Forslag til RÅDETS HENSTILLING om lettelse af tredjelandsstatsborgeres indrejse i Det Europæiske Fællesskab med henblik på videnskabelig forskning

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Grundene til, at det er nødvendigt at foregribe gennemførelsen af direktivet i national ret ved hjælp af foranstaltningerne i henstillingen, er allerede beskrevet i meddelelsen. Forslaget til henstilling omfatter fire områder, hvor medlemsstaterne opfordres til gradvis at vedtage foranstaltninger, som letter tredjelandsforskeres indrejse. De vedrører henholdsvis indrejse med henblik på forskning, udstedelse af opholdstilladelser, familiesammenføring og operationelt samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen. For hvert af disse områder er der udarbejdet forslag til en række konkrete foranstaltninger, som forelægges Rådet til vedtagelse, så de kan anvendes af medlemsstaterne. Målet er at få vedtaget en første række af foranstaltninger inden for et år fra Rådets vedtagelse af henstillingen.

Retsgrundlaget for forslaget til henstilling er fastlagt på grundlag af formålet med de fire ovennævnte områder: De henhører under EF-traktatens artikel 63. Ligesom for direktivet deltager Danmark ikke i vedtagelsen af forslaget til henstilling, og henstillingen vil ikke være bindende for eller finde anvendelse i Danmark i henhold til artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Den vil i henhold til protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling heller ikke finde anvendelse på Det Forenede Kongerige og Irland, medmindre disse to medlemsstater træffer anden beslutning i overensstemmelse med ovennævnte protokol.

I betragtning af disse foranstaltningers uopsættelighed og vigtighed i lyset af de målsætninger, som blev fastsat af Det Europæiske Råd i Lissabon, kan de på grund af deres omfang og virkninger bedst gennemføres på fællesskabsplan.

BEMÆRKNINGER TIL FORANSTALTNINGERNE

1. Indrejse med henblik på forskning

Den første række af foranstaltninger i henstillingen vedrører adgangen til forskerstillinger på arbejdsmarkedet. Den sigter mod at sikre tredjelandsstatsborgere hurtig, let og tidsubegrænset adgang til forskerstillinger.

a) Den første foranstaltning vedrører arbejdstilladelser. Da det erkendes, at EU mangler forskere, og at dets behov for forskere vil vokse i de kommende år i lyset af Det Europæiske Råds mål, som er omtalt i meddelelsen, er det ikke længere nødvendigt at undersøge arbejdsmarkedet, før man giver en tredjelandsstatsborger tilladelse til at besætte en forskerstilling. Afskaffelsen af arbejdstilladelser vil gøre det muligt at forkorte indrejseproceduren for forskere. Inden arbejdstilladelser afskaffes helt som fastsat i direktivet, opfordres medlemsstaterne til at vælge mellem enten at fritage de pågældende for kravet om arbejdstilladelse eller automatisk at give dem arbejdstilladelse, alt efter hvilken løsning der passer bedst til den måde, hvorpå de myndigheder, der har ansvaret for beskæftigelses- og indvandringspolitikken, tilrettelægger deres samarbejde.

b) Af de samme grunde bør der ikke fastsættes kvoter for forskere fra tredjelande. Henstillingen udtaler sig ikke om medlemsstaternes anvendelse af kvoter, men det foreslås, at adgangen for tredjelandsstatsborgere, der ansøger om forskerstillinger, ikke begrænses af de kvoter, der måtte findes.

c) Af de samme grunde bør adgangen til forskerstillinger ikke tidsbegrænses til en maksimumsperiode, hvilket ikke forhindrer, at de opholdstilladelser, som udstedes til forskerne, har en maksimal varighed, hvis bare der ikke er grænser for, hvor mange gange de kan forlænges. Ifølge henstillingen gøres der en undtagelse på dette område, når der er tale om foranstaltninger, som sigter mod at bekæmpe hjerneflugt, hvis en medlemsstats politik gør adgangen til en forskerstilling betinget af, at den pågældende vender tilbage til hjemlandet for at videreudvikle den viden, han har erhvervet.

2. Opholdstilladelse

Den anden række af foranstaltninger vedrører varigheden og udstedelsen af opholdstilladelser.

a) For at EU kan tiltrække forskere fra tredjelande, er det nødvendigt, at proceduren for udstedelse af opholdstilladelsen er enkel og hurtig. I henstillingen foreslås det derfor, at medlemsstaterne sætter sig som mål, at tilladelsen skal udstedes inden for en frist på højst 30 dage.

b) Den anden foranstaltning vedrørende opholdstilladelsen er et sidestykke til foranstaltningen vedrørende varigheden af adgangen til arbejdsmarkedet. Målet er at afskaffe tidsbegrænsningerne og sikre, at forskernes opholdstilladelse i princippet kan forlænges i alle tilfælde. Ligesom for arbejdstilladelsen kan der ifølge henstillingen gøres undtagelser fra dette princip med henblik på at bekæmpe hjerneflugt.

c) Den tredje foranstaltning sigter mod at lette overgangen til gennemførelsen og anvendelsen af direktivet. Da den ordning, der indføres, tillægger forskningsorganisationen en vigtig rolle i proceduren for udstedelse af opholdstilladelsen, foreslås det i henstillingen, at medlemsstaterne med det samme tilnærmer sig til denne ordning. Denne overgang vil være vigtig med henblik på at skabe et tillidsforhold mellem forskningsorganisationerne og indvandringsmyndig hederne i medlemsstaterne, som vil være afgørende for anvendelsen af direktivet. Denne gradvise inddragelse af forskningsorganisationerne kan efter medlemssta ternes valg dreje sig om godkendelse af den pågældendes forskerstatus, evaluering af forskningsprojektet (specielt med hensyn til finansieringen af projektet), evaluering af forskerens midler under opholdet, indgivelsen af ansøgningen om opholdstilladelse til fordel for forskeren mv.

3. Familiesammenføring

Der er tale om en meget vigtig faktor for forskere fra tredjelande, som overvejer at tage ophold i Europa. Problemerne med at få sin familie med eller det forhold, at det kan være umuligt for et familiemedlem at finde arbejde, er en alvorlig hæmsko for forskernes mobilitet og kan få dem til at vælge et andet bestemmelsessted. Det er derfor afgørende at lette indrejse og ophold for familiemedlemmerne til de forskere, som EU giver tilladelse til at indrejse på sit område. Da direktivet om ret til familiesammenføring blev formelt vedtaget den 22. september 2003, er det ikke ønskeligt at indføre ny lovgivning på dette område. Det er derfor nødvendigt at behandle spørgsmålet i henstillingen, hvori det foreslås, at medlemsstaterne vedtager forskellige foranstaltninger, som er gunstigere end bestemmelserne i direktivet om ret til familiesammenføring.

a) De medlemsstater, som ikke tillader familiesammenføring med familiemedlemmer, der ikke har retskrav på familiesammenføring, opfordres til at lette deres indrejse, når referencepersonen er forsker.

b) Det foreslås, at medlemsstaterne ikke giver afslag på en ansøgning fra en forsker om familiesammenføring med den begrundelse, at den er indgivet, mens familiemedlemmerne allerede opholdt sig lovligt på medlemsstatens område. Direktivet om ret til familiesammenføring giver mulighed for at acceptere sådanne ansøgninger, og i henstillingen indrømmes forskerne denne mulighed mere generelt. Det vil modvirke den indsats, som gøres for at lette indrejsen for forskere, herunder forslaget om at give dem mulighed for at indgive ansøgning om tilladelse til indrejse på stedet, hvis der gives afslag på ansøgninger om familiesammenføring med familiemedlemmer, som allerede opholder sig i medlemsstaten; det forekommer ikke rimeligt at give afslag i sådanne situationer.

c) Muligheden for, at forskerens familiemedlemmer kan arbejde, spiller selvfølgelig en afgørende rolle for, om forskeren beslutter sig for at rejse til Europa eller ej. For at sikre den nødvendige sammenhæng foreslås det derfor at indrømme familiemedlemmerne den gunstigste behandling, som indrømmes tredjelandsstats borgere.

d) Denne foranstaltning vedrører længden af proceduren for udstedelse af opholdstilladelser til familiemedlemmerne. Ligesom for forskeren selv foreslås det i henstillingen, at medlemsstaterne fastsætter en kortere frist end den, der er fastsat i deres interne lovgivning for familiesammenføring i almindelighed, og under alle omstændigheder en kortere frist end den maksimumsfrist på ni måneder, som er fastsat i direktivet om ret til familiesammenføring.

e) Ligeledes med henblik på hurtighed og international konkurrenceevne opfordres medlemsstaterne i henstillingen til ikke at anvende en karensperiode på ansøgninger indgivet af forskere.

4. Operationelt samarbejde

Dette sidste aspekt i henstillingen, som er af horisontal art, omfatter en række administrative ledsageforanstaltninger, der skal lette anvendelsen af henstillingen og senere direktivet.

a) Medlemsstaterne opfordres til at underrette Kommissionen om de foranstaltninger, de vedtager for at lette tredjelandsforskeres indrejse og ophold.

b) For at gøre det muligt at få et bedre kendskab til de pågældende personers migrationsstrømme opfordres medlemsstaterne til at udarbejde statistikker om de opholdstilladelser, de udsteder til forskere og deres familiemedlemmer, og indsende dem til Kommissionen.

c)-f) For at lette forskernes indrejse og finde frem til de konkrete hindringer, som opstår i praksis, og de løsninger, der kan gennemføres, fastsættes det i punkt 3, 4 og 5 i henstillingen, at der i de kompetente ministerier (indvandrings- og forskningsmini sterierne) og på ambassaderne skal udnævnes kontaktpersoner med ansvar for tredjelandsforskeres indrejse, så man bedst muligt kan informere de tredjelandsstats borgere, der søger en forskerstilling i EU. Disse særlige opgaver kan overlades til en af de eksisterende medarbejdere. I punkt 6 opfordres forskningsorganisationerne ligeledes til internt at udpege en kontaktperson, som skal give oplysninger til forskere fra tredjelande og lette samarbejdet med medlemsstaternes indvandrings myndigheder, på grund af den rolle, som de til sin tid vil komme til at spille i indrejseproceduren i medfør af direktivet.

g) Endelig tilskyndes der til netværksarbejde i medlemsstaterne; dette arbejde vil blive lettet betydeligt af den indsats, der allerede er gjort med lanceringen af den europæiske internetportal for forskermobilitet og den fremtidige oprettelse af nettet for mobilitetscentre, som omfatter 33 lande, og som forventes at være operationelt i løbet af 2004.

2004/0062 (CNS)

Forslag til RÅDETS HENSTILLING om lettelse af tredjelandsstatsborgeres indrejse i Det Europæiske Fællesskab med henblik på videnskabelig forskning

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63,

som henviser til forslag fra Kommissionen [1],

[1] EUT C af , s. .

som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet [2],

[2] EUT C af , s. .

som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg [3], og

[3] EUT C af , s. .

som tager følgende i betragtning:

(1) Med henblik på at styrke og strukturere den europæiske forskningspolitik mente Kommissionen i januar 2000 [4], at det var nødvendigt at oprette et europæisk forskningsrum, som skulle være omdrejningspunktet for Fællesskabets fremtidige indsats på dette område.

[4] KOM(2000) 6 af 18. januar 2000.

(2) Det Europæiske Råd i Lissabon godkendte det europæiske forskningsrum og fastsatte det mål, at Fællesskabet inden 2010 skulle være den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden.

(3) Globaliseringen af økonomien kræver større forskermobilitet, hvilket anerkendes i Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram for forskning, som i højere grad giver forskere fra tredjelande mulighed for at deltage i dets programmer.

(4) Det antal forskere, som Fællesskabet har brug for for at kunne opfylde det mål om, at 3 % af BNP skal investeres i forskning, som blev fastsat af Det Europæiske Råd i Barcelona, anslås til 700 000 personer. Dette mål skal nås ved hjælp af en række samordnede foranstaltninger, såsom at gøre de videnskabelige karrierer mere tiltrækkende for de unge, øge mulighederne for uddannelse og mobilitet inden for forskning, forbedre karrieremulighederne for forskere i Fællesskabet og åbne Fællesskabet mere for tredjelandsstatsborgere, som kan gives tilladelse til indrejse med henblik på forskning.

(5) Indtil der kan vedtages et direktiv, som skal bidrage til gennemførelsen af disse mål ved at indføre en procedure for tredjelandsstatsborgeres indrejse med henblik på forskning, bør medlemsstaterne i denne henstilling opfordres til allerede nu at lette de pågældendes indrejse.

(6) Da Fællesskabet mangler forskere og skal lette deres indrejse, bør adgangen til forskerstillinger på arbejdsmarkedet lettes, bl.a. gennem fritagelse for kravet om arbejdstilladelse.

(7) Medlemsstaterne bør for at være konkurrencedygtige og attraktive på internationalt plan gøre deres procedurer for udstedelse og forlængelse af visa og opholdstilladelser for forskere enklere og hurtigere.

(8) Gennemførelsen af denne henstilling bør ikke fremme hjerneflugten fra de nyindustrialiserede lande og udviklingslandene. Med henblik på en samlet migrationspolitik bør der som led i partnerskabet med hjemlandene træffes ledsageforanstaltninger, som i disse tilfælde letter forskernes tilbagevenden til hjemlandene og fremmer deres mobilitet.

(9) Da aspekterne vedrørende familiesammenføring er en afgørende faktor for forskerens beslutning om at vælge at udføre sin forskning i Fællesskabet, bør medlemsstaterne bibeholde eller vedtage gunstigere bestemmelser end bestemmelserne i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring [5].

[5] EUT L 251 af 3.10.2003, s. 12.

(10) Udvekslingen af oplysninger og god praksis bør fremmes for at forbedre indrejseprocedurerne for forskere. I denne henstilling påpeges det også, at kontakter mellem myndighederne og netværksarbejde kan medføre forbedringer.

(11) I denne henstilling overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender som fællesskabsrettens almindelige principper.

(12) Danmark deltager i henhold til artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ikke i vedtagelsen af denne henstilling, og henstillingen vedrører ikke Danmark,

HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:

1) vedrørende indrejse med henblik på forskning:

- a) at lette forskeres indrejse i Fællesskabet, enten ved at fritage dem fra kravet om opholdstilladelse eller ved at fastsætte, at de automatisk tildeles en sådan tilladelse

- b) ikke at begrænse tredjelandsstatsborgeres indrejse med henblik på forskerstillinger ved hjælp af kvoter

- c) at garantere tredjelandsstatsborgere mulighed for at arbejde som forskere uden tidsbegrænsning, medmindre det af hensyn til behovene i forskernes hjemland er nødvendigt at gøre en undtagelse herfra

2) vedrørende opholdstilladelser:

a) at fastsætte en frist på højst 30 dage som målet for udstedelse af opholdstilladelser, som tredjelandsstatsborgere har ansøgt om med henblik på forskning

b) at garantere tredjelandsstatsborgere, der arbejder som forskere, at deres opholdstilladelse vil blive forlænget uden tidsbegrænsning, medmindre hensynet til behovene i forskernes hjemland nødvendiggør en undtagelse herfra

c) gradvis at inddrage forskningsorganerne i indrejseproceduren for forskere

3) vedrørende familiesammenføring:

a) at lette indrejsen for familiemedlemmerne til en forsker fra et tredjeland, når de ikke er forpligtet til at tillade dem at indrejse

b) at give forskere fra tredjelande og deres familiemedlemmer mulighed for at indgive ansøgning om familiesammenføring, når familiemedlemmerne allerede opholder sig lovligt på deres område

c) at indrømme de familiemedlemmer til en forsker fra et tredjeland, som de giver tilladelse til indrejse med henblik på familiesammenføring, den gunstigste behandling, som indrømmes tredjelandsstatsborgere, med hensyn til adgang til arbejdsmarkedet i den pågældende medlemsstat

d) at fastsætte en frist for besvarelse af en ansøgning om tilladelse til indrejse fra et familiemedlem til en forsker fra et tredjeland, som er kortere end den frist, der er fastsat i den interne lovgivning, og som under alle omstændigheder er kortere end den frist på ni måneder, der er fastsat i artikel 5, stk. 4, i direktiv 2003/86/EF

e) ikke at anvende en karensperiode på familiemedlemmerne til forskere fra tredjelande

4) vedrørende operationelt samarbejde:

a) at sende Kommissionen oplysninger om de foranstaltninger, som de har vedtaget med henblik på at lette indrejsen for forskere fra tredjelande

b) at udarbejde statistikker om antallet af opholdstilladelser, som de udsteder til forskere fra tredjelande og til deres familiemedlemmer

c) i det ministerium, som har ansvaret for indvandring, og i givet fald i deres decentrale forvaltning at udpege en kontaktperson med ansvar for tredjelandsforskeres indrejse

d) i det ministerium, som har ansvaret for forskning, at udpege en kontaktperson med ansvar for tredjelandsforskeres indrejse

e) i deres ambassader at udpege en kontaktperson med ansvar for tredjelandsforskeres indrejse

f) at opfordre forskningsorganisationerne til at udpege en kontaktperson, som i den pågældende organisation har ansvaret for tredjelandsforskeres indrejse

g) at sørge for, at de personer, som i deres myndigheder og forskningsorganisationerne har ansvaret for tredjelandsforskeres indrejse, arbejder i netværk på nationalt plan.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand