DA    DA  
 EUROPA-
KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 26.6.2013  
COM(2013) 445 final 
2013/0211 (NLE) 
  
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING 
om gennemførelse af den 11. Europæiske Udviklingsfond 
 
DA 2   DA BEGRUNDELSE  
1. BAGGRUND  FOR  FORSLAGET 
Fattigdom er fortsat et stort problem i landene  i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-
landene). Mange af dem er ude af kurs i forhold til virkeliggørelsen af millenniumudviklingsmålene og nyder ikke god t af bæredygtig udvikling. EU hjælper AVS-
landene med at adressere disse problemer. De t er nødvendigt for EU fo rtsat at støtte AVS-
landenes indsats for at reducere og i sidste ende komme fattigdommen til livs, samtidigt med 
at målene for bæredygtig udvikling nås, og de gradvist integreres i den globale økonomi.  
EU opretholder særlige fo rbindelser med AVS-udviklin gslandene under den 20-årige 
partnerskabsaftale mellem på den ene side gruppen af stater i Afrika, Vestindien og 
Stillehavet og på den anden side Det Eur opæiske Fællesskab undertegnet i Cotonou den 
23. juni 2000
1 ("Cotonouaftalen"). Den Europæiske U dviklingsfond ("EUF") er det vigtigste 
instrument til ydelse af EU-bistand til udvi klingssamarbejde under Cotonou-aftalen med 
AVS-lande og til samarbejde med oversøiske lande og territorier (" OLT'er") i henhold til 
afgørelsen om oversøiske landes  og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab 
("associeringsafgørelsen"). EU F finansieres uden for EU-budgettet af medlemsstaterne på 
grundlag af specifikke fordelingsnøgler. Hv er EUF vedrører en flerårig periode.  
I forbindelse med den flerårige ramme ef ter 2013 foreslog Europa-Kommissionen i sin 
meddelelse "Et budget for Europa 2020"2 det samlede budget for den 11. EUF for samarbejde 
med AVS-landene og OLT'er (30 318,7 mio. EUR i 2011-priser, dvs. 34 275,6 mio. EUR i 
løbende priser). Kommissionen vedtog også en  meddelelse, der beskriver de vigtigste 
elementer, som kunne optræde i den interne afta le om den 11. EUF, der dækker perioden fra 
den 1. januar 2014 til den 31. december 20203. Europa-Kommissionen antager, at Den 
Europæiske Union og dens medlemsstater når frem til en aftale om fastsættelse af finansieringsmekanismen (den 11. EUF), den præcise periode, der skal dækkes (2014-2020), 
og omfanget af midler, der skal afsættes til denne mekanisme til gennemførelse af AVS-EU-
partnerskabet, og at repræsentanterne for medl emsstaternes regeringer når til enighed om en 
intern aftale om den 11. EUF. Det Europæiske  Råd fastsatte i sine konklusioner af 8. februar 
2013 et samlet beløb for den 11. EUF på 30 506 mio. EUR i løbende priser
4.  
Nye udfordringer samt prioriteterne i Europa 2020-strategien har fået Kommissionen til at 
fremsætte forslag om tilpasning af gennemførelsesforordningen for den 11. EUF til meddelelsen "Forbedring af virkningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden for 
forandring"
5 af 13. oktober 2011. Den europæiske konsen sus om udvikling, der blev vedtaget 
den 22. december 2005, og de internationalt af talte principper for bistandseffektivitet, 
herunder slutdokumentet fra Busanforumme t (2011), indgår også i den generelle 
politikramme for programmering og gennemførelse af den 11. EUF.   
                                                 
1 EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3. Aftale som ændret ved aftale undertegnet i Luxembourg 
den 25. juni 2005 (EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4) og ved aftale undertegnet i Ouagadougou 
den 22. juni 2010 (EUT L 287 af 4.11.2010, s. 3).  
2 KOM(2011) 500. 
3 KOM(2011) 837. 
4 EUCO 37/13 + EUCO 37/13 COR 1.  
5 KOM(2011) 637. 
DA 3   DA 2. RESULTATER  AF HØRINGEN  AF DE INTERESSEREDE  PARTER  OG  
KONSEKVENSANALYSE 
Offentlig høring  
Kommissionen gennemførte mellem den 26. november 2010 og den 31. januar 2011 en 
offentlig høring om fremtidig finansiering af EU's optræden udadtil. Denne høring var baseret 
på et onlinespørgeskema ledsaget af et baggrundsdokument med titlen "Hvilke finansielle instrumenter til initiativer uden for EU efter 2013?". Generelt blev de r i svarene ikke givet 
udtryk for, at der var behov for gr undlæggende ændringer af de nuværende 
gennemførelsesmekanismer, selv om man i en stor del af besvarelserne gik ind for øget 
fleksibilitet og fore nklet gennemførelse. 
Konsekvensanalyse
 
Kommissionen gennemførte en konsekvensvurdering6, der omfattede 3 grundlæggende 
politikalternativer for hvert  opstillet mål (mere differe ntiering og koncentration, bedre 
koordinering med EU-medlemsstaterne, mere br ug af innovative finans ielle instrumenter og 
mere fleksibilitet): en stat us quo-løsning (ingen ændring sa mmenlignet med den 10. EUF) og 
en alternativ løsning med to delløsninger ti l ændring af EUF-ramme n. Status quo-løsningen 
blev ikke godtaget, fordi den ikke ville have løst de påpegede problemer. Delløsningerne løste 
de identificerede problemer i forskelligt om fang og havde hver især deres konsekvenser. Det 
blev med konsekvensvurderingen konkluderet, at for hvert af de ops tillede mål var det 
delløsning nummer to, som var mest i overensstemmelse med de  nye reviderede strategiske 
retningslinjer for EU's in dsats udadtil, fordi den: 
– gennem øget geografisk fokus bidrog ti l at målrette ressourcerne mod de 
områder, hvor behovet for dem var st ørst, og hvor den mulige virkning og 
værditilvæksten var størst  
– bidrog til øget sektorfokus og koncentrati on af ressourcer omkring et begrænset 
antal sektorer, hvilket styrke de EU's indsatspotentiale  
– øgede EU-bistandens effek tivitet og politiske løftestangseffekt gennem øget 
arbejdsdeling blandt donorerne, fælle s programmering og anvendelse af EU-
trustfonde 
– øgede den finansielle løftestangseffe kt for EU-tilskud gennem anvendelse af 
innovative finansielle instrumenter 
– muliggjorde hurtig tilpasning af bistandstild elingen for at tage hensyn til vilkår, 
der ændrer sig, eller speci fikke situationer (f.eks. krise, sårbarhed eller 
overgang) eller for at anvende en mere incitamentbaseret tilgang.  
                                                 
6 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexU riServ.do?uri=SEC:2011:1459:FIN:EN:PDF. 
DA 4   DA 3. JURIDISKE  ASPEKTER  AF FORSLAGET 
De vigtigste politikmål med EU's indsats udadt il er fastsat i Lissabontra ktaten (artikel 21 i 
EU-traktaten). Hertil kommer, at  det vigtigste mål med EU-udvi klingssamarbejdet (art. 208 i 
EU-traktaten) er at reducere fa ttigdommen og - på længere sigt - helt at komme den til livs. 
EU vil i den kontekst opfylde de forpligtelser og  tage hensyn til de mål, der er godkendt inden 
for rammerne af De Forenede Nationer og andre internationale organisationer. 
Hvad angår samarbejdet med AVS-lande og -regi oner, suppleres disse retlige rammer af 
Cotonouaftalen. 
Dette forslag lægges frem af Kommissionen på grundlag af en intern aftale om den 11. EUF7, 
ifølge hvilken der med enstemmighed bør vedt ages en rådsforordning om gennemførelsen af 
den 11. EUF under Cotonouaftalen – på forsla g af Kommission og efter høring af Den 
Europæiske Investeringsbank (EIB).  
4. BUDGETMÆSSIGE  KONSEKVENSER 
Ikke relevant  
5. HOVEDELEMENTER 
Gennemførelsesforordningen for den 11. EU F blev udarbejdet med følgende mål: 
– i tråd med de centrale principper mht. forenk ling og øget effektivitet , for at bringe så 
meget tekst som muligt i overensstemmelse med de vigtigste bestemmelser i Kommissionens forslag til Europa-Parlament ets og Rådets forordning om oprettelse 
af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde
8 ("DCI-forordningen") 
(navnlig om programmering) og i Kommissi onens forslag til Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning om fælles regler og  procedurer for gennemførelse af 
instrumenterne for Unionens optræ den udadtil ("CIR-forordningen")9 (navnlig om 
gennemførelse), som resulterer i forenkled e og harmoniserede gennemførelsesregler 
og –procedurer for alle instrumenter for indsats udadtil (med undtagelse af EUF og 
Grønland). Der tages med denne tilpas ning også hensyn til resultaterne af 
forhandlingerne i Rådet om disse tekster (Coreperniveau) og i Parlamentets udvalg, 
da dette forslag blev udarbejdet, og til kompromiser, der kan godtages af Kommissionen. Kommissionen forb eholder sig endvidere rett en til at tilpasse dette 
forslag efter vedtagelsen, under forhandli nger med Rådet, for fortsat at sikre 
kohærens i forhold til teksterne til DC I-forordningen og CIR-forordningen, der 
forhandles sideløbende hermed. Denne ti lpasning vil bidrage til en eventuel 
integrering af EUF i EU-budgettet i de fler årige finansielle rammer efter 2020 - i tråd 
med de forslag, Kommissionen fremsatte  i den ovennævnte meddelelse "Et budget 
for Europa 2020", og Det Europæiske Rå ds konklusioner af 8. februar 2013. 
                                                
 
7 Henvisning til den 11. intern e aftale om EUF indsættes. 
8 KOM(2011) 840. 
9 KOM(2011) 842. 
DA 5   DA – for at sikre, at teksten er  i overensstemmelse med best emmelserne i Cotonouaftalen, 
navnlig bilag IV om gennemførelse og fo rvaltningsprocedurer, samtidigt med at 
teksten forenkles i forhold til genne mførelsesforordningen for den 10. EUF10. 
Afsnit I: Mål og generelle principper - artikel 1 og 2  
Artikel 1 (Mål og kriterier for støtteberettigelse) er i videst muligt omfang tilpasset artikel 
2 i Kommissionens forslag til DCI-forordningen om  mål og kriterier for støtteberettigelse og 
indeholder også en henvisning til de bredere mål, principper og værdier, der er omhandlet i 
Cotonouaftalen, og til de udvik lingsmål og samarbejdsstrategier, der er fastlagt i EU's 
politikker, herunder "En dagsorden for forandrin g". Denne artikel fastsætter også et krav om, 
at kriterierne for at modtage officiel udvik lingsbistand, som er fastsat af OECD/DAC, 
opfyldes i videst muligt omfang. Den forkla rer også komplementariteten mellem de 
humanitære instrumenter og EUF-instrumenterne. 
Artikel 2 (Generelle principper) er tilpasset artikel 3, stk. 5 til 10, i Kommissionens forslag 
til DCI-forordningen. Den fastsætter hovedprincipperne for forordningens gennemførelse, som er øget kohærens i EU's indsats udadtil, forbedret koordinering med medlemsstaterne og 
andre bilaterale elle r multilaterale donorer samt en part nerlandsledet og regionalt ledet 
udviklingsproces med gensidig ansvarlighed gennem en tilgang præget af inklusion og 
deltagelse og anvendelse af effektive og inno vative samarbejdsmetoder i tråd med bedste 
OECD/DAC-praksis, således at bistandens effekt øges, og ove rlappende foranstaltninger og 
gentagelser undgås. 
Afsnit II: Programmering og ford eling af midler - artikel 3-7  
Artikel 3 (Generelle rammer for tildeling af midler) fastlægger rammer for tildeling af 
EUF-midler. Den er i videst muligt omfang tilpas set artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forslag 
til DCI-forordningen, som omhandler principperne for en differentieret tilgang til partnerlandene. Artikel 3 omhandl er anvendelse af principperne i meddelelsen "Forbedring af 
virkningen af EU's udviklingspo litik: En dagsorden for forandring" på EUF, og samtidig 
opfyldelse af kravene i Cotonouaftalen om tildeli ng af ressourcer (kriteri erne er beskrevet i 
artikel 3 i bilag IV til Cotonouaftalen). Tildelings kriterierne er derfor be skrevet i to stykker: i 
stk. 1 henvises der til Cotonouaftalens krav om  behov og resultater, og stk. 2 behandler mere 
specifikt differentieringsprincipperne i "En dags orden for forandring" vedrørende fastsættelse 
af de vejledende nationale tildelinger (behov, ka pacitet, forpligtelser, resultater og effekt). 
Artikel 4 (Generel programmeringsramme) fastlægger den generelle ramme for EUF-
programmering under denne forordning. I denne artikel henvises der til Cotonouaftalens principper vedrørende partnerskab og tilpasning, dvs. at programmeringen, når det er muligt, skal gennemføres sammen med det pågældende partnerland eller den pågældende region og i 
stigende grad være i overensst emmelse med deres strategier t il fattigdomsbekæmpelse. Denne 
artikel inddrager også elementer fra artike l 10, stk. 2, i Kommissionens forslag til DCI-
forordningen. For at sikre synergi og samm enhæng mellem Unionens og medlemsstaternes 
foranstaltninger vil medlemsstaterne blive fuldt inddraget i planlægningen, herunder gennem 
fælles programmering. På grund af EUF-finansieringens særlige ka rakter, er det hensigten, at 
alle medlemsstater skal deltage, herunder og så dem, der ikke er repræsenteret lokalt. 
Høringsprocessen vil desuden have deltagelse af andre donorer og udviklingsaktører samt 
civilsamfundet og regionale og lokale myndigheder.  
                                                
 
10 Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 (EUT L 210 af 1.13.2007, s. 6). 
DA 6   DA Artikel 4, stk. 3, omhandler vilkår, der er omhandlet i Cotonouaftal en, og hvor Kommissionen 
kan fastlægge specifikke bestemmelser om ensidig programmering og gennemførelse af 
udviklingsbistand. 
Artikel 4, stk. 4, henviser til EU's mål vedrør ende koncentrering af  bistand, der blev 
bekendtgjort i meddelelsen "Forbedring af vir kningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden 
for forandring", med en begrænsning til 3 inte rventionssektorer i forbindelse med bilateral 
programmering, hvilket er i tråd med artikel  5, stk. 4, i Kommissionens forslag til DCI-
forordningen.  
Artikel 5 (programmeringsdokumenter) er i videst muligt omfang tilpasset artikel 11 i 
Kommissionens forslag til DCI-f orordningen. Den fastsætter krav et om strategipapirer og 
redegør for principperne for forberedelse af diss e og for udarbejdelse af  flerårige vejledende 
programmer baseret på strategipapirerne. Artik len omhandler også de tilfælde, hvor der ikke 
er behov for at udarbejde et strategi dokument for at forenkle og strømline 
programmeringsprocessen og fremme fælles plan lægning med medlemsstater og tilpasning til 
udviklingslandenes nationale programmer. Denne artikel giver således også mulighed for at 
udarbejde et fælles rammedokument, der fa stlægger en samlet EU-strategi, som 
udviklingspolitikken vil være en del af. I tråd med partnerskabsprincippet i Cotonouaftalen 
kræves det, at partnerlandet godke nder, at der anvendes alternative 
programmeringsdokumenter. I modsat fald vil der skulle udarbejdes et strategidokument. 
Artikel 5, stk. 5 og artikel 5, stk. 6, omhandler EUF-speci fikke programmeringstyper som 
omhandlet i Cotonouaftalen, dvs. for sama rbejde mellem AVS-staterne og særlige 
støtteprogrammer.  
Artikel 6 (programmering for lande og regioner,  der befinder sig i en krise, i en periode 
efter en krise eller i en usikker situation) er tilpasset artikel 12 i Kommissionens forslag til 
DCI-forordningen. Den understreger de særlige be hov og vilkår for lande, der befinder sig i 
en krise, i en periode efter en krise eller i en usikker situation, som bør tages i betragtning ved 
udarbejdelsen af progr ammeringsdokumenterne.  
Artikel 7 (godkendelse og ændring af programmeringsdokumenterne)  er i videst muligt 
omfang tilpasset artikel 14 i Kommissionens forslag til DCI-forordningen, som omhandler godkendelse af strategipapirer og godkendelse af flerårige ve jledende programmer. Artiklen 
fastsætter, at programmerings dokumenter (dvs. strategipapi rer, flerårige vejledende 
programmer og særlige støtteprogrammer) godke ndes af Kommissionen efter artikel 14 i 
denne forordning. Den afspejler også bestemmelserne i Cotonouaftalen om indsendelse af 
dokumenter til det blandede parlamentarisk e udvalg og AVS-statens eller -regionens 
godkendelse af programmeringsdokumenter efter Kommissionens godkendelse. Den 
omhandler revision af program meringen og om nødvendigt (i tilfælde af en signifikant 
udvikling i strategien eller de programmerede  prioriteter) af de tilhørende dokumenter. 
Artiklen sikrer smidighed og forenkling gennem fa stsættelse af tilfælde med ikke-signifikante 
ændringer, som EUF-udvalget er informer et om. Artiklen omhandler også en særlig 
hasteprocedure til ændring af programmerings dokumenterne i behørigt begrundede særligt 
hastende tilfælde svarende til udvalgsproceduren i artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011
11, 
jf. artikel 14, stk. 10, i denne forordning. 
                                                 
11 Europa-Parlamentets og Rådets forordning om de generelle regler og principper for, hvordan 
medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser. 
DA 7   DA Afsnit III: Gennemføre lse – artikel 8-13  
Artikel 8 (generel ramme for gennemførelse) fastsætter den ge nerelle ramme for 
gennemførelse af EU-bistand i relation til finansforordningen for den 11. EUF. 
Artikel 9 (vedtagelse af handlingsprogrammer,  individuelle foranstaltninger og særlige 
foranstaltninger) er i videst muligt omfang tilpasset artikel 2 i Kommissionens forslag til 
CIR-forordningen. Den fastsætter det princip, at finansierings afgørelser, der træffes af 
Kommissionen, skal antage form af ha ndlingsprogrammer baseret på flerårige 
programmeringsdokumenter. Der kan imidlertid vedtages individuelle foranstaltninger uden 
for rammerne af handlingsprogrammer, hvis de  er i overensstemmelse med de flerårige 
programmeringsdokumenter. I særlige tilfælde (u sædvanlige omstændigheder eller uforudsete 
behov), som er omhandlet i Cotonouaftalen , kan Kommissionen også vedtage særlige 
foranstaltninger, der ikke er omhandlet i de flerårige programme ringsdokumenter. Artiklen 
fastsætter procedurer for vedtagelse af de næ vnte finansieringsafgørelser. Den fastsætter også 
specifik miljøscreening, herunder for klimaæ ndringer og indvirkning på biodiversitet.  
Artikel 10 (supplerende bi drag fra medlemsstaterne)  omhandler betingelserne for 
forvaltning af frivillige bidrag, som medlemsstat erne kan yde til Kommi ssionen eller til EIB i 
overensstemmelse med den 11. interne EUF-aftale. 
Artikel 11 (skatter, afgifter og told)  omhandler mulige ordninger med hensyn til skatter, 
afgifter og told, jf. artikel 5 i Kommissionens forslag til CIR-forordningen, og er samtidigt i 
overensstemmelse med bestemmelserne i ar tikel 31 i bilag IV til Cotonouaftalen. 
Artikel 12 (beskyttelse af EU's finansielle interesser) er tilpasset artikel 7 i Kommissionens 
forslag til CIR-forordningen. De n fastsætter foranstaltninger,  der skal beskytte EU's 
finansielle interesser og sæ tte den (navnlig Kommissionen, Re visionsretten og OLAF) i stand 
til at gennemføre al nødvendig kontrol med de  foranstaltninger, der gennemføres. 
Artikel 13 (regler om nationalitet og oprind else i forbindelse med offentlige indkøb, 
tildeling af tilskud og a ndre tildelingsprocedurer) er ikke tilpasset artikel 8 og 9 i 
Kommissionens forslag til CIR-forordningen, efte rsom den henviser til bestemmelserne om 
regler for nationalitet og oprindelse i artikel 20 i b ilag IV til Cotonouaftalen. 
Afsnit IV: Procedurer til besl utningstagning - artikel 14-16  
Artikel 14 (EUF-udvalgets ansvar) fastsætter EUF-udvalgets opgaver og inddragelse ved 
gennemførelsen af denne forordning. Den tilpasser EUF-procedurerne til artikel 15 i Kommissionens forslag til CIR-forordni ngen, som henviser til forordningen om 
udvalgsprocedurer. Procedurerne anvendes tilsva rende på artikel 3 (f ælles bestemmelser), 
artikel 5 (undersøgelsesprocedure) og artikel 8 (hasteprocedure) i forordning (EU) nr. 
182/2011 om udvalgsprocedurer.  
Artikel 15 (fredsfaciliteten for Afrika) fastsætter ad hoc-procedurer for fredsfaciliteten for 
Afrika. 
Artikel 16 (investeringsfacilitetsudvalget)  omhandler opbygningen af og funktionsmåden 
for investeringsfacilitetsudvalget, der er neds at i EIB-regi efter den interne aftale, i 
forbindelse med gennemførelsen af denne foro rdning. Den beskriver også gennemførelsen af 
og betingelserne for EIB- foranstaltningerne.  
DA 8   DA Afsnit V - Afsluttende be stemmelse - artikel 17-22 
Artikel 17 (deltagelse af tredjelande eller regioner i tredjelande) er baseret på 
gennemførelsesforordningen for den 10. EUF og tager hensyn til artikel 15 i Kommissionens 
forslag til DCI-forordningen. Den giver mulighe d for at udvide mulighederne for at modtage 
støtte under den EUF-ramme, der er fastsat fo r AVS-landene, til også at omfatte ikke-AVS-
udviklingslande og regionale integrationsorga ner med AVS-deltagelse. Den fremmer også 
styrkelse af regionale program mer for samarbejde mellem AVS-lande, OLT'er og regioner i 
EU's yderste periferi.  
Artikel 18 (overvågning, rapportering om og evaluering af EUF-bistand)  er tilpasset 
artikel 12 og 13 i Kommissionen forslag til CIR-forordningen. Den forpligter Kommissionen 
og EIB til regelmæssigt at eval uere resultaterne af de genne mførte politikke r, programmer og 
projekter og, for Kommissionens vedkommende, til at se på selve programmeringens 
effektivitet samt til hvert andet år at udarbej de en rapport om de gjorte fremskridt og 
gennemførelsen af denne forordning. Den fast sætter også, at der skal gennemføres en 
evaluering af resultaterne med hensyn til opfyldelse af forplig telser og gennemførelse af 
betalinger og den ydede bistands  effekt, og at der skal gennem føres midtvejsevalueringer og 
afsluttende evalueringer af AVS -investeringsfacilitetens anvende lse som omhandlet i bilag II 
til Cotonouaftalen. 
Artikel 19 (klimaindsats- og biodiversitetsudgifter)  er tilpasset artikel 14 i Kommissionens 
forslag til CIR-forordningen. Den omhandler et  særligt sporingssystem baseret på OECD-
metoden ("Rio-markørerne"). 
Artikel 20 (Tjenesten for EU's Optræden Udadtil) er en horisontal artikel, der findes i alle 
Kommissionens forslag til forordning om indsat sen udadtil, f.eks. artikel 21 i Kommissionens 
forslag til DCI-forordningen. Det understreges he ri, at denne forordning finder anvendelse i 
overensstemmelse med Rådets afgørelse om, h vordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil 
skal tilrettelægges og fungere12, særlig artikel 9. 
Artikel 21 (overgangsforanstaltninger) omhandler en overgangsfacilitet, der skal sikre 
tilgængelige midler i tilfælde af en sen ikrafttrædelse af den 11. EUF, navnlig under 
hensyntagen til mulige forsinkelser i ratificer ingsprocessen for den interne aftale om den 
11. EUF. Indtil ikrafttrædelsen af den 11. EUF bør handlingsprogrammer, individuelle 
foranstaltninger, særlige foranstaltninger og særlige handlingsprogrammer for støtteudgifter 
derfor finansieres inden for rammerne af restbe løb fra tidligere EUF'er  og fra midler, der er 
frigjort fra projekter under di sse EUF'er. Midler, der afsættes13 under overgangsfaciliteten, 
skal bogføres under den 11. EUF. Ved vedtagel se af denne forordning med enstemmighed 
træffer Rådet afgørelse om at anvende restbeløb fra tidligere EUF'er som beskrevet i artikel 1, 
stk. 5, i den interne aftale om den 10. EUF og i artikel 5 i bila g Ib til Cotonouaftalen. Denne 
artikel omhandler også den fortsatte anvendelse af finansforordningen for den 10. EUF, indtil 
finansforordningen for den 11. EUF træder i kraft.  
Artikel 22 (ikrafttrædelse) fastsætter, at denne forordning skal anvendes fra den 1. januar 
2014 indtil den sidste anvendelsesdato fo r den interne aftale om den 11. EUF. 
                                                 
12 Rådets afgørelse (EU) 2010/427. 
13 "Godkendt" i henhold til EIB-terminologien. 
DA 9   DA 2013/0211 (NLE) 
Forslag til 
RÅDETS FORORDNING 
om gennemførelse af den 11. Europæiske Udviklingsfond 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — 
under henvisning til traktaten om Den Europæis ke Union og traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde, 
under henvisning til partnerskabsaftalen mellem me dlemmerne af gruppen af stater i Afrika, 
Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000
14 (i det følgende 
benævnt "Cotonou-aftalen"), 
under henvisning til den intern e aftale mellem repræsentant erne for medlemsstaternes 
regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Den Europæiske Unio ns bistand i henhold til 
den flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020 i overensstemmelse med Cotonouaftalen samt om finansie l bistand til de oversøiske la nde og territorier, på hvilke 
fjerde del af traktaten om Den Europæis ke Unions funktionsmåde finder anvendelse
15 ("den 
interne aftale"), særlig artikel 10, stk. 1, 
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Den Eu ropæiske Investeringsbank (EIB), og 
ud fra følgende betragtninger: (1) Afgørelse nr. (…) truffe t af AVS-EU-Ministerrådet
16 fastsætter den flerårige 
finansielle ramme for samarbejde me d AVS-landene i pe rioden 2014-2020 ved 
vedtagelse af et nyt bila g Ic til Cotonouaftalen.  
(2) I den interne aftale fastsættes de fo rskellige rammebeløb for den 11. Europæiske 
Udviklingsfond ("den 11. EUF"), fordeli ngsnøglen og bidragene til den 11. EUF, 
EUF-udvalget nedsættes, og der nedsættes et investeringsfacilitetsudvalg ("IF-
udvalget") og fastsættes bestemmelser om  stemmevægt og kvalificeret flertal. 
(3) I den interne aftale fastsættes desuden det samlede beløb for EU's bistand til staterne i 
Afrika, Vestindien og Stillehavet ("AVS-s taterne") (med undtagelse af Republikken 
Sydafrika) og til de oversøiske lande og territorier ("OLT'er") for den syvårige periode 
                                                 
14 EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3. Som ændret ved aftale undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005. 
(EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4) og ved aftale undertegnet i Ouagadougou den 22. juni 2010 (EUT L 287 af 4.11.2010, s. 3). 
15 Henvisning til den 11. interne afta le om EUF indsættes: EUT L (…). 
16 Henvisning til afgørelse truffet af AVS-E U-Ministerrådet indsættes: EUT L (…). 
DA 10   DA 2014-2013 til 30 506 mio. EUR, som tilvejebringe s af medlemsstater ne. Ud af dette 
beløb afsættes (…) mio. EUR til AVS-landene som specificeret i den flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020, som der henvises til i bilag Ic i 
Cotonouaftalen, (...) mio. EUR afsættes ti l OLT'er og (…) mio. EUR afsættes til 
Kommissionen til udgifter til støttef unktioner i tilknytning til Kommissionens 
programmering og gennemførelse af EUF'en. 
(4) Tildelingen til OLT'erne under den 11. EUF er omfattet af Rådets  afgørelse (…) af 
(…) om OLT'ernes associering med Den Europæiske Union
17 og af 
gennemførelsesbestemmelserne hertil og even tuelle efterfølgende ajourføringer af 
disse. 
(5) Foranstaltninger, der er om fattet af og berettiget til at  modtage finansiering i henhold 
til Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om  humanitær bistand18, 
finansieres kun under ekstraordinære omst ændigheder under den 11. EUF, hvis der er 
behov for sådan bistand til at sikre kontinuite t i samarbejdet fra en  krisesituation til 
stabile vilkår for udviklingen, og kan ikke finansieres over Den Europæiske Unions 
almindelige budget. 
(6) Rådet vedtog den 11. april 2006 princippet om finansiering af fredsfaciliteten for 
Afrika ved hjælp af EUF. 
(7) AVS-landene vil også være berettigede til at modtage EU-bistand under tematiske 
programmer omhandlet af Europa-Parlamentet s og Rådets forordning (EU) nr. (…) af 
(…) om oprettelse af et instrument til fina nsiering af udvi klingssamarbejde, af Europa-
Parlamentets og Rådets forordning (EU)  nr. (…) af (…) om oprettelse af et 
partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande, af Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning (EU) nr. (…) af (…) om opr ettelse af et stabilitetsinstrument og af 
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (E U) nr. (…) af (…) om  oprettelse af et 
finansieringsinstrument til fremme af  demokrati og menneskerettigheder på 
verdensplan. Disse programmer bør tilfør e værdi til, være sammenhængende med og 
supplere programmer, der finansieres under den 11. EUF. 
(8) Som det fremgår af artikel 13, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning 
(EU) nr. om "Erasmus for Alle" - EU-p rogrammet for uddannelse, erhvervsrettet 
uddannelse, ungdom og idræt19 - afsættes der et vejledende beløb på 
1 812 100 000 EUR til fremme af den internationale dimension af videregående uddannelse fra forskellige eksterne instrumenter (instrumentet for 
udviklingssamarbejde, det europæiske na boskabsinstrument, instrumentet til 
førtiltrædelsesbistand, partnerskabsinstrume ntet og Den Europæiske Udviklingsfond) 
til tiltag vedrørende læringsmobilitet til elle r fra lande uden for EU og til samarbejde 
og politisk dialog med myndigheder/institu tioner/organisationer fra disse lande. 
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. […/…] ["Erasmus for Alle"] gælder for anvendelsen af disse midler. Midlerne bør  stilles til rådighed via to flerårige 
tildelinger, der kun omfatter henholdsvis de fø rste fire år og de resterende tre år. 
Midlerne bør afspejles i den flerårige vejle dende planlægning under denne forordning i 
overensstemmelse med de fastlagte behov  og prioriteter i de berørte lande. 
Bevillingerne bør justeres i tilfælde af større uforudsete ændringer af vilkårene eller en 
                                                
 
17 Henvisning til den reviderede associer ingsafgørelse indsættes: EUT L (…). 
18 EFT L 163 af 2.7.1996, s. 1. 
19 EUT L […]. 
DA 11   DA vigtig politisk udvikling i overensstemmelse med priori teterne for EU's optræden 
udadtil. 
(9) Det regionale samarbejde mellem AVS-sta terne, OLT'erne og regionerne i EU's 
yderste periferi bør fremmes yderligere. 
(10) For at implementere den 11. EUF bør de r indføres en procedure for programmering, 
undersøgelse og godkendelse af bistand og fastlæ gges detaljerede regl er for kontrollen 
med bistandens anvendelse. Den (…) vedt og repræsentanterne for medlemsstaternes 
regeringer, forsamlet i Rådet, afgørelse (… ) om midlertidig anvendelse af den interne 
aftale20 med henblik på vedtagelsen af  gennemførelsesforordningen og 
finansforordningen og bl.a. med henblik på nedsættelse af EUF-udvalget og IF-udvalget. 
(11) Den europæiske konsensus om udvikling af 22. december 2005
21 og Rådets 
konklusioner om Kommissionens meddelelser  "Forbedring af virkningen af EU's 
udviklingspolitik: En dagsorden for forandring"22 og "EU's fremtidige tilgang til 
budgetstøtte til tredjelande"23 bør udgøre de overordnede politikrammer for 
programmering og gennemførelse af den 11. EUF sammen med de internationalt aftalte principper om bistandseffektivitet so m f.eks. de principper, der er fastsat i 
Paris-erklæringen om bistandseffektiv itet fra 2005, EU's adfærdskodeks om 
arbejdsdeling i udviklingspolitik  (2007), EU-retningslinjerne for 
Accrahandlingsplanen (2008) og slutdokumente t fra Busanforummet (2011) samt FN's 
konvention om rettigheder for personer med handicap, som EU har undertegnet. 
(12) Den Europæiske Union ønsker også at si kre kohærensen i for hold til andre områder 
inden for sin indsats udadtil ved fastlæggelse af EU's politik for udviklingssamarbejde og strategisk programmering og genn emførelse af foranstaltninger. 
(13) Bekæmpelse af klimaændringer og m iljøbeskyttelse er nogle af de største 
udfordringer, som Unionen står over for,  og hvor der er et presserende behov for 
internationale tiltag. I overensstemmelse med hensigtserklæringen i Kommissionens 
meddelelse "Et budget for Europa 2020" af 29. juni 2011 skal denne forordning i videst muligt omfang bidrage til at nå de t mål, at mindst 20 % af EU's samlede 
finansiering skal helliges klimamål, sam tidigt med at man respekterer princippet om 
partnerskab med AVS-landene, som er fast sat i Cotonouaftalen. Tiltag i landene til 
reducering af kulstofemissi oner og styrkelse af modstandsdygtigheden over for 
klimaændringer bør om muligt styrke hina nden gensidigt for at øge deres virkning. 
(14) Unionen og medlemsstater ne bør fremme overensstemmelsen og komplementariteten 
mellem deres respektive politikker for udvik lingssamarbejde, især  ved at mødekomme 
partnerlandenes og -regionernes prioriteter på nationalt og regi onalt niveau. For at 
sikre, at Unionens og medlemsstater nes politik for udviklingssamarbejde 
komplementerer og styrker hinanden, er det hensigtsmæssigt at fastsætte fælles 
planlægningsprocedurer, som bør anvende s, når det er muligt og relevant. 
                                                
 
20 Henvisning til afgørelse (…) om midlertidig anvendelse indsættes.  
21 EUT C 46 af 24.2.2006, s. 1. 
22 Rådsdokument 9369/12 af 14. maj 2012. 
23 Rådsdokument 9371/12 af 14. maj 2012. 
DA 12   DA (15) På topmødet i december 2007 mellem EU og Afrika vedtoges det strategiske 
partnerskab for Afrika og EU24, som blev bekræftet på EU-Afrika-topmødet i 
november 2010. Den 19. november 201225 vedtog Rådet også konklusioner om den 
fælles partnerskabsstrategi for Vestindien  og EU, som erstattede Rådets konklusioner 
om partnerskabet mellem Vestindien og EU af 11. april 2006. For Stillehavet vedtog 
Rådet den 14. maj 2012 konklusioner om et fornyet udviklingspartnerskab26, som 
ajourførte og supplerede den strategi, der bl ev vedtaget i 2006 (R ådets konklusioner af 
17. juli 2006). 
(16) Den Europæiske Unions finansielle interesser bør bes kyttes ved hjælp af 
forholdsmæssigt afpassede foranstalt ninger i hele udgiftscyklussen, herunder 
vedrørende forebyggelse, påvisning og undersøgelse af uregelmæssigheder samt 
inddrivelse af midler, der er  gået tabt, betalt uberettiget  eller anvendt ukorrekt, og i 
givet fald anvendes sanktioner. Disse  foranstaltninger bør gennemføres i 
overensstemmelse med de gældende aftale r, der er indgået med internationale 
organisationer og tredjelande.  
(17) Ifølge artikel 1, stk. 5, i den interne aftale om den 10. EUF og artikel 5 i bilag Ib til 
Cotonouaftalen bør der med midlerne fra de n 10. EUF (bortset fra beløb, der afsættes 
til investeringsfaciliteten, eksklusive de tilhørende rentegodtgørelser) ikke indgås forpligtelser efter den 31. december 2013, medmindre Rådet på forslag fra Kommissionen enstemmigt beslut ter det modsatte. Det bør fastsættes, at disse midler 
anvendes til at sikre kontinuitet,  hvis ikrafttrædelsen af de n 11. EUF forsinkes. Som et 
supplement til artikel 10 i den interne af tale om den 11. EUF, ifølge hvilken 
gennemførelsesforordningen til den 10. EUF skal  forblive i kraft in dtil vedtagelsen af 
gennemførelsesforordningen til den 11. EUF, bør det også fastsættes, at 
finansforordningen til den 10. EUF forbliv er i kraft indtil vedtagelsen af 
finansforordningen til 11. EUF.  
(18) Det er fastsat i Rådets afgørelse 20 10/427/EU, hvordan Tjenesten for EU's Optræden 
Udadtil skal tilrettelægges og fungere — 
VEDTAGET DENNE FORORDNING: 
AFSNIT
 I 
MÅL  OG  GENERELLE  PRINCIPPER 
Artikel 1 
Mål og støtteberettigelseskriterier 
1. Geografisk samarbejde med AVS-lande og -regioner inden for rammerne af den 11. 
EUF baseres på mål, grundlæggende princi pper og værdier, der er afspejlet i 
Cotonouaftalens generelle bestemmelser. 
                                                 
24 Rådsdokument 16344/07. 
25 Rådsdokument 16455/12. 
26 Rådsdokument 9877/12. 
DA 13   DA 2. Samarbejdet skal navnlig finde sted i nden for rammerne af principperne og målene 
for EU's indsats udadtil og i overensstemme lse med den europæiske konsensus om 
udvikling og efterfølgende ændri nger heraf og tilføjelser hertil:  
a) det primære mål med samarbejdet unde r denne forordning er at nedbringe og 
på længere sigt udrydde fattigdom 
b) samarbejde under denne forordning vil også bidrage til: 
i) at fremme bæredygtig udvikling i økonomisk, social og miljømæssig 
henseende, og 
ii) konsolidere og under støtte demokrati, retsstat en, god regeringsførelse, 
menneskerettigheder og de relevante principper i international ret. 
Virkeliggørelsen af disse mål måles ved hj ælp af relevante indikatorer, herunder 
indikatorer for den menneskelige udvikling, navnlig millenniumudviklingsmål 1 for litra a) og millenniumudviklingsmål 1-8 fo r litra b), og efter 2015 andre indikatorer, 
som EU og dens medlemsstater  er nået til enighed om. 
3. Programmeringen skal være af en sådan ar t, at den i videst muligt omfang opfylder 
de kriterier for adgang til statslig udvik lingsbistand ("ODA" (o fficial development 
assistance)), der er fa stlagt af OECD/DAC.  
4. Tiltag, der er omfattet af og berettiget til  støtte i henhold til Rådets forordning (EF) 
nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand
27, finansieres i princippet ikke i 
henhold til nærværende forordning, uden at det berører behovet for at sikre 
kontinuitet i samarbejdet fra en situation me d krise og frem mod etablering af stabile 
udviklingsvilkår. I sådanne tilfælde skal der gøres en særlig indsats for at sikre, at humanitær nødhjælp, genopbygning og udviklings bistand er knyttet effektivt 
sammen. 
Artikel 2 
Almindelige principper  
5. Ved gennemførelse af denne forordning skal  der sikres kohærens  i forhold til andre 
områder inden for EU's indsats udadtil og andre relevante EU-politikker samt 
strategisk kohærens til fr emme af udvikling i overens stemmelse med artikel 208 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Til det formål baseres 
foranstaltninger, der finansieres under de nne forordning, herunder foranstaltninger, 
der forvaltes af Den Europæiske Investerings bank (EIB), på de samarbejdspolitikker, 
der er fastlagt i dokumenter omhandlende  f.eks. ordninger, erklæringer og 
handlingsplaner for EU og de berørte tredje lande og regioner, og på EU's afgørelser, 
særlige interesser, politikprioriteter og strategier. 
6. EU og medlemsstaterne tilstræber regelm æssig og hyppig udveksling af oplysninger, 
bl.a. med andre donorer, og fremmer bedr e koordinering og komplementaritet 
mellem donorerne ved at arbejde hen imod en  fælles flerårig planlægning, der er 
baseret på partnerlandenes begrænsn ing af fattigdom eller tilsvarende 
                                                
 
27 EFT L 163 af 2.7.1996, s. 1. 
DA 14   DA udviklingsstrategier. De kan gennemføre fæ lles tiltag, herunder fælles analyse af og 
fælles opfølgning af disse strategier ved at  identificere prioriterede sektorer for 
intervention og arbejdsdeling i landene, fælles missioner med inddragelse af alle 
donorer og ved at anvende samfinansiered e og delegerede samarbejdsordninger.  
7. EU fremmer en multilateral tilgang til globale udfordringer og samarbejder med 
medlemsstater og partnerlande i den hensee nde. Hvis det er re levant, fremmer EU 
samarbejde med internationale organisati oner og organer og andr e bilaterale donorer. 
8. Forbindelserne mellem EU og medlemsstater ne og partnerlandene er baseret på og 
vil fremme værdier vedrørende menneskeret tigheder, demokrati og retsstaten samt 
principper om ejerskab og fælles ansvarlighed.  
I forbindelserne med partnerlande tages der endvidere hensyn til deres engagement 
og resultater med hensyn til at implementere internationale aftaler og aftaler med EU. 
9. Den Europæiske Union fremmer et effek tivt samarbejde med partnerlandene og 
-regionerne i tråd med bedste internationale praksis. Den tilpasser sin støtte til partnernes nationale elle r regionale udviklingsstrategier, reformpolitikker og 
procedurer, hvor det er muligt, og støt ter demokratisk ejerskab og national 
ansvarlighed. EU fremmer til det formål:  
a) en udviklingsproces, der er gennemsig tig, og som partnerlandet eller -regionen 
styrer og ejer, herunder frem me af lokal ekspertise 
b) styrkelse af befolkningernes stil ling i partnerlandene, strategier med 
inddragelse og deltagelse i udviklingspro cessen og bred inddragelse af alle 
samfundssegmenter i udviklingsprocesse n og i den nationale og regionale 
dialog, herunder den politiske  dialog. Der skal være særlig opmærksomhed på 
de respektive roller, der spilles af  parlamenter, lokale myndigheder og 
civilsamfundet, bl.a. med hensyn ti l deltagelse, tilsyn og ansvarlighed 
c) effektive samarbejdsmetoder og –ins trumenter i tråd med bedste OECD/DAC-
praksis, herunder anvendelse af innovative instrumenter som f.eks. 
sammenblanding af tilskud og lån og andre risikodelingsmekanismer i udvalgte sektorer og lande samt deltagelse af  den private sektor – under behørig 
hensyntagen til gældsbæredygtigheden og an tallet af sådanne mekanismer. Alle 
programmer, interventioner og samarbej dsmetoder og –instrumenter tilpasses 
de særlige vilkår i de enkelte partne rlande eller –regioner med fokus på 
programbaserede tilgange, ydelse af forudsigelige bistandsmidler, mobilisering af private ressourcer, her under fra den lokale private sektor, universel og ikke-
diskriminerende adgang til basale ydelser og udvikling og anvendelse af landesystemer  
d) mobilisering af indenlandske indtægter og styrkelse af partnerlandenes 
finanspolitik med det formål at begrænse fattigdommen og afhængigheden af bistand 
e) politikker og planlægning med større gennemslagskraft gennem koordinering, 
konsekvens og harmonisering mellem donorerne med det formål at skabe synergi og undgå overlapning og dobbeltarb ejde, forbedre komplementariteten 
og støtte initiativer, der omfatter alle donorer 
DA 15   DA f) koordinering i partnerlande og –reg ioner under anvendel se af vedtagne 
retningslinjer og principper om bedste  praksis for koordineringen og bistandens 
effektivitet 
g) resultatbaserede tilgange til udvik ling, herunder omfattende  gennemsigtige og 
nationalt inspirerede resultatrammer, der i givet fald er baseret på internationalt fastsatte mål og indikatorer, f.eks. millenniumudviklingsmålene, med henblik på at evaluere og videreformid le resultaterne og effekten af 
udviklingsbistanden. 
10. EU støtter efter behov samarbejde og dialog og udviklingsdimensionen i 
partnerskabsaftaler og trepartssamarbejde på bilateralt, regionalt og multilateralt plan. EU fremmer syd-syd-samarbejde. 
11. I forbindelse med sine udviklingssamarbej deaktiviteter trækker EU efter behov på 
medlemsstaternes reform- og overgangserfaringer og deler egne erfaringer med medlemsstaterne.  
12. EU tilstræber at udveksle oplysninge r med civilsamfundet regelmæssigt. 
AFSNIT
 II  
PLANLÆGNING  OG  TILDELING  AF MIDLER 
Artikel 3 
Overordnet ramme for tildeling af midler  
1. Kommissionen fastlægger de flerårige vejledende tildeli nger af ressourcer til hvert 
AVS-land og -region og til samarbejde me llem AVS-landene på grundlag af de 
kriterier, der er fastsat i artikel 3 og 9 og artikel 12c, i bilag IV til Cotonouaftalen, 
inden for de finansielle ramme r, der er fastsat i artikel 2 i den interne aftale.  
2. Ved bestemmelsen af de vejledende nationale tildelinger anvendes der en 
differentieret tilgang for at sikre partnerl andene et skræddersyet samarbejde baseret 
på: 
a) deres behov 
b) deres evne til at generere og få adgang til finansielle ressourcer og evne til at 
anvende midlerne  
c) deres engagement og resultater, samt d) den potentielle effekt af EU's bistand.  De lande, der er i størst nød, navnlig de mindst udvikled e lande, lavindkomstlande og 
lande, der er i krise, befinder sig i en periode efter en kris e eller i en usikker og udsat 
situation, skal i første omgang tildeles midler.  
DA 16   DA Artikel 4 
Overordnede rammer for programmering 
1. Programmering af bistand til AVS-sta ter og –regioner under Cotonouaftalen 
foretages i overensstemmelse med de gene relle principper, der er omhandlet i 
artikel 1-14 i bilag IV til den pågælde nde aftale, og med ar tikel 1 og 2 i denne 
forordning. 
2. Bortset fra de tilfælde, der er nævnt i stk. 3, foretages programmeringen i fællesskab 
med det berørte partnerland eller den be rørte partnerregion, og den tilpasses i 
stigende grad partnerlandenes eller –regi onernes strategier t il fattigdomsbekæmpelse 
eller tilsvarende strategier. 
EU og EU's medlemsstater konsultere r hinanden på et tidligt tidspunkt i 
programmeringsprocessen for at fremme komplementariteten og kohærensen i deres 
samarbejde.  
EU konsulterer EIB i anliggender, der vedrører  dens ekspertise og aktiviteter, samt 
andre donorer og udviklingsaktører, herunder repræsentanter for civilsamfundet og 
regionale og lokale myndigheder.  
Kommissionen og de lokalt repræsentere de medlemsstater tilstræber fælles 
programmering, hvor det er muligt og hensig tsmæssigt. Alle andre medlemsstater 
opfordres til at bidrage til at styr ke EU's fælles indsats udadtil. Fælles 
programmering baseres på de komparati ve fordele for alle EU's donorer. 
3. Under omstændigheder som dem, der henvise s til i artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 
5, i bilag IV til Cotonouaftalen, kan Kommissionen fastsætte specifikke 
bestemmelser om programmering og implemen tering af udviklingsstøtte ensidigt i 
overensstemmelse med de berørte EU-politikker. 
4. EU koncentrerer principielt sin bilatera le bistand omkring højst tre sektorer. 
Artikel 5 
Programmeringsdokumenter 
1. Strategidokumenter er dokumenter, der udarbejdes af EU og de pågældende 
partnerlande eller –regione r med henblik på at sikre kohærente politikrammer for 
udviklingssamarbejde, der er i overen sstemmelse med det overordnede mål og 
rækkevidden, målene og de generelle principp er, der er fastsat i Cotonouaftalen, og i 
overensstemmelse med de princippe r, der er fastlagt i artikel  2, 8 og 12a i bilag IV til 
denne aftale. 
Ved udarbejdelse og gennemførelse af stra tegidokumenter anvendes principperne om 
støtteeffektivitet: nationa lt ejerskab, partnerskab, koordinering, harmonisering, 
tilpasning til modtagerlandets nationale eller regionale systemer, gennemsigtighed, gensidig ansvarlighed og resultatorienter ing som omhandlet i artikel 2 i denne 
forordning. Programmeringsperioden synk roniseres principielt i forhold til 
partnerlandenes strategicyklusser. 
DA 17   DA 2. Med de pågældende partnerlandes elle r –regioners samtykke kræves der ikke 
strategipapirer for: 
a) lande eller regioner, der har en udviklingsstrategi i form af en udviklingsplan 
eller et lignende udviklingsdokument,  som Kommissionen har godkendt som 
grundlag for det tilhørende flerårige ve jledende program ved vedtagelsen af 
sidstnævnte dokument  
b) lande eller regioner, for hvilke EU og medlemsstaterne har vedtaget et fælles 
flerårigt programmeringsdokument 
c) lande eller regioner, for hvilke der allerede findes et fælles rammedokument, 
der fastlægger en samlet EU-strategi for forbindelserne med de pågældende 
partnerlande eller –r egioner, herunder EU 's udviklingspolitik 
d) regioner, som har en strategi , der er vedtaget  sammen med EU. 
e) lande, hvor EU har til hensigt at synkr onisere sin strategi med en ny national 
cyklus, der starter før 1. januar 2017. I sådanne tilfælde vil det flerårige vejledende program for perioden me llem 2014 og begyndelsen af den nye 
nationale cyklus indeholde EU's opfølgning for det pågældende land. 
3. Der kræves ikke strategidokumenter fo r lande og regioner, som modtager en 
indledende EU-bevilling under denne foror dning på under 50 mio. EUR for perioden 
2014-2020. I sådanne tilfælde vil de flerårige vejledende programmer indeholde EU's 
opfølgning for disse lande eller regioner.  
Hvis de valgmuligheder, der er omhandlet  i stk. 2 og 3, i kke kan godtages af 
partnerlandet eller –regionen, uda rbejdes der et strategidokument. 
4. Bortset fra de omstændigheder, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, baseres de 
flerårige vejledende programmer på dial og med partnerlandene eller –regionerne og 
udarbejdes på grundlag af de strategi dokumenter eller lignende dokumenter, der 
henvises til i denne artikel, og gøres til genstand for en aftale med de pågældende 
partnerlande elle r –regioner.  
I henhold til denne forordning kan det fæ lles flerårige progra mmeringsdokument, der 
er omhandlet i stk. 2, litra b), hvis det opf ylder de principper og betingelser, der er 
fastsat i dette stykke, og herunder indeholder en vejledende fordeling af midler, efter 
den procedure, der er fastsat i artikel 14, anses for at være de t flerårige vejledende 
program efter aftale med partne rlandet eller partnerregionen.  
I de flerårige vejledende programmer angive s de prioriterede om råder, der er udvalgt 
med henblik på EU-finansiering, de speci fikke mål, de forventede resultater, 
resultatindikatorerne og den vejledende fina nsielle bevilling, både samlet set og pr. 
prioriteret område.  
5. Ud over programmeringsdokumenter for lande og regioner forbereder 
Kommissionen og AVS-landene i overensstemme lse med de principper, der er fastsat 
i artikel 12-14 i bilag IV til Cotonouaftalen, gennem AVS-sekretariatet, sammen et internt AVS-strategidokument og et tilhørende flerårigt vejledende program.  
DA 18   DA 6. De specifikke bestemmelser, der henvises til i artikel 4, stk. 3, i forordningen, kan 
antage form af særlige støtteprogrammer, som tager hensyn til de særlige overvejelser, der er omhandlet i ar tikel 6, stk. 1, i denne forordning.  
Artikel 6 
Programplanlægning for lande og regioner, der er i krise eller befinder sig i en periode efter 
en krise eller i en  usikker situation 
1. Ved udarbejdelse af programmeringsdokumenter for lande og regioner, der er i krise, 
befinder sig i en periode efter en krise elle r i en usikker situation, tages der behørigt 
hensyn til de berørte landes  eller regioners sårbarhe d, særlige behov og forhold.  
Der skal være passende opmærksomhed på konfliktforebyggelse , statsopbygning og 
fredsbevaring, forsoning efter konflikt og genopbygningsforanstaltninger samt på 
kvindernes rolle i disse processer.  
Hvis partnerlande eller –regi oner er midt i en krise, befi nder sig i en periode efter en 
krise eller i en usikker situ ation, lægges der blandt alle de relevante aktører særlig 
vægt på at forbedre koordinatione n mellem nødhjælp, genopbygning og udvikling for 
at hjælpe landene med at klare overg angen fra en katastrofesituation til 
udviklingsfase og for at øge modstands dygtigheden. Programmering for lande og 
regioner, der befinder sig i en usikker si tuation eller regelmæssigt er udsat for 
naturkatastrofer, skal bl.a. vedrøre katastrofeberedskab og -forebyggelse og 
håndtering af konsekvenserne af sådanne katastrofer. 
2. For lande eller regioner, der befinder sig i en krise, en periode efter en krise eller 
usikre situationer, kan der foretages en ad hoc-revision af landets eller regionens 
samarbejdsstrategi. En sådan revision kan resultere i en specifik og tilpasset strategi, der skal sikre overgangen til samarbejde og udvikling på lang sigt, fremme en bedre koordinering og sikre overgange n fra humanitære instrumenter til udviklingspolitiske 
instrumenter. 
Artikel 7 
Godkendelse og ændring af programmeringsdokumenter 
1. Programmeringsdokumenterne, herunder vejledende tildeling heri, godkendes af 
Kommissionen efter den procedure,  der er fastsat i artikel 14.  
Samtidigt med fremsendelse af progra mmeringsdokumenterne ti l EUF-udvalget, som 
er omhandlet i artikel 14, sender Kommissionen dem også til det blandede parlamentariske udvalg til orientering. 
Programmeringsdokumenterne godkendes efte rfølgende af de pågældende AVS-
lande eller -regioner. Lande eller regioner uden et undertegnet programmeringsdokument forbliver støtteberettig ede på de betingelser, der er fastsat 
i denne forordnings artikel 4, stk. 3.  
2. Strategidokumenter og flerårige vejlede nde programmer, herunder de vejledende 
tildelinger heri, kan tilpasses under hensyn til revisioner som omhandlet i artikel 5, 11 og 14 i bilag IV til Cotonouaftalen.  
DA 19   DA 3. Den procedure, der er fastsat i arti kel 14, finder også anvendelse på væsentlige 
ændringer, som medfører en signifi kant ændring af strategien og 
programmeringsdokumenterne og/eller den pr ogrammerbare ressourcetildeling under 
strategien. Tillæg til programmeringsdokumenterne godkendes eventuelt efterfølgende af de pågældende  AVS-lande eller -regioner. 
4. Den procedure, der er omhandlet i stk. 1, finder ikke anvendelse på mindre 
ændringer af programmeringsdokument er, hvormed der foretages tekniske 
justeringer, omfordeling af  midler inden for de ve jledende bevillinger pr. 
indsatsområde og forhøjelser eller reduk tioner af den oprindelige vejledende 
bevilling med under 20 %, såfremt disse ændr inger ikke påvirker de indsatsområder 
og mål, der er fastsat i disse dokumente r. I så fald giver Kommissionen EUF-
udvalget meddelelse om disse ændringer inden for en måned. 
5. I behørigt begrundede hastende tilfælde – f. eks. hvis der er kriser eller umiddelbare 
trusler mod demokratiet, retsstaten, menneskerettigheder eller grundlæggende 
friheder, herunder de tilfælde, der henvises til artikel 6, stk. 2, - kan den procedure, 
der henvises til i artikel 14, st k. 10, anvendes til at ændre 
programmeringsdokumenterne, som der henvises til i artikel 5.  
AFSNIT
 III  
GENNEMFØRELSE 
Artikel 8 
Generelle rammer for gennemførelse 
Gennemførelsen af den bistand, der ydes t il AVS-lande og -regioner og forvaltes af 
Kommissionen og EIB under Cotonouaftalen, foretages i overensstemmelse med den 
finansforordning, der er omha ndlet i artikel 10, stk. 2, i den interne aftale ("EUF-
finansforordningen"). 
Artikel 9 
Vedtagelse af handlingsprogrammer, indi viduelle foranstaltninger og særlige 
foranstaltninger 
1. Kommissionen vedtager årli ge handlingsprogrammer - om nødvendigt på grundlag af 
de vejledende programmeringsdokument er, der er omhandlet i artikel 5. 
I tilfælde af tilbagevendende foranstaltninger kan den også vedtage flerårige 
handlingsprogrammer for en periode på op til tre år. 
Et tiltag kan om nødvendigt vedtages som en  individuel foranstaltning før eller efter 
vedtagelsen af årlige eller fl erårige handlingsprogrammer.  
2. Handlingsprogrammer og individuelle fora nstaltninger udarbejde s af Kommissionen 
sammen med partnerlande t eller -regionen med inddragelse af de lokalt 
repræsenterede medlemsstater, og de koordineres om nødvendigt med andre donorer, 
især i tilfælde af fælles programmering, og med EIB.  
DA 20   DA Handlingsprogrammerne specificerer for hvert  enkelt tiltag de opstillede mål, de 
forventede resultater og hovedaktivitete rne, implementeringsmetoder, budget og 
vejledende tidsplan, eventuelt tilknyttede  støtteforanstaltninger og overvågning af 
resultater.  
Det angives, hvordan de tager hensyn til nuværende og planlagte EIB-aktiviteter.  
3. I de tilfælde, der henvises til i artikel 4, stk. 3, og i tilfælde med uforudsete behov 
kan Kommissionen vedtage sæ rlige foranstaltninger.  
4. De handlingsprogrammer og individuelle fora nstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, 
og til hvilke EU's finansielle bista nd overstiger 10 mio. EUR, og særlige 
foranstaltninger, til hvilke EU's finansiell e bistand overstiger 30 mio. EUR, vedtages 
af Kommissionen efter den procedure, der er omhandlet i artikel 14 i denne 
forordning.  
Denne procedure er ikke på krævet for handlingsprogramme r og foranstaltninger, der 
ligger under disse tærskler, og for mindre ændringer heraf. Mi ndre ændringer er 
tekniske justeringer som f. eks. forlænge lse af gennemførelsesperioden, omfordeling 
af midler inden for det planlagte budget eller forøgelse eller reduktion af budgetter 
med mindre end 20 % af det oprindelige budget, såfremt disse ændringer ikke 
substantielt vedrører målene for de t oprindelige handlingsprogram eller den 
oprindelige foranstaltning. I så fald  vedtages handlingsprogrammer og 
foranstaltninger og mindre ændringer af Kommissionen, som informerer EUF-
udvalget herom inden for en måned.  
I behørigt begrundede hastende tilfælde – f. eks. kriser eller umiddelbare trusler mod 
demokratiet, retsstaten, menneskerettighe der eller grundlæggende friheder – kan 
Kommissionen vedtage individue lle eller særlige foranstalt ninger eller ændringer af 
eksisterende handlingsprogrammer eller fora nstaltninger efter den procedure, der er 
omhandlet i artikel 14, stk. 10.  
5. Kommissionen vedtager særlige ha ndlingsprogrammer for udgifter til 
støttefunktioner som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i den intern e aftale efter den 
procedure, der er omhandlet i artikel 14. Ændringer i handlingsprogrammerne for 
udgifter til støttefunktioner vedtages i ove rensstemmelse med den samme procedure. 
6. Navnlig for større nye infrastrukturer fo retages der på projektniveau en passende 
miljøscreening, herunder for klimaændringer og indvirkning på biodiversitet, som om nødvendigt omfatter en vurdering af virk ningerne på miljøet (VVM), hvis der er 
tale om miljøfølsomme projekter. Hvor det er relevant, anvendes der strategiske 
miljøvurderinger (SMV) ved gennemførelsen af sektorprogrammer . Det sikres, at 
interessenterne inddrages i miljøvurderinge rne, og at offentligheden får adgang til 
resultaterne. 
Artikel 10 
Supplerende medlemsstatsbidrag 
1. Medlemsstaterne kan på eget initiativ overdrage Kommissionen eller EIB frivillige 
bidrag i overensstemmelse med artikel 1, stk. 9, i den interne aftale til hjælp til at 
virkeliggøre Cotonouaftalens mål uden fo r fælles samfinansieringsordninger. 
DA 21   DA Sådanne bidrag berører ikke den samlede tildeling af midler under den 11. EUF. De 
behandles på samme måde som medlemsst aternes regelmæssige bidrag, der er 
omhandlet i artikel 1, stk. 2, i den interne af tale, jf. dog bestemmelserne i artikel 6 og 
7 i denne aftale, for hvilke der kan fastlægge s specifikke ordninger i bilaterale aftaler 
om bidragene.  
2. Der bør kun foretages øremærkning i behørig t begrundede situationer, f.eks. som 
reaktion på ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i artikel 4, stk. 3. I så 
tilfælde behandles frivillige bidrag, der overdrages til Kommissionen eller EIB, som formålsbestemt indtægt i overensstem melse med EUF-finansforordningen.  
3. De yderligere midler integreres i pr ogrammerings- og revisionsprocessen og i de 
årlige handlingsprogrammer, indivi duelle foranstaltninger og særlige 
foranstaltninger, der er omha ndlet i denne forordning, og skal  afspejle partnerlandets 
eller -regionens ejerskab.  
4. Enhver ændring af handlingsprogrammerne,  individuelle forans taltninger og særlige 
foranstaltninger vedtages af Kommissione n efter bestemmelserne i artikel 9.  
5. Medlemsstater, som overdrager supplerende frivillige bidrag til Kommissionen eller 
EIB som hjælp til at virkeli ggøre Cotonouaftalens mål, underretter på forhånd Rådet 
og EUF-udvalget og IF-udvalget om disse bidrag.  
Artikel 11 
Skatter, afgifter og told 
EU's bistand genererer og foranled iger ikke opkrævning af særlig e skatter, særlig told eller 
særlige afgifter. 
Uanset artikel 31 i bilag IV til Cotonouaftalen kan skatter, afgifter og to ld af denne type være 
støtteberettigede på de vilkår, der er fastsat i den EUF-finans forordning, som er omhandlet i 
artikel 10, stk. 2, i den interne aftale. 
Artikel 12 
Beskyttelse af EU's finansielle interesser 
1. Kommissionen træffer egnede  foranstaltninger til at si kre, at EU's finansielle 
interesser, ved gennemførelse  af tiltag finansieret i henhold til denne forordning, 
beskyttes gennem anvendelse af foranstaltni nger til forebyggelse af  svig, bestikkelse 
og andre ulovlige aktiviteter, ved effe ktiv kontrol og, hvis der konstateres 
uregelmæssigheder, ved inddrivelse e ller eventuelt ved tilbagebetaling af 
uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og 
finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning. 
2. Kommissionen eller dens repræsentant og Revisionsretten har beføjelser til at 
gennemføre revision og kontrol ved hjælp af dokumentkontro l og kontrol på stedet i 
forhold til alle tilskudsm odtagere, kontrahenter og underkontrahenter, der har 
modtaget EU-midler i henhold til nærværende forordning.  
DA 22   DA 3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af  Svig (OLAF) kan efter bestemmelserne 
og procedurerne i Europa-Parlamentet s og Rådets forordning (EF) nr. 1073/199928 
og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/9629 foretage undersøgelser, herunder 
kontrol og inspektion på stedet, for at klarlæ gge, om der er beg ået svig, bestikkelse 
eller andre ulovligheder, der berører Unione ns finansielle intere sser, i forbindelse 
med tilskud eller en kontrakt, der er finansieret under denne forordning. 
4. Uanset stk. 1, 2 og 3 giver samarbejdsaf taler med tredjelande og internationale 
organisationer, kontrakter, aftaler om tilskud og afgørelser om ydelse af tilskud, der følger af gennemførelsen af denne  forordning, udtrykkeligt Kommissionen, 
Revisionsretten og OLAF beføjelse til at fo retage revision, kontrol på stedet og 
inspektioner i overensstemmelse me d deres respektive beføjelser. 
Artikel 13 
Regler om nationalitet og oprindelse i forbinde lse med offentlige indkøb, tildeling af tilskud 
og andre tildelingsprocedurer  
Reglerne om nationalitet og oprindelse i forbindelse med offentlige indkøb, tildeling af tilskud 
og andre tildelingsprocedurer er fastsat i artikel 20 i bilag IV til Cotonouaftalen. 
AFSNIT
 IV  
BESLUTNINGSPROCEDURER 
Artikel 14 
EUF-udvalgets ansvarsområder 
1. Udvalget for Den Europæiske Udviklingsf ond (EU-udvalget), der er  nedsat i henhold 
til artikel 8 i den interne aftale, afgiver udtalelse efter den procedure, der er fastsat i stk. 3-10.  
En observatør for EIB deltager i EUF-udvalg ets arbejde i spørgsmål, der vedrører 
banken. 
2. EUF-udvalgets opgaver dækker de ansvarsomr åder, der er omhandlet i afsnit II og III 
i denne forordning: 
a) programmering af EU's bistand un der den 11. EUF og programmeringsrevision 
med særlig fokus på landestrategier og regionale strategier og AVS-interne 
strategier, samt 
b) overvågning af gennemførelsen af EU 's og EU-medlemsstaternes bistand, der 
bl.a. omfatter bistandens indvirkni ng på fattigdomsbekæmpelsen, 
sektorspecifikke aspekter, tværgående spørgsmål, koordinationen lokalt med 
medlemsstater og andre donorer og de frem skridt, der er gjort med hensyn til 
principperne for bistandseffektiv iteten som omhandlet i artikel 2. 
                                                
 
28 EFT L 136 af 31.5.1999, s. 1. 
29 EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2. 
DA 23   DA 3. Når EUF-udvalget anmodes om at af give udtalelse, forelægges det af 
Kommissionens repræsentant og inden for de  tidsfrister, der er  fastsat i udvalgets 
forretningsorden, et forslag til de foransta ltninger, der skal tr æffes. EUF-udvalget 
afgiver udtalelse inden for en frist, som formanden ka n fastlægge, alt efter hvor 
meget spørgsmålet haster, men som ikke kan overstige 30 dage.  
Indtil EUF-udvalget har afgi vet udtalelse, kan ethvert medlem af udvalget foreslå 
ændringer, og formanden kan fremlægge  ændrede udgaver af forslaget til 
foranstaltning. 
Formanden bestræber sig på at finde de løsni nger, der er bredest mulig tilslutning til i 
EUF-udvalget. Formanden underretter EUF-udva lget om, på hvilken måde der er 
taget hensyn til drøftelserne og forslagene til ændringer, navnlig hvad angår de forslag, der har været bred tilslutning til i EUF-udvalget. 
4. Udtalelsen afgives ved kvalificeret flertal, jf. artikel 8, stk. 3, i den interne aftale, på 
basis af den vægtfordeling mellem medlemsstat erne, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, i 
den interne aftale. 
5. Hvis EUF-udvalget afgiver en pos itiv udtalelse, tr æffer Kommissionen 
foranstaltninger, som finder anvendelse omgående.  
6. Hvis EUF-udvalget afgiver en negativ udtalelse, vedtager Kommissionen ikke 
foranstaltningerne. Hvis foranstaltni ngerne anses for at være nødvendige, kan 
formanden enten forelægge EUF-udvalget en ændret udgave af forslaget til 
foranstaltninger senest to måneder efter afgivelsen af den ne gative udtalelse eller 
senest en måned efter afgivelsen af udtal elsen forelægge forslaget til foranstaltning 
for et appeludvalg, jf. stk. 9, til yderligere drøftelse.  
7. Afgives der ikke nogen udtalelse, kan Kommissionen vedt age forslaget til 
foranstaltning bortset fra i de tilfælde, der er omhandlet i andet afsnit nedenfor. Vedtager Kommissionen ikke forslaget til  foranstaltning, kan formanden forelægge 
EUF-udvalget en ændret udgave heraf. 
Kommissionen vedtager ikke foranstaltningerne, hvis et simpelt flertal af 
medlemmerne af ESF-udvalget er imod dem.  Hvis foranstaltningerne anses for at 
være nødvendige, kan formanden enten forelægge EUF-udvalget en ændret udgave af forslaget til foranstaltni nger senest to måneder efter afstemningen eller senest en 
måned efter afgivelsen af udtalelsen forelægge forslaget til foranstaltning for et appeludvalg, jf. stk. 9, til yderligere drøftelse.  
8. Når EUF-udvalgets udtalelse skal indhentes ved skrift lig procedure, afsluttes 
proceduren uden noget resultat, hvis udvalg ets formand træffer beslutning herom, 
eller et simpelt flertal af EUF-udvalgets medlemmer anmoder herom inden udløbet af 
fristen for afgivelse af udtalelsen. 
9. Appeludvalget vedtager selv sin forre tningsorden med simpelt flertal blandt 
udvalgets medlemmer på forslag af Kommissionen. Indbringes en sag for 
appeludvalget, skal det, undtagen i be hørigt begrundede tilfælde, træde sammen 
tidligst 14 dage og senest 6 uger efter datoen for henvisningen. Uanset første afsnit i stk. 3 afgiver appeludvalget sin udtalelse senest to måneder efter henvisningen ved 
kvalificeret flertal, jf. ar tikel 8, stk. 3, i den interne aftale, på basis af den 
DA 24   DA vægtfordeling mellem medlemsstaterne, der er  fastsat i artikel 8, stk. 2, i den interne 
aftale. En repræsentant for Kommissionen varetager appeludvalgets formandskab.  
Formanden fastsætter datoen for appeludva lgsmødet i tæt samarbejde med udvalgets 
medlemmer, således at medlemsstater ne, Kommissionen og EIB med hensyn til 
spørgsmål vedrørende banken kan sikr e et passende repræsentationsniveau. 
Afgiver appeludvalget en positiv udtalelse, vedtager Kommissionen 
foranstaltningerne. Hvis appeludvalget ikke afgiver udtalelse, kan Kommissionen 
vedtage foranstaltningerne. Afgiver appel udvalget en negativ udtalelse, vedtager 
Kommissionen ikke foranstaltningerne. 
10. Ved henvisning til dette stykke vedtag er Kommissionen foranstaltningerne, der 
anvendes umiddelbart uden forudgående forelæggelse for ESF-udvalget, og som 
forbliver i kraft så længe det vedtagne eller ændrede dokument, handlingsprogrammet eller foranstaltningen er i kraft.  
Senest 14 dage efter vedtagelsen forelæ gger formanden foranstaltningerne for ESF-
udvalget, så det kan afgive udtalelse. 
Hvis ESF-udvalget afgiver en negativ udt alelse, jf. stk. 3 og 4 i denne artikel, 
ophæver Kommissionen øjeblikkeligt de vedtag ne foranstaltninger i medfør af afsnit 
et. 
Artikel 15 
Fredsfaciliteten for Afrika 
De vejledende interne AVS-programmer øremær ker finansieringen af fredsfaciliteten for 
Afrika. Denne finansiering kan suppleres med re gionale vejledende programmer. En specifik 
procedure, som beskrives i de følgende  afsnit, anvendes på følgende måde: 
a) på anmodning af Den Afrikans ke Union, der blev godkendt af AVS-
ambassadørudvalget, udarbejder Kommissione n flerårige handlingsprogrammer, som 
specificerer de mål, der forfølges, ræ kkevidden og arten af de mulige tiltag og 
gennemførelsesforanstaltninger. I et bila g til hvert handlingsprogram beskrives de 
specifikke beslutningsprocedurer for hvert muligt tiltag i overensstemmelse med dets 
art, omfang og hastende karakter 
b) handlingsprogrammerne, herunder det bila g, der er omhandlet i litra a), og enhver 
ændring heraf, drøftes i de relevante forberedende arbejdsgrupper i Rådet og Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Ko mité og godkendes af Coreper med det 
kvalificerede flertal, der er fastsat i arti kel 8, stk. 3, i den inte rne aftale, inden det 
vedtages af Kommissionen 
c) handlingsprogrammerne, med undtagelse af  det bilag, der er omhandlet i litra a), 
danner grundlag for den finansieringsaft ale, der skal indgå s mellem Kommissionen 
og Den Afrikanske Union 
d) Den Udenrigs- og Sikker hedspolitiske Komité godkender på forhånd ethvert tiltag, 
der skal gennemføres i henhold til finansie ringsordningen; de relevante forberedende 
arbejdsgrupper i Rådet orienteres eller konsulteres i god tid, inden forslagene til tiltag 
DA 25   DA forelægges Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitis ke Komité i henhold til de specifikke 
beslutningsprocedurer, der er omhandlet i litra b), for at sikre, at der ud over den 
militære og sikkerhedsmæssige dimension ta ges hensyn til de udviklingsrelaterede 
aspekter ved de plan lagte foranstaltninger 
e) hvert år og på anmodning af EUF-udvalget  og Rådet udarbejder Kommissionen en 
aktivitetsrapport om midlernes anvendelse til Rådets og EUF-udvalgets orientering, 
idet der skelnes mellem ODA- og ikke-ODA-re laterede forpligtelser og betalinger. 
EU undersøger til stadighed mulighederne fo r i fremtiden at anvende alternative 
finansieringskilder, herunder finansiering af  fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. 
Artikel 16 
Investeringsfacilitetsudvalget 
1. Investeringsfacilitetsudval get ("IF-udvalget"), nedsat  i EIB's regi i henhold til 
artikel 9 i den interne aftale, består af repræsentanter for medlemsstaterne og en 
repræsentant for Kommissionen. En observatø r fra Generalsekretariatet for Rådet og 
en anden fra EU-udenrigstjenesten invitere s til at deltage. Hver medlemsstat og 
Kommissionen udnævner en repr æsentant og en stedfortræder. Af hensyn til 
kontinuiteten vælges formanden for IF-udva lget af og blandt medlemmerne af IF-
udvalget for en toårsperiode. EIB varetage r udvalgets sekretariat og hjælpetjenester. 
Kun de medlemmer af IF-udvalget, der er udpeget af medlemsstaterne, eller deres 
stedfortrædere, har stemmeret. 
Rådet, som træffer afgørelse med en stemmighed, vedtager IF-udvalgets 
forretningsorden på grundlag af et forslag, som EIB udarbejder efter høring af Kommissionen. 
IF-udvalget træffer afgørelse med kvalificeret  flertal. Vægtfordelingen af stemmerne 
er som fastsat i artikel 8 i den interne aftale. 
IF-udvalget holder møde mindst fire gange om året. Som fastsat i forretningsordenen 
kan EIB eller udvalgsmedlemmerne anmode om indkaldelse til yderligere møder. Desuden kan IF-udvalget afgive udtalelse ve d skriftlig procedure inden for rammerne 
af dets forretningsorden. 
2. IF-udvalget godkender: 
a) de operationelle retningslinjer for ge nnemførelse af investeringsfaciliteten 
b) investeringsstrategier og forretnings planer under investeringsfaciliteten på 
grundlag af Cotonouaftalens mål og de generelle principper i EU's udviklingspolitik 
c) årsberetningerne vedrøre nde investeringsfaciliteten 
d) eventuelle dokumenter om den generelle politik, herunder 
evalueringsrapporter, som vedrør er investeringsfaciliteten. 
3. IF-udvalget afgiver endvidere udtalelse om: 
DA 26   DA a) forslag om at yde rentegodtgørelse i henhold til artikel 2, stk. 7, og artikel 4, 
stk. 2, litra b), i bilag II til Cotonouafta len. I så fald afgi ver IF-udvalget også 
udtalelse om anvendelsen af en sådan rentegodtgørelse 
b) forslag om en investeringsfacilite tsinvestering for alle projekter, som 
Kommissionen har afgivet negativ udtalelse om 
c) andre forslag vedrørende investeri ngsfaciliteten baseret på de generelle 
principper, der er defineret i de opera tionelle retningslinjer for denne facilitet. 
For at strømline godkendelsesprocessen for små operationer kan IF-udvalget afgive 
positiv udtalelse om forslag fra EIB om en samlet tildeling (rentegodtgørelser og 
teknisk bistand) eller samlet godkendelse (lån  og egenkapital), som så efterfølgende 
uden yderligere udtalelse fra IF-udvalget og /eller Kommissionen viderefordeles af 
EIB til enkelte projekter i henhold til kr iterier, der er fast sat i den samlede 
godkendelse, herunder den maksimale videreti ldeling til rentegodt gørelse pr. projekt  
De styrende organer i EIB kan endvidere fr a tid til anden anmode IF-udvalget om at 
afgive udtalelse om alle  finansieringsforslag eller om visse kategorier af 
finansieringsforslag. 
4. Det påhviler EIB i god tid at forelægge IF -udvalget alle spørgsmål, som kræver 
dettes godkendelse eller udtal else, jf. henholdsvis stk. 2 og 3. Alle forslag, der 
forelægges IF-udvalget med henblik på en udtalelse, fremsættes i overensstemmelse med de relevante kriterier og principper i de operationelle retningslinjer for 
investeringsfaciliteten. 
5. EIB og Kommissionen arbejder tæt sa mmen og samordner deres respektive 
foranstaltninger med andre donorer, når de t er relevant. Herunder ønskes følgende 
især fastslået: 
a) EIB udarbejder eller reviderer sa mmen med Kommissionen de operationelle 
retningslinjer for gennemførelsen af inve steringsfaciliteten, som er omhandlet i 
stk. 2, litra a). EIB holdes ansvarlig fo r overensstemmelse med retningslinjerne 
og sikrer, at de projekter, den støtter,  overholder internationale, sociale og 
miljømæssige standarder og er i overe nsstemmelse med Cotonouaftalens mål 
og de overordnede principper for EU's  udviklingspolitik og de relevante 
landestøttestrategier eller re gionale samarbejdsstrategier 
b) EIB anmoder om Kommissionens udtalelse ved forberedelse af 
investeringsstrategier, fo rretningsplaner og dokumenter om den generelle 
politik  
c) EIB informerer Kommissionen om de projekter, den forvalter, i 
overensstemmelse med artikel 18, stk. 1. I projektevalueringsfasen anmoder 
den om Kommissionens vurdering af pr ojektets overensstemmelse med den 
relevante landesamarbejdsstrategi elle r regionale samarbejdsstrategi eller 
eventuelt med de overordnede må l for investeringsfaciliteten 
d) EIB anmoder om Kommissionens tilslutn ing i projektevalueringsfasen til alle 
forslag, der forelægges IF-udvalget, til en rentegodtgørelse, hvad angår dets 
overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, og artikel 4, stk. 2, i bilag II til 
DA 27   DA Cotonouaftalen og med de kriterier, de r er fastlagt i de operationelle 
retningslinjer for invest eringsfaciliteten, undtagen når det drejer sig om 
rentegodtgørelser, der henhører under den samlede tildeling, jf. stk. 3, litra a). 
Har Kommissionen ved udløbet af en fris t på tre uger regnet fra forslagets 
forelæggelse ikke afgivet nega tiv udtalelse om et sådant forslag, anses den for at 
have afgivet positiv udtalelse om forslaget eller for at have tilsluttet sig det. I 
forbindelse med udtalelser om projekter i den finansielle eller offentlige sektor såvel som tilslutning til rentegodtgørelser kan Kommi ssionen anmode om at få forelagt det 
endelige projektforslag forelagt til udtale lse eller godkendelse to uger før det sendes 
til IF-udvalget. 
6. EIB iværksætter ingen af de i stk. 3 nævnt e foranstaltninger, medmindre IF-udvalget 
har afgivet positiv udtalelse. 
Når IF-udvalget har afgivet positiv udtalelse, træffer EI B afgørelse om forslaget i 
henhold til sine egne proce durer. Den kan bl.a. beslutte  ikke at gå videre med 
forslaget. EIB underretter regelmæssigt  IF-udvalget og Kommissionen om sager, 
som den har besluttet ikke at gå videre med. 
EIB træffer afgørelse om fors laget i overensstemmelse med sine egne procedurer for 
lån af bankens egne midler og for IF-invest eringer, som IF-udvalget ikke skal afgive 
udtalelse om, og for invester ingsfacilitetens vedkomme nde i overensstemmelse med 
de operationelle retningslinjer for invester ingsfaciliteten og inve steringsstrategier, 
som IF-udvalget har godkendt. 
Selv om IF-udvalget afgiver negativ udt alelse om et forslag om ydelse af 
rentegodtgørelse, kan EIB yde det pågældende lån uden at indrømme 
rentegodtgørelse. EIB unde rretter regelmæssigt IF-udva lget og Kommissionen om 
alle de tilfælde, hvor den har fulgt denne fremgangsmåde. 
Med forbehold af betingelserne i de  operationelle retningslinjer for 
investeringsfaciliteten og på den betingels e, at det væsentlige formål med det 
pågældende lån eller den på gældende investering under  investeringsfaciliteten 
forbliver uændret, kan EIB beslutte at ændre vilkårene for et investeringsfacilitetslån 
eller en -investering, som IF-udvalget har afgivet positiv udtalelse om i henhold til stk. 3 eller for et hvilket som helst lån, fo r hvilket IF-udvalget har afgivet positiv 
udtalelse om rentegodtgørelse. EIB kan navnlig  beslutte at forhøj e lånebeløbet eller 
investeringsfacilitetsinvesteringen med op til 20 %. 
En sådan forhøjelse kan for projekter med rentegodtgørelse, der er omhandlet i 
artikel 2, stk. 7, i bilag II til Cotonouaftalen, give anledning til en tilsvarende forhøjelse af rentegodt gørelsen. EIB underretter rege lmæssigt IF-udvalget og 
Kommissionen om alle de tilfælde, hvor den har fulg t denne fremgangsmåde. For 
projekter, der henhører under artikel 2, stk. 7, i bilag II til Cotonouaftalen, anmodes 
IF-udvalget om at afgive udtalelse, før EIB går videre , hvis der anmodes om en 
forhøjelse af værdien af godtgørelsen. 
7. EIB forvalter IF-investeringer og alle  midler, som den ligger inde med for 
investeringsfaciliteten, i overensstemmels e med Cotonouaftalens mål. Den kan bl.a. 
deltage i juridiske personers ledelses- og til synsorganer, hvor i nvesteringsfaciliteten 
er inddraget, samt indgå forlig om, forval te og ændre de rettigheder, den udøver på 
DA 28   DA investeringsfacilitetens vegne i overensstem melse med de operationelle retningslinjer 
for faciliteten. 
AFSNIT V 
AFSLUTTENDE  BESTEMMELSER 
Artikel 17 
Deltagelse af tredjelande eller regioner i tredjelande 
For at sikre sammenhæng og effektivitet i fo rbindelse med EU's bistand kan Kommissionen 
beslutte, at udviklingslande, som ikke er AVS-s tater, og regionale in tegrationsorganer med 
AVS-deltagelse, der fremmer regionalt samarbejde  og integration, og som er berettigede til at 
modtage EU-bistand under andr e EU-finansieringsinstrumenter  for ekstern bistand, hvor det 
pågældende projekt eller program er regi onalt eller grænseovers kridende og opfylder 
kriterierne i artikel 6 i bilag IV til Cotonouaftalen , er berettigede til at modtage de midler, der 
er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a), nr. i), i den interne aftale . De oversøiske lande og 
territorier ("OLT'er"), der er be rettigede til at modtage EU-bista nd i henhold til afgørelse [...], 
og regionerne i EU's yderste periferi kan også deltage i regionale samarbejdsprojekter eller -
programmer. Den finansiering, der skal muliggøre de ltagelse for disse territorier eller perifert 
beliggende regioner, skal supplere de midler, der er omhandlet i ar tikel 1, stk. 2, litra a), nr. i), 
i den interne aftale. Der tages hensyn til måle t vedrørende et styrket samarbejde mellem 
medlemsstaterne, regionerne i den yderste periferi, OLT'erne og AVS-landene, og der 
etableres om nødvendigt koordineringsmekanismer. Der tages højde for denne finansiering og 
for de typer finansiering, der er omhandlet  i finansforordningen for den 11. EUF, i 
strategipapirer og flerårige vejledende pr ogrammer og i de handlingsprogrammer og 
foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 9 i denne forordning.  
Artikel 18 
Overvågning, rapportering og evaluering af EUF-bistand 
1. Kommissionen og EIB overvåger jævnligt dere s tiltag og evaluerer de fremskridt, der 
gøres med hensyn til at nå de forvente de resultater. Komm issionen vil også 
gennemføre evalueringer af sine sektorpol itikkers og tiltags virkning og effektivitet 
og af programmeringens effektivitet, eventu elt ved hjælp af uafhængige eksterne 
evalueringer. Evalueringerne baseres på  OECD-DAC-principperne for god praksis, 
og de har til formål at vurdere – om nødve ndigt under hensyn til ligestillingskriterier 
- om de specifikke mål er nået og sikre fo rmulering af anbefalinger med henblik på 
forbedring af fremtidige tiltag.  
EIB underretter regelmæssigt Kommissionen om iværksættelsen af de projekter, der 
finansieres over midler fra den 11. EUF, som banken forvalter, i overensstemmelse 
med de procedurer, der er fastlagt i de operationelle retningslinjer for 
investeringsfaciliteten. 
2. Kommissionen sender sine evalueringsra pporter til medlemsstaterne til orientering 
via EUF-udvalget og EIB. Der tages højde for resultaterne ved fastlæggelse af 
programmer og tildeling af midler. 
DA 29   DA 3. Kommissionen inddrager i passende omfa ng alle relevante interessenter i 
evalueringen af den EU-bis tand, der ydes i henhold til denne forordning, og kan, om 
nødvendigt, iværksætte fælles evalueringer med EU-medlemsstater, andre donorer og 
udviklingspartnere. 
4. Kommissionen undersøger de fremskri dt, der er gjort i forbindelse med 
gennemførelsen af den 11. EUF, og fore lægger fra 2016 hvert andet år Rådet en 
beretning om gennemførelsen og resultaterne og så vidt muligt det vigtigste udbytte 
af EU's finansielle bistand. Denne beretn ing sendes også til Europa-Parlamentet, Det 
Europæiske Økonomiske og Soci ale Udvalg og Regionsudvalget. 
5. Denne toårlige rapport skal indeholde oplysninger for det foregående år om de 
finansierede foranstaltninge r, overvågnings- og evalueri ngsresultaterne, inddragelsen 
af relevante udviklingspartnere og ge nnemførelsen af forpligtelser og 
betalingsforpligtelser efter partnerl and og -region og samarbejdsområde.  
6. Rapporten skal indeholde en vurdering af resultaterne af bistanden, så vidt muligt 
under anvendelse af specifikke og målelige indikatorer for, hvilken rolle bistanden 
spiller for virkeliggørelse af målene i Cotonouaftalen. Den skal redegøre for de 
vigtigste erfaringer, der er gjort, og for opfølgningen af anbefalinger og evalueringer 
for de tidligere år.  
7. EU og medlemsstaterne foretager en vurderi ng af, i hvilket omfa ng forpligtelserne og 
betalingerne er blevet realiser et, samt af den ydede bistands  resultater og virkninger. 
Vurderingen gennemføres på  forslag fra Kommissionen. 
8. EIB informerer IF-udvalget om de frem skridt, der gøres med at nå målene for 
investeringsfaciliteten. I henhol d til artikel 6B i bilag II til Cotonouaftalen gøres de 
samlede resultater med investeringsfaciliteten til genstand for en fælles evaluering midtvejs i gennemførelsen af den 11. EUF og ved dens afslutning. Midtvejsevalueringen gennemføres af en uafhængig ekstern ekspert i samarbejde 
med EIB og stilles til rådighed for IF-udvalget. 
Artikel 19 
Klimaindsats- og biodiversitetsudgifter 
Der foretages på grundlag af de vedtagne ve jledende programmeringsdokumenter et årligt 
skøn over de samlede udgifter i forbindelse med klimaindsats og biodiversitet. De midler, der 
tildeles inden for rammerne af EUF, vil være omfattet af et system med årlig opfølgning 
baseret på OECD-metoden ("Rio-markører") - uden at brug af mere præcise foreliggende 
metoder udelukkes - der er integreret i den ek sisterende metode til resultatstyring af EU-
programmer, og som anvendes til opgørelse af  udgifter vedrørende klimaindsats og 
biodiversitet i forbindelse med handli ngsprogrammer og individuelle og særlige 
foranstaltninger, der henvises til i artikel 9, og resultaterne herfra skal indgå i evalueringer og 
toårlige rapporter.  
DA 30   DA Artikel 20 
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil 
Denne forordning anvendes i overensstemme lse med Rådets afgørelse 2010/427/EU om, 
hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere.  
Artikel 21 
Overgangsforanstaltninger 
Indtil ikrafttrædelsen af den interne aftale under den 11. EUF finansieres 
overgangsforanstaltninger i form af handlings programmer, individuelle  foranstaltninger, 
særlige foranstaltninger og særlige handlingsprog rammer for udgifter til støttefunktioner, som 
er omhandlet i artikel 9, ved hjælp af en overgangsfacilitet for de n 11. EUF, som omfatter 
restbeløb fra de tidligere EUF'er  og midler, der er frigjort fra projekter under disse EUF'er. 
Denne overgangsfacilitet kan også dække tilskud til finansiering af rentegodtgørelser og 
projektrelateret teknisk bistand som omhandlet i artikel 2, l itra d), i den interne aftale. Disse 
overgangsforanstaltninger tager sigte på at lette implementeringen af 
programmeringsdokumenterne. 
Midler, der afsættes under denne overgangsf acilitet, bogføres under den 11. EUF. 
Medlemsstaternes bidragsandel, jf . artikel 1, stk. 2, litra a), i de n interne aftale under den 9. og 
den 10. EUF reduceres tilsvarende. 
Med henblik på gennemførelse af di sse overgangsforanstaltninger anvendes 
finansforordningen for den 10. EUF,  indtil finansforordningen fo r den 11. EUF træder i kraft. 
Artikel 22 
Ikrafttrædelse 
Denne forordning træder i kraft på tredjedage n efter offentliggørelsen i Den Europæiske 
Unions Tidende. 
Den anvendes fra den 1. januar 2014 indtil den si dste anvendelsesdato for den interne aftale. 
Denne forordning er bindende i alle enkelthed er og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den […]. 
 På Rådets vegne 
 Formand