6. 3. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 56/27 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om erhvervsuddannelse for visse førere af køretøjer, 
der transporterer farligt gods ad landevej 
(89/C 56/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 5. juli 1988 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 75 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for transport og kommunikation, som 
udpegede Corell Ayora til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. december 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 261. plenarforsamling, mødet den 
14. december 1988, enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Den gældende ordning vedrørende transport af 
farligt gods og obligatorisk uddannelse af chauf­
fører 
1.1.1. ØSU gør opmærksom på, at fag- og erhvervs­
organisationerne og de berørte transportvirksomheder 
længe har været konstant bekymret over, at chauffører, 
der transporterer farligt gods, har været fritaget for 
uddannelse på sikkerhedsområdet. 
1.1.2. Efter ulykken i Los Alfaques (nær Tarragona 
i Spanien) den 11. juli 1978 indførtes der i række euro­
pæiske lande en obligatorisk uddannelse af chauffører, 
der udfører national og international transport af farligt 
gods i tanke, i tankbatterier og i tankcontainere med 
en kapacitet på over 3 000 liter per transportenhed. 
Uddannelsen blev obligatorisk den 1. januar 1983 i tyve 
europæiske lande, heriblandt samtlige EF-lande, med 
undtagelse af Grækenland og Irland, på grundlag af 
den europæiske konvention om international transport 
af farligt gods ad vej (ADR) af 30. september 1957. 
Grækenland undertegnede konventionen den 27. juni 
1988, hvorefter Irland er det eneste land, som endnu 
ikke har tiltrådt denne internationale ordning for trans­
port af farligt gods ad vej (]). 
1.1.3. ØSU gør opmærksom på, at de lande, som 
har tiltrådt ADR, i foråret 1987 besluttede, at den 
obligatoriske uddannelse inden 1996 skulle udvides til 
at omfatte chauffører, som udfører international trans­
port af emballeret farligt gods. 
Under det igangværende arbejde har det vist sig, at 
denne udvidelse giver anledning til forskellige, meget 
komplicerede problemer, både på grund af vanske­
ligheden ved at få klarhed over de mangfoldige situa­
tioner, som forekommer i praksis, og på grund af 
omfanget af denne uddannelse, som vil berøre alle 
førere af erhvervskøretøjer samt transport af alt farligt 
gods. 
(') Se bilag med fortegnelse over lande, som har undertegnet 
ADR-konventionen. I modsætning til transport i tanke forekommer der i 
praksis ingen transport af fuld last med blandet embal­
leret gods ad landevej, da disse transporter normalt 
foregår via de sædvanlige distributionskanaler, herun­
der postvæsenet, som omfatter vej-, bane-, sø- og luft­
transport samt flod- og kanaltransport. 
1.1.4. ØSU vil i denne forbindelse gerne fastslå, at 
den reelle sikkerhed i forbindelse med transport af 
farligt gods i medfør af gældende international lovgiv­
ning for så vidt angår emballeret gods — men ikke gods 
i tanke, i tankbatterier og i tankcontainere — intet har 
at gøre med chaufførens håndtering af godset, men i 
hovedsagen beror på kvaliteten af den emballage, som 
er foreskrevet for de enkelte produkter, og på anvendel­
sen af egnede køretøjer. Der bør således i chaufførud­
dannelsen gøres opmærksom på dette. 
1.1.5. ØSU henleder opmærksomheden på, at der 
ifølge de foreliggende statistikker om transport af em­
balleret gods i praksis ikke forekommer ulykker, som 
skyldes emballagefejl. Emballeret gods udgør en relativt 
lille del af den samlede mængde farligt gods, som trans­
porteres ad landevej, og indebærer kun begrænsede 
risici. 
Det farlige gods, som hyppigst transporteres ad vej i 
tanke — gas (klasse 2), brændbare væsker (klasse 3), 
giftstoffer (klasse 6.1) og ætsende stoffer (klasse 8) — 
udgør mere end 3/4 af transporten af farligt gods ad 
landevej. Selv om disse transporter forekommer hyp­
pigst og er de farligste, så er sikkerhedsniveauet her, 
takket være den gældende ordnings effektivitet, virk­
somhedernes og chaufførernes professionalisme og kva­
liteten af det benyttede materiel, højere end inden for 
den øvrige vejtransport i Europa. Det fremgår af de 
ulykkesstatistikker, som er blevet analyseret i Tyskland 
inden for rammerne af TOPAS-projektet(2), at mens 
der gennemsnitligt forekommer en ulykke med tilskade­
komne med en traditionel lastvogn per en million kilo­
meter, så indtræffer en sådan ulykke kun for hver 6,6 
millioner kørte kilometer med en tankvogn. Ifølge en 
statistik fra Det Forenede Kongerige skulle risikoen for 
at blive dræbt af et lyn være fire gange højere end 
risikoen for at blive dræbt af farligt gods på landevejene. 
(2) TOPAS-tankvogn med optimalt passivt og aktivt sikkerheds­
system. 
Nr. C 56/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 3. 89 
I betragtning af det store antal trafikulykker, som ifølge 
statistikkerne skyldes, at en del chauffører mangler den 
fornødne uddannelse og erfaring, beklager ØSU, at der 
med dette forslag til direktiv lægges op til en specifik 
erhvervsuddannelse, uden at man først på EF-plan har 
udbygget eller ændret de krav, der i direktiv 80/1263/ 
EØF stilles til samtlige chaufførers faglige uddannelse. 
1.1.6. ØSU konstaterer, at det afgørende, når det 
drejer sig om farligt affald, ikke er faren eller sikker­
hedsforanstaltningerne under transport, men de stadig 
større problemer med at bortskaffe eller deponere det 
under overholdelse af de gældende miljøbeskyttelses­
krav. Det er derfor ØSU's opfattelse, at man fremfor 
blot at uddanne chaufførerne snarere bør informere 
transportvirksomhederne om, hvorledes man kontrolle­
rer, identificerer og underretter om transporter af farligt 
affald, i overensstemmelse med direktiverne 78/319/ 
EØF og 84/631/EØF, hvis man vil forbedre den økologi­
ske forvaltning af farligt affald. 
ØSU glæder sig over, at man på Den Paritetiske Forsam­
ling af Stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS)/ 
EØF's møde den 22. september 1988 vedtog Muntingh-
resolutionen imod ubegrundet flytning af farligt affald. 
ØSU går ligeledes ind for, at den konvention, som De 
Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP) er i færd 
med at udarbejde om farligt affald, bliver suppleret 
med almengyldige, bindende forskrifter, der kan sikre 
en endegyldig, økologisk forvaltning af sådant affald. 
1.1.7. ØSU mener også, af EF's im- og eksport af de 
specifikke kemiske produkter, som omtales i bilag 1 til 
forordning (EØF) nr. 1734/88, som følge af den fastsatte 
meddelelsesprocedure i forbindelse med disse stoffer 
kun bør foretages af transportvirksomheder, hvis chauf­
fører har den fornødne uddannelse eller har godtgjort 
at besidde de nødvendige kvalifikationer. 
1.1.8. ØSU kan oplyse, at forskrifterne vedrørende 
transport af forurenende stoffer vil blive indarbejdet i 
Den europæiske konvention om international transport 
af farligt gods ad Vej (ADR) gennem offentliggørelse 
inden 1990 af den nye klasse 9, som nu er under udarbej­
delse. Listen i bilag 1 a til dette forslag til direktiv kan 
således komme til at overlappe listen over forurenende 
stoffer i ADR's kommende klasse 9. 
ØSU er indforstået med, at erhvervsuddannelse af 
chauffører, som transporterer forurenende stoffer, skal 
indgå i Kommissionens globale målsætninger. Om 
denne obligatoriske chaufføruddannelse kan der dog 
ikke forelægges et forslag til direktiv, så længe der 
ikke findes en passende international ordning, der klart 
definerer klassificeringskriterierne for forurenende stof­
fer samt fremgangsmåder for transport, bortskaffelse 
eller deponering. 1.1.9. Af alle de her nævnte årsager mener ØSU, at 
Kommissionen ud fra princippet om fri bevægelighed 
for varer i Europa, og navnlig for farlige stoffer, må gøre 
en virkelig indsats for at overvåge, at medlemsstaterne 
gennemfører bestemmelser om national vejtransport, 
som er baseret på samme principper, som finder anven­
delse på international transport i ADR, ligesom Kom­
missionen må overvåge, at de nationale bestemmelser 
gradvis gøres ensartede og bringes i overensstemmelse 
med ADR. 
1.2.0. Hvis dette mål skal nås, mener ØSU, at Kom­
missionen fremover må gøre sig stærkere gældende 
ved udformningen af ADR-bestemmelser gennem en 
koordinering af medlemsstaternes synspunkter — med­
lemsstaterne udgør et flertal inden for ADR — ligesom 
den må opmuntre EF-landene til at tilstræbe yderligere 
forenkling gennem harmonisering af de nuværende og 
fremtidige ordninger på såvel nationalt, EF- som inter­
nationalt plan. 
1.2.1. ØSU tilslutter sig målsætningerne i dette for­
slag til direktiv. Det ønsker imidlertid, at artikel 7, 
stk. 1, suppleres med en henvisning til den nugældende, 
internationale ADR-ordning, så man undgår overlap­
pende forskrifter og lister over eksisterende farlige 
stoffer. 
1.2.2. Kun derigennem vil det være muligt på EF-
plan at styrke den eksisterende ordning, uden at den 
kompliceres yderligere, og det vil tillige være muligt at 
opnå, at en liberalisering af transportområdet falder 
sammen med harmoniseringen af konkurrencevilkårene 
mellem vejtransportvirksomhederne i de forskellige EF-
lande. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Direktivforslagets indhold 
2.1.1. Begrundelse 
2.1.1.1. Selv om det på nuværende tidspunkt kun er 
et begrænset antal chauffører, som får en obligatorisk 
uddannelse, nemlig de chauffører, som transporterer 
farlige stoffer i tanke, i tankbatterier og i tankcontainere 
med en samlet kapacitet på over 3 000 liter per trans­
portenhed, så transporterer disse chauffører mere end 
3/4 af alt farligt gods ad landevej. 
2.1.1.2. En udvidelse af den obligatoriske uddannelse 
til at omfatte transport af emballeret gods betyder, at 
samtlige chauffører, som transporterer alle former for 
farligt gods, skal have en obligatorisk uddannelse. Et 
sådant generelt krav om obligatorisk uddannelse må 
efter ØSU's opfattelse ikke resultere i en nednivellering 
af den nuværende obligatoriske uddannelse. Men et 
sådant generelt krav om uddannelse vil få den uheldige 
virkning, at chaufførstandarden inden for transport af 
farlige stoffer i tanke ad landevej forringes, og det er 
6. 3. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 56/29 
netop dette område, som frembyder de største farer for 
både mennesker og miljø. 
2.2. Direktivforslagets tekst 
2.2.1. ØSU finder ikke, at det er en fornuftig grænse, 
der i artikel 1 sættes for dette direktivs anvendelse, da 
den er baseret på køretøjets højeste tilladte vægt og 
ikke på den maksimale mængde af transporteret farligt 
gods. En sådan grænse for direktivets anvendelse er dels 
i modstrid med principperne i ADR om fritagelse for 
begrænsede mængder, jf. Rand nr. 10.011, og dels vil 
den, hvis den fastholdes, medføre diskrimination mel­
lem chauffører, som kører med farligt gods i varevogne 
eller personbiler, og chauffører med køretøjer, hvis 
højeste tilladte vægt er mere end 3,5 tons. Derfor bør 
den foreliggende ADR-tekst herom, som også ADR-
eksperter anførte ved vedtagelsen af dokumentet om 
uddannelse af chauffører til transport af emballeret 
gods, tages op til revision, så der tages hensyn til Rand 
nr. 10.011 og de særlige betingelser i forbindelse med 
transport inden for klasse 1 til 7. 
2.2.2. ØSU konstaterer, at listerne over farligt gods, 
som omtales i artikel 2, stk. 8, ikke svarer til ADR-
ordningens. 
Selv om listen i bilag 1 stort set svarer til ADR's 
fortegnelse over farligt gods, så er listen suppleret, idet 
der er medtaget tre andre former for stoffer: 
— Listen over forurenende stoffer (bilag 1 a), som 
mærkværdigvis er baseret på listen over forurenende 
stoffer, som kan skade livet i havet. Denne liste 
er derfor ikke repræsentativ for de farer, som er 
forbundet med de forurenende stoffer, som trans­
porteres ad landevej. 
— En vilkårlig liste (bilag 1 c) over farligt affald, for 
hvilket der helt mangler udvælgelseskriterier for så 
vidt angår bortskaffelse under hensyntagen til der 
omgivende miljø. 
— Andre stoffer, angående hvilke erfaringen skulle 
have vist eller kan vise, at de er så farlige, at bestem­
melserne i dette forslag til direktiv bør bringes i 
anvendelse. (Se bilag 1, sidste afsnit.) 
ØSU mener, at udarbejdelsen af lister over disse tre 
typer af stoffer på EF-plan uvægerligt vil medføre en 
mangedobling af de eksisterende bestemmelser og kom­
plicere disse såvel praktisk som juridisk, samtidig med 
at de eksisterende bestemmelsers effektivitet svækkes. 
De her anførte bemærkninger gælder ligeledes artikel 2, 
stk. 9, samt artikel 6. 
2.2.3. Undtagelsesordningen i artikel 3 er baseret på 
vilkårlige kriterier, som ikke er definerede i en interna­
tional ordning, og kunne efter ØSU's opfattelse krænke 
grundprincippet om ensartet anvendelse af en ordning, 
som giver garanti for transportsikkerhed og ens konkur­rencevilkår mellem virksomheder i de forskellige EF-
lande. 
2.2.4. ØSU mener, at ordene »i påkommende tilfæl­
de« i artikel 4, stk. 1, sidste punktum, skal udgå. ØSU 
mener således, at uddannelsen af førere under alle om­
stændigheder bør omfatte praktisk erfaring. 
I henhold til stk. 2 i samme artikel kan chauffører med 
mindst 5 års chaufførerfaring fritages for uddannelsen. 
For at opnå øget sikkerhed må det kræves, at alle 
chauffører, herunder chauffører med erfaring, får en 
uddannelse. ØSU anbefaler derfor, at stk. 2 udgør. 
2.2.5. ØSU mener, at erhvervsuddannelsesbeviset, 
som omtales i artikel 5, kun bør have gyldighed i 3 år, 
således som det er tilfældet ifølge nogle medlemsstaters 
lovgivning. Chauffører, som transporterer farligt gods, 
bør således deltage i en særlig uddannelse hvert tredje 
år. 
2.2.6. Endelig mener ØSU, at de love og administrati­
ve bestemmelser, som medlemsstaterne i henhold til 
artikel 7 skal sætte i kraft, overlapper det mandat, som 
disse medlemsstater har givet De Forenede Nationers 
Økonomiske og Sociale Råd og dets hjælpeorganer, 
hvem det i de sidste 30 år har påhvilet at udarbejde 
regler for transport af farligt gods. 
For at undgå overlapninger i det igangværende arbejde 
og for at sikre udformningen af ensartede regler bør 
dette ansvar fortsat påhvile disse internationale or­
ganer. 
2.3. Aktioner på EF-plan 
2.3.1. ØSU mener, at det — i overensstemmelse med 
målsætningerne i forslaget til direktiv — afgjort er 
muligt at styrke ordningen vedrørende transport af 
farligt gods, og navnlig at kræve passende faglige kvali­
fikationer af chauffører og fragtmænd, uden at det går 
ud over de gældende ADR-bestemmelser. 
Hvis dette mål skal nås, mener ØSU, at det er nødven­
digt ufortøvet og uafhængigt af, men i overensstemmel­
se med ADR, at iværksætte følgende specifikke foran­
staltninger: 
— Rådets første direktiv af 4. december 1980 om indfø­
relse af et EF-førerbevis (direktiv 80/1263/EØF of­
fentliggjort i EFT nr. L 375 af 31.12.1980) ændres 
gennem en tilføjelse til bilag 2 til dette direktiv — 
som omgandler minimumskrav vedrørende sikker­
hed og ulykkesfaktorer — af et nyt krav om teore­
tisk basisuddannelse inden for sikkerhedsforan­
staltninger i tilfælde af ulykker og lignende begi­
venheder i forbindelse med transport af farligt gods 
ad vej. Man bør i den forbindelse have kendskab til 
følgende: 
Nr. C 56/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 3. 89 
a) De vigtigste risikotyper, som er forbundet med 
de forskellige farlige stoffer ifølge ADR-klassifi-
kationerne of andre farlige stoffer, som kan 
frembyde farer for mennesker og miljø; 
b) Forebyggelses- og sikkerhedsforanstaltninger 
ved de forskellige risikotyper; 
c) Adfærd efter ulykker (førstehjælp, trafiksikker­
hed, elementær viden om anvendelse af beskyt­
telsesudstyr osv.); 
d) Betydning af mærkning og fareangivelser på kø­
retøjer og emballeret, farligt gods. 
— Rådets direktiv 74/561/EØF om adgang til erhvervet 
med godstransport ad landevej i indenlandsk og 
international transport ændres gennem en indføjelse 
i det i bilaget til dette direktiv indeholdte minimums-
program for faglig uddannelse af særlige bestemmel­
ser om transport af farligt gods ad vej. 
Denne supplerende bestemmelse skal bl.a. vedrøre ud­
dannelse af chauffører med hensyn til kontrol- og med-
delelsesprocedurer for transport af særligt farligt gods, 
som omfattes af forordning (EØF) nr. 1734/88, samt 
transport af særligt affald, som omfattes af direktiv 84/ 
63l/EØF, for dels at sikre, at der ved international 
handel med disse produkter tages hensyn til beskyttel­
sen af mennesker og miljø, dels af hensyn til en økolo­
gisk forvaltning af farligt affald gennem en aflosning 
af dette på steder, som de kompetente offentlige myn­
digheder specielt har godkendt. 
Endelig ville farerne i forbindelse med håndtering af 
farlige stoffer i vid udstrækning begrænses, hvis der i 
de virksomheder, der forhandler sådanne stoffern, blev 
ansat en specialuddannet medarbejder med særligt an­
svar for dette område. 
2.3.2. ØSU mener, at Kommissionens prioriterede 
målsætning bør være fuld gennemførelse i alle medlems-
Bryssel, den 14. december 1988. stater angående såvel indenlandske som international 
transport af den internationale konvention ADR om 
transport af farligt gods ad vej. Denne konvention er 
allerede tiltrådt af 21 lande, hvoraf 11 EF-lande. 
Med henblik herpå mener ØSU, at 
1. Kommissionen bør foreslå og kræve, at medlemssta­
terne, såvel i indenlandsk som international trans­
port, anvender ADR's forskrifter. 
2. Kommissionen bør foreslå, at medlemslandene ind­
byrdes harmoniserer kriterierne for anvendelse af 
ADR's forskrifter. 
3. Kommissionen bør ikke med dette nye direktiv over­
tage den rolle, som varetages af andre internationale 
organer, f.eks. FN, IMO, ADR, Internationalt regle­
ment for befordring af farligt gods på Jernbanen 
(RID), der udarbejder sikkerhedsforskrifter for de 
forskellige transportformer. 
Dette er vigtigt, hvis man vil undgå overlappende 
regler, hvilket ville give anledning til usikkerhed. 
Hvis de gældende regler er utilstrækkelige, bør 
Kommissionen søge at indkalde medlemsstaterne til 
samråd med det formål, at de hver især fremlægger 
fælles forslag i de internationale organer, som er 
kompetente på området. 
4. For så vidt angår forpligtelsen til at uddanne chauf­
fører, som transporterer farligt gods, som foreskre­
vet i Rand nr. 10.315, bør EF sikre sig, at bestemmel­
serne finder anvendelse i medlemsstaterne, og træffe 
de nødvendige foranstaltninger til harmonisering af 
anvendelseskriterierne ved at fremlægge standardi­
serede uddannelsesprogrammer, som nævnt i direk­
tivforslagets sidste »betragtning«. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
6. 3. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 56/31 
BILAG 
Fortegnelse over aftalepartnerne i Den europæiske konvention om international transport af farligt gods ad 
Vej (ADR) 
af 30. september 1957 
Ikrafttrædelsesdato: 29. januar 1968 
Ikrafttrædelsesdato for bilag A og B: 29. juli 1968 
Belgien 
Danmark 
Det Forenede Kongerige 
Finland 
Frankrig 
Grækenland (siden 27. juni 1988) 
Italien 
Jugoslavien 72/(') 
Luxembourg 
Nederlandene 
Norge 
Polen 
Portugal 
Schweiz 
Spanien 
Sverige 
Tjekkoslovakiet 72/ (') 
Ungarn 72/(') 
Vesttyskland 
Østrig 
Østtyskland 72/(') 
(') 72: Lande, som har fremsat forbehold med hensyn til mæglingsklausulen (artikel 11 i konventionen). 
Tjekkoslovakiet er ikke bundet af artikel 10.