Særberetning Hvordan beregner, 
reducerer og udligner 
EU’s institutioner 
og organer deres 
drivhusgasemissioner?DA 2014  nr. 14
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-1
E-post: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren ( http://europa.eu )
Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2014
ISBN 978-92-872-0859-0
doi:10.2865/65697
© Den Europæiske Union, 2014
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Printed in Luxembourg
DA 2014  nr. 14
Særberetning Hvordan beregner, 
reducerer og udligner 
EU’s institutioner 
og organer deres 
drivhusgasemissioner?
(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)
02
 Indhold
Punkt
 Glossar
I–VII  Resumé
1–7 Indledning
1–2 Den Europæiske Unions miljøpolitik sigter mod et højt beskyttelsesniveau
3–4 Den Europæiske Union prioriterer forebyggelse af farlige klimaændringer
5–7 Offentlige forvaltninger spiller en vigtig rolle med hensyn til at opfylde klimamål
8 –11  Revisionens omfang og revisionsmetoden
12–101  Bemærkninger
12– 61  EU‑institutionerne og ‑ organerne har ingen fælles politik for overvågning og mindskelse 
af deres drivhusgasemissioner
12–29  EU‑institutionernes og ‑ organernes samlede CO2‑fodaftryk kendes ikke, og de fragmentariske 
oplysninger risikerer at undergrave rapporteringens troværdighed
30–43  Kun med hensyn til energiforbruget i bygninger er der bevis for, at de emissioner, der forårsages af EU ‑
institutionerne og ‑ organerne som helhed, er faldet
44–51  Over halvdelen af de reviderede EU‑institutioner og ‑ organer havde ikke opstillet kvantificerede 
mål for reduktion af deres emissioner, og kun to havde kvantificerede mål for 2020
52–61  Udligning til kompensation for restemissioner bruges kun i begrænset omfang, 
og EU‑institutionerne og ‑ organerne har ikke en fælles tilgang
62–101  EU‑institutionerne og ‑ organerne gør ikke fuld brug af de miljøledelsesværktøjer, 
som Kommissionen anbefaler
62–76  Det går langsomt med at indføre EMAS, EU’s ordning for miljøledelse og miljørevision
77–89  Grønne indkøb er en mulighed snarere end et krav under de nuværende regler, 
og kun få anvendte grønne indkøb systematisk
90–101  Grønne byggestandarder for energimæssig ydeevne anvendes ikke systematisk 
i forbindelse med nye bygninger og større renoveringsprojekter
03 Indhold
102–114  Konklusioner og anbefalinger
 Bilag I  — Revisionsmetode til vurdering af grønne offentlige indkøb
 Svar fra
 — Det Europæiske Råd og Rådet  for Den Europæiske Union
 — Europa‑Kommissionen
 — Den Europæiske Unions Domstol
 — Den Europæiske Centralbank
 — Den Europæiske Revisionsret
 — Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil
 —  Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Den Europæiske 
Unions Regionsudvalget
 — Den Europæiske Investeringsbank
 — Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur
 — Det Europæiske Miljøagentur
 — Det Europæiske Lægemiddelagentur
 — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked  (Varem ærker og Design)
04
 Glossar
Bæredygtig udvikling : Ifølge Brundtland‑rapporten, der blev fremlagt på De Forenede Nationers 
generalforsamling i 1987, er en bæredygtig udvikling en udvikling, der opfylder de nuværende behov uden at 
bringe fremtidige generationers muligheder for at opfylde deres behov i fare.
CO2‑fodaftryk : En populær betegnelse for de samlede emissioner af CO2 og andre drivhusgasser, der er direkte eller 
indirekte forårsaget af et produkt eller en aktivitet eller forbundet med en persons eller en organisations aktiviteter. 
Der findes ingen obligatoriske EU‑regler for beregning af CO2‑fodaftryk.
CO2‑neutralitet : En situation, hvor nettoemissionerne af CO2 i forbindelse med et produkt eller en aktivitet er lig nul 
efter udligning af uundgåelige emissioner.
CO2‑ækvivalent (CO2e): En universel måleenhed for drivhusgasemissioner, der gør det muligt at tage højde for de 
forskellige gassers globale opvarmningspotentiale.
Den europæiske adfærdskodeks om energieffektivitet i datacentre : En frivillig adfærdskodeks, som 
Europa‑Kommissionen anbefaler til håndtering af energiforbruget i datacentre og behovet for at reducere de 
dermed forbundne konsekvenser for miljø, økonomi og energiforsyningssikkerhed.
Drivhuseffekten : Den stigende varme i atmosfæren nær jordens overflade (troposfæren), der forårsages af 
drivhusgasser. Glasvæggene i et drivhus får temperaturen inde i det til at stige, og på samme måde opvarmer 
drivhuseffekten jordens overflade. Uden den naturlige drivhuseffekt ville jordens temperatur være under 
frysepunktet. Menneskets aktiviteter har imidlertid kraftigt forstærket den naturlige drivhuseffekt med global 
opvarmning og klimaændringer til følge.
Drivhusgasser : Kuldioxid (CO2), metan (CH4), dinitrogenoxid (N2O) og hydrofluorocarboner (HFC’er) er eksempler 
på drivhusgasser, hvis absorption af solstråling er ansvarlig for drivhuseffekten. Drivhusgasemissioner beregnes 
og rapporteres normalt som kuldioxidækvivalenter, idet der tages højde for gassernes forskellige globale 
opvarmningspotentiale.
EMAS : Den Europæiske Unions frivillige ordning for miljøledelse og miljørevision. Ordningen er kompatibel med 
ISO 14001, men er mere omfattende i sine krav.
Energieffektivitet : Højere energieffektivitet indebærer, at der produceres mere med det samme energiinput, eller 
at der produceres det samme med mindre energiinput. Forbedring af energieffektiviteten er en måde at reducere 
— eller begrænse væksten i — energiforbruget på.
Energi fra vedvarende energikilder : Defineret i direktiv 2009/28/EF om fremme af anvendelsen af energi fra 
vedvarende energikilder som energi fra ikke‑fossile kilder i form af: vindkraft, solenergi, aerotermisk energi, 
geotermisk energi, hydrotermisk energi og havenergi, vandkraft, biomasse, lossepladsgas, gas fra spildevandsanlæg 
og biogas.
Fuldtidsækvivalent (FTE) : En enhed, der gør det muligt at måle og sammenligne antallet af personer, selv om de 
ikke arbejder lige mange timer pr. uge.
05 Glossar
GHG‑protokollen : En bredt anvendt frivillig standard for registrering og rapportering af drivhusgasemissioner, 
som er udviklet af GHG Protocol Initiative. Dette initiativ er et partnerskab med mange interessenter. Det består 
af virksomheder, ikke‑statslige organisationer, regeringer og andre parter, og det er oprettet af World Resources 
Institute, en miljø‑NGO baseret i Washington, og World Business Council for Sustainable Development, en koalition 
af internationale virksomheder baseret i Geneve.
Globalt opvarmningspotentiale (GWP) : GWP angiver en drivhusgas’ virkning på den globale opvarmning over en 
periode sammenlignet med kuldioxids virkning.
GreenBuilding‑programmet : Et frivilligt program, som Europa‑Kommissionen driver med det formål at støtte 
omkostningseffektive foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten og anvendelse af energi fra vedvarende 
energikilder i erhvervsbygninger.
Grønne offentlige indkøb : En proces, hvorved offentlige myndigheder erhverver varer og tjenester eller får udført 
bygge ‑ og anlægsarbejder, som har mindre miljøvirkning målt over levetiden sammenlignet med varer, tjenester og 
bygge ‑ og anlægsarbejder med samme primære funktion, som ellers ville være erhvervet eller blive udført.
ISO 14001 : Denne standard, som er udviklet af Den Internationale Standardiseringsorganisation, fastsætter 
kriterierne for et miljøledelsessystem og kan anvendes til certificering. Den opstiller ikke krav til miljøpræstationer, 
men udstikker en ramme, som virksomheder eller organisationer kan følge med henblik på at etablere et effektivt 
miljøledelsessystem.
Klimaændringer : I overensstemmelse med De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer 
bruges dette udtryk om klimaændringer, som ikke kan tilskrives naturlige klimavariationer iagttaget gennem 
sammenlignelige tidsrum, og som direkte eller indirekte kan tilskrives menneskelige aktiviteter, der ændrer 
sammensætningen i jordens atmosfære.
Kuldioxid (CO2): En naturligt forekommende gas og desuden et biprodukt ved forbrænding af fossilt 
brændsel såsom olie, gas og kul, biomasseforbrænding, arealanvendelsesændringer og industriprocesser 
(f.eks. cementproduktion). Kuldioxid er den vigtigste menneskeskabte drivhusgas og den referencegas, der bruges 
til at måle indvirkningen af andre drivhusgasser.
Lækage : I lande, der forsøger at overholde obligatoriske grænser, er en lækage den del af nedskæringen 
i drivhusgasemissionerne, der kan føre til øgede emissioner i andre lande, som ikke har sådanne begrænsninger. 
F.eks. kan virksomheder flytte produktion fra udviklede lande til udviklingslande for at undgå restriktioner på deres 
emissioner.
Metoden vedrørende organisationers miljøaftryk (OEF‑metoden) : En metode, som Europa‑Kommissionen 
anbefaler til at måle og formidle oplysninger om en organisations miljøpræstationer over dens samlede livscyklus. 
Den omfatter, men er ikke begrænset til, rapportering om drivhusgasemissioner.
Modvirkning : Bestræbelser på at reducere emissioner eller forbedre drivhusgasdræn. Som eksempler kan nævnes 
mere effektiv anvendelse af fossilt brændsel, overgang til energi fra vedvarende energikilder, bedre isolering af 
bygninger og udvidelse af drivhusgasdræn såsom skove for at fjerne større mængder af kuldioxid fra atmosfæren.
06 Glossar
Næsten energineutral bygning : Defineret i direktiv 2010/31/EU om bygningers energimæssige ydeevne som 
en bygning, der har en meget høj energimæssig ydeevne. Den ubetydelige eller meget lille energimængde, der 
kræves, bør i meget væsentlig grad dækkes af energi fra vedvarende energikilder, herunder vedvarende energi 
produceret på stedet eller i nærheden.
Opstrømsemissioner : Ifølge GHG‑protokollen er opstrømsemissioner indirekte drivhusgasemissioner forbundet 
med købte eller anskaffede varer og tjenesteydelser. De forekommer, indtil den rapporterende organisation har 
modtaget varerne/tjenesteydelserne, og kaldes derfor også vugge‑til‑dør‑emissioner.
Toolkit til grønne offentlige indkøb : Praktisk vejledning fra Europa‑Kommissionens Generaldirektorat for Miljø 
om, hvordan grønne krav kan indgå i udbudsdokumenter som en del af de tekniske specifikationer, udvælgelses ‑ 
og/eller tildelingskriterierne samt klausulerne om kontraktens gennemførelse.
Udligning : CO2‑udligning indebærer, at personer eller organisationer kompenserer for deres egne 
drivhusgasemissioner — eller for en del af dem — ved at betale for tilsvarende drivhusgasreduktioner et andet 
sted i verden, f.eks. emissionsreduktioner, der opnås ved at erstatte kulfyrede kraftværker med vindmølleparker. 
Udligninger beregnes i forhold til en basislinje, der repræsenterer et hypotetisk scenario for, hvad emissionerne ville 
have været, hvis det modvirkningsprojekt, som genererer udligningerne, ikke var blevet iværksat.
07
I
Hvis EU’s klimapolitik skal være troværdig, skal 
EU‑institutionerne og ‑ organerne som offentlige for ‑
valtninger være på forkant med hensyn til at udforme 
og gennemføre politikker til mindskelse af deres driv ‑
husgasemissioner (CO2‑fodaftryk). Efter 2005 lykkedes 
det EU‑institutionerne og ‑ organerne at vende udvik ‑
lingen med stigende emissioner i forbindelse med 
deres bygninger. De har imidlertid forpasset mulighe ‑
den for at fastlægge og gennemføre en fælles politik 
med henblik på at bidrage til opfyldelsen af Unionens 
2020 ‑mål om at reducere drivhusgasemissionerne 
med 20 % i forhold til 1990.
II
Seks af de 15 reviderede EU‑institutioner og ‑ organer 
rapporterede ikke deres drivhusgasemissioner i 2012, 
og de, der gjorde, beregnede eller oplyste ikke det 
fulde omfang af disse emissioner. Det samlede CO2‑
fodaftryk kendes derfor ikke, og de fragmentariske 
oplysninger, der foreligger, risikerer at undergrave 
rapporteringens og modvirkningsbestræbelsernes 
troværdighed.
III
Kun med hensyn til energiforbruget i bygninger er der 
bevis for, at de drivhusgasemissioner, der forårsages 
af EU‑institutionerne og ‑ organerne som helhed, er 
faldet. De foreliggende data om andre emissioner, især 
mobilitetsrelaterede emissioner, gør det ikke muligt at 
identificere en klar tendens.
IV
De hidtil opnåede samlede reduktioner skyldes i vid 
udstrækning indkøb af elektricitet produceret ved 
hjælp af vedvarende energikilder, der tæller som en 
nulemission i beregningen af CO2‑fodaftrykket.V
EU‑institutionerne og ‑ organerne gør ikke fuld brug af 
de miljøledelsesværktøjer, som Kommissionen anbe ‑
faler. Det går langsomt med at indføre EU’s ordning 
for miljøledelse og miljørevision (EMAS). EMAS‑regi ‑
strering af offentlige forvaltninger har været mulig 
siden 2001, og i juni 2014 var syv af de 15 reviderede 
EU‑institutioner og ‑ organer registreret. Grønne ind ‑
køb behandles som en mulighed snarere end et krav, 
og kun nogle få institutioner og organer anvendte 
grønne indkøb systematisk.
VI
EU’s kommende 2030 ‑mål for reduktion af drivhusga ‑
semissioner giver EU‑institutionerne og ‑ organerne en 
ny anledning til at udvikle og implementere en fælles 
politik.
VII
Retten anbefaler, at Kommissionen foreslår en fælles 
politik for reduktion af EU‑institutionernes og ‑ orga ‑
nernes CO2‑fodaftryk. En sådan politik bør omfatte et 
samlet kvantificeret mål for reduktionen af drivhusga ‑
semissioner i 2030. EU‑institutionerne og ‑ organerne 
bør:
a) indføre en harmoniseret tilgang til rapportering af 
deres emissioner, herunder alle relevante indirekte 
emissioner
b) udvikle en fælles tilgang til på frivillig basis at 
kompensere for de drivhusgasmissioner, som de 
ikke kan undgå
c) gøre fuld brug af de miljøledelsesværktøjer, som 
Kommissionen anbefaler, især med hensyn til 
grønne offentlige indkøb.Resumé
08
 Indledning
Den Europæiske Unions 
miljøpolitik sigter mod et 
højt beskyttelsesniveau
01 
Ifølge artikel 11 i traktaten om EU’s 
funktionsmåde (TEUF) skal miljøbe ‑
skyttelseskrav integreres i udformnin ‑
gen og gennemførelsen af Unionens 
politikker og aktioner, især med 
henblik på at fremme en bæredygtig 
udvikling.
02 
Unionens miljøpolitik sigter mod et 
højt beskyttelsesniveau. Den bygger 
på forsigtighedsprincippet og princip ‑
pet om forebyggende indsats, princip ‑
pet om indgreb over for miljøskader 
fortrinsvis ved kilden og princippet 
om, at forureneren betaler1.
Den Europæiske Union 
prioriterer forebyggelse 
af farlige klimaændringer
03 
EU har påtaget sig en fast forpligtelse2 
til senest i 2020 at reducere sine driv ‑
husgasemissioner med mindst 20 % 
i forhold til 19903.
04 
Kommissionen har foreslået at fastsæt ‑
te et mål om senest i 2030 at reducere 
EU’s egne drivhusgasemissioner med 
40 % i forhold til emissionsniveauet 
i 19904. Europa‑Parlamentet har opfor ‑
dret til en reduktion på mindst 40 %5.Offentlige forvaltninger 
spiller en vigtig rolle med 
hensyn til at opfylde 
klimamål
05 
De to væsentligste kilder til drivhus ‑
gasemissioner i Europa er energipro ‑
duktion ved forbrænding af brændsel 
og transport6. Offentlige forvaltninger 
på alle niveauer kan påvirke omfanget 
af disse og andre emissioner ved at 
ændre deres måde at arbejde på. Gen ‑
nem offentlige indkøb kan de fremme 
miljømæssigt bæredygtige løsninger 
i forbindelse med de bygge ‑ og an ‑
lægsarbejder, varer og tjenesteydelser, 
som de har brug for.
06 
Hvis EU’s klimapolitik skal være trovær ‑
dig, er det vigtigt, at EU’s institutioner, 
organer, kontorer og agenturer (her ‑
efter »EU‑institutionerne og ‑ organer ‑
ne«) går foran med et godt eksempel 
og er på forkant med hensyn til at 
udforme og gennemføre strategier til 
mindskelse af offentlige forvaltnin ‑
gers CO2‑fodaftryk. Tekstboks 1  giver 
oplysninger om, hvordan en organisa ‑
tions CO2‑fodaftryk beregnes.
07 
De principper, der er fastlagt i trakta ‑
ten, åbner mulighed for to indbyrdes 
komplementære måder at mindske 
miljøindvirkningen af EU‑institutioner ‑
nes og ‑ organernes drivhusgasemis ‑
sioner på:
a) ved primært at reducere de pågæl ‑
dende emissioner
b) ved at kompensere for restemissio ‑
ner ved udligning.1 Jf. artikel 191 i TEUF.
2 Jf. formandskabets 
konklusioner fra Det 
Europæiske Råd den 
8.‑9. marts 2007, punkt 32.
3 Det Europæiske Råd har 
tilbudt at gå videre og 
forpligte sig til en absolut 
emissionsreduktion på 30 %, 
hvis andre større økonomier 
påtager sig en rimelig del af 
bestræbelserne på at reducere 
de globale emissioner.
4 COM(2014) 15 final af 
22. januar 2014 ‑  Politikramme 
for klima ‑ og energipolitikken 
i perioden 2020 ‑2030.
5 Europa‑Parlamentets 
beslutning af 5. februar 2014 
om en ramme for klima ‑ og 
energipolitikkerne frem 
til 2030 (2013/2135(INI)).
6 Eurostat Pocketbook: Energy, 
transport and environment 
indicators , 2013 ‑udgave.
09 Indledning
Beregning af en organisations CO2‑fodaftryk
Et CO2‑fodaftryk er de samlede drivhusgasemissioner, der er direkte eller indirekte forbundet med en organi ‑
sations aktiviteter. Kilderne til disse emissioner er f.eks. elektricitetsproduktion på kraftværker, opvarmning 
med fossilt brændsel og transport.
Drivhusgasser såsom kuldioxid (CO2), metan (CH4), dinitrogenoxid (N2O) og hydrofluorocarboner (HFC’er) har 
forskelligt globalt opvarmningspotentiale. F.eks. har ét ton metan samme potentiale som 25 ton CO2. For at 
tage højde for dette omregnes mængden af de forskellige gasemissioner til kuldioxidækvivalenter (CO2e), så 
den samlede virkning af alle kilderne kan beregnes som ét tal.
Den bredt anvendte GHG‑protokol skelner mellem tre kategorier af emissionskilder (»anvendelsesområder«). 
Nedenstående diagram viser nogle af de kilder, der er mest relevante i forbindelse med offentlige forvaltninger.
Organisationernes rapporteringsfokus var oprindelig på emissioner vedrørende anvendelsesområde 1 og 2. 
De har dog i stigende grad taget emissioner vedrørende anvendelsesområde 3 i betragtning for at sikre en 
samlet forvaltning af drivhusgasrelaterede risici og muligheder.
Kilde:  Den Europæiske Revisionsret.Tekstboks 1
Drivhusgasser
Anvendelsesområde 2 -
indirekte emissionerAnvendelsesområde 3 -
indirekte emissioner
Køb af elektricitet
Fjernvarme og /f_jernkølingPendling
Forretningsrejser
Leverancer
og tjenesteydelser
AnlægsaktiverAnvendelsesområde 1 -
direkte emissioner
Egen forbrænding
af brændsel
Ejede køretøjer
10
 Revisionens omfang og 
revisionsmetoden
08 
Revisionen omfattede alle EU‑institu ‑
tioner og ‑ organer med over 500 an ‑
satte i 2012. Den omfattede endvidere 
Det Europæiske Miljøagentur, fordi 
dette organ har særlige opgaver med 
direkte relation til revisionsemnet. 
Tabel 1 viser de 15 EU‑institutioner 
og ‑ organer, der var omfattet af revi ‑
sionen. I forbindelse med revisionen 
blev Det Europæiske Råd og Rådet 
for Den Europæiske Union (herefter 
også kaldet »Rådet«) behandlet som 
en enkelt enhed, fordi Det Europæiske 
Råd ikke har eget sekretariat, men 
bistås af EU‑Rådets generalsekretariat. 
På samme måde blev Det Europæiske 
Økonomiske og Sociale Udvalg og 
Regionsudvalget (herefter også kaldet 
»Udvalgene«) behandlet som en enkelt 
enhed, fordi de har fælles bygninger, 
logistik og oversættelsestjeneste og 
fælles forvaltning i den forbindelse. 
Revisionen havde særlig fokus på 
Europa‑Kommissionen, ikke kun på 
grund af dens størrelse, men også på 
grund af dens rolle som den EU‑insti ‑
tution, der har initiativretten på det 
lovgivningsmæssige område.
09 
Retten vurderede, om EU‑institutioner ‑
ne og ‑ organerne havde en politik for 
reduktion af den administrative drifts 
indvirkning på miljøet, og om denne 
politik blev gennemført effektivt. Ret ‑
ten undersøgte, om EU‑institutionerne 
og ‑ organerne:
a) beregnede deres drivhusgasemis ‑
sioner, reducerede disse emissio ‑
ner og kompenserede for restemis ‑
sioner ved udligning
b) gjorde fuld brug af de miljøledel ‑
sesværktøjer, som Kommissionen 
anbefaler, med henblik på at redu ‑
cere deres emissioner.10 
Revisionen byggede på spørgeske ‑
maer, interviews og en analyse af do ‑
kumenter og statistikker, som EU‑in ‑
stitutionerne og ‑ organerne havde 
offentliggjort eller stillede til rådighed. 
Den omfattede også en gennemgang 
af en stikprøve af udbud.
11 
Revisionen var ikke en CO2‑revision, 
dvs. målet var ikke at beregne eller 
genberegne de reviderede EU‑insti ‑
tutioner og ‑ organers CO2‑emissioner 
eller at efterprøve nøjagtigheden af de 
underliggende data. Medmindre andet 
er anført, vedrører dataene i denne 
beretning 2012.
11 Revisionens omfang og revisionsmetoden Tabel 1De 15 EU‑institutioner og ‑ organer, der var omfattet af revisionen
Antal stillinger 
i stillingsfortegnelsen i 2012 
(2014)Arbejdssteder
Europa‑Kommissionen25 065  
(24 901)Bruxelles, Luxembourg, Ispra, Geel, Karlsruhe, Petten, 
Sevilla, Grange, repræsentationer i  medlemsstaterne
Europa‑Parlamentet6 684  
(6 773)Bruxelles, Luxembourg, Strasbourg, informationskontorer 
i medlemsstaterne
Det Europæiske Råd13 153  
(3 101)Bruxelles
Rådet for den Europæiske Union Bruxelles, Luxembourg
Den Europæiske Investeringsbank (EIB)2 2 1853 
(2 369)3 Luxembourg
Den Europæiske Unions Domstol1 952  
(1 991)Luxembourg
Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil1 670  
(1 661)Bruxelles4
Den Europæiske Centralbank (ECB)1 448  
(2 602)Frankfurt am Main
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)51 255  
(1 252)BruxellesDen Europæiske Unions Regionsudvalg (RU)5
Den Europæiske Revisionsret6 887 
(882)Luxembourg
Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (OHIM)775 
(861)Alicante
Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA)634 
(685)Køln
Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)590 
(599)London
Det Europæiske Miljøagentur (EEA)136 
(135)København
1 Det Europæiske Råd bistås af EU‑Rådets generalsekretariat.
2 EIB deltog i revisionen på frivillig basis
3 Antallet af stillinger er angivet pr. udgangen af 2012 og udgangen af 2013.
4 Hjemsted.
5 Udvalgene har fælles bygninger, logistik og oversættelsestjeneste og fælles forvaltning i den forbindelse.
6 Revisionsresultaterne vedrørende Den Europæiske Revisionsret er ikke blevet efterprøvet eksternt.
12
 Bemærkninger
EU‑institutionerne 
og ‑organerne har 
ingen fælles politik 
for overvågning og 
mindskelse af deres 
drivhusgasemissioner
EU‑institutionernes og 
‑organernes samlede 
CO2‑fodaftryk kendes 
ikke, og de fragmentariske 
oplysninger risikerer at 
undergrave rapporteringens 
troværdighed
12 
Retten mener, at pålidelige og udtøm ‑
mende oplysninger om den faktiske 
størrelse af EU‑institutionernes og 
‑organernes CO2‑fodaftryk er en 
forudsætning for udformning og 
gennemførelse af effektive modvirk ‑
ningsstrategier, som er troværdige 
og overbevisende som eksempler til 
efterfølgelse. For de fleste af EU‑in ‑
stitutionerne og ‑ organerne forelig ‑
ger der ikke sådanne oplysninger på 
nuværende tidspunkt.
Der er ingen fælles 
metode til beregning 
af EU‑institutionernes 
og ‑ organernes CO2‑fodaftryk
13 
Der findes ingen bindende EU‑lovgiv ‑
ning om beregning af offentlige for ‑
valtningers CO2‑fodaftryk. I princippet 
kan EU‑institutionerne og ‑ organerne 
derfor frit vælge, om de vil indberette 
de emissioner, der forårsages af deres 
aktiviteter, og i givet fald hvordan de 
vil beregne og overvåge dem.De kan imidlertid være underlagt visse 
rapporteringsforpligtelser i deres re ‑
spektive værtslande, f.eks. med hensyn 
til deres bygningers energimæssige 
ydeevne. Sådanne rapporteringsfor ‑
pligtelser er imidlertid ikke harmonise ‑
rede i EU.
14 
I modsætning til den praksis, der 
breder sig i den private sektor7, stiller 
EU’s finansforordning8 ikke krav om, 
at der skal indgå miljøoplysninger i de 
beretninger, der indsendes i medfør af 
dens afsnit IX (»Regnskabsaflæggelse 
og regnskabsføring«)9. Der findes hel ‑
ler ingen interinstitutionelle aftaler om 
dette emne.
15 
Organisationer, der deltager i EU’s 
frivillige ordning for miljøledelse og 
miljørevision, EMAS10, skal rapportere 
om nøgleindikatoren »emissioner«, 
der bl.a. omfatter de samlede årlige 
drivhusgasemissioner angivet i ton 
CO2‑ækvivalenter. Ifølge Kommissio ‑
nens afgørelse om brugervejledningen 
til deltagelse i EMAS11 skal tilgangen til 
kvantificering af emissioner imidlertid 
afklares. Det anbefales dog i vejled ‑
ningen, at organisationerne ikke kun 
oplyser direkte emissioner, men også 
væsentlige indirekte drivhusgasemis ‑
sioner (jf.  tekstboks 1 ).7 Rådets fjerde direktiv 
(78/660/EØF) af 25. juli 1978 
på grundlag af traktatens 
artikel 54, stk. 3, litra g), om 
årsregnskaberne for visse 
selskabsformer (EFT L 222 af 
14.8.1978, s. 11) fastsætter, at 
årsberetningen i det omfang, 
det er nødvendigt for at forstå 
et selskabs udvikling, resultat 
eller stilling, i givet fald skal 
indeholde ikke‑finansielle 
oplysninger, herunder 
oplysninger vedrørende 
miljøspørgsmål. I april 2013 
fremsatte Kommissionen 
et lovgivningsforslag 
(COM(2013) 207 endelig af 
16. april 2013) med henblik på 
at gøre en sådan rapportering 
obligatorisk for selskaber 
med mere end 500 ansatte 
i gennemsnit.
8 Europa‑Parlamentets 
og Rådets forordning 
(EU, Euratom) nr. 966/2012 
af 25. oktober 2012 om de 
finansielle regler vedrørende 
Unionens almindelige budget 
og om ophævelse af Rådets 
forordning (EF, Euratom) 
nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 
26.10.2012, s. 1). Forordningen 
finder ikke anvendelse på 
Den Europæiske Centralbank 
og Den Europæiske 
Investeringsbank. 
EU‑agenturerne har finansielle 
regler, der følger de finansielle 
regler vedrørende Unionens 
almindelige budget.
9 Den Europæiske Centralbanks 
årsberetning indeholder et 
afsnit om miljøspørgsmål. Den 
Europæiske Investeringsbank 
informerer om miljøspørgsmål 
i sin beretning om 
virksomhedsansvar, der indgår 
i EIB‑gruppens årsberetning.
10 Nærmere oplysninger om 
EMAS findes i punkt 62 ‑76.
11 Jf. side 25 og 26 
i Kommissionens afgørelse af 
4. marts 2013 om udarbejdelse 
af brugervejledningen, 
der beskriver de skridt, det 
er nødvendigt at tage for 
at deltage i EMAS under 
Europa‑Parlamentets 
og Rådets forordning (EF) 
nr. 1221/2009 om 
organisationers frivillige 
deltagelse i en 
fællesskabsordning 
for miljøledelse og 
miljørevision (EMAS) 
(EUT L 76 af 19.3.2013, s. 1).
13 Bemærkninger
16 
I en anbefaling vedtaget den 9. april 
201312 tilskynder Kommissionen til 
brug af metoden vedrørende organi ‑
sationers miljøaftryk (OEF‑metoden) 
til at måle og formidle oplysninger 
om offentlige organisationers mil ‑
jøpræstationer over hele deres livs ‑
cyklus, herunder oplysninger om 
drivhusgasemissioner. OEF‑metoden 
blev udviklet af Det Fælles Forsknings ‑
center i Kommissionen på baggrund 
af anbefalinger fremsat i forbindelse 
med eksisterende, bredt anerkendte 
beregningsmetoder og i vejlednings ‑
dokumenter på miljøområdet.
17 
Ifølge Kommissionen blev OEF‑meto ‑
den udviklet som reaktion på, at »[de] 
mange forskellige metoder og initia ‑
tiver til at vurdere og formidle oplys ‑
ninger om miljøpræstationer, der for 
tiden vokser frem, fører til forvirring 
og mistillid til oplysningerne om miljø ‑
præstationer«13. Rettens revision viste, 
at samme analyse gælder EU‑institu ‑
tionernes og ‑ organernes oplysninger 
om deres egne CO2‑fodaftryk.Seks af de 15 reviderede 
EU‑institutioner og ‑ organer 
rapporterede ikke deres 
drivhusgasemissioner i 2012, 
og de, der gjorde, beregnede 
eller oplyste ikke samtlige 
elementer
18 
Retten undersøgte EU‑institutionernes 
og ‑ organernes umiddelbart tilgæn ‑
gelige oplysninger om deres respek ‑
tive drivhusgasemissioner i 2012. Det 
Europæiske Råd og Rådet for Den 
Europæiske Union, Den Europæiske 
Revisionsret, Tjenesten for EU’s Optræ ‑
den Udadtil, Det Europæiske Luftfarts ‑
sikkerhedsagentur og Det Europæiske 
Lægemiddelagentur offentliggjorde 
ingen oplysninger om deres emissio ‑
ner i 2012. De øvrige gav kun ufuld ‑
stændige oplysninger.
19 
Da der ikke findes nogen bindende 
EU‑lovgivning om, hvordan en orga ‑
nisations CO2‑fodaftryk skal beregnes, 
brugte Retten Europa‑Parlamentets 
rapport om sit CO2‑fodaftryk som ben ‑
chmark på grund af dens brede om ‑
fang. Tabel 2  er en sammenlignende 
oversigt over de emissionskilder, der er 
medtaget eller ikke medtaget i bereg ‑
ningerne, og de emissionsniveauer, der 
er oplyst.12 Kommissionens 
henstilling 2013/179/EU af 
9. april 2013 om brug af fælles 
metoder til at måle og 
formidle oplysninger om 
produkters og organisationers 
miljøpræstationer over hele 
deres livscyklus (EUT L 124 
af 4.5.2013, s. 1).
13 Jf. betragtning 2 til 
Kommissionens 
henstilling 2013/179/EU.
14 Bemærkninger Tabel 2
Europa‑ParlamentetDen Europæiske 
InvesteringsbankDen Europæiske 
CentralbankKontoret for Harmonisering 
i det Indre MarkedDet Europæiske 
MiljøagenturEuropa‑KommissionenUdvalgene  
(EØSU og RU)Det Europæiske Råd 
og EU‑RådetDomstolenDen Europæiske 
RevisionsretTjenesten for EU’s 
Optræden UdadtilDet Europæiske 
Luftfartssikkerheds‑agenturDet Europæiske 
Lægemiddelagentur
Emissioner i 2012 (ton CO2e) 91 893 18 801 16 441 17 793 2 145 704 42 911 1 066 f.i. f.i. f.i. f.i. f.i.
RAPPORTERINGENS OMFANG dækker 
emissioner fra:
Energiforbrug i  bygninger1 2 2x x x x x
Udsivning af kølegasser x x x x x x x x x x
Varetransport () x x x x x x x x x x x
Persontransport 
Transport til og fra arbejde x x x x x x x x x x
Forretningsrejser3 4x x x x x x
Besøgende x x x x x x x x x
Indkøb af leverancer og tjenesteydelser ()5 5x x x x x x x x x
Affald x x x x x x x x x x
Anlægsaktiver5
Opførelse af bygninger () x x x x x x x x x x x
Kontorinventar () x x x x x x x x x x x
IT‑udstyr () x x x x x x x x x x x
Andet udstyr () x x x x x x x x x x x
1 Der er ikke offentliggjort et tal for 2012, kun et samlet tal for 2010 ‑2012.
2 Kun de bygninger, der er omfattet af miljøledelsessystemet EMAS.
3 Parlamentsmedlemmernes rejser til møder i Bruxelles og Strasbourg er ikke medregnet.
4 Kun officielle biler er medregnet.
5 Kun papir er medregnet.
6 Emissioner genereret under opførelse eller fremstilling af varige goder.
NB: De fleste af emissionsdataene er hentet fra de rapporterende EU‑institutioner og ‑ organers forskellige årlige miljøredegørelser. Domstolens data er hentet fra en eks ‑
tern undersøgelse af dens CO2‑fodaftryk. EIB’s data er hentet fra dens rapport om sit CO2‑fodaftryk i 2012.Oplysning om CO 2e‑emissioner vedrørende 2012 (kun oplysninger, der er offentliggjort 
eller skal offentliggøres — Europa‑Parlamentets beregning er anvendt som 
benchmark)
Forklaring:
 Dækket
() Dækket af et skøn
 Delvis dækket
x Ikke dækket
f.i. Foreligger ikke
15 Bemærkninger
20 
Som det fremgår af tabel 2 , tog 
Europa‑Parlamentet højde for en lang 
række emissionskilder i rapporteringen 
af sine samlede årlige emissioner. På 
grund af denne omfattende beregning 
rapporterede Parlamentet næsten lige 
så store emissioner som alle de andre 
EU‑institutioner og ‑ organer tilsam ‑
men. De medregnede kategorier af 
emissionskilder er i princippet udtøm ‑
mende, men Parlamentet har valgt 
ikke at rapportere emissioner forår ‑
saget af parlamentsmedlemmernes 
rejser fra deres hjemlande til møder 
i Bruxelles og Strasbourg.
21 
I Kommissionens årlige miljøredegø ‑
relse fra 2013 var rapporteringen af 
drivhusgasemissioner i CO2‑ækviva ‑
lenter begrænset til oplysninger om 
emissioner forårsaget af energiforbrug 
i bygninger i Bruxelles, Luxembourg 
og Petten, der er omfattet af EMAs14, 
og af officielle biler anvendt på disse 
arbejdssteder.
22 
Det Europæiske Økonomiske og So ‑
ciale Udvalg og Regionsudvalget rap ‑
porterede kun emissioner forårsaget 
af energiforbrug i bygninger. Udval ‑
gene forklarede, at de ville overveje at 
foretage en mere udførlig beregning 
af deres miljøaftryk, når der er udviklet 
en harmoniseret metodologi i over ‑
ensstemmelse med en EU‑standard 
baseret på OEF‑metoden.Tre EU‑institutioner og 
‑organer bestræbte sig på at 
forbedre deres rapporter
23 
Omfanget af Den Europæiske Cen ‑
tralbanks rapporter er gradvis blevet 
udvidet siden 2008. De emissioner, der 
skyldes de ansattes transport mellem 
hjem og arbejdsplads, og de emissio ‑
ner, der skyldes opførelsen af bankens 
nye lokaler, er imidlertid ikke blevet 
beregnet.
24 
Fra og med 2012 har Den Europæiske 
Investeringsbank anvendt GHG‑pro ‑
tokollens metodologi15. Dog omfatter 
rapporten ikke emissioner, der skyldes 
fremstilling af indkøbte varer (bort ‑
set fra papir), emissioner, der skyldes 
indkøbte tjenesteydelser, og emissio ‑
ner, der er genereret under fremstil ‑
ling af kapitalgoder (såsom udstyr og 
køretøjer).
25 
Kontoret for Harmonisering i det Indre 
Marked har planlagt at udvide sin 
rapport fra og med 2013 på grundlag 
af en undersøgelse foretaget af en eks ‑
tern konsulent. Denne undersøgelse 
omfattede imidlertid ikke opstrømse ‑
missioner fra indkøbte varer og tje ‑
nesteydelser og fra kapitalgoder. Den 
dækkede endvidere kun emissioner fra 
flyrejser og ikke emissioner fra andre 
forretningsrejser samt rejser foretaget 
af de medarbejdere fra de nationale 
myndigheder, der besøger OHIM.14 Jf.  tabel 6 .
15 World Business Council for 
Sustainable Development/
World Resources Institute: 
GHG Protocol Corporate 
Standard.
16 Bemærkninger
Tre EU‑institutioner skal 
forberede sig på at skulle 
rapportere emissioner, da de 
har indledt processen med at 
tilslutte sig EMAS
26 
Generalsekretariatet for Rådet (GSR) 
har planlagt at bestille en undersøgel ‑
se, der skal fastlægge Rådets CO2‑fod‑
aftryk. Undersøgelsen skal kun dække 
aktiviteterne i Bruxelles. De emissio ‑
ner, der skyldes medlemsstaternes 
repræsentanter, som pendler fra og til 
deres hjemlande for at deltage i GSR’s 
møder, vil ikke være omfattet af den 
planlagte undersøgelse. Rådets møder 
i Luxembourg og i medlemsstaterne vil 
heller ikke være omfattet.
27 
Domstolen fik foretaget en omfatten ‑
de ekstern undersøgelse af sit CO2‑fod‑
aftryk i 2010. Metoden til beregning af 
fodaftrykket var den samme, som blev 
anvendt i forbindelse med Parlamen ‑
tet. Der blev foretaget ajourføringer 
vedrørende større emissionskilder 
i 2011 og 2012. Dataene blev offentlig ‑
gjort i juni 2014
28 
I november 2013 indgik Revisionsret ‑
ten kontrakt med en ekstern konsu ‑
lent om forberedelser til deltagelse 
i EMAS. Da revisionen fandt sted, var 
en beslutning om, hvordan emissions ‑
rapporteringen skulle foregå, under 
behandling.Kommissionen har endnu 
ikke besluttet, om den vil 
anvende metoden vedrørende 
organisationers miljøaftryk til 
sin rapportering
29 
En undersøgelse af OEF‑metoden 
foretaget i Det Fælles Forskningscenter 
i Ispra viste, at metoden kan anvendes 
på offentlige forvaltninger. Kommis ‑
sionen er imidlertid endnu ikke gået 
i gang med at udarbejde mere detal ‑
jerede OEF‑sektorregler for offentlige 
forvaltninger. Endvidere er en eventuel 
udbredelse af metoden ifølge Kommis ‑
sionen ved at blive undersøgt nærme ‑
re, navnlig med hensyn til de ressour ‑
cer, det vil kræve at anvende den.
Kun med hensyn til energi ‑
forbruget i bygninger er der 
bevis for, at de emissioner, 
der forårsages af EU‑institu ‑
tionerne og ‑ organerne som 
helhed, er faldet
30 
Fordi der ikke foreligger udtømmende 
og pålidelige oplysninger om den 
faktiske størrelse af EU‑institutionernes 
og ‑ organernes CO2‑fodaftryk, er det 
svært at pege på overordnede tenden ‑
ser med hensyn til deres drivhusgase ‑
missioner. For at kunne gøre dette har 
Retten somme tider måttet henholde 
sig til antagelser, som er plausible, 
men som kun er underbygget af be ‑
grænset dokumentation.
17 Bemærkninger
16 F.eks. var det samlede 
energiforbrug i Kommissionens 
bygninger i Bruxelles i 2005 
ca. 60 % højere end i 2000, 
som er det første år, Retten 
fik udleveret data for.
17 Det samlede energiforbrug 
i bygninger påvirkes af 
forskellige faktorer, navnlig 
følgende: bygningernes 
antal og størrelse, 
anvendelsesintensiteten 
i form af brugerantal 
og brugsperioder, 
den energimæssige 
ydeevne teknisk set, 
bygningsforvaltningens 
effektivitet, personalets adfærd 
og de klimatiske udsving.
18 Grøn elektricitet skal opfylde 
de kriterier for 
oprindelsesgaranti, der er 
fastsat i Europa‑Parlamentets 
og Rådets direktiv 2009/28/EF 
af 23. april 2009 om fremme 
af anvendelsen af energi fra 
vedvarende energikilder 
og om ændring og senere 
ophævelse af direktiv 
2001/77/EF og 2003/30/EF 
(EUT L 140 af 5.6.2009, s. 16).
19 Grøn elektricitet tæller 
ikke som en nulemission 
i Kommissionens årlige 
miljøredegørelse vedrørende 
dens bygninger i Bruxelles.31 
I de EU‑afgørelser om emissionsreduk ‑
tioner, der er truffet eller stillet forslag 
om, bruges 1990 som referenceår 
(jf. punkt 3 og 4). Der foreligger imid ‑
lertid ikke specifikke emissionsdata for 
EU‑institutionerne og ‑ organerne, som 
går tilbage til 1990. Det er derfor ikke 
muligt at sammenholde deres aktuelle 
præstationer med de faktiske emissio ‑
ner i 1990.
32 
Ikke desto mindre er der bevis, der ty ‑
der på, at de samlede emissioner steg 
betydeligt efter 1990 og frem til i hvert 
fald 200516. Denne stigning skyldtes 
udvidelsen af EU, væksten i de eksi ‑
sterende institutioners og organers 
aktiviteter og oprettelsen af nye.
33 
I 2006 begyndte man i større målestok 
at mindske drivhusgasemissionerne. 
Denne ændring havde fokus på emis ‑
sioner, der skyldes energiforbrug i byg ‑
ninger. Omfanget af disse emissioner 
afhænger af det samlede energifor ‑
brug til opvarmning, køling, belysning, 
madlavning, elektriske og elektroniske 
apparater og datacentre17 samt af, hvor 
stor en del af den anvendte energi der 
produceres med lave drivhusgasemis ‑
sioner eller helt uden.Anvendelsen af grøn 
elektricitet bidrog til at vende 
udviklingen med stigende 
emissioner forårsaget af 
energiforbrug i bygninger …
34 
I 2007 begyndte EU‑institutionerne 
og ‑ organerne at købe elektricitet fra 
vedvarende energikilder (»grøn elek ‑
tricitet«18) til at dække den del af deres 
elektricitetsbehov, som deres egen 
produktion ikke kan dække. Alle de 
reviderede EU‑institutioner og ‑ orga ‑
ner får nu al deres eksterne elektricitet 
— eller i hvert fald en væsentlig del af 
den — leveret som grøn elektricitet.
35 
I beregninger af CO2‑fodaftryk tæl ‑
ler grøn elektricitet generelt som en 
nulemission19. Den grønne elektricitets 
mindskende effekt på det samlede 
CO2‑fodaftryk skønnes at være på 
ca. 20 %, forudsat at al elektriciteten 
kommer fra vedvarende energikilder, 
og at rapporteringen af drivhusga ‑
semissioner er udtømmende. Et skift 
til grøn elektricitet fører dermed til 
en reduktion af de samlede emissio ‑
ner, medmindre der samtidig er en 
så stor stigning i forbruget af energi 
fra ikke‑vedvarende energikilder, at 
den ikke kan opvejes af den grønne 
elektricitet. Retten så imidlertid ikke 
et sådant scenario i de reviderede 
EU‑institutioner og ‑ organer.
18 Bemærkninger
… men grøn elektricitet 
fra eksterne leverandører 
har sine begrænsninger 
som redskab til at reducere 
drivhusgasemissioner
36 
Det meste af den grønne elektricitet, 
som EU‑institutionerne og ‑ organerne 
bruger, leveres af eksterne leveran ‑
dører — i Bruxelles og Luxembourg 
i henhold til interinstitutionelle kon ‑
trakter. Grøn elektricitet fra eksterne 
leverandører har imidlertid to væsent ‑
lige begrænsninger med hensyn til at 
reducere drivhusgasemissioner: Det 
er i øjeblikket ikke alle, der kan få grøn 
elektricitet, og det er ikke et redskab til 
løbende forbedring af den energimæs ‑
sige ydeevne.
37 
Der er i øjeblikket en begrænset 
mængde grøn elektricitet på mar ‑
kedet. Indkøb af grøn elektricitet 
reducerer derfor kun de samlede 
drivhusgasemissioner, hvis disse 
indkøb medfører, at elproduktion ved 
hjælp af fossilt brændsel erstattes af 
elproduktion ved hjælp af vedvarende 
energikilder fra nye og supplerende 
produktionsfaciliteter. En stigende 
efterspørgsel efter grøn elektricitet vil 
dog sandsynligvis føre til et stigende 
udbud, i hvert fald på længere sigt.
38 
Grøn elektricitet er en engangsforan ‑
staltning til opnåelse af en hurtig og 
synlig emissionsreduktion, men ikke 
et redskab til løbende forbedring. Med 
et skift til grøn elektricitet køber man 
mere tid, før det bliver nødvendigt at 
træffe yderligere foranstaltninger til at 
reducere det samlede energibehov.De foreliggende data 
om mobilitetsrelaterede 
emissioner gør det ikke muligt 
at identificere en klar tendens
39 
På grund af EU‑institutionernes og 
‑organernes særlige karakter har 
de normalt højere mobilitetsrelate ‑
rede emissioner end hovedparten af 
forvaltningerne i medlemsstaterne. 
For at kunne foretage en udførlig 
beregning af de mobilitetsrelaterede 
emissioner skal følgende kilder tages 
i betragtning:
a) transport til og fra arbejde
b) forretningsrejser/tjenesterejser
c) besøgende og udefrakommende 
deltagere i møder og konferen ‑
cer afholdt af institutionerne og 
organerne.
40 
Hvis disse kilder blev medregnet, ville 
de mobilitetsrelaterede emissioner ud ‑
gøre næsten halvdelen af de samlede 
emissioner, som EU‑institutionerne og 
‑organerne skal rapportere. De fleste 
af de foreliggende data om mobilitets ‑
relaterede emissioner, er imidlertid 
mindre fuldstændige og pålidelige end 
dataene om energiforbrug i bygninger. 
F.eks. er der normalt en høj fejlmar ‑
gin i de data, der lægges til grund 
for beregningerne vedrørende de 
ansattes transport til og fra arbejde. 
Kun dataene fra Europa‑Parlamentet 
og Den Europæiske Investeringsbank 
gjorde det muligt at vurdere tenden ‑
serne over en længere periode, og de 
respektive resultater i absolutte tal 
peger i forskellige retninger.
19 Bemærkninger
20 Kun rejser med tilskud fra 
Parlamentet blev taget 
i betragtning.
21 Parlamentet oplyste, at de 
ansattes rejser mellem de tre 
hovedarbejdssteder i 2012 
tegnede sig for 2,5 % af dets 
CO2‑fodaftryk. De ansattes 
rejser til andre destinationer 
(hovedsagelig med fly) 
tegnede sig for 6,9 % af 
fodaftrykket.
22 Parlamentets beregning 
af »fuldtidsækvivalenter« 
(jf. glossaret) omfatter ikke kun 
dets medlemmer og ansatte, 
men også besøgende.
Færre emissioner fra rejser mellem Bruxelles, Luxembourg og Strasbourg
Drivhusgasemissionerne fra rejser foretaget af Europa‑Parlamentets ansatte mellem Bruxelles, Luxembourg 
og Strasbourg faldt i 2012 med 34 % i forhold til 2006. Det skyldtes hovedsagelig, at togrejser stort set har 
erstattet flyrejser.
Kilometer 
(millioner )2006 2012 Udvikling
Med bil 10,4 9,3 – 10 %
Med tog 3,0 7,1 + 139 %
Med fly 4,8 0,5 – 90 %
I Alt 18,1 16,9 – 7 %
Kilde: Revisionsrettens beregninger baseret på data fra Parlamentet.  
NB: På grund af afrunding svarer summen af tallene ikke nødvendigvis til totalen.Tekstboks 241 
I 2012 rapporterede Europa‑Parlamen ‑
tet mobilitetsrelaterede emissioner, 
der i absolutte tal var ca. 20 % højere 
end i 2006. Stigningen skyldtes hoved ‑
sagelig de øgede emissioner fra rejser 
til Bruxelles og Strasbourg foretaget 
af Parlamentets besøgende20, men 
også at reduktioner i forbindelse med 
de ansattes rejser mellem Bruxelles, 
Luxembourg og Strasbourg (jf.  tekst -
boks 2 ) blev opvejet af stigninger 
forbundet med forretningsrejser til 
andre destinationer end disse tre 
arbejdssteder21. I relative tal opnåede 
Parlamentet imidlertid en reduktion af 
sine mobilitetsrelaterede emissioner 
pr. fuldtidsækvivalent22 på 3,3 %.42 
Den Europæiske Investeringsbank 
oplyste, at dens mobilitetsrelaterede 
emissioner i 2012 var 6 % lavere end 
i 2007. De mobilitetsrelaterede emis ‑
sioner pr. person faldt med 36 %.
20 Bemærkninger
Selv om anlægsaktiver og 
leverancer og tjenesteydelser 
er vigtige emissionskilder, 
overses de ofte
43 
De emissioner, der skyldes leverancer 
(f.eks. fødevarer eller kontorartikler) og 
tjenesteydelser (såsom rengøring eller 
catering), blev sjældent vurderet, når 
der ses bort fra emissioner vedrørende 
papir. Det samme gælder de emissio ‑
ner, der genereres under fremstilling 
af varige goder (såsom IT‑udstyr) og 
opførelse eller renovering af bygnin ‑
ger. Kun Europa‑Parlamentet bereg ‑
nede den fulde indvirkning af anlægs ‑
aktiver, leverancer og tjenesteydelser, 
som tegnede sig for ca. 30 % af dets 
samlede rapporterede CO2‑fodaftryk 
i 2012. Domstolen foretog et skøn over 
indvirkningen af disse elementer på 
grundlag af tal for 2010.
Over halvdelen af de 
reviderede EU‑institutioner 
og ‑ organer havde ikke 
opstillet kvantificerede 
mål for reduktion af deres 
emissioner, og kun to havde 
kvantificerede mål for 2020
44 
Retten mener, at opstilling af kvantifi ‑
cerede reduktionsmål er et vigtigt ele ‑
ment i forbindelse med planlægning 
og sikring af, at en organisations mil ‑
jøledelse er bæredygtig. Det er vigtigt 
for troværdigheden af bestræbelserne 
på at reducere drivhusgasemissioner ‑
ne, at disse mål lægges offentligt frem, 
og at de bliver opfyldt.45 
I 2013 havde over halvdelen af de re ‑
viderede EU‑institutioner og ‑ organer 
ikke opstillet kvantificerede mål for re ‑
duktion af deres drivhusgasemissioner. 
De øvrige havde enten opstillet mål 
vedrørende specifikke aktiviteter eller 
emissionskilder eller opstillet samlede 
mål, og Europa‑Parlamentet havde 
opstillet begge typer mål (jf.  tabel 3 ).
Mål med en kort tidshorisont 
blev foretrukket ...
46 
I de fleste tilfælde anvendes der kort ‑
sigtede mål med en tidshorisont på 
mellem ét og tre år. Retten konstate ‑
rede, at sådanne kortsigtede mål kan 
være nyttige, så længe der er mulig ‑
hed for »quick wins«, f.eks. emissions ‑
reduktioner ved skift til grøn elektrici ‑
tet. Den største risiko ved kortsigtede 
mål er, at tidshorisonten ikke er lang 
nok til foranstaltninger, der kræver 
mere forberedelse og først fører til 
emissionsreduktioner flere år efter den 
oprindelige beslutning (det gælder 
især byggeprojekter). Retten konstate ‑
rede endvidere en risiko for, at klima ‑
udsving kan forhindre opfyldelsen af 
de kortsigtede mål for energiforbrug 
i bygninger, der fastsættes fra år til år.
21 Bemærkninger Tabel 3Kvantificerede reduktionsmål for drivhusgasemissioner
Sektormål
Samlet mål
Absolutte mål
Relative mål
Mål på kort sigt 
(ét til tre år)
Mål på mellemlang 
sigt (2020)
Mål på lang sigt 
(2030)
Europa‑Parlamentet x x1x
Europa‑Kommissionen x x x
Den Europæiske Centralbank x x x x
Udvalgene (EØSU og RU) x x x x
Den Europæiske Investeringsbank x x x x
Det Europæiske Miljøagentur x x x
Det Europæiske Råd og EU‑Rådet x x x x x x x
Domstolen x x x x x x x
Den Europæiske Revisionsret x x x x x x x
Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil x x x x x x x
Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked x x x x x x x
Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur x x x x x x x
Det Europæiske Lægemiddelagentur x x x x x x x
1 Der er desuden fastsat nogle mellemliggende reduktionsmål for 2016 vedrørende energi, papir og affald.
Kvantificerede  mål fastsætter de emissionsreduktioner, der skal opnås over tid. Der skelnes mellem fire typer kvantificerede mål:
 ο Sektormål  gælder emissioner, der forårsages af specifikke aktiviteter (f.eks. emissioner fra opvarmning og køling af bygninger).
 ο Et samlet  mål gælder alle de emissioner, der forårsages af en institutions eller et organs aktiviteter.
 ο Absolutte  mål har sigte på at reducere de emissioner, der forårsages af specifikke aktiviteter eller af en institution eller et organ som 
helhed, i forhold til emissionerne i et basisår.
 ο Relative  mål har sigte på at reducere emissionerne pr. person eller pr. kvadratmeter i forhold til et basisår.Forklaring:
 Ja
x Nej
47 
Reduktionsmålene var fastsat som ab ‑
solutte mål (reduktion af de samlede 
emissioner), som relative mål (reduk ‑
tion af emissioner pr. person eller pr. 
kvadratmeter) eller som en kombina ‑
tion af disse. Fastsættelse af absolutte 
mål er mere i overensstemmelse med 
EU’s klimapolitik, som tager sigte på at 
reducere de samlede emissioner.Desuden indebærer bestræbelser på 
at nå absolutte reduktionsmål også, at 
den energimæssige ydeevne forbedres 
relativt, medmindre institutionen eller 
organet indskrænker sine aktiviteter.
22 Bemærkninger
… og eventuelle mål for 2020 
er relative
48 
Europa‑Parlamentet og Den Euro ‑
pæiske Investeringsbank har opstillet 
mål for 2020. Disse mål angives som 
relative mål.49 
Ifølge Parlamentets miljøredegørelse 
er målet at reducere emissionerne pr. 
fuldtidsækvivalent medarbejder med 
30 % fra 2006 til 2020. Tabel 4 sam ‑
menholder emissionerne i 200623 med 
emissionerne i 2012, både i absolutte 
tal og i relative tal pr. fuldtidsækviva ‑
lent medarbejder24.23 2006 var det første år, hvor 
Parlamentets CO2‑fodaftryk 
blev rapporteret.
24 Nettoemissioner 
(grøn elektricitet tæller 
som en nulemission). 
Parlamentets beregning 
af »fuldtidsækvivalenter« 
(jf. glossaret) omfatter ikke 
kun dets medlemmer og 
ansatte, men også besøgende.
25 Nettoemissioner (grøn 
elektricitet tæller som 
en nulemission). Det skal 
bemærkes, at EIB’s tal 
for emissioner ikke kan 
sammenlignes med 
Parlamentets tal, da de 
underliggende metodologiske 
begreber er forskellige.Reduktion af Parlamentets drivhusgasemissioner 
i absolutte og relative tal
2006 2012 Reduktion
Samlede emissioner i ton CO2e 100 138 91 893 – 8,2 %
Emissioner pr. fuldtidsækvivalent 9,37 6,89 – 26,4 %
Kilde:  Europa‑Parlamentets miljøredegørelse fra 2013.Tabel 4 Tabel 550 
I EIB’s rapport om sit CO2‑fodaftryk 
i 2012 overvåges og oplyses de opnåe ‑
de resultater med henvisning til et mål 
om at reducere CO2‑fodaftrykket pr. 
person med 20 % i 2020 sammenlignet 
med basisåret 2007. Tabel 5 sammen ‑
holder emissionerne i 2007 med emis ‑
sionerne i 2012, både i absolutte tal og 
i relative tal pr. ansat25.
Reduktion af EIB’s drivhusgasemissioner i absolutte 
og relative tal
2007 2012 Reduktion
Samlede emissioner i ton CO2e 17 932 16 441 – 8,3 %
Emissioner pr. ansat 11,9 7, 5 – 37 ,0 %
Kilde: Den Europæiske Investeringsbanks rapport om sit CO2‑fodaftryk i 2012.
23 Bemærkninger
Der er ikke fastsat langsigtede 
mål for tiden efter 2020
51 
Ingen af EU‑institutionerne og ‑ orga ‑
nerne havde fastsat langsigtede mål 
for tiden efter 2020. Kommissionens 
forslag fra januar 2014 om et bindende 
mål for reduktion af drivhusgase ‑
missioner i 2030 (jf. punkt 4) giver 
EU‑institutionerne og ‑ organerne en 
anledning til at udvikle og implemen ‑
tere en fælles langsigtet tilgang.
Udligning til kompensation 
for restemissioner bruges 
kun i begrænset omfang, 
og EU‑institutionerne 
og ‑organerne har ikke 
en fælles tilgang
52 
CO2‑udligning26 indebærer, at en or ‑
ganisation kompenserer for sine egne 
drivhusgasemissioner — eller for en 
del af dem — ved at betale for tilsva ‑
rende kuldioxidreduktioner et andet 
sted i verden, f.eks. emissionsreduktio ‑
ner, der opnås ved at erstatte kulfyre ‑
de kraftværker med vindmølleparker. 
Udligninger af høj kvalitet bør kontrol ‑
leres under en anerkendt ordning for 
at sikre, at der er tale om supplerende 
emissionsreduktioner (dvs. at reduk ‑
tionerne ikke ville have fundet sted 
under alle omstændigheder), at de er 
permanente, at de ikke dobbelttæl ‑
les, og at udflytning undgås. Hvis der 
kompenseres for samtlige uundgåelige 
emissioner, kan en aktivitet betragtes 
som »CO2‑neutral«27.53 
EU‑institutionerne og ‑ organerne er 
ikke forpligtet til at bruge CO2‑udlig ‑
ning. Nogle af dem er dog begyndt på 
det, men ofte kun i begrænset omfang. 
Retten konstaterede, at de betalte 
udligningspriser på mellem 3,45 og 
24,5 euro pr ton CO2e, hvilket er langt 
under den maksimale pris på 40  euro 
(i 2007 ‑priser), som Europa Parlamen ‑
tet og Rådet har fastsat i direktivet om 
renere køretøjer28.
Et mindretal af 
EU‑institutionerne 
og ‑ organerne har brugt 
udligning på frivillig basis
54 
Udligning blev først brugt af Det Euro ‑
pæiske Miljøagentur. I 2006 indførte 
det en ordning for CO2‑udligning 
i forbindelse med forretningsrejser. 
EEA’s rejsebureau beregner de forår ‑
sagede emissioner, og de relevante 
udligninger bliver brugt til at støtte 
såkaldte »Gold Standard« ‑energieffek ‑
tivitetsprojekter29 i Afrika. De samlede 
udligningsomkostninger i 2012 beløb 
sig til 11 286 euro for 745 ton, dvs. 
15,15  euro pr. ton. Endvidere blev der 
i juli 2013 truffet beslutning om at ud ‑
ligne opvarmningsrelaterede emissio ‑
ner i 2010, 2011 og 2012 med et beløb 
på 2 420 euro, dvs. 10 euro pr. ton, til 
et vindmølleparkprojekt i Tyrkiet.26 CO2‑udligning må ikke 
forveksles med Den 
Europæiske Unions 
emissionshandelssystem (EU 
ETS), som er en obligatorisk 
nedsættelses ‑ og 
handelsordning med kvoter 
for drivhusgasemissioner fra 
aktiviteter, der kræver meget 
energi. Jf. Europa‑Parlamentets 
og Rådets direktiv 2003/87/EF 
af 13. oktober 2003 om en 
ordning for handel med kvoter 
for drivhusgasemissioner 
i Fællesskabet og om ændring 
af Rådets direktiv 96/61/EF 
(EFT L 275 af 22.12.2000, s. 32).
27 Jf. den definition, det britiske 
Department of Energy and 
Climate Change giver i »A guide 
to carbon offsetting for the 
public sector«, 2. udgave, 2011, 
s. 11. Ifølge dette dokument 
betyder CO2‑neutral, at 
nettoemissionerne af 
CO2 ‑ efter en gennemsigtig 
proces med beregning og 
reduktion af emissionerne og 
kompensation for 
restemissionerne ‑  er lig nul.
28 Jf. bilaget (tabel 2) til 
Europa‑Parlamentets og 
Rådets direktiv 2009/33/EF af 
23. april 2009 om fremme af 
renere og mere energieffektive 
køretøjer til vejtransport 
(EUT L 120 af 15.5.2009, s. 5).
29 En gruppe ikke‑statslige 
organisationer tog i 2003 
initiativ til den såkaldte 
»Gold Standard«, som er 
en bredt anvendt frivillig 
certificeringsstandard for 
CO2‑udligningsprojekter.
24 Bemærkninger
55 
Kontoret for Harmonisering i det Indre 
Marked har siden 2010 brugt udligning 
med det formål gradvis at blive CO2‑
neutralt, vel vidende at dets rapporte ‑
ring af CO2‑emissioner vil blive udvidet 
i de kommende år. For de 2 145 ton 
emissioner, OHIM rapporterede 
i 2012, blev der som udligning betalt 
52 549 euro, dvs. 24,5 euro pr. ton, 
som støtte til et projekt, der fremmer 
udbredelsen af effektive brændeovne 
i Nigeria.
56 
Europa‑Parlamentet brugte for første 
gang et CO2‑kompensationsprogram 
i 2012. Parlamentets Præsidium 
besluttede at udligne bestemte 
kategorier af emissioner (især vedrø ‑
rende energiforbrug i bygninger og 
tjenestemænds tjenesterejser), som 
udgjorde ca. 27 % af Parlamentets 
rapporterede CO2‑fodaftryk i 2011. 
Parlamentet havde oprindelig forven ‑
tet en udgift på 705 000 euro, men 
grundet faldende markedspriser på 
CO2‑udligningskreditter endte det med 
at betale 89 558 euro30 (3,45 euro pr. 
ton) til et energieffektivitetsprojekt på 
et stålværk i Kina, der opfyldte »Gold 
Standard« ‑kvalitetskravene31.
57 
Den Europæiske Centralbank brugte 
udligning i forbindelse med forret ‑
ningsrejser med tog. Med 30,9 ton 
CO2e i 2012 tegnede disse sig kun 
for en lille del af de emissioner, der 
skyldtes forretningsrejser. Med hensyn 
til køb af internationale forretningsrej ‑
seydelser anbefaler ECB’s vejledning 
om bæredygtige indkøb (Sustainable 
Procurement Guideline)32 fra decem ‑
ber 2012, at der stilles krav om, at den 
tilbudsgiver, hvis tilbud antages, skal 
kompensere 100 % for de drivhusgase ‑
missioner, der skyldes officielle rejser.I vejledningen foreslås det, at de 
projekter, der er med til at levere CO2‑
udligningskreditter, skal overholde ad ‑
ditionalitets ‑ og varighedskriterierne, 
at CO2‑udflytning og dobbelttælling 
skal undgås, og at udligningskredit ‑
terne skal kontrolleres af en uafhængig 
tredjepartsverifikator. Da revisionen 
fandt sted, var anbefalingen endnu 
ikke efterkommet.
To EU‑organer havde besluttet 
at bruge udligning, men 
udsatte eller suspenderede 
implementeringen
58 
I 2007 tilsluttede Den Europæiske Inve ‑
steringsbanks direktion sig princippet 
om CO2‑neutralitet og besluttede, at 
den ville udligne sine restemissio ‑
ner ved hjælp af CO2‑kreditter af høj 
kvalitet. Da revisionen fandt sted, var 
beslutningen imidlertid endnu ikke 
gennemført. EIB besluttede, at gen ‑
nemførelsen skal begynde i 2014 med 
udligning af det resterende CO2‑fodaf ‑
tryk for 2013.
59 
I 2008 underskrev Det Europæiske 
Luftfartssikkerhedsagentur en ram ‑
mekontrakt om levering af udlignings ‑
tjenester med henblik på udligning 
af emissioner, der skyldes flyrejser. 
Ifølge EASA blev kontrakten suspen ‑
deret i 2010 efter en meddelelse om 
nedskæringer i rejsebudgettet. I 2012 
brugte EASA udligning i forbindelse 
med forretningsrejser med tog.30 Dette var under 10 % af det 
beløb, der var til rådighed 
under artikel 239 
i Parlamentets budget til 
CO 2‑kompensation 
(950 000 euro). Det resterende 
beløb under artikel 239 blev 
imidlertid ikke brugt til at købe 
flere udligningskreditter.
31 De tekniske specifikationer 
indeholdt ingen 
krav vedrørende 
udligningskreditternes 
oprindelseslande, 
selv om Parlamentets 
eksterne konsulent havde 
anbefalet at prioritere 
EU‑medlemsstater eller 
de mindst udviklede lande.
32 Jf. også punkt 88.
25 Bemærkninger
Kommissionen bruger ikke 
udligning
60 
På Kommissionens websted33 foreslår 
klimakommissæren, at EU’s borgere 
overvejer frivillig udligning i forbin ‑
delse med flyrejser (jf.  tekstboks 3 ).
61 
Ligesom flertallet af de øvrige EU‑insti ‑
tutioner og ‑ organer udligner Kommis ‑
sionen imidlertid ikke på nuværende 
tidspunkt sine emissioner, herunder de 
emissioner, der forårsages af medlem ‑
mernes og de ansattes flyrejser. Le ‑
derne i de institutioner og organer, der 
ikke på nuværende tidspunkt udligner 
deres emissioner, bruger forskellige 
argumenter, der kan sammenfattes 
som følger:
a) Udligning betragtes ikke som et 
supplement til at reducere egne 
emissioner, men snarere som 
et mindre troværdigt alternativ. 
Derfor bør alle disponible budget ‑
bevillinger investeres i energief ‑
fektivitetsforanstaltningerb) Udligning betragtes som en for ‑
hastet løsning, hvis ikke alle andre 
muligheder for at eliminere eller 
reducere eksisterende emissioner 
er opbrugt
c) En politik om at blive CO2‑neutral 
ved hjælp af udligning ville kræve 
en passende retlig og finansiel 
ramme, som var fælles for alle 
EU‑institutioner og ‑ organer
d) Der er ikke altid tilstrækkelig ga ‑
ranti for CO2‑udligningskreditter ‑
nes kvalitet.
Efter Rettens opfattelse ville anven ‑
delse af højkvalitetskreditter som 
supplement til emissionsreduktions ‑
foranstaltninger (og ikke i stedet for 
dem) være en passende løsning på 
disse problemer.33 Ways you can fight climate 
change , januar 2014 
(http://ec.europa.eu/clima/
citizens/tips/tips_04_en.htm ).
Klimakommissæren foreslår at overveje udligning i forbindelse med 
uundgåelige flyrejser
Flyrejser er verdens hurtigst voksende kilde til CO2‑emissioner. Hvis du rejser med fly, bør du overveje at kom ‑
pensere for dine CO2‑emissioner. Der findes organisationer, der kan beregne de emissioner, du har forårsaget, 
og investere penge i vedvarende energi.Tekstboks 3
26 Bemærkninger
EU‑institutionerne og 
‑organerne gør ikke fuld 
brug af de miljøledelses ‑
værktøjer, som Kommis ‑
sionen anbefaler
Det går langsomt med at ind ‑
føre EMAS, EU’s ordning for 
miljøledelse og miljørevision
62 
Kommissionen støtter bestræbelserne 
på at fremme EU’s ordning for miljø ‑
ledelse og miljørevision i medlems ‑
staterne. Formålet med EMAS er at 
sikre løbende forbedringer af organi ‑
sationers miljøpræstationer gennem 
systematisk og regelmæssig bedøm ‑
melse af organisationernes forvalt ‑
ning af samtlige miljøaspekter ved 
deres aktiviteter, dvs. ikke kun med 
hensyn til drivhusgasemissioner. Før 
organisationerne kan registreres hos 
registreringsorganerne i medlemssta ‑
terne, skal overholdelsen af EMAS‑for ‑
ordningens bestemmelser valideres 
af akkrediterede eksterne miljøverifi ‑
katorer, og den skal derefter valideres 
regelmæssigt, for at registreringen 
kan fornyes34. Ifølge Kommissionen er 
EMAS det mest troværdige og robuste 
miljøledelsesværktøj på markedet35. 
Det kan også anvendes af organisatio ‑
ner uden for EU.63 
Deltagelsen i EMAS er frivillig, og den 
»kan komme organisationerne til gode, 
for så vidt angår myndighedskontrol, 
omkostningsbesparelser og omdøm ‑
me hos offentligheden, forudsat at 
de er i stand til at fremvise en forbed ‑
ring af deres miljøpræstationer«36. 
EMAS‑forordningen gør det muligt for 
deltagerne kun at registrere dele af 
deres organisation.
EMAS‑registrering af offentlige 
forvaltninger har været mulig 
siden 2001, og i juni 2014 
var syv af de reviderede 
EU‑institutioner og ‑ organer 
registreret
64 
Den første EMAS‑forordning, der blev 
vedtaget i 1993, gjaldt kun industri ‑
virksomheder. Den første ændring af 
EMAS‑forordningen i 2001 (EMAS II) 
gjorde ordningen tilgængelig for 
alle økonomiske sektorer, herunder 
offentlige og private tjenesteydelser. 
EU‑institutionerne blev opfordret til 
at »bestræbe sig på at virkeliggøre 
principperne i denne forordning«37. 
Den anden ændring (EMAS III), som 
blev vedtaget i 2009, gjorde ordningen 
mere attraktiv for små organisationer, 
herunder offentlige myndigheder med 
under 250 ansatte.34 I januar 2014 var over 
4 500 organisationer og 
ca. 7 800 arbejdssteder 
EMAS‑registreret.
35 Jf. EMAS Factsheet »EMAS and 
ISO 14001: complementarities 
and differences« 
(http://ec.europa.eu/
environment/emas/
pdf/factsheet/
EMASiso14001_high.pdf ).
36 Jf. betragtning 8 til 
Europa‑Parlamentets og Rådets 
forordning (EF) nr. 1221/2009 
af 25. november 2009 om 
organisationers frivillige 
deltagelse i en 
fællesskabsordning for 
miljøledelse og miljørevision 
(EMAS) og om ophævelse af 
forordning (EF) nr. 761/2001 
og Kommissionens 
beslutning 2001/681/EF 
og 2006/193/EF (EUT L 342 
af 22.12.2009, s. 1).
37 Jf. betragtning 21 til 
Europa‑Parlamentets 
og Rådets forordning (EF) 
nr. 761/2001 af 19. marts 2001 
om organisationers 
frivillige deltagelse 
i en fællesskabsordning 
for miljøledelse og 
miljørevision (EMAS) 
(EFT L 114 af 24.4.2001, s. 1).
27 Bemærkninger
65 
I juni 2014 var syv af de reviderede 
EU‑institutioner og ‑ organer EMAS‑re ‑
gistreret, og fem andre var ved at for ‑
berede sig til at blive det. Tabel 6 giver 
et overblik over situationen.66 
Tre af de EU‑institutioner og ‑ organer, 
der er EMAS‑certificerede, har benyt ‑
tet sig af muligheden for kun at regi ‑
strere dele af deres arbejdssteder eller 
bygninger. Disse begrænsninger er i de 
fleste tilfælde midlertidige og vedrører 
bygninger, som endnu ikke opfylder 
EMAS‑kravene, eller som det er plan ‑
lagt at fraflytte i de kommende år.
Registrering under EU’s ordning for miljøledelse og miljørevision
Institution/organ EMAS‑registreret eller planlægger at blive det Omfattet etageareal i 2013
Det Europæiske Miljøagentur Siden  2005 100 %
Europa‑Kommissionen Siden  2005Bruxelles 85 %
Luxemburg 31 %
Petten (JRC) 100 %
Andre JRC ‑arbejdssteder 0 %
Publikationskontoret (Luxembourg) 0 %
Grange 0 %
Forvaltningsorganer 0 %
Repræsentationer i  medlemsstaterne 0 %
Omfattet etageareal i alt 57 %
Europa‑Parlamentet Siden  2007De tre hovedarbejdssteder 85 %
Kontorer i  medlemsstaterne 0 %
Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Siden  200877 %  
(én lejet bygning ikke omfattet)
Den Europæiske Centralbank Siden  2010100 % 
(eksklusive et areal i et eksternt datacenter)
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg 
RegionsudvalgetSiden  2011100 % i de fem bygninger, der kun anvendes 
af Udvalgene.
0 % i den bygning, der deles med Kommissionen
Det Europæiske Råd  
Rådet for Den Europæiske UnionRegistrering under forberedelse og planlagt til 2015 Ikke relevant
Det Europæiske Lægemiddelagentur Registrering under forberedelse og planlagt til 2015 Ikke relevant
Den Europæiske Unions Domstol Registrering under forberedelse og planlagt til 2016 Ikke relevant
Den Europæiske Revisionsret Registrering under forberedelse og planlagt til 2016 Ikke relevant
Den Europæiske InvesteringsbankForberedelser til indførelse af et 
miljøledelsessystem.
Ingen beslutning om at anvende EMAS (ISO 14001 
overvejes som alternativ)Ikke relevant
Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur Ingen beslutning om forberedelser til EMAS Ikke relevant
Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil Ingen beslutning om forberedelser til EMAS Ikke relevantTabel 6
28 Bemærkninger
Der er for øjeblikket 
betydelige begrænsninger 
i EMAS’ anvendelsesområde 
i Kommissionen
67 
I Kommissionen er de aktuelle be ‑
grænsninger i EMAS’ anvendelsesom ‑
råde mere omfattende end i de andre 
institutioner og organer. En delvis 
forklaring på dette er Kommissionens 
størrelse — navnlig det forhold, at 
den har mange arbejdssteder i flere 
medlemsstater — og at der er mange 
bygninger at dække. Forsinkelserne 
skyldes imidlertid også, at beslutnings ‑
processen er langsom, og at emnet er 
lavt prioriteret med hensyn til disponi ‑
ble personaleressourcer.
68 
Et EMAS‑pilotprojekt vedrørende en 
række afdelinger med otte bygninger 
i Bruxelles var blevet afsluttet i 2005 
og havde givet gode resultater, men 
først i september 2009 besluttede 
Kommissionen, at alle dens aktiviteter 
og bygninger i Bruxelles og Luxem ‑
bourg skulle EMAS‑registreres. Der er 
ikke fastsat en frist for opfyldelsen af 
dette mål.
69 
I 2010 blev miljøledelsessystemerne 
på Det Fælles Forskningscenters fem 
arbejdssteder ISO 14001 ‑certifice ‑
ret. Muligheden for samtidig at blive 
EMAS‑certificeret blev imidlertid 
forpasset38.70 
I november 2013 traf Kommissionen 
afgørelse om med tiden at anvende 
EMAS i forbindelse med alle sine akti ‑
viteter og arbejdssteder i Den Euro ‑
pæiske Union39. Afgørelsen nævner 
udtrykkelig, at EMAS‑registreringen 
skal udvides til at omfatte Det Fælles 
Forskningscenters aktiviteter og instal ‑
lationer samt Levnedsmiddel ‑ og Ve ‑
terinærkontoret i Grange. Den omtaler 
imidlertid ikke forvaltningsorganerne 
og Kommissionens repræsentationer 
i medlemsstaterne (mere end 35 byg ‑
ninger med et samlet etageareal på 
ca. 38 000 kvadratmeter). Hvis EMAS 
blev anvendt i repræsentationerne, 
ville det give en mulighed for aktivt at 
fremme ordningen i medlemsstaterne 
og vise, at den også kan være nyttig 
for små organisationer40.
71 
Tilsvarende overvejelser er relevante 
i forbindelse med EU‑delegationerne 
(i over 140 lande, bygninger med et 
samlet etageareal på ca. 250 000 kva ‑
dratmeter), der nu forvaltes af Tje ‑
nesten for EU’s Optræden Udadtil. 
EU‑Udenrigstjenesten har endnu ikke 
forpligtet sig til at indføre EMAS.38 Samtlige krav i henhold til 
ISO 14001 er inkluderet i EMAS, 
som er mere omfattende. 
Validering og certificering 
efter begge ordninger kan 
ske på én gang. Der er således 
kun få eller ingen ekstra 
omkostninger forbundet 
med at få det gjort samtidig.
39 »Decision C(2013) 7708 final 
of 18 November 2013 
on the application by the 
Commission’s services of the 
Community eco‑management 
and audit scheme (EMAS)«.
40 Kommissionen har 
offentliggjort et såkaldt 
»EMAS toolkit for small 
organisations« og anbefaler 
en standardmetodologi 
kaldet »EMAS Easy«.
29 Bemærkninger
EMAS indebærer omkostninger, 
men giver både miljømæssige 
forbedringer og finansielle 
besparelser
72 
Retten konstaterede, at omkostnin ‑
gerne ved at anvende EMAS ligger på 
mellem 50 000 euro og én million euro 
om året, afhængigt af EU‑instituti ‑
onens eller ‑ organets størrelse og 
ambitionsniveauet med hensyn til 
systemets præstationer. I dette skøn 
indgår personaleudgifter og udgifter 
til kontrol og intern revision, men ikke 
EMAS‑motiverede investeringer.
73 
Indførelse af EMAS medfører typisk 
præstationsforbedringer, der begyn ‑
der at vise sig i forberedelsesfasen 
til den første EMAS‑registrering. 
F.eks. oplyste både Den Europæiske 
Centralbank (EMAS‑registreret si ‑
den 2010) og Udvalgene (EMAS‑regi ‑
strerede siden 2011), at deres elektrici ‑
tetsforbrug i 2012 var 20 % lavere end 
i 2008, og at der i begge tilfælde havde 
været tale om et støt fald siden 2009.
74 
Sådanne besparelser indvirker ikke 
kun positivt på miljøet, men har også 
en positiv finansiel effekt. De EU‑insti ‑
tutioner og ‑ organer, der har indført 
EMAS, overvåger generelt ikke specifikt 
de finansielle besparelser, som syste ‑
met medfører. EMAS har imidlertid en 
umiddelbar og positiv finansiel effekt, 
idet der uden forudgående investe ‑
ringer opnås besparelser på forbruget 
af energi og andre ressourcer, navnlig 
i kraft af bedre bygningsforvaltning 
(f.eks. justering af opvarmningspe ‑
rioder og gennemsnitstemperaturer) 
eller ændringer i personalets adfærd 
(f.eks. at man slukker elektronisk ud ‑
styr, før man forlader kontoret).75 
Når det kræver investeringer at opnå 
præstationsforbedringer, tager det 
længere tid at opnå finansielle be ‑
sparelser. Kontoret for Harmonisering 
i det Indre Marked foretog f.eks. en 
række EMAS‑motiverede investeringer 
i perioden 2010 ‑2012 med henblik på 
at øge sin bygnings energieffektivitet 
(solpaneler, indvendig renovering, 
køleanlæg) og beregnede den finan ‑
sielle effekt til 2,5 millioner euro. Ifølge 
OHIM betyder de forventede bespa ‑
relser på energiomkostningerne, at 
investeringerne vil være tjent ind på 
ca. syv år.
76 
Kommissionen beregnede brutto ‑
besparelser på ca. syv millioner euro 
i 2012 takket være EMAS‑foranstalt ‑
ninger til nedbringelse af energi ‑ og 
vandforbruget i dens bygninger i Bru ‑
xelles41. I 2012 var det samlede ener ‑
giforbrug i Kommissionens bygninger 
i Bruxelles42 ca. 15 % lavere end i 2005.
Grønne indkøb er en mulig ‑
hed snarere end et krav 
under de nuværende regler, 
og kun få anvendte grønne 
indkøb systematisk
77 
Kommissionens meddelelse »Offentli ‑
ge indkøb for et bedre miljø«43 define ‑
rer grønne offentlige indkøb som »en 
proces, hvorved offentlige myndighe ‑
der erhverver varer og tjenester eller 
får udført bygge ‑ og anlægsarbejder, 
som har mindre miljøvirkning målt 
over levetiden sammenlignet med va ‑
rer, tjenester og bygge ‑ og anlægsar ‑
bejder med samme primære funktion, 
som ellers ville være erhvervet eller 
blive udført«.41 2005 var basisåret i den 
anvendte metode. Ved hjælp 
af en energiforbrugsindikator 
[kwh/m2] blev der beregnet 
et »virtuelt 2012 ‑forbrug« 
(dvs. uden gennemførelsen af 
de energi ‑ og vandbesparende 
foranstaltninger) på grundlag 
af energiforbruget i 2005 og 
det faktiske etageareal i 2012. 
Det »virtuelle 2012 ‑forbrug« 
blev sammenlignet med det 
reelle 2012 ‑forbrug. Derefter 
blev det »virtuelle forbrugs« 
omkostninger i 2012 ‑priser 
sammenlignet med de 
faktiske/reelle omkostninger 
i 2012 for at beregne de 
finansielle besparelser.
42 Dataene vedrører de 
bygninger, der i hvert 
enkelt år blev anvendt af 
Kommissionen og var opført 
i ejendomsporteføljen. 
Forvaltningsorganerne 
indgik ikke i beregningen.
43 KOM(2008) 400 endelig af 
16. juli 2008.
30 Bemærkninger
78 
De nuværende regler for EU‑institutio ‑
nernes og ‑ organernes offentlige ind ‑
køb stiller med en enkelt undtagelse44 
ingen krav om, at der skal indkøbes 
varer, tjenester og bygge ‑ og anlægs ‑
arbejder med en reduceret miljøind ‑
virkning. Grønne offentlige indkøb 
behandles som en mulighed og er ikke 
obligatorisk.
79 
EU’s finansforordning omtaler ikke 
anvendelsen af grønne offentlige 
indkøb45. Gennemførelsesbestemmel ‑
serne46 til finansforordningen giver 
mulighed for at tage miljømæssige 
hensyn i forbindelse med offentlige 
indkøb og fastsætter regler for frem ‑
gangsmåden, hvis sådanne hensyn an ‑
vendes i tekniske specifikationer, som 
udvælgelses ‑ eller tildelingskriterier 
eller i klausuler om kontraktens gen ‑
nemførelse. Reglerne i gennemførel ‑
sesbestemmelserne er i overensstem ‑
melse med det tidligere EU‑direktiv 
om offentlige kontrakter47.
80 
De bestemmelser i direktivet om 
fremme af renere og mere energief ‑
fektive køretøjer til vejtransport48, som 
kræver, at offentlige myndigheder 
skal tage hensyn til energi ‑ og miljø ‑
belastningen i hele driftslevetiden, 
er imidlertid ikke indarbejdet i gen ‑
nemførelsesbestemmelserne. Det 
forholder sig på samme måde med 
bestemmelserne i energimærkningsdi ‑
rektivet49, som kræver, at ordregivende 
myndigheder skal bestræbe sig på kun 
at indkøbe produkter, der opfylder 
kriterierne for det højeste præstations ‑
niveau, og som hører til den højeste 
energieffektivitetsklasse50.Endelig er de relevante bestemmelser 
i direktivet om energieffektivitet51 
heller ikke indarbejdet i gennemførel ‑
sesbestemmelserne til finansforord ‑
ningen endnu. Det betyder, at EU’s 
institutioner og organer på nuværende 
tidspunkt er underlagt mindre kræ ‑
vende retlige forpligtelser vedrørende 
grønne indkøb end myndighederne 
i medlemsstaterne.
Kommissionen anbefaler 
frivillige grønne indkøb
81 
Kommissionens Generaldirektorat for 
Budget har udsendt et vademecum om 
offentlige indkøb52 og et cirkulære om 
inddragelse af miljøhensyn i offentlige 
kontrakter, der tildeles af EU‑institutio ‑
nerne53, og i begge disse dokumenter 
henvises der til de anbefalinger om 
frivillige grønne offentlige indkøb54 
og det »toolkit«, som Kommissionens 
Generaldirektorat for Miljø (herefter 
»GD for Miljø«) har offentliggjort.44 Der er på nuværende 
tidspunkt kun ét område, hvor 
grønne indkøb er obligatoriske 
for EU‑institutionerne, og det 
er indkøb af energieffektivt 
kontorudstyr under Energy 
Star‑programmet. Jf. artikel 6 
i Europa Parlamentets 
og Rådets forordning (EF) 
nr. 106/2008 af 15. januar 2008 
om et fællesskabsprogram for 
energieffektivitetsmærkning 
af kontorudstyr (EUT L 39 
af 13.2.2008, s. 1).
45 Mere overordnet omtaler 
finansforordningen heller 
ikke begreberne »miljø«, 
»bæredygtig udvikling« 
og »bæredygtighed«.
46 Kommissionens delegerede 
forordning (EU) nr. 1268/2012 
af 29. oktober 2012 om 
gennemførelsesbestemmelser 
til Europa‑Parlamentets 
og Rådets forordning (EU, 
Euratom) nr. 966/2012 om de 
finansielle regler vedrørende 
Unionens almindelige budget 
(EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).
47 Europa‑Parlamentets og 
Rådets direktiv 2004/18/EF af 
31. marts 2004 om samordning 
af fremgangsmåderne 
ved indgåelse af offentlige 
vareindkøbskontrakter, 
offentlige 
tjenesteydelseskontrakter 
og offentlige bygge ‑ 
og anlægskontrakter 
(EUT L 13 af 30.4.2004, s. 114).
48 Direktiv 2009/33/EF.
49 Europa‑Parlamentets og 
Rådets direktiv 2010/30/EU af 
19. maj 2010 om angivelse af 
energirelaterede produkters 
energi ‑ og ressourceforbrug 
ved hjælp af mærkning 
og standardiserede 
produktoplysninger 
(EUT L 153 af 18.6.2010, s. 1).
50 Jf. artikel 9 
i direktiv 2010/30/EF.
51 Europa‑Parlamentets og 
Rådets direktiv 2012/27/EU 
af 25. oktober 2012 om 
energieffektivitet, om ændring 
af direktiv 2009/125/EF 
og 2010/30/EU samt 
om ophævelse af 
direktiv 2004/8/EF 
og 2006/32/EF (EUT L 315 
af 14.11.2012, s. 1).
52 Udgave fra april 2013.
31 Bemærkninger
82 
Toolkittet indeholder forslag til grønne 
krav, der kan indgå i udbudsdokumen ‑
ters tekniske specifikationer, udvælgel ‑
ses‑ og/eller tildelingskriterier og klau ‑
suler om gennemførelse af kontrakten. 
Da Retten påbegyndte sin revision, 
dækkede de kriterier, der anbefales 
i toolkittet, 19 grupper af varer/tjene ‑
steydelser55. For hver af disse grupper 
af varer/tjenesteydelser anbefaler GD 
for Miljø to typer kriterier:
a) De centrale kriterier kan anvendes 
af alle ordregivende myndigheder 
i medlemsstaterne, og vedrører de 
væsentligste miljøpåvirkninger. De 
er udformet, så de kræver mindst 
mulig yderligere kontrol og færrest 
mulige omkostningsstigninger, for 
at sikre nem anvendelse af grønne 
offentlige indkøb
b) De omfattende kriterier er for de 
indkøbere, der ønsker at købe de 
bedste miljøprodukter på marke ‑
det. Disse kriterier kan indebære 
yderligere kontrol eller en forøget 
omkostning i forhold til andre pro ‑
dukter med samme funktionalitet.De fleste institutioner og 
organer anvendte grønne 
indkøb, men kun få gjorde 
det systematisk
83 
Retten konstaterede, at Det Europæi ‑
ske Miljøagentur og Den Europæiske 
Centralbank56 ved hjælp af interne 
instrukser og systematisk overvåg ‑
ning de facto har gjort anvendelse 
af grønne indkøb obligatorisk i alle 
relevante tilfælde. I Regionsudvalget 
og Det Europæiske Økonomiske og 
Sociale Udvalg var grønne indkøb kun 
obligatoriske i forbindelse med udbud 
afholdt af Udvalgenes fælles tjenester. 
Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil 
meddelte Retten, at den endnu ikke 
anvender grønne indkøb. De andre 
institutioner anvendte alle grønne 
indkøb, men ikke systematisk.
84 
Retten vurderede udbudsdokumen ‑
terne vedrørende 160 udbud, som de 
forskellige EU‑institutioner og ‑ orga ‑
ner havde afholdt, og hvor grønne 
indkøb ville være relevante, for at se, 
om dokumenterne indeholdt toolkit ‑
kriterier eller andre grønne kriterier. 
De fleste af disse udbud blev iværksat 
og/eller afsluttet i 2012. Tabel 7  er en 
oversigt over resultaterne. Nærmere 
oplysninger om revisionsmetoden 
gives i  bilaget .53 Maj 2007, ajourført 
januar 2013.
54 Europa‑Kommissionen: »Køb 
grønt! Håndbog om grønne 
offentlige indkøb«, 2. udgave, 
2011. Det er anført 
i håndbogen, at den er et 
vejledende dokument fra 
Kommissionens tjenester, 
og at den ikke på nogen måde 
kan betragtes som bindende 
for institutionerne.
55 1. kopipapir og grafisk papir, 
2. rengøringsmidler og ‑ydelser, 
3. IT‑kontorudstyr, 4. bygge ‑ 
og anlægsvirksomhed, 
5. transport, 6. inventar, 
7. elektricitet, 8. fødevare ‑ 
og cateringydelser, 9. tekstiler, 
10. haveartikler og 
gartnerydelser, 11. vinduer, 
døre med glas og 
ovenlysvinduer, 
12. varmeisolering, 
13. hårde gulvbelægninger, 
14. vægplader, 
15. kraftvarmeproduktion, 
16. vejanlæg og trafikskilte, 
17. vejbelysning 
og trafiksignaler, 
18. mobiltelefoner, 
19. indendørs belysning.
56 For ECB’s vedkommende var 
det for tidligt at vurdere, om 
instrukserne blev overholdt 
fuldt ud, men det fremgik 
klart, at der var sket fremskridt.
32 Bemærkninger
85 
Retten vurderede, at over halvdelen af 
udbuddene var »ikke grønne« eller kun 
»lysegrønne« med henvisning til en af 
følgende årsager:
a) Udbudsdokumenterne indeholdt 
ingen miljøkriterier eller indeholdt 
kun et krav om, at den bydende 
skulle overholde den gældende 
miljølovgivning (ikke grønne)
b) De centrale kriterier, der anbefales 
i toolkittet, var slet ikke brugt (ikke 
grønne) eller kun brugt i begræn ‑
set omfang (lysegrønne)
c) Den relative vægtning af de mil ‑
jømæssige tildelingskriterier var 
lav, så de efter al sandsynlighed 
ikke kunne indvirke på udbuddets 
resultat, så længe de ikke var kom ‑
bineret med miljøkrav i de tekniske 
specifikationer eller i udvælgelses ‑
kriterierne (lysegrønne).Kommissionens kriterier for 
grønne indkøb dækker ikke alle 
de relevante udbudsområder, 
og de centrale kriterier er 
somme tider for uambitiøse
86 
Siden 2008 har Kommissionen of ‑
fentliggjort 22 sæt kriterier for grønne 
indkøb. En række relevante udbuds ‑
områder er imidlertid endnu ikke dæk ‑
ket. I GD for Miljøs arbejdsprogram for 
grønne indkøb i 201457 er der ingen 
vejledning i toolkittet for følgende 
områder: datacentre58, vedligeholdelse 
og reparation af bygninger samt for ‑
retningsrejser (f.eks. grønne hoteller, 
lufttransport, billeasing). Kriterierne 
for kopipapir og grafisk papir omfatter 
ikke kriterier vedrørende trykning.57 Arbejdsprogrammer 
offentliggøres på GD for Miljøs 
websted: http://ec.europa.eu/
environment/gpp/
gpp_criteria_wp.htm
58 Dette område dækkes 
imidlertid af den europæiske 
adfærdskodeks om 
energieffektivitet 
i datacentre (jf. punkt 101).Tabel 7Anvendelse af grønne kriterier i udbudsdokumenter
Kategori Antal Andel af det samlede antal
Grønne på grund af deres art 8 5 %
Meget grønne 21 13 %
Grønne 32 20 %
Lysegrønne 57 36 %
Ikke grønne 42 26 %
Antal undersøgte udbud i alt 160 100  %
33 Bemærkninger
87 
I nogle tilfælde konstaterede Retten, at 
de centrale kriterier for grønne indkøb 
var for uambitiøse og meget lette at 
overholde, eller at de ikke var mere 
vidtgående end kravene i den gælden ‑
de lovgivning59. Til gengæld forklarede 
nogle anvisningsberettigede, at de 
ikke var interesserede i at bruge de 
omfattende kriterier, da dette kunne 
begrænse antallet af potentielle by ‑
dende, eftersom det måske ikke var 
alle, der kunne opfylde disse kriterier.
88 
Den Europæiske Centralbank har 
udarbejdet en intern vejledning om 
bæredygtige indkøb, som hovedsage ‑
lig bygger på Kommissionens anbe ‑
falinger. ECB‑vejledningen giver ikke 
mulighed for at vælge mellem grund ‑
læggende og mere ambitiøse kriterier, 
men foreslår ét sæt kriterier for hver 
vare ‑ og tjenesteydelseskategori. 
ECB’s kriterier er i de fleste tilfælde 
strengere end de centrale kriterier 
i toolkittet, men knap så strenge som 
de omfattende kriterier. For så vidt 
angår IT‑udstyr er ECB’s kriterier dog 
strengere end de omfattende kriterier 
i toolkittet. Vejledningen dækker en 
række områder, som der ikke findes 
toolkitkriterier for, bl.a. kontorartikler/ ‑
materialer og internationale rejser.Beregning af 
livscyklusomkostninger 
er ikke dækket fuldt ud
89 
Beregning af livscyklusomkostnin ‑
ger er til en vis grad omfattet af de 
nuværende kriterier i toolkittet. Der 
stilles imidlertid strenge krav i det 
nye direktiv om offentlige udbud fra 
februar 201460. Her fastsættes det, at 
en sådan beregning i relevant omfang 
skal omfatte en del af eller alle følgen ‑
de omkostninger gennem et produkts, 
en tjenesteydelses eller et bygge ‑ og 
anlægsarbejdes livscyklus:
a) omkostninger, der afholdes af den 
ordregivende myndighed eller 
andre brugere, såsom: omkostnin ‑
ger i forbindelse med erhvervelse, 
omkostninger i forbindelse med 
brug såsom forbrug af energi og 
andre ressourcer, omkostninger 
til vedligeholdelse, omkostninger 
i forbindelse med bortskaffelse 
såsom indsamling og genvinding
b) omkostninger, der henføres til eks ‑
terne virkninger på miljøområdet, 
som er knyttet til varen, tjeneste ‑
ydelsen eller bygge ‑ og anlægsar ‑
bejdet i løbet af livscyklussen, så ‑
fremt deres pengemæssige værdi 
kan bestemmes og verificeres; 
disse omkostninger kan omfatte 
omkostninger forbundet med driv ‑
husgasemissioner og andre for ‑
urenende emissioner samt andre 
omkostninger i forbindelse med 
modvirkning af klimaændringer.
På nuværende tidspunkt dækker tool ‑
kittet ikke en så omfattende beregning 
af livscyklusomkostninger.59 Jf. de centrale kriterier for 
grønne indkøb vedrørende 
mobiltelefonopladeres 
(eksterne strømforsyningers) 
gennemsnitlige effektivitet 
i aktiv tilstand, som 
blot gentager kravene 
i Kommissionens forordning 
(EF) nr. 278/2009 af 6. april 2009 
om gennemførelse af 
Europa‑Parlamentets 
og Rådets direktiv 2005/32/EF 
for så vidt angår krav til 
miljøvenligt design af eksterne 
strømforsyningers elforbrug 
i ubelastet tilstand og deres 
gennemsnitlige effektivitet 
i aktiv tilstand (EUT L 93 af 
7.4.2009, s. 3).
60 Jf. artikel 68 (Beregning af 
livscyklusomkostninger) 
i Europa‑Parlamentets og 
Rådets direktiv 2014/24/EU 
om offentlige udbud og 
om ophævelse af direktiv 
2004/18/EF (EUT L 94 af 
28.3.2014, s.65).
34 Bemærkninger
Grønne byggestandarder 
for energimæssig ydeevne 
anvendes ikke systematisk 
i forbindelse med nye 
bygninger og større 
renoveringsprojekter
Forbedring af bygningers 
energimæssige ydeevne 
bliver en stor udfordring 
i de kommende år
90 
Bygninger tegner sig for 40 % af det 
samlede energiforbrug i Unionen. 
Forbedring af bygningers energi ‑
mæssige ydeevne er derfor et vigtigt 
redskab til at reducere drivhusgase ‑
missionerne. Det er i forbindelse med 
udformningen af en ny bygning eller 
planlægningen af en større renove ‑
ring, den største effekt på bygningens 
fremtidige energimæssige ydeevne 
kan opnås. Der er derfor vigtigt, at 
EU‑institutionerne og ‑ organerne 
opstiller ambitiøse mål for deres egne 
bygninger, hvis de ønsker at reducere 
emissionerne.
91 
For at overholde de højeste standarder 
for energimæssig ydeevne vil EU‑insti ‑
tutionerne og ‑ organerne være nødt 
til at sørge for, at deres bygninger op ‑
fylder toolkittets omfattende kriterier 
vedrørende bygge ‑ og anlægsarbejde. 
Disse frivillige kriterier anbefaler to 
muligheder:
a) Bygningens energimæssige yde ‑
evne skal opfylde de kriterier, der 
er fastsat i en standard for lavener ‑
gihuse eller passivhuseb) Alternativt skal der være lokale 
vedvarende energikilder (i eller 
ved selve bygningen, f.eks. sol ‑
paneler, biomassekedler eller 
vindmøller), samtidig med at det 
maksimale samlede energibehov 
er væsentlig lavere end det maksi ‑
mum, som den relevante nationale 
lovgivning tillader.
92 
De mindre krævende af toolkittets 
centrale kriterier anbefaler, at der 
fastsættes standarder for det sam ‑
lede energiforbrug, som er væsentlig 
lavere end det maksimum, som den 
relevante lovgivning tillader. Denne 
metode anvendes i GreenBuilding‑pro ‑
grammet, som Kommissionens Fælles 
Forskningscenter iværksatte i 2005. 
Formålet med dette frivillige program 
er at få ejere af erhvervsbygninger til 
at foretage omkostningseffektive ind ‑
greb for at forbedre deres bygningers 
energimæssige ydeevne61. En »Green ‑
Building‑partner« skal opnå følgende:
a) Nye bygninger skal forbruge 25 % 
mindre samlet primærenergi, end 
den gældende bygningsstandard 
foreskriver, hvis det er økonomisk 
forsvarligt
b) Eksisterende bygninger bør efter 
istandsættelse forbruge mindst 
25 % mindre samlet primærenergi, 
hvis det er økonomisk forsvarligt.61 Antal bygninger registreret 
under programmet: 936 
(pr. 24. februar 2014).
35 Bemærkninger
EU‑institutionernes 
bygningspolitik i Bruxelles 
har ikke været ambitiøs nok 
med hensyn til energimæssig 
ydeevne
93 
Da revisionen fandt sted, havde ingen 
af de reviderede EU‑institutioner 
i forbindelse med byggeprojek ‑
ter i Bruxelles anvendt den me ‑
tode, der anbefales i toolkittet og 
GreenBuilding‑programmet.
94 
Kommissionens Kontor for Infrastruk ‑
tur og Logistik i Bruxelles (OIB) brugte 
håndbogen over standardbyggespe ‑
cifikationer fra december 2011 som 
referencedokument ved fastsættelsen 
af kravene til teknisk ydeevne og andre 
egenskaber ved de bygninger, som 
skal huse Kommissionens afdelinger62. 
I henhold til håndbogen var det til ‑
strækkeligt, at bygningerne overholder 
de regionale lovbestemte minimums ‑
krav til forbrug af primærenergi.
95 
Kommissionen forventer at have 
udskiftet eller renoveret 50 % af sit 
samlede etageareal i Bruxelles i 2025. 
OIB havde endnu ikke vurderet, hvilken 
indvirkning bestemmelserne i direk ‑
tiv 2010/31/EU (omarbejdet) om byg ‑
ningers energimæssige ydeevne vil få 
på dette projekt. Direktivet fastsætter, 
at nye bygninger, der anvendes og ejes 
af offentlige myndigheder, skal være 
næsten energineutrale efter 2018, og 
at alle andre nye bygninger skal være 
næsten energineutrale ved udgangen 
af 2020.96 
Da Europa‑Parlamentet sidst under ‑
søgte det lokale ejendomsmarked 
i Bruxelles i 2010, var udvælgelseskrite ‑
riet vedrørende miljøpræstationer, at 
der skulle fremlægges oplysninger om 
de foreslåede projekters præstationer, 
men der var ikke fastsat nogen mini ‑
mumskrav. Lederen af det udvalgte 
»Trebel« ‑projekt indgik en forpligtelse 
om, at denne nye bygnings forbrug 
af primærenergi ville ligge under det 
maksimalt tilladte niveau ifølge den 
gældende lovgivning i Bruxelles.
97 
I de kommende år skal Parlamentet 
renovere de største af sine bygninger 
i Bruxelles. Den første bliver Paul Henri 
Spaak‑bygningen. Parlamentets admi ‑
nistration har foreslået fire muligheder, 
hvoraf den mest ambitiøse er at gøre 
bygningen næsten energineutral. 
I september 2012 valgte Arbejdsgrup ‑
pen om Bygninger, Transport og Et 
Grønt Parlament den mulighed, der 
var næstbedst med hensyn til miljø ‑
præstationer. Da revisionen fandt sted, 
havde Parlamentets Præsidium endnu 
ikke truffet en afgørelse.62 Håndbogen gælder nye 
bygninger og bygninger, som 
har gennemgået omfattende 
renovering.
36 Bemærkninger
98 
Rådet mener ikke, at GreenBuil ‑
ding‑programmet er relevant i forbin ‑
delse med dets Europa‑bygning, som 
er under opførelse. Store dele af den 
bygning, der skal integreres i projek ‑
tet, er opført mellem 1922 og 1927 og 
er fredet. Ifølge Rådet er der tale om 
en alvorlig teknisk begrænsning, som 
har en betydelig indvirkning på byg ‑
ningens energimæssige ydeevne. Der 
var endnu ikke truffet afgørelse om 
renoveringen af Justus Lipsius‑bygnin ‑
gen. Rådet har planlagt at påbegynde 
renoveringsprocessen med henblik på 
fornyelse af bygningens miljøgodken ‑
delse i 2015.
På andre arbejdssteder er der 
iværksat nye byggeprojekter, 
som er ambitiøse med hensyn 
til energimæssig ydeevne
99 
Retten konstaterede, at de fleste af 
EU‑institutionernes og ‑ organernes 
igangværende byggeprojekter på an ‑
dre arbejdssteder var ambitiøse med 
hensyn til standarder for energimæssig 
ydeevne og derfor var i overensstem ‑
melse med den metode, der anbefales 
i toolkittet og i GreenBuilding‑pro ‑
grammet. Det er imidlertid kun Den 
Europæiske Centralbank, der har regi ‑
streret sig under GreenBuilding‑pro ‑
grammet med sine nye lokaler ved 
Grossmarkthalle i Frankfurt.100  
Nogle ledere anfører, at det er bedre 
og/eller tilstrækkeligt at anvende BRE ‑
EAM (BRE63 Environmental Assessment 
Method) eller en tilsvarende kommer ‑
ciel metode til miljøvurdering såsom 
DGNB64. GreenBuilding‑programmet 
har imidlertid mere fokus på bygnin ‑
gers energimæssige ydeevne end 
sådanne vurderingsmetoder og kan 
anvendes parallelt med disse.
Ingen af de reviderede 
EU‑institutioner og ‑ organer 
havde tilsluttet sig den 
europæiske adfærdskodeks om 
energieffektivitet i datacentre
101  
Datacentre er en væsentlig årsag til 
et stigende energibehov i administra ‑
tive bygninger. Siden 2008 har Kom ‑
missionen fremmet den europæiske 
adfærdskodeks om energieffektivitet 
i datacentre. Denne frivillige ad ‑
færdskodeks blev skabt som reaktion 
på det stigende energiforbrug i da ‑
tacentre65 og behovet for at mindske 
de dermed forbundne konsekvenser 
for miljø, økonomi og energiforsy ‑
ningssikkerhed. Målet er at tilskynde 
operatører og ejere af datacentre til 
at reducere energiforbruget på en 
omkostningseffektiv måde. Det er 
muligt at tilslutte sig kodeksen som 
deltager og/eller endorser (fortaler). 
Da revisionen fandt sted, havde ingen 
af EU‑institutionerne og ‑organerne 
tilsluttet sig kodeksen.63 Building Research 
Establishment (BRE) er et 
tidligere statsligt agentur 
i Det Forenede Kongerige 
(men nu en privat 
organisation), som udfører 
forskning, konsulentopgaver 
og test inden for byggeri 
og bygningsmiljø.
64 Deutsches Gütesiegel 
Nachhaltiges Bauen, 
DGNB GmbH.
65 I forbindelse med 
adfærdskodeksen betegner 
udtrykket »datacentre« alle 
bygninger, faciliteter og 
lokaler, som indeholder 
virksomhedsservere, udstyr 
til serverkommunikation, 
kølingsudstyr og 
strømforsyningsudstyr, og 
som leverer en form for 
datatjenesteydelse (fra store 
opgavekritiske faciliteter 
helt ned til små serverlokaler 
i kontorbygninger).
37
 Konklusioner og 
anbefalinger
102  
Hvis EU’s klimapolitik skal være tro ‑
værdig, er det vigtigt, at EU‑instituti ‑
onerne og ‑ organerne går foran med 
et godt eksempel. De skal være på 
forkant med hensyn til at udforme og 
gennemføre politikker til mindskelse af 
offentlige forvaltningers CO2‑fodaftryk.
103  
EU‑institutionerne og ‑ organerne har 
ikke en fælles tilgang til at håndtere 
denne udfordring. De forpassede mu ‑
ligheden for at fastlægge og gennem ‑
føre en fælles politik med henblik på 
at bidrage til opfyldelsen af Unionens 
2020 ‑mål om at reducere drivhusgasse ‑
missionerne med 20 % i forhold til 1990.
104  
Kommissionen har ikke foreslået nogen 
specifikke bindende regler for EU‑insti ‑
tutionernes og ‑ organernes administra ‑
tive aktiviteter med henblik på at tage 
højde for princippet om bæredygtig 
udvikling, som er fastsat i artikel 11 
i traktaten om EU’s funktionsmåde.
105  
Bestræbelserne på at mindske emissio ‑
nerne har givet håndgribelige resul ‑
tater. Efter 2005 lykkedes det EU‑in ‑
stitutionerne og ‑ organerne at vende 
udviklingen med stigende emissioner 
i forbindelse med deres bygninger, 
men manglen på bindende regler var 
en væsentlig årsag til, at indsatsen var 
forsinket eller meget begrænset, eller 
at der slet ikke var gjort nogen indsats.
106  
Det kommende 2030 ‑mål for reduk ‑
tion af drivhusgasemissioner giver 
EU‑institutionerne og ‑ organerne en 
ny anledning til at udvikle og imple ‑
mentere en fælles politik.Anbefaling  
En fælles politik 
for reduktion af 
drivhusgasemissioner
1.  Kommissionen bør foreslå en fælles 
politik for reduktion af CO2‑fodaf ‑
trykket fra EU‑institutionernes og 
‑organernes administrative drift. En 
sådan politik bør:
a) omfatte et samlet kvantificeret 
mål for reduktionen af drivhusga ‑
semissioner i 2030, og helst også 
foreløbige milepæle hvert femte år
b) være i overensstemmelse med EU’s 
tilgang i forbindelse med inter ‑
nationale klimaforhandlinger, og 
målet bør derfor være et absolut 
reduktionsmål.
107  
De 15 reviderede EU‑institutioner og 
‑organer har ikke en fælles tilgang til 
overvågning af deres drivhusgasemis ‑
sioner. Seks af dem rapporterede ikke 
deres emissioner, og de, der gjorde, be ‑
regnede eller oplyste ikke emissioner ‑
nes fulde omfang. EU‑institutionernes 
og ‑ organernes samlede CO2‑fodaftryk 
kendes derfor ikke, og de fragmentari ‑
ske oplysninger risikerer at undergrave 
rapporteringens og modvirkningsbe ‑
stræbelsernes troværdighed.
38 Konklusioner og anbefalinger
108  
Kun med hensyn til energiforbruget 
i bygninger er der bevis for, at de driv ‑
husgasemissioner, der forårsages af 
EU‑institutionerne og ‑ organerne som 
helhed, er faldet. De foreliggende data 
om mobilitetsrelaterede emissioner 
gør det ikke muligt at identificere en 
klar tendens. Ofte er opstrømsemissio ‑
ner, der skyldes fremstilling af ind ‑
købte varer, indkøbte tjenesteydelser 
og opførelse af bygninger, ikke med 
i rapporterne.
109  
De hidtil opnåede reduktioner skyldes 
i vid udstrækning indkøb af elektri ‑
citet produceret ved hjælp af vedva ‑
rende energikilder, der normalt tæller 
som en nulemission i beregninger af 
CO2‑fodaftryk.
Anbefaling  
Harmoniseret beregning 
og rapportering 
af emissioner
2.  EU‑institutionerne og ‑ organerne 
bør indføre en harmoniseret tilgang 
til beregning og rapportering af 
deres direkte og indirekte drivhus ‑
gasemissioner. Rapporterne bør:
a) omfatte alle relevante indirekte 
emissioner under hensyntagen 
til udviklingen af Kommissionens 
metode til beregning af organisa ‑
tioners miljøaftryk
b) gøre det muligt at måle frem ‑
skridt med hensyn til opfyldelse 
af reduktionsmål i de forskellige 
EU‑institutioner og ‑ organer.110  
Frivillig udligning til kompensation 
for restemissioner er kun blevet brugt 
i begrænset omfang, og EU‑institutio ‑
nerne og ‑ organerne har ikke en fælles 
tilgang til dette spørgsmål.
Anbefalinger  
Fælles tilgang til 
frivillig udligning
3.  EU‑institutionerne og ‑ organerne 
bør gennem EMAS udvikle en fælles 
tilgang til at kompensere for deres 
restemissioner af drivhusgasser på 
frivillig basis.
4.  Når der anvendes udligninger, bør 
de være af høj kvalitet og være 
kontrolleret under anerkendte 
ordninger.
5.  Når der anvendes udligninger, bør 
de målrettes mod projekter, der ikke 
kun bidrager til at reducere emis ‑
sionerne, men også bidrager til en 
bæredygtig udvikling, fordi de er til 
gavn for den lokale befolkning, der 
berøres af projekterne.
111 
EU‑institutionerne og ‑ organerne gør 
ikke fuld brug af de miljøledelsesværk ‑
tøjer, som Kommissionen anbefaler. 
Det risikerer at undergrave både deres 
og værktøjernes troværdighed.
39 Konklusioner og anbefalinger
112  
Det er gået langsomt med at ind ‑
føre EU’s ordning for miljøledelse og 
miljørevision. EMAS‑registrering af of ‑
fentlige forvaltninger har været mulig 
siden 2001, og i juni 2014 var syv af de 
reviderede EU‑institutioner og ‑ or‑
ganer registreret. Der var væsentlige 
begrænsninger i EMAS’ anvendelses ‑
område i Kommissionen.
113  
Grønne indkøb behandles som en 
mulighed snarere end et krav under 
EU’s nuværende finansielle regler, 
og kun nogle få EU‑institutioner og 
‑organer anvendte grønne indkøb sy ‑
stematisk. Retten undersøgte 160 rele ‑
vante udbud og konstaterede, at over 
halvdelen af dem enten ikke indeholdt 
miljøkriterier eller kun indeholdt 
kriterier, der var så svage, at de efter al 
sandsynlighed ikke kunne indvirke på 
udbuddets resultat. Kommissionens 
frivillige GreenBuilding‑standarder for 
energimæssig ydeevne anvendes ikke 
systematisk i forbindelse med nye byg ‑
ninger og større renoveringsprojekter.114  
Da revisionen fandt sted, havde ingen 
af de reviderede EU‑institutioner og 
‑organer tilsluttet sig den europæiske 
adfærdskodeks om energieffektivitet 
i datacentre.
Anbefalinger  
Fuld implementering af 
EMAS og grønne indkøb
6.  Alle EU‑institutioner og ‑ organer bør 
registrere sig under EU’s ordning for 
miljøledelse og miljørevision, EMAS, 
og implementere den, idet de løben ‑
de reducerer eventuelle begræns ‑
ninger i dens anvendelsesområde. 
De bør også overveje at tilslutte sig 
den europæiske adfærdskodeks om 
energieffektivitet i datacentre.
7.  EU‑institutionerne og ‑ organerne 
bør anvende grønne indkøb, når det 
er muligt. De finansielle regler og/el ‑
ler de indkøbsregler, der gælder for 
EU‑institutionerne og ‑ organerne, 
bør omfatte værktøjer, der kan bi ‑
drage til miljøbeskyttelse og bære ‑
dygtig udvikling og samtidig sikre, 
at institutionerne og organerne får 
valuta for pengene i forbindelse 
med deres kontrakter.
Vedtaget af Afdeling IV, der ledes af Milan Martin CVIKL, medlem af 
Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 24. juni 2014.
 På Revisionsrettens vegne
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA  
 Formand
40
 Bilag
Revisionsmetode til vurdering af grønne offentlige indkøb
Retten vurderede 160 udbud, som lå over tærsklen på 60 000 euro, og hvor grønne indkøb ville være relevante, 
for at se, om udbudsdokumenterne indeholdt miljøkriterier. Retten vurderede ikke de modtagne bud og tilde ‑
lingsafgørelserne vedrørende disse udbud.
Kriterier for vurdering af udbudsdokumenter
Grønne offentlige indkøb defineres af Kommissionen som »en proces, hvorved offentlige myndigheder erhver ‑
ver varer og tjenester eller får udført bygge ‑ og anlægsarbejder, som har mindre miljøvirkning målt over leveti ‑
den sammenlignet med varer, tjenester og bygge ‑ og anlægsarbejder med samme primære funktion, som ellers 
ville være erhvervet eller blive udført«1.
Kommissionen har givet vejledning om grønne offentlige indkøb2 og har udviklet et toolkit til udarbejdelse af ud ‑
bud, som, da revisionen fandt sted, dækkede 19 forskellige grupper af varer/tjenesteydelser3. For hver af disse grup ‑
per anbefaler GD for Miljø to typer kriterier: »centrale kriterier« og »omfattende kriterier«, som er mere ambitiøse:
a) De centrale kriterier  kan anvendes af alle ordregivende myndigheder og vedrører de væsentligste miljøpå ‑
virkninger. De er udformet, så de kræver mindst mulig yderligere kontrol og færrest mulige omkostningsstig ‑
ninger, for at sikre nem anvendelse af grønne offentlige indkøb
b) De omfattende kriterier  er for de indkøbere, der ønsker at købe de bedste miljøprodukter på markedet. 
Disse kriterier kan indebære yderligere kontrol og/eller en forøget omkostning i forhold til andre produkter 
med samme funktionalitet.
Eksempel på centrale og omfattende kriterier — kopipapir og grafisk papir
Indkøb af genanvendt kontorpapir fremstillet af 100  % genvundne papirfibre
Centrale kriterier Omfattende kriterier
Papiret skal være fremstillet af 100 % genvundne papirfibre. 
Genvundne papirfibre dækker både fibre, der er genvundet af affald fra 
forbrug, og genvundne fibre fra papirfabrikker, også kaldet udskudspapir. 
Fibre, der er genvundet af affald fra forbrug, kommer fra forbrugere, konto ‑
rer, kopicentre, bogbindere og lignende.Papiret skal være fremstillet af 100 % genvundne papirfibre, hvoraf mindst 
65 % kommer fra fibre, der er genvundet af affald fra forbrug.
Genvundne papirfibre dækker både fibre, der er genvundet af affald fra 
forbrug, og genvundne fibre fra papirfabrikker, også kaldet udskudspapir. 
Fibre, der er genvundet af affald fra forbrug, kommer fra forbrugere, konto ‑
rer, kopicentre, bogbindere og lignende.
Papiret skal som minimum være ECP ‑papir (elementær klorfri). Det accepte ‑
res også, hvis det er TCF ‑papir (total klorfri).De økologiske kriterier under EU’s miljømærke eller andre former for nationale 
type I ‑miljømærker, som direkte vedrører papirfremstilling (og ikke fabrikkens 
forvaltningsmetoder) skal opfyldes. Kriterierne i  deres helhed kan ses på:
• EU Ecolabel: http://ec.europa.eu/environment/ecolabel/product/
pg_copyingpaper_en.htm
Kilde:  »Kopipapir og grafisk papir — Produktblad for miljørigtige offentlige indkøb (GPP)«, Europa—Kommissionens »GPP Training Toolkit ‑ Mo ‑
dule 3: Purchasing recommendations«, Bruxelles, 2008. ( http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/toolkit/paper_GPP_product_sheet_da.pdf )
1 KOM(2008) 400 endelig, s. 4.
2 »Køb grønt! Håndbog om grønne offentlige indkøb«, 2. udgave, 2011.
3 1. Kopipapir og grafisk papir, 2. rengøringsmidler og ‑ ydelser, 3. IT‑kontorudstyr, 4. bygge ‑ og anlægsvirksomhed, 5. transport, 6. inventar, 
7. elektricitet, 8. fødevare ‑ og cateringydelser, 9. tekstiler, 10. haveartikler og gartnerydelser, 11. vinduer, døre med glas og ovenlysvinduer, 
12. varmeisolering, 13. hårde gulvbelægninger, 14. vægplader, 15. kraftvarmeproduktion, 16. vejanlæg og trafikskilte, 17. vejbelysning og 
trafiksignaler, 18. mobiltelefoner, 19. indendørs belysning.Bilag
41 Bilag
Når det var muligt, vurderede Retten udbudsdokumenterne ud fra anbefalingerne i toolkittet. Hvis toolkittet 
ikke dækkede det relevante område, blev kriterierne for andre grupper af varer/tjenesteydelser anvendt analogt. 
Eksempler: Der var ikke fastsat kriterier i toolkittet for fotokopimaskiner, men nogle af kriterierne for IT‑udstyr 
kunne anvendes analogt, og der var ikke fastsat kriterier for leje eller leasing af en bygning, men her kunne visse 
kriterier fra toolkittets produktblad for bygge ‑ og anlægsvirksomhed anvendes.
Fem kategorier til klassificering af udbud
Følgende fem kategorier blev brugt til at klassificere de undersøgte udbud:
Ikke grønne
Udbudsdokumenterne indeholder ingen henvisninger til miljøhensyn eller indeholder kun klausuler uden ind ‑
virkning på indkøbsmetoden. Eksempler: Udbudsdokumenterne indeholder en kopi af eller en henvisning til in ‑
stitutionens generelle miljøpolitik, eller det er fastsat som krav, at den gældende miljølovgivning skal overholdes.
Lysegrønne
a) Med toolkit:  De centrale kriterier er kun delvis overholdt. Når udbuddets primære »grønne« fokus er på 
udvælgelseskriterier, udgør vægtningen af de miljømæssige kriterier under 10 % af den samlede vægtning 
(vedrørende pris og kvalitet)
b) Uden toolkit: Udbudsdokumenterne indeholder nogle miljøklausuler, men disse klausuler vedrører kun et 
eller flere sekundære elementer i den foreslåede kontrakt. Når udbuddets primære »grønne« fokus er på 
udvælgelseskriterier, udgør vægtningen af de miljømæssige kriterier under 10 % af den samlede vægtning 
(vedrørende pris og kvalitet)
Grønne
a) Med toolkit: De centrale kriterier er helt eller i overvejende grad opfyldt, og/eller de omfattende kriterier er 
delvis opfyldt. Når det primære »grønne« fokus er på udvælgelseskriterier, udgør vægtningen af de miljø ‑
mæssige kriterier 10 % eller mere af den samlede vægtning
b) Uden toolkit:  Udbudsdokumenterne indeholder væsentlige miljøklausuler, der vedrører den primære funk ‑
tion af de varer, tjenesteydelser eller bygge ‑ og anlægsarbejder, der skal indkøbes. Når det primære »grønne« 
fokus er på udvælgelseskriterier, udgør vægtningen af de miljømæssige kriterier 10 % eller mere af den sam ‑
lede vægtning.Bilag
42 Bilag
Meget grønne
a) Med toolkit:  De omfattende kriterier er helt eller i overvejende grad opfyldt. Det betyder, at der anvendes 
miljømæssige udvælgelseskriterier, at der er fastsat høje miljøkrav i de tekniske specifikationer, og/eller at 
miljøaspekter tillægges meget vægt i tildelingskriterierne (vægtning på 25 % eller derover)
b) Uden toolkit: Udbudsdokumenterne bygger i overvejende grad på bedste miljømæssige praksis. Det betyder, 
at der anvendes miljømæssige udvælgelseskriterier, at der er fastsat høje miljøkrav i de tekniske specifikatio ‑
ner, og/eller at miljøaspekter tillægges meget vægt i tildelingskriterierne (vægtning på 25 % eller derover).
Grønne på grund af deres art
Dette er en kategori, hvor den primære funktion af de varer, tjenesteydelser eller bygge ‑ og anlægsarbejder, 
der skal indkøbes, er grøn, f.eks. anlæggelse af et grønt tag eller indkøb af konsulentydelser med henblik på at 
forbedre miljøpræstationerne.
Den udvalgte stikprøve
Retten undersøgte i alt 160 offentlige udbud fra alle de reviderede EU‑institutioner og ‑ organer undtagen Tje ‑
nesten for EU’s Optræden Udadtil4.
Stikprøven omfattede udbud iværksat og/eller afsluttet i perioden fra januar 2012 til februar 2013. Retten ind ‑
drog også nogle udbud iværksat før eller efter denne periode for at få et mere fuldstændigt billede, især i for ‑
bindelse med mindre EU‑institutioner og ‑ organer, der kun afholder få udbud.
4 EU‑Udenrigstjenesten har meddelt Retten, at den endnu ikke anvender de procedurer for grønne offentlige indkøb, som Kommissionen anbefaler.Bilag
43
Europa‑Kommissionen
Resumé
I
EU er førende med hensyn til proaktive klimapolitikker 
og gennemførelse af disse på internationalt plan. Efter 
Kommissionens mening er EMAS det mest hensigts ‑
mæssige politiske virkemiddel til at nedbringe EU’s insti ‑
tutioners og organers CO2‑emissioner. Desuden findes 
der mange eksempler på, at politikker, der gennemføres 
for at nå målet for 2020 om at nedbringe emissionerne 
med 20 %, også gælder for offentlige forvaltninger, 
herunder EU’s institutioner og deres personale. Dette vil 
fortsat være tilfældet med de nye mål for 2030 (herun ‑
der det foreslåede mål om nedbringelse af drivhusgase ‑
missionerne med 40 %).
Kommissionen fører i sine egne aktiviteter en miljø ‑
politik, som fokuseres på bekæmpelse af forurening, 
effektiv udnyttelse af naturressourcer, nedbringelse 
af CO2‑emissioner, lavere affaldsproduktion, fremme 
af genbrug, indarbejdelse af miljømæssige kriterier 
i indkaldelser af bud, overholdelse af miljølovgivning 
og mere bæredygtig adfærd blandt medarbejdere og 
interessenter osv.
Det er således Kommissionens strategi at reducere 
miljøpåvirkningen fra dens daglige og administrative 
aktiviteter gennem EMAS‑miljøledelsessystemet.
Kommissionen tilstræber gennem EMAS at opnå en reel 
nedbringelse af påvirkningen snarere end at afbøde 
(primært udligne) CO2‑emissioner.
I betragtning af Kommissionens størrelse og organisa ‑
tion blev EMAS‑systemet først implementeret i nogle 
få af dens bygninger i Bruxelles, og siden er omfanget 
gradvist øget. I 2013 omfattede EMAS‑registreringen 
89 % af alle medarbejdere og 57 % af gulvarealet på alle 
arbejdssteder.Det Europæiske Råd og Rådet 
for Den Europæiske Union
Generalsekretariatet for Rådet (GSR), der er bevidst om 
miljøspørgsmåls stigende betydning, har i mange år 
været engageret i forbedring af sine aktiviteters miljø ‑
præstationer. GSR, der er klar over det positive bidrag, 
som det kan yde til bæredygtig udvikling i samfundet, 
tilstræber at integrere principperne om god miljøle ‑
delse i sin daglige drift. GSR er i gang med at udvikle 
et miljøledelsesprogram for at kunne gennemføre 
fællesskabsordningen for miljøledelse og miljørevision 
(EMAS), jf. Europa‑Parlamentets og Rådets forordning 
(EF) nr. 1221/2009.
Endelig bemærker GSR, at dets miljøledelsesprograms 
mål er i overensstemmelse med Revisionsrettens 
anbefalinger.Svar fra de reviderede  
EU‑institutioner og organer 
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  44
VII
Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling. 
Efter Kommissionens mening er EMAS det mest hen ‑
sigtsmæssige politiske virkemiddel til at nedbringe EU’s 
institutioners og organers CO2‑emissioner. Kommissio ‑
nen vil derfor tage hensyn til anbefalingen i den videre 
udbredelse af EMAS.
Med blot et samlet mål for nedbringelse af drivhusga ‑
semissioner i 2030 drages der dog ikke tages hensyn til 
mere generelle hensyn til bl.a. omkostningseffektivitet 
og de særlige omstændigheder hos EU’s institutioner 
og organer.
Desuden vil Kommissionen fortsat udforme hensigts ‑
mæssige politikker for at nedbringe drivhusgasemis ‑
sionerne på en omkostningseffektiv og så vidt muligt 
helhedsorienteret måde, bl.a. med relation til 2030, på 
baggrund af grundige konsekvensanalyser, der sikrer 
en fyldestgørende vurdering af omkostningerne og 
fordelene efter behov.
Omkostningseffektiv nedbringelse af emissionerne er et 
centralt aspekt i den nuværende politik, og derfor fast ‑
sættes der typisk kun bindende mål for nedbringelse på 
EU‑plan og medlemsstatsplan snarere end på organisa ‑
tionsplan. Herved sikres der fleksibilitet med hensyn til 
at nå målene på den bedst mulige måde.
I EU‑lovgivningen pålægges offentlige forvaltninger 
ikke specifikke mål for nedbringelse af emissioner, 
men der kan alligevel træffes yderligere foranstalt ‑
ninger på dette plan, bl.a. gennem fortsat udbredelse 
af EMAS‑systemet, som afspejler den fælles politik til 
nedbringelse af CO2‑emissionerne hos EU’s institutioner 
og organer.
VII a)
Kommissionen accepterer anbefalingen med forbehold 
af vellykket udvikling af OEF‑metoden vedrørende orga ‑
nisationers miljøfodaftryk (Organisation Environmental 
Footprint Method), for så vidt angår offentlige forvalt ‑
ninger. Desuden mener Kommissionen, at den i kraft af 
gennemførelsen af EMAS har fastlagt en hensigtsmæs ‑
sig metode til at udpege, måle og rapportere om den 
vigtigste direkte og indirekte miljøpåvirkning, herunder 
dens drivhusgasemissioner.I det nuværende budgetklima udvider Kommissionen 
sit system gradvist ved at bruge af de tilgængelige 
ressourcer. Kommissionen viser et godt eksempel og 
opmuntrer andre institutioner og organer til at gen ‑
nemføre EMAS ved at stå i spidsen for GIME (den interin ‑
stitutionelle gruppe om miljøledelse).
II
Kommissionen udvider løbende omfanget af 
EMAS‑systemet og dets rapporter om emissioner. Den 
betydelige vækst i EMAS‑systemets omfang er et tyde ‑
ligt tegn på Kommissionens engagement med hensyn 
til at nedbringe sin miljøpåvirkning. Rapportering i fuldt 
omfang er stadig Kommissionens mål, når EMAS er gen ‑
nemført fuldt ud.
IV
Kommissionen har siden 2005 opnået en væsentlig ned ‑
bringelse af CO2‑emissionerne pr. kvadratmeter i Bru ‑
xelles uden at medregne, at elektricitet fra vedvarende 
energikilder tæller som nul emissioner (– 46,2 % mellem 
2005 og 2012 i EMAS’ kontorbygninger).
V
Hos Kommissionen har der været en fin fremdrift 
i gennemførelsen af EMAS og den løbende udbygning 
af systemet i betragtning af kravene i EMAS‑forordnin ‑
gen og de budgetmæssige begrænsninger. Endvidere 
må udvidelsen af EMAS betragtes som betydelig set 
i forhold til dets størrelse, geografiske udbredelse og 
organisationsmønster.
En af målsætningerne i Kommissionens miljøpolitik er at 
indarbejde miljømæssige kriterier i offentlige udbud.
VI
Kommissionen agter fortsat at udbrede EMAS, og dette 
er udtryk for den fælles politik til nedbringelse af CO2‑
emissionerne fra forvaltningen af EU’s institutioner og 
organer.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  45
Indledning
01
Bæredygtig udvikling er ifølge den klassiske definition 
udvikling, som opfylder aktuelle behov uden at forringe 
kommende generationers muligheder for at opfylde 
deres behov. Den omfatter således idéen om »begræns ‑
ninger« for at sikre, at miljøet kan opfylde både nuvæ ‑
rende og fremtidige behov.
04
EU er førende med hensyn til proaktive klimapolitikker 
og gennemførelse af disse på internationalt plan. Der 
findes mange eksempler på, at politikker, der gennem ‑
føres for at nå målet for 2020 om at nedbringe emis ‑
sionerne med 20 %, også gælder for offentlige forvalt ‑
ninger, herunder EU’s institutioner og deres personale. 
Dette vil fortsat være tilfældet med de nye mål for 2030 
(herunder det foreslåede mål om nedbringelse af driv ‑
husgasemissionerne med 40 %).
06
Kommissionen agter at fastholde sin proaktive tilgang 
til klimapolitikken og gennemførelsen af den og vil 
fortsat udforme hensigtsmæssige politikker, som skal 
reducere drivhusgasemissionerne på omkostningsef ‑
fektiv og så vidt muligt helhedsorienteret vis. Selv om 
EU‑lovgivningen ikke pålægger offentlige forvaltninger 
specifikke mål for nedbringelse af emissioner, kan der 
alligevel godt træffes yderligere foranstaltninger på 
dette plan, bl.a. i kraft af fortsat udbredelse af EMAS. 
Den betydelige vækst i EMAS‑systemets omfang er 
et tydeligt tegn på Kommissionens engagement med 
hensyn til at nedbringe sin miljøpåvirkning.
07
Kommissionen vil fortsat forsøge at opnå en reel 
nedbringelse af emissionerne i kraft af sine nuværende 
politikker, herunder EMAS, men også overveje andre 
muligheder såsom udligning.VII b)
Kommissionen godtager denne anbefaling, men under ‑
streger den frivillige tilgang og autonomien i de enkelte 
EU‑institutioner og ‑ organer med hensyn til at vurdere 
det hensigtsmæssige med en sådan eventuel udligning.
Endvidere vil Kommissionen fortsat forsøge at opnå en 
reel nedbringelse af emissionerne gennem sine nuvæ ‑
rende politikker, herunder EMAS.
Ved en sådan fælles tilgang vil der desuden skulle tages 
hensyn til
i) behovet for ikke at afskrække yderligere bestræbelser 
på at opnå en reel nedbringelse af emissionerne,
ii) de nuværende mekanismer med bl.a. handel med 
emissionskvoter og
iii) adgangen til rapporteringsordninger og udlignings ‑
ordninger af tilstrækkelig høj standard. Det vil des ‑
uden kræve en vurdering af konsekvenserne for EU’s 
ressourcer og brug af offentlige midler.
VII c)
Kommissionen godtager denne anbefaling og bakker 
fuldt ud op om at fremme EMAS‑systemet. Begræns ‑
ninger med hensyn til omfang er en del af selve 
EMAS‑systemet for at sikre, at alle organisationer tager 
hånd om de vigtigste miljøaspekter.
Kommissionen vil overveje at underskrive 
EU‑adfærdskodeksen om energieffektivitet i data ‑
centre efter yderligere vurdering af, om den er 
forenelig med de finansielle overslag og navnlig 
administrationsbevillingerne.
Med den aktuelle revision af finansforordningen og 
dens gennemførelsesbestemmelser fastlægges lov ‑
givningsrammer, der tilskynder til grønnere offentlige 
indkøb, herunder beregning af livscyklusomkostninger, 
i tråd med direktiv 2014/24/EU.
Kommissionen vil videreudvikle vejledninger om 
grønne offentlige indkøb og promovere disse over for 
GIME‑gruppen.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  46
21
En forøgelse af aktivitetsområdet indgår allerede 
i EMAS‑handlingsplanen for 2014, og dette vil føre til 
en mere fyldestgørende rapport for 2013 og yderligere 
resultater.
29
Den OEF‑metode, som Kommissionen har anbefalet, 
er i øjeblikket genstand for et omfattende pilotfor ‑
søg, som løber frem til udgangen af 2016. Målet med 
pilotfasen er bl.a. at fastlægge visse tekniske krav, 
som vil være afgørende for udbredt gennemførelse af 
metoden i en forvaltning, der er organiseret nogen ‑
lunde som Kommissionen. Derudover vil resultaterne 
af pilotfasen sandsynligvis føre til en revision/forbed ‑
ring af OEF‑metoden. I denne fase har Kommissionen 
prioriteret udarbejdelse af sektorspecifikke regler for 
organisationers miljøfodaftryk (OEFSR) for de sektorer, 
der står for den største andel af miljøpåvirkningerne. 
Den offentlige forvaltning indgår ikke i disse sektorer. 
Når Kommissionen har gennemgået resultaterne fra 
pilotfasen, og den reviderede OEF‑metode er gjort 
tilgængelig, vil den overveje mulighederne for at iværk ‑
sætte en intern pilotfase med henblik på at udarbejde 
sektorspecifikke regler om beregning og rapportering 
af Kommissionens og lignende offentlige forvaltningers 
miljøfodaftryk.
31
De fleste organisationer ved ikke, hvor omfattende 
deres emissioner var i 1990. Vurderingen af deres 
aktuelle miljøresultat i forhold til de faktiske emissioner 
i 1990 foretages normalt ud fra skøn.
35
Kommissionen mener, at indberetning af nulemissioner, 
der bygger på brug af grøn elektricitet, kan dække over 
et faktisk fald (eller en stigning) i energiforbruget.
37
Ved at købe grøn elektricitet tilskynder institutionerne 
elproducenterne til at vælge produktionsanlæg baseret 
på vedvarende energi.I denne forbindelse skal der også tages hensyn til
i) behovet for ikke at afskrække yderligere bestræbel ‑
ser på at opnå en reel nedbringelse af emissionerne,
ii) de nuværende mekanismer med bl.a. handel med 
emissionskvoter og
iii) adgangen til rapporteringsordninger og udlignings ‑
ordninger af tilstrækkelig høj standard. Det vil des ‑
uden kræve en vurdering af konsekvenserne for EU’s 
ressourcer og brug af offentlige midler.
Bemærkninger
12
Omfattende og troværdige oplysninger om CO2‑emissi ‑
onerne er ikke en forudsætning for at udforme og gen ‑
nemføre strategier til afbødning af dem. Kommissionen 
har allerede gennemført afbødende foranstaltninger, 
og der ses en tydelig reduktion af miljøpåvirkningen.
16
Kommissionen mener, at der i overensstemmelse 
med dens henstilling af 9. april 2013 skal tilskyndes 
til at bruge den fælles metode (OEF‑metoden) til at 
måle og formidle oplysninger om organisationers 
miljøpræstationer over hele deres livscyklus, herunder 
organisationer, der er registreret i EMAS. Når Kommis ‑
sionen har gennemgået resultaterne fra pilotfasen, og 
den reviderede OEF‑metode er gjort tilgængelig, vil 
den overveje mulighederne for at iværksætte en intern 
pilotfase med henblik på at udarbejde sektorspecifikke 
regler om beregning og rapportering af Kommissionens 
og lignende offentlige forvaltningers miljøfodaftryk.
18
For så vidt angår henvisningen til EU‑institutioner og 
‑organer, der ikke indberetter alle aspekter ved deres 
drivhusgasemissioner, hedder det i EMAS‑forordnin ‑
gen, at organisationerne skal rapportere om emissio ‑
ner, hvor det er hensigtsmæssigt, og hvis de er væsent ‑
lige. Det tillades organisationer at indberette deres 
direkte og indirekte emissioner delvist, bl.a. afhængigt 
af omfanget af deres EMAS‑registrering. Hvis orga ‑
nisationer slet ikke indberetter en af EMAS’ centrale 
indikatorer, skal der afgives en forklaring.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  47
Selv om EU‑lovgivningen ikke pålægger offentlige 
forvaltninger specifikke mål for nedbringelse af emissio ‑
ner, kan der alligevel godt træffes yderligere foranstalt ‑
ninger på dette plan, bl.a. i kraft af fortsat udbredelse 
af EMAS.
52
Der findes en bred vifte af mulige udligningskreditter af 
meget forskellig kvalitet.
Samtidig gælder der bestemmelser om brug af udlig ‑
ning for at sikre overensstemmelse med EU‑lovgiv ‑
ningen på klimaområdet, som af hensyn til sammen ‑
hængen bør afspejles i enhver anvendelse af udligning 
i EU‑institutionerne. Disse bestemmelser vedrører både 
mængde i forhold til egne foranstaltninger samt art og 
kvalitet. Det er f.eks. afgørende at sikre, at de foran ‑
staltninger, der anvendes til udligning, er nye foran ‑
staltninger, som indberettes, overvåges og verificeres 
på behørig vis for at mindske mulighederne for svig, 
og at de underkastes regnskabsregler, der udelukker 
dobbelttælling.
Kommissionen vil fortsat give det topprioritet at opnå 
en reel nedbringelse af emissionerne gennem sine 
nuværende politikker, herunder EMAS, men også over ‑
veje andre muligheder såsom udligning.
I denne forbindelse skal der også tages hensyn til
i) krav om at undgå at fjerne tilskyndelsen til yderli ‑
gere bestræbelser på at opnå en reel nedbringelse 
af emissionerne,
ii) de nuværende mekanismer med bl.a. handel med 
emissionskvoter og
iii) adgangen til rapporteringsordninger og udlignings ‑
ordninger af tilstrækkelig høj standard. Det vil des ‑
uden kræve en vurdering af konsekvenserne for EU’s 
ressourcer og brug af offentlige midler.
61 — Sidste led
Kommissionen vil fortsat forsøge at opnå en reel 
nedbringelse af emissionerne gennem sine nuværende 
politikker, herunder EMAS, men også tage hensyn til 
anbefalingen om at anlægge en fælles tilgang til udlig ‑
ning for EU’s institutioner.
Det er vigtigt at huske på, at CO2‑emissionerne fra 
alle flyvninger i og mellem landene i Det Europæiske 39 c)
De fleste besøgende og eksterne deltagere kan 
indberette deres emissioner i forbindelse med rejser 
gennem deres egen organisation, hvilket kan medføre 
dobbelttælling.
44
Selv om EU‑lovgivningen ikke pålægger offentlige 
forvaltninger specifikke mål for nedbringelse af emissio ‑
ner, kan der alligevel godt træffes yderligere foranstalt ‑
ninger på dette plan, bl.a. i kraft af fortsat udbredelse 
af EMAS.
Omkostningseffektiv nedbringelse af emissionerne er 
et centralt aspekt ved den nuværende politik, og derfor 
fastsættes der typisk kun bindende mål for nedbrin ‑
gelse på EU‑plan og medlemsstatsplan snarere end på 
organisationsplan. Herved sikres der fleksibilitet med 
hensyn til at nå målene på den bedst mulige måde.
46
På EMAS‑styringsudvalgets møde i januar 2014 beslut ‑
tede Kommissionen at fastsætte langsigtede mål ud 
over de allerede fastsatte årlige mål. Hensigten var at 
yde tjenestegrenene bedre vejledning i at fastlægge 
årlige mål og foranstaltninger.
47
Da antallet af medarbejdere hos Kommissionen er fal ‑
dende (– 5 % under det nuværende finansielle overslag), 
og da dens forpligtelser med hensyn til EMAS stadig 
øges, vil den fortsat foretage indberetninger i både 
absolutte og relative tal.
51
Kommissionen vil fortsat udforme hensigtsmæssige 
politikker for at nedbringe drivhusgasemissionerne på 
en omkostningseffektiv og så vidt muligt helhedsori ‑
enteret måde, bl.a. med relation til 2030, på baggrund 
af grundige konsekvensanalyser, der sikrer en fyldest ‑
gørende vurdering af omkostningerne og fordelene 
efter behov.
Omkostningseffektiv nedbringelse af emissionerne 
er et centralt aspekt ved den nuværende politik, og 
derfor fastsættes der typisk kun mål for nedbringelse på 
EU‑plan og medlemsstatsplan snarere end på organisa ‑
tionsplan. Herved sikres der fleksibilitet med hensyn til 
at nå målene på den bedst mulige måde.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  48
76
Det skal understreges, at faldet i energiforbruget 
i bygningerne i Bruxelles på 15 % mellem 2005 og 2012 
blev opnået i en periode, hvor Kommissionens medar ‑
bejderstab blev forøget med 25 % i forbindelse med 
udvidelsen.
79
I finansforordningen og dens gennemførelsesbestem ‑
melser fastsættes de samme principper som i direkti ‑
verne, så EU‑bestemmelserne hænger sammen med 
dem, der anvendes af medlemsstaterne.
Den nye finansforordning, som er ved at blive god ‑
kendt, skal fremme hensynet til miljøet yderligere, 
bl.a. ved at gøre beregning af livscyklusomkostnin ‑
ger til et kriterium for tildeling af støtte i tråd med 
direktiv 2014/24/EU.
80
Finansforordningen er en horisontal forordning, hvis 
formål ikke er at anføre sektorspecifikke forpligtelser 
for hver enkelt politik, men at fastlægge overordnede 
bestemmelser for gennemførelsen af budgettet.
Finansforordningen, som er ved at blive godkendt, 
bør foreskrive, at EU‑institutionerne, når de anvender 
beregning af livscyklusomkostninger, skal bruge meto ‑
der, som er vedtaget på EU‑plan, i det omfang disse er 
tilgængelige. Dette skal gennemføres af de relevante 
tjenester inden for EMAS‑systemet.
81
Kommissionen mener, at det er hensigtsmæssigt at 
gøre brug af vademecumet og konkret vejledning for 
at fremme grønne offentlige indkøb på frivillig basis, 
idet det sikres, at udbredelse af god praksis også udgør 
referencepunktet hos medlemsstaterne.Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) siden 2012 er 
omfattet af EU’s emissionshandelssystem (som gælder 
for Kroatien fra den 1. januar 2014).
Dette indebærer, at alle luftfartsforetagender skal 
erhverve og afgive kvoter for at dække alle deres emis ‑
sioner. Flyvninger inden for EØS er således underlagt 
EU’s ETS‑kvotepris, og denne kan betragtes som en 
form for udligningsmiddel.
Se bemærkningen til punkt 52.
65
Kommissionen vil gerne påpege, at tabel  6 ikke afspejler 
det faktiske antal kvadratmeter, men kun procentdelen 
af bygningernes overfladeareal.
67
Den indsats, der er gjort for at overholde EMAS‑kravene, 
må ikke undervurderes. Kommissionen er langt den 
største institution. Kommissionen fører en meget klar 
politik for gradvist at udvide EMAS‑systemet, så det 
omfatter alle dens kontorer og aktiviteter inden for det 
til rådighed værende budget (se afgørelse C(2013)7708).
68
Udvidelsen af EMAS, så det omfatter Bruxelles og 
Luxembourg, blev iværksat umiddelbart efter afgørel ‑
sen i 2009, og aktiviteterne nåede op på fuldt niveau 
i Bruxelles i 2010 og i Luxembourg i 2012. Registreringen 
af bygninger vil blive tilendebragt i Bruxelles i 2015 og 
gradvist på de øvrige arbejdssteder.
69
Beslutningen om at ISO14001 ‑certificere Det Fælles 
Forskningscenters fem arbejdssteder blev truffet, før 
Kommissionen besluttede at udvide EMAS i 2009. 
EMAS‑registreringen af disse arbejdssteder pågår i skri ‑
vende stund.
70
Kommissionen har besluttet, at der skal føres tilsyn med 
udvidelsen af EMAS‑systemet på højeste niveau i EMAS’ 
styringsudvalg. Udvidelsen foregår gradvist, idet de 
vigtigste arbejdssteder medtages først. Målt på overfla ‑
deareal udgør Kommissionens repræsentationer i med ‑
lemsstaterne omkring 2 % af alle Kommissionens bygnin ‑
ger. Nogle af dem administreres af andre institutioner.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  49
87
Det kræver mange ressourcer at opdatere kriterier. 
Kommissionen bestræber sig på at lukke de nuværende 
huller og revidere flere produktgrupper inden for de 
nuværende ressourcemæssige rammer. Mobiltelefon ‑
kriterierne er blevet fjernet fra webstedet, fordi de ikke 
længere var tilstrækkelig ambitiøse, og desuden er de 
ikke blevet prioriteret højt af den rådgivende gruppe for 
grønne offentlige indkøb.
89
Det giver ikke nødvendigvis mening at anlægge en til ‑
gang, der bygger på beregning af livscyklusomkostnin ‑
ger (Life Cycle Costing — LCC), for alle produktgrupper. 
Hvis f.eks. en indkøber vil købe miljøvenligt papir, er det 
tilstrækkeligt at angive, at papiret skal være genbrugs ‑
papir eller stamme fra bæredygtige kilder, fordi indkø ‑
beren ikke har nogen vedligeholdelses ‑ eller driftsom ‑
kostninger med relation til denne produktgruppe.
Kommissionen er i færd med at forberede gennemførel ‑
sen af dette direktiv i finansforordningen. Den gør dog 
ikke brugen af LCC obligatorisk.
89 — Sidste led
Kommissionen ser i øjeblikket på mulighederne for at 
udarbejde dokumenter med vejledning i LCC.
90
Kommissionen har opstillet mål for bygningers ener ‑
gieffektivitet og opnår positive resultater under 
EMAS‑systemet. For eksempel har Kommissionen i Bru ‑
xelles, hvor direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet 
har resulteret i årlige energibesparelser på 0,13 %, i sin 
plan lagt op til årlige energibesparelser på 1 %, hvilket 
er otte gange højere.
1 The Uptake of Green Public Procurement in the EU27, Centre of 
European Policy Studies http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/
CEPS‑CoE‑GPP%20MAIN%20REPORT.pdf .
2 Rådets konklusioner af 22. september 2008, http://register.
consilium.europa.eu/doc/srv?l=DA&f=ST%2013067%202008%20INIT .84
Samlet set anvendes en eller anden form for grønne 
offentlige indkøb i de fleste tilfælde, selv om mange 
processer ikke er helt grønne. Kun omkring en fjerdedel 
af kontrakterne har ikke omfattet miljøkriterier. Med 
dette resultat klarer institutionerne sig bedre end gen ‑
nemsnittet af offentlige myndigheder i EU. Ifølge en 
undersøgelse1 på EU‑plan havde i gennemsnit 54 % af 
de offentlige myndigheder i perioden 2009 ‑2010 med ‑
taget en eller anden form for miljøkriterium ved deres 
sidste indkøb inden for 10 prioriterede produktgrupper 
(bygge ‑ og anlægsarbejde, elektricitet, rengøringspro ‑
dukter og ‑tjenester, tekstiler, fødevarer og catering, 
møbler, it‑udstyr, papir, havebrugsartikler, transport).
85
I Kommissionens meddelelse »Offentlige indkøb for et 
bedre miljø« (se fodnote 43) foreslår den, at 50 % af alle 
udbudsprocedurer inden udgangen af 2010 skal være 
»grønne«, hvilket betyder, at de skal være i overens ‑
stemmelse med godkendte »nøglekriterier« for grønne 
offentlige indkøb. Procentsatsen skal gælde såvel antal ‑
let som værdien af grønne indkøbskontrakter i forhold 
til det samlede antal kontrakter og deres værdi inden 
for de sektorer, hvor der er identificeret fælles »nøgle ‑
kriterier« for grønne offentlige indkøb. Dette mål blev 
senere godkendt af Rådet2.
Da Revisionsretten også har medtaget produktgrupper, 
for hvilke der ikke findes EU‑kriterier for grønne offent ‑
lige indkøb, er metoderne til vurdering af, om målene 
for disse indkøb er nået, ikke helt forenelige.
86
Sammen med de medlemsstater, der er repræsenteret 
i den uformelle rådgivende gruppe for grønne offentlige 
indkøb, har GD ENV i 2012/2013 foretaget en prioritering 
for at fastslå behovet for kriterier for grønne offentlige 
indkøb. Datacentre er blevet prioriteret højt, og det vil 
snart blive besluttet, om der skal udarbejdes kriterier for 
datacentre. Vedligeholdelse af bygninger forventes at 
indgå i de kommende kriterier for kontorbygninger. For ‑
retningsrejser blev ikke prioriteret særlig højt.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  50
101
Kravene i den europæiske adfærdskodeks for datacen ‑
tre ville få meget store budgetmæssige konsekvenser 
for Kommissionens bygninger. En beslutning om at gå 
videre ville indebære en gennemgribende renovering 
af bygningerne, og visse krav kan slet ikke gennemfø ‑
res i Kommissionen bygninger på grund af deres alder. 
I den interne organisation hos datacentrene respekterer 
man dog anbefalingerne i adfærdskodeksen.
Ud over at have sine egne datacentre har Kommis ‑
sionen lejet datacenterfaciliteter i Luxembourg og 
Bruxelles. Ejerne af disse faciliteter har underskrevet 
adfærdskodeksen.
Kommissionen overvejer i øjeblikket sin datacenterpoli ‑
tik, herunder brug af »skyen«.
Konklusioner og anbefalinger
102
EU er førende med hensyn til proaktive klimapolitik ‑
ker og gennemførelse af disse på internationalt plan, 
og denne indsats vil blive videreført med de nye mål 
for 2030 og det foreslåede mål om en nedbringelse af 
drivhusgasserne med 40 %.
103
Efter Kommissionens mening er EMAS det mest hen ‑
sigtsmæssige politiske virkemiddel til at nedbringe EU’s 
institutioners og organers CO2‑emissioner.
Desuden findes der mange eksempler på, at politikker, 
der gennemføres for at nå målet for 2020 om at ned ‑
bringe emissionerne med 20 %, også gælder for offent ‑
lige forvaltninger, herunder EU’s institutioner og deres 
personale. Dette vil fortsat være tilfældet med de nye 
mål for 2030 (herunder det foreslåede mål om nedbrin ‑
gelse af drivhusgasemissionerne med 40 %).93
Mens dette program gennemføres, har prioriterin ‑
gen hos OIB (Kontoret for Infrastruktur og Logistik 
i Bruxelles), OIL (Kontoret for Infrastruktur og Logistik 
i Luxembourg) og Det Fælles Forskningscenter (FFC) 
været i overensstemmelse med de gældende nationale 
eller regionale standarder. Dette udelukker ikke mulig ‑
heden for, at man i nogle af Kommissionens senere byg ‑
geprojekter, navnlig de igangværende hos FFC‑Ispra, 
faktisk vil overholde kravene i EU’s program for grønne 
bygninger. OIB vil deltage i programmet i fremtiden, 
hvis det tilfører merværdi.
94
Målet for manualen med standardspecifikationer for 
byggeri er at øge bygningers passive energimæssige 
ydeevne, og i manualen fastsættes følgende minimums ‑
krav til projekter:
 — direktiv 2010/31/EU om bygningers energimæs ‑
sige ydeevne
 — regionale lovfæstede minimumskrav.
I manualen kræves det desuden, at der foretages ener ‑
gisyn og/eller lignende undersøgelser for at vurdere 
gennemførelsen af løsninger til forøgelse af energief ‑
fektiviteten og anvendelse af vedvarende energi.
95
Kommissionen er indstillet på som offentligt organ at 
påtage sig rollen som forbillede i kraft af sin forpligtelse 
til at anvende kravene i direktiv 2012/27/EU om energi ‑
effektivitet (artikel 4 og 5), og OIB har vurderet direkti ‑
vets tekniske indvirkning på kontorets bygninger.
I alle tilfælde (både for nye bygninger og renoveringer) 
skal ambitionsniveauet for fremtidige projekter og de 
forbundne økonomiske konsekvenser afspejle de til 
rådighed værende årlige budgetbevillinger under den 
flerårige finansielle ramme for 2014 ‑2020.
100
Kommissionen begrænser ikke sin indsats til bygningers 
energieffektivitet og mener, at BREEAM eller lignende 
ordninger er mere omfattende og harmonerer bedre 
med dens politikker og dens aktiviteters samlede 
miljøpåvirkning.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  51
I EU‑lovgivningen pålægges offentlige forvaltninger 
ikke specifikke mål for nedbringelse af emissioner, 
men der kan alligevel træffes yderligere foranstalt ‑
ninger på dette plan, bl.a. gennem fortsat udbredelse 
af EMAS‑systemet, som afspejler den fælles politik til 
nedbringelse af CO2‑emissionerne hos EU’s institutioner 
og organer.
Fælles svar på anbefaling 1(a) og (b)  
Kommissionen accepterer ikke denne del af anbefalin ‑
gen, da der ikke tages hensyn til mere generelle hensyn 
til bl.a. omkostningseffektivitet og særlige omstæn ‑
digheder hos EU’s institutioner og organer. En sådan 
tilgang ville kræve dokumentation for de påståede 
fordele.
107
Kommissionen agter at øge overvågningen af sine driv ‑
husgasemissioner under EMAS‑systemet.
108
Kommissionen har fokuseret sin indsats på energifor ‑
bruget i sine bygninger, fordi disse var den største kilde 
til drivhusgasemissioner, hvor investeringsafkastet 
var bedst. Kommissionen er i øjeblikket i færd med at 
afklare spørgsmålet om mobilitet, som er dens anden 
store kilde til emissioner.
109
Historisk set har Kommissionen ikke anlagt en tilgang 
baseret på nulemissioner, hvad angår beregningen 
af dens elforbrug fra vedvarende energikilder i dens 
lokaler i Bruxelles. I EMAS’ kontorbygninger er energi ‑
forbruget mindsket med 40,5 % mellem 2005 og 2012 
(Bruxelles, kWh/m2).104
Kommissionen sigter i sin politik mod at nedbringe driv ‑
husgasemissionerne på omkostningseffektiv og så vidt 
muligt helhedsorienteret vis, navnlig i kraft af klima ‑ og 
energipakken. I betragtning af den begrænsede andel, 
som emissioner fra EU‑institutionernes administrative 
aktiviteter udgør, har Kommissionen ikke skønnet 
det passende at fastsætte bindende bestemmelser 
for aktiviteter af dette omfang. Emissionerne er i alle 
tilfælde omfattet af mål for nedbringelse, der er fastsat 
på EU‑plan eller nationalt plan.
105
Der er noget, der tyder på, at bindende bestemmelser 
for alle EU’s institutioner og organer ville have ført til 
bedre resultater.
106
Kommissionen agter fortsat at udbrede EMAS, og dette 
er udtryk for den fælles politik til nedbringelse af CO2‑
emissionerne fra forvaltningen af EU’s institutioner og 
organer.
Anbefaling — Fælles politik til 
nedbringelse af drivhusgasemissioner
1. 
Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling. 
Efter Kommissionens mening er EMAS det mest hen ‑
sigtsmæssige politiske virkemiddel til at nedbringe EU’s 
institutioners og organers CO2‑emissioner. Kommissio ‑
nen vil derfor tage hensyn til anbefalingen i den videre 
udbredelse af EMAS.
Desuden vil Kommissionen fortsat udforme hensigts ‑
mæssige politikker for at nedbringe drivhusgasemis ‑
sionerne på en omkostningseffektiv og så vidt muligt 
helhedsorienteret måde, bl.a. med relation til 2030, på 
baggrund af grundige konsekvensanalyser, der sikrer 
en fyldestgørende vurdering af omkostningerne og 
fordelene efter behov.
Omkostningseffektiv nedbringelse af emissionerne er 
et centralt aspekt ved den nuværende politik, og derfor 
fastsættes der typisk kun bindende mål for nedbrin ‑
gelse på EU‑plan og medlemsstatsplan snarere end på 
organisationsplan. Herved sikres der fleksibilitet med 
hensyn til at nå målene på den bedst mulige måde.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  52
Anbefalinger — Fælles tilgang til 
frivillig udligning
3. 
Kommissionen godtager denne anbefaling, men under ‑
streger den frivillige tilgang og autonomien i de enkelte 
EU‑institutioner og ‑ organer med hensyn til at vurdere 
det hensigtsmæssige med en sådan eventuel udligning.
I EU’s klimapolitik eller ‑ lovgivning er der desuden ikke 
fastlagt obligatoriske ordninger til kompensation for 
emissioner. Kommissionen vil fortsat forsøge at opnå en 
reel nedbringelse af emissionerne gennem sine nuvæ ‑
rende politikker, herunder EMAS.
Ved en fælles tilgang til kompensation for emissioner 
skal der også tages hensyn til
i) behovet for ikke at afskrække yderligere bestræbelser 
på at opnå en reel nedbringelse af emissionerne,
ii) de nuværende mekanismer med bl.a. handel med 
emissionskvoter og
iii) adgangen til rapporteringsordninger og udlignings ‑
ordninger af tilstrækkelig høj standard. Det vil des ‑
uden kræve en vurdering af konsekvenserne for EU’s 
ressourcer og brug af offentlige midler.
4. 
Kommissionen accepterer denne anbefaling. Der findes 
en bred vifte af mulige udligningskreditter af meget 
forskellig kvalitet.
Samtidig gælder der bestemmelser om brug af udlig ‑
ning for at sikre overensstemmelse med EU‑lovgiv ‑
ningen på klimaområdet, som af hensyn til sammen ‑
hængen bør afspejles i enhver anvendelse af udligning 
i EU‑institutionerne. Disse bestemmelser vedrører både 
mængde i forhold til egne foranstaltninger samt art og 
kvalitet. Det er f.eks. afgørende at sikre, at de foran ‑
staltninger, der anvendes til udligning, er nye foran ‑
staltninger, som indberettes, overvåges og verificeres 
på behørig vis for at mindske mulighederne for svig, 
og at de underkastes regnskabsregler, der udelukker 
dobbelttælling.
Kommissionen vil fortsat give det topprioritet at opnå 
en reel nedbringelse af emissionerne gennem sine 
nuværende politikker, herunder EMAS, men også over ‑
veje andre muligheder såsom udligning.Anbefaling — Harmoniseret beregning 
og indberetning af emissioner
2. 
Kommissionen accepterer anbefalingen med forbehold 
af vellykket udvikling af OEF‑metoden for offentlige 
forvaltninger. Den mener, at den i kraft af gennemfø ‑
relsen af EMAS har fastlagt en hensigtsmæssig metode 
til at udpege, måle og rapportere om dens vigtigste 
direkte og indirekte miljøpåvirkning, herunder dens 
drivhusgasemissioner. Takket være EMAS og yderli ‑
gere samarbejde blandt institutionerne vil disse kunne 
anlægge en harmoniseret tilgang til beregning af deres 
drivhusgasemissioner.
a) 
Den OEF‑metode, som Kommissionen har anbefalet, er 
i øjeblikket genstand for et omfattende pilotforsøg, som 
løber frem til udgangen af 2016. Formålet med pilot ‑
fasen er bl.a. at fastlægge visse tekniske krav, som vil 
være afgørende for udbredt gennemførelse af metoden 
i en kompleks forvaltning som Kommissionens. Derud ‑
over vil resultaterne af pilotfasen sandsynligvis føre til 
en revision/forbedring af OEF‑metoden. I denne fase 
har Kommissionen prioriteret udarbejdelse af sektor ‑
specifikke regler for organisationers miljøfodaftryk 
(OEFSR) for de sektorer, der står for den største andel af 
miljøpåvirkningerne. Den offentlige forvaltning indgår 
naturligvis ikke i disse sektorer. Når Kommissionen har 
gennemgået resultaterne fra pilotfasen, og den revide ‑
rede OEF‑metode er gjort tilgængelig, vil den overveje 
mulighederne for at iværksætte en intern pilotfase 
med henblik på at udarbejde sektorspecifikke regler 
om beregning og rapportering af Kommissionens og 
lignende offentlige forvaltningers miljøfodaftryk.
110
I EU’s klimapolitik eller ‑ lovgivning er der ikke fastlagt 
obligatoriske ordninger til kompensation for emissioner. 
Kommissionen har forsøgt at opnå en reel nedbringelse 
af emissionerne i kraft af sine nuværende politikker, 
herunder EMAS.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  53
114
Kommissionen vil overveje, om deltagelse 
i EU‑adfærdskodeksen om energieffektivitet i datacen ‑
tre er forenelig med de finansielle overslag og navnlig 
administrationsbevillingerne.
Anbefalinger — Fuld gennemførelse af 
EMAS og grønne offentlige indkøb
6. 
Kommissionen godtager denne anbefaling og bakker 
fuldt ud op om at fremme EMAS‑systemet. Begræns ‑
ninger med hensyn til omfang er en del af selve 
EMAS‑systemet for at sikre, at alle organisationer tager 
hånd om de vigtigste miljøaspekter.
Kommissionen vil overveje at underskrive 
EU‑adfærdskodeksen om energieffektivitet i data ‑
centre efter yderligere vurdering af, om den er 
forenelig med de finansielle overslag og navnlig 
administrationsbevillingerne.
7. 
Kommissionen accepterer denne anbefaling. Med den 
aktuelle revision af finansforordningen og dens gen ‑
nemførelsesbestemmelser fastlægges lovgivnings ‑
rammer, der tilskynder til grønnere offentlige indkøb, 
herunder beregning af livscyklusomkostninger, i tråd 
med direktiv 2014/24/EU.
Kommissionen vil videreudvikle vejledninger om 
grønne offentlige indkøb og promovere disse over for 
GIME‑gruppen.5. 
Kommissionen accepterer denne anbefaling, idet 
den anerkender, at der kun skal tages hensyn til 
fordelene for lokalbefolkningen ved vurderingen af 
udligningerne.
111
Kommissionen er enig med Revisionsretten i, at institu ‑
tionerne skal indføre EMAS‑systemet og/eller anvende 
det bedre.
112
EMAS er et effektivt og krævende forvaltningsværktøj, 
og en hurtig gennemførelse er ikke forenelig med de 
økonomiske begrænsninger i de fleste EU‑institutio ‑
ner. Begrænsningerne med hensyn til udbredelse af 
EMAS‑systemet er iboende i selve systemet. EMAS skal 
gennemføres på en omkostningseffektiv og så vidt 
muligt helhedsorienteret måde.
113
Samlet set anvendes en eller anden form for grønne 
offentlige indkøb i de fleste tilfælde, selv om mange 
processer ikke er helt grønne. Kun omkring en fjerdedel 
af kontrakterne har ikke omfattet miljøkriterier. Med 
dette resultat klarer institutionerne sig bedre end gen ‑
nemsnittet af offentlige myndigheder i EU. Ifølge en 
undersøgelse på EU‑plan (se fodnote 1 i Kommissionens 
svar) havde i gennemsnit 54 % af de offentlige myndig ‑
heder i perioden 2009 ‑2010 medtaget en eller anden 
form for miljøkriterium ved deres sidste indkøb inden 
for 10 prioriterede produktgrupper (bygge ‑ og anlægs ‑
arbejde, elektricitet, rengøringsprodukter og ‑tjenester, 
tekstiler, fødevarer og catering, møbler, it‑udstyr, papir, 
havebrugsartikler, transport).
Ved de fleste bygningsrenoveringer og nyopførelser 
bruger Kommissionen som regel den fine BREEAM‑stan ‑
dard, som ikke kun begrænser sig til energimæssig 
ydeevne.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  54
Dette gør det muligt at foretage en mere korrekt vur ‑
dering af omfanget af de fremskridt, der er gjort indtil 
videre, såsom bl.a.:
 — igangsættelsen af EMAS‑projektet
 — gennemførelsen af en meget udførlig kortlæg ‑
ning af de drivhusgasemissioner, som skyldtes 
Domstolens virksomhed i 2010, og opdaterin ‑
gen af nøgleposterne i Bilan Carbone (kulstof ‑
balancen) for 2011 og 2012
 — den betydelige reduktion af drivhusgasemissio ‑
ner siden 2010 takket være gennemførelsen af 
flere forbedringstiltag
 — den større hensyntagen til miljøkriterierne i for ‑
bindelse med udbud
 — anvendelsen af BREEAM‑standarden i forbindel ‑
se med projektet vedrørende femte udvidelse af 
Domstolens bygninger.
Udtømmende angivelse af Domstolens 
kulstofbalance og den mærkbare 
forbedring af Domstolens CO2‑aftryk 
(12‑61)
Med henblik på at træffe konkrete foranstaltninger for 
at reducere sine drivhusgasemissioner foretog Domsto ‑
lens administration allerede i 2010 en første kortlæg ‑
ning af de drivhusgasemissioner, der skyldtes Domsto ‑
lens virksomhed, og i 2013 blev nøgleposterne i denne 
kulstofbalance opdateret for så vidt angår 2011 og 2012.
I denne forbindelse er det vigtigt at fremhæve, at 
Domstolen har valgt at foretage en meget udtøm ‑
mende kortlægning, idet posten »Befordringer« ikke 
alene omfatter befordring mellem bopæl og arbejds ‑
plads, men også tjenstlig befordring og besøgendes 
befordring. Desuden er forbedringsanstrengelserne 
vedrørende Domstolens CO2‑aftryk ikke udelukkende 
koncentreret på »Energi« ‑aspektet.Den Europæiske Unions 
Domstol
Indledning (1 ‑11)
Som vanligt i forbindelse med årsberetninger eller 
enhver anden særlig beretning har Domstolens admi ‑
nistration stor opmærksomhed på Revisionsrettens 
bemærkninger, og den bestræber sig altid på at ved ‑
tage de foranstaltninger, der er nødvendige til gennem ‑
førelsen af eventuelle henstillinger.
Som den foreliggende særlige beretning viser, tillægger 
Domstolen beskyttelsen af miljøet stor betydning, og 
den har trods de begrænsninger af menneskelige og 
finansielle ressourcer, der er blevet pålagt de seneste 
år, beslutsomt engageret sig på dette område, bl.a. på 
grundlag af den omfattende og strukturerede ramme 
EMAS ( Eco Management and Audit Scheme) (fælles ‑
skabsordning for miljøledelse og miljørevision). Dette 
engagement har i øvrigt allerede givet målbare resulta ‑
ter, således som de opnåede reduktioner af drivhusga ‑
semissioner viser.
Formålet med de svar, der følger herefter, er også i det 
væsentlige at komme med nyttige præciseringer i lyset 
af Revisionsrettens bemærkninger og henstillinger.
Bemærkninger (12 ‑101)
Overordnet set bør de forskellige EU‑institutioners 
miljøpolitiske fremskridt også bedømmes i forhold til 
de ressourcer, som de har haft mulighed for at afsætte 
hertil. Det bør således fremhæves, at de i den forelig ‑
gende særlige beretning anførte bestræbelser og tiltag 
fra Domstolen er blevet gennemført med størst mulig 
sparsommelighed (navnlig har budgetmyndigheden 
kun godkendt oprettelsen af en enkelt stilling, der blev 
besat i 2012).
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  55
For så vidt angår den manglende gennemførelse af en 
kompensationsordning vedrørende drivhusgasemissio ‑
nerne er Domstolens administration af den opfattelse, 
at finansieringen af sådanne kompensationsprojekter 
først bør overvejes, når samtlige øvrige forudgående 
muligheder for udfasning og reduktion af de eksiste ‑
rende emissioner er blevet udtømt, navnlig med henblik 
på at opretholde en stærk mobilisering blandt samtlige 
aktører i institutionen og for bedre at fremme de initia ‑
tiver, der er nødvendige på dette område. Domstolens 
administration er desuden af den opfattelse, at finansie ‑
ringen af sådanne kompensationsprojekter forudsætter 
en forudgående vedtagelse af en fælles interinstitutio ‑
nel tilgang, navnlig for så vidt angår fastlæggelsen af en 
velegnet budgetramme, kriterierne for og typerne af de 
projekter, der kan godkendes, samt det budget, der kan 
tildeles hertil.
Domstolens beslutsomme engagement 
i gennemførelsen af EMAS‑projektet 
(62‑75)
Det bør fremhæves, at gennemførelsen af EMAS‑pro ‑
jektet i Domstolen tog en meget aktiv drejning i 2012, 
navnlig med udnævnelsen af EMAS‑koordinatoren.
Indledningsvis understregede Domstolens administra ‑
tion bl.a. betydningen af regelmæssige indsatser for at 
informere tjenestegrenene og personalet om miljø ‑
spørgsmål og gøre dem bevidst herom.
En operativ struktur på to trin blev derefter indført med 
henblik på varigt at lede EMAS‑projektet.
I 2013 blev der gennemført et forstudie med henblik på 
at fastlægge køreplanen for EMAS‑projektet inden for 
institutionen. Foruden en miljømæssig gennemgang af 
institutionen under hensyntagen til kravene i EMAS‑for ‑
ordningen var hovedformålet med dette studie at fast ‑
sætte milepælene for at opnå en sådan registrering, der 
ifølge den foreslåede tidsplan vil blive opnået i 2016.De kortlægninger, der er blevet foretaget efterføl ‑
gende, har objektivt gjort det muligt at konstatere en 
reduktion af Domstolens emissioner siden 2010, bl.a. på 
følgende områder:
 — Mellem 2011  og 2012 er drivhusgasemissionerne 
fra området »Besøgendes befordring« blevet 
reduceret med 14 %.
 — Mellem 2010 og 2011 og mellem 2011 og 2012 
er de til elforbruget knyttede drivhusgasemis ‑
sioner blevet reduceret med henholdsvis 98 % 
og 6 %.
 — Mellem 2011 og 2013 er udgifterne til affalds ‑
behandling blevet reduceret med 25 %, og 
mængden af husholdningsaffald er faldet med 
10 % i samme periode.
Disse reduktioner er navnlig et resultat af følgende 
projekter:
 — indgåelse af en grøn energi‑aftale med 
elektricitetsleverandøren
 — indførelse af foranstaltninger til forbedring af 
bygningernes isolering
 — optimering af visse bygningers 
energiprogrammer
 — reduktion af organisk affald og forbedring af 
affaldssorteringen.
Endvidere har en mere nøjagtig beregning af de emis ‑
sioner, der er knyttet til »Befordring mellem bopæl 
og arbejdsplads« og »Udslip af kølemidler«, gjort det 
muligt at forbedre kvaliteten på oplysningerne vedrø ‑
rende disse to poster i kulstofbalancen, hvorved den 
grad af usikkerhed, som er forbundet med sådanne 
poster, er blevet begrænset.
Af gennemsigtighedshensyn er beretningerne om 
Domstolens kulstofbalance blevet offentliggjort på 
Domstolens websted Curia, og de er dermed tilgænge ‑
lige for de europæiske borgere.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  56
BREEAM‑standardens relevans 
med henblik på en større reduktion 
af Domstolens bygningers 
miljøpåvirkning (90 ‑101)
Til projektet vedrørende den femte udvidelse af 
Domstolens bygninger har Domstolens administration 
for at reducere sine bygningers miljøpåvirkning mest 
muligt foretrukket BREEAM‑standarden frem for den 
GBP‑standard, som Revisionsretten har anført som 
reference. BREEAM‑standarden indskrænker sig således 
ikke alene til området »Energibesparelse«, men omfatter 
også andre lige så vigtige områder (såsom vandforbrug, 
affaldshåndtering og bæredygtig mobilitet), hvilket 
med sikkerhed er grunden til, at denne standard er den 
mest anvendte inden for EU‑institutionerne.
Konklusioner og henstillinger (102 ‑114)
I det store hele støtter Domstolen bemærkningerne 
og henstillingerne i den foreliggende beretning fra 
Revisionsretten.
I overensstemmelse med Revisionsrettens konklusio ‑
ner anerkender Domstolen vigtigheden af at tilslutte 
sig EMAS‑ordningen, og den har gjort en aktiv indsats 
i denne retning siden 2012, navnlig gennem den udpe ‑
gelse af EMAS‑koordinatoren, der blev gjort mulig som 
følge af budgetmyndighedens tildeling af stillingen. 
På trods af den sparsommelighed, som Domstolen står 
over for i den aktuelle budgetmæssige krise, tilsigter 
den at opnå sin EMAS‑registrering i 2016.
Sideløbende har Domstolen til hensigt at fortsætte 
forbedringen af sin kulstofbalance og under iagttagelse 
af gældende bestemmelser at fremme anvendelsen af 
miljøkriterierne i forbindelse med offentlige indkøb, 
der henhører under dens kompetence. Desuden vil den 
forestående femte udbygning af Domstolens bygninger 
til fulde bidrage til at reducere Domstolens bygnin ‑
gers miljøpåvirkning, ved at BREEAM‑kravene på dette 
område i størst mulig grad overholdes.Hvad angår miljømålene, og navnlig reduktionen af 
drivhusgasemissioner, hælder Domstolens administra ‑
tion snarere til fastsættelsen af relative mål (f.eks. i for ‑
hold til bygningernes grundareal og/eller antallet af 
personer), der kan måles ved hjælp af indikatorerne 
i EMAS‑forordningen (EF nr.°1221/2009). Den af Revi ‑
sionsretten anbefalede fastsættelse af absolutte mål 
angivet i tal er nemlig kun relevant, hvis den underlig ‑
gende database er tilstrækkelig solid, og hvis udvik ‑
lingen af den valgte indikator kan give konsekvente 
oplysninger over tid. Selv om de nødvendige betingel ‑
ser for fastlæggelse af en indikator, der er angivet i tal 
og tilstrækkelig pålidelig, imidlertid ikke er opfyldt på 
nuværende trin, bliver de det i en nær fremtid, i takt 
med at EMAS‑projektet skrider frem.
Fremme integrationen af 
miljøkriterierne i forbindelse med 
offentlige indkøb (grønne indkøb) 
(77‑ 89)
Domstolens administration deler Revisionsrettens 
interesse i at fremme integrationen af miljøkriterierne 
i forbindelse med offentlige indkøb og således bidrage 
til en mere bæredygtig udvikling, bl.a. ved at anvende 
»Green Public Procurement toolkit« (værktøj til grønne 
offentlige indkøb), som er udsendt af Kommissionen. 
Domstolens vademecum til offentlige indkøb inde ‑
holder af denne grund et særligt afsnit, der vedrører 
grønne offentlige indkøb, og som i øvrigt indehol ‑
der et direkte link til de tilsvarende oplysninger hos 
Europa‑Kommissionen. Domstolens administration er 
imidlertid af den opfattelse, at de anvisningsberettigede 
tjenestegrene ved hver institution skal kunne bevare et 
tilstrækkeligt skøn, når det drejer sig om miljøkriterier, 
således at de kan foretage en fornuftig afvejning af de 
forskellige evalueringskriterier i forhold til de iværksatte 
udbuds særlige kendetegn.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  57
Den Europæiske Centralbank
Den Europæiske Centralbank (ECB) udtrykker sin 
tilfredshed med Den Europæiske Revisionsrets revision 
af EU’s institutioners og organers beregning, reduktion 
og udligning af drivhusgasemissioner og hilser Rettens 
særberetning velkommen. ECB er overbevist om vig ‑
tigheden af en bæredygtig politik og en fælles tilgang 
til at håndtere de udfordringer, som økonomien og det 
naturlige miljø er konfronteret med for tiden. ECB er 
derfor især taknemmelig for Rettens generelle bemærk ‑
ninger om de muligheder, som udviklingen af en fælles 
tilgang for EU’s institutioner kan give med hensyn til 
at nå Den Europæiske Unions langfristede mål for en 
reduktion af emissioner.
I denne sammenhæng bemærker ECB også Rettens til ‑
fredshed med, at ECB har taget skridt til at reducere den 
administrative drifts negative indvirkning på miljøet, 
som det fremgår i beretningen om revisionen af ECB’s 
forvaltning af sit CO2‑fodaftryk, som blev offentliggjort 
28. april 2014. I forlængelse af ECB’s svar til denne spe ‑
cifikke beretning findes ECB’s kommentarer til bemærk ‑
ningerne og anbefalingerne i særberetningen nedenfor:
Punkt 8 — tabel 1
Stigningen i det maksimale antal stillinger i ECB, fra 
1.448,5 fuldtidsstillinger i 2012 til 2.602 fuldtidsstillin ‑
ger i 2014, skyldes primært oprettelsen af Den Fælles 
Tilsynsmekanisme.
Punkt 23
Hvad angår de emissioner, som skyldes de ansattes 
transport mellem hjem og arbejdsplads, er ECB i færd 
med at udarbejde en beregningsmetode, så de kan 
medtages i forbindelse med den næste rapportering af 
ECB’s CO2‑fodaftryk.Endelig støtter Domstolen særligt de af Revisionsret ‑
tens henstillinger, der bidrager til en større harmonise ‑
ring af tilgangene og et forstærket interinstitutionelt 
samarbejde på det reviderede område, bl.a. takket 
være de initiativer, som er blevet iværksat eller skal 
iværksættes af Kommissionen. I denne forbindelse er 
Domstolens administration indstillet på at deltage i det 
arbejde, der vil være nødvendigt for at fastlægge bedre 
fælles tilgange.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  58
Den Europæiske Revisionsret
Den Europæiske Revisionsrets Generalsekretariat hilser 
Den Europæiske Revisionsrets bemærkninger velkom ‑
men og takker for Rettens anbefalinger til forbedringer.
Anbefaling 2
Generalsekretariatet accepterer anbefalingen og vil 
indføre måling og rapportering af Rettens direkte og 
indirekte drivhusgasemissioner samt opstille reduk ‑
tionsmål. Beregningen af CO2‑fodaftrykket og imple ‑
menteringen af metodologien til måling af drivhusga ‑
semissioner vil blive fastsat som en primær målsætning 
i miljøprogrammet efter afslutningen af det igangvæ ‑
rende EMAS‑projekt.
Anbefaling 3 ‑5
Generalsekretariatet accepterer anbefalingen og vil 
udarbejde en politik med henblik på at kompensere for 
Rettens restemissioner af drivhusgasser samt begynde 
at anvende udligninger af høj kvalitet. Disse skridt vil 
blive taget umiddelbart efter de skridt, der er beskrevet 
under anbefaling 2.
Anbefaling 6
Generalsekretariatet accepterer anbefalingen, og Retten 
vil registrere sig under EU’s ordning for miljøledelse 
og miljørevision. Implementeringen af EMAS ‑ miljøle ‑
delsessystemet er i gang. Den indledende miljøkort ‑
lægning og revisionen vedrørende regeloverholdelsen 
i forbindelse med Rettens bygninger begyndte den 
10. april 2014.
Generalsekretariatet støtter også den generelle idé 
og hensigt med den europæiske adfærdskodeks om 
energieffektivitet i datacentre, nemlig at reducere 
energiforbruget i datacentre i hele Europa og derved 
reducere emissioner, begrænse den globale opvarm ‑
ning og spare penge. Generalsekretariatet vil derfor 
overveje at tilslutte sig kodeksen, når den har foretaget 
en cost‑benefit‑analyse af de relevante konsekvenser og 
risici. Rettens tjenester har allerede taget mange gode 
praksis i anvendelse, f.eks. virtualisering og grønne 
indkøb af IT‑hardware.Punkt 83 og 88
ECB påskønner Rettens anerkendelse af, at ECB ved 
hjælp af interne instrukser og systematisk overvågning 
de facto har gjort anvendelsen af grønne indkøb obli ‑
gatorisk i alle relevante tilfælde, og fremover planlæg ‑
ger at rapportere om dens resultater med hensyn til at 
implementere vejledningen i bæredygtige indkøb i de 
årlige miljøredegørelser.
Anbefalinger 1 ‑7
ECB hilser Rettens anbefalinger velkommen og kan 
tilslutte sig anbefalingerne om at udvikle en fælles 
politik til at reducere drivhusgasemissioner, harmo ‑
nisere beregningen og rapporteringen af emissioner 
og udligne restemissioner. ECB kan desuden fuldt ud 
tilslutte sig målsætningen i den frivillige europæiske 
adfærdskodeks om energieffektivitet i datacentre om at 
reducere energiforbruget i datacentre over hele Europa 
og således reducere emissioner, begrænse den globale 
opvarmning og spare penge og vil overveje at ansøge 
om at få deltagerstatus.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  59
Tjenesten for EU’s Optræden 
Udadtil
EU‑Udenrigstjenesten blev oprettet den 1. januar 
2011 og flyttede størstedelen af sit personale til en ny 
moderne bygning, der opfylder de højeste standarder 
med hensyn til energiforbrug og miljøbeskyttelse. 
EU‑Udenrigstjenesten arvede også tre ældre bygninger 
fra Rådet. Deres lejemål udløber i 2018, og EU‑Udenrigs ‑
tjenesten overvejer i øjeblikket, hvordan den bedst kan 
forbedre bygningernes effektivitet, og hvilket alternativ 
ejendomsmarkedet i Bruxelles kan tilbyde.
EU‑Udenrigstjenestens ejendomsforvaltning i Bruxelles 
er overdraget til OIB via en serviceleveranceaftale, og 
EU‑Udenrigstjenesten forventer, at OIB anvender bedste 
praksis med hensyn til bygningsforvaltning.
I 2012 undertegnede EEAS en kontrakt om levering 
af grøn højspændingsenergi til bygningerne (Kon ‑
trakt EEAS ‑106‑DIVA4 ‑SUP‑DIR). Det sikrer 100 % grøn 
elektricitet (LGO) og er ligeledes i overensstemmelse 
med leveringstilladelser på belgisk føderalt og regionalt 
niveau.
Hvad angår den frivillige deltagelse i EMAS‑ordningen, 
er EU‑Udenrigstjenesten interesseret i at få flere oplys ‑
ninger om forvaltningen af dette program og mulig ‑
hederne for at gennemføre det på et ressourceneutralt 
grundlag. Endvidere er EU‑Udenrigstjenesten åben 
over for at indføre miljøvenlige principper for offentlige 
indkøb, når dette kan lade sig gøre (det er dog desværre 
ikke altid tilfældet for EU‑delegationerne i tredjelande).
Vi har ikke desto mindre nogle gode eksempler i dele ‑
gationerne: installation af solceller er i øjeblikket ved 
at blive undersøgt eller gennemført i delegationerne 
i Cambodja, Kap Verde, Samoa og Kosovo.Anbefaling 7
Generalsekretariatet accepterer anbefalingen og vil 
fortsætte sine bestræbelser på at anvende grønne ind ‑
køb mere systematisk ved at integrere grønne offentlige 
indkøb i Rettens miljøledelsessystem – navnlig gennem 
udvikling af interne procedurer og ved hjælp af syste ‑
matisk overvågning.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  60
Det Europæiske Økonomiske 
og Sociale Udvalg og Den 
Europæiske Unions 
Regionsudvalg
65 ‑ tabel 6
Fem af udvalgenes seks bygninger er fuldt ud omfat ‑
tet af EMAS‑ordningen. Den sjette bygning deles med 
Kommissionen, der ejer den. Derfor kom bygningen hel ‑
ler ikke med i udvalgenes miljøstyringssystem, selvom 
udvalgenes personale, der arbejder i den pågældende 
bygning, skal overholde de relevante EMAS‑procedurer.
Udvalgene overvejer også at inkludere denne bygning 
i ordningen.
72
EØSU og Regionsudvalget mener, at man bør tage 
højde for alle vigtige lovkrav (investeringer) og kontrol ‑
ler, der følger af EMAS‑ordningen.
83
Udvalgene besluttede i 2014, at samtlige direktorater 
fremover skal afholde obligatoriske høringer med 
EMAS‑teamet om grøn indkøbspolitik, når kontraktens 
værdi overstiger 60.000 €.
91
EØSU og Regionsudvalget er enige i, at EU’s institutio ‑
ner og organer bør arbejde i retning af at få bygninger, 
der opfylder de omfattende kriterier for opbygning af et 
værktøjssæt for en grøn offentlig indkøbspolitik.
I det byområde i Bruxelles, hvor udvalgene har til huse, 
findes der dog kun begrænsede muligheder for at 
anvende lokale vedvarende energikilder i selve bygnin ‑
gerne. Derfor kan udvalgene heller ikke gennemføre 
mulighed (b) i den grønne offentlige indkøbspolitiks 
værktøjssæt for deres bygninger.I nye byggeprojekter i Burundi, Niger og Mexico har vi 
bedt de arkitekter, der leder projektet, om at udvikle 
miljøvenlige løsninger med henblik på at reducere 
drivhusgasemissionerne og tage hensyn til projekter ‑
nes miljømæssige aspekter (dvs. bæredygtige mate ‑
rialer, bioklimatiske løsninger, anvendelse af alterna ‑
tive energikilder osv.). Andre ejendomsmarkeder er 
mere vanskelige.
EU‑Udenrigstjenesten har forpligtet sig til at gøre en 
større indsats for at begrænse sine drivhusgasemissio ‑
ner inden for rammerne af de gældende driftsmæssige 
begrænsninger.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  61
Henstilling 3
EØSU og Regionsudvalget er enige i henstillingen om, 
at EU’s institutioner og organer bør udvikle en fælles 
strategi på dette område.
Der bør imidlertid først bruges midler på udligning, når 
alle mulige investeringer til nedbringelse af udvalgenes 
miljøpåvirkning har fundet sted.
111
Udvalgene vil gerne understrege, at de gør fuld brug af 
Kommissionens miljøforvaltningsværktøjer.
114
Der henvises til besvarelsen af pkt. 101.
Henstilling 6
Der henvises til besvarelserne af pkt. 65 og pkt. 101.
Henstilling 7
EØSU og Regionsudvalget tilslutter sig henstillingen. 
Udvalgene besluttede i 2014, at samtlige direktorater 
fremover skal afholde obligatoriske høringer med 
EMAS‑holdet om grøn indkøbspolitik, når kontraktens 
værdi overstiger 60.000 €.Selv om udvalgene øgede antallet af solpaneler på 
deres bygninger betragteligt, ville produktionen kun 
udgøre en meget lille procentdel af det samlede elfor ‑
brug. Udvalgene er i gang med at undersøge mulighe ‑
den for højeffektiv kraftvarmeproduktion for at redu ‑
cere sit miljøaftryk.
101
EØSU og Regionsudvalget har analyseret adfærdsko ‑
deksen og noterer sig, at denne kodeks navnlig fokuse ‑
rer på datacentre, der er oprettet efter 2011. Udvalgenes 
datacentre er imidlertid fra 2004.
En tilslutning til adfærdskodeksen vil pålægge udval ‑
gene en unødvendig byrde, da de allerede har gennem ‑
ført en stor del af den gode praksis for »IT‑udstyr og 
tjenesteydelser«, som kodeksen lægger op til.
105
Til trods for at der ikke findes bindende regler for alle 
institutioner, er det ved hjælp af EMAS‑ordningen lyk ‑
kedes udvalgene at opnå konkrete resultater i nedbrin ‑
gelsen af deres emissioner.
I 2013 var naturgasforbruget per capita 51 % lavere end 
i 2008, mens elforbruget per capita var 21 % lavere end 
i 2008.
109
Udvalgene vil gerne understrege, at man ikke blot ind ‑
køber grøn elektricitet, men at man også har formået 
at nedbringe energiforbruget takket være tekniske 
investeringer (se tillige pkt. 105).
Henstilling 2
EØSU og Regionsudvalget er enige i henstillingen. Så 
snart der foreligger en harmoniseret standard, vil udval ‑
gene overveje at beregne deres direkte og indirekte 
drivhusemissioner og udarbejde en særlig handlings ‑
plan. Så længe der ikke findes nogen harmoniseret 
metode til beregning af CO2‑aftrykket, vil udvalgene 
bruge deres ressourcer på at mindske aftrykket.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  62
Anbefaling 1
EIB ville byde en fælles politik for reduktion af CO2‑fod‑
sporet fra EU‑institutioners og ‑ organers administration 
velkommen, sådan som det foreslås i anbefalingen.
Anbefaling 2
EIB ville glæde sig over anvendelsen af en harmoniseret 
tilgang til udregningen og rapporteringen af de direkte 
og indirekte drivhusgasemissioner for EU‑institutioner 
og ‑ organer.
Anbefaling 3 ‑5
Fra og med 2013 udligner EIB sine resterende CO2‑emis ‑
sioner ved hjælp af CO2‑kreditter, som genereres ved 
et REDD+ ‑projekt, der er godkendt inden for Verified 
Carbon Standard (VCS) og Climate, Community and 
Biodiversity Alliance (CCBA), guldniveauet, og som ikke 
kun bidrager til at reducere emissioner, men også til 
bæredygtig udvikling, der er til fordel for den relevante 
lokale befolkning.
Anbefaling 6
EIB noterer sig Revisionsrettens anbefaling og vil tage 
den nøje i betragtning i forbindelse med Bankens 
implementering af et miljøledelsessystem.
1 Programmet »reduktion af emissioner fra skovrydning og 
skovforringelse« (Reducing Emissions from Deforestation and 
Degradation, REDD) blev oprettet af FN som et bidrag til at standse 
ødelæggelsen af verdens skove. REDD+ går et skridt videre end 
forhindring af skovrydning og omfatter beskyttelse af vilde 
dyr og planter, samfundsudvikling og jobskabelse, forøgelse af 
skovøkosystemers kulstoflagre samt andre sociale udviklingsfordele.Den Europæiske 
Investeringsbank
Generel bemærkning
Den Europæiske Investeringsbank (EIB) vil gerne takke 
Den Europæiske Revisionsret (Revisionsretten) for at 
invitere EIB til at deltage på frivilligt grundlag i revisio ‑
nen »Hvordan udregner, reducerer og udligner EU‑insti ‑
tutionerne og ‑ organerne deres drivhusgasemissioner?«
Som Den Europæiske Unions bank lægger EIB stor 
vægt på virksomhedsansvar i forbindelse med dens 
aktiviteter og har dokumenterede resultater med at 
identificere og forvalte sine miljøpåvirkninger. EIB 
påskønner Revisionsrettens konklusioner, som afspejler 
Bankens væsentlige resultater på dette område, og har 
følgende yderligere kommentarer til de indledende 
bemærkninger:
19 og 24
EIB reviderer løbende emissionskilderne til sin opgø ‑
relse over drivhusgasemissioner og vil justere rappor ‑
teringsomfanget efter, hvad der er hensigtsmæssigt og 
praktisk muligt.
42
EIB reducerede emissioner fra mobilitet pr. person fra 
11,10 t CO2‑ækvivalenter i 2007 til 7,10 t CO2‑ækvivalenter 
i 2012, et fald på 36 %.
45, 48 og 50
EIB mener, at det giver et bedre billede af de virkninger, 
som operationelle faktorer som forretningsomfang og 
antal medarbejdere har på Bankens CO2‑emissioner, hvis 
disse også rapporteres pr. person. 
58
Efter at have implementeret langsigtede CO2‑reduce ‑
rende foranstaltninger, som i vidt omfang er trådt i kraft, 
har EIB besluttet at udligne/kompensere for de reste ‑
rende CO2‑emissioner fra og med 2013 ‑emissionerne og 
har valgt et REDD+ ‑projekt 1 til denne kompensation.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  63
18 og 19
Projektet GREEN skal tjene til at undersøge måder, 
hvorpå agenturet kan måle og rapportere om sine 
miljøresultater, herunder emissionerne fra og med 
2014 med 2013 som referencepunkt. Projektet vil tage 
hensyn til Europa‑Parlamentets rapport om CO2‑fodaf ‑
tryk, når det undersøges, hvordan agenturet bedst kan 
måle og rapportere om emissionerne.
45
Projektet GREEN fastsætter mål for at mindske agen ‑
turets drivhusgasemissioner. 2013 vil formentlig blive 
anvendt som referencepunkt.
59
I 2012 indførte agenturet CO2‑udligning i forbindelse 
med forretningsrejser med tog. Desuden kommer pro ‑
jektet GREEN til at fremme »klimavenlige« transportmid ‑
ler til transport mellem hjem og arbejde, forretnings ‑
rejser og besøgendes rejser. Udligning i forbindelse 
med forretningsrejser med fly vil blive overvejet, i det 
omfang budgetrammerne tillader det.
65
Inden for rammerne af projektet GREEN foretager agen ‑
turet en fornyet vurdering af mulighederne for gradvist 
at gennemføre udvalgte dele af EMAS, idet der tages 
hensyn til flytningen til nye lokaler i 2016. Agenturet vil 
se på fordelene ved at forsøge at opnå anerkendelse af 
miljøforbedringer gennem mindre formelle ordninger 
end EMAS.
Anbefaling 1
Agenturet imødeser med glæde en fælles politik for at 
mindske drivhusgasemissionerne. En sådan politik skal 
tage højde for de forskellige aktiviteter, som institu ‑
tionerne og organerne beskæftiger sig med. Kom ‑
missionen bør høre institutionerne og organerne, når 
den udarbejder en fælles politik og overveje helt eller 
delvist at subventionere de udgifter, der er forbundet 
med gennemførelsen heraf. Det er værd at bemærke, at 
agenturet med projektet GREEN forventer at fastsætte 
mål for mindskelse af drivhusgasemissioner.Det Europæiske 
Luftfartssikkerhedsagentur
Agenturet erkender fuldt ud, hvor vigtigt det er, at dets 
aktiviteter indvirker så lidt som muligt på miljøet og 
drivhusgasemissionerne. Miljøbeskyttelse inden for 
civil luftfart indgår i agenturets juridiske mandat som 
tilsynsmyndighed.
Under agenturets etableringsfase, der startede i 2003, 
var agenturet ikke i stand til at engagere sig i en omfat ‑
tende indsats for at mindske sine drivhusgasemissioner. 
Agenturet befinder sig nu i en stabil udviklingsfase, 
og takket være flere nye afgørelser fra bestyrelsen kan 
agenturet nu koncentrere sig om dette spørgsmål:
1. I 2014 lancerede agenturet et miljøinitiativ, projektet 
GREEN, med støtte fra den administrerende direktør.
2. I 2016 flytter agenturet til et nyt hovedsæde, hvor der 
ikke er andre lejere. Dette vil give flere muligheder for 
at nedbringe agenturets CO2‑fodaftryk.
3. Vigtige operative aktiviteter er blevet centraliseret 
(f.eks. indkøb, håndtering af forretningsrejser og 
konferencer). Alle disse aktiviteter indgår i projektet 
GREEN.
Målsætningen med projektet GREEN er at øge bevidst ‑
heden om agenturets forpligtelser på miljøområdet og 
dets tilsagn om at tage hensyn til omgivelserne. Projek ‑
tets umiddelbare opgaver er følgende:
1. at definere agenturets miljøpolitik under hen ‑
syntagen til arten og indvirkningen af agenturets 
aktiviteter,
2. at fastsætte centrale miljøpræstationsindikatorer og 
progressive mål,
3. at indføre grønne indkøbsprocedurer,
4. at engagere sig i grønne projekter sammen med 
lokalsamfundet.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  64
Anbefaling 7
Agenturet glæder sig over den foreslåede ændring af de 
finansielle bestemmelser og/eller indkøbsbestemmel ‑
serne for at fremme og lette grønne indkøb. Projektet 
GREEN vil støtte indarbejdelsen af standardbestemmel ‑
ser om miljøhensyn i agenturets udbudsprocedurer, og 
når de er indarbejdet, vil deres gennemførelse efterføl ‑
gende blive overvåget inden for rammerne af projektet. 
Bestemmelserne om toolkit til grønne offentlige indkøb 
vil blive anvendt og komme til at indgå i specifikatio ‑
nerne (de tekniske specifikationer samt udvælgelses ‑ og 
tildelingskriterierne), hvor det er relevant.Anbefaling 2
Inden for rammerne af projektet GREEN vil det blive 
overvejet, hvordan den metode til beregning af organi ‑
sationers fodaftryk, som Kommissionen anbefaler, bedst 
kan gennemføres inden for rammerne af agenturets 
aktiviteter.
Anbefaling 3, 4 og 5
Agenturet glæder sig over at kunne arbejde sammen 
med institutionerne og organerne om at udarbejde 
en fælles metode til frivillig udligning ud fra en række 
anerkendte ordninger med det formål at frembringe 
udligninger af høj kvalitet.
Agenturet erkender, at udviklingen af en fælles tilgang 
ikke kun skal bidrage til at nedbringe emissioner men 
også til en bæredygtig udvikling til fordel for den lokal ‑
befolkning, der er berørt af projektet. Det vil kunne give 
stordriftsfordele, hvis der bliver indført en udlignings ‑
ordning i EU’s institutioner, og den bliver tilgængelig for 
alle EU‑agenturer og ‑ organer.
Anbefaling 6
Inden for rammerne af projektet GREEN vil agenturet 
foretage en fornyet vurdering af mulighederne for 
gradvist at gennemføre udvalgte dele af EMAS, idet der 
tages hensyn til flytningen til nye lokaler i 2016. Agen ‑
turet vil se på fordelene ved at forsøge at opnå aner ‑
kendelse af miljøforbedringer gennem mindre formelle 
ordninger end EMAS.
Med projektet GREEN vil agenturet også overveje forde ‑
lene ved at tilslutte sig den europæiske adfærdskodeks 
om energieffektivitet i datacentre, navnlig i betragtning 
af flytningen til nye lokaler i 2016.
Det bør nævnes, at agenturet gennem projektet GREEN 
forpligter sig til at tage hensyn til omgivelserne gennem 
samarbejde med lokalbefolkningen.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  65
Det Europæiske 
Lægemiddelagentur
12‑13
Det Europæiske Lægemiddelagentur har taget de første 
skridt mod at mindske sit CO2‑fodaftryk, og det vigtigste 
er her at købe elektricitet, der er produceret fra ved ‑
varende energikilder. Elektricitet er agenturets største 
kilde til CO2‑emission, og ved at købe elektricitet fra 
100 % vedvarende kilder er emissionen bragt ned til nul.
Agenturet har desuden ingen anden brændselsfor ‑
brænding og ejer ingen køretøjer.
For yderligere at forberede sig på indførelsen af en 
harmoniseret tilgang til måling af fodaftrykket holder 
agenturet også øje med emissionerne fra forretnings ‑
rejser og besøgende til agenturet, når rejsen arrangeres 
af agenturet. Agenturet går ind for bilfri transport til og 
fra arbejde og har besluttet ikke længere at leje parke ‑
ringspladser fra 2015, og vil som yderligere forberedelse 
indarbejde grønne kriterier i retningslinjerne for indkøb.
18
Efter vedtagelsen af agenturets miljøstrategi i decem ‑
ber 2013, hvori agenturet forpligter sig til at overholde 
bestemmelserne i Det Forenede Kongeriges klima ‑
ændringslov fra 2008 og Det Forenede Kongeriges 
retningslinjer for miljørapportering, som blev vedtaget 
i juni 2013, vil Det Europæiske Lægemiddelagen ‑
tur medtage miljøoplysninger i sine årsberetninger 
fremover.
19
Indtil der foreligger en harmoniseret instruks om 
angivelse af miljøoplysninger i årsberetningen, kan Det 
Europæiske Lægemiddelagentur vælge at medtage 
et begrænset antal relevante nøgleresultatindikatorer 
i sine ikkefinansielle oplysninger om energiforbrug, 
transport og affald.Det Europæiske Miljøagentur
19 — tabel 2
Som i de foregående år købte Miljøagenturet i 2012 
udelukkende elektricitet fra vedvarende energikil ‑
der. Emissionerne fra opvarmningen af agenturets 
hovedbygning på Kongens Nytorv 6 udgjorde 71 ton 
CO2 i 2012. Disse emissioner er blevet udlignet sam ‑
men med emissionerne fra opvarmning i 2010 og 2011 
(se punkt 54 i rapporten).
Anbefalinger
Miljøagenturet er fuldt ud enigt i Rettens anbefalinger.
Svar fra de reviderede EU ‑institutioner og organer  66
Kontoret for Harmonisering 
i det Indre Marked (Varemær ‑
ker og Design)
Efter at have analyseret indholdet af bemærkningerne 
i revisionsrapporten »How do the EU institutions and 
bodies calculate, reduce and offset their greenhouse gas 
emissions?« i de relevante afdelinger af Kontoret for 
Harmonisering i det Indre Marked (OHIM) har OHIM 
ingen særlige kommentarer til de i revisionsrapporten 
fremførte bemærkninger.
De for OHIM specifikke bemærkninger er en korrekt 
afspejling af miljøstyringssituationen ved OHIM, sådan 
som den så ud på tidspunktet for gennemførelsen af 
revisionen.
De generelle bemærkninger vedrørende alle de analy ‑
serede institutioner og agenturer svarer til de objektive 
oplysninger, der indgår i revisionen.
Konklusionerne og anbefalingerne i revisionsrapporten 
er velbegrundede og rimelige. De viser, hvorledes man 
ved at sætte et godt eksempel vil kunne styrke tro ‑
værdigheden af den miljøpolitik, som Den Europæiske 
Union står for.45
Opstilling af mål for drivhusgasemissioner vil indgå 
i den handlingsplan, som EMA udarbejder som led 
i miljøledelsessystemet.
65
Agenturet er som led i sit miljømæssige engagement 
gået i gang med miljøkortlægningen. Den efterfølges 
af miljøpolitikken og af indførelse af et miljøstyringssy ‑
stem. Den endelige EMAS‑registrering forventes at ske 
i 2015.
99‑100
Det Europæiske Lægemiddelagentur har gjort udlejeren 
opmærksom på EU’s GreenBuilding‑certificering og har 
fået oplyst, at udlejeren er i færd med at registrere sig 
under programmet.
101
Agenturet er klar til at tilslutte sig den europæiske 
adfærdskodeks om energieffektivitet i datacentre.
SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU
Gratis publikationer:
•  et eksemplar: 
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)
•  flere eksemplarer eller plakater/kort: 
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)  
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)  
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)  
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).
(*)  Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve  
penge for opkaldet).
Betalingspublikationer:
• via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Betalingsabonnementer:•  via Den Europæiske Unions Publikationskontors salgskontorer  
(http://publications.europa.eu/others/agents/index_da.htm).
QJ‑AB‑140‑14‑DA‑C ISSN 1831 ‑0796
Hvis Den Europæiske Unions klimapolitik 
skal være troværdig, skal EU-institutionerne 
og -organerne være førende med hensyn til at 
udforme og gennemføre politikker, som kan 
mindske deres egne drivhusgasemissioner. 
I denne særberetning undersøges det, 
hvordan EU-institutionerne og -organerne 
takler udfordringen med at bidrage til 
Unionens 2020-mål om at reducere deres 
emissioner med mindst 20 % i forhold til 
1990 ved at mindske deres administrations 
indvirkning på miljøet.
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET