendelse fører med sig. 
3.3. Om EF's kulindustri skriver Kommissionen, at 
kun en mindre del af denne er rentabel og konkurrence­
dygtig over for importeret kul, mens hovedparten er 
urentabel eller lige netop er konkurrencedygtig, idet en 
del af produktionsomkostningerne ligger ca. 100 % over 
leveringsomkostningerne for importeret kul. For at øge 
EF-kullenes konkurrenceevne foreslås bl.a. mere udbredt 
anvendelse af moderne teknologi, øget udnyttelsesgrad 
for udstyret og yderligere rationalisering af industriens 
struktur. 
3.4. Da større kulimport imidlertid under alle 
omstændigheder er nødvendig, hvis EF's efterspørgsel på 
lang sigt skal dækkes, kommer Kommissionen til sidst 
indgående ind på, hvorledes de problemer, som knytter 
sig til dette importbehov, kan løses bedst muligt. Kom­
missionen mener, at EF i kraft af konkurrenceelementet 
generelt skulle være sikker på forsyninger, da disse jo 
stammer fra flere forskellige producentlande, og opford­
rer derfor til, at den internationale kulharidel fortsat 
foregår frit. For at opnå en bredere fordeling af forsy­
ningskilderne bør man i særdeleshed fremme investerin­
gerne i AVS-Landene. Af hensyn til bedre indsigt i 
markedets udvikling bør der endelig etableres regelmæssi­
ge samråd inden for EF, ligesom det bør undersøges, hvor 
store lagre EF helst bør ligge inde med samt træffes 
passende foranstaltninger, skulle det usandsynlige ske, at 
der opstod en forsyningskrise. 
3.5. I det udkast til Rådets henstilling til medlemssta­
terne, som er vedføjet meddelelsen, foreslår Kommissio­
nen, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at 
tilskynde til overgang til kulfyring i eksisterende oliefyre­
de anlæg, og at de selv foretager sådan omstilling i 
offentlige bygninger og fjernvarmecentraler. 
4. Generelle bemærkninger 
4.1. Udvalget fastslår med tilfredshed, at Kommissio­
nens overvejelser og standpunkter i vid udstrækning 
svarer til dets opfattelse af en nødvendig videreudvikling 
af EF' kulpolitik. Kommissionens henstillinger er en 
videreudvikling af den af Kommissionen hidtil forfægtede 
politik vedrørende fremme af kulsektoren, idet der tages 
særlig hensyn til energiøkonomiske omvæltninger, som er 
foregået over hele verden i de seneste år. Netop i den 
nuværende situation, som atter er præget.af faldende 
energipriser og tilsyneladende overskud af energilagre 
verden over, er man nødt til at se konsekvent på de 
langsigtede udviklingstendenser og om nødvendigt at ty 
9. 8. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 205/5 
til de politiske indgreb, som disse tendenser giver anled­
ning til. 
4.2. Kommissionen skal roses for sine konkrete for­
slag om, at man også i den nuværende situation med 
faldende oliepriser giver den EF-producerede primær­
energikilde som kul er, og som på lang sigt er en sikker 
forsyningskilde, en stærkere stilling, samt for forslaget 
om at nedbringe olieafhængigheden ved at øge anvendel­
sen af importeret kul og sikre forsyningerne dermed. Det 
havde imidlertid været ønskeligt med en præcisering af, at 
kulimporten fra tredjelande ikke må føre til en fortræng­
ning af EF's kulproduktion, som er en forudsætning for 
forsyningssikkerhed, frem for alt i perioder med øko­
nomisk afmatning. 
4.3. Endelig burde Kommissionen i dokumentet end­
nu en gang sammenfattende have påpeget, at Fællesska­
bets kulpolitik uforandret må omfatte alle tre neden­
stående sektorer: 
— elektricitetsfremstillingen, som i nogle lande stadig er 
for kraftigt baseret på olie og gas, 
— det industrielle og private marked for opvarmning, 
herunder den energipolitisk ønskede udvidelse af 
fjernvarmeforsyningen på basis af kraft-varme pro­
duktion, samt 
— jern- og stålindustriens forsyning med kokskul og 
koks; her er Fællesskabets kokskulordning et værdi­
fuldt redskab, og forhåbentlig er der ikke længere 
noget til hinder for en forlængelse af denne ord­
ning. 
4.4. I det foreliggende dokument mangler elementer 
til en vurdering af følgerne for beskæftigelsen; en sådan 
vurdering kunne øve indflydelse på, hvorledes man skal 
fordele støtten til kulfremstilling og støtten til de struk­
turelle og industrielle omlægninger, som er nødvendige 
for at kullet kan udnyttes. 
5. Særlige bemærkninger 
5.1. Prisgennemsigtighed 
Udvalget mener ligesom Kommissionen, at en principielt 
større prisgennemsigtighed er ønskelig, ikke mindst så 
nogle af foranstaltningerne under den fremtidige kulpo­
litik, såsom foranstaltninger til koordinering af EF-pro-
duceret og importeret kul, får et solidere grundlag, men 
også således, at den private forbruger får et bedre overblik 
over prisrelationerne inden for boligopvarmningssekto-
ren. Den komplettering i offentliggørelsen af priser på 
EF-kul, som Kommissionen tilstræber ved at udbygge 
brugeroplysningerne, er derfor et skridt i den rigtige 
retning. På den anden side må man samtidig konstatere, 
at der ikke inden for andre energidelsektorer findes en 
sådan righoldighed af indberetningsforpligtelser som 
netop inden for kul sektoren. Det ville være lige så ønskeligt at få tilsvarende oplysnin­
ger om importeret kul, men denne målsætning må dog 
anskues med en vis skepsis. Ganske vist offentliggøres der 
i nogle medlemsstater, ved siden af Kommissionens kvar-
talsmæssige indberetninger, månedlige taloplysninger om 
importeret kuls værdi ved ankomsten til grænsen, hvilket 
danner grundlag for afgiftspåligningen, men disse tal er 
kun et gennemsnit og en rettesnor for de enkelte kontrak­
ters priser, som varierer stærkt, alt efter kvalitet, oprin­
delse og markedsforhold. Forbedringer i offentliggørel­
sen af gennemsnitspriserne er således nok ønskelig, men 
kan for den enkelte forbruger ikke anses for en erstatning 
for den indgående undersøgelse af markedet, som han er 
nødt til at foretage for at finde frem til, hvor han kan 
indkøbe den passende kvalitet fordelagtigst. 
Øget markedsgennemsigtighed ved hjælp af officielle 
prisoffentliggørelser kan heller aldrig generelt blive et 
middel til at lede efterspørgslen i retning af det fordelag­
tigste udbud, hvilket ifølge den økonomiske teori afhæn­
ger af markedsgennemsigtigheden. Såfremt man tager 
hensyn til denne begrænsning, og man ikke forsøger på at 
afhjælpe denne mangel gennem i sidste instans ineffektive 
bureaukratiske registreringsprocedurer, men derimod 
betragter den forbedrede prisgennemsigtighed som intet 
andet og mere end et middel til iagttagelse af den 
langfristede udviklingstendens og som grundlag for ener­
gipolitiske foranstaltninger, så kan Udvalget være enig i 
Kommissionens opfattelse. 
5.2. Stimulering af investeringslysten 
Forslaget i Kommissionens meddelelse om, at medlems­
staterne bør træffe foranstaltninger til fremme af investe­
ringerne i omstilling fra olie til kulfyring er yderst aktuelt. 
Udvalget er enig med Kommissionen i, at sådanne 
foranstaltninger specielt er påkrævede i de medlemssta­
ter, hvis olieafhængighed er særlig udtalt på grund af 
manglende indenlandske kulressourcer. Det er en kends­
gerning, at mange brugere er tilbageholdende med i 
øjeblikket at påtage sig den investeringsrisiko, der knytter 
sig til en sådan omstilling, eftersom prisforskellen mellem 
olie og kul på ny er blevet mindre, og på grund af 
usikkerheden omkring den fremtidige pris- og valutakurs­
udvikling. Samtidig er de almindelige økonomiske udsig­
ter jo i øjeblikket usikre på en lang række områder. 
Udvalget bifalder og støtter de overvejelser, Kommissio­
nen gør sig om dette punkt, og specielt de to udkast til 
rådshenstillinger om foranstaltninger, som bør træffes for 
at tilskynde til investering i kulfyrede forbrændingsanlæg 
i »den almindelige industri«, i offentlige bygninger og i 
fjernvarmcentraler. Det mener imidlertid, at også natur­
gasfyrede anlæg bør medtages i rådshenstillingerne. Ikke 
mindst på nuværende tidspunkt er det efter Udvalgets 
mening særlig vigtigt gennem foranstaltninger at indgyde 
de pågældende industrigrene tillid til kontinuiteten i 
energipolitikken og til det faste brændsels bredere anven­
delsesmuligheder. 
Nr. C 205/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 8. 82 
Kommissionen bør imidlertid, for så vidt angår udbyg­
ningen af tilskud i medlemsstaterne, også sørge for, at 
grænsen mellem produktionstilskud og forbrugstilskud 
efterhånden fjernes. Den omstændighed, at disse to former 
for tilskud eksisterer side om side, fører til uønskede 
konkurrenceforskydninger og -forvridninger inden for 
Fællesskabet. Udvalget finder, at en vedvarende fremme 
må begrænses til produktionssektoren alene; foranstalt­
ninger i forbrugssektoren bør kun støttes, dersom den 
energipolitisk ønskelige substitution bort fra olie ikke kan 
ske uden støtte. Disse støtteforanstaltninger bør i øvrigt 
kun sikres prioritet, når støtten ydes til forbrugere, som 
forpligter sig til at bruge EF-kul i et bestemt omfang. 
5.3. Teknologiske forbedringer med henblik på anven­
delsen af kul 
Forbedringerne i kuludnyttelsesteknikkerne betyder, at 
kullenes stilling i energisektoren befæstes på lang sigt. 
Udvalget hilser derfor de pågældende kommissionsfor­
slag velkommen. 
Udsigterne til en økonomisk rentabel omdannelse af fast 
brændel til flydende og gasformige brændstoffer er 
imidlertid fortsat meget usikre. Det er utvivlsomt nød­
vendigt at drive mere grundforskning og anvendt forsk­
ning på dette område, hvis man her skal holde trit med 
udviklingen i andre lande. Her må der, p.g.a. de 
begrænsede disponible finansieringsmidler og p.g.a. de 
forskellige rentabilitetsforventninger i forbindelse med de 
enkelte forædlingsteknologier, foretages en prioritering. 
Udvalget forventer, at Kommissionen angiver, hvilken 
teknologi - flydendegørelse eller forgasning - den 
eventuelt måtte foretrække. 
På den anden side er der mere nærliggende forsknings­
områder, som giver økonomiske resultater på kort sigt, 
og som derfor bør nyde fortrinsstilling med hensyn til 
fremme. Her tænkes der specielt på forbedring af kedel­
anlæg og af styringen af disse og fremstilling af mere 
moderne og mere miljøvenlige kulprodukter, såsom 
kulstøv. 
5.4. Behandlingen af miljøproblemer 
Udvalget konstaterer med interesse, at det er Kommissio­
nens opfattelse, at der ikke er miljømæssige grunde til at 
»stille betingelser for, at Fællesskabet går over til en større 
anvendelse af kul«. Udvalget erkender imidlertid samti­
dig, at en øget anvendelse af kul i Fællesskabet kan skabe 
problemer, idet der kan ske skade på miljøet. Derfor er 
det, som Kommissionen da også påpeger, påkrævet, at 
medlemsstaterne iagttager og anvender EF-henstillin-gerne om tilladelig emission af skadelige stoffer på 
ensartet måde. Der tilkommer her Kommissionen en 
vigtig overvågningsfunktion, som den også bør udfylde 
gennem fremme af forskning og analyser på dette områ­
de, eksempelvis med henblik på bestemmelsen af den 
optimale placering af kulforbrændings- eller -forædlings­
anlæg, baseret på deres S02-emissioner. 
Udvalget støtter derfor også Kommissionens forslag om 
at fremme forskning og udvikling af mindre forurenede 
forbr ændingsmetoder. 
5.5. Fællesskabets kulindustri 
Udvalget er helt enig med Kommissionen i, at en fremme 
af Fællesskabets kulproduktion er den sikreste garanti 
mod faren for ugunstig prisudvikling på verdensmarke­
det, og er det bedste våben mod OPEC's prisluner. 
Opstart af nye produktive miner og fremme af foranstalt­
ninger til en yderligere forøgelse af produktiviteten inden 
for Fællesskabets kulindustri er et vigtigt skridt i denne 
retning. Det ville være tilrådeligt, dersom Kommissionen 
fortsat sætter ind med disponibel EF-støtte og tilskynder 
medlemsstaterne til at gøre brug af yderligere EF-støtte-
foranstaltninger som led i deres langfristede energistra­
tegi. Som følge af de indbyrdes modstridende krav, der 
stilles til energiforsyningen - på den ene side rimelige 
priser, og på den anden den højst mulige forsyningssik­
kerhed - er der efter Udvalgets opfattelse behov for, at 
man i fællesskab fastlægger den ramme, som skal gælde 
for EF-kul for af strategiske grunde at sikre Fællesskabets 
energiforsyning. Da det i reglen vil være dyrere at fremme 
EF-kulproduktionen end at benytte sig af alternativet, 
importerede kul, kan udstikningen af en sådan ramme 
overvejende kun begrundes i politisk-strategiske hensyn, 
men samtidig må det økonomiske aspekt (hvad koster 
forsyningssikkerheden, og hvem skal betale den?) natur­
ligvis også indgå i overvejelserne. Især i forbindelse med 
Fællesskabets stærkt stigende kulbehov i fremtiden, som 
udover EF-kul også vil nødvendiggøre en betydelig 
tilvækst i kulimporten fra tredjelande, vil en sådan 
vejledende ramme spille en stor rolle for sikringen af 
samtlige medlemsstaters energiforsyning. Udvalget fin­
der et sådant initiativ til forebyggelse af en yderst 
sandsynlig ny importafhængighed uomgængelig nødven­
digt, helt bortset fra, at et sådant initiativ kan have en 
beskæftigelses- og socialpolitisk effekt. 
I denne forbindelse bør det - som foreslået af Kommis­
sionen — undersøges, om EKSF-traktatens artikel 5? 
fortsat har gyldighed med den nuværende formulering 
eller om de ændrede forhold ikke gør en revision påkræ­
vet. Ved eventuel revision af artikel 59 er det vigtigt at 
sikre, at kun aftagere af EF-kul, som p.g.a. langfristede 
kontrakter, også i tider hvor dette var økonomisk 
ugunstigt for dem, aftog EF-kul, har et velerhvervet krav i 
9. 8. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 205/7 
tider med svigtende forsyninger, og derfor bør have 
fortrinsret frem for andre brugere, som ikke har benyttet 
sig af den sikkerhed, der knytter sig til langfristede 
forsyningsoverenskomster og ej heller har været rede til at 
bidrage til de omkostninger, der var forbundet med 
tilvejebringelsen af EF-kul. 
5.6. Kulimport 
Udvalget er enig med Kommissionen i, at både kulimport 
og intern kulproduktion er nødvendig for at nedbringe 
olieafhængigheden; Udvalget mener imidlertid, at EF 
skal gøre det klart, at kulimport kun kan tillades i den 
udstrækning, EF's kulbehov overstiger den interne kul­
produktion i EF, som er nødvendig af strategiske grunde; 
importen må altså ikke fortrænge EF's egen produk­
tion. 
Udvalget er fuldt enig med Kommissionen i, at en fri 
international kulhandel er den bedste sikkerhed for en 
optimal forsyning af Fællesskabet med importerede kul. 
Den omstændighed, at det uden problemer lykkedes at 
afbøde virkningerne af de afbrudte kulforsyninger fra 
Polen, har på ny klart vist det nødvendige heri. Men 
Udvalget er helt enig med Kommissionen, når den opford­
rer de europæiske selskaber, som varetager kulforsynin­
gen, til at give bedre orientering både om markedsten-
denserne og om den politik der må føres, hvis man vil 
sikre sig, at Kommissionen modtager forslag til, hvad der 
kan gøres på EF-plan. 
Udvalget skal fremhæve Kommissionens kommentarer 
om, at håndtering og transport af den stigende mængde 
importeret kul kræver ekstra infrastrukturinvesteringer, 
især i de EF-lande, som ikke selv producerer kul, idet det 
bliver nødvendigt at udbygge havneanlæg og transport­
kanaler. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 1982. Det bør drøftes i EF, hvilke lande kullene skal importeres 
fra. I første række melder AVS-landene sig, som de 
disponible EF-midler i givet fald bør koncentreres om. En 
fremme af primærenergiproduktionen i AVS-landene 
turde være en af de mest fornuftige former for udviklings­
hjælp, da en sådan vil hidføre disse lande den fornødne 
energimæssige infrastruktur for den industrielle udvikling 
og samtidig sikre den langfristede økonomiske relationer 
med industrilandene. 
Med hensyn til Kommissionens forslag om at europæiske 
virksomheder, som er involveret i kulforsyningen, regel­
mæssigt skal udveksle informationer om kortsigtede 
markedsudviklingstendenser, er Udvalget imidlertid 
skeptisk med hensyn til, om man med dette institut kan nå 
det opstillede mål. Erfaringsmæssigt er de erhvervsmæs­
sige organisationer etableret med henblik på sådanne 
mål, ikke i stand til at iværksætte eller forberede »kon­
krete aktioner til imødegåelse af de konstaterede proble­
mer under fuld hensyntagen til konkurrencereglerne«. 
Kommissionens tilskyndelse til en undersøgelse på fælles­
skabsplan af tilstrækkeligheden af de eksisterende lager­
niveauer må hilses velkommen, da den kan bidrage til at 
imødegå eventuelle flaskehalse i forsyningerne. Fælles­
skabets foranstaltninger bør tage sigte på, at der fastsæt­
tes ensartede bestemmelser om opretholdelse af lagre i 
Fællesskabet, og at der etableres lagre med henblik på 
dækningen af en vis periodes forbrug. Skulle Fællesskabet 
derudover have en slags europæiske kulreserver, finansie­
ret af Fællesskabet, i tankerne, og som da skulle bestå af 
såvel EF-producerede som importerede kul, da ville det 
være nyttigt med en diskussion heraf, dersom det samti­
dig blev klarlagt, om eventuelle fordelingskrav i krise­
tilfælde kun kunne baseres på denne strategiske 
EF-reserve. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg