EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 26.2.2020 SWD(2020) 503 final ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE Landerapport for Danmark 2020









Ledsagedokument til MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, DET EUROPÆISKE RÅD, RÅDET, DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK OG EUROGRUPPEN Det europæiske semester 2020: Vurdering af fremskridt med strukturreformer, forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer samt resultater af de dybdegående undersøgelser i henhold til forordning (EU) nr. 1176/2011 {COM(2020) 150 final}



Sammenfatning 1.Økonomiske forhold og fremtidsudsigter 2.Fremskridt med de landespecifikke henvisninger 3.Reformprioriteter 3.1Offentlige finanser og beskatning 3.2.Finanssektoren 3.3.Arbejdsmarked, uddannelse og sociale spørgsmål 3.4.Konkurrenceevne, reformer og investeringer 3.5.Miljømæssig bæredygtighed A.Oversigtstabel B.Kommissionens gældsholdbarhedsanalyse og finansielle risici C. Standardtabeller D.Investeringsvejledning vedrørende Fonden for Retfærdig Omstilling 2021-2027 for Danmark E.Fremskridt hen imod målene for bæredygtig udvikling Referencer Tabeller 3.2.1. Indikatorer for finansiel soliditet, alle banker i Danmark 3.4.1. Udvalgte indikatorer for virksomhedernes digitalisering, 2019 (% af virksomhederne)

C.1 Finansmarkedsindikatorer C.2 Centrale indikatorer i den sociale resultattavle C.3 Arbejdsmarkeds- og uddannelsesmæssige indikatorer C.4 Indikatorer for social inklusion og sundhed C.5 Resultat- og politikindikatorer for produktmarkedet C.6 Grøn vækst Figurer 1.1. Vækst i BNP og drivkræfterne bag 1.2. Bidrag til potentiel vækst 1.3. Prisudvikling — varer og tjenesteydelser 1.4. Bidrag til eksportvækst 1.5. Primær indkomst (% af BNP) 1.6. Ændring i enhedslønomkostninger 1.7. Indtægter fra pensionsafkastskat og 10-årig statsobligationsrente 2.1. Implementering d.d. af landespecifikke henstillinger fra 2011-2019 3.2.1. Udlånsvækst 3.2.2. Husholdningernes gæld 3.2.3. Nominelle priser på fast ejendom 3.2.4. Realkreditlån fordelt på type

3.3.1. Reelle lønomkostninger pr. ansat (BNP-deflator, national valuta) 3.3.2. Unge: under uddannelse, beskæftigelsesfrekvens, ledighedsprocent, ledighed ift. befolkning, NEET 3.3.3. Risiko for fattigdom eller social udstødelse, aldersgrupper 3.3.4. Dårligt præsterende inden for læsning fordelt på socioøkonomisk status (ESCS, 2018) 3.3.5. Personer med lang videregående uddannelse 3.4.1. Udvikling i betalingsbalancens løbende poster 3.4.2. Udvikling i bytteforholdet 3.4.3. Arbejdsproduktivitet fordelt på brancher 3.4.4. Jobnedlæggelse pr. sektor 3.4.5. Bidrag fra vækst i immateriel kapital til produktivitetsvækst 3.5.1. Drivhusgasemissioner fordelt på sektorer 3.5.2. Energieffektivitet: Primært og endeligt energiforbrug 3.5.3. Vedvarende energi: Andel i det endelige bruttoenergiforbrug 3.5.4. Indtægter fra miljøafgifter (% af det samlede provenu) Bokse 2.1. EU-FONDE OG -PROGRAMMER TIL FORDEL FOR STRUKTURELLE UDFORDRINGER OG FREMME AF VÆKST OG KONKURRENCEEVNE I DANMARK 3.1.1. Indkomstneutral skattereform i den personlige indkomstskat 3.4.1. Investeringsrelaterede udfordringer og reformer i Danmark 3.5.1. Overgang til en lavemissionsøkonomi

Danmark har nydt godt af en lang periode med vedvarende og afbalanceret økonomisk vækst, men der er stadig nogle udfordringer. Der er afsat ekstra offentlige midler til uddannelse, forskning og transport med henblik på at øge produktiviteten og styrke konkurrenceevnen på lang sigt. Reglerne for bekæmpelse af hvidvask er blevet strammet, men der vil være behov for flere foranstaltninger til at genoprette tilliden til de danske finansielle institutioners integritet og evner til at bekæmpe hvidvask. Til trods for de seneste foranstaltninger udgør den store gæld i husholdningerne sammen med høje boligpriser og risikobetonede lån fortsat en potentiel risiko for den finansielle stabilitet. Danmarks ambitiøse mål for nedbringelse af drivhusgasemissioner vil kræve betydelige investeringer og reformer af hele økonomien (). Den økonomiske vækst har med 2,4 % i gennemsnit siden 2015 været solid og langt over gennemsnittet for euroområdet. Forbruget og investeringerne har ydet det største bidrag til væksten i denne periode. Husholdningerne har oplevet pæne indkomststigninger, som både er gået til at øge forbruget og nedbringe gælden. Arbejdsmarkedsreformer og en tilstrømning af arbejdstagere primært fra EU har bidraget til en markant stigning i arbejdsstyrken. Det har understøttet en længerevarende økonomisk vækst i Danmark, uden samtidig at føre til en overophedning af arbejdsmarkedet. I 2018 nåede beskæftigelsesfrekvensen op på 77,5 %, hvilket er langt over det langsigtede gennemsnit, mens ledigheden faldt til 5,1 %. Forbrugerprisinflationen var fortsat beskeden og lå på 0,7 % i 2019. Investeringerne er steget betragteligt siden 2012. Navnlig er erhvervsinvesteringerne steget kraftigt, og siden 2015 har boligbyggeriet bidraget til denne investeringsvækst med hjælp fra stigende boligpriser. Investeringerne udgjorde 22,0 % af BNP i 2018, hvilket er langt over gennemsnittet for euroområdet. De offentlige investeringer udgjorde omtrent 3,5 % af BNP, hvilket er lidt lavere end toppunktet i 2014. Overskuddet på betalingsbalancens løbende poster skønnes at være nået over 8 % af BNP i 2019 som følge af en solid vareeksport. Den danske eksport har vist sig at kunne stå imod den økonomiske tilbagegang i flere af Danmarks handelspartnere, hvilket er tegn på, at eksportens produktsammensætning er mindre følsom over for konjunkturudviklingen. Succesfulde danske multinationale selskaber skaber ekstra fremdrift i vareeksporten og den økonomiske vækst. De store nettoaktiver over for udlandet medfører, at Danmark modtager kapitalindkomst fra udlandet, og dette yder et stort bidrag til betalingsbalancens løbende poster. De fortsat store opsparinger i husholdningerne bidrager også til det betragtelige overskud på betalingsbalancens løbende poster. Realvæksten i BNP forventes at aftage til omkring 1,5 %, hvilket er en smule under potentialet. Det private forbrug forventes fortsat at udgøre den største drivkraft for væksten. Efterspørgslen efter arbejdskraft forventes at stige i et lavere tempo, men virksomhederne risikerer alligevel at få vanskeligt ved at ansætte kvalificeret arbejdskraft. I betragtning heraf ventes lønningerne at vokse hurtigere end produktiviteten, hvilket vil hæmme konkurrenceevnen. Der ventes ikke nogen større udvikling i investeringerne i lyset af opbremsningen i verdensøkonomien og en afkøling af boligmarkedet. Det offentlige budgetoverskud i 2019 anslås at være nået op på 2,2 % af BNP og kan primært tilskrives en betydelig stigning i indtægterne fra pensionsafkastskatten. Der ventes overskud på budgettet i 2020, mens det ventes at være tæt på ligevægt i 2021, idet virkningen af de uventet høje indtægter fra pensionsafkastskatten aftager, og de offentlige udgifter til navnlig uddannelse, forskning og sundhed efter planen vil stige. Derudover vil tilbagebetalingen mellem 2020 og 2022 af den for meget opkrævede ejendomsværdiskat (som beløber sig til 0,8 % af BNP) også være med til at nedbringe overskuddet. Danmark står over for et betydeligt investeringsbehov. Selv om Danmark har et investeringsvenligt erhvervsklima, lægger visse forhold en dæmper på investeringerne. Investeringer i forskning og innovation er koncentreret i et mindre antal større virksomheder. Hvis investeringerne blev spredt over flere forskellige virksomheder, ville der være en større spredning af innovation. Det stigende produktivitetsgab mellem store og små virksomheder tyder på svagheder i forbindelse med spredningen af teknologiske fremskridt. Det er også vigtigt at få ledt investeringerne over i erhvervs- og voksenuddannelse samt livslang læring for at forhindre misforhold mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer og spændinger på arbejdsmarkedet. Trængselsproblemerne omkring de større byer forventes at stige, og der er behov for at afkarbonisere transportsektoren. Hvis det skal lykkes Danmark at opfylde sine klima- og energimålsætninger og skabe en ny vækstmodel, skal landet have indkredset investeringsbehovene inden for grønne teknologier og bæredygtige løsninger og sikre tilstrækkelig finansiering til projekter på området. Danmark har gjort visse () fremskridt med at efterleve den landespecifikke henstilling fra 2019 vedrørende investeringer. Der er gjort visse fremskridt på følgende områder: ·Danmark har truffet foranstaltninger til at målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder. Der er afsat flere midler på finansloven for 2020 til forskning inden for energi og klimateknologi, men den indeholder ingen specifikke foranstaltninger til at udvide innovationsgrundlaget. Regeringen har præsenteret en særlig transportplan, som skal imødegå trængselsproblemerne i de mest belastede områder (afsnit 3.4). ·Danmark har truffet adskillige vigtige lovgivningsmæssige skridt, styrket tilsynet med og håndhævelsen af reglerne for bekæmpelse af hvidvask og øget de finansielle og menneskelige ressourcer inden for bekæmpelse af hvidvask, men der er stadig adskillige udfordringer (afsnit 3.2). Danmark klarer sig fortsat godt inden for indikatorerne i den sociale resultattavle, som understøtter den europæiske søjle for sociale rettigheder. Beskæftigelsen er høj, der er kun en lille forskel i beskæftigelsesfrekvensen mellem mænd og kvinder, og langtidsledigheden er fortsat en af de laveste i EU. Ledigheden er faldet yderligere i de seneste år. Til gengæld er andelen af unge, der forlader uddannelsessystemet tidligt, steget på det seneste og har nu nået et niveau, der ligger en smule over Europa 2020-målet på 10 % i 2018. Det er formodentlig forbundet med den stærke efterspørgsel efter arbejdskraft, som gør det lettere for folk at finde arbejde. Hvad angår uddannelse kan der konstateres en mindre stigning i den samlede andel af elever med ringe færdigheder, og andelen af udenlandskfødte elever, som præsterer dårligt inden for læsning, er næsten tre gange så stor som andelen af elever uden migrantbaggrund. Danmark har gjort pæne fremskridt i retning af målene under Europa 2020-strategien, navnlig inden for beskæftigelse, forskning og udvikling, drivhusgasemissioner, vedvarende energi og videregående uddannelse. Danmark forventes imidlertid ikke at nå målet for nedbringelse af antallet af personer, der er i risiko for fattigdom eller social udstødelse. Med hensyn til FN-målene for bæredygtig udvikling har Danmark gjort markante fremskridt inden for klimaindsatsen (mål nr. 13), hvor landet er verdensførende. Til gengæld er Danmarks resultater inden for kvalitetsuddannelse (mål nr. 4) i tilbagegang, selv om niveauet er tilfredsstillende (). I denne rapport undersøges følgende strukturelle aspekter, som synes at udgøre en særlig udfordring for dansk økonomi: ·Danmarks ambitiøse mål om at nedbringe drivhusgasemissionerne med 70 % i 2030 (i forhold til 1990-niveauet) vil kræve betydelige investeringer og reformer af alle dele af økonomien i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt. Hvis Danmark når dette mål, vil landet kunne øge den økonomiske vækst og jobskabelse og skabe sundhedsmæssige fordele. Danmarks stærke position med hensyn til mål nr. 13 om klimaindsatsen giver et godt udgangspunkt. Den europæiske grønne pagt kan understøtte Danmarks indsats ad forskellige kanaler, bl.a. gennem grønne investeringer og ved at øge efterspørgslen efter dansk klimateknologi. Når det kommer til at nå 2030-målene for drivhusgasemissioner, der ikke er omfattet af EU's emissionshandelssystem, står Danmark over for en udfordring med at nedbringe emissionerne inden for transport og landbrug. ·Kommissionens forslag til en mekanisme for en retfærdig omstilling inden for rammerne af den næste flerårige finansielle ramme for 2021-2027 omfatter en Fond for Retfærdig Omstilling, som vil være en særlig ordning inden for rammerne af InvestEU, samt en ny lånefacilitet til den offentlige sektor inden for rammerne af Den Europæiske Investeringsbank. Mekanismen skal sikre, at omstillingen til et klimaneutralt EU forløber retfærdigt ved at hjælpe med at håndtere de samfundsmæssige og økonomiske følger i de mest udsatte områder i Danmark. I bilag D udpeges de prioriterede støtteområder under Fonden for Retfærdig Omstilling, der oprettes inden for rammerne af mekanismen for en retfærdig omstilling, som er udvalgt ud fra analysen af de udfordringer, der er beskrevet i denne rapport.

·Energiforbruget er steget fire år i træk, hvilket understreger behovet for yderligere politiske foranstaltninger. Det vil sandsynligvis kræve flere tiltag at nedbringe det samlede forbrug, navnlig med hensyn til energieffektivitet, for i sidste ende at nå det ambitiøse mål om afkarbonisering. ·Produktivitetsvæksten har været svag i en længere periode. Arbejdsproduktivitetsvæksten er imidlertid steget siden 2015 som følge af solide resultater i fremstillingssektoren, mens udviklingen har været mere beskeden i de dele af servicesektoren, der er orienteret mod hjemmemarkedet. ·Der er fortsat et stort overskud på betalingsbalancens løbende poster, men det kan primært tilskrives store opsparinger snarere end få investeringer. Virksomhedernes opsparing falder, men opvejes af stigende opsparinger i husholdningerne og den offentlige sektor. Det er hovedsagelig de større virksomheder, som foretager investeringer, og niveauet ligger et godt stykke over gennemsnittet for euroområdet. Til gengæld er investeringslysten blandt de mindre virksomheder forholdsvis afdæmpet. Hvis der blev investeret mere i mindre virksomheder, og hvis investeringerne i F&U i højere grad blev rettet mod mindre virksomheder, ville det understøtte den seneste tids positive udvikling. ·Danmark har styrket tilsynet med og håndhævelsen af reglerne om bekæmpelse af hvidvask. Landet har over en relativ kort periode truffet adskillige vigtige lovgivningsmæssige foranstaltninger, men disse skal endnu stå deres prøve. Den Finansielle Aktionsgruppe har bekræftet, at der er sket forbedringer af de danske tilsynsregler vedrørende hvidvask, men at der er behov for flere tiltag inden for eksempelvis tilsynet med både finansielle og ikkefinansielle enheder. Regeringen har hævet budgettet for og øget medarbejderstaben i Hvidvasksekretariatet og Finanstilsynet. ·Selv om boligpriserne stiger langsommere, ligger ejendomsvurderingerne stadig til den høje side. Boligprisudviklingen er stilnet af i alle regioner og på tværs af boligkategorier. Det kommende nye ejendomsskattesystem, den høje aktivitet inden for byggeriet og de allerede indførte makroprudentielle foranstaltninger ventes at lægge en yderligere dæmper på boligprisstigningerne, selv om realkreditrenterne er historisk lave. ·Husholdningerne fortsætter med at nedbringe deres gæld. De har udnyttet de gunstige økonomiske forhold til at nedbringe gælden, navnlig ved at refinansiere deres realkreditlån, hvilket har øget deres modstandsdygtighed over for negative chok og bidraget til finansiel stabilitet. Til trods for den positive udvikling er andelen af afdragsfrie lån med variabel rente ud af den samlede lånemasse stadig høj, og de danske husholdninger har en af de højeste gældsbetjeningskvoter i EU. Gælden ligger fortsat over et niveau, som kan forklares ud fra underliggende økonomiske forhold, og udgør en risiko for finansiel stabilitet. Der er truffet adskillige foranstaltninger til at løse denne problematik, men det vil tage noget tid, før de positive virkninger kan ses i den samlede realkreditgæld, og før de overordnede finansielle risici er blevet effektivt nedbragt. Den store bruttogæld i husholdningerne skal ses i forhold til de betydeligt større, men dog mindre likvide, finansielle aktiver i form af navnlig boliger og pensionsopsparinger. ·Fradragsretten for renteudgifter på realkreditlån tilskynder til boligejerskab og gældsstiftelse. Rentefradragsretten giver en skattemæssig fordel ved at stifte gæld, hvilket ansporer til boligejerskab og dermed gældsopbygning i husholdningerne. Hvis rentefradraget blev afskaffet, og der til gengæld blev kompenseret herfor ved at hæve personfradraget, ville disse incitamenter forsvinde, og det danske skattesystem ville blive mere progressivt og i mindre grad begunstige boligejere. ·Den danske banksektor er velkapitaliseret, og en række makroprudentielle foranstaltninger bidrager til at gøre den mere robust. Det Systemiske Risikoråd har anbefalet gradvist at hæve den kontracykliske kapitalbuffer fra 1 % til 2 % i 2021. Der er desuden indført adskillige makroprudentielle og adfærdsregulerende foranstaltninger med henblik på at imødegå risiciene i ejendomssektoren. ·Der meldes stadig om mangel på arbejdskraft, men situationen er under forbedring. Antallet af meldte forgæves rekrutteringer falder, og manglen på arbejdskraft lader til at være branchespecifik og begrænset til bestemte geografiske områder. For at øge udbuddet af faglærte er det imidlertid særlig vigtigt at tilskynde de unge til at vælge en erhvervsuddannelse og nedbringe frafaldsprocenten. ·Omorganiseringen af skatteforvaltningen skrider fremad. Omorganiseringen kommer oven på en række problematiske sager i den danske skatteforvaltning. Der er stadig nogle udfordringer, bl.a. er moderniseringen af ejendomsskattesystemet blevet udsat fra 2021 til 2024 som følge af forsinkelser med IT‑systemerne. Vækst i BNP Danmark har oplevet et solidt opsving i de seneste år, hvor væksten har ligget over potentialet. Det tog sin tid at bringe økonomien på fode igen efter den globale finanskrise, som udfoldede sig samtidig med, at boligboblen brast, men i 2012 begyndte den økonomiske vækst at tage til. Fra 2015 gik dansk økonomi op i gear med en vækst på 2,4 % i snit mellem 2015 og 2019 (figur 1.1), hvilket er et godt stykke over gennemsnittet på 1,6 % for euroområdet i samme periode. Danmark har også nydt godt af et forbedret bytteforhold og et øget afkast af sine udenlandske aktiver, som har øget de danske husholdningers formue gennem de seneste 10 år. Danmarks bruttonationalindkomst er derfor steget markant og ligger nu over gennemsnittet for euroområdet og andre sammenlignelige lande (afsnit 3.4.1). Figur 1.1:Vækst i BNP og drivkræfterne bag Kilde: Europa-Kommissionen Husholdningernes forbrug har været en central drivkraft for væksten. Privatforbruget er siden 2015 steget med omkring 2,2 % om året, understøttet af et stærkt arbejdsmarked og støt stigende disponible realindkomster. Ikke desto mindre ligger husholdningernes forbrug set i forhold til deres disponible indkomst under gennemsnittet fra før krisen. Efter krisen haltede privatforbruget efter væksten i den disponible indkomst, eftersom husholdningerne var mere fokuserede på at spare op og nedbringe deres gæld. Siden 2015 har husholdningernes forbrug i forhold til deres disponible indkomst ligget forholdsvis stabilt, samtidig med at deres gæld er fortsat med at falde (se afsnit 3.2). Investeringerne er navnlig steget kraftigt siden 2012. Investeringer skaber fremdrift i opfyldelsen af målet for bæredygtig udvikling nr. 8 (anstændige jobs og økonomisk vækst). I 2018 udgjorde investeringer 22,0 % af BNP, hvilket er over gennemsnittet for euroområdet på 20,8 % af BNP. Erhvervsinvesteringer har været den vigtigste drivkraft for denne stigning og nåede et historisk højdepunkt på 13,9 % af BNP i 2018. De største bidragydere var fremstillings-, transport- og boligsektoren. De offentlige investeringer lå fortsat relativt højt på 3,5 % af BNP, hvilket er en smule under toppunktet på 3,9 % af BNP i 2014. Husholdningernes investeringer faldt kraftigt efter krisen, men siden 2015 er de steget støt i takt med de stigende boligpriser. De samlede investeringer forventes at falde i 2019, delvis som følge af en negativ basiseffekt fra en større erhvervelse i 2018, som øgede investeringerne. De høje tal for kapacitetsudnyttelsen tyder imidlertid på fortsat, om end moderat vækst i de kommende år. Den danske vareeksport og industriproduktionen er steget til trods for situationen i andre sammenlignelige lande frem til tredje kvartal 2019. Mens industriproduktionen i Danmark steg med 4,8 %, faldt den med 1,7 % i euroområdet i september 2019 sammenlignet med året før. Den danske vareeksport skønnes at være steget med omkring 9 % i 2019, hvilket er den største stigning i de seneste 25 år. En favorabel erhvervsspecialisering og solide brancheresultater har givet den danske økonomi et boost (afsnit 3.4). Alligevel er den globale afmatning begyndt at påvirke landet, og der er sket en kraftig opbremsning i industriproduktionen, eksporten og investeringsvæksten siden fjerde kvartal 2019. Efter flere år med kraftig vækst forventes det reale BNP at vokse mere moderat med omkring 1,5 % i både 2020 og 2021, hvilket er en smule under potentialet. Forbruget forventes at være robust. Beskæftigelsesvæksten vil ifølge prognoserne aftage, men den dynamiske lønvækst forventes at understøtte en solid vækst i privatforbruget. Et betydeligt fald i rentesatserne har ført til rekordmange konverteringer af realkreditlån i 2019. Konverteringen af realkreditlån forventes at blive ved med at understøtte forbruget i husholdningerne ved at sænke deres udgifter til gældsafvikling (). Husholdningerne er begyndt at gå efter en længere rentefiksering og dermed et mere forudsigeligt tilbagebetalingsmønster (afsnit 3.2), samtidig med at de derved også får en højere disponibel indkomst (Nationalbanken, 2019a). Privatforbruget understøttes yderligere af en engangstilbagebetaling til husholdningerne af for meget opkrævet ejendomsværdiskat, som udbetales mellem udgangen af 2020 og 2022 (afsnit 3.1). Det offentlige forbrug forventes at stige kraftigere som følge af øgede udgifter til sundhed, uddannelse og transportinfrastruktur. Til gengæld forventes investeringerne at forblive på et lavt niveau i de kommende år. Den svagere dynamik på boligmarkedet tyder på en mere moderat udvikling i boligbyggeriet fremover. Investeringerne i maskiner og udstyr forventes fortsat kun at stige svagt som følge af de usikre globale økonomiske udsigter. Både eksporten og importen forventes at ligge omkring trendvæksten, og nettoeksportens bidrag til den reale BNP-vækst forventes at være meget beskeden. Danmarks tilsagn om at blive CO2-neutral senest i 2050 vil kræve betydelige investeringer. Danmarks ambitiøse klimamålsætning vil kræve offentlige og private investeringer i alle dele af økonomien, især inden for energi, transport og landbrug samt visse andre sektorer. Danmark er allerede et af de EU-lande, der klarer sig bedst med hensyn til udvikling og anvendelse af miljøteknologi. Danske "grønne virksomheder" er i gennemsnit større, mere eksportintensive og mere produktive end de øvrige virksomheder, og Danmark står således stærkt, når det kommer til at nyde de økonomiske fordele ved den grønne omstilling. Den grønne omstilling kan dermed sætte yderligere skub i den økonomiske vækst (afsnit 3.5).

Potentiel vækst Den potentielle vækst () er gradvist blevet styrket og ligger nu stabilt. Siden lavpunktet på 0,8 % mellem 2010 og 2012 steg den potentielle vækst til 1,8 % i 2018. Den største drivkraft for denne vækst er kapitalintensiteten, hvilket afspejler en solid investeringsaktivitet. Den samlede arbejdsproduktivitet ydede et solidt bidrag frem til 2018, men dette forventes at aftage, idet beskæftigelsen ventes at vokse mere moderat i de kommende år. Bidraget fra totalfaktorproduktiviteten, som afspejler, hvor effektivt input fra arbejdskraft og kapital kombineres, forventes at stige og opveje for det lavere bidrag fra kapital og arbejdskraft. Den potentielle vækst ventes derfor at forblive stabil (figur 1.2). Figur 1.2:Bidrag til potentiel vækst Kilde: Europa-Kommissionen Efter en lang periode med svag produktivitetsvækst begyndte denne at stige fra og med 2015, men dog ikke i et tempo, der er tilstrækkeligt til at udligne den opståede forskel i forhold til sammenlignelige lande. Totalfaktorproduktiviteten er steget på linje med sammenlignelige lande siden 2013 og er derfor ikke stærk nok til at udligne det produktionsgab, der opstod i 2006. Udviklingen i arbejdsproduktiviteten har en klart branchespecifik dimension, idet arbejdsproduktiviteten siden 2000 er steget med 70 % i fremstillingsindustrien, men kun med 18 % i servicesektoren. I lyset af servicesektorens stigende betydning for økonomien er dette med til at trække den samlede produktivitet nedad. Den positive udvikling i arbejdsproduktiviteten i fremstillingssektoren kan navnlig tilskrives stærke resultater i medicinalbranchen (afsnit 3.4.1). Inflation Forbrugerpriserne stiger fortsat moderat. Den samlede inflation var ifølge det harmoniserede forbrugerprisindeks (HICP) på 0,7 % i både 2018 og 2019. Inflationen i Danmark har siden 2016 været lavere end inflationen i euroområdet, hvilket primært afspejler lavere stigninger i fødevarepriserne. Mens priserne på varer har udviklet sig fladt siden 2017, falder udviklingen i priser på tjenesteydelser fortsat til trods for en stærk lønvækst (figur 1.3). Inflationen ventes at stige moderat til 1,4 % i 2020 og 1,5 % i 2021, understøttet af bebudede stigninger i tobaksafgifterne. Figur 1.3:Prisudvikling — varer og tjenesteydelser Kilde: Eurostat Arbejdsmarkedsrelaterede og sociale forhold Beskæftigelsen stiger fortsat, og arbejdsstyrken er vokset. Beskæftigelsen steg med 1,4 % i 2018. Beskæftigelsesfrekvensen er dermed nået op på 78,2 % og nærmer sig det nationale 2020-mål på 80 %, og den ligger langt over EU-gennemsnittet på 73,2 %. De seneste års udvidelse af arbejdsstyrken kan primært tilskrives en tilstrømning af udenlandske arbejdstagere, som tegner sig for omkring en tredjedel af fremgangen mellem 2013 og 2018, samt at de ældre arbejdstagere blive længere på arbejdsmarkedet som følge af stigninger i tilbagetrækningsalderen i forbindelse med pensionsreformer. Udvidelsen af arbejdsstyrken har understøttet det økonomiske opsving: Uden arbejdsmarkedsreformer og adgang til international arbejdskraft ville BNP-væksten have været ét procentpoint lavere (Danmarks Nationalbank, 2018a). Den private sektor har haft den største beskæftigelsesfremgang, navnlig service- og byggeerhvervene. Langtidsledigheden i Danmark lå på 1,1 % i 2018 og er blandt de laveste i EU. Den samlede ledighed faldt til 5,1 % i 2018, hvilket er det laveste niveau siden 2008, men forskellen i forhold til EU-gennemsnittet (1,1 procentpoint lavere end EU-gennemsnittet i 2018) er svundet ind i de seneste år. For unge, migranter og personer med handicap ligger beskæftigelsesfrekvensen under gennemsnittet, og der ligger stadig en udfordring i at forbedre beskæftigelsesfrekvenserne for unge og udsatte grupper. Mens antallet af marginaliserede er faldet samlet set, er de personer, der stadig befinder sig i denne gruppe, imidlertid blevet endnu mere marginaliseret, og det er blevet vanskeligere at integrere dem ved hjælp af de sædvanlige politiske hjælpemidler. Danmark oplever fortsat mangel på arbejdskraft i visse brancher, men situationen lader til at stabilisere sig. Virksomhederne melder om mangel på arbejdstagere inden for bygge- og anlæg, landbrug og tjenesteydelser, hvilket afspejler fortsat stramhed på arbejdsmarkedet. Flaskehalsene på arbejdsmarkedet ventes at blive mindre i takt med den mere moderate vækst i BNP i 2020 og 2021. Flere erhvervsuddannede ville hjælpe med at opfylde arbejdsmarkedets behov, men deltagelsen i disse uddannelser er fortsat lav. Arbejdsstyrken forventes at blive ved med at vokse, men er ikke lige fordelt på de forskellige erhverv, hvilket kan øge risikoen for kvalifikationsmismatch. Manglen på færdigheder risikerer at blive mere udtalt med den nuværende lave arbejdsløshed. Det er vigtigt at sikre et udbud af arbejdstagere med de rette færdigheder for at løfte produktiviteten gennem bedre udnyttelse af avanceret teknologi. Det fleksible arbejdsmarked, en vis vækst i arbejdsudbuddet og velfungerende politikker for omskoling af jobsøgende danner imidlertid et godt grundlag for at fremme den nødvendige omflytning af arbejdstagere mellem erhverv. Danmark har truffet flere foranstaltninger til at målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder (afsnit 2). Deltagelsen i voksenuddannelse er faldet betydeligt i de seneste år, om end fra et højt niveau. Selv om satsen ligger mere end dobbelt så højt som gennemsnittet for EU (11,1 % i 2018), vækker det forholdsvis kraftige fald fra 31,3 % i 2015 til 23,5 % i 2018 bekymring. Det er uklart. hvad der præcis ligger bag denne udvikling, men det lader til, at arbejdsgiverne i lyset af den høje økonomiske aktivitet og behovet for at sikre forretningskontinuitet er tilbageholdende med at lade deres medarbejdere deltage i uddannelse. Indikatoren for fattigdom blandt personer i arbejde og risiko for fattigdom eller social udstødelse (AROPE()) og indkomstuligheden er fortsat lave. AROPE-satsen lå på 17,4 % i 2018 og ligger dermed fortsat over niveauet før krisen i 2008. For voksne født i udlandet ligger satsen over EU-gennemsnittet og er mere en dobbelt så høj som for personer født i Danmark. I 2018 var andelen af fattige i arbejde (5,4 %) næsten halvt så høj som EU-gennemsnittet (9,2 %), hvilket afspejler relativt høje lønninger. Medianhusstandsindkomsten (enlige) steg til 17 234 EUR i 2018, hvilket er blandt de højeste i EU (gennemsnit på 15 310 EUR). Samtidig lader indkomstuligheden til at være stagneret i de seneste år på et niveau under EU-gennemsnittet. Beskæftigelsessituationen for nyligt ankomne indvandrere (inklusive flygtninge) er fortsat kritisk, men er blevet bedre. Til gengæld er situationen for dem, der har boet i Danmark i længere tid, uændret. Foruden de skærpede integrationsforanstaltninger, der blev indført i 2016, bl.a. fast track-integrationsuddannelsen (IGU), kan denne udvikling tilskrives den høje økonomiske aktivitet. Der er dog behov for yderligere tiltag for at sikre, at indvandrere, der har boet i Danmark i mere end fem år, integreres på arbejdsmarkedet, navnlig hvad angår kvinder. Betalingsbalance og konkurrenceevne Overskuddet på betalingsbalancens løbende poster steg yderligere i 2019. Det vedvarende store overskud skyldes primært en stigende opsparing. Efterhånden som erhvervsinvesteringerne er steget, er virksomhedernes opsparing faldet fra 9 % af BNP i 2014 til 3,2 % af BNP i 2018. Imidlertid har stigende opsparinger i husholdningerne og den offentlige sektor i stor udstrækning opvejet for den faldende opsparing i virksomhederne, og de ventes at understøtte et overskud på betalingsbalancens løbende poster på over 8 % af BNP i de næste par år. Hvad angår produktionen er det succesfulde danske multinationale selskaber, der driver overskuddet. Blot fem store industrikoncerner tegnede sig for næsten hele overskuddet på betalingsbalancens løbende poster i 2018 (Christensen m.fl., 2018). Overskuddet skyldes hovedsagelig vareeksport, hvoraf en stigende del aldrig krydser den danske grænse, fordi varerne produceres i udenlandske datterselskaber (afsnit 3.4). Overskuddet på betalingsbalancens løbende poster ligger fortsat et godt stykke over det niveau, som underliggende økonomiske faktorer tilsiger, og understøttes af høje pensionsopsparinger (). Danmarks andel af verdens eksport har været forholdsvis stabil siden 2012. Dette svarer til, hvad der gælder for Sverige og Nederlandene, men overgås af Tysklands solide eksportvækst. To brancher har siden 2015 stået bag mere end 70 % af væksten i den danske eksport (figur 1.4), nemlig kemiske produkter (herunder lægemidler) og maskiner (herunder vindmøller). Den ændrede eksportsammensætning har indtil videre vist sig at være mindre følsom over for den generelle afmatning i de vigtigste handelspartnere og har øget realvæksten i BNP i 2019. Figur 1.4:Bidrag til eksportvækst Kilde: Danmarks Statistik

Vedvarende store overskud på betalingsbalancens løbende poster har bidraget til en stigende nettostilling over for udlandet. Nettostillingen over for udlandet er steget fra omtrent balance i 2008 til anslået 64 % af BNP i 2018. Mens overskuddet på de finansielle poster var den største drivkraft bag de seneste stigninger i eksempelvis Tyskland og Nederlandene, kan stigningen for Danmarks vedkommende hovedsagelig tilskrives investeringsindkomst og valutakursreguleringer. En stor del af nettostillingen over for udlandet vedrører aktieinvesteringer. De komponenter, som kan blive omfattet af misligholdelse, eller som delvis kan blive stillet som sikkerhed, er imidlertid fortsat lave og udgør mindre end en tredjedel af nettostillingen over for udlandet i 2018. Den store nettobeholdning af udenlandske aktiver genererer en betydelig investeringsindkomst, som yderligere øger overskuddet på betalingsbalancens løbende poster til et niveau, der ligger over niveauet i sammenlignelige lande (figur 1.5). En betydelig del af den primære indkomst stammer fra medicinalbranchen, som genererer et stort afkast af sine investeringer (Isaksen m.fl., 2016). Figur 1.5:Primær indkomst (% af BNP) Kilde: Europa-Kommissionen, Macrobond Tendenserne for Danmarks konkurrenceevne er blandede. Kombinationen af højere lønvækst og lavere arbejdsproduktivitetsvækst har øget enhedslønomkostningerne, som steg med 1,7 % i 2018 sammenlignet med 1,6 % i 2017. Denne udvikling er indtil videre på linje med udviklingen i resten af EU (figur 1.6). De nominelle lønomkostninger pr. ansat er siden 2012 steget hurtigere end arbejdsproduktiviteten. Hvad angår forhold, som ikke er relateret til omkostningskonkurrenceevnen, beror den danske eksport i højere grad på høj- og middelkvalitetsvarer og en favorabel erhvervsspecialisering (se afsnit 3.4). Figur 1.6:Ændring i enhedslønomkostninger Kilde: Europa-Kommissionen Risiciene på det indenlandske marked lader på nuværende tidspunkt til at være begrænsede, men flere udviklingstendenser kræver fortsat overvågning. Ledigheden synes at være tæt på sit strukturelle niveau () i nogle brancher, hvilket skaber et øget pres på arbejdsmarkedet, skønt manglen på arbejdskraft lader til at være lidt mindre udtalt på det seneste (afsnit 3.3). Lønningerne er siden 2016 steget hurtigere end produktiviteten, men dette lader indtil videre til at have haft begrænset indvirkning på konkurrenceevnen (afsnit 3.4). Boligpriserne er en anelse overvurderede, og husholdningernes gæld overstiger både de prudentielle benchmarks og benchmarksene baseret på de underliggende økonomiske forhold, selv om der er truffet adskillige politiske foranstaltninger til at styrke modstandsdygtigheden i den danske finanssektor og husholdningerne (afsnit 3.2). Pengepolitik Nationalbankens indlånsrente har været næsten konstant negativ siden 2012, den længste periode blandt alle EU-lande. Danmark er det eneste land i ERM II og fastholder en centralkurs over for euro på 7,46038 DKK med en snæver udsvingsmargen på ±2.25 %. Efter at Den Europæiske Centralbank (ECB) sænkede de pengepolitiske renter med 0,10 procentpoint i september 2019, sænkede Danmarks Nationalbank også sin indskudsbevisrent med 0,10 procentpoint. Rentespændet mellem Danmarks Nationalbank og ECB har været uændret -0,25 procentpoint siden marts 2016. Rentesænkningen bringer de danske satser tilbage på samme niveau som før den sidste renteændring i januar 2016. Finanssektoren De danske banker er generelt velkapitaliserede og er fortsat rentable i en vanskelig situation med lave renter. Negative afkast og rentesatser begynder at blive mere almindelige i den danske økonomi og påvirker en stigende del af indlånene, inklusive husholdningernes. Myndighederne har indført et krav om, at bankerne gradvist skal øge den kontracykliske kapitalbuffer, hvilket vil øge deres modstandsdygtighed over for konjunkturbestemte risici (afsnit 3.2). Dynamikken på det danske boligmarked er aftaget i de seneste kvartaler. Denne opbremsning er bredt baseret og foregår på tværs af regioner og boligkategorier. Det har givet sig udslag i svagere stigende boligpriser samt mindre nybyggeri og færre udstedelser af byggetilladelser siden 2016. Mange låntagere udnytter situationen med historisk lave renter til at optage nye lån eller konvertere eksisterende lån til lån til fast rente med afdrag, hvilket øger deres modstandsdygtighed over for indtægts- og rentechok. Det stigende antal af disse mindre risikable lån er også tegn på, at de makroprudentielle og adfærdsregulerende krav til bankerne, som de danske myndigheder har indført i de seneste år, har båret frugt (afsnit 3.2). Gælden i de danske husholdninger falder fortsat, og selv om den stadig er høj, modsvares den af betydelige formuer. Husholdningernes gæld faldt fra 124,9 % af BNP i 2018 til forventede 113,5 % i 2019, og den skønnes nu at ligge 2,4 gange over den disponible bruttoindkomst. Husholdningernes store bruttogæld modsvares af betydelige aktiver, hvilket indebærer en komfortabel solvensposition. De danske husholdninger er ikke desto mindre sårbare over for visse negative økonomiske chok på grund af likviditetsmismatch på deres balancer, selv om andelen af gæld til variabel rente, som er mest udsat for rentechok, falder. De danske husholdninger har en af de højeste gældsbetjeningskvoter i EU, og til trods for den seneste positive udvikling udgjorde afdragsfrie lån til variabel rente, som er mest sårbare over for chok, stadig en stor del af den samlede lånemasse. Offentlige finanser Danmark forventes at have opbygget et betydeligt overskud på statsfinanserne på 2,2 % af BNP i 2019. Det store overskud afspejler betydelige indtægter fra beskatningen af pensionsafkast, som beløber sig til knap 2 % af BNP takket være særlig stærke værdireguleringer af obligationer og aktier i pensionskasserne (figur 1.7). Statens finanser har mere generelt nydt godt af lave konjunkturbestemte udgifter og et højt skatteprovenu. Volatile indtægtsposter, og navnlig pensionsafkastskatten, medfører store udsving i de offentlige finanser. Figur 1.7:Indtægter fra pensionsafkastskat og

10-årig statsobligationsrente Kilde: Macrobond Budgetstillingen forventes at normalisere sig i de næste par år for at blive omtrent neutral i 2021. Det skyldes delvis en forventet normalisering af indtægterne fra pensionsafkastskatten samt en lidt mindre gunstig konjunktursituation. Faldet i den samlede saldo påvirkes også af tilbagebetalingen af den for meget opkrævede ejendomsværdiskat mellem 2020 og 2022, som i alt anslås at beløbe sig til omkring 18,5 mia. DKK (0,8 % af BNP). Den strukturelle offentlige budgetsaldo forventes at blive forringet i de næste par år, men vil forblive positiv. Den konjunkturjusterede budgetsaldo forventes at falde fra omkring 2 % af BNP til omkring 0,2 % af BNP i 2021, hvilket ikke mindst afspejler ovennævnte normalisering af indtægterne fra pensionsafkastskatten. Målene for bæredygtig udvikling Danmark klarer sig godt med hensyn til FN's mål for bæredygtig udvikling inden for ligestilling, uddannelse og institutioner. Danmark scorer fremragende inden for alle indikatorer vedrørende mål for bæredygtig udvikling nr. 1 (afskaf fattigdom), nr. 5 (ligestilling mellem kønnene) og nr. 10 (mindre ulighed). Danmark klarer sig også pænt inden for mål nr. 8 (anstændige jobs og økonomisk vækst), hvor det er et af de bedst præsterende lande. Det klarer sig også pænt inden for mål nr. 4 (kvalitetsuddannelse). Hvad angår mål nr. 16 (fred, retfærdighed og stærke institutioner) klarer Danmark sig særlig pænt og ligger meget højt på verdensplan med hensyn til opfattet korruptionsniveau. Danmark klarer sig pænt med hensyn til ren energi til overkommelig pris (mål nr. 7). Imidlertid er Danmarks resultater inden for kvalitetsuddannelse (mål nr. 4) på tilbagegang, selv om niveauet er tilfredsstillende (). Danmark nyder høj uafhængighed på energiområdet, navnlig som følge af den meget store andel af vedvarende energi. Til gengæld klarer Danmark sig kun gennemsnitligt med hensyn til drivhusgasemissioner pr. indbygger (mål nr. 13, klimaindsats). Hvad angår mål nr. 9 (industri, innovation og infrastruktur) ligger Danmark nr. 1 blandt alle EU-medlemsstaterne med hensyn til antal beskæftigede inden for F&U ud af den aktive befolkning. Hvad angår mål nr. 15 (livet på land) indebærer de intensivt udnyttede landbrugsarealer i Danmark, at landet har et meget lille skovområde i forhold til den samlede landmasse. Hvad angår affaldsproduktion og genanvendelse ligger Danmark stort set inden for EU-gennemsnittet (mål nr. 11, bæredygtige byer og lokalsamfund, og mål nr. 12, ansvarligt forbrug og produktion). Tabel 1.1: Økonomiske, finansielle og sociale nøgleindikatorer Kilde: Eurostat og ECB pr. 12.12.2019, i det omfang tallene er tilgængelige; Europa-Kommissionen for så vidt angår prognosetal (vinterprognose 2019).

Siden det europæiske semester blev indledt i 2011, er der for 97 % af alle landespecifikke henstillinger, der er blevet rettet til Danmark siden 2011, som minimum registreret "visse fremskridt". Der er kun konstateret "begrænsede" eller "ingen" fremskridt for 3 % af de landespecifikke henstillinger (figur 2.1). Der er gjort væsentlige fremskridt og opnået fuld implementering inden for navnlig de offentlige finanser, arbejdsmarkedspolitikken og finanssektoren. Figur 2.1:Implementering d.d. af landespecifikke henstillinger fra 2011-2019 Kilde: Europa-Kommissionen Danmark foretog i overensstemmelse med henstillingen fra 2011 en rettidig og varig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2013 og har siden styrket den finanspolitiske ramme. Danmark har fra og med 2014 indført retligt bindende flerårige udgiftslofter på alle tre forvaltningsniveauer (dvs. staten, regionerne og kommunerne). Princippet om "følg-eller-forklar" blev føjet til det finanspolitiske rammeværk i 2016, så de nationale regler nu er i overensstemmelse med finanspagten. Siden 2016 har Danmarks strukturelle saldo konsekvent været mere positiv end den mellemfristede målsætning på -0,5 % af BNP. Arbejdsmarkedet og uddannelsessystemet var genstand for landespecifikke henstillinger mellem 2011 og 2014 og i 2019. Arbejdsudbuddet på længere sigt, beskæftigelsesegnetheden for personer på kanten af arbejdsmarkedet og kvaliteten af uddannelsessystemet var genstand for landespecifikke henstillinger mellem 2011 og 2014. Som reaktion på henstillingerne blev der i denne periode gennemført adskillige arbejdsmarkeds-, pensions- og uddannelsesreformer samt reformer på det sociale område. Siden da er situationen på arbejdsmarkedet blevet forbedret, og antallet af personer på overførselsindkomst er faldet. Selv om manglen på arbejdskraft har været mindre udtalt i den seneste tid, udgør den stadig en udfordring. Det er vigtigt at sikre et udbud af arbejdstagere med de rette kvalifikationer for at løfte produktiviteten og fremme bæredygtig og inklusiv vækst. De uddannelsesmæssige resultater for børn med indvandrerbaggrund er fortsat en udfordring. I 2019 henstillede Rådet derfor til Danmark at målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder. Boligmarkedet og finanssektoren var genstand for landespecifikke henstillinger i 2011 og 2012. Som reaktion på henstillingerne har de danske myndigheder gennemført adskillige prudentielle foranstaltninger på makro- og mikroplan for at værne om den finansielle stabilitet og begrænse risikabel låntagning. Selv om der ikke har været landespecifikke henstillinger på området siden 2013, overvåger Europa-Kommissionen udviklingen nøje. De danske myndigheder er fortsat med at gennemføre foranstaltninger hvert år siden da. De seneste foranstaltninger omfatter en systemisk risikobuffer for seks systemisk vigtige banker, en reduktion af rentefradraget på realkreditlån, en begrænsning af mulighederne for risikabel låntagning og aktiveringen af en kontracyklisk kapitalbuffer. En reform fra 2017 skal knytte ejendomsskatterne til ejendommenes faktiske værdi i 2021, hvilket vil hjælpe med at udligne de regionale forskelle i boligpriser, men det nye vurderingssystem, som skal ligge til grund for ejendomsskattereformen, er blevet forsinket. Styrkelse af konkurrencen og produktiviteten har været genstand for landespecifikke henstillinger mellem 2011 og 2018. De danske myndigheder har taget flere gradvise skridt til at imødegå disse udfordringer. Eksempelvis har Folketinget vedtaget reformer af tjenestemarkederne, som bl.a. omfatter en lempelse af planloven samt foranstaltninger til at øge konkurrencen i taxibranchen og på realkreditmarkedet. Bygningsreglementet er blevet ændret, og Danmark har også fortsat implementeringen af forsyningsstrategien. Set over en længere tidshorisont har Danmark gjort tilfredsstillende fremskridt, og de landespecifikke henstillinger på dette område blev derfor opgivet i 2019. Forskning og udvikling var genstand for landespecifikke henstillinger i 2016 og 2019. Selv om de samlede udgifter til forskning og udvikling ligger højt i Danmark, er dette ikke blevet omsat til øget produktivitetsvækst. I 2016 blev det henstillet til Danmark at øge samarbejdet mellem virksomheder og universiteter. Danmark har gjort tilstrækkelige fremskridt på området takket være en række foranstaltninger, som bl.a. består i at give forsknings- og teknologiorganisationer en mere fremtrædende rolle og at oprette en innovationsfond, som støtter investeringer og langsigtede projekter/partnerskaber. Alligevel forbliver forsknings- og innovationsaktiviteten koncentreret i få store virksomheder og fonde primært inden for medicinalindustrien og den bioteknologiske sektor. Derfor henstillede Rådet i 2019 til Danmark at udvide innovationsgrundlaget til at omfatte flere virksomheder. Tabel 2.1:Oversigt over vurderingen af de landespecifikke henstillinger (*) Kilde: Europa-Kommissionen (*) Vurderingen af henstilling nr. 1 tager ikke hensyn til bidrag fra EU's samhørighedsfonde i 2021-2027. Den lovgivning, der ligger til grund for programmeringen af EU's samhørighedsfonde for perioden 2020-2027, er endnu ikke blevet vedtaget af medlovgiverne, idet der bl.a. fortsat afventes en aftale om den flerårige finansielle ramme. Danmark har gjort visse fremskridt () med hensyn til at implementere de landespecifikke henstillinger fra 2019 (se tabel 2.1). Danmark har truffet foranstaltninger til at målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder. Finansloven for 2020 omfatter en markant stigning i de offentlige udgifter til folkeskolen. Samtidig blev der ved en bred politisk aftale (oktober 2019) øremærket 102 mio. DKK til initiativer rettet mod opkvalificering af ufaglærte. Disse initiativer bør hjælpe med at rette op på den branchespecifikke mangel på arbejdskraft. Alligevel er der fortsat behov for at tilskynde de unge til at vælge en erhvervsuddannelse og øge kvalifikationsniveauet hos personer på kanten af arbejdsmarkedet. Forskningen inden for klimateknologi styrkes markant med finansloven for 2020, med der nævnes ingen specifikke foranstaltninger til at udvide innovationsgrundlaget og inddrage flere virksomheder. Forskningsreserven for 2020 er blevet øget med 38 % i forhold til det oprindeligt tænkte niveau, så den nu lyder på 1 925 mio. DKK. Der er afsat yderligere 1 mia. DKK til grøn forskning i 2020, så det samlede budget nu udgør 2,3 mia. DKK. Midlerne vil bl.a. gå til omstilling i landbruget, miljøvenlig transport og bæredygtige byer. Formålet med forøgelsen af F&U-budgettet er at bidrage til målsætningen om at nedbringe drivhusgasemissionerne med 70 % i 2030, og det vil give små og mellemstore virksomheder nye muligheder for at deltage i klimarelaterede F&U‑aktiviteter. Bæredygtig transport er en af regeringens hovedprioriteter. Regeringen har fremlagt en særlig transportplan, som skal løse trængselsproblemerne i de mest belastede områder, navnlig omkring Storkøbenhavn og Lillebælt. Regeringen har også taget skridt til at udbrede ERMTS-signalet på de danske jernbaner, hvilket er en forudsætning for hyppigere afgange og yderligere elektrificering af jernbanenettet. I oktober 2019 annoncerede regeringen, at den vil forhandle en aftale om infrastrukturinvesteringer. Denne plan skal ses i lyset af Danmarks overordnede ambitioner på klima- og miljøområdet. En del af planen imødegår trængselsproblemerne på vejen gennem investeringer i offentlig transport og cykling. Samtidig har regeringen annonceret en plan om at udfase salget af nye traditionelle diesel- og benzinbiler fra og med 2030. Den har desuden nedsat en kommission for grøn omstilling, som skal fremme salget af elbiler (). Danmark har gjort visse fremskridt med at efterleve den landespecifikke henstilling fra 2019 vedrørende hvidvask af penge. Danmark har over en relativt kort periode truffet adskillige vigtige lovmæssige foranstaltninger. Den nye hvidvasklov trådte i kraft i januar 2020 og gennemfører fjerde og femte hvidvaskdirektiv. Det vides endnu ikke, om de nyligt gennemførte politiske foranstaltninger er effektive. Danmark har gjort visse fremskridt med hensyn til tilsynet med og håndhævelsen af reglerne om bekæmpelse af hvidvask. Finanstilsynet har øget sin tilsynskapacitet, men der skal gøres mere. Der er blevet udarbejdet analyseredskaber og tilsynsmanualer, men de er endnu ikke taget i brug. Der skal stadig søges om og opnås en opgradering med hensyn til de af Den Finansielle Aktionsgruppes standarder, som er relevante for tilsynet med de finansielle institutioner med hensyn til hvidvask. Regeringen har hævet Hvidvasksekretariatets (Danmarks finansielle efterretningsenhed) og Finanstilsynets budgetter for at styrke deres tilsynskapacitet. Finanstilsynet har oprettet en hvidvaskafdeling og har øget sit mandskab på området med tæt på 50 % i 2019. 3.1Offentlige finanser og beskatning Gældsholdbarhedsanalyse og finanspolitiske risici Danmarks offentlige finanser er sunde og kun forbundet med begrænsede risici for holdbarheden. Europa-Kommissionens vurdering af de offentlige finansers holdbarhed på kort, mellemlang og lang sigt, navnlig i lyset af befolkningens aldring, antyder, at holdbarhedsrisiciene fortsat er lave for alle tidshorisonter (). Den danske statsgæld udgjorde 33,8 % af BNP i 2018 og er lav i sammenligning med de fleste medlemsstater. Gældskvoten har de seneste år fulgt en nedadgående trend, som ventes at fortsætte på mellemlang sigt for at nå 15,4 % af BNP i 2030 (Kommissionens referencescenario under antagelse af en uændret politik). En ændring af modellen for finansiering af almene boliger kan imidlertid medføre, at bruttogælden nedbringes langsommere (scenariet i konvergensprogrammet).

Den finanspolitiske ramme Danmark har en stærk finanspolitisk ramme. Budgetloven fastsætter lofter for Danmarks offentlige underskud. Den er resultatet af gennemførelsen af finanspagten i Danmark og indeholder et krav om, at de danske offentlige finanser skal leve op til et tilsvarende niveau for finansdisciplin. Selv om der på lokalt og regionalt plan er stor selvbestemmelse over beskatning og udgifter, har Danmark udviklet et system til at sikre, at den finanspolitiske kurs overholdes på alle forvaltningsniveauer. Alligevel har Det Økonomiske Råd, i sin egenskab af Danmarks finanspolitiske vagthund (se nedefor), konstateret, at kommunerne ikke har overholdt udgiftslofterne mellem 2013 og 2018. Med undtagelse af 2018 blev dette imidlertid mere end opvejet af et lavere statsligt forbrug. Hvad angår 2019 lader reglerne til at være blevet overholdt på statsniveau. Danmark har en uafhængig finanspolitisk institution. Det Økonomiske Råd er en uafhængig finanspolitisk institution, der foretager analyser af effektiviteten og virkningerne af den økonomiske politik. Det omfatter analyser af, hvordan skatter, overførsler og offentlige tjenester påvirker adfærden hos andre økonomiske aktører. Det foretager dog ikke egentlige udgiftsanalyser. Flytningen til Horsens i 2018 har haft nogle negative personalemæssige konsekvenser og har skabt forsinkelser i udgivelsen af rapporter. Beskatning Danmarks skatteindtægters andel af BNP er høj sammenlignet med resten af EU. Med en andel på 45,9 % af BNP i 2018 er den danske indtægtskvote en af de højeste blandt alle EU‑medlemsstaterne. Danmark har dog registreret det største fald blandt alle EU-medlemsstaterne, idet skattekvoten faldt fra 46,8 % af BNP i 2017 til 45,9 % af BNP i 2018. Den danske skattekvote falder således fortsat moderat, om end det er fra et relativt højt udgangspunkt. De skattemæssige fordele ved gældsstiftelse ansporer til boligejerskab. Det danske skattesystem giver mulighed for at fradrage renteudgifter på realkreditlån, hvilket skaber et incitament for husholdningerne til at optage lån. Den skattemæssige fordel i form af rentefradraget er en af årsagerne til de danske husholdningers store bruttogæld. Med en gæld på omkring 113,5 % af BNP er gældsniveauet i de danske husholdninger det højeste blandt alle EU‑medlemsstaterne, skønt denne gæld skal ses i lyset af udsigterne til langt større (men yderst illikvide) finansielle aktiver i form af navnlig fast ejendom og pensionsopsparinger (se også afsnit 3.2). Skatteudgifter som følge af rentefradraget giver anledning til betænkeligheder vedrørende rimelighed, lighed og eventuelt finansiel stabilitet. Det fremgår af boks 3.1.1, at en afskaffelse af rentefradraget samtidig med en tilsvarende forhøjelse af personfradraget vil kunne øge velfærden og den økonomiske lighed og samtidig styrke husholdningernes modstandsdygtighed. Den nuværende situation med meget lave renter og lave rentebetalinger kan åbne mulighed for at forbedre det aktuelle system. Selskabsskatten tilskynder til gældsfinansiering frem for egenkapitalfinansiering. Ligesom det er tilfældet i de fleste EU-medlemsstater, kan man i Danmark fratrække renter, der betales på typisk lån eller gæld, som en udgift ved opgørelsen af det skattepligtige overskud, mens dette generelt ikke er muligt med udbetalt udbytte. Det betyder, at der er flere fordele ved at skaffe finansiering ved at stifte gæld eller lån i stedet for gennem egenkapital. Denne skævvridning kunne løses ved at indføre en fradragsret for egenkapitalinvesteringer (ACE). Det ville mindske selskabsskattegrundlaget, men samtidig tilskynde virksomhederne til at investere. Finanslovforslaget fra 2017 indeholdt et fradrag for egenkapitalinvestering, men det er ikke blevet gennemført. Ifølge tal fra Finansministeriet på daværende tidspunkt (Finansministeriet, 2017) ville et fradrag for egenkapitalinvesteringer kunne øge BNP med 1,7 % på lang sigt som følge af den positive indvirkning på investeringer. Både Det Økonomiske Råd (DORS, 2019), Den Internationale Valutafond (IMF, 2019) og OECD (2019c) kom for nylig med lignende anbefalinger. Danmarks indtægter fra miljørelaterede afgifter er faldet, men er fortsat blandt de højeste i EU. Som følge af miljøafgifternes og arbejdsskatternes faldende andel af det samlede provenu bevæger Danmark sig imidlertid længere væk fra mål nr. 17 for bæredygtig udvikling. Miljøafgifterne udgjorde 3,7 % af BNP i 2018 (EU-gennemsnit: 2,4 %), men er faldet fra 4,9 % af BNP i 2005. Samme år udgjorde energiafgifter 2 % af BNP mod et EU-gennemsnit på 1,9 % af BNP (kapitel 3.5). Danmark har navnlig høje miljøafgifter på vejtransport. Afgiftssystemet indeholder komponenter, som afspejler en brændstoføkonomi, men ændringer af bilafgifternes tilrettelæggelse i 2017 har været med til at øge salget af tungere biler med større udledning. Der er ingen afgifter på lufttransport. Beskatningen af energi og forurening/udnyttelse af ressourcer ligger omkring gennemsnittet for EU. Hvad angår afgifter på brændstof til transport beskatter Danmark i langt højere grad benzin end diesel. Den markante forskel i beskatningen (afgiften på diesel var ca. 32 % lavere end på benzin i 2018) er langt over gennemsnittet for EU og skaber implicit et incitament til at eje dieselbiler, selv om de udleder langt mere nitrogenoxid (NOx). Skønt dieselbiler er underlagt en højere registreringsafgift, betyder afgiftsstrukturen, at det er en fordel at køre i dieselbiler, hvis man kører mange kilometer om året. Støtten til fossile brændsler er faldet i de seneste ti år takket være udfasningen af de indirekte skattesubsidier til diesel, som er genstand for en lavere energiafgift end benzin. I 2016 beløb støtte til fossile brændsler, dvs. hovedsagelig den lavere energiafgift på diesel, sig til omkring 9 mia. DKK (0,4 % af BNP). Skatteforvaltningen Den danske skatteforvaltning er ved at blive omorganiseret. Fra 2018 har den danske skatteforvaltning fået en ny struktur og er gået fra at være én enkelt forvaltning til en gruppe på syv styrelser, som hver beskæftiger sig med et specifikt område vedrørende told og skat. Reformen skal gøre skatteopkrævningen mere effektiv og velfungerende, og den har allerede givet visse positive resultater. Eksempelvis lykkedes det i september 2019 de danske myndigheder efter flere års efterforskning oven på en større skandale om udbytteskat at modtage en større mængde skatteoplysninger fra Dubai, hvor en person, som er anklaget for at have spillet en vigtig rolle i skandalen, har skattemæssigt hjemsted (svig for omkring 0,6 % af BNP). Det viser, hvordan den danske skatteforvaltning hårdnakket arbejder på at håndtere konsekvenserne af den begåede svig, og der har da også været en vis succes med at inddrive nogle af de forsvundne penge. Samtidig, som også pointeret af Statsrevisorerne, ligger der fortsat en mere generel udfordring i at opkræve skatter og andre afgifter, som de danske borgere skylder staten, såsom politibøder. Selv om den administrative reform har skabt tydelige fremskridt på visse områder, er der fortsat udfordringer på andre. En yderst tiltrængt modernisering af ejendomsskattesystemet, som var planlagt til 2021, er blevet udskudt til 2024 på grund af fortsatte IT‑problemer i den danske skatteforvaltning. Udviklingen af et nyt IT-system var kommet så langt bagefter, at det ikke blev anset for muligt at lancere det nye skattesystem i 2021, idet det kunne medføre endnu flere problemer i forbindelse med det allerede belastede ejendomsvurderingssystem og det dertil knyttede skattesystem. Udvikling i finanssektoren Den samlede udlånsvækst i den private sektor har udviklet sig stabilt i 2018. Der er konstateret en mindre stigning i udlånet til husholdninger (1,3 %), men niveauet er stadig lavere end i nabolandene. Der er for nylig også konstateret en stigning i realkreditinstitutternes udlån (1,3 %), som primært skyldes låneomlægninger. Hvad angår udlån til ikkefinansielle selskaber er tempoet oven på store stigninger i 2018 aftaget betydeligt i 2019. Danmark ligger i toppen, når det kommer til adgang til finansiering i EU, selv om de relative omkostninger ved at låne små beløb (op til 1 mio. EUR) er høje sammenlignet med store beløb (Europa-Kommissionen, 2019f).

Figur 3.2.1:Udlånsvækst Kilde: ECB. De danske banker er generelt rentable, velkapitaliserede og har en god likviditet, men det lave rentemiljø kan give udfordringer på længere sigt. Negative afkast og renter begynder at fylde mere i den danske økonomi. De fleste husholdninger har ingen indtægt på deres indeståender, og nogle banker har meddelt deres hensigt om at indføre negative renter for velhavende privatkunder, ligesom de allerede har gjort det for størsteparten af deres erhvervskunder. Bankernes nettorenteindtægter presses derfor i stigende grad og modsvares kun delvist af gebyr- og provisionsindtægter. Højere udgifter i forbindelse med overholdelsen af reglerne om bekæmpelse af hvidvask og gennemførelsen af nye finansielle teknologier påvirker også indtægterne (). Med en forventet egenkapitalforrentning på 8 % i 2019 er de danske bankers rentabilitet faldet en smule i forholde til de foregående år, men den er dog stadig god og højere end hos sammenlignelige europæiske banker. Indikatorerne for solvens er også pæne, idet den samlede kapitalprocent og den egentlige kapitalprocent lå på henholdsvis omtrent 21,5 % og 17,5 % i andet kvartal 2019. Bankerne kunne komme under pres i et negativt scenarie. Skønt kapitalniveauet ligger over lovkravene, viser Nationalbankens seneste stresstest, at nogle banker ville blive presset i et hårdt recessionsscenarie (Danmarks Nationalbank, 2019b). Alle de vigtigste banker opfyldte minimuskravet til kapitalgrundlag og nedskrivningsegnede passiver (NEP), som trådte i kraft den 1. juli 2019. Den korte løbetid på de danske bankers NEP-instrumenter sammenlignet med lignende udstedelser i andre medlemsstater kan imidlertid medføre en rollover-risiko (Danmarks Nationalbank, 2019c). Bankerne har en god likviditet, hvilket også fremgår af en likviditetsdækningsgrad på 173 % ved udgangen af samme periode. Endelig er aktiverne af høj kvalitet, hvilket også kan ses ud fra den lave andel af misligholdte lån. Der opbygges gradvist makroprudentielle buffere for at styrke bankernes modstandsdygtighed. Udlånsvæksten er overordnet set aftaget, men dette dækker for en opbygning af systemiske risici, eftersom den øgede konkurrence mellem bankerne kan give sig udslag i lempede kreditstandarder, og investorerne løber flere risici i deres jagt efter udbytte. På denne baggrund har Det Systemiske Risikoråd anbefalet at hæve den kontracykliske buffersats yderligere. Satsen ligger i øjeblikket på 1 %, men vil gradvist blive hævet til 1,5 % i tredje kvartal 2020 og 2 % i første kvartal 2021. Det Systemiske Risikoråd har desuden meddelt sin hensigt om at anbefale en yderligere forhøjelse af buffersatsen til 2,5 %. Buffersatsen vil hjælpe med at sikre finansiel stabilitet og kan frigives øjeblikkeligt, hvis omfanget af systemiske risici skulle aftage. Den supplerer andre prudentielle foranstaltninger relateret til fast ejendom (se længere nede). Regeringen har iværksat en undersøgelse af Danmarks mulige deltagelse i den europæiske bankunion. Undersøgelsen blev annonceret i juli 2017, og den endelige rapport blev offentliggjort i december 2019. Undersøgelsen er den anden af sin slags om spørgsmålet. Ligesom i rapporten fra 2015 konkluderes det, at det i princippet vil være en fordel for Danmark at deltage i bankunionen, da det bl.a. vil styrke tilsynet med de danske finansielle institutioners grænseoverskridende aktiviteter. Nogle af de udestående spørgsmål i 2015-rapporten (bl.a. vedrørende det danske realkreditsystem) er desuden blevet afklaret. Det bemærkes dog også i 2019-rapporten, at bankunionen stadig er under udvikling, og at der arbejdes på at indføre yderligere foranstaltninger på EU-plan, som kan ændre rammerne for de danske pengeinstitutter, uanset om Danmark deltager i bankunionen eller ej. Tabel 3.2.1:Indikatorer for finansiel soliditet, alle banker i Danmark Kilde: ECB — CBD2 — konsoliderede bankdata Gæld i husholdningerne Gælden i de danske husholdninger er fortsat høj, men er faldet i de seneste år. Danmark er en af de EU-medlemsstater, der har den højeste gældskvote for husholdninger. Husholdningernes gæld er faldet gradvist fra toppunktet på 143 % af BNP i 2009. Gælden anslås at være faldet særlig kraftigt mellem 2018 og 2019, med 11 procentpoint til omkring 113,5 % af BNP. De danske husholdningers gæld var 2,4 gange højere end deres disponible bruttoindkomst i 2019, men var dog tre gange så høj i 2009. Dette generelle fald afspejler primært vækst i BNP (dvs. nævneren) og ikke et fald i udlånet. Kreditstrømmene er dog aftaget på det seneste, og husholdningerne har udnyttet det lave rentemiljø til at afvikle en del af gælden og refinansiere den resterende gæld (figur 3.2.2). Figur 3.2.2:Husholdningernes gæld Kilde: Eurostat Kommissionens analyser tyder på et behov for yderligere nedbringelse af bruttogælden i husholdningerne. Skøn over det forsvarlige niveau — eller det niveau, der stemmer overens med underliggende økonomiske faktorer — for husholdningernes bruttogæld ifølge tværnationale modeller er væsentlig lavere end de danske husholdningers aktuelle gældsniveau (). Den modelbaserede forskel mellem disse benchmarks for bæredygtige gældsniveauer og den faktiske gæld er mindsket i de seneste år, men peger i princippet i retning af et behov for yderligere konsolidering. Dette sker også, idet husholdningerne i stigende grad går over til lån med afdrag (se også figur 3.2.4). Flere forhold mindsker risiciene for gældsholdbarheden. Husholdningernes balancer er solide, og den store bruttogæld modsvares af betydelige formuer — de danske husholdningers nettoaktiver udgjorde 185 % af BNP i andet kvartal 2019, hvilket tyder på en komfortabel solvenssituation. Selv om det høje bruttogældsniveau kan være en mangelfuld indikator for gældens holdbarhed, kan der dog opstå uoverensstemmelser som følge af likviditetsmismatchet på de danske husholdningers balancer og aktivernes og passiverenes asymmetriske reaktion over for visse chok. En stor del af ovennævnte formue er illikvid. Formuen udgøres primært af opsparinger i boligen eller pension (som kan blive påvirket af værdireguleringer i nedgangstider), og en stor, men faldende del af gælden er stadig stiftet til variabel rente og er således sårbar over for rentechok. Gældsbetjeningskvoten er dog faldet fra omkring 24 % ved udgangen af 2008 til omkring 15 % ved udgangen af 2018, hvilket tyder på, at husholdningerne er blevet mere modstandsdygtige over for chok. Bruttohusholdningsgælden er desuden nært forbundet med en høj husstandsindkomst, hvilket tyder på, at balancerisiciene primært vedrører husholdninger, som er mere modstandsdygtige over for tilbageslag (Danmarks Nationalbank, 2018d). Boligmarkedet Boligpriserne er steget relativt kraftigt sammenlignet med andre EU-medlemsstater, men markedsdynamikken i Danmark er aftaget i de seneste kvartaler. Opbremsningen har påvirket alle regioner og boligkategorier. På nationalt plan er de årlige prisstigninger på enfamiliehuse aftaget fra 3,9 % i 2018 til 2,4 % i første kvartal 2019. I hovedstadsområdet er prisstigningerne faldet fra 4,9 % i 2018 til 2,8 % i andet kvartal 2019, hvilket er den lavest observerede stigningstakt siden tredje kvartal 2012. De årlige prisstigninger på ejerlejligheder lå på omkring 8 % mellem medio 2012 til medio 2018, men stigningstakten begyndte at aftage fra andet kvartal 2018 og fremefter, og priserne er oven i købet begyndt at falde i første halvdel af 2019. Samme mønter kan ses i hovedstadsområdet (figur 3.2.3). Antallet af salg af enfamiliehuse på nationalt plan i 2018 stagnerede i forhold til det foregående år, mens salget af ejerlejligheder er faldet som følge af udviklingen i Københavnsområdet. Opbremsningen i markedsdynamikken ses også ved, at omfanget af nybyggeri og antallet af udstedte byggetilladelser er faldet siden midten af 2018, og at omfanget af låneanmodninger til boligkøb er faldet. Figur 3.2.3:Nominelle priser på fast ejendom Kilde: Danmarks Statistik Boligvurderingerne ligger til den høje side, men der er ingen tegn på væsentlige overvurderinger. Stigningerne i indikatorerne for pris i forhold til indkomst og leje ligger over deres langsigtede værdier, hvilket peger i retning af en mindre forringelse af prisoverkommeligheden over de seneste år. Boligpriserne i Danmark lader både på nationalt og regionalt plan til at være stort set på linje med de underliggende økonomiske faktorer. Det står i modsætning til indikatorerne for pris i forhold til leje og indkomst, som peger i retning af større vurderingsforskelle og pres på prisoverkommeligheden. Sidstnævnte indikatorer tager imidlertid ikke hensyn til reguleringer af lejemarkedet, udbudsbegrænsninger og andre grundlæggende forhold, der er med til at diktere priserne, såsom befolkningstilvækst eller tilflytning til byerne. Finansieringsbetingelserne er fortsat meget gunstige, idet realkreditrenterne ligger på et historisk lavt niveau. Den gennemsnitlige effektive realkreditrente er faldet over en længere periode, og i september 2019 faldt den for første gang ned under 1 %, til 0,93 %. Gennemsnitsrenten for nye lån var på 0,73 % i september 2019, idet nogle banker er begyndt at udbyde lån til negativ rente. Faldet i den gennemsnitlige rente skyldes primært lånekonverteringer til lavere rente, der tælles med som nye lån. De danske myndigheder har siden 2014 indført makroprudentielle og andre krav til bankerne for at begrænse låntagningen. Disse består hovedsagelig af en begrænsning af lånets størrelse i forhold til indkomsten og af belåningsgraden og er særligt målrettet på låntagere i de områder, der har oplevet de største prisstigninger (de såkaldte "vækstområder" omkring København og Aarhus), samt lån, der anses for mere risikobetonede, dvs. lån til variabel rente eller afdragsfrie lån. Foranstaltningerne lader til at have virket efter hensigten med hensyn til både at dæmme op for udlånsvæksten i "vækstområderne" (Danmarks Nationalbank, 2018c) og til at anspore låntagerne til at optage lån med længere rentefiksering og afdragsbetaling, hvilket har mindske de risiciene for den finansielle stabilitet, som stammer fra boligsektoren. I februar 2019 var 46 % af det udestående lånebeløb koncentreret i lån med betaling afdrag, mens 57 % af dette bestod af lån til variabel rente (figur 3.2.4). Til sammenligning var tallene henholdsvis 54 % og 64 % fire år tidligere. Figur 3.2.4:Realkreditlån fordelt på type Kilde: Danmarks Nationalbank I juni 2019 rettede Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) en henstilling til Danmark () vedrørende sårbarheder i boligsektoren(). Det fokuserede navnlig på den store andel af risikobetonede lån (afdragsfrihed og variabel rente) kombineret med de danske husholdningers store gældsætning. Det henstillede til Danmark at overvåge disse sårbarheder og stramme eller aktivere yderligere kapital- eller låntagerbaserede foranstaltninger på mellemlang sigt. De eksisterende politiske foranstaltninger lader til at imødegå de konstaterede risici forholdsvis effektivt.

En ny database over kreditter vil forbedre risikovurderingen. Derudover foretager Det Systemiske Risikoråd og dets medlemmer regelmæssige vurderinger af både risiciene på boligmarkedet og af de politikker, der skal imødegå dem. I den forbindelse er det positivt, at de danske myndigheder fra udgangen af 2019 har adgang til en ny database over kreditter, som vil sætte dem i stand til at forbedre deres vurderinger. Endelig anbefaler ESRB også, at Danmark gennemgår andre politikker, der eventuelt understøtter uligevægte på realkreditmarkedet, såsom lejeregulering, rentefradrag og boligbeskatning. Indførelsen af det nye, men forsinkede boligbeskatningssystem ventes at medføre effektivitetsgevinster. Når den er blevet indført, vil reformen sikre, at den skat, der betales af en ejendom, afspejler den underliggende ejendoms- og grundværdi. I dag er der kun en svag forbindelse mellem disse to værdier, hvilket betyder, at forholdet mellem skatter og boligpriser i byområder med stor strukturel efterspørgsel er relativt lavt sammenlignet med landområderne. Det aktuelle system risikerer derfor at skabe en feedbackeffekt ved at skabe endnu større efterspørgsel efter ejendomme med høj kapitalværdi og således puste priserne op over det niveau, som de underliggende forhold tilsiger. Bekæmpelse af hvidvask Sagen om hvidvask i Danske Bank, der blev afsløret ved udgangen af 2018, har ført til stramninger af de danske hvidvaskregler. Danske Bank efterforskes for mellem 2007 og 2015 at have clearet finansielle transaktioner på over 200 mia. EUR gennem sin filial i Estland. Sagen har medført et brud på tilliden til de danske finansielle institutioners integritet og evne til at bekæmpe hvidvask og har skabt international årvågenhed omkring grænseoverskridende bekæmpelse af hvidvask. Allerede i 2017 havde Den Finansielle Aktionsgruppe (FATF) i en rapport fremhævet væsentlige mangler i forbindelse med forebyggelse og efterforskning af hvidvask (). IMF har også understreget, at de danske bankers eksponering for mere risikobetonede lande udgør en større risiko med hensyn til hvidvask sammenlignet med de øvrige nordiske lande (IMF, 2019). I en beretning fra januar 2020 har Rigsrevisionen foretaget en vurdering af Danmarks indsats mod hvidvask i perioden 2016-2018 og fremhævet vigtige mangler i rammerne for bekæmpelse af hvidvask. I 2019 bekræftede Danmark på ny sit engagement for at løse de identificerede problemstillinger og tog adskillige vigtige lovmæssige skridt over en relativt kort periode. I marts blev der indgået et bredt politisk forlig om at styrke indsatsen mod hvidvask af penge. Tiltagene kan inddeles i tre kategorier: 1) styrkelse af kontrol- og indgrebsbeføjelser, 2) betydelig skærpelse af sanktionsmulighederne og øgede ressourcer og 3) klarere organisatorisk fokus. I december 2018 og juni 2019 blev der vedtaget ændringer af lov om finansiel virksomhed, som bl.a. giver Finanstilsynet mulighed for at inddrage en finansiel institutions tilladelse i tilfælde af grove overtrædelser af hvidvaskloven samt at skærpe bøderne for manglende overholdelse af denne lov betydeligt. Finanstilsynet offentliggjorde i januar 2019 en redegørelse om tilsynet med Danske Bank og dens Estland-filial. Heri blev der udpeget 23 initiativer, der kan bidrage til at forbedre hvidvasktilsynet. Siden juli 2019 gælder der egnetheds- og hæderlighedskrav for de personer i finansielle institutioner, som er ansvarlige for compliancefunktionen. FATF opgraderede Danmark på 10 af de 40 anbefalinger i 2018 og på yderligere 3 anbefalinger i 2019. FATF anser nu Danmark for i stor udstrækning at opfylde sin pligt til at vurdere risici og anvende en risikobaseret tilgang til bekæmpelse af hvidvask. Alligevel forbliver Danmark under skærpet overvågning, og der skal stadig søges om og opnås en opgradering med hensyn til de af FATF's standarder, som er relevante for tilsynet med de finansielle institutioner med hensyn til hvidvask. I december 2019 vedtog Folketinget hvidvaskpakken, og reglerne trådte i kraft den 10. januar 2020. Lovpakken skal gennemføre femte hvidvaskdirektiv, indføre foranstaltninger, som omsætter det politiske forlig fra marts 2019 til konkrete tiltag, og give tilsynsmyndigheden mulighed for at udstede administrative bøder. Alle disse foranstaltninger vil give de danske kompetente myndigheder mulighed for at anvende de nye redskaber, finjustere procedurerne og holde sig ajour med nye tendenser og sårbarheder. Foranstaltningerne skal dog stadig vurderes og give resultater. De kompetente myndigheder har øget de økonomiske og menneskelige ressourcer til bekæmpelse af hvidvask betragteligt. I forbindelse med forliget fra marts 2019 hævede regeringen Hvidvasksekretariatets (Danmarks finansielle efterretningsenhed) og Finanstilsynets budgetter og mandskab. Finanstilsynet har oprettet en hvidvaskafdeling og har øget sit mandskab på området med tæt ved 50 % i 2019. Rapporten fra Rigsrevisionen vil eventuelt medføre yderligere tiltag til at styrke den danske finansielle efterretningsenhed. 3.3.1.Beskæftigelsesudvikling Med støtte fra et solidt opsving viser det danske arbejdsmarked gode resultater. Beskæftigelsesfrekvensen nåede op på 77,5 % i 2018 og nærmer sig det nationale 2020-mål på 80 %, samtidig med at den er langt over EU‑gennemsnittet på 73,2 %. Forskellen mellem beskæftigelsesfrekvensen for mænd og kvinder er mindsket i de seneste år og udgjorde 7,0 procentpoint, hvilket er langt under EU‑gennemsnittet (11,6 procentpoint). Ledigheden er faldet støt til 5,1 % i 2018, det laveste niveau siden krisen i 2008. Langtidsledigheden er faldet til 1,0 % og er fortsat en af de laveste i EU. Arbejdsstyrken var rekordstor i 2018 (2,8 millioner). Det skyldes en betydelig tilstrømning af udenlandske arbejdstagere, hovedsagelig fra andre EU-medlemsstater, samt at flere ældre arbejdstagere bliver længere på arbejdsmarkedet. I 2018 lå beskæftigelsesfrekvensen for personer i alderen 55-64 på 73,3 % svarende til en stigning på 13,4 procentpoint i forhold til 2008 (59,9 %). Det skyldes virkningen af de reformer, der blev indført i 2000'erne med henblik på at tilskynde folk til at blive længere på arbejdsmarkedet. Siden 2006 har den lovebestemte alder for almindelig og tidlig tilbagetrækning været indekseret efter den forventede levetid. Ved en reform i 2011 blev indekseringsmekanismen taget i anvendelse tidligere end oprindelig vedtaget. Under den nuværende ordning hæves tilbagetrækningsalderen hvert år med 0,5 år frem til 2022 for at blive hævet til 68 år i 2030. Folketinget har endnu ikke vedtaget yderligere stigninger af tilbagetrækningsalderen, men det forventes at hæve den til 69 i 2035 og 70 i 2040. Disse reformer vil efter planen bidrage til finanspolitisk holdbarhed på lang sigt og til at lukke gabet på 2,5 procentpoint til landets Europa 2020-mål for beskæftigelse (80 %). Arbejdsstyrken forventes at blive ved med at vokse, men branchespecifikke forskelle kan øge risikoen for kompetencemismatch. Den skønnede udvidelse af arbejdsstyrken med 11 % frem mod 2030 (i forhold til 2016) forventes at være drevet af den demografiske udvikling (Cedefop, 2018). Aldersgrupperne 30-34 og 35-39 ventes at stige med henholdsvis 33 % og 29 %. Overordnet set forventes beskæftigelsen at vokse mellem 2021 og 2030, men med betydelige branchespecifikke forskelle (mindst inden for ingeniørvidenskab med 0,7 % om året og mest i den primære sektor og forsyningssektoren med 2,2 % om året). Der meldes stadig om mangel på arbejdskraft, men situationen lader overordnet set til at være en smule forbedret. Det samlede antal forgæves rekrutteringer (61 110) lå på 20 % i december 2019, hvilket er en smule under niveauet i februar 2019 (70 300) på 22 % (Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering, 2019). Det afspejler en fortsat, men svagt aftagende stramhed på arbejdsmarkedet. Manglerne vedrører hovedsagelig faglærte arbejdstagere i bestemte brancher, navnlig bygge- og anlægsbranchen (32 % forgæves rekrutteringer), landbruget (29 % forgæves rekrutteringer) og servicesektoren (29 % forgæves rekrutteringer). Den lave andel af IKT‑specialister er også stadig en udfordring. Risikoen for mangel på arbejdskraft vil formodentlig falde, efterhånden som væksten stilner af i 2020 og 2021 til henholdsvis 1,5 % og 1,6 %. Lønvæksten accelererede i 2018 og ventes at blive ved med at stige. De nominelle lønomkostninger pr. ansat steg med 2 % i 2018 sammenlignet med 1,7 % i 2017. Det opadgående pres på lønningerne ventes at vare ved i 2019. Eftersom de nominelle lønninger er steget hurtigere end inflationen, er reallønnen også steget (1,4 % i 2018), hvilket understøtter arbejdstagernes købekraft. I de brancher, hvor der er mangel på arbejdskraft, bl.a. bygge- og anlæg, svarede lønvæksten omtrent til niveauet for hele økonomien (henholdsvis 2,1 % og 1,9 % i 2018) (figur 3.3.1). Figur 3.3.1:Reelle lønomkostninger pr. ansat (BNP-deflator, national valuta) Kilde: Eurostat Der er akut behov for flere erhvervsuddannede for at opfylde arbejdsmarkedets behov, men deltagelsen i disse uddannelser er stadig lav. Selv om andelen af unge, der påbegynder en erhvervsuddannelse direkte efter folkeskolen, er steget en smule fra 19,4 % i 2018 til 20,1 % i 2019, er disse tal stadig langt under regeringens 2025-mål på 30 %. Der er store regionale forskelle, idet unge i de større byer tegner sig for den laveste deltagelse. Beskæftigelsesegnetheden for erhvervsuddannede lå på 85,6 %, hvilket er langt over EU-gennemsnittet på 79,5 %. Manglen på praktikpladser var tidligere en hindring, men med trepartsaftalen fra 2016 er der blevet skabt godt 3 000 ekstra praktikpladser, og man er således godt på vej til at opfylde det overordnede mål om 8-10 000 nye praktikpladser i 2025. Alligevel har erhvervsuddannelserne vanskeligt ved at tiltrække de unge. Der lader til at være en skæv kønsfordeling, idet 39,7 % af eleverne på erhvervsuddannelserne var kvinder i 2018. Den relativt lave andel af arbejdsstyrken, der er specialiseret inden for IKT (4,3 %), er fortsat en udfordring. Formålet med den nationale Teknologipagt er at øge antallet af STEM-uddannede (science, technology, engineering og mathematics) med 20 % i 2028. De seneste tiltag fra regeringens side har været rettet mod markedsføring af uddannelserne med en forventet deltagelse af 1 million personer. En af de centrale udfordringer er beskæftigelsen af kvinder i digitale jobs og inden for ingeniørvidenskab (Europa-Kommissionen, 2019h). I den digitale resultattavle for kvinder (Europa-Kommissionen, 2019i) scorer Danmark 65,4 (EU-gennemsnit: 50), men kun 1,8 % af de ansatte kvinder er IKT-specialister. Samtidig melder 59 % af SMV'er om vanskeligheder ved at rekruttere IKT-specialister, hvilket er over EU-gennemsnittet (55,5 %).

Den nationale sammenslutning for digitale færdigheder og arbejdspladser blev lanceret i februar 2019 og sigter mod at fremme digitale færdigheder. Med mere end 10 000 medlemmer støtter den tiltag, der sigter mod at sikre et tilstrækkeligt og fortsat udbud af uddannede med høje kvalifikationer, som stemmer overens med arbejdsmarkedets behov. Den opdeler digitale færdigheder i tre kategorier: 1) grundlæggende brugerfærdigheder for alle borgere, 2) programmeringsfærdigheder og 3) reflektionsfærdigheder, der er rettet mod udviklingen af en grundlæggende IKT-litteratur og -kultur (Europa-Kommissionen, 2019h). Ungdomsarbejdsløsheden er faldet i de seneste år, men flere unge forlader skolen tidligt. Denne udvikling bremser Danmarks fremskridt hen imod mål nr. 8 for bæredygtig udvikling. Ungdomsarbejdsløsheden faldt til 10,5 % i 2018 og ligger langt under EU-gennemsnittet på 15,2 %. Andelen af unge, der forlader uddannelsessystemet tidligt (18-24 år), er imidlertid steget gradvist fra 7,2 % i 2016 til 10,2 % i 2018, en anelse under EU-gennemsnittet på 10,6 %, og det er en af de indikatorer, der skal holdes øje med. Det er uvist, hvad der ligger bag denne udvikling, men de relativt gode muligheder for at finde både ufaglært og faglært arbejde kan have tilskyndet de unge til at søge arbejde i stedet for at færdiggøre deres uddannelse (figur 3.3.2). Figur 3.3.2:Unge: under uddannelse, beskæftigelsesfrekvens, ledighedsprocent, ledighed ift. befolkning, NEET Kilde: Eurostat Til trods for den gode situation på arbejdsmarkedet oplever visse marginaliserede grupper adgangsbarrierer. Som følge af de seneste års arbejdsmarkedsforbedringer er antallet af personer på kanten af arbejdsmarkedet () faldet siden 2016 til omkring 73 000 personer i 2017, hvilket stadig er over niveauet fra før krisen i 2008 på 51 000 personer. Disse omfatter unge, indvandrere, hjemløse og personer med handicap, psykiske problemer, eller som er i behandling for stofmisbrug (Social- og Indenrigsministeriet, 2018). Eftersom disse grupper står over for meget forskelligartede udfordringer, og de hver er forholdsvis små relativt set, er det vanskeligt at nå ud til dem med de sædvanlige politiske hjælpemidler. Et regeringsudspil (oktober 2018) sigter mod at øge beskæftigelsen blandt personer med et større handicap ved at hjælpe 13 000 personer med at finde et almindeligt arbejde eller et flexjob frem mod 2025. Der blev i alt øremærket 128,4 mio. DKK til gennemførelsen af 11 initiativer i perioden 2019-2022, men det er endnu for tidligt at vurdere resultaterne af ordningen. Voksendeltagelsen i livslang læring er faldet betragteligt i de seneste år, men er fortsat blandt de højeste i EU. Satsen er faldet fra 31,3 % i 2015 til 23,5 % i 2018, hvilket dog stadig er mere end dobbelt så højt som gennemsnittet for EU (11,1 %). Årsagerne til faldet på 7,8 procentpoint kan være forbundet med den høje økonomiske aktivitet. Arbejdsgiverne kan af hensyn til forretningskontinuiteten have afsat mindre tid til videreuddannelse. Deltagelsesfrekvensen blandt personer i arbejde er faldet kraftigere end blandt arbejdsløse, hvilket også understøtter denne hypotese. Ud af de 23,5 %, der har deltaget i voksenuddannelse, kan der ikke spores nævneværdige forskelle med hensyn til kvalifikationsniveau eller uddannelsesbaggrund. Der er imidlertid en betydelig kønsforskel, idet deltagelsen er noget lavere for mænd (19,2 %) end for kvinder (27,8 %). I 2018 deltog 28,5 % af de ledige i en voksenuddannelse, hvilket er næsten tre gange mere end gennemsnittet for EU (10,7 %). I en bred aftale fra oktober 2019 blev der afsat 102 mio. DKK til opkvalificering af ufaglærte. Det overordnede mål er at lette overgangen fra ufaglært til faglært arbejde og at imødegå manglen på arbejdskraft ved at sikre et udbud af faglærte arbejdstagere med de rette kompetencer. Det blev også besluttet at fortsætte jobrotationsordningen i 2020, som giver ufaglærte i bestemte brancher (f.eks. i sundhedssektoren) mulighed for at uddanne sig inden for det samme område, mens en ledig vikarierer for den pågældende medarbejder under hele uddannelsen. 3.3.2.Socialpolitik og inklusion Andelen af personer i risiko for fattigdom og social udstødelse (AROPE) lå på 17,4 % i 2018, hvilket er forholdsvis lavt (gennemsnittet i EU: 21,9 %). Til trods for den relativt høje økonomiske aktivitet ligger satsen over niveauet fra før krisen i 2008 og har således udviklet sig en anelse negativt. Særligt er forholdene for personer over 65 år meget bedre end i de øvrige EU-medlemsstater. AROPE-satsen for denne aldersgruppe lå på 9,6 % i 2018 (EU-gennemsnittet på 18,6 %), hvilket svarer til et fald på 9 procentpoint i løbet af de sidste 10 år (18,6 % i 2008). Dette fald kan bl.a. skyldes, at flere personer over 65 bliver længere på arbejdsmarkedet som følge af de beskæftigelses- og pensionsreformer, der blev indført i 2000'erne. 3,4 % af befolkningen led alvorlige materielle afsavn i 2018, hvilket er lavere end EU‑gennemsnittet (5,9 %), men dette skal ses i lyset af, at satsen har ligget omkring 3 % over de seneste syv år (figur 3.3.3). Figur 3.3.3:Risiko for fattigdom eller social udstødelse, aldersgrupper Kilde: Eurostat Antallet af husholdninger med meget lav arbejdsintensitet er steget betydeligt mellem 2008 og 2018. Danmarks nationale Europa 2020 mål om at nedbringe antallet af personer i husholdninger med meget lav arbejdsintensitet med 22 000 er langt fra nået. Tværtimod er antallet af personer i husholdninger med meget lav arbejdsintensitet steget fra 347 000 i 2008 til 459 000 i 2018. Alene mellem 2017 og 2018 steg antallet med 50 000 personer (fra 409 000 til 459 000). Forskellen i forhold til Europa 2020‑målet er således langt fra udlignet. Den skarpe stigning står i modsætning til udviklingen af andre nøgleindikatorer, og det er uklart, hvad der præcis står bag. Indkomstuligheden har ligget stabilt i de seneste år, mens medianhusstandsindkomsten er steget en smule. Indkomstuligheden målt ved kvintilsatsen S80/S20 () har også ligget stabilt siden 2014 (4,1 i 2018 ift. EU-gennemsnit på 5,17). Justeret for købekraftspariteter er medianhusstandsindkomsten (enlige) steget til 17 234 EUR, hvilket er blandt de højeste i EU (gennemsnit på 15 310 EUR). Andelen af fattige i arbejde lå på 5,4 % i 2018 (næsten halvdelen af EU-gennemsnittet på 9,2 %) og har ligget relativt stabilt de seneste år. Husholdningernes boligudgifter udgjorde 28,1 % af deres samlede udgifter i 2018, hvilket er det næsthøjeste i EU (gennemsnit på 24,0 %). Denne indikator — som omfatter forbrug til bolig, vand, elektricitet, gas og andre brændsler — er faldet gradvist siden 2013 fra 30,0 %. I 2018 var den andel af befolkningen, der bruger mere end 40 % af deres disponible indkomst på boligudgifter (), faldet til 14,7 %, men dette er stadig blandt de højeste i EU (10,4 % i snit). Det begrænsede udbud af boliger til overkommelige priser er særligt bekymrende i hovedstadsområdet, hvor man også finder det største antal ledige stillinger. Dette kan på sin side hæmme arbejdsmobiliteten og skabe geografiske arbejdsmarkedsrelaterede og sociale ubalancer. Danmark gør fremskridt hen imod nogle af de 10 mål for social mobilitet, som blev indført af den tidligere regering i maj 2016 (). Initiativerne har til formål at mindske antallet af udsatte personer, øge erhvervsfrekvensen og få flere personer til at tage en uddannelse på trods af eventuelle handicap. Målgruppen omfatter hjemløse, personer med handicap og personer med sociale problemer, eksempelvis personer i behandling for alkohol- eller stofmisbrug. Der er gjort fremskridt med nogle af målene, bl.a. kriminalitet blandt udsatte unge og antal personer, der gennemfører en alkoholbehandling. Til gengæld er udviklingen gået i stå eller blevet negativ inden for andre mål, bl.a. andelen af udsatte unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse. I alt var der 6 400 hjemløse i 2019, hvilket er uændret i forhold til situationen i 2017 (VIVE, 2019), men gruppen udgøres nu i højere grad af ældre frem for unge hjemløse (). Arbejdsmarkedssituationen for personer med handicap er fortsat ugunstig inden for visse indikatorer. Der er en forskel i AROPE-satsen på 7,9 procentpoint, hvilket er under EU‑gennemsnittet (9,5 procentpoint). Samtidig er forskellen mellem personer med og uden handicap, der gennemfører en lang videregående uddannelse, langt højere end gennemsnittet for EU (21,6 procentpoint ift. 10,2 procentpoint) Denne forskel er steget i de seneste år, mens den lader til at have ligget stabilt i EU som helhed. Ifølge handicapbarometret har andelen af personer med handicap, der har en lang videregående uddannelse, været konstant mellem 2012 og 2016, hvorimod den tilsvarende andel for personer uden handicap er steget. I september 2019 vedtog Folketinget en aftale om midlertidigt børnetilskud. Hovedformålet med dette initiativ er at afbøde virkningerne af en række politiske foranstaltninger vedtaget af den tidligere regering, navnlig kontanthjælpsloftet og integrationsydelsen. Det anslås, at omkring 27 900 børn (0-14 år) vil få glæde af den midlertidige støtteordning, som vil fortsætte, indtil de politiske foranstaltninger er blevet gennemgået. En enlig forælder med to børn i alderen 0-14 år på overførselsindkomst kan få op til 1 850 DKK (250 EUR) i ekstra ydelser om måneden (skattefrit). Regeringen har iværksat en gennemgang af kontanthjælpssystemet. Indkomstniveauet for modtagere af minimumsindkomst er blandt de højeste i EU, men der er nedsat en Ydelseskommission, som skal gennemgå ydelsessystemet og komme med anbefalinger inden udgangen af 2020. Den skal bl.a. finde en afløser for kontanthjælpsloftet fra 2016 og samtidig finde den rette balance mellem at sikre en rimelig levestandard for børn af personer på overførselsindkomst og samtidig give modtagerne incitamenter til at arbejde. Takket være den stærke økonomiske aktivitet, er mange gået fra bistand til beskæftigelse, og de seneste politiske foranstaltninger til at sikre, at det kan betale sig at arbejde, kan have bidraget hertil. Disse foranstaltninger omfatter kontanthjælpsloftet (2016) og 225-timersreglen (2016). Antallet af kontanthjælpsmodtagere faldt med 29,8 % mellem juni 2015 og juni 2019. Antallet af modtagere af integrationsydelse, dvs. personer, der ikke opfylder opholdskravet for modtagelse af kontanthjælp (ophold i Danmark, Grønland eller Færøerne i mindst 9 af de sidste 10 år) eller beskæftigelseskravet (mindst 2½ års beskæftigelse inden for de seneste 10 års ophold), er også faldet. Denne positive udvikling kan også være forbundet med den store sandsynlighed for at finde et arbejde som følge af den økonomiske aktivitet og jobskabelse. 3.3.3.Integrationspolitik Danmark har taget skridt til at reducere antallet af nye indvandrere og flygtninge og samtidig styrke deres arbejdsmarkedsintegration. Betingelserne for at få tildelt permanent ophold såvel som adgang til sociale ydelser er blevet strammet, hvilket kan have bidraget til en markant nedgang i antallet af asylansøgninger og familiesammenføringer. Regeringen agter at videreføre den tidligere regerings overordnede integrationspolitik med enkelte justeringer såsom at forlænge opholdstilladelsen for flygtninge, der har arbejdet i mindst 2 år i Danmark. Nyligt ankomne indvandrere (inklusive flygtninge) bliver hurtigere integreret på arbejdsmarkedet end før, hvorimod situationen fortsat er vanskelig for dem, der har opholdt sig i Danmark i længere tid. Beskæftigelsesfrekvensen for alle personer født uden for EU (uanset opholdets varighed) har ligget omkring 60 % i de seneste år og nåede 62,8 % i 2018. Situationen er mere gunstig for dem, der er kommet til Danmark for nylig (inden for de seneste fem år), for hvilke beskæftigelsesfrekvensen var på 58,6 % i 2018. Størsteparten af de nyligt tilkomne arbejder i brancher med stor mangel på arbejdskraft, navnlig i servicesektoren (hotel, restauration, rengøring) (Dansk Arbejdsgiverforening, april 2019). Den positive udvikling lader til at skyldes de gunstige økonomiske forhold, den joborienterede beskæftigelsespolitik og de lavere sociale ydelser.

Der er imidlertid store kønsforskelle (kvinder 46,9 %, mænd 70,4 %). Andelen af flygtninge og familiemedlemmer (21-64 år), der var i lønnet beskæftigelse efter tre års ophold, er steget fra 20,4 % i første kvartal 2016 til 41,7 % i tredje kvartal 2019 (Udlændinge- og Integrationsministeriet, 2019 — Integrationsbarometer.dk). Denne stigning har været mere markant blandt mandlige flygtninge (fra 30,5 % til 61,2 %) end kvindelige flygtninge (7,8 % til 19,7 %). Regeringen og arbejdsmarkedets parter er blevet enige om at forlænge fast track‑integrationsuddannelsen (IGU) fra 2016, som har givet positive resultater. Programmet henvender sig til nyligt ankomne indvandrere ved at give dem en toårig arbejdskontrakt til praktikløn, som omfatter 20 ugers undervisningsforløb og sprogundervisning. Omkring 48 % af kommunerne og 52 % af virksomhederne har rapporteret om stor tilfredshed med ordningen (Rambøll, 2019). Ordningen er derfor blevet forlænget med tre år (indtil juni 2022). Det samlede antal registrerede IGU‑kontrakter i absolutte tal er forholdsvis lavt (2 377 i december 2019). Som led i finansloven for 2020 er man blevet enige om at arbejde hen imod en udvidelse af målgruppen. Eksempelvis ved at se på alderskravet (i dag begrænset til personer mellem 18-39 år) eller antal år med ophold i Danmark (i dag begrænset til mindre end 5 års ophold). Der er afsat en reserve hertil på 10 mio. DKK årligt i perioden 2021-2023. Eftersom to tredjedele af IGU-deltagerne er mænd, er det desuden vigtigt at undersøge, hvordan man kan tiltrække flere kvinder til ordningen. Frafaldsprocenten er fortsat relativt høj, idet mellem 35 og 45 % afbryder et forløb. I nogle tilfælde skyldes det, at flygtningene kommer i ordinært arbejde eller uddannelse. I december 2018 trådte tiltagene under den politiske aftale "Ét Danmark uden parallelsamfund — Ingen ghettoer i 2030" i kraft. Planen består af 22 initiativer og har til hovedformål at nedbryde byområder, der kan karakteriseres som ghettoer, så disse ikke længere eksisterer i 2030. I 2018 nåede antallet af byområder, der defineres som ghettoer, op på 30 (). Et centralt element i ghettoplanen er indførelsen af skærpede sanktioner for kriminalitet begået i disse byområder, samtidig med at der er indført en øvre grænse for almene boliger på 40 %. Andre elementer omfatter et obligatorisk læringstilbud på 25 timer om ugen for børn, der bor i udsatte boligområder, hvis de ikke allerede deltager i dagtilbud (fra 1-års alderen) samt en danskprøve i 0. klasse. Virkningen af disse foranstaltninger skal stadig undersøges. Den nye regering har desuden planer om at reducere antallet af elementer i aftalen. 3.3.4.Uddannelse og færdigheder Flere unge forlader uddannelsessystemet tidligt. Andelen af unge, der forlader uddannelsessystemet tidligt, er steget med 3 procentpoint siden 2016 og nåede op på 10,2 % i 2018. Denne udvikling er mest udtalt i byerne. Der er relativ stor forskel mellem kønnene (4,7 procentpoint højere for drenge end for piger), mens forskellen mellem indfødte og udenlandskfødte er en af de laveste i EU på 0,3 procentpoint. Til gengæld lader danskfødte med indvandrerbaggrund ikke til at indhente forskellen (Europa-Kommissionen, 2019e). Danske skoleelever klarer sig forholdsvis godt inden for læsning og matematik, men en anelse ringere inden for naturfag. Elever med indvandrerbaggrund halter desuden fortsat bagefter. Andelen af såvel de bedst præsterende som de ringest præsterende elever er lavere end i sammenlignelige lande. Resultaterne blandt socialt dårligt stillede elever og elever med indvandrerbaggrund er fortsat bekymrende (figur 3.3.4). Generelt set har eleverne fortsat solide grundlæggende færdigheder (OECD, 2019b). Andelen af dårligt præsterende inden for læsning og matematik er ikke faldet, og den er steget en anelse inden for naturfag (OECD, 2019b). Førstegenerationsindvandrere udgør næsten tre gange så mange af de dårligst præsterende elever inden for læsning sammenlignet med elever uden indvandrerbaggrund, samtidig med at danskfødte elever med indvandrerbaggrund ikke indhenter de andre. Den socioøkonomiske baggrund har fortsat betydning for uddannelsesresultaterne. Deltagelsen i dagtilbud er næsten universel, men kvaliteten heraf varierer. I 2018 deltog 98 % af alle børn over 4 år i dagtilbud. For børn under 3 år lå satsen på 63,2 % i 2018, hvilket er blandt de højeste i EU. Forholdene varierer dog betydeligt mellem kommunerne, hvilket skaber kvalitetsforskelle (Danmarks Evalueringsinstitut, 2020). I 2018 var 60 % af personalet uddannet pædagoger, mens 7 % var uddannet pædagogmedhjælpere. Med nyere politiske tiltag såsom "Stærke dagtilbud — alle børn skal med i fællesskabet" (2017) og "1 000 dages programmet — en bedre start på livet" (2019) indsættes der mere pædagogisk personale i visse områder med børn i udsatte miljøer, samtidig med at der fokuseres på opkvalificering og løbende uddannelse. Antallet af børn ventes at stige med 60 000 over de næste ti år, og der er derfor et behov for mere uddannet personale. Som led i finansloven for 2020 vil der frem mod 2025 blive indfaset lovbundne minimumsnormeringer, dvs. tre børn pr. voksen i vuggestuer og seks børn pr. voksen i børnehaver. Figur 3.3.4:Dårligt præsterende inden for læsning fordelt på socioøkonomisk status (ESCS, 2018) Kilde: OECD Finansloven for 2020 omfatter midler til rekruttering af flere lærere og afskaffelse af uddannelsesloftet. Der er afsat i alt 275 mio. DKK i 2020, som vil stige til 800 mio. DKK i 2023, for at give mulighed for ansættelse af flere lærere. Formålet er at imødegå den stigende mangel på lærere, samtidig med at klasserne bliver større. Det bidrager til opfyldelsen af mål nr. 4 for bæredygtig udvikling. Uddannelsesloftet, der blev indført i 2017, medfører, at personer med en videregående uddannelse først kan søge ind på en ny uddannelse på samme eller lavere niveau, seks år efter at de har afsluttet deres første uddannelse. Hovedformålet var at forhindre uddannede i at fuldføre mere en én statsfinansieret videregående uddannelse, således at den studerende selv skulle finansiere en eventuel anden uddannelse på samme eller lavere niveau. Loftet er blevet kritiseret for at lægge et unødigt pres på de studerende, og den nye regering og støttepartierne er derfor blevet enige om at afskaffe loftet med virkning fra sommeroptaget 2020. Omkring halvdelen af de 30-34-årige har en lang videregående uddannelse, og de danske universiteter tiltrækker fortsat mange udenlandske studerende, Det er med til at nedbringe den nuværende og fremtidige mangel på kvalificeret arbejdskraft. Flere kvinder (56,6 %) end mænd (41,8 %) har en lang videregående uddannelse. Andelen af personer (25-64 år) med en lang videregående uddannelse varierer mellem regioner. Mere end halvdelen af den erhvervsaktive befolkning i hovedstadsområdet har en lang videregående uddannelse, mens det i den sydligste del af Sjælland kun er tilfældet for 31,3 %. En videregående uddannelse (ISCED 5-8) øger kun muligheden for ansættelse med 2,2 procentpoint i forhold til en erhvervsuddannelse, hvilket er en af de mindste forskelle i EU. 10,2 % af de danske studerende på lange videregående uddannelser tager til udlandet som led i deres uddannelse. De seneste reformer gør de videregående uddannelser mere fleksible og skab