Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen) /* KOM/2011/0626 endelig - 2011/0281 (COD) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Kommissionen fastlægger i sit forslag til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020 (FFR-forslaget)[1] de budgetmæssige rammer og vigtigste retningslinjer for den fælles landbrugspolitik. På denne baggrund fremlægger Kommissionen en række forordninger om lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 sammen med en konsekvensanalyse af alternative scenarier for udviklingen af politikken. De nuværende reformforslag er baseret på meddelelsen om den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020[2], som skitserede overordnede politiske handlemuligheder for at imødekomme de fremtidige udfordringer for landbrug og landdistrikter og for at opfylde de mål, der er opstillet for den fælles landbrugspolitik, nemlig 1) bæredygtig fødevareproduktion, 2) bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsats, og 3) afbalanceret territorial udvikling. Reformens retningslinjer i meddelelsen har siden fået bred opbakning både i den interinstitutionelle debat[3] og i høringen af interessenter, der fandt sted inden for rammerne af konsekvensanalysen. Et fælles tema, som er opstået under denne proces, er behovet for at fremme ressourceeffektiviteten med henblik på intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst for EU's landbrug og landdistrikter i overensstemmelse med Europa 2020-strategien, således at strukturen af den fælles landbrugspolitik bevares omkring to søjler, der bruger supplerende instrumenter for at nå de samme mål. Søjle I omfatter direkte betalinger og markedsforanstaltninger med en grundlæggende årlig indkomststøtte til EU's landbrugere og støtte i tilfælde af specifikke markedsforstyrrelser, mens søjle II omfatter udvikling af landdistrikterne, hvor medlemsstaterne udarbejder og medfinansierer flerårige programmer under en fælles ramme[4]. Gennem successive reformer har den fælles landbrugspolitik øget markedsorienteringen for landbruget, ydet indkomststøtte til producenterne, sikret bedre integration af miljøkrav og styrket støtten til udvikling af landdistrikterne som en integreret politik for udvikling af landdistrikterne i hele EU. Samme reformproces har imidlertid medført krav om en bedre fordeling af støtten mellem og i medlemsstaterne samt opfordringer til en bedre målretning af foranstaltninger med sigte på at tackle miljømæssige udfordringer og bedre tackle den øgede markedsvolatilitet. Tidligere reformer har hovedsagelig reageret på endogene udfordringer, fra enorme overskud til fødevaresikkerhedskriser. De har givet gode resultater for EU på både hjemmemarkedet og den internationale front. Men de fleste af de aktuelle udfordringer skyldes faktorer uden for landbruget og vil således kræve en bredere politisk reaktion. Presset på landbrugsindkomsterne forventes at fortsætte, da landbrugerne står over for flere risici, en nedgang i produktiviteten og avancepres på grund af stigende råvarepriser. Der er derfor behov for at opretholde indkomststøtten og styrke instrumenterne for at sikre en bedre forvaltning af risici og håndtering af krisesituationer. Et stærkt landbrug er afgørende for EU's fødevareindustri og den globale fødevaresikkerhed. Samtidig opfordres landbrug og landdistrikter til at forstærke deres indsats for at opfylde de ambitiøse klima- og energipolitiske mål og strategien for biodiversitet, som indgår i Europa 2020-dagsordenen. Landbrugere, som sammen med skovbrugere udgør de vigtigste arealforvaltere, har brug for støtte til at indføre og opretholde landbrugssystemer og -praksis, som er specielt gunstige for miljø- og klimamål, fordi markedspriserne ikke afspejler leveringen af sådanne offentlige goder. Det er også vigtigt, at landdistrikternes forskellige potentialer udnyttes bedst muligt, så de bidrager til inklusiv vækst og samhørighed. Den fremtidige fælles landbrugspolitik vil derfor ikke blive en politik, der kun tilgodeser en mindre, men væsentlig del af EU's økonomi, men også en politik af strategisk betydning for fødevaresikkerhed, miljøet og den territoriale balance. Deri ligger EU-merværdien af en reel fælles politik, der giver den mest effektive udnyttelse af begrænsede budgetressourcer med hensyn til at bevare et bæredygtigt landbrug i hele EU, finde en løsning på vigtige grænseoverskridende spørgsmål, som f.eks. klimaændringer og styrkelse af solidariteten mellem medlemsstaterne, og samtidig give fleksibilitet i gennemførelsen for at imødekomme lokale behov. I henhold til de regler, der er fastlagt i FFR-forslaget, skal den fælles landbrugspolitik fastholde sin tosøjlestruktur, idet budgettet for hver søjle fastholdes nominelt i 2013, med et klart fokus på resultater for de vigtigste EU-prioriteter. Direkte betalinger skal fremme bæredygtig produktion gennem tildeling af 30 % af deres budgetmidler til obligatoriske foranstaltninger, der er til gavn for klimaet og miljøet. Betalinger skal gradvis konvergere, og betalinger til store modtagere skal gradvis nedsættes. Udvikling af landdistrikterne skal indgå i en fælles strategisk ramme med andre EU-fonde med delt forvaltning og en mere resultatorienteret tilgang og klarere og bedre forudgående betingelser. Endelig skal finansieringen af den fælles landbrugspolitik med hensyn til markedsforanstaltninger styrkes med to instrumenter, der ikke indgår i FFR: 1) en nødreserve til at reagere på krisesituationer og 2) en udvidelse af anvendelsesområdet for Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen. På dette grundlag er hovedelementerne i de lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2014-2020 fastsat i følgende forordninger: – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (”forordningen om direkte betalinger”). – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen) (FMO-forordningen). – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (”forordningen om udvikling af landdistrikterne”). – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik (”den horisontale forordning)”. – Forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til fastsættelse af støtte og restitutioner i forbindelse med den fælles markedsordning for landbrugsprodukter. – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 73/2009, for så vidt angår anvendelsen af direkte betalinger til landbrugere for 2013. – Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007, for så vidt angår enkeltbetalingsordningen og støtte til vinavlere. Forordningen om udvikling af landdistrikterne bygger på det forslag, som blev forelagt af Kommissionen den 6. oktober 2011, hvor der fastlægges fælles regler for alle fonde, der er omfattet af en fælles strategisk ramme[5]. En forordning vil følge ordningen for de socialt dårligst stillede personer, for hvilke finansieringen nu findes under en anden post i den flerårige finansielle ramme. Desuden er nye regler for offentliggørelse af oplysninger om støttemodtagere, hvor der tages hensyn til indsigelser fra EU-Domstolen, ligeledes under forberedelse med henblik på at finde den mest hensigtsmæssige måde at forene støttemodtagernes ret til beskyttelse af personoplysninger med princippet om åbenhed. 2. RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE På grundlag af en evaluering af den nuværende politikramme og en analyse af de fremtidige udfordringer og behov vurderes tre alternative scenarier i konsekvensanalysen, ligesom virkningerne sammenlignes. Dette er resultatet af en lang proces, der startede i april 2010 og styres af en tværtjenstlig gruppe, som samler omfattende kvantitativ og kvalitativ analyse, herunder fastsættelse af et udgangsniveau i form af mellemfristede fremskrivninger for landbrugsmarkeder og indkomst frem til 2020 samt modellering af virkningerne af de forskellige politiske scenarier på sektorens økonomi. Følgende tre scenarier beskrives i konsekvensanalysen: 1) en justering, der fortsætter med den nuværende politiske ramme, samtidig med at dens vigtigste mangler, f.eks. fordeling af direkte betalinger, håndteres, 2) et integrationsscenario, der medfører store politiske ændringer i form af bedre målretning og grønnere direkte betalinger og en forstærket strategisk målrettet politik for udvikling af landdistrikterne i bedre samordning med andre EU-politikker samt en udvidelse af retsgrundlaget for at sikre en bredere vifte af producentsamarbejde, og 3) et scenario, hvor politikkens fokus skifter udelukkende til miljøet med en gradvis udfasning af direkte betalinger, forudsat at produktionskapaciteten kan vedligeholdes uden støtte, og at de socioøkonomiske behov i landdistrikterne kan tilgodeses af andre politikker. På baggrund af den økonomiske krise og presset på de offentlige finanser, som EU har reageret på med Europa 2020-strategien og FFR-forslaget, lægger alle tre scenarier forskellig vægt på hver af de tre politiske målsætninger for den fremtidige fælles landbrugspolitik, som sigter mod et mere konkurrencedygtigt og bæredygtigt landbrug i levedygtige landdistrikter. Med henblik på en bedre afstemning med Europa 2020-strategien, især med hensyn til ressourceeffektivitet, vil det blive stadig vigtigere at forbedre landbrugets produktivitet gennem forskning, vidensoverførsel og fremme af samarbejde og innovation (herunder gennem det europæiske innovationspartnerskab om landbrugets produktivitet og bæredygtighed). Eftersom EU's landbrugspolitik ikke længere opererer inden for et handelsforvridende politisk miljø, forventes der yderligere pres på sektoren fra yderligere liberalisering, navnlig inden for rammerne af Dohadagsordenen for udvikling eller et frihandelsområde med Mercosur. De tre politiske scenarier blev udarbejdet under hensyntagen til de præferencer, som blev udtrykt i den høring, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen. Interesserede parter blev opfordret til at indsende bidrag mellem den 23. november 2010 og den 25. januar 2011, og et rådgivende udvalg blev nedsat den 12. januar 2011. Hovedpunkterne er sammenfattet nedenfor[6]: – Der er bred enighed blandt interessenterne om behovet for en stærk fælles landbrugspolitik baseret på en struktur med to søjler for at tackle udfordringerne med hensyn til fødevaresikkerhed, bæredygtig forvaltning af naturressourcer og territorial udvikling. – De fleste respondenter finder, at den fælles landbrugspolitik bør spille en rolle i stabiliseringen af markeder og priser. – Interessenterne har forskellige meninger om målretning af støtte (navnlig omfordeling af direkte støtte og nedsættelse af betalinger). – Der er enighed om, at begge søjler kan spille en vigtig rolle i forhold til at optrappe klimaindsatsen og øge de miljømæssige præstationer til gavn for EU's samfund. Mange landbrugere antager, at dette sker allerede i dag, men den bredere offentlighed hævder, at søjle I-betalinger kan anvendes mere effektivt. – Respondenterne ønsker, at alle dele af EU, herunder i ugunstigt stillede områder, skal deltage i den fremtidige vækst og udvikling. – Integrationen af den fælles landbrugspolitik med andre politikker, f.eks. miljø, sundhed, handel og udvikling, blev understreget af mange respondenter. – Innovation, udvikling af konkurrencedygtige virksomheder og levering af offentlige goder til EU-borgere betragtes som måder at tilpasse den fælles landbrugspolitik til Europa 2020-strategien på. I konsekvensanalysen blev de tre alternative politiske scenarier således sammenlignet: Scenariet med et nyt fokus vil fremskynde strukturtilpasningen i landbrugssektoren og flytte produktionen til de mest omkostningseffektive områder og mest profitable sektorer. Der vil ganske vist blive afsat betydeligt flere midler til miljøet, men det vil også udsætte sektoren for større risici som følge af begrænsede muligheder for markedsintervention. Det vil desuden medføre betydelige sociale og miljømæssige omkostninger, da de mindst konkurrencedygtige områder vil få et stort indkomsttab og en betydelig miljøforringelse, eftersom politikken ville miste løftestangseffekten af direkte betalinger kombineret med krydsoverensstemmelseskravene. I den anden ende af spektret vil tilpasningsscenariet være den bedste mulighed for politisk kontinuitet med begrænsede, men håndgribelige forbedringer i såvel landbrugets konkurrenceevne som i miljøresultaterne. Men der er alvorlig tvivl om, hvorvidt dette scenario i tilstrækkeligt omfang vil kunne imødekomme de vigtige klima- og miljømæssige udfordringer i fremtiden, som også understøtter landbrugets langsigtede bæredygtighed. Integrationsscenariet giver fornyelse med større målretning og grønnere direkte betalinger. Analysen viser, at miljøvenlighed kan opnås til en rimelig pris for landbrugerne, selv om der ikke kan undgås visse administrative byrder. En ny dynamik i udviklingen af landdistrikterne er ligeledes mulig, forudsat at de nye muligheder udnyttes effektivt af medlemsstater og regioner, og at den fælles strategiske ramme med andre EU-midler ikke fjerner synergierne med søjle I eller svækker udviklingen af landdistrikternes særlige, stærke sider. Med den rette balance vil dette scenario være bedst til at tackle langsigtet bæredygtighed i landbruget og landdistrikterne. På dette grundlag konkluderes det i konsekvensanalysen, at integrationsscenariet er mest afbalanceret ved gradvist at tilpasse den fælles landbrugspolitik til EU's strategiske mål, og denne balance findes også i gennemførelsen af de forskellige elementer i de lovgivningsmæssige forslag. Det vil også være vigtigt at udvikle en evalueringsramme for at måle opfyldelsen af den fælles landbrugspolitik med et fælles sæt af indikatorer, der er knyttet til de politiske målsætninger. Forenkling har været en vigtig faktor gennem hele processen og bør styrkes på en række forskellige måder, f.eks. i strømliningen af krydsoverensstemmelse og markedsinstrumenter eller udformningen af ordningen for mindre landbrugere. Desuden bør grønnere direkte betalinger udformes på en sådan måde, at de mindsker de administrative byrder, herunder udgifter til kontrol. 3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD Det foreslås at bevare den nuværende struktur af den fælles landbrugspolitik i to søjler med årlige obligatoriske generelle foranstaltninger under søjle I suppleret med frivillige foranstaltninger, der er bedre skræddersyet til de nationale og regionale særpræg i henhold til en flerårig programmeringsstrategi i søjle II. Den nye konstruktion af direkte betalinger har dog til formål bedre at udnytte synergien med søjle II, som igen er placeret under en fælles strategisk ramme for bedre at koordinere med andre EU fonde med delt forvaltning. På dette grundlag er den nuværende struktur med fire grundlæggende retlige instrumenter også fastholdt, om end med et udvidet omfang af finansieringsforordningen for at samle fælles bestemmelser i, hvad der nu kaldes den horisontale forordning. Forslagene overholder nærhedsprincippet. Den fælles landbrugspolitik er en virkelig fælles politik: det er et område, hvor der er delt kompetence mellem EU og medlemsstaterne, som foregår på EU-plan med henblik på at sikre et bæredygtigt og diversificeret landbrug i hele EU, og som behandler vigtige grænseoverskridende spørgsmål, f.eks. klimaændringer og styrket solidaritet mellem medlemsstaterne. I lyset af betydningen af de fremtidige udfordringer for fødevaresikkerhed, miljøet og territorial balance er den fælles landbrugspolitik stadig en strategisk vigtig politik, som skal sikre den mest effektive reaktion på de politiske udfordringer og den mest effektive udnyttelse af budgetmidlerne. Desuden foreslås det at opretholde den nuværende struktur med instrumenter i to søjler, hvor medlemsstaterne har større spillerum til at skræddersy løsninger til deres lokale forhold og ligeledes medfinansiere søjle II. Det nye europæiske innovationspartnerskab og værktøjet til risikostyring er også placeret under søjle II. Samtidig vil politikken være mere på linje med Europa 2020-strategien (herunder en fælles ramme med andre EU-fonde), og en række forbedringer og forenklinger vil blive indført. Endelig viser den analyse, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen, klart, hvilke omkostninger det vil få ikke at gøre noget i form af negative økonomiske, miljømæssige og sociale konsekvenser. FMO-forordningen fastlægger regler for den fælles markedsordning for landbrugsprodukter, idet støtteordningen for de dårligst stillede placeres under et særskilt instrument. Krisen i mejerisektoren i 2008-2009 viste, at der var behov for at opretholde en effektiv sikkerhedsnetmekanisme og at strømline tilgængelige værktøjer. I de drøftelser i Gruppen af Højtstående Eksperter på Mælkeområdet, der fulgte, blev der også peget på behovet for at forbedre fødevarekædens funktion. Forordningen sigter således mod at strømline, udvide og forenkle bestemmelser på grundlag af hidtil indhentet erfaring med offentlige indgreb, privat oplagring, ekstraordinære foranstaltninger/nødforanstaltninger og støtte til specifikke sektorer og mod at lette samarbejdet gennem producent- og brancheorganisationer. Visse former for sektorstøtte er blevet fjernet (f.eks. skummet mælk, humle og silkeorme). Mælkekvotesystemet og forbuddet mod vinudplantning vil udløbe under nugældende lovgivning, som derfor forbliver uændret i den henseende. Sukkerkvoterne vil udløbe pr. 30. september 2015. Der er en fælles bestemmelse om dyresygdomme/tab af forbrugertillid og en general klausul om markedsforstyrrelser, hvor sidstnævnte udvides til at dække alle sektorer i den nuværende fusionsmarkedsordning. Produktdækningen til anerkendelse af producentorganisationer og deres sammenslutninger samt brancheorganisationer i medlemsstaterne udvides til at omfatte alle sektorer i den nuværende fusionsmarkedsordning. Støtte til oprettelse af producentsammenslutninger inden for frugt- og grønsagssektoren flyttes til udvikling af landdistrikterne. Forordningen afspejler de forslag, der allerede foreligger for mælkesektoren, hvor der er fastsat grundlæggende betingelser, i tilfælde af at medlemsstaterne gør det obligatorisk med skriftlige aftaler for at styrke mælkeproducenternes forhandlingsposition i fødevarekæden. Den afspejler også de forslag, der allerede foreligger om handelsnormer i forbindelse med kvalitetspakken. Ud fra et forenklingssynspunkt vil afskaffelse af visse former for sektorstøtte, frakobling af støtteordningen inden for silkeormesektoren, ophør med sukkerkvotesystemet og afskaffelse af kravene om registrering af leveringskontrakter og om ligestillingsattest inden for humlesektoren få en positiv indvirkning på byrderne for medlemsstaterne og bureaukratiet for markedsaktørerne. Det vil ikke længere være nødvendigt at opretholde en kapacitet til at implementere sektorstøtteordninger og stille ressourcer til rådighed for at kontrollere dem. 4. BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER FFR-forslaget foreskriver, at en væsentlig del af EU's budget fortsat bør afsættes til landbruget, som er en fælles politik af strategisk betydning. I løbende priser foreslås det således, at den fælles landbrugspolitik bør fokusere på sine kerneaktiviteter med 317,2 mia. EUR afsat til søjle I og 101,2 mia. EUR til søjle II i perioden 2014-2020. Søjle I- og søjle II-finansiering suppleres med yderligere midler på 17,1 mia. EUR bestående af 5,1 mia. EUR til forskning og innovation, 2,5 mia. EUR til fødevaresikkerhed og 2,8 mia. EUR til fødevarebistand til socialt dårligt stillede under andre udgiftsområder i FFR samt af 3,9 mia. EUR i en ny reserve til kriser i landbruget og op til 2,8 mia. EUR i Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen uden for FFR, således at det samlede budget udgør 435,6 mia. EUR i perioden 2014-2020. Hvad angår fordeling af støtten blandt medlemsstaterne, foreslås det, at alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af EU-gennemsnittet vil få fjernet en tredjedel af denne forskel. De nationale lofter i forordningen om direkte betalinger beregnes på dette grundlag. Fordelingen af støtte til udvikling af landdistrikterne er baseret på objektive kriterier, der er knyttet til de politiske målsætninger under hensyntagen til den nuværende fordeling. Som det er tilfældet i dag, bør mindre udviklede regioner fortsat kunne få højere medfinansieringssatser, der også vil gælde for bestemte foranstaltninger såsom vidensoverførsel, producentorganisationer, samarbejde og Leader. Der indføres en vis fleksibilitet mellem søjlerne (op til 5 % af de direkte betalinger): fra søjle I til søjle II, for at medlemsstaterne skal kunne styrke deres politik til udvikling af landdistrikterne, og fra søjle II til søjle I for de medlemsstater, hvor størrelsen af de direkte betalinger ligger under 90 % af gennemsnittet for EU. Oplysninger om de finansielle følger af forslagene til reform af den fælles landbrugspolitik er anført i den finansieringsoversigt, der ledsager forslagene. 2011/0281 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 42, stk. 1, og artikel 43, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen[7], efter fremsendelse af udkast til retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[8], efter at have hørt den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse[9], efter den almindelige lovgivningsprocedure[10] og ud fra følgende betragtninger: (1) Meddelelsen fra Kommissionen til Europa‑Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget "Den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020: Morgendagens udfordringer: fødevarer, naturressourcer og landområder"[11] omhandler udfordringerne, målsætningerne og retningen for den fælles landbrugspolitik efter 2013. I lyset af debatten om denne meddelelse bør den fælles landbrugspolitik reformeres med virkning fra 1. januar 2014. Reformen bør dække alle instrumenter under den fælles landbrugspolitik, herunder Rådets forordning (EU) nr. [KOM(2010)799] af […] om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen)[12]. I betragtning af reformens omfang bør forordning (EU) nr. [KOM(2010)799] ophæves og erstattes af en ny fusionsmarkedsordningsforordning. Reformen bør også så vidt muligt harmonisere, strømline og forenkle bestemmelserne, navnlig dem, der omfatter mere end én landbrugssektor, bl.a. ved at sikre, at ikke-væsentlige elementer i bestemmelserne kan vedtages af Kommissionen ved delegerede retsakter. (2) Det er særlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet. (3) I henhold til artikel 43, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (i det følgende benævnt "traktaten") vedtager Rådet foranstaltninger vedrørende fastsættelse af priser, afgifter, støtte og kvantitative begrænsninger. Af klarhedshensyn bør der, når traktatens artikel 43, stk. 3, finder anvendelse, i denne forordning udtrykkeligt henvises til, at Rådet vedtager foranstaltninger på dette grundlag. (4) Denne forordning bør indeholde alle basiselementer i fusionsmarkedsordningen. Fastsættelsen af priser, afgifter, støtte og kvantitative begrænsninger er i visse tilfælde uløseligt forbundet med disse basiselementer. (5) Forordningen bør gælde for alle landbrugsprodukter i bilag I til traktaten for at sikre en fælles markedsordning for sådanne produkter, som påkrævet i henhold til traktatens artikel 40, stk. 1. (6) Det bør præciseres, at forordning (EU) nr. […] [den horisontale forordning om den fælles landbrugspolitik][13] og bestemmelserne vedtaget i overensstemmelse hermed bør gælde for foranstaltningerne i denne forordning. Navnlig den [horisontale forordning om den fælles landbrugspolitik] fastsætter bestemmelser med henblik på at garantere overholdelse af forpligtelserne i henhold til den fælles landbrugspolitiks bestemmelser, herunder kontroller og administrative foranstaltninger og sanktioner, hvis forpligtelserne misligholdes og regler for stillelse og frigivelse af sikkerhed samt inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb. (7) Denne forordning og andre retsakter vedtaget i henhold til traktatens artikel 43 henviser til produktbeskrivelsen og henvisninger til positioner eller underpositioner i den kombinerede nomenklatur. Tilpasning af nomenklaturen i den fælles toldtarif kan gøre det nødvendigt at foretage teknisk tilpasning af sådanne forordninger. Kommissionen bør kunne vedtage gennemførelsesforanstaltninger med henblik på sådanne tilpasninger. Af klarheds- og retssikkerhedshensyn bør Rådets forordning (EØF) nr. 234/79 af 5. februar 1979 om fremgangsmåden ved tilpasning af nomenklaturen i den fælles toldtarif for så vidt angår landbrugsprodukter[14], som på nuværende tidspunkt indeholder bestemmelser om sådanne beføjelser, ophæves, og beføjelserne bør indarbejdes i nærværende forordning. (8) Af hensyn til de særlige forhold i rissektoren bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om ajourføring af definitionerne i rissektoren i denne forordnings bilag II, del I. (9) For at styre produktionen af visse typer uafskallet ris bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage gennemførelsesbestemmelser om forhøjelse og nedsættelse af interventionsprisen. (10) Der bør fastsættes produktionsår for korn, ris, sukker, tørret foder, frø, olivenolie og spiseoliven, hør og hamp, frugt og grøntsager, bananer, mælk og mejeriprodukter samt silkeorme, der så vidt muligt er tilpasset den biologiske produktionscyklus for hvert af disse produkter. (11) Under hensyn til de specifikke forhold i frugt‑ og grøntsagssektoren og sektoren for forarbejdede frugter og grøntsager bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastsættelse af høståret for disse produkter. (12) For at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard er der udviklet differentierede prisstøtteordninger for de forskellige sektorer sideløbende med, at der er indført ordninger for direkte støtte, under hensyntagen til de forskellige behov i de enkelte sektorer og den indbyrdes afhængighed mellem forskellige sektorer. Foranstaltningerne har form af offentlig intervention eller, alt efter tilfældet, støtte til privat oplagring. Der er fortsat behov for at bibeholde prisstøtteforanstaltningerne, men samtidig at harmonisere og forenkle dem. (13) For at opnå større klarhed og åbenhed bør de bestemmelser, der vedrører sådanne foranstaltninger, struktureres på samme måde, uden at de enkelte sektorers politik ændres. Med henblik herpå bør der skelnes mellem referencepriser og interventionspriser, og sidstnævnte bør defineres navnlig med hensyn til, at kun interventionspriser på offentlig intervention svarer til de regulerede priser omhandlet i stk. 3, første punktum, i Verdenshandelsorganisationens aftale om landbrug (dvs. støtte til udligning af prisforskelle). I den forbindelse bør det bemærkes, at markedsinterventioner kan tage form af offentlig intervention samt andre former for intervention, der ikke gør brug af forudbestemte prisangivelser. (14) Under hensyn til de pågældende sektorers behov og på baggrund af praksis og erfaring fra tidligere fælles markedsordninger bør der være adgang til intervention i visse perioder af året, og der bør enten være permanent adgang i den pågældende periode eller adgang afhængigt af markedspriserne. (15) Den pris, der opkøbes til ved offentlig intervention ("støtte til udligning af prisforskelle"), bør fastholdes for visse mængder for nogle produkter, og i andre tilfælde bør den afhænge af licitation, der afspejler praksis og erfaring fra tidligere fælles markedsordninger. (16) Denne forordning bør åbne mulighed for afsætning af produkter, der er opkøbt ved offentlig intervention. Foranstaltningerne bør træffes på en sådan måde, at markedsforstyrrelser undgås og alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens. (17) For at sikre gennemskuelighed på markedet bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastsættelse af betingelserne for, hvornår den kan beslutte at yde støtte til privat oplagring for at skabe ligevægt på markedet og stabilisere markedspriserne under hensyntagen til markedssituationen. (18) Under hensyn til særlige forhold i de forskellige sektorer bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om vedtagelse af de krav og betingelser, som gælder for produkter, der skal opkøbes ved offentlig intervention, og for oplagring under ordningen med støtte til privat oplagring samt de i denne forordning fastlagte krav og om fastsættelse af forhøjelser eller nedsættelser af kvalitetsmæssige årsager både i forbindelse med opkøb og salg samt fastsættelse af bestemmelser for betalingsorganernes forpligtelse til at lade alt det opkøbte oksekød udbene efter overtagelsen og inden oplagringen. (19) For at tage hensyn til de forskellige forhold i EU vedrørende oplagring af produkter opkøbt ved intervention og for at sikre aktører passende adgang til offentlig intervention bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om de krav, som interventionsoplagringssteder skal opfylde for de produkter, der opkøbes i henhold til interventionsordningen, bestemmelser for afsætning af små mængder, der fortsat er oplagret i medlemsstaterne, bestemmelser om direkte salg af mængder, der ikke længere kan ompakkes eller er forringet samt visse bestemmelser om oplagring af produkter i og uden for medlemsstater, der har ansvaret for dem og behandlingen heraf, hvad angår told og andre beløb, der skal ydes eller opkræves i henhold til den fælles landbrugspolitik. (20) For at sikre at privat oplagring har den ønskede virkning for markedet, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage foranstaltninger, jf. traktatens artikel 290, om nedsættelse af støtte, hvor den oplagrede mængde er mindre end den kontraktlige mængde samt betingelserne for ydelse af forskud. (21) For at sikre de rettigheder og forpligtelser, som aktører, der deltager i foranstaltninger vedrørende offentlig intervention eller privat oplagring, har, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om anvendelsen af licitationsprocedurer, erhvervsdrivendes støtteberettigelse og pligten til at stille sikkerhed. (22) For at standardisere de forskellige produkters præsentation, så markedet bliver mere gennemsigtigt og prisnoteringen og anvendelsen af markedsinterventionsforanstaltninger i form af offentlig intervention og privat oplagring forbedres, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om EU-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe inden for oksekøds-, svinekøds- og fåre- og gedekødssektoren. (23) For at sikre at klassificeringen af slagtekroppe er nøjagtig og pålidelig bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om gennemgangen af klassificeringen i medlemsstaterne af et EU‑udvalg. (24) Den nuværende ordning for uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer i EU under den fælles landbrugspolitik bør underlægges en særskilt forordning, der skal afspejle samhørighedspolitikkens mål. Der bør dog i denne forordning fastsættes bestemmelser for at tillade afsætning af produkter, der er oplagret på offentlige lagre, ved at gøre dem tilgængelige for anvendelse i ordningen. (25) Børns forbrug af frugt og grøntsager og mælkeprodukter bør fremmes ved at sikre en varig stigning i andelen af frugt og grøntsager i børns kost på det tidspunkt, hvor deres kostvaner dannes. EU-støtte til finansiering eller medfinansiering af uddelingen af sådanne produkter til børn i uddannelsesinstitutioner bør derfor fremmes. (26) For at sikre en forsvarlig budgetmæssig forvaltning af ordningerne bør der fastsættes passende bestemmelser for de enkelte ordninger. EU-støtten bør ikke bruges som erstatning for finansiering af eventuelle eksisterende nationale skolefrugtordninger. I lyset af de budgetmæssige begrænsninger bør medlemsstaterne dog kunne erstatte deres finansielle bidrag til ordningen med bidrag fra den private sektor. For at medlemsstaternes skolefrugtordninger kan blive effektive, bør medlemsstaterne iværksætte ledsageforanstaltninger, som det bør være tilladt at yde statsstøtte til. (27) For at børn skal få sundere kostvaner, sikre at EU‑midlerne bruges effektivt og målrettet og for at oplyse om ordningerne for skolefrugt og –mælk, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om skolefrugtordningen vedrørende: produkter, der er udelukket fra ordningen, ordningens målgruppe, de nationale eller regionale strategier, som medlemsstaterne skal opstille for at kunne omfattes af støtten, herunder ledsageforanstaltninger, godkendelse og udvælgelse af støtteansøgere, den vejledende fordeling af støtte mellem medlemsstaterne, metoden til omfordeling af støtte mellem medlemsstaterne baseret på de modtagne ansøgninger, de støtteberettigede udgifter, herunder muligheden for at fastsætte et samlet loft for sådanne udgifter og kræve, at støttemodtagere skal informere om, at EU yder støtte til ordningen. (28) Under hensyn til udviklingen i forbrugsmønstret for mejeriprodukter og innovationen og udviklingen på markedet for mejeriprodukter, for at sikre at støttemodtagerne og ‑ansøgerne er berettiget til støtten og for at oplyse om ordningen, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om ordningen for skolemælk vedrørende: produkter, der er støtteberettiget i henhold til denne ordning, de nationale eller regionale strategier, som medlemsstaterne skal opstille for at kunne omfattes af støtteordningens målgruppe, betingelserne for ydelse af støtte, stillelse af en sikkerhed som garanti for gennemførelsen i de tilfælde, hvor der er udbetalt støtteforskud, overvågning og evaluering og krav om, at uddannelsesinstitutioner informerer om, at EU yder støtte til ordningen. (29) Støtteordningen for humleproducentorganisationer anvendes kun i én medlemsstat. For at skabe fleksibilitet og harmonisere denne sektors fremgangsmåde med andre sektorer bør støtteordningen ikke længere anvendes, men der bør fortsat være mulighed for at støtte producentorganisationer under foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne. (30) Der er brug for EU‑midler for at tilskynde godkendte erhvervsorganisationer til at udarbejde arbejdsprogrammer med henblik på at forbedre kvaliteten af produktionen af olivenolie og spiseoliven. I den forbindelse bør det i denne forordning fastsættes, at der ydes EU-støtte i overensstemmelse med prioriteringen af de aktiviteter, der udøves i henhold til de pågældende arbejdsprogrammer. Det bør dog begrænses til de mest relevante aktiviteter, og medfinansiering bør indføres for at forbedre sådanne programmers kvalitet. (31) For at sikre at formålet med støtten til erhvervsorganisationer inden for olivenolie‑ og spiseolivensektoren, som er at forbedre kvaliteten af produktionen af olivenolie og spiseoliven, opfyldes, og for at sikre at erhvervsorganisationerne inden for olivenolie og spiseolivensektoren opfylder deres forpligtelser, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om betingelserne for godkendelse af erhvervsorganisationer med henblik på at nå støtteordningens mål, suspension eller tilbagetrækning af sådanne godkendelser, EU‑finansieringsberettigede foranstaltninger, EU-finansiering af specifikke foranstaltninger, aktiviteter og udgifter, der ikke er EU-finansieringsberettigede, udvælgelse og godkendelse af arbejdsprogrammer samt sikkerhedsstillelse. (32) I denne forordning skelnes der mellem frugt og grøntsager, der omfatter frugt og grøntsager til afsætning og frugt og grøntsager til forarbejdning på den ene side, og forarbejdede frugter og grøntsager på den anden side. Reglerne for producentorganisationer, driftsprogrammer og EU-støtte gælder kun for frugt og grøntsager, der udelukkende er bestemt til forarbejdning. (33) Produktionen af frugt og grøntsager er uforudsigelig, og produkterne er fordærvelige. Selv en begrænset overskudsproduktion kan give betydelige markedsforstyrrelser. Der bør derfor indføres krisestyringsforanstaltninger, og sådanne foranstaltninger bør fortsat integreres i driftsprogrammerne. (34) Ved produktion og afsætning af frugt og grøntsager bør der tages nøje hensyn til miljøet, bl.a. ved valg af dyrkningsmetoder, metoder til forvaltning af affald og metoder til bortskaffelse af produkter, som er tilbagekøbt fra markedet, især for så vidt angår beskyttelse af vandkvaliteten, opretholdelse af den biologiske mangfoldighed og landskabspleje. (35) Der bør ydes støtte til oprettelse af producentsammenslutninger i alle sektorer i alle medlemsstater under politikken for udvikling af landdistrikter, og den specifikke støtte til frugt‑ og grøntsagssektoren bør ikke længere anvendes. (36) For at give producentorganisationerne i frugt‑ og grøntsagssektoren større ansvar for deres finansielle beslutninger, og for at de offentlige midler, som organisationerne får tildelt, udnyttes langsigtet, bør der fastsættes betingelser for anvendelsen af sådanne midler. Medfinansiering af driftsfonde, som producentorganisationer opretter, er en passende løsning. I særlige tilfælde bør der tillades yderligere finansieringsmuligheder. Driftsfonde bør udelukkende anvendes til at finansiere driftsprogrammer i frugt- og grøntsagssektoren. For at styre EU's udgifter bør der lægges loft over støtten til producentorganisationer, der opretter driftsfonde. (37) I områder, hvor producenterne i frugt- og grøntsagssektoren kun er organiseret i ringe grad, bør det være tilladt at yde supplerende national finansiel støtte. For medlemsstater, der er særligt ugunstigt stillet i strukturel henseende, bør EU refundere sådan støtte. (38) For at sikre effektiv, målrettet og bæredygtig udnyttelse af støtten til producentsammenslutninger i sektoren for frugt og grøntsager bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om driftsfonde og driftsprogrammer, struktur og indhold, for så vidt angår nationale regler og national strategier, finansiel bistand fra EU, kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger samt national finansiel bistand. (39) Det er vigtigt, at der i vinsektoren vedtages støtteforanstaltninger, der kan styrke konkurrencestrukturerne. Sådanne foranstaltninger bør fastlægges og finansieres af EU, men det bør overlades til medlemsstaterne at vælge de rette foranstaltninger til at dække deres regionale organers behov, om nødvendigt under hensyntagen til sådanne organers særlige forhold, og at integrere foranstaltningerne i nationale støtteprogrammer. Medlemsstaterne bør have ansvaret for gennemførelsen af sådanne programmer. (40) En vigtig foranstaltning i de nationale støtteprogrammer bør være salgsfremstød for og markedsføring af EU-vine i tredjelande. Der bør fortsat ydes støtte til omstrukturering og omstilling på grund af de positive strukturelle virkninger, som disse aktiviteter har for vinsektoren. Der bør også være mulighed for at yde støtte til investeringer i vinsektoren med henblik på at forbedre virksomhedernes økonomiske resultater. De medlemsstater, der ønsker at anvende destillation af biprodukter for at sikre vinkvaliteten og samtidig beskytte miljøet, bør have mulighed for at yde støtte hertil. (41) Som led i vinstøtteprogrammerne bør der desuden kunne ydes støtte til forebyggelsesinstrumenter såsom høstforsikring, gensidige fonde og grøn høst for at tilskynde til en ansvarlig tilgang til krisesituationer. (42) Bestemmelserne om støtte til vinavlere ved bevilling af betalingsrettigheder, som medlemsstaterne allerede havde vedtaget, er blevet endelige. Derfor kan der kun ydes støtte, som medlemsstaterne har truffet afgørelse om inden den 1. december 2013, jf. artikel 137 i forordning (EU) nr. [KOM(2011)799], på de betingelser, som er fastsat i denne bestemmelse. (43) For at sikre at formålene med vinstøtteprogrammerne opfyldes, og at EU-midlerne anvendes målrettet, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om regler vedrørende: ansvaret for udgifterne fra den dato, hvor støtteprogrammers modtages eller ændres, til den dato, hvor de anvendes, kriterier for berettigede støtteforanstaltninger, støtteberettigede udgiftstyper og foranstaltninger, ikke‑støtteberettigede foranstaltninger og maksimumsstøtte pr. foranstaltning, ændring af støtteprogrammer, efter at de er iværksat, krav og tærskler i forbindelse med forskudsbetalinger, herunder krav om stillelse af sikkerhed i tilfælde af forskudsbetaling, generelle bestemmelser og definitioner med henblik på anvendelse af støtteprogrammer, forebyggelse af misbrug af støtteforanstaltninger og dobbeltfinansiering af projekter i forbindelse med producenters forpligtelse til at trække biprodukter fra vinfremstilling tilbage og undtagelser fra denne forpligtelse for at undgå yderligere administrative byrder og bestemmelser i forbindelse med frivillig certificering af destillerier, fastsættelse af diverse krav, herunder specifik kontrol, som medlemsstaterne skal foretage i forbindelse med støtteforanstaltningernes gennemførelse, og restriktioner, der skal sikre, at der er overensstemmelse med støtteforanstaltningernes anvendelsesområde, betalinger til støttemodtagere, herunder betalinger via forsikringsmæglere. (44) Biavl er kendetegnes ved, at produktionsbetingelser og udbytte er meget forskellige, og at de økonomiske aktører er spredte og meget forskellige både i produktions- og afsætningsleddet. Eftersom varroasyge i de sidste år har bredt sig i en række medlemsstater og på grund af de vanskeligheder, som denne sygdom medfører for honningproduktionen, er det fortsat påkrævet med EU-foranstaltninger, fordi denne sygdom ikke kan udryddes fuldstændigt og bør behandles med godkendte midler. Som følge af omstændighederne og for at forbedre de generelle betingelser for produktion og afsætning af biavlsprodukter i EU bør der hvert tredje år opstilles nationale programmer. De nationale programmer bør delvis finansieres af EU. (45) For at sikre at EU‑midlerne anvendes målrettet, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om foranstaltninger, der kan indgå i biavlsprogrammerne, regler for forpligtelserne vedrørende indholdet af de nationale programmer, udarbejdelse heraf og relevante undersøgelser samt betingelserne for tildeling af EU's finansielle bidrag til hver deltagende medlemsstat. (46) EU-støtte til silkeorme bør afkobles og erstattes af direkte støtte, på samme måde som det er gjort i andre sektorer. (47) Støtte til EU-produceret skummetmælk og skummetmælkspulver, som anvendes til foder, og som forarbejdes til kasein eller kaseinater, har ikke været effektivt med hensyn til at støtte markedet og bør derfor ikke længere anvendes; det samme gælder for reglerne om anvendelse af kasein og kaseinater til fremstilling af ost. (48) Anvendelsen af handelsnormer for landbrugsprodukter kan bidrage til at forbedre de økonomiske vilkår for produktion og afsætning af sådanne produkter og sådanne produkters kvalitet. Det er derfor både i producenternes, de handlendes og forbrugernes interesse, at der anvendes sådanne normer. (49) Efter Kommissionens meddelelse om kvalitetspolitikken for landbrugsprodukter[15] og de efterfølgende drøftelser vurderes det, at handelsnormer pr. sektor eller produkt bør opretholdes for at tage hensyn til forbrugernes forventninger og bidrage til at forbedre de økonomiske vilkår for produktion og afsætning af landbrugsprodukter samt forbedre produkternes kvalitet. (50) For at sikre at alle produkter er af sund og sædvanlig handelskvalitet, og uden at tilsidesætte Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed[16], bør en generel basishandelsnorm som beskrevet i ovennævnte meddelelse fra Kommissionen være den rette løsning for produkter, der ikke er omfattet af handelsnormer pr. sektor eller produkt. Når sådanne produkter er i overensstemmelse med en gældende international standard, bør de anses for at være i overensstemmelse med den generelle handelsnorm. (51) For visse sektorer og/eller produkter er definitioner, betegnelser og/eller varebetegnelser vigtige elementer til at fastslå, hvordan konkurrencevilkårene er. Der bør derfor for de pågældende sektorer og/eller produkter fastsættes definitioner, betegnelser og varebetegnelser, som kun skal anvendes i EU i forbindelse med afsætning af produkter, som opfylder de relevante krav. (52) Der bør derfor indføres horisontale bestemmelser for handelsnormer. (53) Der bør anvendes handelsnormer, så markedet kan forsynes med produkter af standardiseret og tilfredsstillende kvalitet, og de bør navnlig vedrøre definitioner, klasseinddeling, præsentation og mærkning, emballering, produktionsmetode, konservering, transport, oplysninger om producenter, indhold af visse stoffer, relevante administrative dokumenter, oplagring, certificering og frister. (54) Under hensyn til forbrugernes interesse i at få relevante og gennemsigtige produktoplysninger bør det være muligt at fastlægge oplysninger om produktion på et passende geografisk plan i hvert enkelt tilfælde, samtidig med at der tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i visse sektorer, navnlig hvad angår forarbejdede landbrugsprodukter. (55) Der bør gælde handelsnormer for alle landbrugsprodukter, der afsættes i EU. (56) For produkter importeret fra tredjelande bør der fastsættes særlige regler, hvis nationale bestemmelser i tredjelande kan berettige til undtagelser fra handelsnormerne, hvis de med sikkerhed kan ligestilles med EU-lovgivningen. (57) Med hensyn til smørbare fedtstoffer bør der åbnes mulighed for, at medlemsstaterne kan opretholde eller vedtage visse nationale regler for kvalitetsniveauer. (58) For at forholde sig til ændringer i markedssituationen bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om vedtagelse, ændring og indrømmelse af undtagelser dels fra krav vedrørende den generelle handelsnorm dels fra regler for opfyldelse. (59) Af hensyn til forbrugernes forventninger og for at bidrage til at bedre de økonomiske vilkår for produktion og afsætning af landbrugsprodukter og fremme deres kvalitet og med det formål at foretage tilpasning til de stadigt skiftende markedsforhold og til udviklingen i forbrugernes efterspørgsel samt for at tage hensyn til udviklingen i de relevante internationale standarder og for at undgå, at der opstår hindringer for produktinnovationen, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om sektor- eller produktspecifikke handelsnormer i alle afsætningsled, dispensationer og undtagelser fra anvendelsen af sådanne normer samt om enhver nødvendig ændring af eller dispensation eller undtagelse fra de definitioner og varebetegnelser. (60) For at sikre korrekt og gennemskuelig anvendelse af nationale regler for visse produkter og/eller sektorer for så vidt angår handelsnormer, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastlæggelse af betingelser for anvendelsen af sådanne handelsnormer samt betingelserne for oplagring, omsætning og anvendelse af produkter, der er fremkommet ved forsøgsfremgangsmåder. (61) Under hensyn til de særlige forhold i handelen mellem EU og visse tredjelande og den særlige karakter af visse landbrugsprodukter bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastsættelse af betingelser for så vidt angår tolerancen for hver handelsnorm, hvis overskridelse vil medføre, at hele produktpartiet anses for ikke at opfylde normen, og om regler for hvornår importerede produkter anses for ækvivalente med EU-kravene for så vidt angår handelsnormer, og hvornår der kan træffes foranstaltninger til dispensation fra reglerne om, at produkter kun må afsættes i EU i overensstemmelse med sådanne handelsnormer samt om fastsættelse af forskrifter om anvendelse af handelsnormer på produkter, der eksporteres fra EU. (62) Begrebet kvalitetsvine er i EU baseret bl.a. på de særlige kendetegn, der kan tilskrives vinens geografiske oprindelse. Sådanne vine identificeres over for forbrugerne gennem beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser. For at de pågældende produkters kvalitet kan gøres gældende på et gennemsigtigt og mere udbygget grundlag, bør der indføres en ordning, hvor ansøgninger om oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser behandles efter den metode, der anvendes i forbindelse med EU's horisontale kvalitetspolitik for andre fødevarer end vin og brændevin, jf. Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer[17]. (63) For at sikre at vine med oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse bevarer deres kvalitetskendetegn, bør medlemsstaterne kunne anvende strengere regler herfor. (64) For at kunne opnå beskyttelse i EU bør oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser for vin anerkendes og registreres på EU-plan i henhold til de af Kommissionen fastlagte procedurer. (65) Der bør også ydes beskyttelse til tredjelandes oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, hvis disse er beskyttet i oprindelseslandet. (66) Registreringsproceduren bør gøre det muligt for enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse i en medlemsstat eller et tredjeland at gøre sine rettigheder gældende ved at gøre indsigelse. (67) Registrerede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser bør beskyttes mod anvendelser, der giver uberettigede fordele af det omdømme, der er forbundet med produkter, som overholder kravene. For at fremme loyal konkurrence og for ikke at vildlede forbrugerne bør denne beskyttelse også omfatte produkter og tjenesteydelser, som ikke er omfattet af denne forordning, herunder varer uden for traktatens bilag I. (68) Af hensyn til eksisterende mærkningspraksis bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om tilladelse til, at der anvendes et navn på en geografisk enhed, selvom navnet på en druesort indeholder eller udgør en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller en beskyttet geografisk betegnelse. (69) For at tage hensyn til de særlige produktionsforhold i det afgrænsede geografiske område, for at sikre produkternes kvalitet, og at de kan spores, samt beskytte producenternes og de erhvervsdrivendes rettigheder og legitime interesser, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om principper for afgrænsning af det geografiske område og definitioner, restriktioner samt undtagelsesbestemmelser for produktionen i det afgrænsede geografiske område, på hvilke betingelser produktspecifikationerne kan indeholde supplerende krav, hvilken type ansøger, der kan ansøge om beskyttelse af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse, hvilke procedurer, der skal følges i forbindelse med ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, herunder foreløbige nationale procedurer, Kommissionens gennemgang, indsigelsesprocedurer og procedurer for annullering og ændring, procedurer, der gælder for grænseoverskridende ansøgninger, procedurer for ansøgning om beskyttelse vedrørende et geografisk område i et tredjeland, datoen for, fra hvornår beskyttelsen skal gælde, procedurer i forbindelse med ændringer af produktspecifikationerne og datoen for, hvornår en ændring træder i kraft. (70) For at sikre en passende beskyttelse og for at de erhvervsdrivende og de kompetente myndigheder ikke skal blive stillet ufordelagtigt på grund af, at denne forordning anvendes for så vidt angår vinbetegnelser, der er indrømmet beskyttelse før den 1. august 2009, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om restriktioner på den beskyttede betegnelse og om overgangsbestemmelser vedrørende: vinbetegnelser, som medlemsstaterne har anerkendt som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser senest den 1. august 2009, vin, der er bragt i omsætning eller mærket før en bestemt dato, og ændringer af produktspecifikationerne. (71) Nogle benævnelser anvendes traditionelt i EU og giver forbrugerne oplysninger om vinens særlige egenskaber og kvalitet, der supplerer de oplysninger, som oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser giver. For at sikre at det indre marked fungerer efter hensigten, og at der er fair konkurrence, samt for at undgå, at forbrugerne vildledes, bør sådanne traditionelle benævnelser kunne beskyttes i EU. (72) For at sikre en passende beskyttelse, sikre producenternes og de erhvervsdrivendes rettigheder og tage hensyn til de særlige forhold i samhandelen mellem EU og visse tredjelande bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om bestemmelser om, hvilke sprog benævnelsen, der skal beskyttes, skal være på, og hvordan den staves, definition af hvilken type ansøgere, der kan ansøge om beskyttelse af en traditionel benævnelse, betingelserne for, at en ansøgning om anerkendelse af en traditionel benævnelse er gyldig, grundene til at der kan gøres indsigelse mod en foreslået anerkendelse af en traditionel benævnelse, beskyttelsens omfang, herunder forholdet til varemærker, beskyttede traditionelle benævnelser, beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, enslydende benævnelser og navne på visse druesorter, grundene til at en traditionel benævnelse annulleres, datoen for, hvornår en ansøgning eller en anmodning skal indgives, procedurer for ansøgning om beskyttelse af en traditionel benævnelse, herunder Kommissionens gennemgang, indsigelsesprocedurer og procedurer for annullering og ændring og om, på hvilke betingelser traditionelle benævnelser kan anvendes i forbindelse med produkter fra tredjelande. (73) Beskrivelsen, betegnelsen og præsentationen af vinavlsprodukter, der er omfattet af denne forordning, kan have stor indflydelse på afsætningsmuligheder for sådanne produkter. Forskelle i medlemsstaternes lovgivning om mærkning af vinavlsprodukter kan forhindre det indre marked i at fungere korrekt. Der bør derfor fastsættes bestemmelser, der tager hensyn til forbrugernes og producenternes legitime interesser. Derfor bør der fastsættes EU-regler for mærkning. (74) For at sikre at gældende mærkningspraksis og de horisontale bestemmelser om mærkning og præsentation overholdes, for at tage hensyn til de særlige forhold, der kendetegner vinsektoren, for at sikre at certificerings-, godkendelses- og kontrolprocedurer bliver effektive, og sikre de erhvervsdrivendes legitime interesser, samt for at de erhvervsdrivende ikke skal lide skade, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om særlige omstændigheder, der berettiger udeladelse af udtrykkene "beskyttet oprindelsesbetegnelse" eller "beskyttet geografisk betegnelse", om anvendelsen af andre angivelser i mærkningen end dem, der er omhandlet i denne forordning, obligatoriske angivelser, fakultative angivelser og præsentation, om de nødvendige foranstaltninger i forhold til mærkning og præsentation af vine med oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, hvis deres oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse opfylder kravene, om vin, der er bragt i omsætning og mærket før den 1. august 2009 og om undtagelser fra mærkning og præsentation. (75) Bestemmelserne for vin bør anvendes under hensyn til de aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 218. (76) Der bør fastsættes regler for klassificering af druesorter, hvorefter medlemsstater, der producerer over 50 000 hl om året, fortsat skal være ansvarlige for at klassificere de druesorter, som det er tilladt at fremstille vin af på deres område. Visse druesorter bør være undtaget herfra. (77) Der bør fastlægges visse ønologiske fremgangsmåder og restriktioner for vinfremstilling, især med hensyn til forskæring og anvendelse af visse former for druemost, druesaft og friske druer med oprindelse i tredjelande. For at opfylde de internationale standarder bør Kommissionen, hvad angår yderligere ønologiske fremgangsmåder, generelt basere sig på de ønologiske fremgangsmåder, som Den Internationale Vinorganisation (OIV) anbefaler. (78) For vinsektoren bør medlemsstaterne kunne indskrænke eller udelukke anvendelsen af visse ønologiske fremgangsmåder og kunne opretholde strengere begrænsninger for vine, der fremstilles på deres område, samt tillade anvendelse i forsøgsøjemed af ikke-tilladte ønologiske fremgangsmåder på endnu ikke fastsatte betingelser. (79) For på tilfredsstillende vis at kunne spore de pågældende produkter, særlig af hensyn til forbrugerbeskyttelsen, bør der for alle de produkter, der er omfattet af denne forordning, og som omsættes i EU, udstedes et ledsagedokument. (80) Med henblik på en bedre forvaltning af vinproduktionskapaciteten bør medlemsstaterne sende Kommissionen en opgørelse over deres produktionskapacitet baseret på fortegnelsen over vindyrkningsarealer. For at tilskynde medlemsstaterne til at fremsende opgørelsen bør støtten til omstrukturering og omstilling være forbeholdt de medlemsstater, der har fremsendt opgørelsen. (81) For at lette medlemsstaternes overvågning og kontrol af produktionskapaciteten bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om regler for vindyrkningsarealfortegnelsens omfang og indhold samt undtagelser. (82) For at lette transporten af vinavlsprodukter og medlemsstaternes kontrol deraf bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om regler for ledsagedokumenter, for, hvornår de skal anvendes, og for fritagelse for forpligtelsen til at anvende sådanne dokumenter, fastsættelse af betingelser for, hvornår et ledsagedokument skal betragtes som bevis for beskyttede oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser, forpligtelse til at føre register, fastsætte, hvem der skal føre register, og fritagelser for forpligtelsen til at føre register og fastsætte regler for anvendelsen af ledsagedokumenter og registre. (83) Der vil efter udløbet af kvotesystemet stadig være behov for særlige instrumenter for at sikre en rimelig balance mellem sukkervirksomhedernes og sukkerroeavlernes rettigheder og forpligtelser. Derfor bør der fastsættes standardbestemmelser for brancheaftaler. (84) Under hensyn til de specifikke forhold i sukkersektoren og alle parters interesser bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om sådanne aftaler og især betingelserne for opkøb af, levering af, overtagelse af og betaling for sukkerroer. (85) Producentorganisationer og sammenslutninger heraf kan spille en nyttig rolle med hensyn til at koncentrere udbuddet og fremme bedste praksis. Brancheorganisationer kan spille en vigtig rolle, idet de åbner mulighed for dialog mellem aktører i forsyningskæden, fremmer bedste praksis og gør markedet mere gennemsigtigt. Eksisterende regler om definition og anerkendelse af sådanne organisationer og sammenslutninger heraf, der omfatter bestemte sektorer, bør derfor harmoniseres, strømlines og udvides til at gælde anerkendelse efter anmodning i henhold til vedtægterne i EU‑lovgivningen i alle sektorer. (86) Eksisterende bestemmelser i adskillige sektor, der styrker producentorganisationerne, sammenslutninger deraf og erhvervsorganisationer ved under visse omstændigheder at tillade medlemsstaterne at udvide visse regler i sådanne organisationers område til at gælde aktører, der ikke er medlem, har vist sig effektive og bør harmoniseres, strømlines og udvides til at gælde for alle sektorer. (87) Med hensyn til levende planter, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød bør der åbnes mulighed for at vedtage visse foranstaltninger, som gør det lettere at tilpasse udbuddet til markedets behov, hvilket kan bidrage til at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard. (88) For at fremme initiativer i producentorganisationer, sammenslutninger deraf og erhvervsorganisationer, der kan lette tilpasningen af udbuddet til markedsbehovet, bortset fra foranstaltninger, der har med tilbagetrækning fra markedet at gøre, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om foranstaltninger til forbedring af kvaliteten af levende planter, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød, til fremme af en bedre organisation af produktion, forarbejdning og afsætning, foranstaltninger, der skal gøre det lettere at følge markedsprisudviklingen og muliggøre opstilling af kort- eller langsigtede prognoser på grundlag af de benyttede produktionsmidler. (89) For at markedet for vine kan fungere bedre, bør medlemsstaterne kunne iværksætte beslutninger, som træffes af brancheorganisationerne. Sådanne beslutninger må imidlertid ikke indbefatte fremgangsmåder, der kan forvride konkurrencen. (90) I afventning af EU-lovgivning om formelle, skriftlige kontrakter kan medlemsstaterne efter deres egne aftaleretlige systemer gøre brugen af sådanne kontrakter obligatorisk, forudsat at det ikke er i strid med EU-retten og navnlig ikke resulterer i, at det indre marked og den fælles markedsordning ikke fungerer efter hensigten. På grund af de forskellige situationer i de forskellige EU-områder bør det af hensyn til nærhedsprincippet fortsat være medlemsstaterne, der træffer en sådan beslutning. For at sikre, at der inden for mælke‑ og mejerisektoren fastsættes passende minimumsstandarder for sådanne kontrakter, og at det indre marked og den fælles markedsordning kan fungere efter hensigten, bør der på EU-plan fastlægges en række basisbetingelser for anvendelsen af sådanne kontrakter. Eftersom visse mejerikooperativer i deres vedtægter kan have regler med samme virkning, bør sådanne kooperativer af forenklingshensyn fritages for kontraktkravet. For at sikre at der anvendes et sådant system, når det er en tredjemand, der indsamler mælk fra landbrugerne med henblik på levering til forarbejdningsvirksomheder, bør systemet også anvendes i dette tilfælde (91) For at sikre en rationel produktionsudvikling og sikre mælkeproducenterne en rimelig levestandard bør mælkeproducenternes forhandlingsposition over for forarbejdningsvirksomhederne styrkes, så der opnås en mere retfærdig fordeling af værditilvæksten i hele forsyningskæden. For at nå disse mål i den fælles landbrugspolitik bør der derfor vedtages en bestemmelse i henhold til traktatens artikel 42 og artikel 43, stk. 2, så mælkeproducentorganisationer eller sammenslutninger heraf kan forhandle om aftalevilkår med et mejeri, herunder pris, samlet for produktionen fra en del af eller alle deres medlemmer. For at opretholde faktisk konkurrence på markedet for mejeriprodukter bør der gælde passende kvantitative begrænsninger for denne mulighed. (92) Registrering af alle kontrakter om levering af humle produceret i EU er en byrdefuld foranstaltning og bør ikke længere anvendes. (93) For at sikre at det klart defineres, hvilke mål og hvilket ansvar producentorganisationer og –sammenslutninger, brancheorganisationer og erhvervsorganisationer har, således at disse organisationer og sammenslutninger kommer til at fungere så effektivt som muligt og for at sikre at konkurrencen overholdes og at den fælles markedsordning fungerer efter hensigten, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om regler vedrørende: særlige mål, som sammenslutningerne og organisationerne skal, kan eller ikke kan søge at nå, herunder undtagelserne i denne forordning, deres vedtægter, anerkendelse, struktur, juridiske person, medlemskreds, størrelse, ansvarsforhold og aktiviteter, konsekvenserne af at de anerkendes, eller at anerkendelsen trækkes tilbage, sammenlægninger, tværnationale producentorganisationer og tværnationale sammenslutninger heraf, organisationers eller sammenslutningers udlicitering af aktiviteter og tilvejebringelse af tekniske faciliteter, den mindstemængde eller værdi, som en organisations eller sammenslutnings salgbare produktion skal repræsentere, udvidelse af nogle af organisationernes regler til at omfatte andre end medlemmer og ikke-medlemmers obligatoriske betaling af bidrag, herunder en liste over strengere produktionsregler, der kan udvides, yderligere krav om repræsentativitet, de pågældende økonomiske områder, herunder Kommissionens gennemgang af definitionerne, minimumsperiode, som reglerne bør have været gældende for, før de blev udvidet, personer eller organisationer som reglerne eller bidragene gælder for, og under hvilke omstændigheder Kommissionen kan kræve, at udvidelsen af reglerne og de obligatoriske bidrag afvises eller trækkes tilbage. (94) Et indre marked kræver en ordning for samhandel ved EU's ydre grænser. En sådan samhandelsordning bør omfatte importtold og eksportrestitutioner og bør i princippet stabilisere EU-markedet. Samhandelsordningen bør baseres på de aftaler, der er indgået i forbindelse med de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden og bilaterale aftaler. (95) Kontrollen med handelsstrømmene er primært et forvaltningsspørgsmål, der bør gribes fleksibelt an. Beslutningen om at indføre licenskrav bør træffes under hensyntagen til, om der er behov for importlicenser til at forvalte de pågældende markeder, og især til at kontrollere importen eller eksporten af de pågældende produkter. (96) Under hensyn til udviklingen i handelen og på markederne, de pågældende markeders behov og om nødvendigt behovet for at overvåge importen eller eksporten af de pågældende produkter bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, vedrørende listen over de produkter, der skal fremlægges import‑ eller eksportlicens for, og de tilfælde og situationer, hvor der ikke kræves fremlagt import‑ eller eksportlicens. (97) For at fastlægge de vigtigste elementer i licensordningen bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om: fastsættelse af, hvilke rettigheder og forpligtelser licensen medfører, dens retlige virkninger, herunder muligheden for en tolerance med hensyn til at overholde import- eller eksportforpligtelsen, og angivelsen af destination, hvis dette er obligatorisk, fastsættelse af, at udstedelsen af licens eller overgangen til fri omsætning er betinget af, at der fremlægges et dokument udstedt af et tredjeland eller en enhed, der bl.a. bekræfter produkternes oprindelse, ægthed og kvalitetsegenskaber, fastsættelse af regler for overdragelse af licensen eller om nødvendigt restriktioner herfor, fastsættelse af de nødvendige regler, for at licensordningen bliver pålidelig og effektiv, og for de situationer, hvor der er behov for en særlig administrativ bistand mellem medlemsstaterne for at forhindre eller håndtere tilfælde af svig og uregelmæssigheder og fastlæggelse af de tilfælde og situationer, hvor det er eller ikke er påkrævet at stille sikkerhed inden for licensens gyldighedsperiode. (98) Tolden for de væsentlige elementer af de landbrugsprodukter, der er omfattet af WTO‑aftalerne og bilaterale aftaler, er fastsat i den fælles toldtarif. Kommissionen bør have beføjelse til at vedtage foranstaltninger for den detaljerede beregning af importtolden i henhold til disse væsentlige elementer. (99) For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger på EU-markedet, der måtte opstå som følge af import af bestemte landbrugsprodukter, bør der erlægges en tillægstold ved import af sådanne produkter, hvis visse betingelser er opfyldt. (100) For at sikre at indgangsprisordningen bliver effektiv, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om indbefatning af en kontrol af toldværdien på baggrund af en anden værdi end enhedsprisen. (101) Der bør på visse betingelser åbnes og forvaltes importtoldkontingenter, som følger af internationale aftaler, der er indgået i henhold til traktaten, eller af andre retsakter. (102) For at sikre lige adgang til de disponible mængder, at EU's aftaler, forpligtelser og rettigheder gennemføres og ligebehandling af de erhvervsdrivende inden for rammerne af importkontingentet, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om: fastsættelse af, hvilke betingelser og krav en erhvervsdrivende skal opfylde for at kunne indgive en ansøgning inden for rammerne af importkontingentet, fastsættelse af bestemmelser om overdragelse af rettigheder mellem erhvervsdrivende og eventuelt restriktioner for overdragelse i forbindelse med forvaltningen af importkontingentet, fastsættelse af at adgangen til importkontigentet er betinget af, at der stilles en sikkerhed, vedtagelse af alle de fornødne bestemmelser for alle særlige forhold, krav eller restriktioner i henhold til toldkontingentet som fastsat i den pågældende internationale aftale eller anden relevant lovgivning. (103) Landbrugsprodukter kan i visse tilfælde komme ind under en særlig ordning ved import til tredjelande, såfremt de opfylder visse specifikationer og/eller prisbetingelser. Det importerende tredjelands myndigheder og EU bør samarbejde administrativt for at sikre, at en sådan ordning anvendes korrekt. Med henblik herpå bør produkterne ledsages af en attest, der er udstedt i EU. (104) For at sikre at eksportprodukter kan komme ind under en særlig ordning ved import til tredjelande, forudsat at visse betingelser er overholdt, i henhold til aftaler, som EU har indgået i henhold til traktatens artikel 218, bør Kommissionen have beføjelse til at kræve, at medlemsstaternes myndigheder på anmodning og efter behørig kontrol udsteder et dokument, der bekræfter, at betingelserne er opfyldt. (105) Toldordningen gør det muligt at give afkald på alle øvrige beskyttelsesforanstaltninger ved EU's ydre grænser. I helt specielle tilfælde kan ordningen for det indre marked og toldordningen dog vise sig at være utilstrækkelige. For at EU-markedet i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser, bør EU have mulighed for hurtigt at træffe alle nødvendige foranstaltninger. Sådanne foranstaltninger bør være i overensstemmelse med EU's internationale forpligtelser. (106) Der bør åbnes mulighed for at forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling. Det bør derfor være muligt at suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling i sådanne situationer. (107) Bestemmelser, ifølge hvilke der ved eksport til tredjelande ydes restitutioner, der er baseret på forskellen mellem priserne i EU og på verdensmarkedet, og som ligger inden for de begrænsninger, EU har forpligtet sig til i WTO, bør gøre det muligt at sikre EU's deltagelse i den internationale handel med visse produkter, der er omfattet at denne forordning. Der bør fastsættes værdi- og mængdegrænser for subsidieret eksport. (108) Når eksportrestitutionerne fastsættes, bør det ved kontrol af, om betalingerne er foretaget efter EGFL-reglerne, sikres, at værdigrænserne overholdes. Kontrollen kan lettes ved obligatorisk forudfastsættelse af eksportrestitutionerne, uden at dette udelukker muligheden for i tilfælde af differentierede restitutioner at ændre destinationen inden for et geografisk område, for hvilket der gælder én og samme eksportrestitutionssats. Hvis destinationen ændres, er det den eksportrestitution, der gælder for den virkelige destination, der bør udbetales, idet restitutionen dog ikke må overstige det beløb, der gælder for den forudfastsatte destination. (109) Det bør ved et pålideligt og effektivt overvågningssystem sikres, at mængdebegrænsningerne overholdes. Med henblik herpå bør der kun ydes eksportrestitution mod fremlæggelse af eksportlicens. Der bør ydes eksportrestitutioner inden for de fastsatte begrænsninger alt efter den særlige situation for hvert enkelt produkt. Der bør kun indrømmes undtagelser fra den pågældende regel for forarbejdede produkter uden for traktatens bilag I, som der ikke gælder mængdebegrænsninger for. Det bør fastsættes, at kravet om nøje overholdelse af forvaltningsreglerne kan fraviges for eksport, der ydes eksportrestitution for, hvis det er usandsynligt, at eksporten kommer til at overstige den fastsatte mængde. (110) Ved eksport af levende kvæg bør der kun bevilges og udbetales eksportrestitutioner, hvis EU-dyrevelfærdsbestemmelserne, navnlig bestemmelserne for beskyttelse af dyr under transport, overholdes. (111) For at sikre at der gælder samme betingelser for adgang til eksportrestitutioner for alle eksportører af landbrugsprodukter, der er omfattet af denne forordning, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om anvendelse af visse bestemmelse om landbrugsprodukter på produkter, der eksporteres i form af forarbejdede varer. (112) For at tilskynde eksportørerne til at overholde dyrevelfærdsbestemmelserne og for at give de kompetente myndigheder mulighed for at kontrollere, at eksportrestitutionerne kun er blevet udbetalt, hvis dyrevelfærdsbestemmelserne er overholdt, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om dyrevelfærdsbestemmelser uden for EU's toldområde, herunder anvendelse af uafhængig tredjemand. (113) For at sikre at de erhvervsdrivende overholder deres forpligtelser, når de deltager i licitationer, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastsættelse af primære krav, for at sikkerhed, der er stillet for licenser for at opnå eksportrestitution, der fastsættes ved licitation, kan frigives. (114) For at mindske den administrative byrde for de erhvervsdrivende og myndighederne bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om en tærskel, under hvilken der ikke kræves udstedt eller fremlagt eksportlicens, om fastsættelse af for hvilke destinationer, det er berettiget at fritage for forpligtelsen til at fremlægge eksportlicens, og om tilladelse til, at der kan tildeles eksportlicenser efterfølgende. (115) For at tage højde for praktiske situationer, hvor der er ret til udbetaling af hele eller en del af eksportrestitutionen, og for at hjælpe de erhvervsdrivende med at klare perioden fra ansøgningen om eksportrestitution til den endelige udbetaling heraf, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om foranstaltninger vedrørende: en anden dato for restitutionen, konsekvenserne for udbetalingen af eksportrestitutionen, når produktkoden eller destinationen i licensen ikke stemmer overens med det faktiske produkt eller den faktiske bestemmelse, forudbetaling af eksportrestitutioner, herunder betingelserne for at stille og frigive sikkerhed, kontrol og beviser, når der er tvivl om produkternes reelle destination, herunder mulighed for reimport til EU's toldområde, destinationer, der sidestilles med eksport fra EU, og inkludering af destinationer inden for EU's toldområde, som kan komme i betragtning til eksportrestitutioner. (116) For at sikre at produkter, der udbetales eksportrestitutioner for, eksporteres fra EU's toldområde, og for at undgå at de vender tilbage til dette område, og for at mindske de erhvervsdrivendes administrative byrde med hensyn til at fremskaffe og fremlægge bevis for, at produkter med restitution er nået frem til et bestemmelsesland, der giver ret til differentierede restitutioner, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastsættelse af foranstaltninger vedrørende: den frist, inden for hvilken produkterne skal have forladt EU's toldområde, inklusive den periode, hvor de midlertidigt kan genindføres, den forarbejdning, som produkter, der udbetales eksportrestitutioner for, kan undergå i løbet af den periode, beviset for, at en destination, som giver ret til differentierede restitutioner, er nået, restitutionstærsklerne og betingelserne for, at eksportørerne kan blive fritaget for at fremlægge dette bevis og betingelserne for, at uafhængig tredjemand kan godkende beviset for, at en destination, som giver ret til differentierede restitutioner, er nået. (117) Af hensyn til de særlige forhold i de forskellige sektorer bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om fastsættelse af særlige krav og betingelser for de erhvervsdrivende og de produkter, som er berettiget til eksportrestitution, særlig definition af produkterne og deres egenskaber, og fastsættelse af koefficienter til beregning af eksportrestitutionerne. (118) For at undgå at ulovlige hampeafgrøder forstyrrer markedet for hamp bestemt til fiberproduktion, bør der ved denne forordning indføres kontrol med importen af hamp og hampefrø for at sikre, at sådanne produkter giver visse garantier med hensyn til indholdet af tetrahydrocannabinol. Endvidere bør import af hampefrø til andre formål end udsæd fortsat være omfattet af en kontrolordning med et system for godkendelse af importørerne. (119) Mindstepriser for eksporten af blomsterløg er ikke længere relevante og bør afskaffes. (120) I henhold til traktatens artikel 42 finder bestemmelserne i traktaten om konkurrenceregler kun anvendelse på produktion af og handel med landbrugsprodukter i det omfang, det er fastlagt i EU-lovgivningen inden for rammerne af de bestemmelser og efter den procedure, der er fastsat i artikel 43, stk. 2 og 3, i traktaten. (121) Konkurrencereglerne for aftaler, vedtagelser og praksis, som er omhandlet i traktatens artikel 101, samt misbrug af en dominerende stilling bør finde anvendelse på produktion af og handel med landbrugsprodukter i det omfang, anvendelsen af sådanne regler ikke medfører fare for, at den fælles landbrugspolitiks mål ikke nås. (122) Det bør tillades at anvende en særlig tilgang i forbindelse med landbrugssammenslutninger, producentorganisationer eller sammenslutninger deraf i det omfang, sådanne landbrugssammenslutninger har til formål i fællesskab at producere eller handle med landbrugsprodukter eller at gøre brug af fælles anlæg, medmindre en sådan fælles aktivitet udelukker konkurrence eller medfører fare for, at målene i traktatens artikel 39 ikke kan nås. (123) Det bør tillades at anvende en særlig tilgang i forbindelse med brancheorganisationers aktiviteter, forudsat at det ikke medfører en opdeling af markederne, bevirker, at den fælles markedsordning ikke fungerer tilfredsstillende, fordrejer eller udelukker konkurrencen, omfatter fastsættelse af priser eller skaber forskelsbehandling. (124) Der er risiko for, at det indre marked ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte generelt gælde for landbrugsprodukter. Der bør under visse omstændigheder kunne indrømmes undtagelser. I tilfælde af undtagelser bør Kommissionen dog kunne opstille en liste over eksisterende, ny eller påtænkt statsstøtte, fremsætte relevante bemærkninger over for medlemsstaterne og foreslå dem egnede foranstaltninger. (125) Finland og Sverige bør fortsat yde nationale betalinger til produktion og afsætning af rensdyr og rensdyrprodukter på grund af den særlige økonomiske situation, der gør sig gældende for sådan produktion og afsætning. (126) For at kunne træffe velbegrundede foranstaltninger i tilfælde af krise bør medlemsstaterne, også efter at overgangskriseforanstaltningen i form af krisedestillationsstøtte i henhold til støtteprogrammerne er udløbet i 2012, kunne yde nationale betalinger til krisedestillation inden for en samlet budgetramme på 15 % af den respektive værdi af medlemsstatens relevante årsbudget for dets nationale støtteprogram. Kommissionen bør altid underrettes om sådanne nationale betalinger, som bør godkendes i henhold til denne forordning, inden den ydes. (127) Bestemmelserne for rydningspræmien og visse foranstaltninger under støtteprogrammerne bør imidlertid ikke i sig selv udelukke, at der ydes nationale betalinger til samme formål. (128) I Finland foregår sukkerroeavl under særlige geografiske og klimatiske forhold, der sammen med sukkerreformens generelle virkninger har negativ indvirkning på produktionen. Derfor bør den pågældende medlemsstat have permanent tilladelse til at yde sine sukkerroeavlere nationale betalinger. (129) Medlemsstaterne bør fortsat kunne yde nationale betalinger til nødder i henhold til artikel 120 i forordning (EF) nr. 73/2009 for at afbøde virkningerne af afkoblingen af den gamle EU‑støtteordning for nødder. Af klarhedshensyn og fordi nævnte forordning ophæves, bør de nationale betalinger omfattes af denne forordning. (130) Begrænsninger i de frie varebevægelser som følge af anvendelsen af foranstaltninger, der skal bekæmpe udbredelsen af dyresygdomme, kan skabe problemer på markedet i én eller flere medlemsstater. Erfaringen har vist, at alvorlige markedsforstyrrelser såsom et markant fald i forbruget eller priserne kan skyldes, at forbrugerne har mistet tilliden som følge af folke- eller dyresundhedsrisici. På baggrund af erfaringen bør foranstaltninger til håndtering af manglende forbrugertillid, udvides til at omfatte planteprodukter. (131) De ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger for oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød bør være direkte knyttet til de sundheds- og veterinærforanstaltninger, der træffes for at bekæmpe sygdomsudbredelse. De bør træffes på anmodning af medlemsstaterne for at undgå alvorlige forstyrrelser på markederne. (132) Der bør fastlægges særlige interventionsforanstaltninger for at kunne reagere effektivt over for truende markedsforstyrrelser. Sådanne foranstaltninger bør defineres. (133) For at kunne reagere effektivt mod truende markedsforstyrrelser som følge af betydelige prisstigninger eller –fald på markeder inden for eller uden for EU eller andre faktorer, der påvirker priserne, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om de nødvendige foranstaltninger for den pågældende sektor, herunder om nødvendigt foranstaltninger til udvidelse eller ændring af andre foranstaltningers anvendelsesområde, varighed eller andre aspekter i denne forordning eller til suspendering af importtolden helt eller delvis for visse mængder og/eller perioder. (134) Kommissionen bør bemyndiges til i akutte situationer at træffe de fornødne foranstaltninger til at løse særlige problemer. (135) Virksomheder, medlemsstaterne og/eller tredjelande kan pålægges at fremsende meddelelser om anvendelse af denne forordning, at kontrollere, analysere og forvalte markedet for landbrugsprodukter, at sikre gennemskuelighed på markedet og at den fælles landbrugspolitiks foranstaltninger fungerer efter hensigten, at kontrollere, overvåge, bedømme og føre revision med den fælles landbrugspolitiks foranstaltninger samt gennemføre internationale aftaler, herunder anmeldelseskrav i henhold til disse aftaler. For at sikre en harmoniseret, strømlinet og enkel strategi bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage alle nødvendige foranstaltninger om meddelelser. Den bør i den forbindelse tages hensyn til databehovene og samspillet mellem mulige datakilder. (136) For at gøre disse meddelelser hurtige, effektive, nøjagtige og omkostningseffektive bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om art og type af oplysninger, der skal meddeles, meddelelsesmåder, regler for adgangsret til de tilgængelige oplysninger eller informationssystemer og vilkår for og metoder til offentliggørelse af oplysninger. (137) EU‑lovgivning om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, især Europa‑Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger finder anvendelse. (138) Midler bør overføres fra reserven for krise inden for landbrugssektoren i henhold til betingelserne og proceduren omhandlet i stk. 14, i den interinstitutionelle aftale mellem Europa‑Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetsamarbejde og forsvarlig økonomisk forvaltning[18], og det bør præciseres, at denne forordning anvendes som basisretsakt. (139) For at overgangen fra bestemmelserne i forordning (EU) nr. [KOM(2010)799] til bestemmelserne i denne forordning kan forløbe gnidningsløst, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage visse retsakter, jf. traktatens artikel 290, om nødvendige foranstaltninger, især om beskyttelse af virksomheders rettigheder og berettigede forventninger. (140) Hasteprocedurer bør kun anvendes i særlige tilfælde, hvor dette måtte vise sig at være nødvendigt for at kunne reagere effektivt mod truende eller allerede opståede markedsforstyrrelser. Ved valg af en hasteprocedure bør valget begrundes, ligesom det bør fastsættes, i hvilke tilfælde der bør gøres brug af en sådan hasteprocedure. (141) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen have gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelse[19]. (142) Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelse af retsakter om gennemførelse af denne forordning, når sådanne retsakter vedrører den fælles landbrugspolitik som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), nr. iii), i forordning (EU) nr. 182/2011. Rådgivningsproceduren bør derimod anvendes til vedtagelse af retsakter om gennemførelse af denne forordning i forbindelse med konkurrence, under forudsætning af at rådgivningsproceduren anvendes til vedtagelse af retsakter til gennemførelse af konkurrencelovgivning i almindelighed. (143) Kommissionen bør vedtage gennemførelsesretsakter, der straks finder anvendelse, i behørigt begrundede hastende tilfælde med henblik på vedtagelse, ændring eller ophævelse af EU‑sikkerhedsforanstaltninger, suspendering af anvendelsen af proceduren for passiv eller aktiv forædling som reaktion på markedssituationen samt løsning af specifikke problemer i akutte situationer, hvis der er behov for øjeblikkeligt indgreb for at håndtere problemerne. (144) Med hensyn til visse foranstaltninger i denne forordning, der kræver hurtig handling, eller som består i, at der blot anvendes almindelige bestemmelser i specifikke situationer uden udøvelse af skøn, bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter uden at anvende forordning (EU) nr. 182/2011. (145) Kommissionen bør endvidere have beføjelse til at udføre visse administrations- eller forvaltningsopgaver, hvor det ikke er nødvendigt at vedtage delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter. (146) I henhold til forordning (EU) nr. [KOM(2010)799] udløber markedsforvaltningsforanstaltningerne, bl.a. for mælke‑ og sukkerkvoter og andre sukkerforanstaltninger, restriktionerne for at plante vinstokke samt visse typer statsstøtte, for en række sektorer inden for rimelig frist efter denne forordnings ikrafttræden. Efter ophævelsen af forordning (EU) nr. [KOM(2010)799] bør de relevante bestemmelser fortsat gælde, indtil de pågældende ordninger udløber. (147) For at overgangen fra bestemmelserne i forordning (EU) nr. [KOM(2010)799] til bestemmelserne i denne forordning kan forløbe gnidningsløst, bør Kommissionen gives beføjelse til at træffe overgangsforanstaltninger. (148) Rådets forordning (EF) Nr. 1601/96 af 30. juli 1996 om fastsættelse af producentstøtten for humle for 1995-høsten[20] er en midlertidig foranstaltning, og ophæves som følge deraf. Rådets forordning (EF) nr. 1037/2001 af 22. maj 2001 om tilladelse til udbud eller afsætning til direkte konsum af visse indførte vine, som eventuelt har været underkastet andre ønologiske fremgangsmåder end de i forordning (EF) nr. 1493/1999[21] omhandlede, er blevet afløst af bestemmelserne i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om handel med vin indgået ved Rådets afgørelse af 20. december 2005[22] og ophæves dermed. Af klarheds- og retssikkerhedshensyn bør forordning (EF) nr. 1601/96 og forordning (EF) nr. 1037/2001 ophæves. (149) Med hensyn til aftaleforhold i sektoren for mælk og mejeriprodukter er foranstaltningerne fastsat ved denne forordning berettigede i den nuværende økonomiske situation på markedet for mejeriprodukter og forsyningskædens struktur. De bør derfor anvendes længe nok (både før og efter afskaffelsen af mælkekvoter) til, at deres virkning kan slå fuldt igennem. Fordi de er vidtrækkende, bør de kun være midlertidige og tages op til revision. Kommissionen bør vedtage rapporter om markedsudviklingen for mælk, der bl.a. vedrører tiltag, der skal tilskynde landbrugerne til at indgå aftaler om fælles produktion, og som skal indsendes senest den 30. juni 2014 og den 31. december 2018 — VEDTAGET DENNE FORORDNING: INDHOLDSFORTEGNELSE BEGRUNDELSE......................................................................................................................... 1 1........... BAGGRUND FOR FORSLAGET................................................................................ 1 2........... RESULTATER AF HØRINGEN AF DE INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE 3 3........... FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLD...................................................................... 5 4........... BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER..................................................................... 7 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningsforordningen)........................................................................................... 8 DEL I INDLEDENDE BESTEMMELSER............................................................................... 37 DEL II DET INDRE MARKED................................................................................................ 41 AFSNIT I MARKEDSINTERVENTION................................................................................. 41 KAPITEL I Offentlig intervention og støtte til privat oplagring..................................................... 41 Afdeling 1 Almindelige bestemmelser om offentlig intervention og støtte til offentlig oplagring........ 41 Afdeling 2 Offentlig intervention.................................................................................................. 42 Afdeling 3 Støtte til privat oplagring............................................................................................ 45 Afdeling 4 Almindelige bestemmelser for offentlig intervention og støtte til offentlig oplagring......... 46 KAPITEL II Støtteordninger...................................................................................................... 50 Afdeling 1 Ordninger med henblik på at forbedre adgangen til fødevarer...................................... 50 Underafdeling 1 Skolefrugtordning.............................................................................................. 50 Underafdeling 2 Skolemælksordning........................................................................................... 52 Afdeling 2 Støtte i olivenolie- og spiseolivensektoren................................................................... 54 Afdeling 3 Støtte til frugt og grøntsager....................................................................................... 55 Afdeling 4 Støtteprogrammer for vinsektoren.............................................................................. 62 Underafdeling 1 Generelle bestemmelser og støtteberettigede foranstaltninger.............................. 62 Underafdeling 2 Specifikke støtteforanstaltninger........................................................................ 64 Underafdeling 3 Procedurebestemmelser.................................................................................... 68 Afdeling 5 Støtte i biavlssektoren................................................................................................ 69 AFSNIT II REGLER FOR AFSÆTNING OG PRODUCENTORGANISATIONER.............. 71 KAPITEL I Afsætningsregler..................................................................................................... 71 Afdeling 1 Handelsnormer.......................................................................................................... 71 Underafdeling 1 Indledende bestemmelser.................................................................................. 71 Underafdeling 2 den generelle handelsnorm................................................................................. 71 Underafdeling 3 Sektor- eller produktspecifikke handelsnormer................................................. 72 Underafdeling 4 Handelsnormer i forbindelse med import og eksport.......................................... 78 Underafdeling 5 Almindelige bestemmelser................................................................................. 79 Afdeling 2 Oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser i vinsektoren 80 Underafdeling 1 Indledende bestemmelser.................................................................................. 80 Underafdeling 2 Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser............................................ 80 Underafdeling 3 Traditionelle benævnelser.................................................................................. 89 Afdeling 3 Mærkning og præsentation i vinsektoren.................................................................... 92 KAPITEL II SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR INDIVIDUELLE SEKTORER.................... 96 Afdeling 1 Sukker...................................................................................................................... 96 Afdeling 2 Vin............................................................................................................................ 96 Afdeling 3 Mælk og mejeriprodukter.......................................................................................... 98 KAPITEL III Producentorganisationer, sammenslutninger af producentorganisationer, brancheorganisationer og erhvervsorganisationer............................................................................................................... 100 Afdeling 1 Definition og anerkendelse....................................................................................... 100 Afdeling 2 Udvidelse af regler og obligatoriske bidrag............................................................... 103 Afdeling 3 Tilpasning af udbud.................................................................................................. 105 Afdeling 4 Procedureregler....................................................................................................... 106 DEL III SAMHANDELEN MED TREDJELANDE................................................................ 108 KAPITEL I Import- og eksportlicenser..................................................................................... 108 KAPITEL II Importtold........................................................................................................... 110 Kapitel III Forvaltning af toldkontingenter og særlig behandling ved import til tredjelande........... 112 Kapitel IV Særlige importbestemmelser for visse produkter...................................................... 114 Kapitel V Beskyttelse og aktiv forædling.................................................................................. 115 Kapitel VI Eksportrestitutioner................................................................................................. 117 Kapitel VII Passiv forædling..................................................................................................... 121 DEL IV KONKURRENCEREGLER...................................................................................... 123 KAPITEL I Regler for virksomhederne.................................................................................... 123 KAPITEL II Statsstøtteregler.................................................................................................. 126 DEL V GENERELLE BESTEMMELSER............................................................................... 130 KAPITEL I Ekstraordinære foranstaltninger............................................................................. 130 Afdeling 1 markedsforstyrrelser................................................................................................ 130 Afdeling 2 markedsstøtteforanstaltninger for dyresygdomme og manglende forbrugertillid som følge af risici for folke‑, dyre‑ eller plantesundheden................................................................................................................ 131 Afdeling 3 Specifikke problemer.............................................................................................. 132 KAPITEL II Meddelelser og indberetning............................................................................... 132 KAPITEL III Reserve til kriser i landbrugssektoren.................................................................. 134 DEL VI DELEGEREDE BEFØJELSER, GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER................................................................................ 135 KAPITEL I Delegerede beføjelser og gennemførelsesbestemmelser.......................................... 135 KAPITEL II Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser........................................... 136 BILAG I LISTE OVER PRODUKTER OMHANDLET I ARTIKEL 1, STK. 2 Del I: Korn.. 139 Del II: Ris.................................................................................................................................