DA Den Europæiske Unions Tidende C 340/6

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 50, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

2014/C 340/06

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i forordning (EU) nr. 1151/2012 (1).

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 509/2006

om garanterede traditionelle specialiteter i forbindelse med landbrugsprodukter og fødevarer (2)

»HEUMILCH«/»HAYMILK«/»LATTE FIENO«/»LAIT DE FOIN«/»LECHE DE HENO«

EF-Nr.: AT-TSG-0007-01035 — 27.8.2012

1. Navn og adresse på den ansøgende forening

Navn: ARGE Heumilch Österreich Adresse: Grabenweg 68, 6020 Innsbruck, Østrig Tlf. +43 512345245 E-mail: office@heumilch.at

2. Medlemsstat eller tredjeland

Østrig

3. Produktspecifikation

3.1. Navne, der ønskes registreret

»Heumilch« (de), »Haymilk« (en), »Latte fieno« (it), »Lait de foin« (fr), »Leche de heno« (es)

3.2. Det drejer sig om et navn, der

☐ i sig selv er specifikt

☒ gengiver landbrugsproduktets eller fødevarens specifikke egenskab.

Produktion af hømælk er den mest naturlige form for produktion af mælk. Mælken stammer fra dyr i traditionelle bæredygtige mælkebedrifter. Den væsentlige forskel mellem almindelig mælk og hømælk og denne mælks traditionelle karakter består i, at der ved produktion af hømælk, lige som det var tilfældet i den oprindelige mælkeproduktion, ikke fodres med ensileringsmidler. På grund af industrialiseringen og mekaniseringen har landbruget siden 1960'erne i stigende grad fokuseret på produktion af ensilage (ensileringsmidler) og således fortrængt produktionen af hø. Desuden indeholder retningslinjerne for produktion af hømælk et forbud mod brug af dyr og fodermidler, som i henhold til gældende lov skal mærkes som genetisk forandrede. Fodringen følger årstiderne: i grønfoderperioden får dyrene frisk græs og hø samt tilladte fodermidler, jf. punkt 3.6, og i vinterfodringsperioden hø og tilladte fodermidler, jf. punkt 3.6.

3.3. Ansøgning om forbehold af navnet i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006

☒ Registrering med forbehold af navnet.

☐ Registrering uden forbehold af navnet.

3.4. Produkttype

Klasse 1.4. Andre animalske produkter (æg, honning, forskellige mejeriprodukter undtagen smør, m.m.)

3.5. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren med navnet i punkt 3.1

Komælk i overensstemmelse med gældende retsforskrifter.

3.6. Beskrivelse af metoden til produktion af landbrugsproduktet eller fødevaren med navnet i punkt 3.1

Hømælk produceres under traditionelle produktionsbetingelser i overensstemmelse med det såkaldte »Heumilchregulativ« (reglement for produktion af hømælk) og udmærker sig ved forbuddet mod ensileringsmidler som for eksempel ensilage og forbuddet mod anvendelse af dyr og fodermidler, som i henhold til gældende lov er mærket som genetisk forandrede.

»Hømælksreglementet«

— Hømælk er komælk, der produceres af mælkeproducenter, som har forpligtet sig til ikke at anvende dyr og fodermidler, som i henhold til gældende lov er mærket som genetisk forandrede.

Tilladte fodermidler

— Fodring sker grundlæggende med frisk græs i grønfoderperioden og med hø i vinterfoderperioden. Råfoderandelen i dagsrationen skal være minimum 75 % af tørmassen.

— Foderraps, ‐majs, ‐rug og ‐roer samt hø-, lucerne- og majspiller er tilladt som tilsætningsfoder.

— Tilladte korntyper er hvede, byg, havre, triticale, rug og majs enten i den form, de normalt frembydes i, eller blandet med mineralske stoffer, f.eks. klid, piller m.m..

— Hestebønner, markærter, olieholdige frugter og ekstraktionsskrå og/eller foderkager kan anvendes i foderrationen.

Forbudte fodermidler

— Fodring med ensilage (ensileringsmidler), fugtigt hø eller høensilage er forbudt.

— Fodring med biprodukter fra bryggerier, brænderier, mosterier og andre biprodukter fra fødevareindustrien som for eksempel våd mask eller vådt materiale er forbudt. Undtaget er tørt materiale fra sukkerproduktion og tørt proteinfoder fra kornforarbejdning.

— Fodring med foder i opblødt tilstand til moderdyr er forbudt.

— Fodring med foder af animalsk oprindelse (mælk, valle, kød- og benmel osv.) med undtagelse af mælk og valle til ungkvæg er forbudt.

— Fodring med have- og frugtaffald, kartofler og urea er forbudt.

Gødningsbestemmelser

— Spredning af spildevandsslam, produkter af spildevandsslam og kompost fra kommunale rensningsanlæg på alle mælkeproducentens landbrugsarealer er forbudt.

— Mælkeproducenterne skal for alle foderarealer overholde en minimumsventetid på 3 uger mellem spredning af landbrugsgødning og anvendelse af foder fra disse arealer.

Anvendelse af kemiske hjælpestoffer

— Kun selektiv anvendelse af kemisk-syntetiske plantebeskyttelsesmidler under faglig vejledning fra landbrugets fagrådgivere og punktbekæmpelse på alle mælkeproducentens grønfoderarealer er mulig.

— Anvendelse af tilladte sprøjtemidler til bekæmpelse af fluer er kun tilladt i stalde til malkekvæg, når moderdyrene ikke er der.

Leveringsforbud

— Første levering af hømælk må tidligst ske den tiende dag efter kælvning.

— Hvad angår køer, som har fået ensilage (ensileringsmidler), er ventetiden mindst 14 dage.

— Alpekøer, der normalt får ensilage (ensileringsmidler), skal omstilles til ensilagefri fodring 14 dage før, de drives op i alperne. I modsat fald kan mælken først anvendes som hømælk efter 14 dage i alperne (i et område, der ejes af hømælksproducenten). I alperne må der hverken produceres eller gives ensilage som foder.

Forbud mod genetisk forandrede fødevarer og fodermidler

— For at bibeholde hømælkens traditionelle karakter må der ikke anvendes dyr eller fodermidler, som i henhold til gældende lov skal mærkes som genetisk forandrede.

Andre forskrifter

— Produktion af ensilage (ensileringsmidler) på alle hømælksproducentens arealer er forbudt.

— Produktion og opbevaring af rundballer i nogen former for folie er forbudt.

— Produktion af fugtigt hø eller ensileret hø på alle hømælksproducentens arealer er forbudt.

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens særlige egenskaber

Hømælk adskiller sig fra almindelig komælk på grund af de specielle produktionsbetingelser i overensstemmelse med hømælksreglementet, jf. punkt 3.6.

Undersøgelser foretaget af Dr. Ginzinger og hans kollegaer fra Bundesanstalt für alpenländische Milchwirtschaft i Rotholz i 1995 og 2001 viste over 1 000 Clostridium-sporer pr. liter i 65 % af ensilagemælksprøverne. Undersøgelse af mælken leveret til en stor ostefabrik viste, at 52 % af prøverne indeholdt over 10 000 Clostridium-sporer pr. liter. Til gengæld lå tallet for 85 % af de ensilagefri hømælksprøver på mindre end 200, mens 15 % af prøverne lå på mellem 200 og 300. Hømælk har på grund den særlige fodringsmetode et betydeligt lavere indhold af Clostridium-sporer. Når hård ost fremstilles af hømælk, er der færre problemer med huller og smag.

I forbindelse med forskningsprojektet »Einfluss der Silage auf die Milchqualität« (ensilages påvirkning af mælkekvaliteten) blev smagen af mælk fra køer fodret med og uden ensilage undersøgt (Ginzinger og Tschager, BAM Rotholz, 1993). I 77 % af mælkeprøverne fra køer fodret med høfoder blev der ikke konstateret smagsmangler. Ved mælkeprøverne fra køer fodret med ensilagefoder (almindelig mælk) var andelen uden smagsmangler derimod kun 29 %. Også i mælkeprøver fra tankene i mælkebilerne blev der konstateret en betydelig forskel. I 94 % prøverne af den ensilagefri hømælk blev der ikke konstateret smagsmangler. Ved ensilagemælken var denne andel derimod kun 45 %.

En afhandling fra universitetet i Wien (Schreiner, Seiz, Ginzinger, 2011) kunne dokumentere, at hømælk på grund af fodringen med rå- og grønfoder har et indhold af omega-3-fedtsyrer og konjugerede linolsyrer, der er cirka dobbelt så højt som almindelig mælk.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle egenskaber

Produktionen af hømælk og den videre behandling har eksisteret lige så længe, som man har holdt malkekøer inden for landbruget (ca. 5. årh. f. Kr.). Allerede i Middelalderen blev der i Foralperne og i bjergene i Tyrol fremstillet ost af hømælk på de såkaldte Schwaig-gårde. Ordet »Schwaig« stammer fra middelhøjtysk og betegner en speciel bosættelses- og frem for alt landbrugsform i Alperne. Schwaig-gårde blev ofte grundlagt af landsherrerne som permanent bosættelsesform og anvendt som kvæggårde frem for alt til mejeridrift (især produktion af ost). I Tyrol og Salzburg kan de dokumenteres tilbage til det 12. århundrede. Hømælk er i bjergområderne oprindeligt knyttet til produktionen af hård ost af råmælk. Allerede omkring 1900 blev der fastlagt forskrifter (»Milchregulative«) for ensilagefri mælk egnet til hård ost. På baggrund af disse tekster blev der i Østrig omkring 1950 udarbejdet forskrifter for mælkeproduktion i delstaterne Vorarlberg, Tyrol og Salzburg. I 1975 blev disse mælkeforordninger standardiseret og vedtaget af Milchwirtschaftsfond (mejeridriftfonden) som bestemmelser for mælk, der er egnet til hård ost (Bestimmungen über die Übernahme von hartkäsetauglicher Milch, Österreichische Milchwirtschaft, hæfte 14, bilag 6, nr. 23c, af 21. juli 1975). Den tidligere myndighed for mejeridrift i Østrig har frem til 1993 fastlagt såkaldte ensilagefri områder for bestemte produktionsområder for at bevare produktionen af hømælk (også kaldet »ensilagefri mælk« eller »mælk, der er egnet til hård ost«), som er nødvendig for de osteproducenter, der anvender råmælk.. I 1995 blev det ensilagefri område yderligere beskyttet, da forbundsministeriet for land- og skovbrug, vand og miljø indførte særlige foranstaltninger vedrørende afkald på ensilage for at fremme et miljøvenligt og ekstensivt landbrug, der beskytter naturlige omgivelser (Österreichisches Programm für umweltgerechte Landwirtschaft, ÖPUL).

I Alperne er der fra gammel tid traditionelt blevet fodret i overensstemmelse med hømælkskriterierne. Osteproduktionen i Alperne kan dateres tilbage til 1544 i dokumenter om græsning i Wildschönauer Holzalm i Tyrol.

Siden begyndelsen af 1980'erne driver visse hømælksproducenter også deres gårde ud fra biologiske/økologiske synspunkter.

3.9. Minimumskrav og metoder til kontrol af de særlige egenskaber

—

4. Myndigheder eller organer, der kontroller overholdelsen af produktspecifikationen

4.1. Navn og adresse

—

4.2. Myndighedens eller organets særlige opgaver

—

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.

(2) EUT L 93 af 31.3.2006. s. 1. Erstattet af forordning (EU) nr. 1151/2012.