Nr. C 69/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.3.91 
5. Afsluttende bemærkning 
5.1. I henhold til artikel 5 tager Kommissionen 
programmet op til midtvejsvurdering og meddeler 
Rådet og Europa-Parlamentet resultaterne heraf i 
en rapport, som i givet fald vil være ledsaget af 
ændringsforslag. ØSU skal påpege, at det i Euratom-
traktatens artikel 7 hedder, » at Kommissionen holder Det økonomiske og sociale Udvalg løbende underrettet 
om hovedlinjerne i Fællesskabets forsknings- og under­
visningsprogrammer«. Dette indebærer, at Kommis­
sionen skal oversende denne rapport med tilhørende 
ændringsforslag til ØSU. Det samme gælder den 
afsluttende evalueringsrapport. Artikel 5 i Kommissio­
nens forslag skal derfor ændres i overensstemmelse 
hermed. 
Bryssel, den 31. januar 1991. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Den generelle præferenceordning: Retningslinjer for 1990'erne 
(91/C 69/09) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 27. juli 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om Den 
generelle præferenceordning: Retningslinjer for 1990'erne. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for EF's eksterne forbindelser, handels- og 
udviklingspolitik, som udpegede Giorgio Liverani til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 22. januar 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 283. plenarforsamling den 30. januar 1991 
enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger cerne tilpasses årligt, og EF foretog ligeledes en femårig 
tilpasning i midten af firserne. 
1.1. EF's generelle præferenceordning (GSP) er en 
handelspolitisk foranstaltning (toldsuspension ved ind­
førsler i EF), som tager sigte på at hjælpe udviklingslan­
dene. 
1.2. Disse handelspræferencer er ikke-diskrimineren-
de (de indrømmes alle udviklingslandene) og autonome 
(de er ikke et resultat af forhandlinger med de begunsti­
gede lande). Bortset fra visse restriktioner for følsomme 
varer gælder de for alle industrielle færdigvarer og 
halvfabrikata samt for adskillige landbrugsprodukter. 
1.3. GSP-ordningen, som blev vedtaget inden for De 
forenede Nationer (FN)'s Konference om Handel og 
Udvikling (UNCTAD), er allerede blevet anvendt af EF 
i to tiårige perioder (1971-1980 og 1981-1990). Præferen-1.4. EF skal nu fastlægge sin ordning for det næste 
tiår, idet de generelle præferencer skal gælde fra den 
1. januar 1992. De nuværende arrangementer for 1990 
skal derfor med nogle få ændringer videreføres i 1991. 
2. Kommissionens analyse 
2.1. Da GSP blev indført for 20 år siden, var situatio­
nen som følger: 
— de industrialiserede lande havde en relativ høj told­
beskyttelse, 
18.-3. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 69/37 
— der fandtes kun et begrænset antal frihandelsaftaler 
mellem de industrialiserede lande, 
— kun et fåtal af udviklingslandene deltog i Den almin­
delige overenskomst om Told og Udenrigshandel 
(GATT)'s forhandlingsordninger og de deraf føl­
gende multilaterale discipliner, 
— forskellen i udviklingsniveauet i de begunstigede 
lande var mindre end nu. 
2.2. Situationen har ændret sig siden da og ken­
detegnes nu først og fremmest ved en væsentlig udhuling 
af den præferencemargen, udviklingslandene har inden 
for GSP. Denne udhuling skyldes navnlig: 
— toldnedsættelserne efter Tokyo-runden og den for­
ventede nedsættelse efter Uruguay-runden, der skul­
le have været afsluttet i december 1990, 
— oprettelsen af toldunioner eller frihandelszoner mel­
lem industrialiserede lande, 
— udviklingen i EF's præferenceaftaler med udvik­
lingslandene. 
I 1988 beløb EF's import fra GSP-begunstigede lande 
sig ikke desto mindre til 16 milliarder ECU svarende til 
en toldnedsættelse på 1 milliard ECU. 
2.3. Situationen i dag er ligeledes karakteriseret ved 
en uensartet udvikling i de begunstigede lande, hvilket 
har fået EF til at indføre en differentiering i dets behand­
ling af disse lande. 
Kommissionen bemærker faktisk, at » udviklingslande­
ne på nuværende tidspunkt langtfra er en ensartet grup­
pe lande«. 
2.4. Spørgsmålet om beskyttelse og strukturtilpas­
ning i EF rejser sig derfor. 
GSP dækker ikke blot en lang række produkter (jf. 
ovenfor), men er også ved at blive udvidet til at omfatte 
et voksende antal østeuropæiske lande (Ungarn og 
Polen siden 1990, Bulgarien og Tjekkoslovakiet måske 
fra 1991, mens Jugoslavien og Rumænien allerede længe 
har været præferenceberettigede). 
Dertil kommer, at det med udsigten til det indre marked 
i 1993 ikke længere er muligt at foretage en tilstrækkelig 
regional graduering af visse importvarer (jf. Domstolens 
dom fra 1988 om forbud mod at opdele visse toldkon­
tingenter for følsomme varer i nationale kvoter). Kom­
missionen mener derfor, at » der ved tildelingen af GSP 
bør tages hensyn til de mest sårbare sektorer og re­
gioner «. 2.5. Kompliceret forvaltning og uforudsigelighed er 
de to hovedpunkter, der indgår i Kommissionens egen 
kritik af GSP: 
— fællesskabsarrangementet koster på grund af den 
komplicerede forvaltning for meget »i tid, penge og 
administration «, 
— arrangementets uforudsigelighed med de indlysende 
ulemper, som dette indebærer for virksomhederne, 
kan henføres til forskellige forhold såsom: 
• den årlige fornyelse, 
• stivheden i systemet med »toldkontingenter « eller 
faste mængder til nul-sats, (hvoraf nogle opbruges 
i årets første tre dage), 
• vilkårligheden (og undertiden diskriminering mel­
lem de begunstigede lande) ved genindførelsen af 
tolden i løbet af året for varer, der er omfattet 
af »toldlofter«, eller for »ikke-følsomme varer 
under tilsyn «, for hvilke der gælder et » reference­
grundlag«, 
— Kommissionen tilføjer, at » fordelene i landbrugs­
sektoren ofte er meget begrænsede, hvad angår præ­
ferencetolden«. 
2.6. Afslutningsvis bemærker Kommissionen, at set 
ud fra industrialiseringen i udviklingslandene udviser 
opgørelsen over GSP-ordningens betydning de største 
divergenser. 
Den er » klart positiv « for et begrænset antal lande med 
hurtig vækst i indkomsten pr. indbygger og for nogle 
andre lande, som har en konkurrencedygtig eksportin­
dustri. 
GSP har imidlertid overhovedet ikke været positiv for 
minre udviklede lande (LDC) (de mindst udviklede 
lande, således som de defineres af FN), selv om de også 
indrømmes en særbehandling (fritagelse for genindfø­
relse af told uanset værdien af deres eksport til EF, 
og bredere produktdækning). Det er Kommissionens 
opfattelse, at oprindelsesreglerne har haft en restriktiv 
virkning for disse lande (jf. kapitel 3 nedenunder). 
3. De af Kommissionen foreslåede retningslinjer 
3.1. De generelle rammer 
3.1.1. Kommissionen mener, at der principielt stadig 
er behov for GSP. Dette handelspolitiske instrument, 
som må være differentieret alt efter de begunstigede 
lande, er efter dens opfattelse et nødvendigt supplement 
til de instrumenter for finansiering og økonomisk sam­
arbejde, som EF har indført i sine forbindelser med de 
udviklingslande, som ikke er associeret med EF. 
3.1.2. Kommissionen mener endvidere, at GSP ikke 
længere er et alternativ til GATT-mekanismerne. Ifølge 
Kommissionen giver Uruguay-runden » den bedste mu­
lighed for at sikre udviklingslandenes gradvise integra-
Nr. C 69/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 3. 91 
tion i verdenshandelen«. På denne baggrund kan ind­
rømmelsen af generelle præferencer betragtes som en 
foregribelse af de indrømmelser, EF vil give under Uru­
guay-runden, og dermed som et yderligere incitament 
for de begunstigede lande til at deltage i det multilatera­
le spil og især til at liberalisere deres import, da dette 
vil bidrage til deres udvikling. 
Den fremtidige GSP bør være enklere, dvs. mere 
gennemsigtig, og mere stabil. 
3.2. De vigtigste forslag 
3.2.1. GSP forbliver åben for de lande, som i øjeblik­
ket er omfattet deraf (jf. ovenstående bemærkninger om 
østlandene), dvs. at intet land som sådant udelukkes. De 
mindst udviklede lande skal fortsat drage fordel af en 
mere favorabel og evt. forbedret ordning. 
3.2.2. Den fremtidige GSP skal dække de samme 
produkter som i dag(1) og vil så vidt muligt blive 
udvidet til at omfatte andre produkter. 
3.2.3. Forenklingen af ordningen vil efter Kommis­
sionens mening forudsætte, at de kvantitative be­
grænsninger for toldpligtige varer erstattes af en gradu­
ering, hvor der både tages hensyn til varernes følsomhed 
set ud fra EF's synspunkt og til de eksporterende ud­
viklingslandes konkurrenceevne. Dette lægger op til tre 
mulige arrangementer for toldpligtige varer: 
— toldfritagelse uden kvantitative begrænsninger for 
størstedelen af varerne, særlig industrivarer, 
— en simpel toldnedsættelse uden kvantitative be­
grænsninger for følsomme varer (forudsat at tolden 
ikke er lavere end en minimumstærskel), som vari­
erer alt efter sektor, 
— tarifmæssig told (rent faktisk udelukkelse fra GSP) 
for kombinationerne varer/land, hvor der er tale 
om høj følsomhed (eller hvor præferencemargenen 
ville være for ringe: jf. ovenstående afsnit). 
3.2.4. Stabiliteten i arrangementet sikres med en an­
vendelsesperiode på mindst tre år (i stedet for som nu 
ét år). 
(J) Hvad angår fiskeriet, anfører Kommissionen, at der vil blive 
taget hensyn til » alle elementer, der er specifikke for denne 
sektor«. Suspensionsklausulen skal kun bringes i anvendelse i 
ekstraordinære tilfælde, som er berettiget i en reel for­
styrrelse af markedet. Forud for toldens genindførelse 
skal der gives meddelelse til de GSP-begunstigede lande. 
3.3. En » fordeling af byrderne « 
Selv om Kommissionen ikke udtrykkeligt kæder 
gennemførelsen af disse retningslinjer sammen med en 
indsats fra andre partnere i verdenshandelen, påpeger 
den ikke desto mindre klart — så vidt det vides for 
første gang — det hensigtsmæssige i at fordele de byr­
der, GSP-indrømmelser indebærer. 
3.3.1. For det første mener Kommissionen, at den 
nye EF-politik på dette område kun vil bære frugt, 
hvis den udformes i samarbejde med EF's partnere i 
Organisationen for økonomisk Samarbejde og Udvi­
kling (OECD), og hvis disse »yder en tilsvarende ind­
sats «. 
Endvidere er det ifølge Kommissionen utilstedeligt, at 
nogle af disse lande (f.eks. USA) udelukker hele sektorer 
såsom tekstiler og beklædning fra deres GSP. 
3.3.2. For det andet bemærker Kommissionen, at de 
begunstigede lande i voksende grad evner selv at bidrage 
til liberaliseringen af samhandelen. 
Kommissionen tilføjer, at den i forbindelse med Uru­
guay-runden forventer, at mange udviklingslande, dog 
ikke de mindst udviklede lande, yder et aktivt bidrag 
svarende til deres udviklingsniveau. Dette bidrag vil 
være et vigtigt element i forbindelse med udformningen 
af den nye GSP, der under alle omstændigheder fortsat 
vil være autonom. 
Endnu mere specifikt agter EF ifølge Kommissionen » at 
opnå tilsagn fra de mest avancerede begunstigede lande 
og fra de østeuropæiske lande om at åbne deres marked 
for import fra udviklingslandene«. 
Desuden nævner Kommissionen uden en nærmere præ­
cisering, at EF aktivt vil » søge at sikre, at alle suppleren­
de indrømmelser til fordel for ikke-LDC og ikke-stater 
i Afrika, Vestindien og Stillhavet (AVS) vil blive opvejet 
af yderligere åbning af disse landes markeder for LDC-
landene«. 
18.3.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 69/39 
3.4. De umiddelbare virkninger i praksis 
Kommissionen foreslår Rådet at bekræfte de afstukne 
retningslinjer, men erklærer samtidig: 
— at der »på det praktiske plan ikke kan fremsættes 
noget konkret detaljeret forslag til en fornyet GSP, 
før forhandlingerne under Uruguay-runden er af­
sluttet« ; heraf følger, at også ØSU må sættes i stand 
til, om nødvendigt, at tage sin egen holdning til GSP 
for 1990'erne op til fornyet overvejelse på grundlag 
af konklusionerne af den sidste fase af de igangvæ­
rende GATT-forhandlinger, der er blevet udsat fra 
december 1990 i Bruxelles til januar 1991 i Geneve, 
— at » en forbedret ordning vedrørende oprindelsesreg­
ler for de mindst udviklede lande vil blive iværksat 
i 1991 som bidrag til Paris-konferencen i september 
1990«. 
4. Oprindelsesregler 
4.1. Der er tale om et kompliceret spørgsmål, som 
har betydelig indvirkning på udviklingslandenes handel, 
især inden for nogle sektorer såsom tekstiler og beklæd­
ning. For klarhedens skyld er Kommissionens regler og 
hensigter resumeret i et bilag. 
5. Generelle bemærkninger 
5.1. ØSU er enig i og udtrykker generel tilfredshed 
med den analyse, Kommissionen har foretaget af de 20 
år, GSP har været i kraft. I denne analyse og i de 
ledsagende betragtninger gengives bl.a. mange af de 
bemærkninger, det har haft lejlighed til at fremsætte i 
sine udtalelser om GSP i de sidste 5-6 år. 
5.2. Hvad ØSU imidlertid ikke finder overbevisende, 
er rammerne for de kriterier, Kommissionen har opstil­
let som retningslinjer for tiåret 1991-2000. Det mener, 
at kriterierne er et tegn på en vis usikkerhed, som måske 
skyldes, at det er vanskeligt at opfylde de pågældende 
landes behov, og som i sidste instans kan give bagslag 
for EF og medlemsstaterne. 
GSP må udformes, eller snarere forbedres, således at 
den bliver klar, konsekvent og effektiv. 
5.3. I dette øjemed vil en begrænsning af anvendel­
sesområdet og antallet af berørte lande være en stram­
ning, der er nødvendig for at sikre større effektivitet og sikkerhed både inden for ordningen i sin helhed og 
blandt dens brugere — udviklingslandene og erhvervsli­
vet i EF. 
Frem for alt vil en stramning også få en psykologisk 
virkning, idet der vil skabes større tillid i de begunstige­
de lande. 
ØSU erkender, at der er tale om et vanskeligt valg, men 
henstiller, at man træffer det med mod og beslutsom­
hed, også selv om det i begyndelsen kan give anledning 
til misstemning eller manglende forståelse. 
5.4. I den henseende er det beklageligt, at Kommis­
sionen og Rådet uden at have hørt ØSU for nyligt har 
udvidet GSP til at omfatte lande, som ikke indgår i 
gruppen af udviklingslande. 
5.5. GSP må ikke betragtes som den eneste måde, 
hvorpå der kan ydes et konkret bidrag til udviklingen 
eller som et universalmiddel: En sådan politik, især 
hvis den er forbundet med de indviklede og fleksible 
forvaltningsregler, der hidtil har været gældende, kan 
føre til favorisering, vilkårlighed og lignende; dette kan 
på lang sigt ikke være i nogens interesse, mindst af alt 
i EF's. 
5.6. Jo mere GSP koncentreres, i jo højere grad må 
den ledsages af andre aktive støttetiltag over for ud­
viklingslandene. 
Sådanne tiltag bør være genstand for bilaterale og/ 
eller multilaterale forhandlinger og tildeles betydelige 
midler. 
I dette øjemed bør man blandt andet være opmærksom 
på nødvendigheden af en revision af den internationale 
kaffeoverenskomst. Endvidere bliver det mere og mere 
nødvendigt med en bedre koordinering af medlemslan­
denes udviklingsbistandspolitik for at sikre den størst 
mulige effektivitet. 
5.7. ØSU finder det imidlertid uacceptabelt, at de 
industrialiserede lande fastholder den ubalance, de for 
øjeblikket nyder godt af i handelen med kaffe, andre 
tropiske produkter såsom te, krydderier og bananer 
samt råvarer såsom tømmer, bomuld og visse mineraler. 
De burde ligesom EF gå over til at føre en politik, der 
både tager sigte på at skabe en større værditilvækst 
lokalt ved at lade det første stadium i forarbejdningen 
af råstoffer foregå i oprindelseslandet, samt på at sikre 
en tilbageførsel af midler til investorer gennem detalje­
rede projekter og programmer, som kan fremme ud­
viklingen i sådanne lande. 
Nr. C 69/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 3. 91 
ØSU er klar over, at en sådan politik kræver betydelige 
investeringer: det er et dyrt valg, men der er ikke noget 
alternativ, hvis man ønsker at skabe vilkårene for en 
reel stigning i samhandelen mellem de rige og de fattige 
lande og sikre en afbalanceret og stabil udvikling. 
5.8. Generelt bør man ved ydelse af bistand til ud­
viklingslandene, bl.a. gennem GSP, foretage den nød­
vendige kontrol for at undgå fordrejninger eller ulov­
ligheder og sikre, at de pågældende landes befolkning 
som helhed nyder godt af bistandsindsatsen. 
5.9. Hvad angår landbrugsprodukter, henviser ØSU 
til informationsrapporten fra juni 1989 og udtalelsen 
fra september 1990 om de igangværende GATT-for-
handlinger. Det ønsker dog at tilføje, at uanset udfaldet 
af forhandlingerne om denne yderst ømtålelige sektor, 
hvis strategiske, miljømæssige og sociale aspekter aldrig 
kan understreges kraftigt nok, må EF fortsætte sine 
overvejelser. 
5.10. Fremover er det nødvendigt, at Fællesskabet 
griber ind for at eliminere eller i det mindste reducere 
de uberettigede, garanterede indkomster, som er almin­
delige i forbindelse med forarbejdningen og markedsfø­
ringen af mange landbrugsprodukter, og det bør også i 
denne forbindelse øve indflydelse på de lande, der er 
omfattet af specifikke samarbejdsaftaler. 
En sådan politik vil enten medføre, at forbrugerpriserne 
falder, eller at de ressourcer, der for øjeblikket absorbe­
res af distributionssektoren, især mellemleddene, over­
føres til producenterne (både i og uden for EF). 
5.11. ØSU kan ikke andet end gå ind for forslaget 
om at få de mest udviklede udviklingslande til at åbne 
deres markeder for de fattigste udviklingslande, men 
mener dog, at det bør ske som led i globale forhandlin­
ger inden for GATT om handelsaftaler til fremme af 
udviklingen, herunder GSP. 
5.12. ØSU udtrykker ligeledes tilfredshed med, at 
man har til hensigt at nå fremstil en forståelse med de 
andre lande eller landegrupper, som indrømmer gene­
relle toldpræferencer. Det finder dog ikke en sådan 
hensigtserklæring videre realisabel, eftersom dette 
spørgsmål forgæves er blevet bragt op under såvel de 
mange bilaterale drøftelser med USA som under de 
endnu hyppigere drøftelser med landene af Den europæ-
ske Frihandelssammenslutning (EFTA). Den tid, man 
har til at udforme EF's holdning til GSP frem til år 
2000, er meget knap, og en sådan erklæring forekommer 
derfor snarere at være et programpunkt end et praktisk 
forslag, der indebærer en effektiv politisk forpligtelse. 5.13. En sådan fælles gennemgang af GSP med hen­
blik på at nå frem til en omfattende harmonisering, 
under alle omstændigheder EF's strategi, skulle kunne 
muliggøre indførelsen af forhandlede ordninger, i det 
mindste hvad angår hovedlinjerne heri, hvor man til 
alles tilfredshed søger at inkorporere grundlæggende 
problemer, såsom retningslinjerne for udviklingen, i en 
overordnet plan for en ny international arbejdsdeling, 
beskyttelse af jordens naturlige ressourcer og miljøet, 
anerkendelse og sikring af de grundlæggende menneske­
rettigheder og sociale rettigheder samt befolkningskon-
trol. 
5.14. ØSU finder følgelig konklusionerne i Kommis­
sionens meddelelse for vage. En mere klar og konse­
kvent indfaldsvinkel er nødvendig og i alles interesse. 
5.15. Det er dette spørgsmål om konsekvens, om at 
bevæge sig mere rigorøst og systematisk fra analyse til 
syntese og logiske beslutninger, som EF hurtigst muligt 
må se nærmere på. 
6. Særlige bemærkninger 
6.1. ØSU kan fuldt ud tilslutte sig de krav, Kommis­
sionen stiller i punkt 21, nemlig at det generelle præfe­
rencearrangement bør være »attraktivt«, dvs. dels væ­
sentligt enklere, mere stabilt og mere gennemsigtigt; der 
burde også tilføjes »samt effektivt«. 
6.2. Dette betyder blandt andet, at der bør være 
en grad af koncentration, og ikke som Kommissionen 
anfører det i første led i punkt 21: »arrangementet er i 
princippet åbent for de lande, som i øjeblikket er omfat­
tet heraf«. 
6.3. ØSU gentager her sit eget forslag om, at lande, 
der har et højere BNP pr. capita end et givet EF-land, 
principielt bør udelukkes fra GSP. 
6.4. Et sådant skridt ville allerede have en første 
effektiviseringseffekt, men dette bør ikke anses for at 
være tilstrækkeligt. Der bør derfor opstilles yderligere 
udelukkelseskriterier, som f.eks.: 
— en væsentlig reduktion af de tærskler, der for øje­
blikket anvendes til at fastslå, om kombinationerne 
varer/land kræver udelukkelse fra GSP, 
— indførelse af sociale minimumsklausuler svarende 
til dem, der anvendes i USA's GSP, uafhængigt af 
de aftaler, som ønskes på dette område, og som 
man bør indgå med alle de andre GSP-donorlande. 
6.5. Man kunne umiddelbart overveje at begrænse 
GSP til de mindst udviklede lande (LDC); selv om denne 
tanke ikke bør afvises én gang for alle, mener ØSU dog, 
at et sådant skridt ikke er realisabelt for øjeblikket. 
18.3.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 69/41 
6.6. Hvad angår forordningernes varighed, godken­
der ØSU Kommissionens forslag om at gå fra en årlig 
til en treårlig revision og om kun at anvende suspen-
sionsklausulen i ekstraordinære og verificerede tilfælde, 
som eventuelt varierer fra produkt til produkt. 
7. Konklusion 
7.1. ØSU understreger på ny, at den godkender Kom­
missionens dokument, der bærer titlen » Den generelle 
præferenceordning: Retningslinjer for 1990'erne«. De bemærkninger og forslag, det har fremsat i nærværende 
udtalelse, ligger næsten fuldt ud på linje med de udtalel­
ser, der er blevet afgivet siden 1985, og især udtalelsen 
om revisionen af GSP for perioden 1986-1990 samt 
udtalelsen om GSP for 1991; hvad sidstnævnte udtalelse 
angår, finder ØSU det nødvendigt at gentage sin opfor­
dring til Kommissionen om at tage de østeuropæiske 
landes udelukkelse fra GSP op til fornyet overvejelse. 
Det er dets håb, at Rådets afgørelser og Kommissionens 
forslag til EF's treårige GSP-forordninger vil være modi­
gere, mere konsekvente og i overensstemmelse med de 
opstillede principper. 
Bryssel, den 30. januar 1991. 
Francois STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
1. Baggrundsoplysninger 
Oprindelsesreglerne fastsætter de vilkår, som varer, der kommer fra et givet land, men hvortil der er brugt 
materialer, som ikke alle har oprindelse i det pågældende land, skal opfylde for at kunne omfattes af visse 
importordninger. 
Der skelnes mellem ikke-præferentielle oprindelsesregler, som EF f.eks. anvender over for eksempelvis USA 
eller Japan, og præferentielle oprindelsesregler. 
De præferentielle oprindelsesregler er strengere end de ikke-præferentielle, fordi de tager sigte på at sikre, at 
kun partnerlandene nyder godt af en præferenceaftale (eller af en autonom ordning). 
GSP-oprindelsesreglerne er præferentielle, men de er f.eks. forskellige fra de præferenceregler, der anvendes i 
forbindelserne med AVS- eller Middelhavslandene. 
2. GSP-oprindelsesregler 
Oprindelse erhverves via en »tilstrækkelig forarbejdning« i det GSP-begunstigede land, hvilket generelt 
betyder »toldpositionsskifte«. En vare med oprindelse har med andre ord en anden toldposition end de 
enkeltdele, der indgår i den, og som ikke har oprindelsesstatus. 
Fra denne generelle regel er der to undtagelser, som herefter er opført på en liste. Der er tale om: 
— supplerende betingelser (oprindelsesstatus erhverves ikke blot ved positionsskifte), 
— forskellige betingelser (oprindelsesstatus erhverves ikke ved en ændring i toldpositionen, som ikke er 
nødvendig, men ved at gennemføre en vis forarbejdning eller bearbejdning i det GSP-begunstigede land). 
Ud over disse bestemmelser er der bestemmelserne om regional kumulation. I henhold til disse kan varer 
betragtes som havende oprindelse i et land, der er medlem af en regional sammenslutning af lande, hvis de 
består af materialer fra eller har undergået en forarbejdning i et andet land fra samme sammenslutning. 
Sådanne bestemmelser gælder for landene af Sarnmenslutningen af stater i Sydøstasien (ASEAN), Andes-
Pagten og Det Mellemamerikanske Fællesmarked. 
Nr. C 69/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.3.91 
3. De økonomiske aspekter af GSP-oprindelsesreglerne 
Hensigten med disse præferenceregler, som bygger på princippet om tilstrækkelig forarbejdning, er at fremme 
industrialiseringen i de GSP-begunstigede lande. Hensigten er også at lade de præferencer, der indrømmes 
med GSP, være forbeholdt disse lande. Men regler, der er for strenge, kan medføre, at dette mål ikke nås; 
nogle begunstigede lande kan finde det vanskeligt at nå op på den forarbejdningsgrad, der kræves, især fordi 
der sker en voksende internationalisering af produktionen. 
Eftersom GSP-oprindelsesreglerne, bortset fra reglerne om regional kumulation (jf. ovenfor) praktisk talt er 
identiske for alle de begunstigede lande, har nogle vanskeligere ved at opfylde dem end andre. Dette gælder 
navnlig for de 9 ikke-AVS LDC-lande, medens oprindelsesreglerne i Lomé-konventionen (AVS) er mere 
favorable for de begunstigede lande end GSP-oprindelsesreglerne. 
4. De af Kommissionen overvejede retningslinjer 
Kommissionen ønsker nok en debat om GSP-oprindelsesreglerne, men understreger, at det er den alene, der 
har beslutningsbeføjelserne. For at forbedre adgangen til EF's marked overvejer Kommissionen at gøre GSP-
oprindelsesreglerne smidigere. 
For alle GSP-begunstigede lande ville dette betyde: 
— en revision af proceslisten, der giver oprindelsesstatus (undtagelser), og som i nogle tilfælde erstatter 
reglen om positionsskifte (jf. punkt III.2. ovenfor), 
— indførelse af en »tolerancemargen « ved anvendelse af pynt og tilbehør til tekstiler (i forbindelserne med 
AVS/oversøiske lande og territorier (OLT) opereres der med en generel tolerance for materialer med 
oprindelse i tredjelande), 
— indførelse af begrebet » bilateral kumulation « (eller donorlandkomponent) mellem varer med oprindelse 
i EF og varer fra GSP-begunstigede lande (a), 
— udvidelse af den » regionale kumulation « (jf. punkt III.2. ovenfor) til at omfatte andre regionale sammen­
slutninger end dem, reglen allerede gælder for. 
For de mindst udviklede lande foreslår Kommissionen følgende yderligere ændringer, som består i: 
— at indrømme disse lande en generel tolerance på 10% for varer med oprindelse i ikke-EF-lande, 
— at revidere reglerne om dispensationsanmodninger, således at EF imødekommer alle de dispensationsan-
modninger fra de mindst udviklede GSP-begunstigede lande, som er berettigede, og som ikke kan være 
til alvorlig skade for en etableret industri i EF. 
EF og EFTA-landene anvender for øjeblikket de samme GSP-oprindelsesregler, så spørgsmålet om øget 
fleksibilitet bør derfor drøftes med EFTA. 
(J) Ved »bilateral kumulation« kan komponenter (eller forar­
bejdninger), som har oprindelse i EF, og som indgår i en 
vare, der fremstilles i et GSP-begunstiget land betragtes som 
havende oprindelse i dette land. En sådan kumulation er 
allerede tilladt for hvert enkelt af de Middelhavslande (ikke-
Maghreb), som er associeret med EF. Kumulationen er ikke 
blot bilateral, men også komplet mellem alle AVS/OLT-lande 
og EF.