Initiativ fra Den Hellenske Republik med henblik på vedtagelse af Rådets rammeafgørelse om forebyggelse af og kontrol med ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv

(2003/C 100/13)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, artikel 31, litra e), og artikel 34, stk. 2, litra b),

under henvisning til initiativ fra Den Hellenske Republik(1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Rådets og Kommissionens handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres(3), konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999 og konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira den 19.-20. juni 2000 som afspejlet i resultattavlen omtaler eller opfordrer til gennemførelse af lovgivning til bekæmpelse af menneskehandel, herunder fælles definitioner, fælles regler for, hvad der er strafbart, og fælles sanktioner.

(2) Ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv er en form for menneskehandel, der udgør alvorlige krænkelser af grundlæggende menneskerettigheder og især menneskelig værdighed og fysisk integritet. Denne ulovlige handel er et aktivitetsområde for organiserede kriminelle grupper, som ofte griber til utilladelige handlemåder som f.eks. misbrug af særlig udsatte personer, voldsanvendelse og trusler. Desuden skaber den alvorlige risici for folkesundheden og er til skade for borgernes ret til lige adgang til sundhedstjenester. Endelig undergraver den borgernes tillid til det lovlige transplantationssystem.

(3) Bekæmpelse af kommercialisering af det menneskelige legeme og dele heraf er blevet behandlet gentagne gange i mange internationale organisationer og er blevet reguleret ved internationale konventioner. Allerede i 1978 erklærede Europarådet i sin resolution (78)29 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om fjernelse og transplantation af menneskeligt materiale, der blev vedtaget af Europarådets Ministerkomité den 11. maj 1978, at intet menneskeligt materiale må tilbydes for vindings skyld. Denne erklæring blev bekræftet på de europæiske sundhedsministres 3. samling den 16.-17. november 1987 i Paris, i hvis sluterklæring det understreges, at et menneskeligt organ ikke må tilbydes for vindings skyld af nogen organisation for udveksling af organer, noget center for oplagring af organer eller af nogen anden organisation eller privatperson.

(4) Et vigtigt skridt i indsatsen for at bekæmpe den ulovlige handel med menneskelige organer og menneskeligt væv og, mere generelt, kommercialiseringen af det menneskelige legeme er Europarådets konvention om menneskerettigheder og biomedicin, som blev indgået i Oviedo den 4. april 1997 og trådte i kraft den 1. december 1999. Denne konventions artikel 21 indeholder et forbud mod at høste økonomisk gevinst af den menneskelige krop og dens bestanddele. I artikel 25 pålægges det de kontraherende stater at sørge for sanktioner - ikke nødvendigvis af strafferetlig karakter - over for enhver, der overtræder konventionens bestemmelser. Denne konvention blev suppleret med en tillægsprotokol vedrørende transplantation af organer og væv af menneskelig oprindelse, som blev fastlagt den 24. januar 2002, men som hidtil ikke er trådt i kraft. I tillægsprotokollens artikel 21 fastsættes det, at det menneskelige legeme og dele heraf ikke må give anledning til økonomisk vinding eller andre lignende fordele. Der fastsættes også et forbud mod reklame for, at der er behov for organer eller væv, eller at de kan erhverves, når det er hensigten at tilbyde eller opnå økonomisk vinding eller lignende fordele. Med tillægsprotokollens artikel 22 pålægges der en forpligtelse til at forbyde ulovlig handel med organer og væv.

(5) Ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv er gentagne gange blevet fordømt af Verdenssundhedsorganisationen. Dette skete første gang i resolution WHA 40.13 fra maj 1987. Også i resolution WHA 42.5 fra maj 1989 fordømte den køb og salg af menneskelige organer og opfordrede på baggrund af de manglende resultater ved forebyggelsen af fænomenet de nationale lovgivere til at forstærke deres indsats. I resolution WHA 44.25 fra maj 1991 erklærede den, at intet organ må fjernes fra mindreåriges legemer undtagen i ekstraordinære tilfælde, forbød reklame for menneskelige organer for vindings skyld og indførte ligestillingsprincippet med hensyn til organdonationer.

(6) I protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, der er et supplement til De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet, indgår fjernelse af menneskelige organer også i definitionen af udnyttelse, som beskriver "menneskehandel". Denne protokol er et afgørende skridt hen imod internationalt samarbejde om bekæmpelse af ulovlig handel med menneskelige organer.

(7) Rådets rammeafgørelse 2002/629/EF af 19. juli 2002 om bekæmpelse af menneskehandel(4) indeholder derimod ikke regler om ulovlig handel med menneskelige organer.

(8) Det betydningsfulde arbejde, der er udført af internationale organisationer, navnlig FN, Verdenssundhedsorganisationen og Europarådet, bør suppleres af en indsats fra Den Europæiske Unions side.

(9) Ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv, som er en alvorlig forbrydelse, bør søges løst ikke blot ved hver enkelt medlemsstats indsats, men gennem en samlet strategi, hvori fastlæggelse af fælles grundelementer i alle medlemsstaters straffelove, herunder sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til lovovertrædelsen og har afskrækkende virkning, udgør en integrerende del.

(10) Da målene for denne rammeafgørelse ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne alene og derfor bedre kan gennemføres på EU-plan, kan Den Europæiske Union træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er denne rammeafgørelse ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(11) Det er nødvendigt at indføre sanktioner over for gerningsmændene, som er tilstrækkeligt strenge til, at ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv omfattes af de instrumenter, der allerede er vedtaget med henblik på bekæmpelse af organiseret kriminalitet, som f.eks. Rådets fælles aktion 98/699/RIA af 3. december 1998 vedrørende hvidvaskning af penge, identifikation, opsporing, indefrysning, beslaglæggelse og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold(5) og Rådets fælles aktion 98/733/RIA af 21. december 1998 om at gøre det strafbart at deltage i en kriminel organisation i Den Europæiske Unions medlemsstater(6) -

VEDTAGET FØLGENDE RAMMEAFGØRELSE:

Artikel 1

Definitioner

I denne rammeafgørelse:

1) omfatter udtrykket "transplantation" hele proceduren i forbindelse med fjernelse af et organ eller af væv fra en person og transplantation heraf på en anden person, herunder også procedurer vedrørende forberedelse, bevaring og lagring

2) omfatter udtrykket "væv" også celler, herunder også blodproducerende stamceller

3) omfatter udtrykket "menneskelige organer og menneskeligt væv" ikke:

a) reproduktive væv og organer

b) væv og organer fra embryoner

c) blod og derivater heraf

4) forstås ved "mindreårig" enhver, der ikke er fyldt 18 år.

Artikel 2

Kriminalitet vedrørende ulovlig handel med menneskelige organer

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at følgende handlinger er strafbare:

1) Rekruttering, transport, overførelse, forvaring eller modtagelse af en person, herunder overdragelse eller overførsel af kontrollen med den pågældende, hvor:

a) der anvendes magt eller trusler, herunder bortførelse, eller

b) der anvendes bedrag eller svig, eller

c) der er tale om misbrug af autoritet eller udnyttelse af en sårbar stilling, der er af en sådan art, at den pågældende ikke har nogen reel og acceptabel mulighed for at undgå det pågældende misbrug, eller

d) der ydes eller modtages betaling eller fordele for at opnå samtykke fra en person, der har kontrol med en anden person, med henblik på at fjerne organer eller væv fra denne person

2) a) fjernelse af et organ fra en levende donor under anvendelse af vold, trusler eller svig

b) fjernelse af et organ fra en donor, som har samtykket heri på grund af betaling af eller løfte om økonomisk modydelse

c) betaling af, tilbud om eller løfte om betaling af en økonomisk modydelse, enten direkte eller via tredjemand, til en donor, for at opnå, at denne samtykker i at få fjernet et organ

d) donorens eller tredjemands modtagelse af eller krav om en økonomisk modydelse, for at donoren skal samtykke i at få fjernet et organ

e) virke som mellemmand ved udførelsen af de i litra a)-d) nævnte handlinger

f) krav om, modtagelse af, betaling af, tilbud eller løfte om en økonomisk modydelse med henblik på fremskaffelse og erhvervelse af og mere generelt ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv

3) a) køb, besiddelse, lagring, transport, import, eksport eller overdragelse af rådigheden til menneskelige organer, som er fjernet ved én af de i nr. 1 og 2 anførte handlinger

b) læge- eller sygehuspersonales deltagelse i transplantation af et organ med fuld viden om, at det har været genstand for én af de ovenfor anførte handlinger.

Artikel 3

Anstiftelse, medvirken eller forsøg

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at anstiftelse af, medvirken til eller forsøg på at begå en af de i artikel 2 omhandlede lovovertrædelser er strafbare handlinger.

Artikel 4

Sanktioner

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 2 og 3 omhandlede lovovertrædelser kan straffes med strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til lovovertrædelsen og har afskrækkende virkning, og som kan medføre udlevering.

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 2 omhandlede lovovertrædelser kan straffes med frihedsberøvelse med en maksimumsstraf på mindst ti år, når disse lovovertrædelser er begået under én af følgende omstændigheder:

a) Ved lovovertrædelsen er offeret forsætligt eller groft uagtsomt blevet bragt i livsfare.

b) Lovovertrædelsen er begået mod en mindreårig.

c) Lovovertrædelsen har forvoldt offeret særlig alvorlig fysisk skade.

d) Lovovertrædelsen er begået inden for en kriminel organisation som defineret i fælles aktion 98/733/RIA bortset fra det strafniveau, der er fastsat deri.

Artikel 5

Juridiske personers ansvar

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at juridiske personer kan gøres ansvarlige for en af de i artikel 2 og 3 omhandlede lovovertrædelser, som begås for at skaffe dem vinding af en person, der handler enten individuelt eller som medlem af et organ under den juridiske person, og som har en ledende stilling inden for den juridiske person, baseret på:

a) fuldmagt til at repræsentere den juridiske person, eller

b) beføjelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne, eller

c) beføjelse til at udøve intern kontrol.

2. Ud over de i stk. 1 omhandlede tilfælde træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at en juridisk person kan kendes ansvarlig, når utilstrækkeligt opsyn eller utilstrækkelig kontrol fra en af de i stk. 1 omhandlede personers side har gjort det muligt for en person, der er underlagt den juridiske persons myndighed, at begå en lovovertrædelse som omhandlet i artikel 2 og 3 for at skaffe den juridiske person vinding.

3. Juridiske personers ansvar i henhold til stk. 1 og 2 udelukker ikke strafferetlig forfølgning af fysiske personer, der begår, anstifter eller medvirker til en lovovertrædelse som omhandlet i artikel 2 og 3.

4. I denne rammeafgørelse forstås ved "juridisk person" enhver enhed, der har denne status i henhold til gældende ret, dog ikke stater eller andre offentlige enheder under udøvelsen af offentligretlige beføjelser samt offentligretlige internationale organisationer.

Artikel 6

Sanktioner mod juridiske personer

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der over for en juridisk person, der kendes ansvarlig i henhold til artikel 5, kan iværksættes sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til lovovertrædelsen og har afskrækkende virkning, herunder bødestraf eller administrativt idømte bøder og eventuelle andre sanktioner som f.eks.:

a) udelukkelse fra offentlige ydelser eller tilskud, eller

b) midlertidigt eller varigt forbud mod at udøve kommerciel virksomhed, eller

c) anbringelse under retsligt tilsyn, eller

d) likvidation efter retskendelse, eller

e) midlertidig eller permanent lukning af de forretningssteder, der er blevet brugt til at begå lovovertrædelsen.

Artikel 7

Kompetence og retsforfølgning

Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til at fastslå sin kompetence med hensyn til de i artikel 2 og 3 omhandlede lovovertrædelser, hvor:

a) lovovertrædelsen helt eller delvis er begået på dens område, eller

b) gerningsmanden er statsborger i den pågældende medlemsstat, eller

c) lovovertrædelsen er begået til fordel for en juridisk person, som er etableret på den pågældende medlemsstats område.

Artikel 8

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme denne rammeafgørelse inden den...

2. Medlemsstaterne meddeler inden den i stk. 1 nævnte dato Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen teksten til de retsforskrifter, som de udsteder for at gennemføre de forpligtelser, der følger af denne rammeafgørelse, i national ret.

3. På baggrund af en rapport udarbejdet ud fra disse oplysninger samt en skriftlig rapport fra Kommissionen undersøger Rådet inden den..., i hvilket omfang medlemsstaterne har efterkommet denne rammeafgørelse.

Artikel 9

Ikrafttræden

Denne rammeafgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den...

På Rådets vegne

...

Formand

(1) EUT C...

(2) EUT C...

(3) EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.

(4) EFT L 203 af 1.8.2002, s. 1.

(5) EFT L 333 af 9.12.1998, s. 1. Senest ændret ved rammeafgørelse 2001/500/RIA (EFT L 182 af 5.7.2001, s. 1).

(6) EFT L 351 af 29.12.1998, s. 1.