Nr. C 21/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 1. 80 
Denne  pris  fastsættes  på samme  tid  og  efter 
samme  fremgangsmåde  som  den,  der  gælder  for 
fastsættelse  af udløsningsprisen. 
Til virksomheder,  der udvinder  proteinkoncentrat, 
ydes  nævnte  støtte  kun  i forhold  til de mængder 
produkter,  der  skal  anvendes  til foder,  og kun 
såfremt  deres  proteinindhold  mindst  svarer  til et 
nærmere  fastsat  minimum.« Artikel  2 
Denne  forordning  træder  i kraft  den  1. marts  1980. 
Den anvendes  fra  den  1. maj  1980  for  ærter  og 
bønner,  herunder  hestebønner. 
Denne  forordning  er bindende  i alle  enkeltheder  og 
gælder  umiddelbart  i hver  medlemsstat. 
Forslag  til Rådets  direktiv  om  harmonisering  af bestemmelserne  for indkomstskat  med 
henblik  på arbejdskraftens  frie bevægelighed  inden  for Fællesskabet 
(Forelagt  Rådet  af Kommissionen  den  21. december  1979) 
RÅDET  FOR  DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
100, 
under  henvisning  til forslag  fra Kommissionen, 
under  henvisning  til udtalelse  fra  Europa-Parla-
mentet, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Arbejdskraftens  frie  bevægelighed  er et grundlæg-
gende  princip  i Rom-traktaten; 
skattesystemerne  for bosiddende  og ikke-bosiddende 
er forskellige;  disse  forskelle  vil kunne  betyde  en 
forfordeling  af arbejdstagere,  som  arbejder  i en 
medlemsstat,  hvor  de ikke  i skattemæssig  henseende 
er bosiddende;  de er særlig  udtalte  for  grænsearbej-
dere; 
for at opnå  friere  bevægelighed  for arbejdskraften  må 
forskellene  i indkomstbeskatningen  af bosiddende  og 
ikke-bosiddende  arbejdstagere  nedsættes; 
en grænsearbejder,  der  dagligt  vender  tilbage  til sin 
bopælsstat,  er  hovedsagelig  undergivet  denne medlemsstats  indirekte  beskatning;  det  vil  være 
væsentligt  enklere,  såfremt  grænsearbejderen  kun  har 
med denne  medlemsstats  skattemyndigheder  at gøre; 
disse  overvejelser  taler  for også  at beskatte  grænsear-
bejdere  i denne  medlemsstat  af deres  lønindkomster  i 
en anden  medlemsstat; 
den medlemsstat,  hvor  grænsearbejderen  er beskæf-
tiget,  skal  kunne  underkaste  dennes  lønindkomster  et 
kildeskattetræk;  kildeskattetrækket  må dog  ikke  være 
større  end  for bosiddende  arbejdstagere  under  i øvrigt 
lige vilkår;  den  medlemsstat,  hvori  grænsearbejderen 
har bopæl,  skal  modregne  kildeskatten  i sin egen  skat 
på lønindkomsterne  og godtgøre  en eventuel  restsum, 
således  at beskatningen  kommer  til at ligge  på bopæls-
statens  niveau; 
med henblik  på  at sikre,  at reglerne  anvendes 
ensartet,  bør  der  fastlægges  en fælles  definition  af 
begrebet  grænsearbejder; 
det forekommer  hensigtsmæssigt  at overlade  til de 
pågældende  medlemsstater  ved aftale  at fastlægge  den 
indbyrdes  fordeling  af skatteindtægterne  fra  denne 
påligning; 
samtidig  bør  der indføres  fælles  ordninger  for beskat-
ning af lønindkomster  for  andre  ikke-bosiddende 
arbejdstagere,  herunder  offentlige  og  private 
pensioner  eller  ydelser  fra  private  forsikringer; 
sådanne  indkomster  skal  beskattes  i beskæftigelses-
staten  uden  dog  dér  at blive  hårdere  behandlet  end 
26. 1. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 21/7 
for en  bosiddende  arbejdstagers  vedkommende; 
såfremt  arbejdstageren  har  yderligere  indkomster, 
synes  det  berettiget  at yde  de generelle  lempelser  i 
beskæftigelsesstaten  efter  proportionalitetsprincippet; 
endvidere  skal  det stå medlemsstaterne  frit at beskatte 
lønindkomster  med  den  progressive  skattesats,  som 
skulle  benyttes,  såfremt  hans  samlede  positive  og nega-
tive indkomster  var blevet  behandlet  som  for en bosid-
dende; 
dér, hvor  den  lige  behandling  kræver,  at også  arbejds-
tagerens  ægtefælle  og børn  er bosiddende  i beskæfti-
gelsesstaten,  bør  den  ikke-bosiddende  arbejdstagers 
ligestilling  sikres  ved,  at arbejdstagerens  ægtefælle  og 
børn  på hans  begæring  betragtes  som  bosiddende  dér; 
når ordninger,  hvorefter  betaling  af renter,  forsikrings-
præmier,  pensionsbidrag  osv.  kun  tillades  fratrukket, 
når modtageren  er en institution  i den  skatteopkræ-
vende  medlemsstat,  kan  sådanne  ordninger  berøre 
den frie  bevægelighed  såvel  af tjenesteydelser  som  af 
arbejdskraft  inden  for  Fællesskabet;  det  er derfor 
ønskeligt  at fjerne  denne  forskelsbehandling,  således 
at betalinger  til tilsvarende  institutioner  i en anden 
medlemsstat  giver  ret til samme  fradrag  — 
UDSTEDT  FØLGENDE  DIREKTIV: 
DEL  I 
Generelle  bestemmelser  og definitioner 
Artikel  1 
Medlemsstaterne  skal  bruge  bestemmelserne  i de 
følgende  artikler  ved 
— beskatningen  af grænsearbejdere, 
— beskatningen  af andre  ikke-bosiddende  arbejdsta-
geres  indkomster, 
— den  skattemæssige  behandling  af betalinger. 
Artikel  2 
1. Direktivet  gælder  for  indkomstskat  uanset 
opkrævningsform  samt  for alle  skatter  af hele  eller  af 
dele af indkomsten. 
2. De  i stk. 1 nævnte  skatter  er for tiden  følgende: i Belgien: 
Impot  des personnes  physiques/Personenbelasting, 
Impot  des non-résidents/Belasting  der nietverblijfhou-
ders; 
i Danmark: 
indkomstskat  til staten, 
kommunal  indkomstskat, 
amtskommunal  indkomstskat, 
folkepensionsbidrag, 
sømandsskat, 
særlig  indkomstskat, 
kirkeskat, 
bidrag  til dagpengefonden; 
i Forbundsrepublikken  Tyskland: 
Einkommensteuer; 
i Frankrig: 
Impot  sur le revenu; 
i Irland: 
Income  tax; 
i Italien: 
Imposta  sul reddito  delle  persone  fisiche; 
i Luxembourg: 
Impot  sur le revenu  des personnes  physiques; 
i Nederlandene: 
Inkomstenbelasting; 
i Det forenede  Kongerige: 
Income  tax. 
3. Stk.  1 gælder  også  for alle  skatter  af samme  eller 
lignende  an,  som  fremtidig  måtte  blive  opkrævet  ud 
over  eller  i stedet  for  de i stk.  2 qpførte  skatter. 
Medlemsstaterne  underretter  gensidigt  hinanden  og 
Kommissionen  om  tidspunktet  for  sådanne  skatters 
indførelse. 
Artikel  3 
1. Ved  anvendelsen  af nærværende  direktiv  skal 
udtrykket  »bosiddende«  fortolkes  i overensstemmelse 
med de indenlandske  skattebestemmelser  og de pågæl-
dende  dobbeltbeskatningsaftaler. 
2. Ved  udtrykket  »grænsearbejder«  forstås  i dette 
direktiv  enhver  arbejdstager,  der 
a) har  indtægter  fra ikke-selvstændigt  arbejde; 
b) udfører  sådant  arbejde  i en medlemsstat  uden  at 
være  bosiddende  dér; 
c) er bosiddende  i en anden  medlemsstat,  hvortil  den 
pågældende  principielt  dagligt  vender  tilbage. 
Nr. C 21/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 1. 80 
En grænsearbejder,  som  af sin arbejdsgiver  udstatio-
neres  til et andet  sted  inden  for Fællesskabet  end  hans 
normale  arbejdssted,  hvorfra  han  ikke  vil være  i stand 
til dagligt  at vende  tilbage  til sin bopæl,  mister  ikke  af 
denne  årsag  sin status  som  grænsearbejder  i forhold 
til de i første  afsnit  nævnte  stater,  såfremt  udstatione-
ringens  varighed  ikke  overstiger  en tredjedel  af det 
antal  dage  inden  for et kalenderår,  hvori  han  er græn-
searbejder  uden  udstationering. 
DEL  II 
Beskatning  af grænsearbejdere 
Artikel  4 
1. Grænsearbejderens  lønindkomster  beskattes  i 
den medlemsstat,  hvor  han  er bosiddende. 
2. Den  medlemsstat,  hvori  arbejdet  udføres,  må 
imidlertid  opkræve  skat  af disse  indkomster,  men  kun 
i form  af kildeskat.  Kildeskatten  må,  såfremt  den 
opkræves,  såvel  hos  bosiddende  som  hos  ikke-bosid-
dende,  ikke  være  større  for en ikke-bosiddende,  end 
den under  samme  vilkår  ville  være  for en bosiddende. 
3. Den  i henhold  til  stk.  2 opkrævede  skat 
modregnes  i den skat  af disse  indtægter,  der opkræves 
i den  medlemsstat,  hvor  grænsearbejderen  er bosid-
dende.  Såfremt  den  i hehold  til stk.  2 opkrævede  skat 
overstiger  den  skat,  som  er opkrævet  i den  sidst-
nævnte  medlemsstat,  skal  det  overskydende  beløb 
godtgøres  grænsearbejderen  af  den  sidstnævnte 
medlemsstat. 
Artikel  5 
1. De  pågældende  medlemsstater  træffer  aftale  om 
den indbyrdes  fordeling  af skatteindtægterne  samt 
godtgørelsesbeløbene. 
2. Så  længe  en sådan  aftale  ikke  er indgået,  skal 
den indbyrdes  fordeling  af skatteindtægterne  fore-
tages,  som  den  ville  fremkomme  ved  fortsat  anven-
delse  af dobbeltbeskatningsaftalen. 
DEL  III 
Beskatning  af  andre  arbejdstagere  end  grænse-
arbejdere 
Artikel  6 
Bestemmelserne  i artikel  7 og 8 finder  anvendelse  på 
fysiske  personer  bortset  fra  de af artikel  3, stk.  2, 
omfattede  grænsearbejdere,  som  er bosiddende  i én 
medlemsstat  og beskattes  i en anden  medlemsstat 
uden  at være  bosiddende  dér af følgende  indtægter: — indkomster  fra ikke-selvstændigt  arbejde; 
— pensioner  og tilsvarende  ydelser  for tidligere  ikke-
selvstændigt  arbejde,  herunder  socialforsikrings-
ydelser  i form  af pensioner  og tilsvarende  ydelser, 
som udbetales  af en stat  eller  af et af dens  lokale 
offentlige  organer  for  tidligere  virke  i offentlig 
tjeneste. 
Artikel  7 
1. De  i artikel  6 anførte  indkomster  må ikke  under-
kastes  højere  beskatning  fra  den  skatteopkrævende 
medlemsstats  side,  end  det  ville  være  tilfældet,  hvis 
den skattepligtige  var bosiddende  i denne  stat. 
2. Såfremt  den  skattepligtige  har  andre  indkom-
ster, kan  den  skatteopkrævende  medlemsstat  uanset 
bestemmelsen  i stk. 1 ved beskatningen  af de i artikel 
6 anførte  indkomster  yde  fradrag,  nedslag  og andre 
generelle  lempelser,  som  er bestemt  for  bosiddende 
skattepligtige,  men  kun  i det forhold  som  de i artikel 
6 anførte  skattepligtige  nettoindkomster  svarer  til de 
samlede  nettoindkomster. 
Medlemsstaten  kan  bestemme,  at skattesatsen  for  de 
indtægter,  der er skattepligtige  i henhold  til artikel  6, 
beregnes  på samme  måde,  som  hvis  den  skattepligtige 
havde  været  bosiddende  i medlemsstaten. 
Artikel  8 
Såfremt  størrelsen  af beskatningen  af de i artikel  6 
beskrevne  indkomster  i den  skatteopkrævende  stat  er 
afhængig  af, om  den  skattepligtiges  ægtefælle  eller 
børn  er bosiddende  i denne  medlemsstat,  skal  denne 
stat ved  beskatningen  af disse  indtægter  på begæring 
give den  skattepligtige  samme  behandling,  som  hvis 
ægtefællen  eller  børnene  var bosiddende  i denne  stat. 
Artikel  7, stk.  2, afsnit  2, anvendes  i så fald  tilsva-
rende. 
DEL  IV 
Skattefradrag  for visse  betalinger 
Artikel  9 
1. Såfremt  en medlemsstat  for  betalinger,  som  en 
fysisk  person  foretager  til  forsikringsselskaber, 
banker,  pensionsfonde,  ejendomsselskaber  eller  andre 
modtagere,  giver  skattelempelser  i forbindelse  med 
den i artikel  2 anførte  indkomstskat,  uanset  om dette 
sker ved  fradrag  i det ligningsmæssige  beløb  eller  på 
anden  måde,  så skal  han  ikke  give  afkald  på en sådan 
skattelempelse,  blot  fordi  modtageren  er oprettet, 
beliggende  eller  hjemmehørende  i en anden  medlems-
stat. 
26. 1. 80 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 21/9 
2. Den  i stk.  1 førstnævnte  medlemsstat  kan  gøre 
anvendelsen  af stk.  1 afhængig  af, at modtageren  er 
undergivet  en skattekontrol  som  den,  der  gælder  for 
modtagere  hjemmehørende  inden  for dens  område. 
DELV 
Afsluttende  bestemmelser 
Artikel  10 
Direktivets  bestemmelser  hindrer  ikke  en medlemsstat 
i at benytte  de nationale  forskrifter,  som  måtte  være 
nødvendige  for at hindre  svig  og unddragelse. Artikel  11 
Medlemsstaterne  sætter  de nødvendige  administrativt 
eller  ved lov fastsatte  bestemmelser  i kraft  for at efter-
komme  dette  direktiv  senest  den  1. januar  i det tredje 
år efter  dets  udstedelse.  De  underretter  straks 
Kommissionen  herom. 
Artikel  12 
Dette  direktiv  er rettet  til medlemsstaterne. 
Forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om  godkendelse  af to fiskeriaftaler  i form  af 
brevveksling  mellem  Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  og Canadas  regering 
(Forelagt  Rådet  af Kommissionen  den  21. december  1979) 
RÅDET  FOR  DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  43, 
under  henvisning  til forslag  fra Kommissionen, 
under  henvisning  til udtalelse  fra  Europa-Parla-
mentet,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Det er i Fællesskabets  interesse  at godkende  aftalen  i 
form  af brevveksling  mellem  Det  europæiske  økono-
miske  Fællesskab  og Canadas  regering  om  forlæn-
gelse  af deres  fiskeriaftale  for 1980  og aftalen  i form 
af brevveksling  mellem  Det  europæiske  økonomiske Fællesskab  og Canadas  regering  om laksefiskeri,  der 
blev undertegnet  den  ... i Bruxelles  — 
UDSTEDT  FØLGENDE  FORORDNING: 
Artikel  1 
Aftalen  i form  af brevveksling  mellem  Det  europæiske 
økonomiske  Fællesskab  og  Canadas  regering  om 
forlængelse  af deres  fiskeriaftale  for 1980  og aftalen  i 
form  af brevveksling  mellem  Det  europæiske  økono-
miske  Fællesskab  og Canadas  regering  om laksefiskeri 
godkendes  på Fællesskabets  vegne. 
De i stk.  1 nævnte  tekster  er knyttet  som  bilag  til 
denne  forordning.