ft tr ft ft ft 
ft ft 
ft ft 
ft^ft KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 20.05.1998 
KOM(1998) 322 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
Tilpasning og fremme af den sociale dialog 
på fællesskabsplan 
Udkast til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om ændring af afgørelse 70/532/EØF 
om nedsættelse af et stående udvalg 
for beskæftigelse inden for 
De Europæiske Fællesskaber 
(forelagt af Kommissionen) 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. INDLEDNING 3 
1.1 En ny kontekst 4 
1.2 Hvem er arbejdsmarkedets parter? 5 
2. FREMME AF INFORMATIONSUDVEKSLINGEN.... 6 
3. TILPASNING AF KONSULTATIONSPROCEDURERNE 7 
3.1 Konsultationer på tværfagligt plan 7 
3.2 Konsultationer på sektorplan 8 
3.3 Konsultationer i henhold til artikel 3 i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken 10 
4. BESKÆFTIGELSESPARTNERSKAB 11 
5. VÆGT PÅ FÆLLES AKTIONER OG FORHANDLINGER 12 
5.1 Fælles aktioner og forhandlinger på tværfagligt plan 14 
5.2 Fælles aktioner og forhandlinger på sektorplan 15 
5.3 Forhandlinger i henhold til artikel 3, stk. 4, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken 15 
5.4 Iværksættelse af aftaler indgået på fællesskabsplan 16 
5.4.1 Iværksættelse ved arbejdsmarkedets parter 16 
5.4.2 Iværksættelse gennem fællesskabslovgivning 17 
6. NYE MULIGHEDER 18 
6.1 Den sociale dialog og udvidelsen 18 
6.2 Udvikling af en europæisk kultur på arbejdsmarkedsrelationernes og 
partnerskabernes område 19 
6.2.1 Tværnational decentraliseret dialog 19 
6.2.2 Støtte til arbejdsgivere og arbejdstagere 19 
6.2.3 Støtte til European Industrial Relations Centre (ECIR) 20 
6.3 Midlerne til at fremme den sociale dialog 20 
6.4 Refleksionsprocessen: en studiegruppe 20 
1. INDLEDNING 
I denne meddelelse beskrives de midler, Kommissionen vil benytte for at tilpasse og 
fremme den sociale dialog. Formålet er at identificere de foranstaltninger, der skal træffes 
for at styrke den sociale dialog på europæisk plan, gøre dialogen lettere at tilpasse og 
knytte det arbejde, der gøres af arbejdsmarkedets parter, tættere til fastlæggelsen og gen­
nemførelsen af EU-politikker. 
Den sociale dialog i Europa har allerede gjort væsentlige fremskridt, og den sociale pro­
tokol, der er del af Amsterdam-traktaten, tillægger arbejdsmarkedets parter betydelige 
beføjelser og et stort ansvar. Der er allerede indgået to vigtige europæiske aftaler om 
henholdsvis forældreorlov og deltidsarbejde, som Rådet senere har vedtaget som direk­
tiver efter den i den sociale protokol fastsatte fremgangsmåde. 
Arbejdsmarkedets parter på alle niveauer har endvidere vist voksende interesse for en 
udvikling af dialogen på europæisk plan. Dette kan f.eks. ses af de fælles tværsektorielle 
og sektorielle bidrag om retningslinjerne for beskæftigelsen af 1998 og af den ramme­
aftale om beskæftigelse, der er indgået i landbrugssektoren. 
Den sociale dialogs betydning for løsningen af nøgleproblemer blev fremhævet ved det 
ekstraordinære topmøde om beskæftigelse den 20.-21. november 1997. Det Europæiske 
Råd understregede kraftigt nødvendigheden af, at arbejdsmarkedets parter bidrager på 
alle niveauer og i alle faser af den nye beskæftigelsesstrategi. 
En tættere europæisk integration og udvidelsen af rammerne for Fællesskabets virke med 
nye aspekter, navnlig beskæftigelsesaspektet, har øget rækkevidden af arbejdsmarkeds­
parternes aktiviteter, særlig med hensyn til modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, 
foregribelse af strukturændringer, støtte til strukturomlægninger og tilpasning af arbejds­
vilkår for at tage højde for udviklingen af nye former for arbejde, forening af familie- og 
arbejdsliv, integrering af unge på arbejdsmarkedet og adgang til erhvervsuddannelse. 
I det nyligt vedtagne sociale handlingsprogram for 1998-2000l søger man at tage hensyn 
til disse nye udfordringer og muligheder, særlig dem, der er omhandlet i Amsterdam-trak­
taten. Dette er et godt udgangspunkt for en styrkelse af social- og arbejdsmarkeds­
politikken. Arbejdsmarkedets parter tildeles en hovedrolle, og det hedder i handlings­
programmet, at Kommissionen skal fremlægge nærværende meddelelse, således at par­
terne får mulighed for at udfylde rollen. 
Kommissionen vedtog i september 1996 et konsultationsdokument? for at få så mange 
synspunkter som muligt vedrørende de midler, der skal sættes ind for at fremme den 
europæiske sociale dialog. 
I løbet af 1997 indkom over 80 detaljerede svar fra arbejdsgivernes og arbejdstagernes 
europæiske og nationale organisationer, europæiske institutioner3 og nationale myndig-
KOM(1998) 259 af 29. april 1998. 
KOM(96) 448 endelig udg. af 18. september 1996 om udviklingen af den sociale dialog på fælles­
skabsplan. 
Se Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens meddelelse "Udviklingen af den sociale 
dialog på fællesskabsplan KOM(96) 448 endelig udg." af 18. juli 1997 og Det Økonomiske og 
Sociale Udvalgs udtalelse om samme emne af 29.-30. januar 1997. 
3 
heder. I april 1997 blev der afholdt et europæisk forum i Haag, og der blev udarbejdet en 
foreløbig sammenfatning af bidragene til dette forum. 
Nærværende meddelelse samler de vigtigste resultater af denne konsultation og af den 
seneste udvikling. I meddelelsen introduceres en række nøgleforanstaltninger, som Kom­
missionen har tænkt sig at træffe på fire hovedområder for at tilpasse og fremme den 
fremtidige sociale dialog: 
Information: Kommissionen vil etablere mere effektive kanaler med henblik på at ud­
veksle oplysninger med alle arbejdsmarkedets parter og tilskynde de europæiske arbejds­
markedsparter til at følge op på resultaterne af den europæiske sociale dialog sammen 
med deres medlemsorganisationer på nationalt plan. 
Konsultation: Kommissionen vil udskifte de eksisterende strukturer på sektorplan med 
nye og mere fleksible organer til varetagelse af den sociale dialog. På tværfagligt plan vil 
de rådgivende udvalg blive rationaliseret, og Kommissionen vil sikre, at alle arbejds­
markedets parter faktisk bliver hørt om de politiske tiltag. 
Beskæftigelsespartnerskab: Kommissionen vil foreslå en reform af Det Stående Udvalg 
for Beskæftigelse for at styrke udvekslingen mellem Kommissionen, Rådet og arbejds­
markedets parter på grundlag af Rådets resolution om retningslinjerne for beskæftigelsen 
i 1998. 
Forhandlinger: Kommissionen vil fortsat tilskynde til en yderligere udvikling af af­
talemæssige forbindelser på såvel sektorplan som tværfagligt plan 
En anden vigtig og vanskelig opgave er at tilskynde ansøgerlandene til at udvikle deres 
egne uafhængige strukturer og aktiviteter på dette område og at bistå arbejdsmarkedets 
parter med at etablere kontakt med deres kolleger i ansøgerlandene. 
Kommissionen har for at fremme den sociale dialog og forbedre dens funktion sat sig 
selv tre mål: en mere åben social dialog, en mere effektiv dialog mellem de europæiske 
institutioner og arbejdsmarkedets parter samt udvikling af ægte kollektive forhandlinger 
på europæisk plan. 
1.1. En ny kontekst 
Kommissionen har formuleret sine forslag under hensyntagen til det klima, der hersker i 
dag: 
• Den seneste tids fremskridt på beskæftigelsesområdet har givet mulighed for at 
koordinere beskæftigelsespolitikken på europæisk plan, således at Fællesskabets 
sociale dialog har bredt sig til nye områder. I Rådets resolution om retningslinjerne 
for beskæftigelsen i 19984 appelleres der særlig til arbejdsmarkedets parter på 
europæisk og nationalt plan om at tilpasse arbejdsformerne og fremme erhvervs­
uddannelsen. De nationale handlingsplaner har givet arbejdsmarkedets parter mu­
lighed for at bidrage til beskæftigelsespolitikken5. 
4 Vedtaget af Rådet den 15. december 1997 (EFT C 30 af 28.1.1998, s. 1-5). 
5 Kommissionens meddelelse "Fra retningslinjer til handling: De nationale handlingsplaner for be­
skæftigelsen", KOM(1998) 316 vedtaget den 13. maj 1998. 
4 
• ØMU-processen og økonomiernes konvergens har efterhånden synliggjort betyd­
ningen af arbejdsmarkedsparternes rolle, ikke alene i forbindelse med påvirkningen 
af konkurrenceevnen og beskæftigelsesvilkårene på lokalt plan, men også i for­
bindelse med opnåelsen af vækst og en beskæftigelsesvenlig generel politik i euro­
zonen og i Fællesskabet. 
• Traktaten, som siden 1986 har givet Kommissionen til opgave at fremme den 
sociale dialog, er blevet væsentligt styrket. I henhold til aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken har arbejdsmarkedets parter ret til at blive konsulteret på 
forhånd. Endvidere medfører aftalen, at der opstår et reelt forhandlingsområde, 
hvor den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitik kan blive fastlagt på grund­
lag af forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter. Amsterdam-traktaten udvider 
disse ordninger til at gælde den social- og arbejdsmarkedspolitiske lovgivning, der 
således kommer til at gælde for alle medlemsstater. 
Den europæiske integration gør fremskridt, og på grund af integrationen af vore øko­
nomier bliver arbejdsmarkedets parter nødt til i stadig højere grad at tage hensyn til denne 
udvikling. Den seneste udvikling i forbindelse med omstruktureringen af virksomheder 
vedrører direkte de europæiske arbejdsmarkedsparter, og disse vil blive inddraget i 
drøftelserne om rapporterne fra den nye gruppe eksperter på højt plan om de industrielle 
ændringers økonomiske og sociale følger6. 
1.2. Hvem er arbejdsmarkedets parter? 
Arbejdsmarkedsparterne adskiller sig fra andre organisationer som f.eks. pressions- eller 
interessegrupper ved at kunne deltage i kollektive forhandlinger. I europæisk sammen­
hæng udvikler organisationerne sig fortsat. Der er en fortsat tilgang af nationale med­
lemmer, og nye grupper er ved at blive etableret. 
På denne baggrund iværksatte Kommissionen efter meddelelsen af 1996 en større under­
søgelse om de tværfaglige og sektorielle organisationers repræsentativitet. Den første 
rapport vil være klar i begyndelsen af næste år og vil de følgende år blive opdateret. 
Undersøgelsen gennemføres efter nogenlunde samme retningslinjer som den første under­
søgelse om repræsentativitet, der blev gennemført i 1992. Undersøgelsen vil være et 
vigtigt værktøj, som Kommissionen kan benytte til at overvåge organisationernes delta­
gelse i den sociale dialog. 
Kommissionens holdning til deltagelsen i de forskellige former for social dialog bygger 
på: 
• let tilgængelige oplysninger og brede konsultationer om almindelige emner. Alle 
organisationer, der ønsker det, orienteres løbende om Kommissionens hovedinitia­
tiver og dokumenter på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område; 
• identificering af repræsentative organisationer med henblik på konsultationen i 
henhold til artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Organi-
Oprettet efter Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse den 
20.-21. november 1997 (se punkt 28 i formandskabets konklusioner) 
5 
sationerne identificeres på grundlag af tre kriterier, der er fastsat i meddelelsen7 af 
december 1993. De konsulterede organisationer skal 1) være tværfaglige eller 
dække flere specifikke sektorer eller kategorier og være organiseret på europæisk 
plan; 2) bestå af organisationer, som selv indgår som et integreret og anerkendt 
element i den sociale dialogs strukturer i medlemsstaterne, have beføjelse til at 
forhandle om aftaler og så vidt muligt være repræsentative for samtlige med­
lemsstater; 3) have egnede strukturer, der sikrer deres effektive deltagelse i kon­
sultationsproceduren; 
• respekt for retten til at bestemme, hvem der skal deltage i forhandlingerne. 
2. FREMME AF INFORMATIONSUDVEKSLINGEN 
Adgang til oplysninger er afgørende for udviklingen af den sociale dialog. Informati­
onsadgang hjælper de europæiske arbejdsmarkedsparter med at holde deres medlemmer 
ajour på områder, der interesserer dem direkte, giver dem viden om den løbende politiske 
udvikling og sætter dem således i stand til at føre en dialog på europæisk plan. Til gen­
gæld orienteres de europæiske institutioner om arbejdsmarkedsorganisationernes og deres 
medlemmers aktiviteter og tanker. 
Svarene på konsultationsmeddelelsen af 1996 indeholdt opfordringer til en styrkelse af 
informationskanalerne, ligesom det blev understreget, at arbejdstagere og arbejdsgivere i 
medlemsstaterne ikke kender den europæiske sociale dialog og dennes resultater godt 
nok, selv om deres interesser berøres direkte. Opmærksomheden blev også henledt på det 
øgede behov for effektive informationskanaler mellem de forskellige aktører, sektorer og 
dialogniveauer. 
Kommissionen har for nylig indført specifikke informationsværktøjer, som supplerer 
dens almindelige informationspolitik: 
• Den sociale dialog - Nyhedsbrev, som holder arbejdsmarkedets parter orienteret om 
størrebegivenheder; 
• en årlig statusrapport om den sociale dialog; 
• en interaktiv database med et elektronisk netværk, som de europæiske arbejds­
markedsparter vil blive forbundet med online, er ved at blive udviklet med støtte 
fra Kommissionen (European Social Dialogue On Line, ESDO). 
Kommissionen har ligeledes indført kvartalsvise informationsfora, hvor arbejdsmarkedets 
parter mødes på europæisk plan for at diskuttere og udveksle oplysninger mellem dia­
logens forskellige aktører og de forskellige dialogtyper om aktuelle emner. Disse møder 
har vist sig meget nyttige, idet de samler dialogens "løse ender" og giver arbejdsmar­
kedets parter et overblik over udviklingen. 
Det er nødvendigt at styrke informationsudvekslingen mellem arbejdsmarkedets parter og 
etablere mere effektive interne og eksterne informationskanaler til formidling af resul­
taterne af den sociale dialog i Europa. 
7 KOM(93) 600 endelig udg. af 14. december 1993 om gennemførelsen af protokollen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, punkt 24. 
Nøgleaktioner 
• Kommissionen vil gøre endnu mere for at samle repræsentanter for tværfaglige og 
sektorielle organisationer på europæisk plan til kvartårlige møder i et kontaktforum 
for at udveksle oplysninger om fællesskabspolitikken og igangværende initiativer 
på alle dialogens niveauer. 
• Kommissionen vil træffe foranstaltninger for at forbedre formidlingen af informa­
tion til alle europæiske arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer. 
• Kommissionen vil sikre, at de øvrige europæiske institutioner og alle andre rele­
vante aktører får kendskab til resultaterne af dialogen (henstillinger, fælles udta­
lelser og aftaler). 
3. TILPASNING AF KONSULTATIONSPROCEDURERNE 
Konsultationsprocedurerne, som har til formål at forbedre kvaliteten af fællesskabs­
politikkerne og -forslagene, har udviklet sig i takt med det stigende behov for en dialog 
med arbejdsmarkedets parter om udviklingen af Fællesskabets politik. 
Kommissionen har i mange år foretaget uformelle konsultationer af arbejdsmarkedets 
parter, og den konsulterer fortsat alle de arbejdsmarkedsparter, som berøres af igang­
værende foranstaltninger på fællesskabsplan med social- og arbejdsmarkedspolitiske 
følger, herunder makroøkonomisk udvikling og politik. 
3.1 Konsultationer på tværfagligt plan 
Kommissionen agter systematisk at foretage tværfaglige konsultationer af arbejdsmarke­
dets parter om alle væsentlige tiltag inden for den økonomiske politik og social- og ar­
bejdsmarkedspolitikken og sikre, at alle arbejdsmarkedets parter faktisk deltager i konsul­
tationerne. 
Der finder også konsultationer sted om Fællesskabets politikker i de rådgivende udvalg8, 
dvs. trepartsudvalg, der har til opgave at rådgive Kommissionen om formuleringen af 
specifikke politikker og hjælpe med gennemførelsen heraf. 
Trods en vis tvivl om de rådgivende udvalgs nytte i dag konkluderede flertallet af re­
spondenterne til 1996-meddelelsen, at udvalgene stadig spiller en vigtig rolle. Det blev 
dog understreget, at arbejdsmetoderne i flere af udvalgene kunne forbedres. 
Et godt eksempel på denne udvikling er den beslutning, som Det Rådgivende Udvalg for 
Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen traf for nylig om at 
revidere sine interne arbejdsmetoder ved at reducere antallet af plenarmøder og vælge et 
programudvalg. 
Der bør etableres et sammenhængende system for konsultationer om brede social- og 
arbejdsmarkedspolitiske emner. De rådgivende udvalgs arbejde bør bringes på linje med 
Der findes for tiden seks rådgivende udvalg med følgende emneområder: Social sikring for van­
drende arbejdstagere, fri bevægelighed for arbejdstagere, Den Europæiske Socialfond, erhvervs­
uddannelse, sikkerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen og lige muligheder for 
kvinder og mænd. 
7 
den sociale dialogs generelle udvikling for at begrænse overlapningerne mellem udval­
genes kompetenceområder og sikre, at de holdninger, som arbejdsmarkedets parter ind­
tager i udvalgene, koordineres med de synspunkter, der kommer til udtryk i andre fora. 
Nøgleaktioner 
• Kommissionen vil udvikle og udvide sine konsultationer om de social- og arbejds­
markedspolitiske forhold, der ikke er omfattet af de formelle konsultationer i 
henhold til artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, f.eks. om 
grønbøger. Kommissionen vil inddrage alle repræsentative arbejdsmarkedsparter9 i 
konsultationerne. Kommissionen vil benytte kontaktudvalget, der giver mulighed 
for at vælge den mest hensigtsmæssige konsultationsmetode (møder, e-mail osv.). 
• Kommissionen vil i fortsættelse af de forpligtelser, den har indgået i sin nyligt 
vedtagne meddelelse om en handlingsplan for arbejdskraftens frie bevægelighed10 
foreslå11, at Det Rådgivende Udvalg for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring 
sluttes sammen med Det Rådgivende Udvalg for Arbejdstageres Frie Bevæge­
lighed. Herved imødekommes et ønske, der er kommet til udtryk i de fleste af be­
svarelserne og i en tidligere henstilling12 fra arbejdsmarkedets parter, som under­
streger udvalgenes indbyrdes afhængighed og behovet for at styrke forbindelsen 
mellem udvalgenes arbejde. 
• Når Amsterdam-traktaten træder i kraft, vil der være ét retsgrundlag for forslag om 
arbejdsmiljø, og alle lovforslag på dette område vil blive omfattet af konsultationen 
af arbejdsmarkedets parter. Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og 
Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen vil dog fortsat spille en hovedrolle i 
forbindelse med konsultationer om arbejdsmiljø, og Kommissionen vil høre dette 
udvalg sideløbende med totrinskonsultationerne. 
• Kommissionen vil fra sag til sag foretage de nødvendige strukturtilpasninger i de 
rådgivende udvalg. 
3.2 Konsultationer på sektorplan 
Kommissionen modtager input om Fællesskabets politik fra arbejdsmarkedsparterne i de 
enkelte sektorer gennem konsultationer om en række social- og arbejdsmarkedspolitiske 
initiativer, og i de sektorer, hvor der findes en fælles politik, konsultationer om formu­
leringen og gennemførelsen af sektorpolitikker. De sektorspecifikke konsultationer tager 
sigte på at forbedre og harmonisere arbejdsvilkårene og i visse tilfælde forbedre den 
pågældende sektors økonomiske og konkurrencemæssige stilling. 
Man har efterlyst en mere effektiv procedure for konsultationer om specifikke sektor­
spørgsmål. Tilbagemeldingerne om konsultationsspørgsmålet skal komme så betids, at 
1.0 Indbudt på grundlag af bilagets liste over organisationer, som formelt konsulteres i henhold til 
artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
Se Kommissionens meddelelse "Handlingsplan for arbejdskraftens frie bevægelighed", 
KOM(97) 586 endelig udg. 
1 ' Forslaget vil blive fremsat i forbindelse med de igangværende ændringer af forordning (EØF) 
nr. 1408/71 og (EØF) nr. 1612/68. 
12 Jf. f.eks. henstillingen fra Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (ESF), Sammen­
slutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE) og Det Europæiske Center 
for Offentlige Erhvervsvirksomheder (CEEP) om tværindustrielle rådgivende udvalgs funktion 
(juni 1993). 
8 
arbejdsmarkedsparternes synspunkter afspejles i forberedelsen af Fællesskabets politikker 
og forslag. Respondenterne opfordrede Kommissionen til at forbedre koordinationen af 
arbejdet med konsultationsprocedurerne i Kommissionens tjenestegrene. Dog foretrækker 
respondenterne generelt, at det overordnede ansvar for sektordialogen forbliver hos 
GDV. 
De fleste respondenter kunne tilslutte sig Kommissionens konklusion, nemlig at de nuvæ­
rende strukturer ofte hindrer en positiv udvikling. De paritetiske udvalg og uformelle 
arbejdsgrupper er blevet overinstitutionaliserede eller har holdt fast i arbejdsformer, der 
har overlevet sig selv. 
I en række industrier er den sociale dialog en nyskabelse, som endnu befinder sig i start­
fasen, hvor man udveksler oplysninger, lærer om dialogens funktion i en multikulturel 
sammenhæng og identificerer industriens specifikke problemer. Andre sektorer har ikke 
taget den sociale dialog som sådan til sig på europæisk plan. Men de har etableret andre 
former for konsultationer eller samarbejde omfattende arbejdsmarkedets parter (f.eks. i de 
blandede udvalg inden for rammerne af EKSF-traktaten). 
Holdningerne til de strukturer, der understøtter sektordialogen, bør harmoniseres for at 
sikre en mere ligelig behandling af de forskellige erhvervssektorer og gøre det muligt for 
alle sektorer at bidrage på den bedste og mest effektive måde til udviklingen af de 
relevante fællesskabspolitikker. Kommissionen bør være rede til at imødekomme anmod­
ningerne fra enhver sektor, der er villig til at yde et væsentligt fælles bidrag. 
Arbejdsmarkedsparterne i de enkelte sektorer bør være i stand til at reagere effektivt på 
de reelle udfordringer, deres sektor står over for på fællesskabsplan. De har en særlig 
mulighed for at levere de oplysninger, der kræves for at finde frem til den bedste praksis 
bg foranstalte sammenlignende analyser på europæisk plan. Arbejdsmarkedsparterne i de 
forskellige sektorer spiller en vigtig rolle i forbindelse med foregribelsen og håndteringen 
af industrielle ændringer i Fællesskabet og vil blive inddraget i drøftelserne om rap­
porterne fra den nye gruppe eksperter på højt plan om de industrielle ændringers økono­
miske og sociale følger. 
Inputtet fra den sektorielle sociale dialog er konstant blevet forøget på europæisk plan. 
For yderligere at øge og forbedre inputtet og således øge værditilvæksten på europæisk 
plan er det nødvendigt at udskifte de eksisterende strukturer og fremme en mere effektiv 
dialog. 
Nøgleaktion 
• Kommissionen vil etablere en nv ramme, inden for hvilken sektordialogen kan 
fortsætte sin udvikling. Denne ramme vil kunne anvendes på samme vilkår af alle 
sektorer, der ønsker at deltage i den sociale dialog, og rammen vil let kunne 
udvides til at omfatte nye sektorer. Med henblik herpå har Kommissionen besluttet 
at vedtage en afgørelse om etablering af sektordialogudvalg (se bilag II), som skal 
erstatte alle nuværende sektorielle dialogstrukturer. 
De nye udvalg vil udgøre det vigtigste forum for sektordialogen (konsul­
tation, fælles indsats og forhandlinger) og vil blive oprettet i alle sektorer, 
som indgiver en fælles ansøgning, er tilstrækkeligt velorganiserede og har en 
væsentlig europæisk dimension, jf. de fastlagte kriterier for repræsentativitet. 
Arbejdsprocedurerne vil blive strømlinet: et årligt plenarmøde på højt niveau, 
en begrænset delegation af arbejdsmarkedsparter og godtgørelse af udgifter 
for højst 15 deltagere fra hver side. 
Kommissionen vil gennem det GD, som har størst interesse i de sager, der 
står på dagsordenen, eller GD V varetage sekretariatsfunktionerne; møderne 
vil normalt blive ledet af en repræsentant for arbejdsgiverne eller arbejds­
tagerne, men en repræsentant for Kommissionen vil lede møderne, hvis begge 
parter i fællesskab anmoder Kommissionen herom. 
Kommissionen vil sørge for, at der i tide gennemføres omfattende konsul­
tationer om sektorspecifikke spørgsmål med vigtige sociale og arbejdsmar­
kedsmæssige følger. Hver sektor vil blive kraftigt støttet gennem et part­
nerskab mellem GD V og de andre relevante GD'er, herunder en forbedret 
teknisk støtte til forberedelse af møder og opfølgning heraf. 
3.3 Konsultationer i henhold til artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkeds­
politikken 
Alt i, alt fandt respondenterne, at totrinskonsultationerne i henhold til aftalen om social-
og arbejdsmarkedspolitikken fungerede tilfredsstillende og i overensstemmelse med de 
procedurer, der blev fastsat i Kommissionens meddelelse af 1993. Det er klart, at kon­
sultationsprocessen efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden vil være endnu vigtigere end 
i dag, da den vil omfatte forslagene til Fællesskabets social- og arbejdsmarkedspolitisk 
lovgivning, som skal vedtages i alle medlemsstater. Alle aktører må derfor gøre deres til, 
at processen forbliver væsentlig og effektiv. 
Langt de fleste af respondenterne gik ind for en opretholdelse af de nuværende kriterier 
for, hvilke organisationer der skal konsulteres. Den igangværende undersøgelse af repræ­
sentativiteten vil være et vigtigt værktøj, når de organisationer, der skal høres efter disse 
kriterier, skal udpeges i praksis. 
Visse organisationer, som i dag ikke deltager i konsultationerne, ønskede at blive ind­
draget i processen. Endvidere fandt visse organisationer, at den nuværende seksugers frist 
for hver konsultationsfase burde forlænges, mens andre respondenter fremhævede beho­
vet for at holde sig til en streng tidsfrist for ikke at bringe effektiviteten af Fællesskabets 
lovgivningsprocedure i fare. Dette bør også holdes for øje i forbindelse med den mere 
udstrakte brug af konsultationsprocedurer i henhold til Amsterdam-traktaten. 
Nøgleaktioner 
• Den formelle konsultation om foreslået lovgivning på det social- og arbejds­
markedspolitiske område vil fortsat blive baseret på de procedurer, der blev fastsat i 
1993-meddelelsen. Dette betyder, at den almindelige seksugers frist for konsul­
tationerne vil blive opretholdt. Kommissionen vil dog i særlige tilfælde være rede 
til at tilpasse fristerne afhængigt af emnets art og kompleksitet. 
• En opdateret liste over de organisationer, der opfylder de tre kriterier for, hvem der 
skal konsulteres, findes i bilag I. Kommissionen vil revidere listen med jævne 
mellemrum under hensyntagen til resultaterne af den igangværende repræsentati-
vitetsundersøgelse. 
10 
4. BESKÆFTIGELSESPARTNERSKAB 
Trepartsdrøftelser om beskæftigelse finder sted på møder mellem repræsentanter for 
arbejdsmarkedets parter, Rådet og Kommissionen. Formålet er ud over drøftelser om 
hver parts specifikke prioriteter at identificere fælles mål. Det vigtigste organ på euro­
pæisk plan har været Det Stående Udvalg for Beskæftigelse13, der blev oprettet i 1970. 
Der har været en del kritik af dette udvalgs nuværende funktionsmåde. De fleste af 
udvalgets medlemmer er enige om, at tiden er løbet fra udvalget for så vidt angår ud­
valgets aktiviteter, regler om medlemskab, arbejdsmetoder og udnyttelse af udvalgets re­
sultater. 
Endvidere har baggrunden for trepartsdrøftelser på fællesskabsplan ændret sig i de senere 
år. 
1. Trepartsmodellen er blevet mere relevant i en række af de medlemsstater, hvor der 
indgås beskæftigelsespagter. 
2. I den senere tids debat om ledsageforanstaltninger til industriel omstrukturering er 
partnerskaber udnævnt til et af de vigtigste værktøjer, hvis anvendelse bør frem­
mes. 
3. Optagelsen af et nyt afsnit om beskæftigelse i Amsterdam-traktaten og gennemfø­
relsen af disse ordninger har ændret kursen for trepartsdrøftelserne. Gennemførel­
sen af retningslinjerne for beskæftigelsen og overvågningen herafrejser nye proble­
mer, som arbejdsmarkedets parter vil skulle tage stilling til. Arbejdsmarkedets 
parter vil være ansvarlige for støtten til beskæftigelsesretningslinjerne. Dette inde­
bærer en helhedsløsning omfattende de elementer, der sikrer tilpasningen - mo­
dernisering af de lovgivningsmæssige rammer, opdatering af kollektive overens­
komster og forhandlingsmetoder, nye former for arbejdstilrettelæggelse og styring 
af arbejdstiden. 
Endvidere har den seneste tids initiativer til fremme af nye former for trepartsdrøftelser 
medført en stigning i antallet af fora, hvor Rådet og arbejdsmarkedets parter som en 
parallel til møderne på ministerniveau inden for rammerne af Det Stående Udvalg for 
Beskæftigelse mødes for at behandle beskæftigelsesspørgsmål. Der er f.eks. tale om 
møderne mellem Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalgets styregruppe og arbejds­
markedets parter og møderne mellem trojkaen af ministre og/eller statschefer og arbejds­
markedets parter. 
Denne udvikling og den uomtvistede mangel på effektivitet i Det Stående Udvalg i dets 
nuværende form kræver en ny rationaliseret proces, der gør det muligt for arbejds­
markedets parter at bidrage på den mest effektive måde til udviklingen og til gennem­
førelsen af beskæftigelsesretningslinjerne og de brede økonomiske retningslinjer. 
13 Rådets afgørelse af 14. december 1970 (EFT L 273 af 17.12.1970). 
11 
Nøgleaktioner 
• Kommissionen foreslår følgende reform af Det Stående Udvalg for Beskæftigelse14: 
De opgaver, der er fastsat i afgørelsen af 1970 om nedsættelse af udvalget, er stadig 
relevante i dag: "Vedvarende at sikre dialogen, samspillet og konsultationen mel­
lem Rådet, ... Kommissionen og arbejdsmarkedets parter med henblik på at lette 
samordningen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med 
fællesskabets målsætninger ". 
Da udvalget skal drøfte beskæftigelsestendenser og udkast, der forelægges Rådet til 
drøftelse, udgør det det forum, hvor industriens generelle interesser samt den tvær­
faglige solidaritet kan komme til udtryk. Udvalgets sammensætning bør afspejle 
denne holdning, jf. ovenfor. 
Det reformerede Stående Udvalg for Beskæftigelse vil bestå af Rådet, repræsenteret 
ved trojkaen af stats- eller regeringschefer, eller det samlede Ministerråd sammen 
med Kommissionen og de to delegationer af arbejdsmarkedsparter (otte medlem­
mer fra fagforeningssiden og otte medlemmer fra arbejdsgiversiden i den sammen­
sætning, der er angivet nedenfor. Ifølge konklusionerne fra Det Europæiske Råds 
møde om beskæftigelse den 20.-21. november 1997 (s. 19) skal udvalget holde 
møde før stats- og regeringschefernes møder om beskæftigelse ved afslutningen af 
hvert formandskab. 
• For det andet bør de tekniske møder mellem Beskæftigelses- og Arbejdsmarkeds­
udvalgets styregruppe og arbejdsmarkedets parter, som er fastsat i BAU's vedtæg­
ter, knyttes direkte til den årlige proces, der er fastsat i forbindelse med retnings­
linjerne for beskæftigelsen. Det foreslås derfor, at disse møder afholdes, førend 
. BAU fremsætter sin udtalelse om Kommissionens meddelelse om de nationale 
handlingsplaner i den første halvdel af hvert år, og, i den anden halvdel af hvert år, 
førend BAU fremsætter sin udtalelse om Kommissionens årlige opdatering af ret­
ningslinjerne for beskæftigelsen. 
• Arbejdsmarkedsparternes delegationer til møderne i Det Stående Udvalg for Be­
skæftigelse og møderne mellem arbejdsmarkedets parter og BAU's styregruppe 
skal omfatte repræsentanter for arbejdsgivere og arbejdstagere, således at sammen­
sætningen af hver delegation dækker hele erhvervslivet og omfatter europæiske 
organisationer, der repræsenterer enten generelle interesser eller de mere specifikke 
interesser, som-ledere og ansatte samt små og mellemstore virksomheder har. I 
arbejdsmarkedsparternes delegationer deltager UNICE, CEEP, UEAPME, 
EUROCOMMERCE og COPA på arbejdsgiverside og EFS og CEC på arbejdsta-
gerside. Delegationerne bør være bygget op omkring kontaktudvalg. 
5. VÆGT PÅ FÆLLES AKTIONER OG FORHANDLINGER 
Den sociale dialogs eksistensberettigelse er den aktive dialog mellem arbejdsgivere og 
arbejdstagere, som fører til fælles mål og praktiske forpligtelser. Dette forudsætter, at 
14 Samtidig med denne meddelelse vil Kommissionen fremlægge et forslag til Rådets afgørelse om 
ændring af afgørelsen af 1970, jf. bilag III. 
12 
arbejdsmarkedets parter på europæisk plan har reel støtte fra deres medlemmer, der giver 
dem mandat til at forhandle om aftaler på europæisk plan og pligt til at følge aftalerne op 
og samtidig forsyner dem med de ressourcer og strukturer, der er nødvendige for at 
handle. 
Når Amsterdam-traktaten er trådt i kraft, vil forslag til lovgivning på det sociale og 
arbejdsmarkedsmæssige område blive tilstillet samtlige medlemsstater som led i totrins-
konsultationsprocessen, idet Kommissionen har mulighed for at suspendere lovgivnings­
processen, såfremt arbejdsmarkedets parter erklærer, at de vil indlede forhandlinger. 
Dette indebærer øgede muligheder og større ansvar for arbejdsmarkedets parter i Europa, 
når social- og arbejdsmarkedspolitikken skal udformes. 
Endvidere har de europæiske arbejdsmarkedsparter på tværfagligt plan og sektorplan i 
forbindelse med den nye beskæftigelsesstrategi fået mulighed for at spille en ledende 
rolle i den nødvendige modernisering af arbejdsmarkedet. Det Europæiske Råd appelle­
rede på sit møde om beskæftigelse i november 1997 kraftigt til arbejdsmarkedsparterne 
om at tage nye initiativer på alle niveauer, navnlig med hensyn til tilpasningsevne og 
erhvervsmæssig integration; 
• fremme af moderniseringen af arbejdstilrettelæggelsen og arbejdsmønstrene ved 
forhandlinger på de relevante niveauer, navnlig i erhvervssektorer, der er i gang 
med strukturomlægninger, samt aftaler om arbejdstilrettelæggelse, herunder ar­
bejdstid og fleksible arbejdsordninger for at gøre virksomhederne produktive og 
konkurrencedygtige og opnå den krævede ligevægt mellem fleksibilitet og sikker­
hed; 
• 
• udvikling af den sociale dimension i den industrielle omstruktureringsproces, navn­
lig med hensyn til information og konsultation af arbejdstagerne; 
åbning af arbejdsstederne i hele Europa for uddannelse, erhvervspraktik, volontør­
arbejde og andre foranstaltninger, der kan fremme den erhvervsmæssige integra­
tion; og 
fremme af lige muligheder mellem kvinder og mænd, både generelt og i form af 
specifikke initiativer, der tager sigte på at forene arbejds- og familieliv, f.eks. en 
videreudvikling af politikken vedrørende karriereafbrydelser, forældreorlov og del­
tidsarbejde. 
Det er på dette stade vigtigt, at arbejdsmarkedets parter tager de nye udfordringer op og 
overvåger beskæftigelsesprocessen og i den forbindelse gennemgår de mulige initiativer 
til modernisering af den retlige, aftalemæssige og institutionelle ramme på alle dialogens 
niveauer. 
Et andet væsentligt spørgsmål vedrørende forhandlingsprocessen på alle dialogens ni­
veauer, som blev rejst af mange af respondenterne til konsultationsmeddelelsen, var 
spørgsmålet om deltagelse og repræsentativitet i de aftalemæssige forbindelser på tvær­
fagligt plan og sektorplan. 
Kommissionen kan ikke blande sig i forhandlingerne. Det er op til arbejdsmarkedets 
parter at beslutte, hvem der skal sidde med ved forhandlingsbordet, og det er dem, der 
skal indgå de nødvendige kompromiser. Respekten for arbejdsmarkedsparternes ret til at 
13 
vælge deres forhandlingspartnere er et nøgleelement i arbejdsmarkedsparternes uafhæn­
gighed. 
Det er samtidig meget vigtigt, at arbejdsmarkedets parter på tværfagligt plan og sek­
torplan finder frem til de bedste måder, hvorpå deres dialog kan bevare sin dynamiske 
karakter, der sikrer større samarbejde og åbenhed. Dialogen vil således kunne spille en 
endnu mere konstruktiv rolle ved at sikre optimal repræsentation. Denne proces er nød­
vendig for at få den sociale dialogs resultater accepteret i brede kredse. Kommissionen 
ønsker i denne forbindelse at fremhæve, at den nuværende situation bringer den frem­
tidige udvikling i fare, og at der kræves en politisk løsning for at berede jordbunden for 
den fremtidige indsats. 
5.1 Fælles aktioner og forhandlinger på tværfagligt plan 
Dialogen mellem industrierne har sikret sig én strategisk rolle i udviklingen af social- og 
arbejdsmarkedspolitikken. Arbejdsmarkedets parter har skabt et vigtigt forum for dialog 
og samspil. 
Den mest aktive tværfaglige dialog i de senere år har fundet sted i Udvalget for Den 
Sociale Dialog, hvor de tre tværfaglige organisationer med generelt sigte, UNICE, CEEP 
og EFS, fører deres selvstændige dialog. Dette udvalg har også udviklet sig til at være det 
forum, igennem hvilket de meddeler Kommissionen resultaterne af deres dialog. 
De organisationer, der deltager i Udvalget for Den Sociale Dialog, har for nylig erklæret, 
at de vil lade deres selvstændige dialog i dette forum fokusere på deres fælles bidrag til 
beskæftigelsesprocessen. Der er oprettet arbejdsgrupper, der skal behandle visse spørgs­
mål i dybden. Der er i arbejdsgruppen for uddannelse og erhvervsuddannelse, arbejds-
markedsgruppen og den makroøkonomiske gruppe udarbejdet flere fælles udtalelser og 
fælles erklæringer samt arbejdsdokumenter. Det er afgørende, at arbejdsmarkedets parter 
på europæisk plan udvikler og konsoliderer deres selvstændige dialog for at bidrage til 
afgørelsen af hovedspørgsmålene, således at der kan fastlægges europæiske rammer for 
arbejdsmarkedspartnernes indsats på nationalt plan. Der kan bl.a. være tale om en indsats 
for at fremme den erhvervsmæssige integration og tilpasningsevnen, herunder foran­
staltninger vedrørende livslang læring samt information og konsultation af arbejdsta­
gerne. 
Som led i den styrkede koordinering af den økonomiske politik, som Det Europæiske 
Råd i Amsterdam efterlyste, bør den makroøkonomiske gruppe i Udvalget for Den 
Sociale Dialog især undersøge, om det er muligt at finde frem til regler for "brobyg­
ningen" mellem de hovedaktører, der bestemmer det makroøkonomiske mix i ØMU. 
Det er også meget vigtigt at erkende, at den tværfaglige sociale dialog gradvis har 
udviklet en ny form, siden UNICE, CEEP og EFS iværksatte Val Duchesse-dialogen 
i 1985. Selv om det i besvarelserne blev fremhævet, at parternes gensidige anerkendelse 
og respekten for dialogens uformelle og frivillige karakter har været en nøgle til dens 
succes, krævede flere organisationer at få en plads ved forhandlingsbordet ved siden af 
UNICE, CEEP og EFS. Mange af respondenterne fremhævede, at det er vigtigt at åbne 
den tværfaglige dialog over for andre organisationer for at gøre dialogen rigere, formidle 
dens resultater bedre og gøre resultaterne acceptable for alle interesserede parter. 
For at gøre det muligt for den tværfaglige sociale dialog at bygge videre på de gode re­
sultater, vil Kommissionen fortsat støtte dialogen. Kommissionen er klar over SMV'er-
14 
nes betydning for beskæftigelsen og jobskabelsen. Der må tages hensyn til deres speci­
fikke problemer og de muligheder, de frembyder. Kommissionen appellerer kraftigt til 
arbejdsmarkedets parter om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at deres 
dialog forbliver stærk og fortsat får bred støtte. 
5.2 Fælles aktioner og forhandlinger på sektorplan 
Det sektorielle aspekt har stor betydning for udviklingen på generelle områder som f.eks. 
beskæftigelse, industrielle ændringer og nye former for arbejdstilrettelæggelse, men også 
på mere specifikke områder som f.eks. de kommende krav til arbejdsmarkedet. Fremme 
af forhandlingerne på sektorplan har derfor stor betydning. 
Respondenterne var generelt enige om, at den sektorielle dialog udgør en effektiv ramme 
for indsatsen vedrørende beskæftigelse, arbejdstilrettelæggelse og forbedring af arbejds­
vilkår, da sektordialogen er den, der har tættest forbindelse til græsrødderne, og som 
bedst kan foregribe forandringerne. Men sektordialogens potentiale som ramme for en 
fælles indsats og forhandling om aftaler udnyttes ikke fuldt ud. 
Rammeaftalen om forbedring af den lønnede beskæftigelse i landbruget i Den Europæ­
iske Unions medlemsstater15 er et godt og frisk eksempel på, hvad der kan udrettes, når 
potentialet udnyttes fuldt ud. 
Der er væsentlige repræsentationsmæssige forskelle mellem industrierne i Fællesskabets 
sektorbestemte sociale dialog. Alligevel udgør sektordialogen en væsentlig mulighed for 
udvikling af dialogen på fællesskabsplan, da det er her, de økonomiske, sociale og 
arbejdsmarkedsmæssige udfordringer ligger med hensyn til industriel omstrukturering, 
indførelse af nye teknologier, beskæftigelsesmæssige ændringer og friere konkurrence. 
Endvidere er det arbejdsmarkedsparternes respons på sektorplan, der har den største 
gennemslagskraft. 
Kommissionen opfordrer til yderligere udvikling af fælles aktioner og forhandlinger, 
såvel kvalitativt som kvantitativt. De nye sektordialogudvalg vil virke befordrende på 
indførelsen af fleksible arbejdsformer, som gør det muligt for arbejdsmarkedets parter at 
iværksætte fælles aktioner eller forhandlinger om frivillige aftaler til løsning af nøgle-
problemerne i sektorerne, såfremt det er det, de ønsker. 
5.3 Forhandlinger i henhold til artikel 3, stk. 4, i aftalen om social- og arbejds­
markedspolitikken 
I artikel 3, stk. 4, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken bestemmes det, at 
arbejdsmarkedets parter, som konsulteres i henhold til aftalens artikel 3, stk. 2 og 3, i 
forbindelse med konsultationen kan meddele Kommissionen, at de ønsker at indlede en 
forhandlingsproces. Indledningen af forhandlinger ligger helt i hænderne på arbejds­
markedets parter, og forhandlingsprocessen bygger på principperne om uafhængighed og 
gensidig anerkendelse af forhandlingspartnerne. 
De to aftaler, der hidtil er indgået efter denne fremgangsmåde, udgør vigtige fremskridt 
for arbejdsmarkedsrelationerne og social- og arbejdsmarkedspolitikken i Europa. De 
fleste, herunder de europæiske institutioner, har taget imod aftalerne med åbne arme. 
15 Indgået mellem EFA/EFS-GEOPA/COPA, 24.7.1997. 
15 
Visse arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer har dog kritiseret, at de ikke var med i 
forhandlingerne. 
Forhandlingerne om begge aftaler fandt sted på tværfagligt plan. Det er vigtigt at fastslå, 
at der ikke er noget i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der begrænser 
muligheden for eventuelle sektorforhandlinger inden for aftalens rammer, enten som et 
supplement til de tværfaglige aftaler eller med henblik på indgåelse af selvstændige 
aftaler, der er begrænset til den pågældende sektor. 
Kommissionen finder, at udviklingen af aftalemæssige forbindelser, som omhandlet i den 
nye traktat, er en yderst effektiv mekanisme, hvis man ønsker, at parterne skal indgå 
relevante og bindende social- og arbejdsmarkedspolitiske forpligtelser. Kommissionen 
håber derfor, at arbejdsmarkedets parter vil udvikle deres aftalemæssige forbindelser 
yderligere både på sektorplan og på tværfagligt plan. Aftaler bør have en plads ved siden 
af lovgivningen ved fastlæggelsen af social- og arbejdsmarkedspolitikken. Kommissio­
nen er af den opfattelse, at sektoraftaler mellem arbejdsmarkedets parter kan udgøre et 
vigtigt grundlag for opnåelsen af social- og arbejdsmarkedspolitiske mål, herunder 
gennemførelsen af den proces, hvorefter aftaler efter anmodning fra arbejdsmarkedets 
parter gøres bindende ved hjælp af fællesskabslovgivning. 
Kommissionen vil fortsat give sin fulde støtte til indledningen af forhandlinger i henhold 
til denne procedure og påpeger, at både de tværfaglige og de sektorielle parter i den 
sociale dialog opfordres til at påtage sig deres ansvar på dette område. 
Kommissionen kan ikke gribe ind i det frie valg af forhandlingspartnere. Kommissionen 
hilser EUROCOMMERCE's, FENI's, COPA's og HOTREC's tilknytning som eksperter 
til de seneste forhandlingerne velkommen som et positivt eksempel og et vigtigt skridt og 
tilskynder arbejdsmarkedets parter til at gå videre i bestræbelserne på at få endnu flere til 
at acceptere aftalerne ved at sikre en optimal repræsentation. 
5.4 Iværksættelse af aftaler indgået på fællesskabsplan 
Der kan indgås aftaler om såvel sektorielle som tværfaglige spørgsmål inden for ram­
merne af den sociale dialog eller i forbindelse med en konsultation i henhold til artikel 3 i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
Disse aftaler kan iværksættes enten efter de fremgangsmåder, arbejdsmarkedets parter i 
medlemsstaterne normalt anvender eller, i spørgsmål henhørende under artikel 2 i aftalen 
om social- og arbejdsmarkedspolitikken og efter fælles anmodning fra de underskrivende 
parter, ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen (artikel 4, stk. 2, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken). 
5.4.1 Iværksættelse ved arbejdsmarkedets parter 
En effektiv iværksættelse af aftaler efter de fremgangsmåder og den praksis, arbejds­
markedets parter og medlemsstaterne normalt anvender, forudsætter gode informations-
og opfølgningsmekanismer. Kommissionen ser det som sin opgave at hjælpe arbejds­
markedets parter med at udvikle informations- og overvågningsprocedurer, der kan sikre 
en effektiv iværksættelse på nationalt plan. Gennemførelsen af rammeaftalen om for­
bedring af den lønnede beskæftigelse i landbruget vil være et vigtigt skridt i denne for­
bindelse. 
16 
5.4.2 Iværksættelse gennem fællesskabslovgivning 
Indtil videre er der fremkommet to anmodninger fra arbejdsmarkedets parter om iværk­
sættelse af aftaler, nemlig de europæiske rammeaftaler vedrørende forældreorlov og del­
tidsarbejde, gennem fællesskabslovgivningen. Direktivet16 om iværksættelse af aftalen 
om forældreorlov blev vedtaget af Rådet den 3. juni 1996, og direktivet17 om iværk­
sættelse af aftalen om deltidsarbejde blev vedtaget af Rådet den 15. december 1997. 
Før Kommissionen forelægger Rådet noget forslag til lovgivning om iværksættelse af en 
aftale, foretager den en vurdering18, idet den skal tage hensyn til de kontraherende parters 
repræsentative status, deres mandat samt "lovmæssigheden" af de enkelte bestemmelser i 
den kollektive aftale i forhold til fællesskabslovgivningen og bestemmelserne vedrørende 
små og mellemstore virksomheder. Én europæisk arbejdsgiverorganisation har bestridt 
lovligheden af det direktiv om forældreorlov, der er vedtaget efter denne fremgangs­
måde19. Det er vigtigt at fremhæve, at Kommissionen ikke forelægger Rådet forslag til 
lovgivning, der vil gøre aftalen bindende, hvis den ikke finder, at underskriverne er 
tilstrækkelig repræsentative i forhold til aftalens rækkevidde. 
Nøgleaktioner 
• Deltagerne i forhandlinger om en aftale, der skal iværksættes ved en afgørelse i 
henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, skal 
sikre, at emnerne for forhandlingerne ligger inden for de områder, der er omhandlet 
i artikel 2 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
Kommissionen vil vurdere de konkrete aftaler, den får forelagt, med hensyn til de 
underskrivende parters repræsentativitet (er de tilstrækkeligt repræsentative under 
hensyntagen til det emne, der forhandles om) og "lovmæssigheden" af bestem­
melserne i aftalerne i forhold til fællesskabslovgivningen, særlig bestemmelserne 
om små og mellemstore virksomheder. 
Herudover skal Kommissionen, før den fremlægger forslag til afgørelse om iværk­
sættelse af en aftale vedrørende et emne, der falder ind under artikel 2 i aftalen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken, men uden for den formelle konsultationspro­
cedure, vurdere, om området egner sig til en fællesskabsindsats. 
Kommissionen er rede til at hjælpe og støtte arbejdsmarkedets parter på enhver 
måde og yde enhver politisk, teknisk og retlig hjælp i overensstemmelse med trak­
tatens artikel 118 B. 
16 Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale om forældreorlov, der blev indgået af 
UNICE, CEEP og EFS. 
17 Rådets direktiv 97/81 /EF af 15. december 1997 om den rammeaftale om deltidsarbejde, der blev 
indgået af UNICE, CEEP og EFS. 
18 Denne fremgangsmåde er fastsat i punkt 38-42 i meddelelsen af 1993 (KOM(93) 600 endelig udg.) 
om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
19 UEAPME's sag ved Retten i Første Instans, sag T-135/96. UEAPME har senere anlagt sag til prø­
velse af aftalen om deltidsarbejde, sag T-55/98. 
17 
Kommissionen vil fortsat informere Europa-Parlamentet, når der iværksættes kon­
sultationer og indledes og afsluttes forhandlinger i henhold til artikel 3 i aftalen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken. Når arbejdsmarkedets parter anmoder Kom­
missionen om at udarbejde et forslag til afgørelse om iværksættelse af en aftale i 
henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, vil 
Kommissionen endvidere underrette Parlamentet herom, således at Parlamentet kan 
afgive sin udtalelse om forslaget i god tid, før Rådet træffer sin endelige afgørelse. 
Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet vil som led i den interinstitutionelle 
trilog fortsætte drøftelserne om de europæiske institutioners rolle i beslutningspro­
cessen i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken - særlig i for­
bindelse med fremskaffelsen af oplysninger om forhandlingerne mellem arbejds­
markedets parter. 
6. NYE MULIGHEDER 
6.1 Den sociale dialog og udvidelsen 
Med henblik på iværksættelsen af den proces, der skal føre til nye landes tiltrædelse af 
Den Europæiske Union, og frem for alt vedtagelsen af Agenda 2000 og indledningen af 
forhandlingerne, trænger følgende bemærkninger sig på: 
• det er væsentligt, at ansøgerlandene som nævnt i aftalerne om tiltrædelsespart-
nerskaber udvikler deres egne strukturer og aktiviteter med henblik på den sociale 
dialog. Arbejdsmarkedsparterne i disse lande bør forberede sig på at spille en reel 
rolle i den forbindelse. Alle parter er enige om, at det har afgørende betydning, at 
de central- og østeuropæiske lande får hjælp til dette; 
og 
• medtagelsen af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i den nye traktat 
befæster den sociale dialogs position som en væsentlig bestanddel i Fællesskabets 
social- og arbejdsmarkedsmæssige politik, som nye medlemsstater må tage hensyn 
til ved at optage de fællesskabsbestemmelser, der findes på området ("acquis 
communautaire"), i deres lovgivning. 
Kommissionen vil med henblik herpå: 
• hjælpe arbejdsmarkedets parter i Den Europæiske Union med at udvikle forbin­
delser og praktisk samarbejde på tværfagligt plan og sektorplan for at fremme dan­
nelsen af uafhængige, repræsentative arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer i 
de central- og østeuropæiske lande; 
• opfordre de politiske og administrative organer i ansøgerlandene til at orientere 
arbejdsmarkedets parter grundigt om Den Europæiske Unions politik forud for 
udvidelsen og tilpasse landenes retlige rammer for at fremme udviklingen af de 
strukturer, som er nødvendige for den sociale dialog; 
18 
• hjælpe de relevante fora for den sociale dialog med at modtage arbejdsgiver- og 
arbejdstagerrepræsentanter fra ansøgerlandene, således at disse kan lære dialogens 
underliggende principper og arbejdsformer at kende. 
6.2 Udvikling af en europæisk kultur på arbejdsmarkedsrelationernes og partner­
skabernes område 
6.2.1 Tværnational decentraliseret dialog 
Den sociale dialog inden for multinationale virksomheder er under hurtig udvikling. Efter 
vedtagelsen af direktivet om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg20 indgik ledel­
serne og de ansatte i de pågældende virksomheder over 400 aftaler, før direktivet trådte i 
kraft. Kommissionen vil fortsat støtte styrkelsen af båndene mellem organisationerne på 
europæisk og tværnationalt plan for at hjælpe de pågældende parter med at trække på de 
bedste erfaringer og ideer. 
Kommissionen vil med henblik herpå afholde en konference i 1998, hvor der skal gøres 
status over de informations- og høringsaftaler, der er indgået i tværnationale virksomhe­
der. 
Den grænseoverskridende sociale dialog på regionalt plan bliver også mere og mere 
udbredt. Det er en nyttig kanal i områder, hvor der sker store bevægelser på tværs af 
grænserne med hensyn til både beskæftigelse og måden, hvorpå direktiver om arbejds­
vilkår gennemføres. Kommissionen vil overveje, hvorledes den skal støtte aktioner af 
denne type, når disse klart repræsenterer en værditilvækst på europæisk plan. 
6.2.2 Støtte til arbejdsgivere og arbejdstagere 
Uafhængigt af den sociale dialog støtter Kommissionen initiativer, der kan øge kend­
skabet til europæiske spørgsmål. 
Et initiativ, der er i gang i denne forbindelse, er netværket af direktører for menneskelige 
ressourcer, som spiller en rolle i formidlingen af vellykkede erfaringer og nye ideer, der 
kan anvendes på dialogens øvrige niveauer. 
Det europæiske virksomhedsnetværk for social samhørighed samler en række virksom­
heder, som er ved at udvikle nyskabende initiativer, der skal give deres sociale forplig­
telse til at bekæmpe social udstødelse og fremme social samhørighed et praktisk indhold. 
Kommissionen yder teknisk og økonomisk støtte til forskellige initiativer fra arbejds­
giver- og arbejdstagerorganisationer (konferencer, gennemførelse af fælles initiativer, for­
midling af resultaterne af den sociale dialog osv.). 
Kommissionen finansierer ligeledes uddannelsesaktiviteter organiseret af fagforeningerne 
og støtter Det Europæiske Fagforeningsinstitut. Formålet er at fremme udbredelsen af en 
europæisk kultur med hensyn til arbejdsmarkedsrelationer med respekt for national erfa­
ring og tradition. 
20 Rådets direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller 
en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og 
høre arbejdstagerne. 
19 
6.2.3 Støtte til European Industrial Relations Centre (ECIR) 
Arbejdsmarkedets parter indgik i 1995 en aftale om etablering af European Centre for 
Industrial Relations, et initiativ der blev støttet af Kommissionen. Det er et center, hvor 
medlemmer af EU-medlemsstaternes arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer sam­
men lærer om de forskellige former for samarbejde mellem arbejdsgivere og arbejds­
tagere i Europa. Centret tilbyder transeuropæiske undervisnings- og forskningsfaciliteter, 
som de europæiske arbejdsmarkedsparter kan benytte i fællesskab. 
Kommissionen giver sin tilslutning til ECIR-modellen og vil fortsat nøje overvåge centrets 
udvikling. Kommissionen mener, at centrets stiftere bør nyvurdere centrets funktion for at 
kunne udnytte dets potentiale fuldt ud. 
6.3 Midlerne til at fremme den sociale dialog 
For at fremme den sociale dialog på fællesskabsplan er det nødvendigt at forbedre de 
politiske og logistiske vilkår, der muliggør den sociale dialog, og yde forudgående og 
efterfølgende teknisk og videnskabelig støtte til de forskellige deltagende organisationer. 
Kommissionen har gennem årene på eget initiativ og efter anmodning fra arbejds­
markedets parter oprettet forskellige informations-, konsultations- og dialogstrukturer. 
Disse strukturer gør det muligt for arbejdsmarkedets parter at deltage aktivt på fælles­
skabsplan inden for rammer, som opmuntrer de nationale medlemmer til at give udtryk 
for deres synspunkter. 
Kommissionen støtter ligeledes initiativer taget af arbejdsmarkedets parter på europæisk 
og nationalt plan for at fremhæve den europæiske aftale om social- og arbejdsmarkeds­
politikken, f.eks. foreløbige bevidstgørelseskampagner (konferencer, undersøgelser, for­
beredende møder, arbejdsgrupper, uddannelse i europæiske anliggender) og støtte til for­
skellige opfølgningsforanstaltninger, der er et resultat af den sociale dialog (formidling, 
overvågning og vurdering af aftaler, en europæisk indsats vedrørende f.eks. beskæftigelse 
af unge og oprettelse af et center for undervisning i arbejdsmarkedsrelationer). 
Kommissionen skal fremme og støtte den sociale dialog så effektivt som muligt, hvilket 
indebærer en tilpasning af de eksisterende strukturer, for at arbejdsmarkedets parter kan 
udvikle optimale løsninger på baggrund af den seneste udvikling og de fremtidige ud­
fordringer. 
Kommissionens støtte skulle gøre det muligt for arbejdsmarkedets parter på europæisk 
plan at foregribe og analysere forandringer for bedre at forstå de forskellige former for 
arbejdsmarkedsrelationer og undersøge følgerne af en reform af Europas industri, øko­
nomi, arbejdsmarkeder, inklusive uddannelsessystemer, og socialsikringssystemer. Støt­
ten skulle med andre ord gøre det muligt for nuværende og fremtidige generationer af 
arbejdsmarkedsparter at spille deres rolle som forhandlere på europæisk plan, således at 
den europæiske integration inden for rammerne af det indre marked, ØMU'en og den 
sociale samhørighed fremmes. 
6.4 Refleksionsprocessen: en studiegruppe 
I lighed med de øvrige industrialiserede områder i verden står Europa over for en række 
større udfordringer, herunder global konkurrence, hurtig teknologisk udvikling, miljøbe­
skyttelse og en aldrende befolkning. Herudover skal Europa forberede sig til indførelsen 
20 
af den fælles valuta fra 1999 og optagelsen af nye medlemsstater i Unionen. Endvidere er 
de europæiske og nationale arbejdsmarkedsparters generelle rolle ved at ændre sig. Der er 
i stadig højere grad tale om partnerskaber, hvor arbejdsmarkedets parter indtager den 
nøgleposition, som Amsterdam-traktaten og senere retningslinjerne for beskæftigelsen 
tildeler dem. Alle disse forandringer har konsekvenser for arbejdsmarkedsrelationerne og 
de systemer, der styrer relationerne. Systemernes kvalitet vil i høj grad bestemme, om 
Europa kan klare udfordringerne. 
Kommissionen har som bidrag til debatten om disse grundlæggende spørgsmål besluttet 
at inddrage eksperter på nationalt og europæisk plan for at sikre, at så mange forskellige 
synspunkter som muligt repræsenteres, og styrke kendskabet til den europæiske sociale 
dialog. Dette skulle støtte en proces med drøftelser på alle relevante niveauer. 
21 
BILAG I 
j Liste over de europæiske arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer, der 
konsulteres i medfør af artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 
Listen vil blive tilpasset efter kriterierne i Kommissionens meddelelse 
KOM(93) 600 endelig udg. af 14. december 1993 om gennemførelsen af protokollen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken, punkt 24, på grundlag af de periodiske resultater af 
den igangværende repræsentativitetsundersøgelse. 
1. Generelle tværfaglige organisationer 
- Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiveroganisationer i Europa (UNICE) 
- Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) 
- Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) 
2. Tværfaglige organisationer, der repræsenterer visse kategorier af arbejdstagere eller 
virksomheder 
- Den Europæiske Sammenslutning af Håndværk og Små og Mellemstore Virk­
somheder (Fælles Udvalg for Den Sociale Dialog: UEAPME-EUROPMI) 
- Den Europæiske Sammenslutning af Virksomhedsledere (CEC) 
- Eurocadres 
3. Specifikke organisationer 
- EUROCHAMBRES 
4. Sektorbestemte organisationer 
- EUROCOMMERCE 
- COPA/COGECA 
- EUROPECHE 
- Association of European Cooperative Insurers, AECI 
- International Association of Insurance and Reinsurance Intermediaries, BIPAR 
- European Insurance Committee, CEA 
- Banking Federation of the European Community 
- Savings Banks Group of the European Community, GCECEE 
- Association of Cooperative Banks of the EC 
- European Confederation of woodworking industries, CEI-bois 
- Confederation of the National Hotel and Restaurant Associations in the EC, 
HOTREC 
- European Construction Industry Federation 
- European Regional Airlines Association, ERA 
- Airports Council International - European Region, ACI-Europe 
- Association des compagnies indépendantes de la Communauté européenne, ACE 
- Association of European Airlines, AEA 
- Organisation européenne des bateliers 
- International Union for Inland Navigation 
- European Community Shipowners Association, ECSA 
- Community of European Railways, CER 
22 
- International Road Transport Union, IRU 
- Industrial Cleaning European Federation, FENI 
5. Europæiske fagforbund med EFS-medlemskab* 
- FEM/EMF (Metal) 
- EURO-FEET (Handels- og kontorpersonale samt teknikere) 
- European Committee Communications International 
- EFA (I^andbrugsarbejdere) 
- EEA( Medier) 
- ECF (levnedsmidler og Horeca) 
- FSESP/EPSU (Offentlige tjenester) 
- FST (Transport) 
- CSEE/ETUCE (Uddannelse) 
- FETBB/EFBWW (Bygge- og anlæg - træarbejde) 
- FGE/EGF (Grafisk industri) 
- FSE-THC/ETUF-TCL (Tekstilindustri) 
- EMCEF (Miner, kemisk industri og energi) 
- FEJ-FU/EFJ-IFJ (Journalister) 
- EFDPS (Diamant- og ædelstensarbejdere) 
Kopi af brevet til EFS 
23 
BILAG II 
KOMMISSIONENS AFGØRELSE 
af 20. maj 1998 
om oprettelse af sektordialogudvalg 
til fremme af dialogen mellem arbejdsmarkedets 
parter på europæisk plan 
24 
BEGRUNDELSE 
1. Kommissionen er i henhold til traktatens artikel 118 B forpligtet til,at fremme 
dialogen mellem arbejdsmarkedets parter. Den modtager input om Fællesskabets 
politik fra arbejdsmarkedsparterne i de enkelte sektorer gennem konsultationer om 
en række social- og arbejdsmarkedspolitiske initiativer og, i de sektorer, hvor der 
findes en fælles politik, konsultationer om formuleringen og gennemførelsen af 
sektorpolitikker. De sektorspecifikke konsultationer tager sigte på at forbedre og 
harmonisere arbejdsvilkårene og i visse tilfælde forbedre den pågældende sektors 
økonomiske og konkurrencemæssige stilling. Arbejdet finder sted i sektorudvalg, 
enten formelle udvalg, paritetiske udvalg eller uformelle arbejdsgrupper. 
2. Kommissionen vedtog i september 1996 en konsultationsmeddelelse 
(KOM(96) 448 endelig udg. af 18. september 1996 om udviklingen af den sociale 
dialog på fællesskabsplan). Formålet var at samle så mange synspunkter som mu­
ligt vedrørende de midler, der skal sættes ind for at fremme og udvikle den euro­
pæiske sociale dialog. Kommissionen påpegede i dette dokument, at de paritetiske 
udvalg og uformelle arbejdsgrupper var blevet overinstitutionaliserede eller havde 
opretholdt arbejdsmetoder, der havde overlevet sig selv. Kommissionen efterlyste 
derfor synspunkter om tilrettelæggelsen af sektordialogen og ansvarsfordelingen. 
3. I løbet af 1997 indkom over 80 detaljerede svar fra arbejdsgivernes og arbejdsta­
gernes europæiske og nationale organisationer, europæiske institutioner (se Europa-
Parlamentets beslutning om Kommissionens meddelelse "Udviklingen af den soci­
ale dialog på fællesskabsplan KOM(96) 448 endelig udg." af 18. juli 1997 og Det 
Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om samme emne af 29.-30. januar 1997) 
og nationale myndigheder. I april 1997 afholdtes et europæisk forum i Haag, hvor 
den europæiske sociale dialogs fremtid blev drøftet. 
4. De fleste respondenter kunne tilslutte sig Kommissionens konklusion, nemlig at de 
nuværende strukturer ofte hindrer en positiv udvikling. Holdningerne til de struk­
turer, der understøtter sektordialogen, bør harmoniseres for at sikre en mere ligelig 
behandling af de forskellige erhvervssektorer og gøre det muligt for alle sektorer at 
bidrage på den bedste og mest effektive måde til fastlæggelsen af de relevante 
fællesskabspolitikker. Kommissionen bør være rede til at imødekomme anmodnin­
gerne fra de sektorer, der er villige til at yde et væsentligt fælles bidrag 
5. For at øge og forbedre inputtet fra sektordialogen og således øge værditilvæksten 
på europæisk plan.er det nødvendigt at udskifte de eksisterende strukturer og 
fremme en mere effektiv dialog. Arbejdsprocedurerne vil blive strømlinet: et årligt 
plenarmøde på højt niveau, en begrænset delegation af arbejdsmarkedsparter og 
godtgørelse af udgifter for højst 15 deltagere fra hver side. Kommissionen vil 
gennem det GD, som har størst interesse i de sager, der står på dagsordenen, eller 
GD V varetage sekretariatsfunktionerne og lede møderne i sin egenskab af mægler, 
såfremt der ikke kommer en fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter om at få 
et medlem af en af delegationerne til at lede møderne. Hver sektor vil blive kraftigt 
støttet gennem et partnerskab mellem GD V og de andre relevante GD'er, herunder 
en forbedret teknisk støtte til forberedelse af møder og opfølgning af disse. 
25 
KOMMISSIONENS AFGØRELSE 
af 20. maj 1998 
om oprettelse af sektordialogudvalg 
til fremme af dialogen mellem arbejdsmarkedets 
parter på europæisk plan 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Ved traktatens artikel 118 B er det fastsat, at Kommissionen bestræber sig på at udvikle 
dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, idet denne dialog, hvis 
parterne finder det ønskeligt, kan føre til, at der knyttes aftalemæssige forbindelser; 
i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og soci­
ale rettigheder fastsættes det i nr. 12, at arbejdsgiverne eller arbejdsgiverorganisationerne 
på den ene side og arbejdstagerorganisationerne på den anden side har ret til under de 
vilkår, der gælder efter national lovgivning og praksis, at forhandle og indgå kollektive 
overenskomster. Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, der skal 
udvikles, kan, hvis parterne finder det ønskeligt, føre til, at der knyttes aftalemæssige 
forbindelser, navnlig på tværfagligt plan og sektorplan; 
Kommissionen har som svar på meddelelsen af 18. september 1996 om udviklingen af 
den sociale dialog på fællesskabsplan21 fået kraftig støtte fra alle involverede parter til sit 
forslag om at styrke den sektorielle sociale dialog; 
Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 18. juli 199722 som svar på Kommissionens 
meddelelse om udviklingen af den sociale dialog krævet, at den sektorielle sociale dialog 
tillægges særlig betydning, da virkningerne af henholdsvis regulering og deregulering på 
beskæftigelsen i de enkelte erhvervssektorer bedst kan vurderes inden for rammerne af 
den sektorielle dialog; 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg har i sin udtalelse af 29. januar 199723 som svar på 
Kommissionens meddelelse om udviklingen af den sociale dialog erklæret, at den 
sektorielle dialog skal være effektiv, omkostningseffektiv og målrettet; 
forholdene i de forskellige medlemsstater viser klart, at arbejdsmarkedets parter må 
deltage aktivt i drøftelser vedrørende en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene i deres 
sektor; et sektordialogudvalg, der er knyttet til Kommissionen, er det bedst egnede 
middel til at sikre denne deltagelse, idet der på fællesskabsplan skabes et repræsentativt 
forum for de pågældende socioøkonomiske kræfter; 
21 KOM(96) 448 endelig udg. 
22 EFT C 286 af 22.9.1997, s. 338. 
23 EFT C 89 af 19.3.1997, s. 27. 
26 
Kommissionen bør søge at sikre, at medlemskabet af og aktiviteterne i sektordialog-
udvalgene bidrager til at fremme ligestillingen mellem kvinder og mænd; 
de eksisterende paritetiske udvalg bør afløses af sektordialogudvalg; afgørelserne om 
nedsættelse af førstnævnte udvalg bør derfor ophæves -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Der nedsættes sektordialogudvalg (herefter benævnt "udvalgene") i de sektorer, hvor ar­
bejdsmarkedets parter indgiver fælles anmodning om deltagelse i en dialog på europæisk 
plan, og hvor arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne: 
a) har tilknytning til specifikke sektorer eller kategorier og er organiseret på europæ­
isk plan 
b) består af organisationer, som selv er en integrerende og anerkendt del af med­
lemsstaternes arbejdsgiver- og arbejdstagerstrukturer, har beføjelse til at forhandle 
om aftaler og er repræsentative for flere medlemsstater 
c) har egnede strukturer til at sikre deres effektive deltagelse i udvalgenes arbejde. 
Artikel 2 
Udvalgene skal for så vidt angår deres respektive erhvervssektorer: 
a) høres om tiltag på fællesskabsplan, der har sociale og arbejdsmarkedsmæssige føl­
ger, og 
b) udvikle og fremme den sociale dialog på sektorplan. 
Artikel 3 
Det samlede antal repræsentanter for arbejdsmarkedets parter, der kan deltage i hvert 
udvalgs møder, er højst 40, og der skal være lige mange arbejdsgiver- og arbejdstager-
repræsentanter. 
Artikel 4 
Kommissionen indbyder repræsentanterne til at deltage i udvalgenes møder efter forslag 
fra de arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer, som har indgivet den i artikel 1 
omhandlede anmodning. 
Artikel 5 
1. Hvert udvalg fastsætter sammen med Kommissionen sin egen forretningsorden. 
2. Udvalgene ledes af en repræsentant for arbejdsgivernes eller arbejdstagernes dele­
gationer eller, efter disses fælles anmodning, af en repræsentant for Kommissionen. 
27 
3. Udvalgene holder møde mindst én gang om året. Højst 30 repræsentanter for ar­
bejdsmarkedets parter, som deltager i et udvalgsmøde, modtager diæter og rejse­
godtgørelse. 
4. Kommissionen gennemgår regelmæssigt sammen med arbejdsmarkedets parter sek­
torudvalgenes funktion og aktiviteter i de forskellige sektorer. 
Artikel 6 
Såfremt Kommissionen har meddelt et udvalg, at et af de drøftede emner vedrører et 
spørgsmål af fortrolig karakter, må udvalgets medlemmer ikke videregive nogen oplys­
ninger, der er fremkommet under møderne i udvalget eller dettes sekretariat, jf. i øvrigt 
traktatens artikel 214. 
Artikel 7 
1. Sektordialogudvalgene træder i stedet for følgende eksisterende paritetiske udvalg: 
a) Det Paritetiske Udvalg for Søtransport, nedsat ved Kommissionens afgørelse 
87/467/EØF24 
b) Det Paritetiske Udvalg for Civil Luftfart, nedsat ved Kommissionens afgø­
relse 90/449/EØF25 
c) Det Paritetiske Udvalg for Vandvej strafikken, nedsat ved Kommissionens af­
gørelse 80/991/EØF26 
d) Det Paritetiske Udvalg for Landevejstransport, nedsat ved Kommissionens af­
gørelse 85/516/EØF27 
e) Det Paritetiske Udvalg vedrørende Jernbaner, nedsat ved Kommissionens af­
gørelse 85/13/EØF2« 
f) Det Paritetiske Udvalg for Telekommunikation, nedsat ved Kommissionens 
afgørelse 90/450/EØF2* 
g) Det Paritetiske Udvalg vedrørende Sociale Problemer for Arbejdstagere i 
Landbruget, nedsat ved Kommissionens afgørelse 74/442/EØF30 
h) Det Paritetiske Udvalg vedrørende Sociale Problemer for Arbejdstagere inden 
for Havfiskeriet, nedsat ved Kommissionens afgørelse 74/441/EØF31 
24 à EFT L 253 af 4.9.1987, s. 20. 
2W EFT L 230 af 24.8.1990, s. 22. 
26 EFT L 297 af 6.11.1980, s. 28. 
27 EFT L 317 af 28.11.1985, s. 33. 
28 EFT L 8 af 10.1.1985, s. 26. 
29 EFT L 230 af 24.8.1990, s. 25. 
30 EFT L 243 af 5.9.1974, s. 22. 
31 EFT L 243 af 5.9.1974, s. 19. 
28 
i) Det Paritetiske Udvalg for Postvæsen32, nedsat ved Kommissionens afgørelse 
94/595/EF. 
De ved ovennævnte afgørelser nedsatte udvalg forbliver dog i funktion, indtil de 
sektorudvalg, der nedsættes ved nærværende afgørelse, træder i funktion, men 
under alle omstændigheder højst indtil den 31. december 1998. 
2. Med forbehold af artikel 1 erstatter sektordialogudvalget også andre uformelle ar­
bejdsgrupper, gennem hvilke Kommissionen hidtil har fremmet den sociale dialog i 
visse sektorer, der ikke er omfattet af en kommissionsafgørelse om nedsættelse af 
et paritetisk udvalg. 
3. De i stk. 1, litra a)-i), nævnte afgørelser ophæves med virkning fra den 
1. januar 1999. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. maj 1998. 
På Kommissionens vegne 
Padraig FLYNN 
Medlem af Kommissionen 
32 EFT L 225 af 31.8.1994, s. 31. 
29 
Udkast til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om ændring af afgørelse 70/532/EØF 
om nedsættelse af et stående udvalg 
for beskæftigelse inden for 
De Europæiske Fællesskaber 
30 
BEGRUNDELSE 
1. Trepartsdrøftelser om beskæftigelse finder sted på møder mellem repræsentanter 
for arbejdsmarkedets parter, Rådet og Kommissionen. Formålet er ud over drøft­
elser om hver parts specifikke prioriteter at identificere fælles mål. Det vigtigste 
europæiske organ i denne forbindelse har været Det Stående Udvalg for Beskæf­
tigelse (Rådets afgørelse 70/532/EØF, som ændret ved afgørelse 75/62/EØF). 
2. Der har været en del kritik af dette udvalgs nuværende funktionsmåde. De fleste af 
udvalgsmedlemmerne er enige om, at tiden er løbet fra udvalget for så vidt angår 
udvalgets aktiviteter, regler om medlemskab, arbejdsmetoder og udnyttelse af ud­
valgets resultater. 
3. Endvidere har baggrunden for trepartsdrøftelserne på fællesskabsplan ændret sig i 
de senere år: 
Trepartsmodellen er blevet mere relevant i en række af de medlemsstater, 
hvor der indgås beskæftigelsespagter; 
I den senere tids debat om ledsageforanstaltninger til industriel omstruktu­
rering er partnerskaber udnævnt til et af de vigtigste værktøjer, hvis anven­
delse bør fremmes; 
Optagelsen af et nyt afsnit om beskæftigelse i Amsterdam-traktaten og 
gennemførelsen af disse ordninger (se Rådets resolution om retningslinjerne 
for beskæftigelsen i 1998, som blev vedtaget den 15. december 1997, EFT 
C 30 af 28.1.1998, s. 1 -5) har ændret kursen for trepartsdrøftelserne. 
Endvidere har den seneste tids initiativer til fremme af nye former for treparts­
drøftelser medført en stigning i antallet af fora, hvor Rådet og arbejdsmarkedets 
parter som en parallel til møderne på ministerniveau inden for rammerne af Det 
stående Udvalg for Beskæftigelse mødes for at behandle beskæftigelsesspørgsmål. 
Der er f.eks. tale om møderne mellem Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalgets 
styregruppe og arbejdsmarkedets parter og møderne mellem trojkaen af ministre 
og/eller statschefer og arbejdsmarkedets parter. 
4. Denne udvikling og den uomtvistede mangel på effektivitet i Det Stående Udvalg i 
dets nuværende form kræver en ny rationaliseret proces, der gør det muligt for 
arbejdsmarkedets parter at bidrage på den mest effektive måde til fastlæggelsen og 
gennemførelsen af beskæftigelsesretningslinierne og de brede økonomiske retnings­
linjer. Kommissionens forslag til ændring af den nuværende rådsafgørelse vil føl­
gelig begrænse antallet af mødedeltagere, opdatere listen over deltagende arbejds­
giver- og arbejdstagerorganisationer under hensyntagen til successive udvidelser af 
Fællesskabet og begivenheder, der påvirker de repræsentative organisationer. For­
slaget vil også give den fornødne fleksibilitet, således at udvalgsmøderne kan blive 
knyttet direkte til den nye beskæftigelsesproces. 
Nedenfor følger Kommissionens bemærkninger til artiklerne i forslaget: 
31 
5. For så vidt angår ændringen af artikel 2. stk. 1. i afgørelse 70/532/EØF 
For det første afspejler denne ændring blot den ændring af udvalgets sammen­
sætning, der indføres ved artikel 2. For det andet bestemmes det, at udvalget skal 
mødes to gange om året. Dette erstatter udvalgets tidligere forpligtelse til at 
"varetage sin opgave, inden de kompetente institutioner træffer eventuelle afgø­
relser". Denne ændring afspejler den vigtige rolle, arbejdsmarkedets parter bør 
spille i den nye beskæftigelsesproces, der er fastsat i konklusionerne fra Det 
Europæiske Råds møde om beskæftigelse den 20.-21. november 1997 (s. 1.9) (be-
skæftigelsestopmødet i Luxembourg). 
6. For så vidt angår ændringen af artikel 2. stk. 2. i afgørelse 70/532/EØF 
Denne ændring giver den fleksibilitet, der er nødvendig, for at hvert unionsfor-
mandskab kan vælge den mest hensigtsmæssig form for drøftelserne om beskæf­
tigelse med arbejdsmarkedets parter, nemlig med deltagelse af enten det samlede 
Råd eller trojkaen af stats- eller regeringschefer, jf. konklusionerne fra beskæfti-
gelsestopmødet i Luxembourg (s. 19). 
7. For så vidt angår ændringen af artikel 2. stk. 3, i afgørelse 70/532/EØF 
Denne ændring reducerer for det første antallet af arbejdsmarkedsdeltagere fra 36 
til 16 for at give en mere effektiv mødeform. For det andet udfylder artikel 3 
bilagets funktion i den tidligere afgørelse, idet artikel 3 fastsætter, hvilke arbejds­
giver- og arbejdstagerorganisationer der skal deltage i udvalgets arbejde. Arbejds­
markedsparternes organisationer er udvalgt, således at hver delegation dækker hele 
økonomien og omfatter europæiske organisationer, som repræsenterer enten gene­
relle interesser eller de mere specifikke interesser, som ledere og ansatte samt små 
og mellemstore virksomheder har. 
8. For så vidt angår ændringen af artikel 2. stk. 4. og ophævelsen af bilaget til 
afgørelse 70/532/EØF 
Denne ændring afspejler begrænsningen af antallet af deltagere fra arbejdsgiver- og 
arbejdstagerdelegationerne. 
32 
Udkast til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om ændring af afgørelse 70/532/EØF 
om nedsættelse af et stående udvalg 
for beskæftigelse inden for 
De Europæiske Fællesskaber 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 145, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I sin beslutning af 18. juli 199733 om meddelelse af 18. september 1996 om udviklingen 
af den sociale dialog på fællesskabsplan34 krævede Europa-Parlamentet, at der snarest 
gennemføres en reform af Det Stående Udvalg for Beskæftigelse (SUB); 
i sin udtalelse af 29. januar 199735 om nævnte meddelelse fra Kommissionen anførte Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg, at SUB's position bør styrkes; 
i sin resolution af 15. december 1997 om retningslinjerne for beskæftigelsen i 199836 un­
derstregede Rådet behovet for at inddrage arbejdsmarkedets parter i beskæftigelsesstra­
tegien; 
i sin meddelelse af 20. maj 1998 "Tilpasning og fremme af den sociale dialog på fælles­
skabsplan"37 understregede Kommissionen betydningen af at tilpasse SUB's sammen­
sætning og arbejdsmetoder til de nuværende forhold; 
Det Europæiske Råd bekræftede i sine konklusioner vedrørende regeringskonferencen i 
Firenze den 21. og 22. juni 1996 vigtigheden af at fremme beskæftigelsen og nedbringe 
den uantageligt høje arbejdsløshed i Europa, navnlig blandt unge, langtidsledige og per­
soner med dårlige kvalifikationer; 
Det Europæiske Råd fremhævede på sit ekstraordinære beskæftigelsestopmøde i 
Luxembourg den 20.-21. november 1997, at arbejdsmarkedets parter på alle niveauer som 
led i den nødvendige styrkelse af den sociale dialog skal knyttes til alle etaper af dette 
projekt og bidrage til iværksættelsen af retningslinjerne; 
Rådets afgørelse 70/532/EØF38, senest ændret ved afgørelse 75/62/EØF39, bør ændres i 
overensstemmelse med det ovenfor anførte -
33 EFTC286af22.9.1997,s.338. 
34 KOM(96) 448 endelig udg. 
35 EFT C 89 af 19.3.1997, s. 27. 
36 EFT C 30 af 28.1.1998, s. 1. 
37 KOM(98) 322 endelig udg. 
38 EFT L 273 af 17.12.1970, s. 25. 
33 
VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Eneste artikel 
I afgørelse 70/532/EØF foretages følgende ændringer: 
1) Artikel 2, stk. 1-4, affattes således: 
"1. I overensstemmelse med traktaterne og de beføjelser, der er tillagt Fælles­
skabernes institutioner og organer, har udvalget til opgave vedvarende at 
sikre dialogen, samspillet og konsultationen mellem Rådet - eller trojkaen af 
stats- eller regeringschefer - og Kommissionen og arbejdsmarkedets parter 
med henblik på at lette medlemsstaternes samordning af deres beskæftigel­
sespolitik i overensstemmelse med Fællesskabets målsætninger. 
Udvalget holder møde to gange om året. 
2. I udvalgets arbejde deltager følgende parter: 
Rådet eller trojkaen af stats- eller regeringschefer 
Kommissionen 
arbejdsgiverorganisationerne 
arbejdstagerorganisationerne. 
3. Arbejdsgiver- og arbejdstagersiden har hver otte repræsentanter, idet hver 
delegation dækker hele økonomien og omfatter europæiske organisationer, 
som repræsenterer enten generelle interesser eller de mere specifikke inter­
esser, som ledende personale samt små og mellemstore virksomheder har. 
Udpegningen af arbejdstagernes delegation (EFS, CEC) koordineres af Den 
Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS), og udpegningen af ar­
bejdsgivernes delegation (UNICE, CEEP, UEAPME, Eurocommerce, COPA) 
koordineres af Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer 
i Europa (UNICE). 
4. Hver af de parter, der deltager i udvalgets arbejde, ucJpéger sine repræsen­
tanter efter eget skøn enten for et bestemt tidsrum eller under hensyn til de 
spørgsmål, der skal behandles, for bestemte møder." 
2) Bilaget udgår. 
Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne 
Formand 
39 EFT L 21 af 28.1.1975, s. 17. 
34 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Sektordialogudvalgene 
2. BUDGETPOST 
Udelukkende budgettets del A 
3. RETSGRUNDLAG 
Traktat om Den Europæiske Union, navnlig artikel 118 B samt artikel 3 i aftalen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken 
4. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1. Foranstaltningens generelle formål 
Det foreslås i meddelelsen at rationalisere de udvalg og grupper, som deltager 
i den sociale dialog på sektorplan. Sigtet med forslaget er at skabe en fælles 
struktur for de organer, der skal varetage den sociale dialog på sektorplan, og 
at lette den administrative byrde for de eksisterende paritetiske udvalg. Denne 
rationalisering vil gøre det muligt at imødekomme de nye sektorers krav om at 
blive inddraget i den sociale dialog i det omfang, de budgetmæssige rammer 
tillader det. Rationaliseringen vil blive ledsaget af en ændring af de paritetiske 
udvalgs nuværende vedtægter. 
4.2. Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser for dens forlæn­
gelse/fornyelse 
Ubestemt varighed 
5. KLASSIFIKATION AF UDGIFTERNE/INDTÆGTERNE 
5.1. Ikke-obligatoriske udgifter 
5.2. Ikke-opdelte bevillinger 
5.3. Indtægtstype 
Ingen indtægter 
6. UDGIFTERNES ART 
Udgifterne vedrører først og fremmest afholdelsen af møder som led i den sociale 
dialog på sektorplan. Der er tale om udgifter til reservation af mødelokaler, godt­
gørelse af befordringsudgifter til repræsentanter for arbejdsmarkedets parter samt 
tolkning. 
35 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
INGEN FINANSIELLE VIRKNINGER FOR BUDGETTETS DEL B 
7.1. Beregningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen 
(forholdet mellem gennemsnitsomkostningerne pr. enhed og de samlede 
omkostninger) 
Rationaliseringsforanstaltningerne og ændringen af vedtægterne for de sekto-
rielle dialogudvalg vil ikke nødvendiggøre tildeling af supplerende budget­
midler eller andre ressourcer. 
7.2. Omkostningernes fordeling på foranstaltningens elementer 
mio. ECU (løbende priser) 
Elementer 
Iait Regn­
skabsar n n+1 
< n+2 n+3 n+4 n+5 og f0lgende 
regnskabsar I alt 
7.3. Udgifter til undersøgelser, eksperter m.m. inkluderet i budgettets del B 
mio. ECU (løbende priser) 
Unders0gelser 
Ekspertm0der 
Konferencer og 
kongresser 
Information og 
publikationer 
I alt Regn­
skabsar n n+1 n+2 n+3 n+4 n+5 og f0lgende 
regnskabsar 
* I alt 
36 
7.4. Forfaldsplan for forpligtelses-/betalingsbevillinger 
mio. ECU 
Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
Arn 
n+1 
n+2 
n+3 
n+4 
n+5 
og folgende regnskabsar 
I alt Regn­
skabsar n n+1. n+2 n+3 n+4 n+5 og f0lgende 
regnskabsar I alt 
8. FORHOLDSREGLER MOD SVIG 
Der foreligger ingen planer om særlige forholdsregler, for så vidt angår de bud­
getterede udgifter (afholdelse af møder), ud over den almindelige kontrol, som fore­
tages i forbindelse med anmodninger fra mødedeltagerne om godtgørelse af rejse­
udgifter og dagpenge. 
9. OPLYSNINGER OM COST/EFFECTIVENESS 
9.1. Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
Målet er at gøre det muligt for arbejdsmarkedets parter i de enkelte sektorer at 
udvikle en social dialog, som kan munde ud i konkrete aftaler. 
Målgruppen er arbejdsmarkedets parter organiseret på sektorplan samt med­
lemmer af organisationer, der opererer efter repræsentativitetsprincippet. 
9.2. Begrundelse for foranstaltningen 
Den sektorielle sociale dialog har konstant øget sit input på europæisk plan. 
For at denne udvikling kan fortsætte, og for at forbedre inputtet såvel kvanti­
tativt som kvalitativt og således øge værditilvæksten på europæisk plan, er det 
37 
nødvendigt at udskifte alle nuværende sektorielle dialogstrukturer og at til­
skynde til en effektiv politisk dialog, frem for en meget formaliseret udveks­
ling af synspunkter.' 
Kommissionen vil etablere en ny ramme, inden for hvilken den sektorielle 
dialog kan fortsætte sin udvikling. Denne ramme vil kunne anvendes på 
samme vilkår af alle sektorer, der ønsker at deltage i den sociale dialog, og 
rammen vil let kunne udvides til at omfatte nye sektorer. 
De nye udvalg vil udgøre det vigtigste forum for sektordialogen (konsultation, 
fælles indsats og forhandlinger) og vil blive oprettet i alle sektorer, som ind­
giver en fælles ansøgning, er tilstrækkeligt velorganiserede og har en væsent­
lig europæisk dimension i tråd med de fastsatte repræsentativitetskriterier. 
9.3. Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
De nødvendige mødefaciliteter vil blive stillet til rådighed for de forskellige 
sektorudvalg i overensstemmelse med disses årlige arbejdsprogrammer. 
De tekster, som arbejdsmarkedets parter vedtager i fællesskab i ovennævnte 
udvalg, vil blive offentliggjort og formidlet til både EU-institutionerne og til 
organer i medlemsstaterne, navnlig til medlemmer af de nationale arbejdsmar­
kedsorganisationer. 
Resultaterne af den sociale dialog, og dermed af ovennævnte udvalgs arbejde, 
vil først og fremmest blive vurderet af arbejdstager- og arbejdsgiverrepræsen­
tanterne, som vælges ved fagforeningsvalg eller udpeges på anden vis. 
Kommissionen vil desuden fremlægge resultaterne af arbejdet i sektorudval­
gene i en årlig statusrapport om den sociale dialog. 
10. UDGIFTER TIL ADMINISTRATION (DET ALMINDELIGE BUDGETS 
SEKTION III) 
Den faktiske afsættelse af de nødvendige administrative ressourcer sker ved Kom­
missionens årlige afgørelse om ressourcetildeling, bl.a. under hensyntagen til antal­
let af ansatte og de supplerende beløb, der måtte være tildelt af budgetmyndigheden. 
10.1. Indvirkningen på antallet af stillinger 
DER ER IKKE BEHOV FOR SUPPLERENDE STILLINGER. NEDEN­
STÅENDE TABEL VISER SÅLEDES DET NUVÆRENDE ANTAL 
ANSATTE. DET VIL I FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSEN AF 
DENNE FORANSTALTNING VÆRE NØDVENDIGT AT FORETAGE EN 
INTERN OMFORDELING AF ANSVARSOMRÅDER 
38 
Stillingstype 
Tjenestemaend* 
eller midlertidigt 
ansatte A 
B 
C 
Andre ressourcer A-7001 
lait Antal ansatte, der skal 
tilknyttes forvaltningen 
af foranstaltningen 
faste 
stillinger 
9 
1 
2 
12 midler­
tidige 
stillinger 
1 
1 
2 heraf 
ved anvendelse af 
eksisterende res­
sourcer i det pagael-
dende generaldirek-
torat eller den pa-
gaeldende tjeneste 
10 
1 
2 
1 
14 ved anven­
delse af 
yderligere 
ressourcer varighed 
Ubestemt 
10.2. De supplerende menneskelige ressourcers samlede finansielle indvirkning 
DER ER IKKE BEHOV FOR SUPPLERENDE STILLINGER. NEDEN­
STÅENDE TABEL VISER SÅLEDES DET NUVÆRENDE ANTAL 
ANSATTE. DET VIL I FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSEN AF 
DENNE FORANSTALTNING VÆRE NØDVENDIGT AT FORETAGE EN 
INTERN OMFORDELING AF ANSVARSOMRÅDER 
(ECU) 
Belob Beregningsmetode 
Tjenestemaend* 1 296 000 12 x 108 000 = 1 296 000 
Midlertidigt ansatte 108 000 lxl 08 000 = 108 000 
Andre ressourcer 43 000 1 x 43 000 = 43 000 
(A-7001) 
I alt 1447 000 
Ved anvendelse af de budgetmidler, der er afsat til forvaltningen af foranstaltningen 
(beregningen er baseret på afsnit A-l, A-2, A-4, A-5 og A-7) 
39 
10.3. Forøgelse af andre driftsudgifter som følge af foranstaltningen 
(ECU) 
Budgetpost Belob Beregningsmetode 
(nr. og betegnelse) 
A 7032 - Udvalgsmo- 1 265 040 753 ECU pr. deltager i gennemsnit x hojst 30 deltagere 
der pr. mode x mindst 56 moder 
I alt 1265 040 
Nedenstående beløb, som vedrører alle de sektordialogudvalg, der skal nedsættes, skal 
tilvejebringes inden for GD Vs finansieringsramme. 
40 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 322 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 01 
Katalog nu m mer: CB-CO-98-355-DA-C 
ISBN 92-78-36858-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2986 Luxembourg 
41