Meddelelse i henhold til artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning Nr. 17

Sag COMP/C1/N.38.369 - Rahmenvertrag T-Mobile Deutschland/VIAG Interkom (anmeldelse)

(2002/C 189/04)

(EØS-relevant tekst)

1. INDLEDNING

1. Den 1. februar 2002 anmeldte T-Mobile Deutschland GmbH ("T-Mobile") og VIAG Interkom GmbH ("VIAG") en rammeaftale af 20. september 2001 til Kommissionen vedrørende infrastrukturdeling og national roaming for tredje generation af GSM-mobiltelekommunikation ("3G") på det tyske marked. I anmeldelsen har T-Mobile og VIAG ("parterne") anmodet om enten negativattest efter EF-traktatens artikel 81, stk. 1, eller fritagelse efter artikel 81, stk. 3(1).

2. I februar 2002 offentliggjorde Kommissionen en første meddelelse, hvori den sammenfattede den anmeldte aftale og opfordrede tredjeparter til at fremsætte bemærkninger(2). Kommissionen har nu afsluttet sin undersøgelse af den anmeldte aftale og er kommet til et foreløbigt resultat. Nærværende meddelelse offentliggøres i henhold til artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17 for at give tredjeparter mulighed for at fremsætte deres bemærkninger til Kommissionens standpunkt. Tredjeparter kan fremsætte deres bemærkninger til Kommissionen inden for en frist på en måned efter offentliggørelsen af denne meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

2. PARTERNE

3. T-Mobile er en operatør af digitale mobiltelekommunikationsnet og -tjenester i Tyskland, der anvender GSM-standarderne. T-Mobile driver et GSM-net og udbyder GSM-tjenester i Tyskland baseret på en GSM 900-licens og fik tildelt en universel mobiltelekommunikationssystemlicens (UMTS-licens) i Tyskland i august 2000(3). Det ejes 100 % af T-Mobile International AG, som til gengæld er et helejet datterselskab af den etablerede fastnetoperatør Deutsche Telekom AG ("DTAG").

4. T-Mobile International AG ejer interesser i mobiltelekommunikationsoperatører i Det Forenede Kongerige (One2One, T-Motion, Virgin Mobile), Østrig (max.mobil.), Den Tjekkiske Republik (Radiomobil) og USA (VoiceStream). T-Mobile International AG har også datterselskaber, der er aktive i Nederlandene (BEN, CMobil), Rusland (MTS) og Polen (PTC). I regnskabsåret 2000 havde T-Mobile International AG en omsætning på 6,5 mia. EUR på verdensplan og DTAG en omsætning på 40,9 mia. EUR på verdensplan.

5. VIAG driver ligeledes digitale mobiltelekommunikationsnet og -tjenester i Tyskland, baseret på en GSM 1800-licens tildelt i 1997, og fik tildelt en UMTS-licens i august 2000. VIAG er et helejet datterselskab af mmO2 plc, tidligere BT Cellnet limited, et selskab, der tidligere blev kontrolleret af British Telecommunications plc. mmO2 driver gennem sine datterselskaber net i Det Forenede Kongerige (BT Cellnet og BT3G), Tyskland (VIAG), Nederlandene (Telfort), Irland (Digifone) og Isle of Man (Manx Telecom). I 2000 havde BT-selskabsgruppen en omsætning på 31 mia. EUR.

3. PRODUKTER/TJENESTER

6. 3G-tjenester er mobilkommunikationssystemer, der er i stand til at støtte især innovative multimedietjenester, ud over andengenerationssystemers funktioner, som f.eks. GSM, og i stand til at kombinere brugen af jord- og satellitbaserede komponenter(4). Disse tjenester er karakteriseret ved deres i) multimediefunktioner, applikationer for fuld og lav mobilitet i forskellige geografiske miljøer ud over 2G-systemers funktioner, ii) effektiv adgang til internet, intranet og andre tjenester baseret på internetprotokol, iii) talegengivelse med lige så høj kvalitet som i faste net, iv) mulighed for at overføre tjenester på tværs af 3G-miljøer, v) drift i en sammenhængende helhed, som indbefatter fuld roaming mellem UMTS-net og GSM-net og mellem de jord- og satellitbaserede komponenter i UMTS-net. Med denne aftale tilstræber parterne at komme ind på det tyske nationale marked eller markeder for 3G-infrastrukturer og engros-roamingtjenester. Selv om aftalen fremmer deres individuelle adgang til markedet eller markederne for 3G-detailtjenester, relaterer aftalen ikke direkte til detailmarkeder.

7. De produkter/tjenester, der er direkte berørt af denne anmeldelse, er a) delt adgang til og brug af 3G-infrastruktur og b) engrosadgang til 3G national roaming. De faktiske eller potentielle konkurrenter på disse markeder er de fire andre licenshavere inden for 3G-net og -tjenester i Tyskland, og de potentielle konkurrenter kan være tredjeparter, der videresælger adgang til og engros-roamingtjenester på disse andre operatørers net eller på parternes net. Eftersom der endnu ikke er udbygget 3G-net og -tjenester, kan der endnu ikke fremlægges et endeligt overslag over markedsandele eller en vurdering af substituerbarheden mellem 2G- og 3G-tjenester.

4. RETLIG OG FAKTUEL BAGGRUND

4.1. Udviklingen af mobilkommunikation af tredje generation i EU

8. Hidtil har digitale mobilkommunikationsnet og -tjenester i EU bygget på GSM-standardsættene. De europæiske teleselskaber er i øjeblikket ved at udvikle og forberede udbygningen af mobilkommunikationsnet og -tjenester under anvendelse af tredje generation ("3G") af GSM-standardsættene(5). 3G vil kombinere trådløs mobilteknologi med høje datatransmissionskapaciteter og lette forbrugernes adgang til internettjenester via deres mobile telefoner. Dens udvikling i EU er baseret på en fælles teknologisk platform - Universal Mobile Telecommunications System ("UMTS"), på en harmonisering af radiospektret og på en definition af en harmoniseret lovgivning.

9. For at opfylde disse harmoniseringsmålsætninger vedtog Europa-Parlamentet og Rådet i 1997 et direktiv om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester(6). Det blev i slutningen af 1998 efterfulgt af en beslutning om koordineret indførelse af et mobilt og trådløst kommunikationssystem (UMTS) af tredje generation i Det Europæiske Fællesskab(7). Det krævedes heri, at medlemsstaterne skal gøre det muligt at indføre UMTS-tjenester på deres område senest den 1. januar 2002, og der blev lagt vægt på den rolle, som sådanne tekniske organer som Den Europæiske Konference af Post- og Teleadministrationer ("CEPT") og Det Europæiske Standardiseringsinstitut for Telekommunikation ("ETSI") skal spille med hensyn til at harmonisere frekvensbrugen og fremme en fælles og åben standard for udbud af kompatible UMTS-tjenester i hele Europa.

10. Endelig offentliggjorde Kommissionen i marts 2001 en meddelelse om status og vejen frem for indførelse af mobilnet af tredje generation i EU(8). I denne meddelelse konstateres kombinationen af teleoperatørernes vanskelige finansielle situation i hele EU og de høje infrastrukturinvesteringsomkostninger, som får operatørerne til at deltage i arrangementer med fælles udnyttelse af infrastruktur. Det konkluderes, at en økonomisk fordelagtig fælles udnyttelse af netinfrastruktur principielt bør fremmes, forudsat at konkurrencereglerne og andre relevante EF-bestemmelser overholdes(9). I sin seneste opfølgningsmeddelelse(10) understregede Kommissionen, at den vil fortsætte sit arbejde med de nationale administrationer med henblik på at etablere bedst gældende praksis for netværks deling.

4.2. Fælles udnyttelse af net

11. Den grundlæggende skelnen, som er relevant i forbindelse med parternes aftale om fælles udnyttelse af net, er den skelnen, der foretages mellem radioadgangsnet ("RAN") og grundnet.

12. RAN: Omfatter mast-/antenneanlæg, site support cabinets ("SSC") og strømforsyning samt antenner, combiners og transmissionskæder, Nodes B, dvs. de basisstationer, der modtager og sender data på tværs af frekvenser og kontrollerer en bestemt netcelle, og de radionet controllers ("RNC"), der hver kontrollerer en række sådanne Nodes B, og som er forbundet med grundnettet.

13. Grundnet: Dette er den intelligente del af nettet, som består af mobilomstillingscentre ("MSC"), forskellige support nodes, tjenesteplatforme, kunderegistre og drifts- og vedligeholdelsescentre. Det er forbundet med det faste ISDN-net (Integrated Services Digital Network) og internettet.

>PIC FILE= "C_2002189DA.002301.TIF">

14. Fælles udnyttelse af 3G-net kan foregå på forskellige niveauer og indebære forskellige grader af samarbejde. Graden af uafhængighed, der fastsættes af en operatør, afhænger af, hvilke elementer i nettet der deles, og deres resterende mulighed for at installere separate elementer (friheden til at planlægge). Opdelt efter stigende grad af fælles udnyttelse er det muligt at skelne mellem fælles brug af:

- sites, som strækker sig fra deling af individuelle mastanlæg til deling af netværk (forudsætter en ensartet netudformning) og kan omfatte site support infrastruktur, såsom site support cabinets (SSC)

- basisstationer (Nodes B) og antenner

- radionet controllers ("RNC")

- grundnet, herunder mobilomstillingscentre ("MSC") og forskellige databaser

- frekvenser.

Endelig angår national roaming en situation, hvor de pågældende operatører ikke deler nogen netelementer som sådan, men simpelthen anvender hinandens net til at udbyde tjenester til deres egne kunder.

15. I anmeldelsen benytter parterne udtrykket "extended site sharing" for fælles anvendelse af infrastruktur indtil - men ikke inklusive - Nodes B og RNC (dvs. det første af ovenstående led/punkt 14). De forbeholder udtrykket "RAN sharing" til fælles brug af hele radioadgangsnettet, til og med Nodes B og RNC (dvs. første, andet og tredje af ovenstående led). Parterne forventer ikke at dele deres grundnet, men deres aftale dækker national roaming uden for de områder, hvor de er engageret i henholdsvis extended site sharing og RAN sharing.

4.3. De nationale lovgivningsrammer

16. Foruden fællesskabsretten skal der tages hensyn til de gældende nationale licens- og lovkrav i forbindelse med fælles udnyttelse af netinfrastruktur(11). Både de generelle nationale regulerende rammer i Tyskland og betingelserne i parternes 3G-licenser indeholder parametre for fælles udnyttelse af net. De omfatter:

- krav til udbygning af net for så vidt angår effektiv dækning i relation til en specifik tidsplan, herunder et krav om at dække 25 % af befolkningen inden udgangen af 2003 og 50 % af befolkningen inden udgangen af 2005, som ikke kan opfyldes ved hjælp af national roaming, men gennem fælles infrastruktur

- generelle forpligtelser med hensyn til f.eks. fælles site og antenne i relation til planlægningsrestriktioner og miljøhensyn

- begrænsninger med hensyn til omfanget af tilladt netdeling i relation til f.eks. deling af netintelligens og følsomme kundedata.

17. Den ansvarlige nationale regulerende telemyndighed for den anmeldte aftale er den tyske regulerende myndighed for post- og telekommunikation (/Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post - "RegTP"). RegTP offentliggjorde i juni 2001 en generel vejledning, hvori den indtog en positiv holdning til infrastrukturdeling, hvis visse betingelser var opfyldt(12).

18. RegTP udelukkede især deling af grundnettet og pooling af spektret, men tillod deling af sites, master, antenner, kabler og combiners samt delt brug af site support cabinets og delt anvendelse af logisk distinkte Node B samt RNC(13), forudsat at:

- hver licenshaver har selvstændig kontrol med sin egen logiske Node B, henholdsvis RNC

- der ikke sker udveksling af data (såsom kundedata) ud over det, der er nødvendigt for tekniske operationer

- operations- og vedligeholdelsescentre er adskilt

- yderligere egne Nodes B henholdsvis yderligere egne RNC kan drives på en sådan måde, at der sikres planlægningsuafhængighed, og operatørens egne Nodes B, der udelukkende drives af ham selv, er forbundet med egne logiske RNC

- der ikke er nogen regional opdeling af dækningsområder, som udelukker overlappende net og dækningsområder; dvs. parterne må ikke aftale, at de hver især kun dækker et distinkt og forskelligt geografisk område og foretager roaming på hinandens net i de områder, hvor deres egne net ikke har dækning.

19. Den 7. december 2001 fandt RegTP, at parternes rammeaftale var i overensstemmelse med disse regulerende begrænsninger på den betingelse, at parterne respekterede kravene om logisk uafhængig kontrol med Nodes B og RNC. RegTP's godkendelse var endvidere betinget af indberetningsforpligtelser vedrørende den geografiske fordeling af fælles infrastruktur og af, at deres respektive forpligtelser med hensyn til dækning af 50 % af befolkningen opfyldes.

20. De nationale regulerende rammer og EU's konkurrenceregler anvendes parallelt og kumulativt. De nationale regler må ikke være i strid med EU's konkurrenceregler, og foreneligheden med de nationale regler og reguleringer må ikke indvirke på resultatet af en vurdering i henhold til EU's konkurrenceregler. Der er derfor behov for en fuldstændig vurdering af den anmeldte aftale i henhold til EU's konkurrenceregler.

5. AFTALEN

21. Den 20. september 2001 indgik parterne en rammeaftale indeholdende de principielle betingelser for deres samarbejde om 3G-infrastruktur. Aftalens målsætninger er at opnå mere effektive kapitaludgifter og driftsudgiftsbesparelser, at udvide den geografiske dækning, samtidig med at miljøvirkningerne begrænses, og opnå en hurtig spredning af 3G-netinfrastrukturen. I henhold til rammeaftalens betingelser skal parterne samarbejde på grundlag af:

i) Extended site sharing: deling af elementer i site-infrastrukturen såsom mastanlæg, site support cabinets ("SSC") og strømforsyning samt eventuelt antenner, combiners og transmissionskæder inden for et geografisk område, der er tilstrækkelig stort til at sætte parterne i stand til hver især at opfylde deres forpligtelse med hensyn til dækning af 50 % af befolkningen

ii) Deling af radioadgangsnet ("RAN"): deling af Nodes B (dvs. de basisstationer, der modtager og sender data på tværs af frekvenser og kontrollerer en bestemt netcelle) og radionet controllers ("RNC"), som hver kontrollerer et antal sådanne Nodes B, og som er forbundet med grundnettet

iii) National roaming: for den resterende del af befolkningen (dvs. ud over hver parts respektive 50 %-dækningsforpligtelser) planlægges gensidig national roaming på den anden parts egen netinfrastruktur, som ikke er omfattet af site sharing eller RAN sharing.

Parterne vil fastholde særskilte grundnet og tjenesteudbud og deler ikke deres frekvenser. Aftalen er ikke eksklusiv, i det omfang begge parter kan enes om extended site sharing, RAN sharing og national roaming med tredjeparter (klausul 1.3). De centrale bestemmelser i aftalen er anført mere detaljeret nedenfor.

5.1. Extended site sharing

22. Parterne bygger hver især deres egen netinfrastruktur, men samarbejder om grundlaget for "extended site sharing" inden for et område, der svarer til deres licensforpligtelser med hensyn til dækning af 50 % af befolkningen inden udgangen af 2005. I henhold til aftalen indebærer "extended site sharing" deling af Common Site Support Cabinets ("SSC") og strømforsyning samt eventuelt antenner, combiners og transmissionskæder.

23. Aftalen specificerer reglerne for afgrænsning af sites, der kan blive genstand for sharing-arrangementer. Det hedder i klausul 2.1, at hver part først skal udarbejde sine egne udbygningsplaner selvstændigt; derefter opdeles planerne i planlægningsperioder på 18 måneder, der afspejler de respektive områder, som T-Mobile og VIAG planlægger at udvikle. De geografiske områder, som parterne anser for relevante for deres individuelle netudbygning, vil regelmæssigt blive sammenlignet, og i tilfælde, hvor der er overlapninger, kan der blive tale om infrastruktursharing. Parternes lokale tekniske afdelinger vil afgøre, hvilke sites der skal være omfattet af extended site sharing på basis af maksimering af omkostningsbesparelserne.

24. Det hedder specifikt i klausul 3.2, at parterne ikke i fællesskab kan eje eller kontrollere elementerne i extended site sharing. Den part, der ejer eller kontrollerer de særlige site sharing-elementer, skal imidlertid tillade, at de anvendes af den anden part. Ifølge klausul 3.3 vil en bilateral site-rammeaftale, som endnu ikke er indgået, indeholde nærmere bestemmelser om den fælles udnyttelse og rettighederne i forbindelse hermed samt omkostningsreglerne for fælles sites.

25. Aftalen indeholder også sikkerhedsklausuler i relation til udveksling af fortrolige oplysninger. Det fastsættes i klausul 2.6, at kun oplysninger, der er nødvendige for den tekniske gennemførelse af extended site sharing, må udveksles. I henhold til aftalen må andre oplysninger ikke udveksles, herunder især kommercielt følsomme kundeoplysninger.

5.2. RAN sharing

26. Afsnit 4 i aftalen omhandler samarbejde i form af RAN sharing. Ifølge aftalen kan RAN sharing omfatte yderligere deling af Common Physical Nodes B og Common Physical Radio Network Controllers ("RNC"). (For at kunne blive inden for de rammer, der er fastsat af RegTP, skal Nodes B og RNC være logisk særskilte). Det hedder i klausul 4.1, at parterne skal foretage en gennemførlighedsundersøgelse af RAN sharing inden den 30. juni 2002. Det hedder i klausul 4.2, at hvis RAN Sharing er mulig, indgår parterne en aftale om gennemførelsen heraf så hurtigt som muligt. Kommissionen forbeholder dog sin position på dette område, da gennemførligheden af RAN deling endnu ikke er fastlagt.

5.3. National roaming

27. Uden for det område, der er nødvendigt for at opnå 50 % befolkningsdækning, påtænkes der ikke nogen extended site sharing og/eller RAN sharing. Parterne bygger i stedet deres egen respektive 3G-infrastruktur, og et eventuelt samarbejde vil være begrænset til fælles indkøb af både kredsløbskoblet og pakkekoblet national roaming. VIAG, men ikke T-Mobile, forpligter sig til at købe en minimal mængde af sådanne roaming-tjenester fra T-Mobile. T-Mobile får ret til at købe roaming-tjenester fra VIAG på samme betingelser, men er ikke forpligtet til at gøre det.

28. Afsnit 5 indeholder de centrale principper for national roaming. Det hedder i klausul 5.3, at parterne aftaler, at de ikke vil diskriminere mod andre nationale eller internationale roaming-partnere. Desuden vil ingen af parterne behandle den anden parts kunder mindre gunstigt end dens egne kunder. Det hedder i klausul 5.6, at parterne forpligter sig til at sikre, at samarbejdet om roaming ikke begrænser tjenestekonkurrencen mellem parterne.

29. Afsnit 6 omhandler VIAG-kunders nationale roaming på T-Mobiles 3G-net. Det hedder i klausul 6.1, at T-Mobile giver VIAG mulighed for fælles indkøb af national roaming, så længe aftalen løber. Som en del af aftalen har VIAG accepteret at købe en mindstemængde roaming-tjenester fra T-Mobile inden for tre år fra tidspunktet for lanceringen af 3G-roamingtjenesterne (klausul 6.5). Parterne hævder, at erfaringen med VIAG's roaming på T-Mobiles GSM-net viser, at den sandsynligvis udgør en meget lille del af VIAG's behov. Omvendt omhandler afsnit 7 T-Mobile-kunders nationale roaming på VIAG's 3G-net. Det fastsættes i klausul 7.1, at T-Mobile har mulighed for, men ikke pligt til, at købe 3G-roaming-tjenester af VIAG. Hvis T-Mobile imidlertid forpligter sig til at købe nationale roaming-tjenester af VIAG, er det omfattet af samme minimumsindkøbskrav som VIAG (klausul 7.4).

30. I afsnit 8 fastsættes der specifikke regler for spærring af kundernes brug. Det hedder i klausul 8.3, at den part, der udbyder national roaming, har ret til at nægte den anden parts abonnenter adgang til sit net. Den part, der anvender national roaming, kan ligeledes forbyde sine egne kunder at anvende den anden parts tjeneste. Dette gælder i tilfælde, hvor der er overlappende områder. Aftalen indeholder også informationer om spærringsområder og omstændigheder, hvor parterne ser bort fra spærring.

31. Afsnit 10 indeholder et toleddet prisfastsættelsessystem for 3G-roaming. Det hedder, at priserne for kredsløbskoblet 3G-roaming (bestemt til taletelefonitjenester) er baseret på deres respektive termineringspriser for sammenkobling(14). Engrospriser for pakkekoblet 3G-roaming er baseret på en prisfastsættelsesmodel ("retail minus"), hvor der tages hensyn til den eventuelle fremtidige udvikling i priser og efterspørgsel for så vidt angår pakkekoblet roaming. Desuden hedder det i aftalen, at hver part generelt skal sikre, at den anden parts abonnenter, som foretager roaming på dens net, ikke behandles mindre gunstigt end dens egne abonnenter (klausul 5.3).

32. I afsnit 11 fastsættes specifikke regler for videresalg af national roamingkapacitet til tredjeparter. Klausul 11.1.a fastsætter den generelle regel, at hver part har ret til at videresælge den anden parts roamingkapacitet til videreforhandlere og tjenesteudbydere. Videresalg af kredsløbskoblet (stemme-) kapacitet til MVNO'er er dog underlagt godkendelse af den anden part. Det hedder i klausul 11.1.b, at parterne har ret til at stille den respektive anden parts nationale roamingkapacitet til rådighed for Mobile Virtual Network Operators ("MVNO") til datatrafik ("data-MVNO"),(15), forudsat at disse MVNO'er ikke anvender denne kapacitet til udbud af tjenester til slutkunder, som hovedsagelig er identiske med en end-to-end-mobiltaletjeneste set ud fra en kundes synspunkt ("tale-MVNO"). Hermed tilstræbes det at afholde "tale-MVNO'er" fra at udbyde tale over internet protokol baseret på roamingadgang, der afregnes til datasatser, og derved underbyde parterne på detailmarkederne. Parterne er i stand til at forsyne roamingkapacitet til taletrafik til "data-MVNO'er" der agerer videreforhandlere, men dette bliver sandsynligvis til en anden (højere) sats. Klausul 11.1.b vil blive taget op til revision i slutningen af 2003.

33. Det fastsættes endvidere i klausul 11.1.c, at videresalg af roamingkapacitet til andre netoperatører med licens eller til "tale-MVNO'er" som defineret i klausul 11.1.b skal godkendes af den anden part. I henhold til klausul 11.2 gælder kravet om forhåndsgodkendelse i klausul 11.1.c imidlertid ikke, hvis MVO'erne er gruppevirksomheder, forudsat at de respekterer de forskellige prisordninger for tale- og datatjenester. Når en part selv tilbyder roaming til en tredjepart (ikke en gruppevirksomhed), som er en "tale-MVNO", og tilbyder tjenester, som hovedsagelig svarer til en end-to-end-mobiltaletjeneste set ud fra en kundes synspunkt i henhold til klausul 11.1.b, er denne part i henhold til klausul 11.3 endvidere forpligtet til at tillade den anden part også at udbyde deres modtagne nationale roamingkapacitet til sådanne "tale-MVNO'er".

5.4. Varighed

34. Aftalen gælder indtil den 31. december 2011, hvorefter den automatisk forlænges med en periode på to år, medmindre begge parter opsiger den med to års varsel.

6. PARTERNES ARGUMENTER

35. Parterne redegør først og fremmest for behovet for deres aftale om fælles udnyttelse af 3G-net i finansiel henseende. De hævder mere specifikt, at fælles udnyttelse af net er nødvendig, for det første fordi 3G-netinfrastruktur er dyrere end dens forgængere som følge af den langt større nødvendige antennetæthed, nemlig to gange så høj som 2G GSM-net, for det andet fordi forventningerne til 3G-tjenesteindtægter er blevet nedjusteret, siden der blev tildelt 3G-licenser, og for det tredje fordi deres kapitalanskaffelsesomkostninger er steget som følge af den generelle nedgang i mobiltelekommunikationsindustrien. Som følge af aftalen forventer parterne en reduktion på indtil 30 % af deres investeringer i netinfrastruktur med yderligere besparelser på netdriftsomkostningerne.

36. Artikel 81, stk. 1: Parterne hævder, at aftalen ikke har til formål eller til følge at begrænse konkurrencen mærkbart inden for fællesmarkedet i strid med artikel 81, stk. 1, idet deres fremtidige site-sharing og eventuelle RAN-sharing ikke vil føre til en fælles udnyttelse af grundnet, og fordi aftalen forudsætter, at parterne fastholder fuld konkurrence på service- og detailniveauet. Endvidere vil arbejdet med planlægning, udformning og drift af net fortsat foregå uafhængigt, og eventuel videregivelse af tekniske informationer vil være begrænset til det nødvendige minimum.

37. Artikel 81, stk. 3: Den vigtigste potentielle konkurrencebegrænsning vedrører begrænsningerne for salg af kapacitet til "data-MVNO'er". Hvis aftalen anses for at begrænse konkurrencen, hævder parterne subsidiært, at den kan fritages efter artikel 81, stk. 3. I betragtning af de store licensomkostninger efterfulgt af et voldsomt fald i den kommercielle værdi af 3G-spektret hævder parterne, at fælles udnyttelse af infrastruktur vil sætte dem i stand til at reducere kapital- og driftsudgifterne ved at reducere deres investeringer i netinfrastruktur og deres netdriftsomkostninger. Ifølge parterne er dette nødvendigt, idet infrastrukturdeling vil bidrage til at lette nogle af byrderne som følge af den samtidige åbning af adgangen til 3G-markedet i EU. Parterne hævder endvidere, at den valgte fremgangsmåde er i overensstemmelse med den politik, der følges af RegTP, den tyske nationale regulerende myndighed, samt af andre nationale regulerende myndigheder såsom Oftel i Det Forenede Kongerige. Infrastrukturdeling er desuden nødvendig som følge af planlægningsrestriktioner og af miljøhensyn.

38. Parterne hævder, at forbrugerne i sidste ende vil få en fordel gennem levering af hurtigere, mere innovative 3G-tjenester til lavere priser. Endelig fremfører de, at konkurrencen ikke blot vil blive bevaret, men øget på markederne for 3G-net og -tjenester i Tyskland, idet aftalen vil muliggøre en tidligere og mere komplet netudbygning, hvilket vil sætte gang i konkurrencen.

7. KONKLUSION

39. Kommissionen har til hensigt at afgive en positiv udtalelse om den anmeldte aftale. Inden da opfordrer den tredjeparter til at indsende deres bemærkninger senest en måned efter offentliggørelsen af denne meddelelse til nedenstående adresse eller faxnummer med angivelse af sag COMP/N.38.369 - Rahmenvertrag T-Mobile Deutschland/VIAG Interkom (anmeldelse).

Europa-Kommissionen Generaldirektoratet for Konkurrence

Direktorat C

B - 1049 Bruxelles Fax (32-2) 296 70 81 E-post: wolf.sauter@cec.eu.int

40. Hvis den part, der fremsætter bemærkninger, mener, at bemærkningerne indeholder forretningshemmeligheder, skal den angive de passager, som efter dens mening ikke bør offentliggøres med den begrundelse, at de indeholder forretningshemmeligheder eller andet fortroligt materiale, samt anføre grundene hertil. Hvis Kommissionen ikke modtager en begrundet anmodning, vil den gå ud fra, at bemærkningerne ikke indeholder fortrolige oplysninger.

(1) Kommissionen har også modtaget en tilsvarende anmeldelse fra BT Cellnet Limited (og BT 3G Limited) og One2One Personal Communications Limited af 6.2.2002 angående en aftale om 3G Network Deployment og 3G Bilateral Roaming for Det Forenede Kongerige. Denne aftale behandles særskilt (sag COMP/N.38.370 - UK Agreement).

(2) EFT C 53 af 28.2.2002, s. 18.

(3) I august 2000 tildelte den tyske regering seks 3G-licenser efter en frekvensauktionsprocedure til en værdi af 50,8 mia. EUR. De selskaber, der tildeltes licenserne, var T-Mobile, Vodafone-Mannesmann, E-Plus, Viag Interkom Group, Group 3G og Mobilcom multimedia.

(4) "Indførelse af mobilnet af tredje generation i EU: Status og vejen frem" (KOM(2001) 141 endelig af 20.3.2001).

(5) Første generation var GSM 900, anden generation DCS 1800 (betegnes nu GSM 1800); GPRS anses ofte for et mellemtrin (eller "2,5G") mellem 2G og 3G.

(6) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF (EFT L 117 af 7.5.1997, s. 15). I dette direktiv fastsættes procedurerne for udstedelse af tilladelser med henblik på udbud af teletjenester og vilkårene for sådanne tilladelser.

(7) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 128/1999/EF (EFT L 17 af 22.1.1999, s. 1).

(8) "Indførelse af mobilnet af tredje generation i EU: status og vejen frem" (KOM(2001) 141 endelig 20.3.2001).

(9) Ibidem, punkt 4.3.

(10) "På vej mod fuld dækning med mobilnet af tredje generation" (KOM(2002) 301 endelig af 11.6.2002).

(11) En række andre nationale regulerende myndigheder i EU har udsendt vejledninger om betingelserne for, at infrastrukturdeling er forenelig med de nationale licens- og lovkrav. I Tyskland har RegTP offentliggjort sin fortolkning af UMTS Award Conditions på baggrund af de seneste teknologiske fremskridt, RegTP (6.6.2001), som kan ses på www.regtp.de. I maj 2001 offentliggjorde Oftel, som er den britiske nationale regulerende myndighed, en orienterende note om "3G mobile infrastructure sharing in the UK", som kan ses på http://www.oftel.gov.uk/publications/mobile/infrashare0501.htm. Den nederlandske og franske nationale lovgivende myndighed har offentliggjort lignende vejledende dokumenter, som kan ses på deres websites på http://www.opta.nl/download/concept_notitie_nma_vw_opta_umts_netwerken_190701.pdf og hhv. http://www.art-telecom.fr/dossiers/umts/partage-infras.htm

(12) En række andre nationale regulerende myndigheder i EU har udsendt vejledninger om betingelserne for, at infrastrukturdeling er forenelig med de nationale licens- og lovkrav. I Tyskland har RegTP offentliggjort sin fortolkning af UMTS Award Conditions på baggrund af de seneste teknologiske fremskridt, RegTP (6.6.2001), som kan ses på www.regtp.de. I maj 2001 offentliggjorde Oftel, som er den britiske nationale regulerende myndighed, en orienterende note om "3G mobile infrastructure sharing in the UK", som kan ses på http://www.oftel.gov.uk/publications/mobile/infrashare0501.htm. Den nederlandske og franske nationale lovgivende myndighed har offentliggjort lignende vejledende dokumenter, som kan ses på deres websites på http://www.opta.nl/download/concept_notitie_nma_vw_opta_umts_netwerken_190701.pdf og hhv. http://www.art-telecom.fr/dossiers/umts/partage-infras.htm

(13) "Logisk distinkt" vil sige, at et enkelt fysisk netelement ifølge sin programmering kan udføre logisk distinkte operationer for de to net, som om der var tale om to særskilte Nodes B eller RCS.

(14) Kredsløbskobling er en transmissionsteknik, der er baseret på en kontinuerlig strøm af data via en permanent forbindelse mellem oprindelses- og destinationspunkterne under et opkalds varighed. Pakkekobling er en mere effektiv transmissionsteknik baseret på opdeling af de transmitterede informationer i pakker, som sendes særskilt, idet nettet kun anvendes, når der skal sendes data.

(15) MVNO'er er virksomheder med egen mobilnetkode og egne IMSI-numre eller tilsvarende for 3G, men som ikke besidder en licens til at drive trådløse frekvenser.