Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød"

(2002/C 36/10)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 22. maj 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 36 og 37 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede José Manuel de las Heras Cabañas til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 27. september 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 385. plenarforsamling af 17.-18 oktober 2001, mødet den 17. oktober 2001, følgende udtalelse med 75 stemmer for og 10 hverken for eller imod.

1. Resumé af Kommissionens forslag

1.1. Forordningsforslaget omhandler en række meget vigtige ændringer af den fælles markedsordning for fåre- og gedekød, især en ny strategi for producentstøtte. Præmier skal ikke længere tage sigte på at mindske eller eliminere producenternes indkomsttab; de vil i stedet få tildelt en fast præmie uafhængigt af udviklingen i det enkelte produktionsår.

1.2. De vigtigste ændringer er følgende:

1.2.1. Indførelse af en enhedspræmie på 21 euro for tunge får og 16,8 euro for lette får og gedekød og opretholdelse af en forskel på 20 % mellem de to præmier.

1.2.2 Forhøjelse af "landdistriktspræmien"(1), der nu kaldes tillægspræmien, til 7 euro, og afskaffelse af forskellen mellem producenter af tunge og lette lam. Ud over producenter i ugunstigt stillede områder kan producenter, der foretager græsningsskifte, på visse betingelser ansøge om denne tillægspræmie.

1.2.3. Afskaffelse af muligheden for, at en producent, der afsætter mælk og mejeriprodukter, kan få præmie for tunge lam, også selv om han opfeder mindst 40 % af de lam, der fødes på bedriften.

1.2.4. Fastsættelse af en garanteret minimumsmængde pr. medlemsstat baseret på summen af de individuelle præmierettigheder, der var gældende før reformen.

1.2.5. Opretholdelse af støtte til privat oplagring.

2. Generelle bemærkninger·

Markedet generelt

2.1. Ekstern dimension: EU er omkring 80 % selvforsynende med fåre- og gedekød, så der importeres for at dække efterspørgslen. Langt hovedparten af importen er toldfri. Den omfatter maksimalt 226700 t fra New Zealand, 23000 t fra Argentina, 18650 t fra Australien. Optagelsen af de østeuropæiske lande vil ikke udgøre nogen større forvridning af den fælles markedsordning, da deres produktion er faldet kraftigt, og da de, med undtagelse af Rumænien og Bulgarien, ikke er forbrugere af disse produkter. I optagelsesprocessen vil der blive taget hensyn til de nuværende produktionsniveauer i de enkelte ansøgerlande. De lande, der måske får en større indvirkning, er Bulgarien og Rumænien, eftersom de for øjeblikket er de eneste, der fuldt ud udnytter deres toldfri eksportkontingent til EU (Rumænien 8050 t og Bulgarien 2150 t). Andre ansøgerlande har også toldkontingenter, men de udnytter dem ikke fuldt ud: Polen 9200 t, Ungarn 14831,5 t. Tjekkiet 2150 t.·

Situationen i EU

2.2. Under den nuværende markedsordning beregnes støtten til fåre- og gedekød efter indkomsttabet i det enkelte produktionsår og markedsprisen i EU. Filosofien bag denne støtte er fundamental, idet den nuværende præmie kompenserer fåre- og gedeproducenter for en eventuel nedgang i købekraft og indkomst som følge af et fald i markedsprisen. Det nye forslag opererer derimod med en enhedspræmie på 21 EUR pr. moderfår, uanset hvordan det går i sektoren. Det beløb, der foreslås, er efter ØSU's mening langt fra tilstrækkeligt, da det ikke vil sætte fåre- og gedekødsproducenterne i stand til at opnå en rimelig indkomst sammenlignet med andre kvægsektorer.

2.3. Fåre- og gedeproducenternes indkomster har været faldende i det sidste tiår trods anvendelse af den nuværende markedsordning for fåre- og gedekød. Producentindkomsterne i denne sektor ligger stadig under gennemsnitsindkomsten i alle de øvrige landbrugssektorer. Denne indkomstnedgang skyldes ikke, at filosofien bag indkomstkompensation er forkert, men at foranstaltningerne til at gennemføre den ikke er de bedst egnede:

2.3.1. For øjeblikket beregnes basisprisen årligt ud fra: markedssituationen i indeværende år, den forventede udvikling i fåre- og gedekødsproduktionen og forbruget, produktionsomkostningerne, markedssituationen i de øvrige landbrugssektorer. Basisprisen er ikke blevet justeret, siden denne fælles markedsordning blev vedtaget i 1998, og har faktisk været uændret siden 1993. Dette er gået ud over fåre- og gedeproducenternes indkomster, idet denne sektor ikke har oplevet en produktivitetsstigning, der er sammenlignelig med andre sektorers, og som i det mindste delvist kunne have opvejet omkostningsstigningen. Indkomstkløften mellem fåre- og gedesektoren og andre sektorer er langt fra blevet mindre, men rent faktisk større.

2.3.2. Reduktionskoefficienten af basisprisen fastholdes uændret på 7 %; den endelige præmie, producenten modtager, falder derfor med ca. 25 %.

2.3.3. Ved en sammenligning i euro/SK af ammekopræmien og den enhedspræmie, Kommissionen foreslår, kan det konstateres, at præmien til fåre- og gedeproducenter i 2002 vil ligge mere end 20 % under præmien til ammekoproducenter. En sådan sammenligning er berettiget, fordi den produktionsform, der anvendes for ammekøer, har mange lighedspunkter med fåre- og gedeavlen. Medmindre denne situation ændres, vil det være meget vanskeligt at bringe fåre- og gedeproducenternes indkomster på linje med andre kvægavleres.

2.4. En passende aflønning af denne produktion, som forhindrer indkomsttab, vil ligelede være til gavn for industri- og handelssektoren, idet den vil kunne arbejde med et produkt, som opfylder en række af de krav, som forbrugerne og samfundet generelt i stigende grad insisterer på

2.5. ØSU mener, at en producent af lette lam (som sælger mælk) og en producent af gedekød bør modtage samme præmie som en producent af tunge lam. Dette er tilfældet med ammekopræmien, som landmændene er berettiget til, hvis bedriftens mælkeproduktion ikke overstiger en vis mængde årligt, der fastsættes af medlemsstaten. En lignende foranstaltning bør indføres for malkefår, så producenterne uden at begrænse produktionen kan modtage en præmie op til et vist antal dyr pr. bedrift, og man dermed anerkender disse bedrifters alsidige karakter.

2.6. Da denne sektor er sårbar, er det meget vigtigt, at præmien revideres regelmæssigt, så den kan justeres efter situationen i sektoren. Det er ikke passende at fastsætte et beløb for denne præmie indtil 2006, da dette igen vil betyde et indkomsttab for producenten.

2.7. En anden interventionsforanstaltning, der indgår i forslaget, er opretholdelse af støtten til privat oplagring, selv om den hidtil næsten ingen virkning har haft for sektoren. Foranstaltningen har generelt tegnet sig for ca. o,15 % af sektorens budget. Dette skyldes hovedsageligt en selvforsyningssats på 80 % og det forhold, at sektoren ikke har været direkte involveret i nogen fødevarekrise.

2.8. Indførelsen af en fast præmie, som ikke tager højde for indkomsttab i det enkelte produktionsår, stiller sektoren meget vanskeligt i tilfælde af en negativ udvikling på markedet, da den foreslåede præmie ikke afspejler prisudsving. Alle de seneste fødevarekriser har fremkaldt et kraftigt fald på markederne. Ud over de foranstaltninger, der forudses i artikel 26 i Kommissionens forslag, bør der derfor udformes en mekanisme, så den eksisterende præmie automatisk suppleres op, når markedsprisen falder til under tærskel- eller referenceprisen.

2.9. Der bør iværksættes flere undersøgelser af, hvordan der fremover kan indføres et system med individuel identificering og registrering af dyr, hvorefter de kan spores fra producent til forbruger. Dette vil sikre forbrugerne gennemsigtighed mht. de betingelser, hvorunder fåre- og gedekødet er produceret og solgt, hvilket igen vil få en positiv indvirkning på forbruget, idet forbrugernes tillid styrkes og eventuelle tilfælde af svig eller svindel undgås. ØSU har i sine seneste udtalelser om fødevaresikkerhed og sporbarhed understreget behovet for øget anvendelse af sådanne systemer med henblik på at nå dette mål. ØSU lægger derfor megen vægt på gennemførelsen af direktiv 92/102/EØF(2) om identificering og registrering af dyr, som i tråd med udviklingen i de nye teknologier vil gøre det muligt at foretage den identificering og registrering, der er nødvendig for at sikre fuld sporbarhed (f.eks. elektronisk identificering).

2.10. ØSU mener, at den fælles markedsordning for fåre- og gedekød bør omfatte fremme af producentsammenslutninger ved at tilskynde avlerne til at markedsføre deres produkter derigennem. Sådanne producentsammenslutninger kunne virke positivt ind på anvendelse af foranstaltninger til forbedring af produktkvaliteten, gøre det nemmere at spore produkterne, fremme miljøvenlig adfærd og forbedre forebyggelsen af smitsomme sygdomme blandt dyr.·

Udvikling af landdistrikterne

2.11. Selv om fåre- og gedekød tegner sig for en relativt lille andel af den samlede kødproduktion (10 % af svinekødsproduktionen og 12 % af oksekødsproduktionen) har det en stor betydning i de landdistrikter, hvor det produceres, dvs. hovedsagelig i bjergrige og ugunstigt stillede landdistrikter. ØSU er her enig med Kommissionen. Ca. 80 % af den støtte, der ansøges om, er koncentreret i sådanne områder. ØSU mener derfor, at tillægspræmien bør være højere end det foreslåede niveau for at tilskynde producenterne til at blive i de pågældende områder.

2.12. Fåre- og gedekødsproduktionen i ugunstigt stillede områder er vigtig for at fastholde befolkningstallet på landet og dermed holde liv i landdistrikterne. Fåre- og gedekødsproducenterne udøver derfor en samfundsmæssig funktion, der rækker langt en videre end blot produktion. Dette produktionssystem bidrager til at bevare strukturen i områder, hvor der er en reel fare for afvandring. Befolkningstætheden i sådanne områder i EU er på under 80 indbyggere pr. km2, men i Middelhavsregionen (som tegner sig for over 90 % af gedekødsproduktionen og sammen med Storbritannien for over 80 % af fårekødsproduktionen) falder befolkningstætheden til under 25 indbyggere pr. km2. Der bør ske en anerkendelse af den vigtige rolle, som fåre- og gedekødssektoren spiller i disse områders demografiske struktur, idet tillægspræmien, tidligere kaldet "landdistriktspræmien", bør sættes i vejret. I de pågældende områder er fåre- og gedeavl endvidere en aktivitet, som andre supplerende aktiviteter i landdistrikterne, såsom turisme, støtter sig på.·

Miljø

2.13. Miljøbevarelse er fundamental i forbindelse med denne type ekstensiv produktion. Fåre- og gedeproducenter yder følgelig samfundet en tjeneste, for hvilken de må modtage en passende kompensation, som afspejler dens høje økologiske og miljømæssige værdi. Græsning i kratskove og bjergegne forhindrer skovbrande i at brede sig og gør det nemmere at genskabe skove uden skade for biodiversiteten. Rationel græsning forhindrer ligeledes erosion, komprimering og efterfølgende forringelse af jordbunden.

2.13.1. I det ekstensive landbrugssystem fedes dyrene op ved naturlig græsning; der anvendes følgelig ingen stoffer til kunstig opfedning af lam og kid. Det ekstensive system er derfor ikke blot en miljøvenlig produktionsmodel, men er også en model for fødevaresikkerhed og dyrevelværd. Skal denne model opretholdes, må producenterne kompenseres på en måde, der afspejler den vigtige rolle, de spiller.

2.13.2. Hvis forslaget vedtages i den foreliggende udgave, vil der være en meget stor risiko for, at det nuværende produktionssystem erstattes af intensive systemer, hvis hovedprioritet er at begrænse omkostningerne, mens ovennævnte målsætning vil få ringe opmærksomhed.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Hvis den nuværende ordning, hvor præmien beregnes efter indkomsttabet, og hvor producenterne derfor er garanteret en rimelig indkomst, erstattes af en fast præmie, vil der opstå en række ulemper. Den nuværende ordning bør ganske vist forbedres og mangler i forbindelse med dens gennemførelse i de foregående år afhjælpes. Det vil imidlertid være meget vanskeligt at kompensere producenterne for indkomsttab gennem en fast præmie alene, medmindre denne er tilstrækkelig høj og kombineres med et sikkerhedsnet i krisesituationer.

3.2. Indførelse af en fast præmie kunne mindske bureaukratiet og gøre kontrolopgaven nemmere for de kompetente myndigheder. Endvidere ville det være nemmere at beregne præmiens størrelse, og producenterne ville kunne planlægge deres produktionsår på forhånd. På trods af disse ubestridelige fordele er det nødvendigt at indføre et sikkerhedsnet, som gør det muligt at kompensere producenterne for indkomsttab i en krisesituation. Fastsættelse af en præmie, som ikke tager højde for udviklingen på markedet, kan gå alvorligt ud over producenternes slutindkomst i en sådan krisesituation.

3.3. De præmier, der foreslås i forbindelse med denne reform, er utilstrækkelige i lyset af den nuværende situation i fåre- og gedesektoren. Der er behov for et præmieniveau, som giver producenterne i denne sektor mulighed for at tjene det samme som producenter i andre landbrugssektorer og opretholde indkomsten på dette niveau. Dette vil bidrage til at nå det generelle mål for samhørighedspolitikken i ugunstigt stillede landdistrikter.

3.4. Selv om Verdenshandelsorganisationen tager afstand fra støtte baseret på priser eller produktion, må dette ikke anvendes som påskud for at ændre den nuværende markedsordning for fåre- og oksekød. Før der foretages nogen ændringer, må der sikres et acceptabelt indkomstniveau for denne type produktion.

4. Konklusion

4.1. ØSU mener, at fåre- og gedekødssektoren er meget sårbar, hvilket ikke blot skyldes markedssituationen, men også dens relation til andre prioriterede områder såsom miljø, landdistriktudvikling, fødevaresikkerhed og dyrevelfærd. Der er tale om meget vigtige værdier, som den fælles landbrugspolitik må fremme mere resolut og effektivt.

4.2. ØSU mener derfor, at man som led i reformen af den fælles markedsordning for fåre- og gedekød bør sætte de faste præmier, Kommissionen foreslår, i vejret og tilsvarende øge budgettet, så der sker en tilpasning til den nuværende situation i sektoren, og så producenterne tilskyndes til fortsat at arbejde i denne sektor. De bør følgelig modtage en kompensation, der afspejler den rolle, de spiller i samfundet.

4.3. Desuden bør der indføres et sikkerhedsnet, som automatisk kompenserer producenterne for indkomsttab i tilfælde af en krise, da denne sektors sårbarhed i en krisesituation kunne føre til mange aktiviteters forsvinden i landdistrikterne og få alvorlige konsekvenser.

Bruxelles, den 17. oktober 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Støtte til producenter i ugunstigt stillede område.r som defineret i Rådets forordning (EØF) 3493/90.

(2) EFT L 355 af 5.12.1992 og Kommissionens rapport om identificering og registrering af dyr (KOM(98) 207 endelig udg.).