Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 68/360/EØF om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer (98/C 344/08) (EØS-relevant tekst) KOM(1998) 394 endelig udg.- 98/0230(COD)

(Forelagt af Kommissionen den 14. oktober 1998)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 49,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

i henhold til fremgangsmåden i artikel 189 B i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I Rådets direktiv 68/360/EØF (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, er fastsat de betingelser, på hvilke visse restriktioner om rejse og ophold afskaffes for personer, der er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (2), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. . . ./. . .;

(2) forordning (EØF) nr. 1612/68 er blevet ændret for bl.a. at udvide den af forordningen omfattede personkreds; det er derfor nødvendigt at tilpasse bestemmelserne i direktiv 68/360/EØF til disse foranstaltninger, for så vidt angår både de arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der er EU-borgere, og de familiemedlemmer, som ikke er EU-borgere;

(3) de administrative forhold omkring arbejdssøgende er ikke altid helt klare, selv om de pågældende faktisk er omfattet af traktatens artikel 48 og af forordning (EØF) nr. 1612/68, hvilket De Europæiske Fællesskabers Domstol har anført ved flere lejligheder; det er derfor nødvendigt at præcisere deres ret til ophold, når de søger beskæftigelse, for den periode, der er nødvendigt hertil, uden at de er forpligtet til at skaffe sig opholdstilladelse;

(4) det bør fastsættes, at man kan sammenlægge opholdsperioderne for at opnå opholdstilladelse for fem år, når arbejdstageren har haft beskæftigelse i mere end 12 måneder inden for en sammenhængende opholdsperiode på mindst 18 måneder; denne ændring er væsentlig i relation til situationer, hvor der er tale om midlertidig migration, og i relation til de faktiske forhold på arbejdsmarkedet i Fællesskabet, hvor det ikke altid er muligt for arbejdstagerne at opnå varig beskæftigelse straks fra den første ansættelseskontrakt;

(5) en arbejdstager, der har haft ophold i fem år på en medlemsstats område, bør have ret til uden videre at få forlænget sin opholdstilladelse for ti år; fremgangsmåden for udstedelse af opholdstilladelser bør lempes og eventuelt tilpasses den fremgangsmåde, der er gældende på nationalt plan for udstedelse af nationale identitetspapirer;

(6) afvisning af EF-arbejdstagere eller deres familiemedlemmer af hensyn til den offentlige orden eller sikkerhed er en drastisk foranstaltning, der kan være til alvorlig skade for personer, som under udøvelse af de i medfør af traktaten indrømmede rettigheder og frihedsrettigheder har integreret sig fuldstændig i værtsmedlemsstaten; rækkevidden af sådanne foranstaltninger bør derfor begrænses, idet der dog skal tages hensyn til graden af den pågældende persons integrering og til hans økonomiske og familiemæssige bånd;

(7) indrømmelse af direkte opholdsret til familiemedlemmer, der har haft ophold i en sammenhængende periode på tre år, er blevet fastsat i forordning (EØF) nr. 1612/68; det bør derfor også indgå i direktiv 68/360/EØF, så der kan fastsættes nærmere betingelser for indrømmelsen af denne rettighed;

(8) følgelig bør direktiv 68/360/EØF ændres -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 68/360/EØF foretages følgende ændringer:

1) Artikel 2, stk. 1, første punktum, affattes således:

»Medlemsstaterne anerkender, at de i artikel 1 omhandlede statsborgere har ret til at rejse ud af deres område for at søge beskæftigelse, påbegynde praktikophold eller lønnet beskæftigelse og udøve denne på en anden medlemsstats område.«

2) I artikel 3, stk. 2. indsættes følgende afsnit:

»Medlemsstaterne giver dog de familiemedlemmer, der er statsborgere i et tredjeland, og som lovligt opholder sig i en medlemsstat, mulighed for at opnå de nødvendige visa og andre tilsvarende dokumenter i den medlemsstat, hvori de har bopæl, eller i den medlemsstat, hvori de pågældende vil tage ophold sammen med arbedstageren i medfør af artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1612/68.«

3) Artikel 4 ændres således:

a) I stk. 2 erstattes udtrykket »opholdstilladelse for statsborgere i en EØF-medlemsstat« med udtrykket »opholdstilladelse for en EU-borger«.

b) Stk. 3 ændres således:

i) i indledningen erstattes udtrykket »opholdstilladelse for statsborgere i en EØF-medlemsstat« med udtrykket »opholdstilladelse for en EU-borger«

ii) litra b) affattes således:

»b) en erklæring fra arbejdsgiveren om ansættelse hos denne eller en arbejdsattest eller attest for praktikophold«

iii) litra e) affattes således:

»e) i de i artikel 10, stk. 1, litra c), og stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68 nævnte tilfælde en af vedkommende myndighed i hjemlandet eller det senere opholdsland udstedt attest, hvoraf fremgår, at de forsørges af arbejdstageren eller er optaget i hans husstand i dette land.«

4) Følgende indsættes som artikel 4a:

»Artikel 4a

1. I tilfælde af ægteskabets opløsning anerkender medlemsstaterne ret til ophold inden for deres område for de af EF-arbejdstagerens familiemedlemmer, der ikke er statsborgere i en medlemsstat, og som har haft ophold i en medlemsstat i en sammenhængende periode på mindst tre år i medfør af artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1612/68, efter de i stk. 2 og 3 omhandlede bestemmelser.

2. For de familiemedlemmer, der ikke udøver nogen erhvervsaktivitet, anerkendes retten til ophold ved forevisning af dokumentation for, at de for sig selv og for de personer, der forsørges af dem, råder over tilstrækkelige økonomiske midler samt en sygeforsikring til at kunne dække alle risici i bopælsmedlemsstaten.

De i Rådets direktiv 90/364/EØF (*) om opholdsret fastsatte bestemmelser om den nærmere definition af begrebet »tilstrækkelige økonomiske midler« og opholdstilladelsens gyldighedsperiode og forlængelse gælder tilsvarende også for anvendelsen af detta litra.

3. For de familiemedlemmer, der udøver erhvervsaktivitet i medfør af artikel 11 i forordning (EØF) nr. 1612/68, anerkendes retten til ophold ved forevisning af en arbejdskontrakt, en arbejdsattest eller en erklæring om udøvelse af erhvervsvirksomhed som selvstændig.

Artikel 6-9 i nærværende direktiv finder tilsvarende anvendelse, for så vidt angår opholdstilladelsens gyldighedsperiode og de nærmere betingelser for dens forlængelse.

4. Fravær i en sammenhængende periode på under seks måneder og fravær, der er begrundet i udførelse af militærtjeneste eller lægelige hensyn, barsel eller studier, betragtes ved beregningen af den i stk. 1 omhandlede periode på tre år ikke som en afbrydelse af opholdet.

(*) EFT L 180 af 13.7.1990, s. 26.«

5) Artikel 6 ændres således:

a) Stk. 1, litra b), affattes således:

»b) skal have gyldighed i mindst fem år regnet fra tidspunktet for den første udstedelse og skal uden videre forlænges for ti år ad gangen.«

b) Stk. 2 affattes således:

»2. Opholdstilladelsens gyldighed berøres ikke af afbrydelser i opholdet af en varighed på ikke over seks på hinanden følgende måneder eller fravær på grund af militærtjeneste eller lægelige hensyn, barsel, studier eller udstationering i erhvervsøjemed.«

c) I stk. 3 indsættes som andet afsnit:

»Såfremt arbejdstageren i en opholdsperiode på 18 måneder har haft forskellige på hinanden følgende midlertidige ansættelser, hvis samlede varighed overstiger 12 måneder, udsteder værtsmedlemsstaten ham dog den i stk. 1 omhandlede opholdstilladelse ved forevisning af en erklæring om ansættelse eller en arbejdsattest, også hvor det drejer sig om et arbejdsforhold af under et års varighed.«

d) Som stk. 4 indsættes:

»4. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 8, stk. 1, litra d), har en arbejdstager, som er arbejdsløs efter en arbejdsperiode i en medlemsstat, og som har den i stk. 3, første afsnit, omhandlede opholdstilladelse, ret til uden videre at få forlænget sin opholdstilladelse for mindst seks måneder ad gangen, såfremt den pågældende er arbejdssøgende.

Hvis den pågældende har ret til arbejdsløshedsydelser, fornyes opholdstilladelsen uden videre, indtil retten til arbejdsløshedsydelser ophører, jf. dog bestemmelserne i første afsnit.«

6) Artikel 7 affattes således:

»Artikel 7

Gyldig opholdstilladelse kan ikke fratages en arbejdstager udelukkende med den begrundelse, at han ikke længere har beskæftigelse enten som følge af midlertidig arbejdsudygtighed på grund af sygdom, ulykke eller barsel eller som følge af uforskyldt arbejdsløshed behørigt bekræftet af den kompetente arbejdsformidlingstjeneste.

Hvis opholdstilladelsen udløber, mens den pågældende er arbejdsudygtig, forlænges den uden videre i henhold til bestemmelserne i artikel 6.«

7) I artikel 8, stk. 1, indsættes som litra d):

»d) en statsborger fra en medlemsstat, som søger beskæftigelse på deres område. Såfremt denne søgen efter beskæftigelse varer længere end seks måneder, kan medlemsstaterne forlange af den arbejdssøgende, at han dokumenterer, at han aktivt søger beskæftigelse, og at han har rimelige chancer for at få ansættelse.«

8) Artikel 9 ændres således:

a) Stk. 1 affattes således:

»1. Udstedelse og forlængelse af opholdsdokumenter udstedt af de af dette direktiv omfattede personer for borgere i en EØF-medlemsstat sker gratis eller mod betaling af et beløb, der ikke må overstige det gebyr, der betales af indenlandske statsborgere for udstedelse af identitetskort.«

b) Stk. 3, affattes således:

»3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at tilnærme fremgangsmåderne for udstedelse af de i dette direktiv omhandlede opholdsdokumenter og de gældende fremgangsmåder for udstedelse af nationale identitetskort eller andre tilsvarende nationale dokumenter.«

9) Artikel 10 affattes således:

»Artikel 10

Medlemsstaterne kan kun fravige bestemmelserne i dette direktiv, hvis det er begrundet i hensyn til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed.

Ved anvendelsen af de i stk. 1 fastsatte muligheder for at fravige bestemmelserne tager medlemsstaterne dog for at begrænse rækkevidden af sådanne foranstaltninger hensyn til, i hvilken grad den af foranstaltningerne omfattede person er integreret på deres område.

For at fastslå graden af integrering i bopælsmedlemsstaten tager medlemsstaterne hensyn til omstændigheder såsom, at den pågældede person er født i medlemsstaten, har gennemført en væsentlig del af sine studier og sin uddannelse i medlemsstaten eller har tætte kulturelle, sociale, erhvervsmæssige eller familiemæssige bånd til denne stat.«

Artikel 2

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2000. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv eller ledsages af en sådan henvisning ved deres offentliggørelse. Medlemsstaterne bestemmer, hvordan en sådan henvisning skal foretages.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser, de vedtager ved lov med henblik på nærværende direktiv.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 257 af 19.10.1968, s. 13.

(2) EFT L 257 af 19.10.1968, s. 2.