24. glæder sig meget over EU’s stats- og regeringschefernes beslutning om at fastlægge en fælles
EU-holdning med henblik på mødet mellem de olieproducerende og olieforbrugende lande i Riyadh den17.-19. november 2000; understreger i denne forbindelse, at det for Den Europæiske Union i dens egen-skab af verdens største olieimportør er særdeles vigtigt straks at få en løbende dialog i stand mellem for-
brugerlandene og producentlandene, især OPEC, for at skabe maksimal markedsgennemsigtighed og stabile
oliepriser;
25. opfordrer Rådet til i lyset af den seneste tids oliepriskrise at fastlægge en fælles og kohærent ener-
gistrategi med henblik på at begrænse afhængigheden af importeret energi, fremme energibesparelser og
mere effektiv energiudnyttelse og øge vedvarende energis andel i forbruget, og til også at lade denne stra-
tegi omfatte andre hermed forbundne spørgsmål som f.eks. miljøbeskyttelse og klimaændringer, fjernelse afde nuværende uacceptable konkurrenceforvridninger, forbedring af uacceptable arbejdsforhold i transport-sektoren og genoprettelse af balancen mellem de forskellige transportformer, navnlig for godstransportsvedkommende, til fordel for jernbaneruter og korte søruter;
*
**
26. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Det Europæiske Råd, Rådet, Kommissionen og
medlemsstaternes parlamenter.
7. Konstitutionalisering af traktaterne
A5-0289/2000
Europa-Parlamentets beslutning om konstitutionalisering af traktaterne (2000/2160(INI))
Europa-Parlamentet,
Kdash der henviser til sin beslutning af 14. februar 1984 om udkast til traktat om oprettelse af Den Euro-
pæiske Union(1),
Kdash der henviser til sin beslutning af 12. april 1989 om vedtagelse af erklæringen om de grundlæggende
frihedsrettigheder(2),
Kdash der henviser til sin beslutning af 11. juli 1990 om Europa-Parlamentets retningslinjer vedrørende et
udkast til forfatning for Den Europæiske Union(3),
Kdash der henviser til erklæringen af 30. november 1990 fra konferencen af parlamenter i Det Europæiske
Fællesskab,
Kdash der henviser til sin beslutning af 12. december 1990 om det forfatningsmæssige grundlag for Den
Europæiske Union(4),
Kdash der henviser til sin beslutning af 20. januar 1993 om udformningen af Den Europæiske Union, stra-
tegien for dens udvidelse og dannelsen af et helhedsperspektiv på europæisk plan(5),
Kdash der henviser til sin beslutning af 10. februar 1994 om Den Europæiske Unions forfatning(6),
Kdash der henviser til erklæring nr. 57, knyttet til Amsterdam-traktaten, fra Belgien, Frankrig og Italien om
protokollen om institutionerne i perspektivet af en udvidelse af Den Europæiske Union,
(1) EFT C 77 af 19.3.1984, s. 53.
(2) EFT C 120 af 16.5.1989, s. 51.
(3) EFT C 231 af 17.9.1990, s. 91.
(4) EFT C 19 af 28.1.1991, s. 65.
(5) EFT C 42 af 15.2.1993, s. 124.
(6) EFT C 61 af 28.2.1994, s. 155.C 197/186 DA 12.7.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 25. oktober 2000
Kdash der henviser til sine beslutninger af 18. november 1999 om forberedelse af reformen af traktaterne og
om den kommende regeringskonference(1), af 3. februar 2000 om indkaldelse af regeringskonferen-
cen(2) og af 13. april 2000 med sit forslag til regeringskonferencen(3),
Kdash der henviser til sin beslutning af 16. marts 2000 om charter om EU’s grundlæggende rettigheder(4),
Kdash der henviser til resultaterne af Det Europæiske Råd i Feira den 19. og 20. juni 2000 om regerings-
konferencens arbejde,
Kdash der henviser til det møde den 11. og 12. juli 2000, som var organiseret af Udvalget om Konstitutio-
nelle Anliggender, med repræsentanter for parlamenterne i medlemsstaterne og ansøgerlandene,
Kdash der henviser til det arbejde, der efter anmodning fra Kommissionen er udført af Det Europæiske Uni-
versitetsinstitut i Firenze om omlægningen af traktaterne,
Kdash der henviser til forretningsordenens artikel 163,Kdash der henviser til betænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender (A5-0289/2000),
A. der henviser til, at det franske formandskab har opført afslutningen af regeringskonferencen om refor-
men af traktaterne øverst blandt sine prioriteringer og har anerkendt, at gennemførelsen af denne
reform er en nødvendig etape for at forberede udvidelsen under de bedste betingelser og sikre Uni-
onens fremtidige funktion,
B. der er overbevist om, at denne regeringskonference i de resterende måneder må føre til et virkeligt
fremskridt i forbedringen af institutionernes funktionsdygtighed og ikke må blive afsluttet med enminimumsaftale,
C. der er overbevist om, at det nuværende arbejde er uløseligt forbundet med en helhedsopfattelse af
Unionens og Europas fremtid i et langsigtet perspektiv, og at det derfor er hensigtsmæssigt at iværk-sætte en tilbundsgående overvejelse af de spørgsmål, som endnu ikke er blevet behandlet; der er over-bevist om at det derfor er nødvendigt at føre en bred offentlig debat herom med borgerne i alle med-lemsstater,
D. der henviser til, at Unionens åbning mod øst og syd stemmer overens med borgernes og EU’s befolk-
ningers legitime ønske om, at man omsider gør Unionens institutionelle struktur, principper og mål
mere konsekvente og tilgængelige, og at betingelserne synes at være til stede for at påbegynde denne
nye opgave,
E. der henviser til, at regeringskonferencen i 1996 i en vis grad har »forenklet« traktaterne og øget
Europa-Parlamentets beføjelser i forbindelse med den fælles beslutningstagning, men at den ikke harstyrket Rådet beslutningsevne tilsvarende og ikke har kunnet afslutte det arbejde, den havde påbegyndtmed henblik på at gøre institutionerne mere effektive,
F. der henviser til, at vedtagelsen af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder vil
styrke Unionens legitimitet og institutionernes relevans i offentlighedens øjne under forudsætning af,at indføjelsen heraf i traktaterne sikres,
G. der henviser til, at enhver retsorden er sikret gennem grundlæggende tekster, som fastlægger instituti-
onernes art og kompetencer,
H. der henviser til, at tiltrædelse af Unionen kræver en uforbeholden overtagelse af de idealer og demo-
kratiske værdier, som denne i henhold til artikel 6 og 7 i traktaten om Den Europæiske Union og ihenhold til chartret om grundlæggende rettigheder bygger på,
I. der henviser til, at de grundlæggende traktater allerede har tilrettelagt en styreform for Unionen ved at
beskrive sammensætningen af dens institutioner og ved at fastlægge, i hvilket omfang og på hvilken
måde de udøver deres funktioner,
(1) EFT C 189 af 7.7.2000, s. 104.
(2) »Vedtagne tekster«, punkt 11.
(3) »Vedtagne tekster«, punkt 7.
(4) »Vedtagne tekster«, punkt 4.12.7.2001 DA C 197/187 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 25. oktober 2000
J. der henviser til, at Domstolen har fastslået, at traktaterne om oprettelse af Fællesskaberne udgør et
»konstitutionelt charter«,
K. der henviser til, at det i traktaterne fastslås, at Unionen respekterer medlemsstaternes nationale iden-
titet, og at unionsborgerskab er et supplement til det nationale statsborgerskab og ikke træder i stedetfor dette,
L. der beklager, at omlægningen af traktaterne ikke skal påbegyndes under den nuværende regeringskon-
ference, og deler Kommissionens opfattelse af, at der på Det Europæiske Råd i Nice bør vedtages enprocedure og en konkret tidsplan for at sikre dette arbejde,
M. der understreger, at vedtagelsen af en europæisk forfatning kun kan være et resultat af en bred offent-
lig debat, der indledes ud fra en demokratisk proces i Den Europæiske Union, og at proceduren derforunder ingen omstændigheder bør begrænses til en mellemstatslig forhandling,
1. gentager sit ønske om i en forfatningstekst at samle Unionens grundlæggende værdier, borgernes
rettigheder og en effektiv organisering af institutionerne og tager med tilfredshed til efterretning, at der
for nylig er indledt en omfattende debat på højeste politiske plan om et nyt grundlag for Unionen;
2. fastslår på ny, at regeringskonferencen bør ændre proceduren for en revision af traktaterne med
henblik på en »konstitutionalisering« af traktaterne og en demokratisering af revisionsproceduren gennem
oprettelse af en fælles beslutningsmyndighed for den institution, som repræsenterer staterne, og den insti-tution, der repræsenterer unionsborgerne; påtænker i denne forbindelse på ingen måde at begrænse denationale parlamenters rolle ved ratificeringen.
I. Nødvendigheden af en forenkling og omlægning af traktaterne
3. konstaterer, at Unionens opbygning trods den forenkling, der er sket gennem Amsterdam-traktaten,
ikke svarer til det krav om demokrati, gennemskuelighed og forenkling, som borgerne i Den EuropæiskeUnion og i ansøgerlandene ønsker og understreger, at kun en omarbejdelse af teksterne muliggør en mererationel og mere forståelig tilgang til målene for og midlerne til opbygningen af Den Europæiske Union;
4. mener, at den form, der er opnået gennem resultaterne fra de forskellige regeringskonferencer, dvs.
en akkumulering af lange og komplicerede traktater, er blevet vanskelig at anvende såvel for fagfolk somfor borgerne, og at de nuværende traktater bør erstattes af en fælles »rammetraktat«, som er læselig og
kortfattet, og som går ud fra en fusion mellem Den Europæiske Union og de tre fællesskaber til en samletenhed; den bør kun indeholde grundlæggende bestemmelser af forfatningsmæssig art, nemlig Unionensmål, beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, unionsborgerskabet og tildelingen og fordelingen af
beføjelser og institutionelle spørgsmål; alle andre bestemmelser, særlig vedrørende de fælles politikker,
bør indgå i protokoller, som vedføjes »rammetraktaten«;
5. mener, at det arbejde, der efter anmodning fra Kommissionen er foretaget af Det Europæiske Univer-
sitetsinstitut i Firenze, for en stor dels vedkommende imødekommer dette krav om klarhed, og det viser, aten omarbejdelse af traktaterne teknisk set er fuldt ud mulig; der er tale om indledningen af en »konstitu-
tionaliseringsproces«, som går ud fra en revision med »uændret retsgrundlag«, uafhængigt af holdningernetil de nødvendige institutionelle reformer.
II. Grundene til en »konstitutionalisering« af traktaterne
6. mener, at en europæisk forfatning på én gang ville give de europæiske borgere en referencetekst og
gøre det muligt at gå i gang med den nødvendige forenkling af de bestemmelser, der regulerer de euro-
pæiske institutioner;
7. understreger, at den fremtidige forfatning klart og tydeligt bør fastsætte:
Kdash EU’s fælles værdier
Kdash de europæiske borgeres grundlæggende rettigheder
Kdash princippet om magtens deling og retsstatsprincippetC 197/188 DA 12.7.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 25. oktober 2000
Kdash EU-institutionernes sammensætning, rolle og virkemåde
Kdash kompetencefordelingenKdash nærhedsprincippetKdash de europæiske politiske partiers rolleKdash målsætningerne med den europæiske integration;
8. ønsker, at de europæiske borgeres selvstændige ret til at forvalte deres egne sager på kommunalt plan
bliver en integreret del af den nye traktat, og mener at den således burde være sikret og fremmet;
9. håber, at den drøftelse, der vil blive indledt i december 2000 i Nice i forbindelse med afslutningen af
regeringskonferencen, vil blive begyndelsen på hierarkisk opstilling af teksterne, der skal føre til udarbej-delsen af en forfatning for Europa, og som indebærer forskellige procedurer for tilpasning af teksterne udenrisiko for blokering.
III. Metoden
Første etape: Den omorganisering af traktaterne, som skal iværksættes i Nice
10. mener, at en første traktat kan udarbejdes under opretholdelse af den nuværende juridiske og insti-
tutionelle situation; foreslår i denne forbindelse, at Det Europæiske Råd i Nice giver mandat til Rådet til atvedtage denne omordnede traktat, efter forslag fra Kommissionen, efter høring af Domstolen og samstem-
mende udtalelse fra Europa-Parlamentet og accept i de nationale parlamenter;
11. understreger, at udarbejdelsen af et charter om grundlæggende rettigheder giver elementer til et
fælles konstitutionelt grundlag (integrationen heraf i traktaten kunne ske i form af forfatningens første
kapitel);
Anden etape: En forfatning forberedt gennem en »forsamling«
12. foreslår, at forfatningsprocessen iværksættes under Det Europæiske Råd i Nice i december 2000
med vedtagelse af en erklæring, som skal vedføjes den kommende traktat, og som skal fastsætte mandattil samt procedure og tidsplan for indledningen af arbejdet med udarbejdelse af en forfatning for Europa;
13. anser det for nødvendigt, at Kommissionen og Europa-Parlamentet er drivkræfterne i denne forfat-
ningsproces, idet de har indledt det nødvendige forberedende arbejde og at der i meget vidt omfang tageshensyn til bidragene fra de nationale parlamenter og offentligheden, såvel i medlemsstaterne som i ansø-gerlandene;
14. foreslår på baggrund af det kollegiale, gennemskuelige og frugtbare arbejde, der er gennemført, at
»forsamlings«-modellen, inden for hvilken udkastet til charter om grundlæggende rettigheder er udarbejdet,overtages ved udarbejdelsen af den fremtidige unionsforfatning;
15. foreslår imidlertid, at denne model tilpasses under hensyntagen til det forberedende arbejde som
helhed for at forbedre diskussions- og beslutningsprocedurerne i forsamlingen;
16. mener, at forsamlingen bør have en frist på højst et år til at udarbejde et foreløbigt forfatnings-
forslag;
17. tidsplanen for forberedelsesarbejdet skal organiseres således, at forfatningen kan vedtages før
Europa-valget i 2004;
18. pålægger sit Udvalg om Konstitutionelle Anliggender at indgå i en dialog med forsamlingen under
det forberedende arbejde og regelmæssigt høre repræsentanter for det tilsvarende udvalg i de nationaleparlamenter;
19. fastslår over for ansøgerlandene sin overbevisning om, at dette arbejde i intet tilfælde kan blokere
eller forsinke tiltrædelsesprocessen; anser det i denne forbindelse for nødvendigt, at ansøgerlandenes repræ-sentanter deltager i forsamlingens arbejde, og anmoder derfor om, at de bliver involveret i arbejdet;12.7.2001 DA C 197/189 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 25. oktober 2000
20. ønsker både for kvaliteten af den demokratiske debat og for båndene mellem borgerne og deres
forfatning, at Unionens borgere høres på et passende tidspunkt via en folkeafstemning;
21. kræver, at denne folkeafstemning finder sted samme dag i alle medlemsstaterne;
22. opfordrer parlamenterne i medlemsstaterne og ansøgerlandene til at meddele deres synspunkter og
forslag om de her nævnte procedurer fra det indledende arbejde og til den endelige vedtagelse efter sam-stemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet af forfatningen;
*
**
23. pålægger sin formand at sende denne beslutning til regeringskonferencen om reformen af trakta-
terne, Rådet, Kommissionen samt medlemsstaternes og ansøgerlandenes parlamenter og regeringer.
8. Tættere samarbejde
A5-0288/2000
Europa-Parlamentets beslutning om tættere samarbejde (2000/2162(INI))
Europa-Parlamentet,
Kdash der henviser til EU-traktatens afsnit VII om bestemmelser for tættere samarbejde, EU-traktatens
artikel 40 og artikel 11 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
Kdash der henviser til sine beslutninger af 19. november 1997 om Amsterdam-traktaten(1), 16. juli 1998 om
gennemførelsen af Amsterdam-traktaten: følgerne af et tættere samarbejde(2) og 13. april 2000 om
dets forslag til regeringskonferencen(3),
Kdash der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Feira om tættere samarbejde,
Kdash der henviser til forretningsordenens artikel 163,Kdash der henviser til betænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender (A5-0288/2000),
A. der henviser til den grundlæggende forpligtelse, som alle medlemsstater har tiltrådt, til under iagtta-
gelse af subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet at skabe en stadig snævrere union mellem deeuropæiske folk og staterne i Den Europæiske Union,
B. der henviser til, at for stor differentiering indebærer risici for brud på de solidariske bånd mellem
medlemsstaterne og opsplitning af Fællesskabets retslige område, hvorfor enhver form for differentie-ring må udformes på en sådan måde, at disse risici undgås,
C. der henviser til, at der stadig er en risiko for blokering, navnlig fordi medlemsstaterne ikke altid har de
samme forventninger, og der i mange tilfælde stadig kræves enstemmighed i Rådet, samt til, at denne
risiko vil være tilbøjelig til at øges i takt med forøgelsen af antallet af medlemsstater,
D. der henviser til, at fællesskabsmetoden siden 1957 har anerkendt, at en vis grad af differentiering af
den europæiske integration, hvad angår tempo og omfang, kan være nyttig for at fremme opbygnin-gen af Fællesskabet, såfremt de fælles mål bevares, og differentieringen opfattes som et instrument, deranvendes undtagelsesvis og i en overgangsperiode,
(1) EFT C 371 af 8.12.1997, s. 99.
(2) EFT C 292 af 21.09.1998, s. 143.
(3) »Vedtagne tekster«, punkt 7.C 197/190 DA 12.7.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Onsdag, den 25. oktober 2000