om at give Det Forenede Kongerige for så vidt angår Nordirland tilladelse til at anvende en særlig foranstaltning, der fraviger artikel 16 og 168 i direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem

BEGRUNDELSE

I henhold til artikel 395, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (herefter "momsdirektivet") kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at forhindre visse former for momsunddragelse eller momsundgåelse.

Det Forenede Kongerige trådte den 31. januar 2020 ud af Den Europæiske Union (EU). I overensstemmelse med udtrædelsesaftalen er landet nu et tredjeland i forhold til EU.

Fra og med den 1. januar 2021 gælder EU's momslovgivning ikke længere i Det Forenede Kongerige. Imidlertid vil Nordirland på grundlag af protokollen om Irland/Nordirland (herefter "protokollen"), som er en del af udtrædelsesaftalen, fortsat være omfattet af EU's momslovgivning for så vidt angår varer for at undgå en hård grænse mellem Irland og Nordirland. Hvad angår tjenesteydelser betragtes Nordirland til gengæld sammen med resten af Det Forenede Kongerige som værende uden for EU.

Dette fører uundgåeligt til et dobbelt eller blandet momssystem i Nordirland, hvor leveringer, erhvervelser inden for Fællesskabet og import af varer, som finder sted i Nordirland, i henhold til reglerne for stedet for afgiftspligtige transaktioner som fastsat i afsnit V i momsdirektivet er omfattet af de harmoniserede EU-regler, mens leveringer af tjenesteydelser, som finder sted på det samme område, ikke er omfattet af EU's momssystem.

For fortsat at kunne anvende en momssærordning i Nordirland, som indeholder forudfastsættelsesforanstaltninger vedrørende den ikke-fradragsberettigede merværdiafgift i forbindelse med brændstofudgifter til firmabiler, som fraviger de almindelige bestemmelser i momsdirektivet, er det derfor nødvendigt at indrømme en undtagelse i henhold til momsdirektivets artikel 395, stk. 1.

Ved brev registreret i Kommissionen den 27. november 2020 anmodede Det Forenede Kongerige om tilladelse til fortsat at anvende en foranstaltning, der fraviger momsdirektivets artikel 16 og 168. I overensstemmelse med momsdirektivets artikel 395, stk. 2, underrettede Kommissionen ved brev af 10. december 2020 medlemsstaterne om Det Forenede Kongeriges anmodning. Ved brev af 11. december 2020 underrettede Kommissionen Det Forenede Kongerige om, at den rådede over alle de oplysninger, den fandt nødvendige for at kunne vurdere anmodningen.

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Ifølge artikel 168 i momsdirektivet kan en afgiftspligtig person fradrage den moms, der skal betales af erhvervelser, der er foretaget i forbindelse med vedkommendes afgiftspligtige transaktioner. I henhold til artikel 16 i samme direktiv skal det forhold, at en afgiftspligtig person fra sin egen virksomhed udtager en vare, som han vil anvende til privat brug for sig selv eller for sit personale, sidestilles med levering af varer mod vederlag, såfremt varen eller de bestanddele, som den er sammensat af, har givet ret til fuldt eller delvist fradrag af momsen. Denne ordning giver mulighed for at inddrive oprindeligt fradraget moms i forbindelse med privat brug.

I tilfælde af firmabiler, der delvis anvendes til privat (ikke-erhvervsmæssig) brug, er det ofte vanskeligt at beregne og beskatte udgifter til privat brug i henhold til ovennævnte regler.

I den forbindelse har Det Forenede Kongerige en særlig ordning med fast beskatning af privat brug af firmabiler, der er godkendt ved Rådets beslutning 86/356/EØF af 21. juli 1986 om tilladelse for Det Forenede Kongerige til at anvende forudfastsættelsesforanstaltninger vedrørende den ikke-fradragsberettigede merværdiafgift i forbindelse med brændstofudgifter til firmabiler, som er baseret på bilens motorstørrelse og brændstoftype.

Den oprindelige undtagelse blev ophævet og erstattet af Rådets beslutning 2006/659/EF af 25. september 2006 om at tillade Det Forenede Kongerige at anvende en særlig foranstaltning, der fraviger artikel 5, stk. 6, og artikel 11 A, stk. 1, litra b), i direktiv 77/388/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, hvori der indføres en fast beskatning af den private brug på grundlag af bilens CO2-udledning. Sidstnævnte rådsafgørelse blev siden erstattet af Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2109 af 17. november 2015, som udløb den 31. december 2018. Ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1918 af 4. december 2018 blev foranstaltningen forlænget yderligere indtil den 31. december 2020.

Ordningen er baseret på, at der foreligger en direkte sammenhæng mellem udledningen og brændstofforbruget, idet en større udledning svarer til et større brændstofforbrug. På grundlag af denne udledning beregnes brændstofforbruget pr. kilometer, som derefter kombineres med det gennemsnitlige private kilometertal, der fastlægges på grundlag af data om direkte afgifter og detailprisen på brændstof til vejtransport. Denne beregning fører til en afgift på privat brug, som svarer til det skyldige momsbeløb for den private anvendelse af køretøjet. Ordningen er frivillig for afgiftspligtige personer, som kan vælge ikke at få refunderet moms på brændstof. Alternativt kan de føre nøje kilometerregnskab for at dokumentere og underbygge en beregning af deres private kilometertal.

Det Forenede Kongerige medtog i sin anmodning en beskrivelse af, hvordan fravigelsesforanstaltningen fungerer. Ifølge Det Forenede Kongerige har denne ordning vist sig at være præcis og ført til en betydelig forenkling for både virksomheder og skattemyndigheder. Det Forenede Kongerige fremfører også, at ordningen giver afgiftspligtige personer retssikkerhed ved sørge for en forenklet metode, som kan anvendes til at beregne moms for den private anvendelse af brændstof.

På dette grundlag har Det Forenede Kongerige for så vidt angår Nordirland anmodet om tilladelse til fortsat at anvende fravigelsen fra den 1. januar 2021. Fravigelsen bør ikke gælde længere end til den 31. december 2023, således at det kan vurderes, om standardsatsordningen fortsat er en korrekt afspejling af den generelle fordeling mellem erhvervsmæssig og privat brug.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

I henhold til momsdirektivets artikel 176 fastsætter Rådet de udgifter, der ikke giver ret til fradrag af momsen. Indtil det sker, kan medlemsstaterne opretholde alle de undtagelser, som var gældende pr. 1. januar 1979. Der findes derfor en række "stand still"-bestemmelser, som begrænser retten til at fradrage moms for så vidt angår personbiler.