23. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 182/19 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om handel med småplanter og formerings­
materiale af grønsager bortset fra frø (') 
(90/C 182/06) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 26. februar 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede 
Michael P. Strauss til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. maj 1990. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 277. plenarforsamling den 30. maj 1990 
enstemmigt følgende udtalelse: 
1. Indledning 
1.1. De mange forskellige nationale regler for kontrol af 
kvalitets- og sundhedsnormer for småplanter og vegetativt 
formeringsmateriale kan udgøre en hindring for samhande­
len mellem medlemsstaterne. 
1.2. Med henblik på at indføre harmoniserede bestem­
melser, således som det kræves for virkeliggørelsen af det 
indre marked, har Kommissionen fundet det nødvendigt at 
udvide det eksisterende direktiv (70/458/EØF) vedrørende 
handel med frø, så det kommer til at omfatte småplanter og 
formeringsmateriale, og den har forelagt tre forslag til 
forordninger, der dækker grønsags-, prydplante- og 
frugtplantemateriale. 
1.3. Kommissionen har på grund af snævre tidsrammer 
ikke haft megen tid til først at rådføre sig med medlemssta­
ternes myndigheder. Derfor er Kommissionen måske ikke 
helt klar over, hvor store forskelle der er mellem de 
nationale lovgivninger, og har således kun udarbejdet en 
ramme for medlemsstaternes praksis, idet der endnu er 
"mange detaljer, som skal fastlægges. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Forslaget indgår i en bredere strategi for plante­
sundhed og må betragtes på baggrund af andre forslag, 
herunder navnlig KOM(88) 170 endelig udg., KOM(89) 
646 endelig udg. og KOM(89) 647 endelig udg., som 
ændrer plantesundhedsdirektivet 77/93/EØF. Disse har­
moniseringsforanstaltninger danner rammen omkring 
anvendelse af KOM(89) 649 endelig udg. Disse øvrige 
foranstaltninger må vedtages, før markedsføringsforord-
ningen træder i kraft. Derved sikres det, at kontrollen med 
plantesundhedsnormerne ikke forringes, og at der er sørget 
for hensigtsmæssige beskyttelsesmuligheder, således at der 
kan træffes unilaterale foranstaltninger. 
(!) EFT nr. C 46 af 27. 2. 1990, s. 4. 2.2. ØSU finder ligesom Kommissionen, at det er 
nødvendigt at indføre EF-forskrifter med henblik på at 
harmonisere kvalitets- og plantesundhedsnormerne, såle­
des som det kræves for gennemførelsen af det indre 
marked. 
2.3. ØSU er imidlertid bekymret for, at lovgivningen 
kan begrænse den fleksibilitet og initiativlyst, som findes i 
sektoren, og som får opbakning fra forbrugere, der stiller 
varierende krav til kvalitetsnormerne og i øjeblikket er 
tilfredse med den allerede eksisterende selvregulerende 
balance mellem udbud og efterspørgsel. Det er desuden 
væsentligt, at der anvendes tilstrækkelige EF-midler for at 
sikre en hensigtsmæssig inspektion, således at forordningen 
håndhæves ens og retfærdigt i hele Fællesskabet. 
2.4. Forslaget skal på visse punkter præciseres betyde­
ligt, før det vedtages. I forslaget overlades det til Den Fælles 
Stående Komité at tage sig af mange af de med de foreslåede 
foranstaltninger forbundne administrative detailspørgs­
mål, som ikke vil blive genforelagt for Rådet. Det er 
vanskeligt at fremkomme med en præcis og konstruktiv 
udtalelse om et forslag, der overlader så meget af den 
endelige udformning af forordningen til tjenestemænd, 
som ikke skal sende spørgsmålene videre til Ministerrådet 
og andre EF-institutioner. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Materiale, som omfattes af forordningen 
3.1.1. Forordningen bør også gælde for formerings­
materiale, der skal eksporteres. Undtagelsesbestemmelsen i 
artikel 2 vil kunne føre til en situation, hvor der i 
Fællesskabet cirkulerer materiale af ringere kvalitets- og 
sundhedsstandard, som kan overføre sygdomme til andre 
planter eller selv komme i handelen på det indre marked. 
3.1.2. Den under artikel 3, litra a) (i) opførte liste er ikke 
udtømmende. For eksempel er løg og kinakål ikke 
Nr. C 182/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 90 
medtaget. Alle grønsagsarter bør være omfattet med 
undtagelse af dem, der står opført på en »negativ«-liste. 
3.2. Krav til leverandøren 
3.2.1. De i artikel 4 og bilag I fastlagte betingelser vil 
medføre ekstraudgifter for især de små og mellemstore 
virksomheder, hvoraf mange ikke i forvejen har de 
nødvendige bogføringsfaciliteter. ØSU anmoder Kommis­
sionen om at undersøge, om anerkendte producent- og 
handelssammenslutninger bør involveres med henblik på at 
nedbringe producenternes administrationsomkostninger. 
3.2.2. Man må præcisere den undtagelse, som der 
henvises til i bilag I, punkt 4, 3. led. ØSU mener, at 
undtagelser ikke bør være områdebestemte, da en sådan 
bestemmelse vil være ugennemførlig. ØSU går imidlertid 
ind for, at der indføres undtagelser for salg i meget små 
mængder, såfremt dette ikke griber ind i lovgivningens 
målsætning. 
3.3. Inspektionsressourcer 
3.3.1. Den inspektion, som kræves for at håndhæve 
forordningen, vil lægge en ekstra byrde på de i forvejen 
begrænsede inspektionsressourcer. For at sikre, at leveran­
dørerne opfylder kravene i bilag I, vil det være nødvendigt 
med flere EF-midler, navnlig hvis forordningen skal 
gennemføres ens i hele Fællesskabet. 
3.3.2. På samme måde må inspektionsressourcerne 
styrkes betydeligt, så de i bilag II, del A og B, anførte 
betingelser kan opfyldes. 
3.4. Afsætningsordninger 
3.4.1. På baggrund af definitionen af »parti« [artikel 3, 
litra c) (i)], hvorved man forstår materiale, som er 
fremavlet af samme frøparti, sået samtidigt i samme 
vækstmedium og dyrket under samme betingelser, er 
kravet om homogenitet (artikel 7) på det foreliggende 
grundlag for strengt. Man burde for eksempel angive, 
hvilke toleranceniveauer der kan accepteres. 
3.4.2. Kravet om homogenitet vil mindske den fleksibili­
tet, der findes i sektoren. Kunderne kan stille meget 
forskellige krav om størrelse og frodighed for planter, der 
fremdyrkes som ét parti. Sektoren reguleres i øjeblikket af efterspørgselen, og derved imødekommer man bedst 
producenternes individuelle krav. Denne balance bør ikke 
undermineres med overdreven lovgivning. Derfor bør 
homogenitetskravet kun gælde for sortsrenhed og ikke for 
andre kvalitetskriterier. 
3.4.3. Kravet om en plantesundhedserklæring (artikel 8) 
overlapper kravet om et »plantepas« [KOM(89) 646 
endelig udg.). Der bør foretages en harmonisering, så der 
kun kræves én form for dokumentation. 
3.4.4. Udstedelsen af den pågældende dokumentation 
vil kræve megen ekstra arbejdskraft, og hvis Kommissio­
nen ønsker at overdrage udstedelsen af »officielle« 
dokumenter til kvalificerede repræsentanter, må der stilles 
ressourcer til rådighed til at uddanne disse personer og 
betale for deres arbejde. 
3.5. Midlertidige vanskeligheder 
3.5.1. Ifølge artikel 14 kan der fastsættes mindre strenge 
regler, hvis der opstår »midlertidige forsyningsvanskelighe­
der«. Denne bestemmelse bør ikke kunne påkaldes af en 
medlemsstat, der ønsker at ophæve de forpligtelser, som 
forordningsforslaget pålægger den. 
3.5.2. De i artikel 11 fastsatte afsætningsbegrænsninger 
kan i sig selv udgøre en midlertidig forsyningsvanskelighed 
og følgelig hjemle anvendelsen af artikel 14. Den her 
anvendte terminologi må præciseres. Ordene »uden 
undtagelser« bør føjes til artikel 11, stk. 2. 
3.6. Strengere krav 
3.6.1. Ifølge artikel 12 kan en medlemsstat indføre 
strengere kvalitets- og sundhedsnormer og sørge for den 
fornødne inspektion. ØSU er ikke modstander af, at 
normerne hæves ensidigt, men kan kun godkende dette, 
såfremt Kommissionen sørger for, at det ikke er forbundet 
med statsstøtte. 
Bruxelles, den 30. maj 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg