BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om gennemførelse af den makrofinansielle bistand til tredjelande i 2003

Forkortelsesliste

CAMEL // Capital, assets, management, earnings, liquidity (parametre, der anvendes i international bank-rating)

CBA // Currency Board Arrangement, currency board-ordning

CØEL // Central- og østeuropæiske lande

FPI // Forbrugerprisindeks

DEM // Tyske mark

EF // Det Europæiske Fællesskab

EFF // Extended Fund Facility, udvidet finansieringsfacilitet

EIB // Den Europæiske Investeringsbank

ESAF // Enhanced Structural Adjustment Facility, udvidet strukturtilpasningsfacilitet

EU // Den Europæiske Union

EUR // Euro

FDI // Udenlandske direkte investeringer

FESAL // Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan, strukturtilpasningslån til finans- og erhvervssektoren

FOREX // Fremmed valuta

FRY // Forbundsrepublikken Jugoslavien

FYROM // Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

BNP // Bruttonationalprodukt

IFI // International Financial Institutions, internationale finansieringsinstitutioner

IMF // Den Internationale Valutafond

MFA // Makrofinansiel bistand

NUS // Nye uafhængige stater

PRGF // Fattigdomsbekæmpelses- og vækstfacilitet (tidl. ESAF)

SAA // Stabiliserings- og associeringsaftale

SAF // Structural Adjustment Facility, strukturtilpasningsfacilitet

SBA // Standby-arrangement

SOE // State Owned Enterprise, statsejet virksomhed

USD // US-dollar

Moms // Merværdiafgift

WTO // Verdenshandelsorganisationen

I. INDLEDNING

I denne beretning vurderes den økonomiske situation, reformprocessen og udsigterne for de lande, der i 2003 modtog makrofinansiel bistand. Der lægges særlig vægt på landenes opfyldelse af de betingelser vedrørende økonomiske og strukturelle reformer, der er knyttet til bistanden.

I kapitel II gives en oversigt over EU's makrofinansielle bistand til tredjelande med en historisk baggrund, en sammenfatning af transaktionerne i 2003 og en analyse af byrdefordelingen mellem de internationale donorgrupper.

I de følgende kapitler diskuteres den økonomiske situation i de lande, som Rådet enten har besluttet at yde ny makrofinansiel bistand, eller som modtog udbetalinger inden for rammerne af transaktioner, der var besluttet tidligere, eller som stadig var i gang i 2003.

I overensstemmelse med anbefalingerne i Revisionsrettens særberetning fra marts 2002 er der lagt særlig vægt på de relevante aspekter af overgangsprocessen og på gennemførelsen af strukturreformer i modtagerlandene. Fremskridt i den henseende viser også, i hvilken grad de tilsvarende økonomisk-politiske betingelser, der er knyttet til EU's makrofinansielle bistand, er opfyldt.

I forbindelse med Rettens anbefalinger om forbedring af den økonomiske forvaltning i modtagerlandene planlægger Kommissionen desuden at foretage operationelle vurderinger af deres finansielle kredsløb og kontroller vedrørende den makrofinansielle bistand. Med henblik herpå har man udvalgt et revisionsfirma efter et åbent udbud, og der blev underskrevet en rammekontrakt i 2003.

Desuden vil eksterne konsulenter udføre udvalgte, grundige ex post-evalueringer for at måle den makrofinansielle bistands virkninger i de relevante lande.

Denne beretning fremlægges i overensstemmelse med Rådets afgørelser om EU's makrofinansielle bistand eller ekstraordinære finansielle bistand til tredjelande og er en opfølgning på de beretninger, der er blevet fremlagt i de foregående år [1].

[1] Jf. følgende meddelelser fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet med titlen "Beretning om den makrofinansielle bistand til tredjelande": KOM(1992) 400 af 16. september 1992. KOM(1994) 229 af 7. juni 1994. KOM(1995) 572 af 27. november 1995. KOM(1996) 695 af 8. januar 1997. KOM(1998) 3 af 3. januar 1998. KOM(1999) 580 af 15. november 1999. KOM(2000) 682 af 27. oktober 2000. KOM(2001) 288 af 1. juni 2001. KOM(2002) 352 af 11. juli 2002. KOM(2003) 444 af 24. july 2003.

Bilag 1 indeholder den fulde oversigt over de makrofinansielle bistandstransaktioner, som Rådet har truffet beslutning om, samt de hertil svarende udbetalinger frem til udgangen af 2003. Bilag 2 indeholder en sammenfatning af den makrofinansielle bistand, der er ydet af bilaterale og multilaterale donorer til lande, som har modtaget makrofinansiel bistand fra EU. Endelig indeholder bilag 3 nogle udvalgte makroøkonomiske indikatorer for modtagerlandene.

II. SAMLET BILLEDE

1. Baggrund

Gennem den makrofinansielle bistand støtter man modtagerlandenes politiske og økonomiske reformbestræbelser, som implementeres i tilknytning til støtteprogrammer fra IMF og Verdensbanken. Transaktionerne omfatter stadigvæk et sæt principper, som Rådet bekræftede i sine konklusioner af 8. oktober 2002, og som understreger bistandens ekstraordinære karakter, dens komplementaritet til midler fra IFI og de makroøkonomiske betingelser, der er knyttet til bistanden. EU's makrofinansielle bistand har især støttet modtagerlandenes bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer og strukturelle ændringer. I snæver koordinering med IMF og Verdensbanken er bistanden blevet anvendt til at fremme foranstaltninger, der er skræddersyet til særlige landebehov med den overordnede målsætning at stabilisere den finansielle situation og indføre markedsorienterede økonomier. Kommissionen implementerer bistanden i samråd med Det Økonomiske og Finansielle Udvalg.

2. Makrofinansiel bistand i 2003

I de foregående år var den makrofinansielle bistand til landene på Balkan allerede blevet forøget, idet Rådet havde vedtaget otte forskellige transaktioner i perioden 2000-2002 til henholdsvis Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Kosovo, Montenegro, Bosnien, Serbien og Montenegro. Denne tendens fortsatte i 2003, da der blev ydet supplerende makrofinansiel bistand til Serbien og Montenegro. Dermed er landene på Balkan de største modtagere af makrofinansiel bistand med nye afgørelser om op til i alt 708 mio. EUR i perioden 2000-2003.

A) Nye afgørelser

a. Den 25. november 2003 besluttede Rådet at yde Serbien og Montenegro supplerende makrofinansiel bistand på op til 70 mio. EUR, omfattende et lån på op til 25 mio. EUR og gavebistand på op til 45 mio. EUR, hvorved den samlede bistand i henhold til Rådets afgørelse (2002/882/EF) steg til 200 mio. EUR (heraf 120 mio. EUR i gavebistand).

b. Den 23. december 2003 vedtog Kommissionen et forslag om at yde makrofinansiel bistand til Albanien på op til 25 mio. EUR (omfattende et lån på op til 9 mio. EUR og gavebistand på op til 16 mio. EUR). Forslaget ventes vedtaget af Rådet i andet kvartal af 2004.

c. Rådet vedtog ingen afgørelser vedrørende NUS i 2003.

B) Udbetalinger

Udbetalingerne af makrofinansiel bistand beløb sig til i alt 203 mio. EUR, heraf 85 mio. EUR i gavebistand og 118 mio. EUR i form af lån.

Gavebistanden omfattede 7 mio. EUR til Tadsjikistan, 25 mio. EUR til Bosnien (heraf blev 15 mio. EUR udbetalt på grundlag af procedurer, som blev indledt i 2002, men afsluttet i begyndelsen af 2003), 18 mio. EUR til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og 35 mio. EUR til Serbien og Montenegro.

Udbetalingerne af lån omfattede 50 mio. EUR til Rumænien, 28 mio. EUR til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og 40 mio. EUR til Serbien og Montenegro.

C) Tilbagebetalinger og ikke udbetalte beløb

For nogle makrofinansielle bistandstransaktioner, som blev besluttet i første halvdel af 1990'erne, er det fulde beløb ikke blevet udbetalt som oprindeligt planlagt. Dette skyldes enten forbedrede eksterne finansielle vilkår (Ungarn, de baltiske lande, Slovakiet, Algeriet) eller et vanskeligt økonomisk og politisk klima (Albanien, Belarus). I disse tilfælde er udbetalingen af de resterende trancher ikke længere programmeret. Hvad angår de nyligt vedtagne transaktioner har der i nogle tilfælde været forsinkelser i udbetalingerne på grund af en opbremsning i reformprocessen (Rumænien og Georgien). Hvad angår Moldova og Ukraine, har ændrede omstændigheder fået Kommissionen til at genoverveje betingelserne for de nuværende bistandstransaktioner og ændre dem i 2002 som nævnt i den foregående beretning. Man har foreslået en tilsvarende fremgangsmåde for Albaniens vedkommende.

Sidste kolonne i bilag 1 viser ikke udbetalte, udestående, afbrudte eller annullerede beløb.

3. Udvikling og geografisk fordeling af den makrofinansielle bistand

EU's makrofinansielle bistand har til formål at støtte den makroøkonomiske stabilisering i modtagerlandene og mindske disses betalingsbalance- (og budget-) problemer. Bistanden er også et nyttigt middel til at fremme strukturreformer. I årenes løb er det antal lande, som det ville være hensigtsmæssigt for EU at yde en sådan støtte, vokset, da et stigende antal lande med grænser til EU stod over for betalingsbalanceproblemer og forpligtede sig til at gennemføre stramme økonomiske reformprogrammer. Dette resulterede i en forskydning i den geografiske balance i bistanden i forhold til de første år, hvor de fleste modtagerlande var lande i Central- og Østeuropa. Som følge af konflikterne i Vestbalkan, især Kosovo-konflikten i 1999, og den politiske udvikling i Serbien og Montenegro (tidligere FRY) var der i rådsafgørelserne i 1999-2003 en klar tendens til en relativ forhøjelse af den makrofinansielle bistand til Balkanlandene.

De fem afgørelser om makrofinansiel bistand, der blev truffet i 2002-2003, vedrørte traditionel betalingsbalancestøtte, og fire omfattede gavebistand.

Et særkende ved afgørelserne i perioden 2000-2003 er netop gavebistandens betydelige andel af det samlede beløb: 42 % i stedet for 6 % i perioden 1990-1999. Den nye fordeling mellem gavebistand/långivning i bistandspakkerne afspejler EU-instansernes vurdering af modtagerlandenes relative fattigdom og begrænsede tilbagebetalingsevne. Som bemærket allerede i 2000 og 2001 tager den makrofinansielle bistand ikke alene sigte på at fremme en makroøkonomisk stabilisering, den spiller også en yderst nyttig rolle som støtte for strukturreformprogrammerne i modtagerlandene. Den makrofinansielle bistand er konsekvent blevet kombineret med bistanden under PHARE/ISPA, TACIS og CARDS-programmerne for at styrke den institutionelle kapacitet, som var af afgørende betydning for en vellykket gennemførelse af strukturreformprocessen.

Tabel 1 og 2 og de ledsagende figurer 1a og 2a understreger den makrofinansielle EU-bistands ekstraordinære karakter. De mest omfattende makrofinansielle bistandstransaktioner blev besluttet og gennemført i årene umiddelbart efter ændringerne i de politiske og økonomiske systemer i de central- og østeuropæiske lande. Derefter afspejler udsvingene i den makrofinansielle bistand det forhold, at der er truffet beslutninger fra sag til sag efter en vurdering af den makroøkonomiske situation og det resterende behov for ekstern finansiering i de potentielle modtagerlande. Figur 1a vedrørende nettobeløb for transaktioner i hele perioden fra 1990 til 2003 (i alt ca. 6 mia. EUR) og figur 2a vedrørende faktisk udbetalte beløb (til i alt 5 mia. EUR) viser en betydelig koncentration af bistanden på CØE-kandidatlandene (omkring 55 % af den samlede makrofinansielle bistand inden for de sidste 14 år). Den makrofinansielle bistand til disse lande blev dog gradvis udfaset i takt med landenes fremskridt i den makroøkonomiske tilpasnings- og reformproces. I den senere tid er der hovedsagelig ydet makrofinansiel bistand til de vestlige Balkanlande (63,5 % af transaktionerne fra 1999-2002 og 83 % i perioden 2000-2003) og en række NUS, som er lavindkomstlande. Den relativt lave bistand til Middelhavslandene (12 % af de samlede godkendte beløb, men ingen ny godkendelse siden 1996) skal ses på baggrund af de andre former for makroøkonomisk støtte (navnlig MEDA-strukturtilpasningsfaciliteterne), der er stillet til rådighed for disse lande.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4. Byrdefordeling

Inden for rammerne af bistandskoordineringsprocessen til støtte for CØE-landene og Vestbalkan har Europa-Kommissionen i samarbejde med Verdensbanken i relevante tilfælde organiseret donorkonferencer, hvor der foretages vurderinger af behovet for ekstern finansiering i modtagerlandene, og hvor de potentielle bidrag fra IFI og de bilaterale donorlande (herunder EU) identificeres. For andre potentielle modtagerlandes vedkommende anvendes en tilsvarende tilgang via en rådgivende gruppe, der sammenkaldes på Verdensbankens initiativ.

Midlerne, der stammer fra forskellige bidragydere til dækning af det resterende behov for ekstern finansiering hos modtagere af makrofinansiel bistand fra EU, sammenfattes i bilag 2. Der gives en nærmere beskrivelse af modtagerlandene for 2003 i bilag 2.1.

Siden EU begyndte at yde makrofinansiel bistand, har de absolutte beløb, som EU har afsat hertil, varieret betydeligt og parallelt med den finansielle støtte, der er ydet af det internationale samfund (jf. bilag 2 og tilsvarende tabeller i de tidligere beretninger om makrofinansiel bistand).

I 1990 var EU-bistanden omfattende sammenlignet med midlerne fra IFI. I den forbindelse spillede EU en central rolle som en af de største bidragydere og koordinator af den bilaterale bistand til CØE-landene via G-24. Efterhånden som IFI blev i stand til at mobilisere flere midler ved hjælp af nye instrumenter, voksede deres andel i finansieringspakkerne imidlertid betydeligt, bortset fra årene 2000 og 2001.

Sideløbende hermed blev der mobiliseret bidrag fra eksterne kreditorer, såvel offentlige som private, i form af gældssanering og nedskrivelse af gæld, der indledtes i 1991 og navnlig var betydelige i 1994, 1995 og 2001. Blandt de lande, der modtager makrofinansiel bistand fra EU, var følgende lande omfattet af disse gældssaneringstransaktioner og lignende transaktioner: Algeriet i 1991 og 1994; Bulgarien i 1991, 1994 og 1997; Moldova i 1996; Ukraine i 1994, 1995 og 1999 og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Bosnien-Hercegovina og Albanien i 1999. Ingen af de lande, der modtager makrofinansiel bistand fra EU, var omfattet af gældssanering i 2000. I 2001 blev der inden for rammerne af Paris-klubben vedtaget en omfattende gældssaneringsordning til fordel for Serbien og Montenegro (dengang Forbundsrepublikken Jugoslavien). I 2002 var saneringen mindre omfattende og vedrørte igen Ukraine og Serbien og Montenegro via Paris-klubben. Serbien og Montenegro blev igen i 2003 omfattet af et rentemoratorium på op til 61 mio. USD i henhold til en beslutning fra både Paris- og London-klubben.

III. Armenien

1. Resumé

Vækstraten i den armenske økonomi var fortsat rekordhøj i 2003 anført af især bygge- og anlægssektoren samt fremstillingssektoren. Væksten i BNP i faste priser nåede 13,9 %, selv om landbrugsproduktionen var ramt af dårligt vejr. Som følge af akut mangel på visse fødevarer accelererede inflationen i andet halvår (gennemsnitlig årlig inflation på 4,7 % i 2003, en stigning på 1,1 % i forhold til 2002). Armenien blev medlem af WTO i februar 2003. Trods sin liberale handelsordning har Armenien ikke kunnet udnytte de øgede handelsmuligheder fuldt ud på grund af landets isolerede placering, høje transportomkostninger og mangler i toldprocedurerne.

Der er sket gradvise fremskridt med strukturreformerne, navnlig inden for den finansielle sektor. Regeringen vedtog en strategi for korruptionsbekæmpelse i november sammen med en handlingsplan for 2004-2006.

Armenien har gennemført det økonomiske program på tilfredsstillende vis med støtte fra IMF. IMF's bestyrelse afsluttede sin tredje og fjerde revision under den PRGF-støttede treårige ordning i henholdsvis april og november. Efter et delegationsbesøg i december 2003 konkluderede Kommissionens tjenestegrene, at Armenien havde gjort tilfredsstillende fremskridt, også med hensyn til at opfylde de specifikke betingelser for udbetalingen af femte tranche af gavebistanden på 5,5 mio. EUR under den ekstraordinære finansielle bistand.

2. Makroøkonomiske resultater

Væksten i BNP i faste priser tog fart i 2003 og nåede nye rekorder med 13,9 % (12,9 % i 2002). Stigningen i den økonomiske vækst skete navnlig takket være og bygge- og anlægssektoren og fremstillingssektoren. Ud over diamantforarbejdningsindustrien, som allerede er vokset kraftigt i nogle år, blev industriproduktionen underbygget gennem nyinvesteringer i minedrift, metalindustri og tekstilindustri. Den industrielle sektor som helhed havde en vækst på 14,9 %. Bygge- og anlægssektoren modtog privat udlandsfinansiering fra den amerikansk-armenske Lincy Foundation, som har bevilget midler til investering i boliger, veje og kulturminder (svarende til 2-3 % af BNP i både 2002 og 2003). Landbrugsproduktionen blev påvirket af frostvejr i begyndelsen af sæsonen, hvilket begrænsede væksten til 4 %. Med et niveau på omkring 10 % varierede den officielle arbejdsløshedsprocent ikke meget i forhold til 2002 på trods af den fortsat stærke økonomiske vækst.

Finanspolitikken er fortsat forsigtig, og det lykkedes regeringen at nedbringe omfanget af indenlandske udgiftsrestancer til et ubetydeligt niveau i 2003. Skatteindtægterne målt i forhold til BNP ligger fortsat på et forholdsvis lavt niveau. I 2003 opfyldte man det nominelle mål for skatteopkrævning, men forholdet mellem skatteindtægter og BNP skønnes at være faldet til 14,3 % af BNP, dels som følge af kraftig vækst inden for gavebistandsfinansierede økonomiske aktiviteter, som ikke beskattes. Budgetunderskuddet ventes at blive mellem 2 og 2,5 % af BNP i 2003-2004. Som i de tidligere år dækkes budgetunderskuddet hovedsagelig gennem ekstern finansiering på lempelige vilkår.

Den gennemsnitlige årlige inflation steg til 4,7 % i 2003 (en stigning fra 1,1 % i 2002), og oversteg således den armenske centralbanks mål på tre procent. Dette skyldtes især de hurtige prisstigninger på visse fødevarer som f.eks. brød i årets løb. I december 2003 var inflationstakten målt over 12 måneder 8,6 %. Nominelt har den armenske dram ligget stort set fast i forhold til USD og er faldet i forhold til euroen. I faste priser skønnes dram at være steget ganske lidt i 2003 efter et fald i 2002.

Situationen for betalingsbalancens løbende poster er blevet gradvis forbedret gennem de seneste år takket være private og offentlige overførsler. Handelsbalancen blev forværret i 2003 som følge af en høj importefterspørgsel fra den hurtigtvoksende bygge- og anlægssektor samt højere importpriser på råvarer og fødevarer. Selv om forværringen af handelsbalancen til dels opvejes af større private overførsler, skønnes underskuddet på de løbende poster at være steget fra 6,6 % af BNP i 2002 til 7,5 % i 2003. Den armenske centralbanks bruttoreserver af udenlandsk valuta (526 mio. USD ved udgangen af 2003) ligger på et tilpas højt niveau og dækker omkring fire måneders import.

Konverteringen af gæld til egenkapital i forhold til Rusland (94 mio. USD) afhjalp stigningen i den nominelle udlandsgæld i 2003, og den nominelle udlandsgæld målt i USD lå fortsat omkring 1020 mio., mens den er faldet til under 40 % målt i forhold til BNP.

Armenien har også tilbagebetalt sin udestående gæld til Turkmenistan i naturalier (11 mio. USD). På den anden side har en betydelig vækst i eksporten, især af polerede diamanter, betydet, at nettonutidsværdien af udlandsgælden målt i forhold til eksporten er faldet fra omkring 130 % ved udgangen af 2002 til skønsmæssigt 94 % i 2003.

Armenien har gennemført det økonomiske program på tilfredsstillende vis med støtte fra IMF. IMF's bestyrelse afsluttede den tredje revision under den PRGF-støttede treårige ordning i april. Den fjerde gennemgang blev afsluttet i november 2003, hvilket bragte de samlede udbetalinger under PRGF-ordningen op på 50 mio. SDR (72 mio. USD). I marts 2003 godkendte Verdensbanken det femte strukturtilpasningslån (SAC5) på 30,2 mio. SDR, som blev udbetalt til Armenien i to trancher i løbet af året.

3. Strukturreformer

I august 2003 vedtog regeringen en strategi for nedbringelse af fattigdom, som IMF og Verdensbanken efterfølgende godkendte som grundlag for fremtidig finansiering på lempelige vilkår. Prioriteringerne i PRSP (sundhed, uddannelse og velfærd) genfindes i store træk i den mellemsigtede udgiftsstrategi for 2004-2006, som regeringen vedtog i oktober 2003. Loven om budgetsystemet blev ændret i april 2003 for at skabe et retsgrundlag for indarbejdelsen af den mellemsigtede udgiftsstrategi i den årlige budgetcyklus. Den forventede lavere eksterne finansiering i de kommende år vil skulle opvejes af skattemæssig konsolidering i form af øgede skatteindtægter, samtidig med at man opretholder en forsvarlig udgiftspolitik, hvor der lægges vægt på sociale udgifter og infrastrukturudgifter. Efter den seneste decentralisering og organisatoriske reform afholdes en stor del af udgifterne inden for sundheds- og uddannelsessektoren af nyoprettede ikke kommercielle virksomheder, herunder hospitaler og skoler, hvilket imidlertid skabte bekymring om åbenheden og effektiviteten af deres udgifter. Regeringen ventes at indføre hensigtsmæssig rapportering og omfattende revision for disse virksomheder i 2004.

I maj 2003 fastlagde Armeniens centralbank de nærmere bestemmelser for en indskudsgarantiordning, som bankerne begyndte at indbetale til i juli. Indskudsgarantiordningen for fysiske personer bliver fuldt funktionsdygtig i 2005. Kravet til minimumskapital for eksisterende banker blev øget til et beløb svarende til 5 mio. USD i juli 2003. Antallet af banker er reduceret til 20 (alle på private hænder) gennem afvikling, omstrukturering samt fusioner og overtagelser. Forholdet mellem indlandslån og BNP er stadig lavt, omkring 10 %.

I alt 124 virksomheder blev privatiseret i 2003 (en stigning fra 93 i 2002), således at det samlede antal privatiseringer siden selvstændigheden nu er på over 9.000 virksomheder (hvoraf omkring 7.200 er mindre virksomheder). Målene for mellemstore og store virksomheder i privatiseringsprogrammet for 2001-2003 er imidlertid endnu ikke opfyldt. På den anden side fremskyndes afviklingen af ikke levedygtige statsejede virksomheder.

Efter privatiseringen af elforsyningsselskabet i 2002 skete der en klar forbedring af opkrævningen af afgifterne for eltransmission og -forsyning fra 90 % af opkrævningerne til husholdninger til 98 %, mens tab af tekniske og andre årsager er reduceret betydeligt. Alle større ændringer inden for elproduktionssektoren i det seneste år skyldes regeringens behov for at afvikle udestående gæld; foranstaltningerne omfattede to kraftværker, som overgik til russisk ejerskab samt en administrationsaftale for Medzamor NPP.

I november 2003 vedtog regeringen efter en lang forberedelsesperiode en korruptionsbekæmpelsesstrategi og en gennemførelsesplan for 2004-2006.

Selv om de første reaktioner fra donorsamfundet var ret positive, opfordres regeringen til at udvide strategiens dækningsområde yderligere samt til at inddrage det civile samfund effektivt i tilsynet med gennemførelsen.

Armenien blev medlem af WTO i februar 2003. Trods sin liberale handelsordning har Armenien ikke kunnet udnytte de øgede handelsmuligheder fuldt ud på grund af landets isolerede placering, høje transportomkostninger og mangler i toldprocedurerne.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Armenien modtager ekstraordinær økonomisk bistand fra EU bestående af et lån på 28 mio. EUR (udbetalt i december 1998) og samlet gavebistand på op til 30 mio. EUR. Bistanden blev udbetalt i fire omgange, i alt 23 mio. EUR, i løbet af perioden 1998-2003. Gennem hurtig tilbagebetaling af hovedstolen har Armenien nedbragt sin udestående gæld til Fællesskabet til 9 mio. EUR ved udgangen af december 2003.

De nærmere betingelser for udbetalingen af den femte tranche af gavebistanden på op til 5,5 mio. EUR blev aftalt med de armenske myndigheder under Kommissionens delegationsbesøg i Jerevan i juli 2002. Efter drøftelser med de armenske myndigheder i Jerevan kontrollerede Kommissionens tjenestegrene i december 2003 opfyldelsen af disse betingelser med henblik på at frigive denne tranche. Kommissionens tjenestegrene konkluderede, at Armeniens makroøkonomiske resultater havde været tilfredsstillende i 2002 og 2003. Det er lykkedes regeringen at gennemføre det økonomiske program, som er aftalt med IMF, hvilket dokumenteres af den fjerde revision foretaget af IMF's bestyrelse i november 2003. Med hensyn til strukturreformer konkluderede Kommissionens tjenestegrene, at 10 af de i alt 11 betingelser var opfyldt. På grundlag af de særlige omstændigheder som følge af den rekordhøje økonomiske vækst i 2003 og de planlagte skattepolitiske foranstaltninger i 2004, blev tilladelsen givet på én betingelse, som vedrørende forholdet mellem skatteindtægter og BNP. Samlet set var betingelserne vedrørende femte tranche af gavebistanden derfor opfyldt på tilfredsstillende vis, og Kommissionens tjenestegrene fandt det på sin plads at frigive tranchen på 5,5 mio. EUR af gavebistanden, så snart Armenien har nedbragt sin gæld til Fællesskabet gennem en fremskyndet tilbagebetaling af hovedstolen på 7 mio. EUR som aftalt.

Med hensyn til anbefalingerne i Revisionsrettens særberetning nr. 1/2002 om makrofinansiel bistand til tredjelande og den nye finansforordnings krav vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget foretog Kommissionens tjenestegrene en gennemgang af forvaltningen af de offentlige finanser i forbindelse med denne bistand på grundlag af oplysninger fra IMF, Verdensbanken og de nationale myndigheder. På grundlag af denne gennemgang indføres der yderligere rapporteringskrav i aftalen med de armenske myndigheder med henblik på at styrke overvågningen af bistanden. Kommissionen vil medtage disse krav på listen over betingelser for udbetalingen af sjette tranche af gavebistanden under programmet.

Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. Prisliberalisering

Kun forsyningsselskabernes priser er endnu reguleret. Regulerede priser udgør omkring 8½ % af FPI.

2. Handelsliberalisering

Liberal handelspolitik. Enkel og relativt åben importordning med lave gennemsnitlige toldtariffer. Ingen kvantitative restriktioner. Optagelsen i WTO trådte i kraft i februar 2003.

3. Valutasystem

Flydende valutakurs for dram. Begrænset officiel intervention. Interbankmarkedet dominerende for udenlandsk valuta. Ingen restriktioner på betalinger og overførsler ved løbende internationale transaktioner i overensstemmelse med artikel VIII i IMF's bestemmelser.

4. Udenlandske direkte investeringer

Liberal politik for udenlandske direkte investeringer. Ingen restriktioner på hjemtagning af overskud og kapital. Indstrømning af udenlandske direkte investeringer på 4,6 % af BNP i 2002.

5. Pengepolitik

Lav inflation opretholdt gennem centralbankens forsigtige pengepolitik.

6. Offentlige finanser

De samlede offentlige indtægter inklusive bistand anslået til ca. 18 ½ % af BNP i 2003, skatteindtægter på ca. 14 ½ % af BNP. Samlede udgifter anslås til omkring 20 ½ % af BNP. Der er udarbejdet en mellemsigtet udgiftsstrategi (MTEF), som nu integreres i den årlige budgetprocedure.

7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Det treårige privatiseringsprogram (2001-2003) var rettet mod over 900 mellemstore og store virksomheder, hvoraf kun omkring en tredjedel blev privatiseret. Der træffes foranstaltninger med henblik på at fremskynde afviklingen af ikke levedygtige statsejede virksomheder.

8. Reform af den finansielle sektor

Mindstekapitalkravet for eksisterende banker blev hævet til 2 mio. USD i juli 2003 og forventes i 2005 at blive forhøjet yderligere til 5 mio. USD, hvilket allerede gælder for nye banker. Antallet af banker er reduceret til 20 (30 i 2001) gennem fusioner og overtagelser, omstrukturering og afvikling.

IV. Bosnien-Hercegovina

1. Resumé

I løbet af 2003 fastholdt Bosnien-Hercegovina makroøkonomisk stabilitet og lav inflation, og landet fortsatte sine bestræbelser på at konsolidere budgetsituationen. De seneste skøn tyder på en afmatning i BNP-væksten i faste priser til 3,5 % (et fald fra 5,5 % i 2002), som skyldes den negative situation i udlandet og tørken, men ligeledes skyldes manglende kilder til indenlandsk skabt vækst. Situationen i forhold til udlandet er fortsat skrøbelig med store underskud på de løbende poster, navnlig i sammenhæng med faldende offentlig støtte.

I feasibility-undersøgelsen, som Kommissionen vedtog i november, identificeres 16 prioriterede områder, hvor Bosnien-Hercegovina skal gøre betydelige fremskridt i løbet af 2004, før der kan tages yderligere skridt vedrørende forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale. I den forbindelse forpligtede myndighederne sig til at gøre betydelige fremskridt allerede medio 2004, hvilket i høj grad vil kunne fremme reformerne. På det økonomiske område strækker de prioriterede områder sig fra en reform af de offentlige finanser til en sammenhængende handelspolitik og bestræbelser på at skabe et fælles økonomisk område. IMF-programmet var fortsat på rette spor i 2003, anden og tredje revision blev afsluttet i juni 2003, og det blev for nylig forlænget til udgangen af februar 2004, hvor det forventes afsluttet planmæssigt.

Gennemførelsen af Rådets afgørelse fra november 2002 om at yde yderligere makrofinansiel bistand til Bosnien-Hercegovina på op til 60 mio. EUR (lån på op til 20 mio. EUR og gavebistand på 40 mio. EUR) fortsætter. Første tranche af gavebistand på 15 mio. EUR blev udbetalt i februar 2003 som følge af de positive resultater af IMF-revisionen. Efter de tilfredsstillende fremskridt med betingelserne udbetalte Kommissionen anden tranche af gavebistanden på 10 mio. EUR i december og lånet på 10 mio. EUR i januar 2004.

2. Makroøkonomiske resultater

Den negative situation i udlandet (lav vækst i Europa) og tørken bremsede væksten i 2003, som lå på 3,5 % af BNP i faste priser, et fald fra 5,5 % i 2002. Ifølge de officielle oplysninger faldt industriproduktionen i Føderationen af Bosnien og Hercegovina med gennemsnitlig 0,3 % og med 2,4 % i Republika Srpska (RS). De officielle arbejdsløshedstal lå fortsat omkring 40 % i begge lande i 2003, selv om uofficielle skøn peger på, at den faktiske arbejdsløshed ligger omkring 20 %.

En stringent overholdelse af bestemmelserne i valutarådsaftalen har holdt inflationen under kontrol. I de første ni måneder af 2003 var den i gennemsnit 0,6 %, og den ventes fortsat at ligge omkring nul for hele året. Da den konvertible mark (KM) har været knyttet til euroen til uændret kurs siden indførelsen af EU-valutaen i januar 1999, har kursen på KM været stabil. De officielle bruttoreserver ligger fortsat på et forsvarligt niveau svarende til 4,5 måneders import (4,6 måneder ved slutningen af 2002).

Selv om de offentlige udgifter fortsat er høje, skønnes de at være faldet til 47 % af BNP i 2003 mod 51 % i 2002. Som følge af de højere skatteindtægter, der blev registreret i 2002, hvor det forventede samlede budgetunderskud blev revideret i nedadgående retning til 7,1 % af BNP (2,2 % efter gavebistand), sigtede myndighederne i 2003 mod et niveau på 6,4 % af BNP (2,2 % efter gavebistand). Men som følge af fortsatte høje skatteindtægter samt besparelser på udgiftssiden (navnlig på afbetaling af gæld), er resultatet bedre end forventet, og det samlede budgetunderskud skønnes nu at ligge på 3,4 % af BNP (med et lille overskud efter gavebistand).

Under IMF-programmet vedtog myndighederne medio december en omfattende plan for indlandsgæld, som skønnes at ligge på omkring 70 % af BNP. I henhold til planen skal 4 % af fordringerne afvikles kontant, der udstedes langfristede obligationer på 31 % af fordringerne, mens de resterende 35 % annulleres.

I forhold til udlandet udviser både handelsbalancen og de løbende poster fortsat betydelige underskud. Som følge af stramningen af pengepolitikken for at modvirke en kraftigt stigende låntagning skønnes underskuddet på de løbende poster at være faldet en smule til lige under 18 % af BNP (mod 18,5 % i 2002). Der arbejdes fortsat på at forbedre investeringsklimaet. Som følge af foranstaltninger til at skabe større åbenhed og mindske de administrative hindringer (navnlig gennem "Bulldozer-udvalget", som blev etableret af OHR), fordobledes de udenlandske direkte investeringer i Bosnien-Hercegovina i 2002 til omkring 244 mio. EUR, og denne positive tendens skønnes at være fortsat i 2003 med udenlandske direkte investeringer på omkring 280 mio. EUR.

Statens udlandsgæld beløber sig til omkring 2,3 mia. EUR og nåede 45 % af BNP mod slutningen af 2002 (et fald i forhold til de forventede 52 %) og ventes at falde yderligere i 2003 (til omkring 37 %). Afbetalingen af gælden i procent af eksporten af varer og tjenester, som begyndte at tage fart i 2002 (8,5 %), især på grund af tilbagebetalinger til IMF og Verdensbanken, ventes at forblive på dette niveau i 2003 og være faldende i de kommende år.

3. Strukturreformer

I november 2003 afsluttede Kommissionen en feasibility-undersøgelse vedrørende muligheden for at indlede forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale (SAA). I undersøgelsen identificeres 16 prioriterede områder, hvor Bosnien-Hercegovina skal gøre betydelige fremskridt i løbet af 2004, før Kommissionen kan anbefale Rådet at indlede forhandlinger. I den forbindelse forpligtede myndighederne sig til at gøre betydelige fremskridt allerede medio 2004, hvilket i høj grad vil kunne fremme reformerne. På det økonomiske område går de prioriterede områder fra en reform af de offentlige finanser til en sammenhængende handelspolitik og bestræbelser på at skabe et fælles økonomisk område. I december 2003 vedtog Bosnien-Hercegovina også sin "mellemsigtede udviklingsstrategi - PRSP".

Reformerne af de offentlige finanser fortsætter i et jævnt tempo. Finansforvaltningssystemet, der blev indført i begyndelsen af 2002 i begge enheder og i staten, gennemføres uden problemer og planlægges udvidet til de underliggende niveauer (kantoner og kommuner). Alle budgetbrugere er nu med i systemet, og der anvendes en enkelt konto i finansministeriet i stedet for de tidligere 60.

Der er en omfattende reform af skatte- og toldmyndighederne undervejs. Udvalget for indirekte beskatning, som blev oprettet af OHR i februar 2003, udformede lovgivning med en enkelt myndighed for indirekte beskatning (ITA), som regeringen og parlamentet vedtog i årets løb. ITA skal opkræve indirekte skatter på statsligt niveau gennem oprettelse af en fælles toldmyndighed, forberede indførelsen af moms på statsniveau og gennem bestyrelsen inddrage staten i udformningen af skattepolitikken. Fremskridtene på dette område overvåges nøje i forhold til de prioriterede områder i feasibility-undersøgelsen.

Mens privatiseringen af små og mellemstore virksomheder stort set er afsluttet i begge enheder, mangler der fremskridt hvad angår salg af "strategiske" virksomheder (f.eks. minedrift, raffinaderier, tobak, autokomponenter), der kunne tiltrække udenlandske investorer. Manglende politisk vilje, sociale hensyn og problemer med forsvarlig virksomhedsforvaltning, stor gældsætning og korruption er alt sammen faktorer, der afskrækker potentielle (udenlandske) investorer. Mod slutningen af 2003 forsøgte myndighederne at puste nyt liv i processen og indledte en kampagne for at opnå befolkningens støtte. Der er iværksat en række udbud siden december, og der ventes yderligere fremskridt i begyndelsen af 2004.

Mere overordnet med hensyn til erhvervslivet lykkedes det "Bulldozer-komitéen", som den højtstående repræsentant oprettede i november 2002 med henblik på at afskaffe administrative hindringer for oprettelse og drift af virksomheder, at få gennemført vedtagelsen af 50 økonomiske reformer i maj 2003, og man er i færd med at udarbejde endnu en runde af reformforslag. Enhedernes regeringer vedtog i 2003 en fuldt harmoniseret konkurslovgivning, som fortsat var til behandling i parlamentet ved udgangen af 2003. Men situationen er fortsat usikker for udenlandske investorer, som opfatter det som et marked med høj risiko, dyre forretningsprocedurer og uigennemskuelige politikker.

Privatiseringen af banker er gennemført i begge enheder, og der er en betydelig udenlandsk kapital til stede i banksektoren. Banktilsynet blev styrket ved at håndhæve de gældende forsigtighedsregler (f.eks. øgede krav til mindstekapital). Under IMF-programmet har myndighederne ligeledes indført yderligere reformer af banklovgivningen (navnlig vedrørende kursrisiko, likviditet og kernekapital), hvilket bringer sektoren nærmere de internationale standarder. En stor del af bankerne overholder nu kravene fra det statslige indskudsgarantikontor.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

I november 2002 godkendte Rådet makrofinansiel bistand fra Fællesskabet på op til 60 mio. EUR til Bosnien-Hercegovina (afgørelse 2002/883/EF), omfattende et lån på op til 20 mio. EUR og gavebistand på op til 40 mio. EUR, efter at den første makrofinansielle bistandstransaktion blev afsluttet i december 2001 (afgørelse 1999/325/EF). Den nye bistand blev planlagt som støtte til et omfattende økonomisk og strukturelt tilpasningsprogram i forbindelse med et IMF standby-arrangement, der blev vedtaget i august 2002. Som den første pakke er denne bistand betinget af fremskridt med opfyldelsen af specifikke betingelser for den økonomiske politik.

Efter underskrivelsen af et forståelsesmemorandum mod slutningen af december 2002 og det positive resultat af den første IMF-revision, blev den første tranche af gavebistanden på 15 mio. EUR udbetalt i februar 2003. Af dette beløb blev 25 % gjort direkte tilgængeligt for staten (3,75 mio. EUR), mens resten blev fordelt i forholdet en tredjedel/to tredjedele mellem henholdsvis RS og Føderationen af Bosnien og Hercegovina, som det var tilfældet med den tidligere makrofinansielle bistandstransaktion.

Kommissionen gennemførte et delegationsbesøg i Bosnien-Hercegovina først i juni 2003, og der blev underskrevet et supplerende forståelsesmemorandum med myndighederne sidst i juli. I det supplerende forståelsesmemorandum fastsattes anden tranche til 20 mio. EUR (10 mio. EUR i gavebistand og 10 mio. i lån), og der opstilledes en række betingelser for den økonomiske politik med henblik på frigivelsen af tredje tranche. Heri identificeres også områder, hvor der var behov for yderligere fremskridt for at opfylde de økonomiske betingelser for anden tranche, dvs. vedrørende enhedens vedtagelse af harmoniseret lovgivning om konkurs og likvidation, en statslig beslutning om oprettelse af et konkurrenceråd samt fremskridt inden for forsikringslovgivningen. I mellemtiden afsluttede IMF sin anden og tredje revision planmæssigt i juni, og programmet forløber efter planen. Efter: (i) tilfredsstillende fremskridt med de resterende betingelser for det supplerende forståelsesmemorandum, som nævnes ovenfor, (ii) Bosnien-Hercegovinas ratificering af låneaftalen (først i december) og (iii) Bosnien-Hercegovinas accept af en række bestemmelser (om inspektion, forebyggelse af svig, revisioner og inddrivelse af midler i tilfælde af svig eller korruption) for at tage højde for de betingelser, der ligger i den nye finansforordning, iværksatte Kommissionen udbetalingsprocedurerne i december 2003. Disse førte til udbetaling af anden tranche af gavebistanden på 10 mio. EUR i december og lånet på 10 mio. EUR i januar 2004.

Af gavebistanden på 10 mio. EUR blev 50 % gjort direkte tilgængelig for staten (5 mio. EUR), mens resten blev fordelt i forholdet en tredjedel/to tredjedele mellem henholdsvis RS og Føderationen af Bosnien og Hercegovina.

Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. Prisliberalisering

De fleste priser er blevet liberaliseret med undtagelse af nogle få udvalgte offentlige tjenester.

2. Handelsliberalisering

Netværket af regionale frihandelsaftaler i Sydøsteuropa er færdigt, og Bosnien og Hercegovina anvender allerede aftaler med Kroatien (1/01/2001), Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (01/07/2002) og Serbien og Montenegro (01/06/2002). Optagelsen i WTO skrider langsomt frem og forventes nu at ske i 2004.

3. Valutasystem

Bosnien-Hercegovina har siden juni 1998 haft en currency board-ordning. Den fælles valuta, KM, er bundet til euroen til en fast kurs på 1,96 KM.

4. Udenlandske direkte investeringer

Der arbejdes fortsat på at forbedre investeringsklimaet: Ud over oprettelsen af agenturet til fremme af udenlandske direkte investeringer (FIPA), oprettede OHR sidst i 2002 en Bulldozer-komité, der skal afvikle administrative hindringer for oprettelse og drift af virksomheder. I maj 2003 fik den med held gennemført 50 økonomiske reformer, og der forberedes endnu en reformrunde. Klimaet er imidlertid fortsat usikkert for udenlandske investorer, der opfatter klimaet som risikobetonet og uigennemsigtigt.

5. Pengepolitik

Centralbanken i Bosnien-Hercegovina er ansvarlig for administrationen af currency board-ordningen. Centralbanken og andre banker må ikke udlåne penge til regeringen.

6. Offentlige finanser

De offentlige udgifters andel af BNP er faldende, men ligger fortsat meget højt på 47 % af BNP i 2003. Heraf bruges 39 % på lønninger, og de offentlige udgifter sammenkædes ofte med manglende effektivitet. Med tiden er der imidlertid opnået en betydelig budgetkonsolidering og skattemæssig harmonisering mellem enhederne. En omfattende told- og skattereform er undervejs (herunder indførelse af moms), ligeledes takket være pres fra det internationale samfund.

7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Mens privatiseringen af små og mellemstore virksomheder stort set er afsluttet i begge enheder, mangler der fremskridt hvad angår salg af store "strategiske" virksomheder, der kunne tiltrække udenlandske investorer.

8. Reform af den finansielle sektor

Privatiseringen af banker er gennemført, og der findes en betydelig mængde udenlandsk kapital i banksektoren. Banktilsynet blev styrket gennem en skærpelse af de gældende forsigtighedsregler (f.eks. øgede krav til mindstekapital). Under IMF-programmet har myndighederne ændret bestemmelserne for bankernes kursrisiko i overensstemmelse med international praksis.

V. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

1. Resumé

I 2003 nåede BNP-væksten i faste priser i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien 3 %, stort set i overensstemmelse med de oprindelige prognoser. Statens budgetunderskud (1,5 % af BNP) var kendetegnet af en betydelig forbedring på mere end fire procentpoint i forhold til året før. Handelsunderskuddet i forhold til BNP faldt til omkring 17 % i 2003 fra over 20 % i 2002. Underskuddet på de løbende poster i 2003 (før gavebistand) skønnes at ligge på 8,3 % af BNP. Valuta- og kursstabiliteten blev opretholdt. I oktober 2003 godkendte IMF's bestyrelse sin første revision af det 14-måneders standby-arrangement, som blev godkendt i april 2003. Strukturreformerne tog på ny fart i løbet af 2003. Det lykkedes til en vis grad myndighederne at afvikle store tabsgivende virksomheder og gennemføre reformer af den offentlige administration og forvaltningen af de offentlige finanser. I september 2003 vedtog parlamentet en lov om oprettelse af et agentur for fremme af iværksætterånd. Men erhvervsklimaet er fortsat dårligt, og navnlig den manglende evne til at gennemføre kontrakter og håndhæve kreditorrettigheder effektivt hæmmer bankernes låneaktiviteter, hvilket igen påvirker investeringerne og den økonomiske udvikling.

Kommissionen afsluttede udbetalingen af EF's makrofinansielle bistand, som Rådet vedtog i november 1999 (80 mio. EUR), som blev øget til 18 mio. EUR i december 2001. Tredje tranche af bistanden (10 mio. EUR i gavebistand og 10 mio. EUR i lån) blev frigivet i maj-juni 2003 efter godkendelsen af det nye IMF standby-arrangement. Fjerde og sidste tranche (18 mio. EUR i lån og 8 mio. EUR i gavebistand) blev frigivet i december 2003 efter opfyldelsen af betingelserne for den økonomiske politik, som blev opstillet i det supplerende forståelsesmemorandum mellem Det Europæiske Fællesskab og myndighederne i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, som blev underskrevet i september 2002.

2. Makroøkonomiske resultater

I 2003 nåede BNP-væksten i faste priser i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien 3 %, stort set i overensstemmelse med de oprindelige prognoser og en forbedring i forhold til 2001-2002 (henholdsvis -4,5 % og +0,7 %). I henhold til de foreløbige oplysninger steg industriproduktionen med 4,7 % sammenlignet med 2002. Men opsvinget i den økonomiske aktivitet har endnu ikke været tilstrækkeligt til at nå BNP-niveauet fra 2000, før krisen, og det har endnu ikke ført til lavere arbejdsløshed og nogen betydende forbedring af levestandarden. I 2003 steg den officielle arbejdsløshed til ca. 37 % af arbejdsstyrken fra 32 % det foregående år. Hvis der tages højde for den ikke registrerede sektor, er de reelle arbejdsløshedstal formodentlig lavere end de officielle tal.

Inflationen var fortsat lav i 2003, idet forbrugerpriserne steg med 1,2 % i gennemsnit, et godt stykke under forudsigelserne på 3,0 %. Sammen med et fald i fødevarepriserne, som var steget kraftigt i 2002, kan den nedadgående tendens forklares med den faldende dollarkurs, idet den makedonske dinar fortsat er knyttet fast til euroen - med ca. 61 MKD for en euro. I løbet af 2003 faldt den gennemsnitlige rente på statsobligationer - det vigtigste instrument til kontrol af pengemængden - fra 14,7 % i januar til omkring 6 % ved årets udgang. Men forretningsbankerne overførte ikke hele dette fald til deres kunder. I december lå den gennemsnitlige lånerente fortsat højt med 14,6 % i forhold til en gennemsnitlig indlånsrente på omkring 7 %.

I 2003 skete der en betydelig forbedring af skatteindtægterne i forhold til året før. Statens budgetunderskud faldt til omkring 1,5 % af BNP sammenlignet med 5,7 % i 2002. Den drastiske justering af skatterne med 4 procentpoint af BNP i forhold til året før skyldes den betydelige nedsættelse af udgifterne fra 41 % af BNP til 36 % af BNP. Dette var resultatet af en reduktion eller afskaffelse af nogle betydelige ikke tilbagevendende udgiftsposter i 2002 - såsom sikkerhedsrelaterede udgifter og engangsudbetalingen til indskydere, der deltog i TAT pyramideordningen - samt den utilstrækkelige gennemførelse af de budgetterede kapitaludgifter. De samlede indtægter (34,5 % af BNP) har været i tråd med prognoserne takket være en forholdsmæssig stor opkrævning af socialsikringsbidrag, toldafgifter og ikke skatterelaterede indtægter som kompensation for momsindtægter, der lå under det beregnede.

I forhold til udlandet skete der i 2003 et mindre fald i det samlede handelssamkvem rent nominelt (EUR). Eksporten lå stort set på samme niveau som i 2002, mens importen faldt med 5 %. Handelsunderskuddet var over 700 mio. EUR eller 17,2 % af BNP, lavere end i 2002 regnet i EUR og i forhold til BNP, men højere målt i dollar på grund af valutakursens betydning. Underskuddet på betalingsbalancens løbende poster (før gavebistand) skønnes at være 8,3 % af BNP eller 6,2 % af BNP, når den udenlandske bistand medregnes (2,1 % af BNP). Valutareserverne blev i 2003 holdt på et niveau, der svarer til omkring fire måneders import, hvilket er det mål, der fastsættes i IMF-programmet. Udlandsgælden faldt betydeligt til 33 % af BNP ved udgangen af 2003, et forholdsvis beskedent niveau sammenlignet med andre lande i regionen.

Et standby-arrangement med Den Internationale Valutafond på 20 mio. SDR (omkring 25 mio. EUR) blev stærkt forsinket godkendt den 30. april 2003, hvilket gav mulighed for udbetaling af betydelig økonomisk bistand fra andre udenlandske donorer. Den første revision af standby-arrangementet blev gennemført planmæssigt i oktober 2003.

3. Strukturreformer

Prisliberaliseringen er i alt væsentligt gennemført, undtagen for de fleste ydelser fra forsyningsselskaber og forskellige varer som f.eks. olie og oliebaserede produkter.

Privatiseringen af små og mellemstore virksomheder (SMV) er stort set fuldført. Ved udgangen af september 2003 var 1.683 virksomheder blevet privatiseret, mens 81 af de statsvirksomheder, der var medtaget i privatiseringsprogrammet, der indledtes i 1993, var sat til salg. Handlingsplanen for omstrukturering, afvikling eller privatisering af 40 store, tabsgivende virksomheder, som blev iværksat i 2000, blev endeligt afsluttet. Myndighederne fokuserer nu på et nyt prioriteret område: udvikling af den private sektor. I september 2003 vedtog parlamentet en lov om oprettelse af et agentur til fremme af iværksætterånd. Men erhvervsklimaet er overordnet set fortsat dårligt, og navnlig problemerne med at gennemføre kontrakter og håndhæve kreditorrettigheder effektivt hæmmer bankernes låneaktivitet, hvilket igen påvirker investeringerne og den økonomiske udvikling.

I 2003 har myndighederne også gjort fremskridt med hensyn til reformen af de offentlige myndigheder og forvaltning af offentlige finanser, og man iværksatte en funktionel analyse af de fleste administrative enheder, udbygning af generalsekretariatet, oprettelse af en enkelt konto i finansministeriet, forbedring af momsforvaltningen og vedtagelse af en plan for udvikling af et statsligt værdipapirmarked. Desuden vedtog regeringen i december 2003 efter langvarige diskussioner endelig en lov om finansiering af lokalforvaltningen, som skal godkendes af parlamentet. Men der kan fortsat ske store forbedringer af dette omfattende område, herunder gennemførelse af en "funktionel" analyse, opløsning af lønstrukturen for offentligt ansatte, større kontrol med udgifterne i fonde uden for budgettet, indførelse af revisioner i hele administrationen samt den konkrete oprettelse af et marked for statslige værdipapirer. Gennemførelsen af den skattemæssige decentraliseringsproces og navnlig styrkelsen af de lokale myndigheders evne til at forvalte udgifter og opkræve indtægter er fortsat en stor udfordring.

Den finansielle sektor domineres af banksektoren, mens finansielle institutioner, der ikke er banker, spiller en meget begrænset rolle. Banksektoren er blevet betydeligt mere konsolideret i de seneste år. De tre største banker, som tegner sig for omkring to tredjedele af de samlede passiver og aktiver, anvender en forholdsvis forsigtig og forsvarlig praksis. Men i IMF's rapport med en vurdering af det finansielle systems stabilitet, som blev offentliggjort i december 2003, bemærkes det, at det finansielle system fortsat er sårbart over for svag ledelse i mindre banker og ligeledes over for svagheder på bankernes balance, hvilket kommer til udtryk i den høje andel af uerholdelige fordringer (16 % af de samlede porteføljeaktiver medio 2003). I 2003 var seks banker under skærpet opsyn af nationalbanken, men som følge af bankernes begrænsede størrelse havde dette kun ret begrænsede konsekvenser for hele systemets økonomiske stabilitet.

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien var det første land, der indgik en stabilitets- og associeringsaftale (SAA) med EU i april 2001, og denne blev i juni 2001 efterfulgt af interimaftalen om handel og handelsanliggender. Ratificeringsprocessen for SAA blev afsluttet i 2003, og aftalen træder i kraft den 1. april 2004. Den 4. april 2003 blev Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien det 146. medlem af Verdenshandelsorganisationen. Landet har allerede oprettet et netværk af frihandelsaftaler med nabolandene i henhold til bestemmelserne i stabilitetspagten.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Den 8. november 1999 besluttede Rådet at yde Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien en ny makrofinansiel bistand på op til 80 mio. EUR (lån på op til 50 mio. EUR og gavebistand på op til 30 mio. EUR). Den oprindelige rådsafgørelse blev endvidere revideret den 10. december 2001, således at bistandsperioden blev forlænget frem til slutningen af 2003 og gavebistanden forhøjet med 18 mio. EUR (hvilket giver en samlet gavebistand på 48 mio. EUR ud af et samlet beløb på 98 mio. EUR).

En første tranche på 30 mio. EUR (20 mio. EUR i gavebistand og et lån på 10 mio. EUR) blev allerede udbetalt i december 2000/januar 2001. I januar 2002 blev anden tranche på 22 mio. EUR (inkl. gavebistand på 10 mio. EUR) udbetalt, undtagelsesvis på grundlag af et IMF-overvåget program under hensyntagen til den vanskelige politiske og økonomiske situation i landet i kølvandet på den etniske konflikt i foråret 2001.

I 2003 afsluttede Kommissionen udbetalingen af den makrofinansielle bistand, der blev besluttet i 1999 og forlænget i 2001 med gennemførelsen af tredje og fjerde tranche. Tredje tranche af bistanden på 20 mio. EUR (10 mio. EUR i gavebistand og 10 mio. EUR i lån) blev frigivet i maj-juni 2003 efter godkendelsen af det nye IMF standby-arrangement (se ovenfor). Fjerde og sidste tranche på 26 mio. EUR (18 mio. EUR i lån og 8 mio. i gavebistand) blev frigivet i december 2003 efter: (i) tilfredsstillende opfyldelse af de resterende betingelser for det supplerende forståelsesmemorandum mellem Det Europæiske Fællesskab og myndighederne i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, som blev underskrevet i september 2002, og (ii) Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens accept af en række bestemmelser (om inspektion, forebyggelse af svig, revisioner og inddrivelse af midler i tilfælde af svig eller korruption) for at tage højde for de betingelser, der ligger i den nye finansforordning.

Betingelserne vedrørende den fjerde og sidste tranche omfatter fremskridt hvad angår reform af den offentlige forvaltning, forvaltning af de offentlige udgifter og skattereform, virksomhedsomstrukturering og udvikling af den private sektor samt reform af den finansielle sektor.

Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. Prisliberalisering

Prisliberaliseringen er i alt væsentligt gennemført, undtagen for de fleste ydelser fra forsyningsselskaber og forskellige varer som f.eks. olie og oliebaserede produkter.

2. Handelsliberalisering

Interimaftalen om handel og handelsanliggender med EU, der trådte i kraft i juni 2001 efter indgåelsen af stabilitets- og associeringsaftalen vil medføre en mere liberal markedsadgang for EU-produkter og gradvis nedsættelse af tolden på de fleste vigtige produkter. Den 4. april 2003 blev Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien det 146. medlem af WTO. Landet har færdiggjort netværket af frihandelsaftaler med nabolandene i henhold til bestemmelserne i stabilitetspagten.

3. Valutasystem

Fra begyndelsen af 1994 har dinaren de facto været knyttet først til DEM og fra den 1. januar 2002 til euroen. Siden devalueringen i juli 1997 koster 1 euro ca. 61 dinarer.

4. Udenlandske direkte investeringer (FDI)

Regeringens godkendelse er imidlertid fortsat nødvendig for at gennemføre nogle typer FDI, samtidig med at manglen på et velfungerende marked for køb og salg af jord også virker bremsende på FDI. FDI-indstrømningen har været sporadisk i de senere år og har hovedsagelig vedrørt nogle få store transaktioner, idet den faldt til under 2 % af BNP i 2002 og 2003.

5. Pengepolitik

Centralbanken er ved lov gjort uafhængig af regeringen. Centralbanken må ikke udlåne til regeringen, bortset fra udlån af en dags varighed, der ikke kan forlænges. Pengepolitikken tager sigte på prisstabilitet, der er hovedmålet. Valutakursankeret er centralbankens vigtigste mellemfristede mål.

6. Offentlige finanser

Der blev indført moms i april 2000, og den udgør en vigtig indtægtskilde. I 2003 ændrede myndighederne budgetloven og loven og offentlige indkøb og samlede forskellige budgetbrugeres konti til en enkelt konto i finansministeriet, som nu er operationel. Der er indført interne kontroller og revisioner i finansministeriet, men de skal styrkes og udvides til hele den offentlige administration.

7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Privatiseringsprogrammet, som blev indledt i 1993, er næsten afsluttet, idet næsten 1.700 små og mellemstore virksomheder er på vej mod privatisering. Virksomheder og organisationer, der udfører aktiviteter af særlig national interesse, offentlige tjenester og forsyningsselskaber indgår ikke i programmet. I 2001 blev det nationale telefonselskab solgt til det ungarske selskab Matav. I 2003 blev afviklingen af 40 store, tabsgivende virksomheder, som blev identificeret i handlingsplanen fra 2000, endelig afsluttet.

8. Reform af den finansielle sektor

Med bankloven fra 2000 blev der indført en retlig ramme for en moderniseret og styrket banksektor. Den finansielle sektor domineres af banksektoren, mens finansielle institutioner, der ikke er banker, spiller en meget begrænset rolle. Banksektoren er stort set privatiseret og meget koncentreret, idet de tre største banker tilsammen tegner sig for omkring to tredjedele af de samlede passiver og aktiver.

VI. Georgien

1. Resumé

I Georgien blev den økonomiske vækst ikke påvirket af den politiske usikkerhed i forbindelse med parlamentsvalget, som til sidst førte til præsident Sjevardnadzes afgang i november 2003. BNP-væksten i faste priser nåede med 8,6 % sit højeste siden 1997. Der tegnede sig kraftige vækstrater inden for adskillige sektorer, herunder bygge- og anlæg, landbrug og fremstillingsindustri. Den gennemsnitlige inflationstakt faldt til 4,8 %. På grund af den høje importefterspørgsel som følge af bygningen af BTC-olierørledningen forværredes underskuddet på de løbende poster til skønsmæssigt 10 %. Der skete en vis positiv udvikling med hensyn til strukturreformerne i 2003, navnlig inden for den finansielle sektor og på privatiseringsområdet, men de største udfordringer for den nye regering lå fortsat inden for energisektoren, forvaltning af den offentlige finansiering og reformen af den offentlige sektor.

På grund af mangler på det skattepolitiske område var Georgien ude af stand til at genoptage låntagningen fra IMF, og i september 2003 blev PRGF-ordningen suspenderet. Udskiftningen af landets ledelse, som fulgte efter de offentlige protester i november, skabte mulighed for at genoptage forbindelserne med IMF, og man drøfter i øjeblikket en efterfølger til PRGF-ordningen. Under disse omstændigheder blev der ikke udbetalt gavebistand til Georgien under EF's ekstraordinære økonomiske bistand i 2003.

2. Makroøkonomiske resultater

Væksten i BNP i faste priser steg i 2003 til 8,6 %, den højeste vækstrate siden 1997, navnlig på grund af kraftig vækst inden for bygge- og anlæg samt landbrug. Bygningen af olierørledningen mellem Baku-Tbilisi-Ceyhan (BTC) indledtes på georgisk område i april og fortsætter frem til 2005. Landbruget er den største sektor i økonomien (20 % af BNP), og i 2003 bidrog vejrforholdene til en vækst i landbrugsproduktionen på omkring 10 %. Ud over landbrug og bygge- og anlæg har udvindingsindustrien (aluminium, legeringer, kobber, guld og metalaffald) samt fremstillingsindustrien (vin, gødning, mineralvand) ligeledes udvist højere vækstrater. Industriproduktionen steg med 10,6 % i 2003. De officielle arbejdsløshedstal faldt en smule i årets løb og lå gennemsnitlig på 11,8 % i de første ni måneder.

En stor del af den økonomiske aktivitet er fortsat uregistreret, og smugleriet er omfattende. Derfor gav de kraftige vækstrater i adskillige af de økonomiske sektorer sig ikke udslag i den ventede forbedring af skatteindtægterne. Omkring valget i november 2003 og umiddelbart efter, før det nye styre kom til, gik opkrævningen af skatter, navnlig moms, stort set i stå. Desuden tilbageholdt den selvstyrende provins Adjara fortsat indtægter, som blev indsamlet på provinsens område til centralregeringens budget. Udregnet i forpligtelser forventer man et budgetunderskud på omkring 3 % af BNP i 2003 (2 % i 2002), mens underskuddet udregnet i likvider rent faktisk er en smule lavere end i 2002 på grund af en nettoakkumulering af udgiftsrestancer. Den politiske usikkerhed skabte yderligere problemer for budgetforvaltningen i november og december, men regeringen havde adgang til donormidler til visse umiddelbare behov. Den nye regering tilbagekaldte budgetforslaget for 2004, som blev forelagt parlamentet i oktober 2003, med henblik på revision. Parametrene for budgetprogrammet drøftes med IMF i begyndelsen af 2004.

Georgiens nationalbank har løbende fastholdt en forsigtig pengepolitik. De gode forhold for landbruget bidrog til faldet i den gennemsnitlige inflation fra 5,6 % i 2002 til 4,8 % i 2003. I november-december steg inflationstakten målt over 12 måneder imidlertid til 7 %. Dette skyldtes hovedsagelig den politiske usikkerhed efter valget. Lariens kurs lå stort set fast i forhold til amerikanske dollars (også i november og december), mens den faldt i forhold til EUR. I faste priser skønnes larien at være faldet ganske lidt i 2003.

Underskuddet på betalingsbalancens løbende poster steg hastigt i 2003 til omkring 10 % af BNP (6 % i 2002), især som følge af kapitalimport til anlægning af BTC-rørledningen. Denne import finansieres af udenlandske direkte investeringer i rørledningerne. Den georgiske nationalbanks internationale bruttoreserver faldt til omkring 190 mio. USD mod slutningen af 2003, hvilket svarer til 1,5 måneders import (ekskl. import vedrørende rørledningen). I US-dollars steg Georgiens udlandsgæld fortsat i 2003 og nåede op på omkring 1,85 mia. USD, men i forhold til BNP faldt den nominelle gældsbyrde til 48 %. Georgien kunne ikke henvende sig til sine bilaterale kreditorer i Paris-klubben med henblik på en omlægning af lån med forfald i 2003 i henhold til aftalen med Paris-klubben fra 2001, fordi landets aftale med IMF blev suspenderet i september 2003. Derfor overholder Georgien indtil omlægningen teknisk set ikke sine bilaterale tilbagebetalingsforpligtelser, og restancerne er nået op på omkring 50 mio. USD i tilbagebetaling på hovedstolen til kreditorer fra Paris-klubben i 2003.

3. Strukturreformer

I juni 2003 vedtog regeringen programmet for økonomisk udvikling og nedbringelse af fattigdom i Georgien, som IMF og Verdensbanken efterfølgende godkendte som grundlag for fremtidig finansiering på lempelige vilkår. Udarbejdelsen af programmet var ikke knyttet til budgetplanlægningen, og derfor mangler der fortsat at blive udarbejdet en udgiftsramme på mellemlangt sigt. Der skal fortsat ske fremskridt med de igangværende reformer af budgetplanlægningen og finansforvaltningen på grundlag af den nye lov for budgetsystemer, som blev vedtaget i april 2003, for at lette programmets gennemførelse. Efter at det nye styre kom til efter præsident Sjevardnadzes afgang, ventes regeringen nu at beskæftige sig med den mulige udarbejdelse af programmet for økonomisk udvikling og nedbringelse af fattigdom, hvor dette er nødvendigt.

I august godkendte parlamentet en ny skattelovgivning, herunder en markant forhøjelse af momstærsklen, indførelse af en skat på mindre virksomheder samt fjernelse af en række generende afgifter. Den umiddelbare virkning af disse reformer ventes at være neutral for så vidt angår de samlede indtægter. Systemet for tilbagebetaling af moms er for nylig blevet gennemgået grundigt. Forskellige interessegrupper beskyttes fortsat af talrige undtagelser fra selskabsskat og moms. Ved at bekæmpe den udbredte unddragelse af betalingen af brændstofafgifter og importafgifter vil man kunne tilføre statsbudgettet betydelige indtægter.

Der skete visse fremskridt med privatiseringen af større virksomheder i 2003, navnlig kemivirksomheden Azot og virksomheden Zestafoni Ferro Alloys. Der blev indgået koncessioner for dele af havnen i Poti, og der blev tildelt administrationsaftaler inden for flyindustri, transmission og distribution af elektricitet (United Distribution Company). De private operatørers større rolle inden for elsektoren afspejles ikke i opkrævningen af elafgifter, som fortsat lå på omkring 70 % af kapitalen og betydeligt under andre regioner. Med henblik på at forbedre forvaltningen af statsejede virksomheder oprettede man et agentur for virksomhedsforvaltning under økonomiministeriet.

Efter aftale med IMF har regeringen iværksat omfattende revisioner inden for tre større statsejede virksomheder, men regelmæssige revisioner er fortsat ikke noget krav for alle statsejede virksomheder.

Georgiens nationalbank har gjort fremskridt med hensyn til at styrke regulering og tilsyn med banker, herunder vedtagelsen af en ny analytisk ramme for afvikling af insolvente banker og kriterier, der viser, at bankdirektører og -ejere er "egnede og ordentlige" i 2003. Man vedtog lovgivning til bekæmpelse af hvidvask af penge i 2003, men den anses ikke for at opfylde de internationale standarder fuldt ud.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Efter Kommissionens delegationsbesøg i Tbisli i december 2002 indgik man en ad referendum-aftale med de georgiske myndigheder om udbetaling af fjerde tranche af EF's ekstraordinære økonomiske bistand på 6,5 mio. EUR. Kommissionens tjenestegrene gjorde imidlertid udbetalingen betinget af, at IMF-bestyrelsens tredje revision under Georgiens treårige PRGF-ordning faldt positivt ud. Georgien stod over for stadig større problemer med at opfylde de strukturelle betingelser under PRGF-programmet i første halvår af 2003, hovedsagelig på grund af problemer med skattepolitikken. I september 2003 stod det klart, at myndighederne ikke kunne opnå flertal i parlamentet for et revideret 2003-budget, som kunne have lukket det underskud på budgettet, der var ved at opstå. Dette medførte, at IMF ikke afsluttede den tredje revision under PRGF-programmet, og den treårige aftale udløb i januar 2004. Under disse omstændigheder udbetalte Fællesskabet ingen penge til Georgien under den ekstraordinære økonomiske støtteordning i 2003.

Udskiftningen af landets ledelse, som fulgte efter parlamentsvalget i november 2003 og præsident Sjevardnadzes afgang, skabte mulighed for at genoptage forbindelserne med IMF, og den nye georgiske regering fører i øjeblikket drøftelser om en efterfølger til PRGF-ordningen. Fællesskabets ekstraordinære økonomiske bistand til Georgien kan først genoptages, når IMF's bestyrelse har godkendt en ny finansieringsaftale.

Fællesskabet har stillet ekstraordinær økonomisk bistand til rådighed for Georgien i form af et lån på 110 mio. EUR (udbetalt i juli 1998) og samlet gavebistand på op til 65 mio. EUR, der efter planen skal udbetales i adskillige trancher. Da fremskridtene med hensyn til myndighedernes opfyldelse af betingelserne for udbetaling af gavebistanden har været uregelmæssige, blev der kun udbetalt tre trancher på i alt 25 mio. EUR i perioden 1998-2003. Gennem hurtig tilbagebetaling af hovedstolen har Georgien nedbragt sin udestående gæld til Fællesskabet til 92 mio. EUR ved udgangen af december 2003 (uændret i forhold til ultimo 2002).

Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. Prisliberalisering

Kun forsyningsselskabernes priser er endnu reguleret. Regulerede priser udgør omkring 3 % af FPI.

2. Handelsliberalisering

Liberal handelspolitik. Georgien blev medlem af WTO i juni 2002. På grundlag af de muligheder, som landet fik ved sin indtræden i WTO, har Georgien øget antallet af toldkategorier og den maksimale toldsats, hvilket har ført til en stigning i den vægtede gennemsnitstold på omkring 11,3 %. Ikke toldbaserede hindringer er kun tilladt af miljø-, sikkerheds- eller sundhedsmæssige årsager.

3. Valutasystem

Flydende valutakurs for lari. Begrænset statslig intervention. Interbankmarkedet dominerende for udenlandsk valuta. Ingen restriktioner på betalinger og overførsler ved løbende internationale transaktioner i overensstemmelse med artikel VIII i IMF's bestemmelser.

4. Udenlandske direkte investeringer

Hensigtsmæssig lovgivning i almindelighed. Ubegrænset hjemtagning af kapital og overskud. Indstrømning af udenlandske direkte investeringer på 3,9 % af BNP i 2002.

5. Pengepolitik

Den forsigtige pengepolitik har medvirket til at stabilisere inflationen på et lavt niveau. Dollariseringen af økonomien er stadig omfattende (ca. 80 % af bankernes aktiver og indlån er i udenlandsk valuta).

6. Offentlige finanser

De samlede offentlige indtægter (inklusive bistand) anslået til 15,6 % af BNP i 2003, heraf skatteindtægter på 14,4 % af BNP. Samlede udgifter anslås til 18,4 % af BNP. Der er indført en række forbedringer af budgetsystemet med den nye lov for budgetsystemet, som blev vedtaget i april 2003 og trådte i kraft den 1. januar 2004 (imidlertid endnu ikke en organisk lov).

7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Privatiseringen af små og mellemstore virksomheder er stort set afsluttet. Der er sket visse fremskridt i privatiseringen af store statsejede virksomheder i 2003 efter en periode med stilstand. Ministeriet for forvaltning af statslig ejendom blev opløst i 2003, og den nye opgavefordeling mellem økonomiministeriet og det nye agentur for virksomhedsforvaltning ventes at fremskynde omstruktureringen af de resterende statsejede virksomheder.

8. Reform af den finansielle sektor

Der er de senere år truffet en række foranstaltninger til styrkelse af banklovgivning og -tilsyn. I øjeblikket findes der 25 aktive banker. Der tilskyndes til yderligere konsolidering af sektoren gennem en gradvis forøgelse af kravet til mindstekapital til et beløb svarende til 5 mio. EUR.

VII. Moldova

1. Resumé

Opsvinget, der startede i 2000, fortsatte i 2003, da væksten i BNP fra år til år nåede 6,3 % trods et markant fald i outputtet fra den vigtige landbrugssektor på grund af vejret (-14,1 % på årsbasis). Voksende import og store beløb fra moldover, der arbejder i udlandet, er fortsat drivkraften bag den økonomiske ekspansion. Den indenlandske efterspørgsel er stærk, og industriproduktionen er i fortsat bedring.

Selv om eksporten steg kraftigt, var dynamikken i importen endnu mere udtalt, så Moldovas store handelsunderskud steg yderligere. Resultatet var, at underskuddet på betalingsbalancens løbende poster også steg og nåede op på omkring 8 % af BNP.

Inflationen steg kraftigt som følge af en fortsat stigning i pengemængden: Forbrugerprisindekset steg med 15,7 % sammenlignet 4,4 % i 2002.

Finanspolitikken var fortsat stram i 2003, men planerne for 2004 tyder på en opblødning; der kan opstå mangel på finansiering, idet budgetprognoserne ser optimistiske ud. Selv om forholdet mellem statsgælden og BNP faldt drastisk til 52 % i 2002 som følge af omstrukturering af gæld og afskrivninger, er gældsbyrden fortsat høj (de forfaldne afdrag på gælden ville lægge beslag på over en tredjedel af centralregeringens indtægter). Derfor vil afhængigheden af kapitalstrømme fra multilaterale og bilaterale kreditorer fortsat være høj på mellemlangt sigt. Moldova har fortsat akkumuleret restancer i 2003, især til den russiske gasleverandør Gazprom og den russiske stat. I 2003 forsøgte Moldova uden held at opnå en aftale om omstrukturering af gælden fra Paris-klubben.

Efter en lovende start i begyndelsen af 1990'erne går strukturreformerne nu langsommere. Overgangen til markedsøkonomi er langt fra afsluttet. Selv om jordreformerne er kommet videre, er der kun sket begrænsede fremskridt med privatiseringen af økonomiske nøglesektorer (EBRD skønner, at 50 % af økonomien fortsat kontrolleres af staten). Privatiseringen kompliceres i betydelig grad af landets ugunstige erhvervsklima og overdreven indgriben fra statens side.

Moldova modtog ingen makrofinansiel bistand fra EU i 2003. Udbetalingerne under gavebistanden på 15 mio. EUR, som godkendtes i december 2002, kunne ikke indledes, da der ikke forelå nogen finansieringsaftale med IMF.

2. Makroøkonomiske resultater

Moldovas økonomiske optur er fortsat efter sidste år, idet væksten i BNP i faste priser var på 6,3 % fra år til år i 2003. Den stærke vækst i industriproduktionen (+14 % årligt), der fremmes af fortsat efterspørgsel fra Rusland og Ukraine samt en stigende indenlandsk efterspørgsel, er stadigvæk den drivende kraft bag væksten.

Efter en afmatning i 2002, hvor væksten i forbrugerprisindekset (FPI) faldt til 5 % som årligt gennemsnit, registreredes en kraftigt stigende inflation i 2003; FPI steg med 12 % som årligt gennemsnit, især som følge af en hastigt voksende pengemængde, som hovedsageligt skyldes uhæmmede indkøb af udenlandsk valuta. Moldovas nationalbank har nu givet udtryk for, at den vil føre en strammere pengepolitik, da renteforhøjelsen i 2003 viste sig at være utilstrækkelig til at bremse et stigende inflationspres.

Som følge af de skrappe betingelser for finansiering af underskuddet udviste regeringens likviditetsbalance et overskud på 0,5 % af BNP i de første tre kvartaler af 2003; resultatet blev imidlertid ikke kun opnået takket være en bastant opkrævning af moms og told, men især på grund af akkumulerede restancer ved tilbagebetaling af udlandsgælden på 0,6 % af BNP. I 2004 vil forholdet mellem udgifter og BNP trods lønstigninger i den offentlige sektor i henhold til regeringens budgetplaner være uændret, mens skattelettelser vil føre til faldende indtægter. Prognosen for 2004 er dermed et likviditetsunderskud på omkring ¾ % af BNP, hvilket indebærer en lempelse af skatterne med over 1 % af BNP. Ifølge IMF kan den nuværende budgetpolitik føre til en yderligere akkumulering af nye restancer (den manglende finansiering af "pengestrømmen", eksklusive restancebetalinger, kan nå op på 2 % af BNP).

Moldovas samlede statsgæld er i øjeblikket på omkring 52 % af BNP (selv om den samlede udlandsgæld uden statsgaranti er langt større). Niveauet er betydeligt lavere end i 1999, hvilket skyldes en række omlægninger, der har mindsket værdien af den udestående gæld. Ikke desto mindre er tilbagebetalingen af gælden fortsat en vanskelig og udfordrende opgave: I 2003 udgør de forfaldne betalinger over 36 % af centralregeringens indtægter. Moldova har ikke genoptaget betalingerne til Gazprom, den russiske gasleverandør, som blev suspenderet i 2001, eller til en række andre bilaterale kreditorer, hvor betalingerne blev suspenderet efter august 2003; i de første tre kvartaler af 2003 er der akkumuleret nye restancer på udlandsgælden svarende til 1,3 % af BNP. På grund af lave valutareserver (mindre end to måneders import) og det betydelige strukturelle underskud på de løbende poster, som er blevet større med tiden og i 2003 udgjorde omkring 8 % af BNP, ventes landet fortsat at være afhængigt af yderligere støtte fra IFI og bilaterale donorer. De store officielle overførsler (hovedsagelig teknisk og humanitær bistand) og de omfattende indbetalinger fra udlandet kan kun delvis opveje det kronisk høje handelsbalanceunderskud.

3. Strukturreformer

Selv om Moldova fik en god start med strukturreformerne i starten af 1990'erne (hvilket navnlig førte til en hurtig optagelse i WTO), har en efterfølgende neddrosling af reformindsatsen og mangelfuld gennemførelse af lovgivningen ført til et erhvervsklima, der i vid udstrækning er utilfredsstillende. Korruption og en overordnet set utilfredsstillende lovgivningsmæssig ramme skaber betydelige hindringer for vækst anført af den private sektor; desuden ejer eller kontrollerer staten fortsat en stor del af økonomien (50 % ifølge EBRD's 2003-rapport om overgangsfasen). I 2002 omfattede regeringens privatiseringsplan 450 virksomheder, hvoraf de 22 var blandt de største, der privatiseres enkeltvis (to elnet, Moldtelecom, tobaksmonopolet, otte virksomheder i vinsektoren og en række industrianlæg); privatiseringsindtægterne har imidlertid været skuffende og ligget et godt stykke under det planlagte.

Deloitte & Touche, der fungerer som regeringens rådgiver i forbindelse med privatiseringen af elnettene, anbefalede at indstille privatiseringen som følge af ugunstige markedsvilkår, mens privatiseringen af virksomheder i tobakssektoren er blevet udsat, indtil industrien er blevet liberaliseret. Den hidtil største privatisering var salget af halvdelen af landets eldistributionsnet til Union Fenosa of Spain i 1998 med bistand fra Den Europæiske Bank for Økonomisk Genopbygning og Udvikling (EBRD). Som følge af uenighed om eltaksterne med regeringen har den spanske investor imidlertid hævdet, at regeringen og erhvervslivet har forsøgt at spænde ben for virksomhedens aktiviteter. Denne situation har virket afskrækkende på private udenlandske investorer, hvilket kommer til udtryk i faldende tilgang af udenlandske direkte investeringer. Generelt er Moldovas hovedinvestorer fortsat offentlige instanser som EBRD og det amerikansk støttede Western Newly Independent States Enterprise Fund (WNISEF), der ofte har måttet dække for vestlige private investorer, der forlader landet.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Det Europæiske Fællesskab ydede i 1990'erne makrofinansiel bistand to gange for henholdsvis 45 mio. EUR og 15 mio. EUR til Moldova. Moldova har hidtil omhyggeligt opfyldt sine finansielle forpligtelser over for Fællesskabet.

Den 19. december 2002 vedtog Rådet en afgørelse om ny makrofinansiel bistand til Moldova. Den nye bistand i form af gavebistand på 15 mio. EUR erstattede og annullerede lånet på et tilsvarende beløb, som Rådet godkendte i 2000 og aldrig udbetalte, da der ikke fandtes nogen fungerende finansieringsaftale med IMF. I marts 2003 gennemførte Kommissionen et delegationsbesøg i Chisinau for at føre drøftelser om de politiske betingelser, der skulle knyttes til den første tranche af gavebistanden. Disse drøftelser kunne imidlertid ikke afsluttes i 2003, da der ikke forelå nogen fungerende finansieringsaftale med IMF.

Den treårige PRGF for Moldova, som IMF-bestyrelsen godkendte i december 2000, løb af sporet i begyndelsen af 2003. Programmet udløb endeligt i december 2003 som følge af mangelfuld gennemførelse - og sågar tilbageskridt - med hensyn til de aftalte strukturreformer. Samtidig var gennemførelsen af de makroøkonomiske mål i det PRGF-støttede program stort set tilfredsstillende. Verdensbankens strukturtilpasningslån (SAC III) udløb i september 2003 stort set uden udbetalinger ligeledes på grund af dårlige resultater med strukturreformerne.

Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. Prisliberalisering

De fleste priser er liberaliseret.

2. Handelsliberalisering

Forholdsvis liberal international handelspolitik på papiret, men der findes formelle eller uformelle restriktioner på visse nøglevarer (navnlig solsikkefrø og metalaffald). Moldova blev medlem af WTO i juni 2000.

3. Valutasystem

Lei er konvertibel for transaktioner på de løbende poster. Flydende valutakurs.

4. Udenlandske direkte investeringer

Ubegrænset hjemtagelse af kapital og overskud og ingen begrænsninger på valutakonti i bankerne. Hensigtsmæssig lovgivning overordnet set, men gennemførelsen er ofte problematisk, hvilket svækker erhvervsklimaet. Der har været tendens til øget myndighedsindgriben over for udenlandske investorer, navnlig inden for energisektoren. De udenlandske direkte investeringer har været faldende.

5. Pengepolitik

Stor vækst i pengemængden, især på grund af uhæmmet akkumulering af valutareserver, har ført til en kraftig stigning i inflationen. En forhøjelse af de politisk fastsatte satser har ikke kunnet bremse inflationen. Nationalbanken har meddelt, at den vil føre en strammere politik.

6. Offentlige finanser

Regeringen har forsøgt at øge budgetindtægterne og stramme op på de offentlige udgifter. Inddrivelsen af skatter og afgifter er blevet forbedret, men toldreformen prioriteres fortsat højt. I 2003 registrerede man et mindre overskud på likviditetsbudgettet, men det skyldtes i høj grad en akkumulering af restancer. Myndighederne planlægger et likviditetsunderskud på 0,7 % af BNP i 2004. Men budgetplanen virker optimistisk, og der kan opstå et hul i finansieringen på op til 2 % af BNP (ekskl. tilbagebetaling af restancer). Den statslige udlandsgæld er på omkring 52 % af BNP; tilbagebetalingen af gælden i 2004 vil lægge beslag på mere end en tredjedel af statens indtægter.

7. Privatisering og omstrukturering af virksomhedssektoren

Strukturreformerne går langsommere. Overgangen til markedsøkonomi er langt fra afsluttet. Privatiseringen af de væsentligste økonomiske sektorer er forsinket og vanskeliggøres i øjeblikket af et dårligt markedsklima.

8. Reform af den finansielle sektor

Den finansielle sektor er i relativ god form, men det er vigtigt med en yderligere stramning for at styrke opsparingen og fremme investeringerne. Selv om andelen af uerholdelige fordringer er faldet, skal opmærksomheden på grund af en hastigt stigende långivning fastholdes for at undgå sårbarhed.

VIII. Rumænien

1. Resumé

Den makroøkonomiske udvikling var fortsat gunstig i 2003 med fortsat vækst i investeringer og husholdningernes forbrug sammen med yderligere fald i inflationen. Der var imidlertid tale om en betydelig vækst på de løbende poster som følge af kraftigt stigende vareimport, og dette fik myndighederne til at annoncere en stramning af politikken ledsaget af nøje overvågning af den eksterne udvikling i 2004.

Det makroøkonomiske policy mix bestående af en forholdsvis forsigtig finans- og pengepolitik med henblik på at nedbringe inflationen, samtidig med at konkurrenceevnen i forhold til udlandet bevares, underbyggede disse positive tendenser og bidrog til en yderligere nedbringelse af inflationen.

Med hensyn til gennemførelsen af strukturreformerne skete der fremskridt på en række områder, navnlig privatisering af statsejede virksomheder, begrænsning af lønningerne i den offentlige sektor og justering af priser og struktur inden for energisektoren.

En styrkelse af virksomhedernes økonomiske disciplin er fortsat et vigtigt, uløst spørgsmål, og foranstaltningerne bør være fokuseret på de grundlæggende årsager til de konstante restancer på budgettet og hos de offentlige forsyningsselskaber. Trods forskellige initiativer til forbedring af erhvervsklimaet skal effektiviteten inden for de offentlige myndigheder og retsvæsenet forbedres betydeligt for at skabe lige vilkår på markedet og sikre, at man uhindret kan komme ind på og ud af markedet.

Rumænien kan anses for at have en fungerende markedsøkonomi, når de hidtidige positive fremskridt med sikkerhed er videreført. Desuden er der behov for en energisk og fortsat gennemførelse af strukturreformprogrammerne, for at Rumænien kan blive i stand til at klare konkurrencepresset og markedskræfterne inden for Unionen i den nærmeste fremtid.

I januar 2002 enedes Rådet principielt om at stille 100 mio. EUR til rådighed for Rumænien i henhold til Rådets afgørelse 99/732/EF i to undertrancher på betingelse af, at det nuværende standby-arrangement blev gennemført på tilfredsstillende vis, og at der skete tilstrækkelige fremskridt i landets strukturtilpasningsproces. Betingelserne for udbetalingen af første undertranche på 50 mio. EUR blev opfyldt i første halvdel af 2003, og udbetalingen skete den 17. juli 2003.

2. Makroøkonomiske resultater

Siden 2001 har Rumænien oplevet et vedvarende økonomisk opsving med en markant økonomisk vækst, et betydeligt fald i inflationen samt øget åbenhed og konkurrence inden for økonomien. I lyset af den turbulente periode for Rumænien i anden halvdel af 1990'erne, som var kendetegnet af en række fejlslagne forsøg på at stabilisere økonomien, en langvarig, forbigående recession og en lunken holdning til liberalisering af priser og markeder, er dette et betydningsfuldt resultat.

I 2003 klarede Rumæniens fire år gamle økonomiske opsving sig gennem den økonomiske opbremsning i EU, idet væksten fortsat var solid. Ifølge de foreløbige tal var BNP-væksten i faste priser 4,8 % i 2003. Men væksten blev stadig mere ujævn og udelukkende drevet af den indenlandske efterspørgsel. Husholdningernes forbrug steg kraftigt som følge af en markant stigende forbrugerkredit og store lønstigninger. På den anden side voksede det offentlige forbrug kun en smule. Kombineret med øget vækst i skatteindtægterne og yderligere besparelser på rentebetalinger skød man derfor en smule under målet for budgetunderskuddet i 2003.

Investeringerne i den private sektor steg fortsat hurtigt, hvilket viste, at Rumæniens kapitalbeholdning var i gang med at blive udskiftet, og afspejlede ligeledes en vedvarende vækst i importen. Samtidig faldt væksten i eksporten i løbet af 2003 og var betydeligt mindre kraftig sammenlignet med de gode eksportresultater siden 2000. Dette kom også til udtryk i industriproduktionen, der steg betydeligt langsommere i 2003 i forhold til årene før. Derfor var der tale om en kraftig forværring af handelsbalancen, og efter at have bidraget positivt til væksten i 2002 udviste nettoeksporten en stærkt negativ tendens i 2003.

Underskuddet på de løbende poster voksede betydeligt i 2003 til tæt på 6 % af BNP. Selv om underskuddet på de løbende poster ikke nødvendigvis skyldes dybtliggende problemer af strukturel karakter, bør det fortsat overvåges nøje. Det anvendte policy mix består af en forholdsvis forsigtig finans- og pengepolitik med henblik på at nedbringe inflationen, samtidig med at konkurrenceevnen i forhold til udlandet bevares, og det er fortsat hensigtsmæssigt, selv om der kan være behov for justeringer i lyset af udviklingen i udlandet. Man har annonceret en mere restriktiv finanspolitik for 2004 end oprindeligt planlagt, og den 1. februar indførte man foranstaltninger i bankvæsenet med henblik på at begrænse væksten i låntagningen til et niveau, der gør det muligt at holde underskuddet på de løbende poster på et hensigtsmæssigt niveau.

I 2003 fortsatte inflationen sin faldende tendens. Den gennemsnitlige inflation i forbrugerpriserne nåede 15,3 %. I december var inflationen fra år til år faldet til 14,1 % trods de forhøjelser af energipriserne, der blev givet tilladelse til i årets løb, hvilket betød, at regeringens mål for året kunne opfyldes. Efter at være steget hastigt i årets første halvdel på grund af betydelige stigninger i mindstelønnen steg reallønnen i et mere beskedent tempo i årets sidste del, hvilket medførte en gennemsnitlig reallønsstigning på tæt ved 9 % i 2003.

Arbejdsløsheden (harmoniseret sats baseret på arbejdsstyrkeundersøgelsen) var på 6,6 % i 2003. Den har ligget forholdsvis stabilt omkring 7 % siden 1999. Den registrerede arbejdsløshed lå på 7,6 % i 2003 og har været faldende siden 1999. Men metodologiske ændringer og omdefinerede kriterier for retten til sociale ydelser begrænser sammenligneligheden over tid for begge målinger. Den tilsyneladende lave arbejdsløshedsprocent kan imidlertid også skyldes behovet for en yderligere uddybning af den økonomiske omstrukturering.

Indstrømningen af udenlandske direkte investeringer (FDI) passerede 1 mia. EUR i 2003, hvilket tydede på en beskeden stigning sammenlignet med de foregående år. Denne forbedring kunne imidlertid ikke holde trit med forværringen på betalingsbalancens løbende poster. Hidtil har Rumænien ikke oplevet nogen kraftig stigning i indstrømningen af FDI, og 2003 viste ikke nogen kraftig ændring af FDI-indstrømningen. Siden 1999 har den årlige nettoindstrømning ligget fast omkring 2,5 % af BNP og målt som indstrømning per capita ligger Rumænien fortsat lavt sammenlignet med mere fremskredne overgangsøkonomier. En fortsat vækst, forbedret makroøkonomisk stabilitet og fremskridt med hensyn til markedsmekanismernes funktion peger imidlertid i retning af en mulig stigning i den fremtidige indstrømning.

Som følge af stor efterspørgsel på valutamarkedet og centralbankens bestræbelser på at begrænse presset mod den rumænske lei udjævnede Rumæniens valutareserver sig mod slutningen af 2003. Reserverne lå imidlertid fortsat på et rimeligt niveau på 3,7 måneders import af varer og tjenester. Desuden er betingelserne for ekstern finansiering blevet forbedret som følge af den positive makroøkonomiske situation. Højere vækst, forbedrede udsigter til reformer og fortsat samarbejde med IMF gjorde det muligt for Rumænien at opfylde sine behov for ekstern finansiering i 2003. Risikoratingen af rumænske statsobligationer blev opgraderet af flere kreditinstitutioner i december, både for statsobligationer i national og udenlandsk valuta. Udlandsgælden steg yderligere i 2003, men forholdet mellem gæld og BNP lå fortsat forholdsvis lavt på skønsmæssigt 20,5 % af BNP ved udgangen af 2003.

De fleste fremskridt gennem de senere år kan tilskrives Rumæniens fornyede indsats for at opnå en varig makroøkonomisk stabilisering af økonomien og videreføre de økonomiske reformer. Disse bestræbelser er en del af processen vedrørende forhandlingerne om Rumæniens indtræden i EU og opfyldelsen af de økonomiske Københavnskriterier samt af ordningerne med internationale finansielle institutioner. I oktober 2003 afsluttede Rumænien den endelige revision af et IMF-arrangement planmæssigt for første gang nogensinde i perioden efter kommunismen.

3. Strukturreformer

I 2003 registrerede Rumænien betydelige fremskridt på privatiseringsområdet, og ved at indføre skrappe budgetkrav og udsætte virksomhederne for markedsmekanismerne har man forbedret mulighederne for at forlade markedet og derved styrket den reelle konkurrence. Under tilsyn af privatiseringsagenturet APAPS er privatiseringen skredet frem inden for den industrielle sektor, hvor de fleste store statsejede virksomheder er blevet solgt. Forberedelserne til frasalg inden for den offentlige forsyningssektor er kommet videre end de første skridt, om end langsommere end oprindeligt planlagt. Der skete afskedigelser i nogle af de største statsejede virksomheder med henblik på at forbedre disses økonomiske resultater og privatiseringsudsigter.

Incitamenterne til en mere effektiv ressourcetildeling er også blevet styrket takket være en indsats for at stramme virksomhedernes finansielle disciplin og forbedre de institutionelle rammer for markedsøkonomien. Akkumuleringen af restancer er imidlertid fortsat et af de store uløste problemer i den rumænske økonomi. Gennem 2002 og 2003 opstod der stadig flere restancer på budgettet og inden for energiforsyningen. For en række overvågede statsejede virksomheder steg restancerne over for centralregeringen fra 4,0 % af BNP ved udgangen af 2001 til 4,5 % ved udgangen af 2002 og var fortsat stigende i løbet af første halvdel af 2003. Stigningen fandt sted trods forskellige omlægnings- og afskrivningsordninger i forbindelse med omstrukturering og privatisering af virksomheder.

Energisektoren udgør et særligt problem på såvel det overordnede som det detaljerede plan. Trods yderligere fremskridt var udviklingen inden for energisektoren fortsat ujævn. Komplekse spørgsmål som virksomhedernes store restancer, prissystemet og vurderingen af erstatninger for tidligere skader på miljøet bremser privatiseringen. I virksomhedssektoren har man observeret fortsatte problemer med indførelse af betalingsdisciplin over for slutbrugerne af energi, og der er akkumuleret restancer på alle niveauer. Energiregningerne for en hård kerne af statsejede virksomheder er fortsat blevet betalt over statsbudgettet, indtil virksomhederne er blevet privatiseret. På boligområdet bruger ¾ af husholdninger med fjernvarme over 10 % af deres indkomst på varmeregningen, og trods store overførsler til lavindkomsthusholdninger vælger mange husholdninger at lade være med at betale varmeregningen.

For nylig har man imidlertid taget skridt til at indføre en troværdig mellemsigtet strategi for sektoren. Myndighederne har optrappet håndhævelsen af betalingspligten og er begyndt at afbryde forsyningen til kronisk dårlige betalere, hvilket har forbedret opkrævningsprocenten. Justeringen af energitaksterne er desuden optrappet gradvis for at sikre udgiftsdækningen og indarbejde et tilstrækkeligt overskud til langsigtede investeringer. Der er udviklet nye prissætningsmetoder, og disse forventes gennemført fra 2005. Forberedelserne af det planlagte salg af energiforsyningsvirksomheder er kommet videre, om end langsommere end oprindeligt planlagt. Forhandlingerne om en privatisering af to eldistributører og to større gasdistributører er i gang. Desuden har myndighederne iværksat privatiseringsprocessen for yderligere to eldistributører. Man har modtaget interessetilkendegivelser vedrørende det nationale olieselskab.

Forberedelserne til salget af produktionsanlæg til kraftvarme og vandkraft er indledt. Omstruktureringen af virksomhederne med henblik på privatisering gør det også lettere at åbne energimarkedet for konkurrence. De forberedende skridt såsom opsplitning af produktion, distribution og transmission er taget, og regeringen har annonceret, at 40 % af både gas- og elmarkedet vil blive åbnet fra 2004.

Rumænien har efter mange forsinkelser gjort store fremskridt hen imod at skabe et sundere bankvæsen, og finanssektoren virker i dag til at have tilstrækkeligt med kapital, likvider, og tilsynet er tilsyneladende også tilstrækkeligt. I 2003 lå solvensnøgletallene et godt stykke over 20 %, mens uerholdelige fordringer udgjorde mindre end 10 % af det samlede udlån. Men spændet mellem udlåns- og indlånsrenten ligger fortsat mellem 10 og 15 %, hvilket er tegn på betydelige udgifter til finansieringsvirksomhed og begrænset konkurrence inden for sektoren.

Der var dog stadig forskellige forhold, der skabte sårbarhed. I 2003 steg udlånet til virksomheder og private med et tocifrede procenttal. Navnlig forbrugslånene steg kraftigt, idet bankerne rettede opmærksomheden mod billån og ejendomslån. Den seneste kraftige vækst i udlånet risikerer at overhale de nødvendige forbedringer af finansieringsvirksomheden samt med hensyn til rammerne for regulering og tilsyn. Som led i forsøget på at begrænse forsigtighedsrisikoen og de makroøkonomiske risici som følge af det kraftigt stigende udlån har Rumæniens nationalbank hævet referencesatsen adskillige gange på det seneste, idet den blev fastsat til 21,25 % i februar 2004 sammenlignet med 17,4 % i april 2003, da banken første gang ændrede sin politik om en gradvis nedsættelse af satserne.

Efter forskellige mislykkede udbud lykkedes det i september 2003 regeringen at sælge en fjerdedel af den største bank (BCR) til Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og International Finance Corporation (IFC). Med dette salg er statens andel i banken faldet til under 50 %. Da BCR alene ligger inde med omkring en tredjedel af Rumæniens samlede bankaktiver, opfattes en fortsat vellykket privatisering og omstrukturering som værende af vital betydning for at kunne skabe øget dynamik på finansmarkederne.

Den del af den finansielle sektor, som ikke er banker, befinder sig stadig i sine tidligste stadier. Men myndighederne har udarbejdet den lovgivningsmæssige ramme for indførelsen af et pensionssystem med tre søjler, som med tiden kan føre til en uddybning af værdipapirmarkedet og en videreudvikling af forsikringssektoren. Hovedelementerne i den planlagte pensionsreform er indførelsen af en obligatorisk ordning i en anden søjle, som både arbejdsgivere og ansatte bidrager til, samt en frivillig tredje søjle med en erhvervspensionsordning. Målet med reformen er med tiden at lette byrden på den første søjle, hvor finansieringen er utilstrækkelig. Reformen vil blive medtaget i en treårig handlingsplan med støtte fra Verdensbanken, som ventes gennemført fuldt ud i 2007.

Erhvervs- og investeringsklimaet blev fortsat hæmmet af manglende effektivitet inden for den offentlige forvaltning og i retssystemet. Etablering og lukning af virksomheder hæmmes stadig af komplekse administrative procedurer. Bestræbelserne på at forbedre investeringsklimaet er imidlertid blevet optrappet i 2003. Forsøgene på at begrænse bureaukratiet omfattede kontorer med etstedsbetjening til registrering og godkendelse af virksomheder samt indførelse af en automatisk godkendelsesprocedure for udstedelse og fornyelse af hovedparten af de tilladelser, der udstedes af de offentlige myndigheder. Af andre foranstaltninger kan nævnes ændringer af konkursbestemmelserne, hvilket allerede har ført til et stigende antal nye konkurssager og flere afsluttede konkurssager.

På det skattepolitiske område blev der i 2003 vedtaget en ny skattelovgivning med tilhørende gennemførelsesbestemmelser, hvilket bør sikre større åbenhed og stabilitet inden for skattelovgivningen. Desuden er momssystemet blevet reformeret, bl.a. gennem indførelse af reducerede satser i overensstemmelse med EU-lovgivningen, mens en række undtagelser er blevet afskaffet.

Der er ligeledes truffet adskillige administrative foranstaltninger med henblik på at forbedre skatteforvaltningen i 2003, f.eks. oprettelsen af et stort skattekontor i Bukarest. I 2004 vil en række lokale skattekontorer desuden blive omdannet til "ekspertisecentre", og i løbet af 2004 vil myndighederne desuden samle inddrivelse, revision og håndhævelse vedrørende bidrag til sundheds-, pensions- og arbejdsløshedsordninger. Regeringen har for nylig meddelt, at man i 2004 vil ændre den personlige indkomstskat fra en ordning med progressive satser mellem 18 % og 40 % til en fast sats på 23 %. Ved at afskaffe de højere satser og forenkle ordningen håber regeringen at nedbringe omfanget af skatteunddragelser og skabe flere arbejdspladser på det officielle arbejdsmarked.

4. Gennemførelse af den makrofinansielle bistand

Siden 1991 har EU støttet Rumæniens overgangsproces gennem fire makrofinansielle bistandstransaktioner, hvoraf den sidste blev godkendt i november 1999, da Rådet ydede Rumænien et betalingsbalancelån på op til 200 mio. EUR som led i et standby-arrangement til et beløb af 400 mio. SDR (Rådets afgørelse 99/732/EF). Efter udbetalingen af den første tranche på 100 mio. EUR i juni 2000 kørte IMF-programmet imidlertid af sporet og udløb til sidst. Der kunne derfor i årets løb ikke foretages yderligere udbetalinger af EU's makrofinansielle bistand.

I oktober 2001 godkendte IMF imidlertid et nyt 18 måneders standby-arrangement til 300 mio. SDR (ca. 383 mio. USD). I 2002 blev de langvarige forhandlinger med Verdensbanken om et nyt tilpasningslån for den private sektor (PSAL) på 300 mio. USD afsluttet. Resultaterne under IMF-programmet var blandede, og ved udgangen af 2002 blev afslutningen af den tredje revision udsat. På trods af dette - typisk på grund af problemer med lønpolitikken og privatiseringerne - og forlængelsen af programmet med seks måneder - fordi der ikke kunne findes en egnet strategisk investor til Rumæniens største bank (BCR) - afsluttede Rumænien til sidst arrangementet i oktober 2003. Programmet førte til betydningsfulde resultater i form af forsvarlige makroøkonomiske politikker og strukturreformer, navnlig betydelige fremskridt med hensyn til inflationsbekæmpelse, tilpasning af energitakster og budgetpolitik.

Inden for rammerne af det nu afsluttede standby-arrangement og efter anmodning fra de rumænske myndigheder enedes Rådet i januar 2002 principielt om at stille 100 mio. EUR til rådighed for Rumænien i henhold til Rådets afgørelse 99/732/EF i to undertrancher på betingelse af, at standby-arrangementet blev gennemført tilfredsstillende, og at der skete tilstrækkelige fremskridt i landets strukturtilpasningsproces. Efter langvarige forhandlinger blev der i november 2002 undertegnet en supplerende låneaftale og et supplerende aftalememorandum.

Efter store forsinkelser var de strukturpolitiske betingelser for udbetalingen af den første undertranche opfyldt i første halvdel af 2003, hvilket banede vejen for udbetalingen af den første undertranche på 50 mio. EUR af den sidste tranche af den resterende makrofinansiel bistand fra EU, som blev udbetalt den 17. juli 2003.

Kortfattet status over de økonomiske reformer

1. Prisliberalisering

I 2003 fandt særlige reguleringsbestemmelser anvendelse på 18 varer og tjenester. Mængden af regulerede varer og tjenesteydelser i forbrugskurven udgjorde 21,7 %. De regulerede priser i energisektoren blev regelmæssigt justeret over inflationen.

2. Handelsliberalisering

Ifølge WTO's handelsrapport fra 2003 anvendte Rumænien toldtariffer i henhold til princippet om de mest beguns