Nr. C 62/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
2.2. Artikel 2, stk. 2, litra a) 
Her henvises der til to forordninger, der ikke engang 
foreligger som forslag endnu. Det er derfor umuligt at 
fremsætte en begrundet kommentar på dette stadium. 
2.3. Artikel 3 
Der henvises til kravene i KOM(89) 492. Bemærkningerne i 
pkt. 2.1. gælder også her. 
Bruxelles, den 20. december 1989 
1. Indledning 
1.1. Betydningen af de specifikke og komplekse proble­
mer, som i dag eksisterer i EF og i de enkelte lande inden for 
visse kulturaktivitetsområder, har foranlediget ØSU til »at 
udarbejde en tillægsudtalelse om det europæiske kulturelle 
område, med særskilt henblik på at behandle medierne og 
styrkelsen af den europæiske audiovisuelle industri mere 
(!) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988. 2.4. Bilaget, kapitel II, pkt. 3, litra a) 
Der bør fastsættes en tidsgrænse for opbevaring ved 7°C. 
Ved opbevaring udover denne tidsgrænse skal materialet 
nedfryses. 
2.5. Bilaget, kapitel 11, pkt. 3, litra b) 
Den nuværende formulering er uklar og bør ændres til: 
»... senest 12 timer efter midnat på slagtedagen«. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
indgående ... Sådan en tillægsudtalelse kan eventuelt 
behandle fjernsynets betydning som et kulturelt og 
pædagogisk instrument samt de konsekvenser og risici, 
som udviklingen af nye teknologier på dette område kan 
medføre«. Den foreliggende udtalelse søger derfor at 
behandle »det kulturelle område« samt »de sociale følger af 
den teknologiske udvikling i fjernsynssektoren og den 
audiovisuelle sektor«, idet det er sektorer, som kommer­
cielt set skulle tegne sig for henved 15 milliarder ECU i tiden 
op til 1992 (Kommissionens skøn), og hvor der for Tillægsudtalelse om fremstød på det kulturelle område i Det Europæiske Fællesskab 
(90/C 62/12) 
Procedure 
ØSU's udtalelse om Kommissionens meddelelse om fremstød på det kulturelle område blev på 
plenarforsamlingen den 28. april 1988 vedtaget med et overvældende flertal, (*) 
Da man kun havde haft kort tid til at udarbejde denne udtalelse, foreslog Det Økonomiske og 
Sociale Udvalgs præsidium den 27. september 1988 under henvisning til forretningsordenens 
artikel 20, stk. 3, at man udarbejdede en tillægsudtalelse om Europæisk kultur. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for social-, familie-, uddannelses- og 
kulturspørgsmål, som udpegede Beatrice Rangoni-Machiavelli til ordfører og Philip H. Noordwal 
til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 9. november 1989. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 272. plenarforsamling, den 20. december 1989, 
med 1 stemme imod og 2 hverken for eller imod følgende udtalelse: 
12. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62 /'27 
eksempel står 1 milliard US-dollars på spil i form af 
amerikanske film og tv-shows, som hvert år sendes i 
europæisk fjernsyn. 
Den foreliggende udtalelse tager ligeledes udgangspunkt i 
en forståelse af menneskerettigheder inden for kultur, 
information og kommunikation, som anerkender følgende 
grundlæggende forudsætninger for demokrati i EF: 
— ytringsfrihed, 
— fri adgang til information, 
— pressefrihed, 
— kulturel mangfoldighed. 
1.2. ØSU har tilkendegivet stor interesse for, at der i 
Fællesskabet gøres fremskridt på det kulturelle/audiovi­
suelle område, og det har allerede udarbejdet en række 
udtalelser om »fjernsyn uden grænser« (*), hvorfra følgen­
de kan bruges som en kortfattet indledning: 
— den kulturelle mangfoldighed og de utallige regionale 
særtræk i Europa er en rigdom, 
— produktionen af europæiske fjernsynsprogrammer kan 
fremmes, samtidig med at mediernes kulturelle identitet 
og nationale struktur bevares, 
— den europæiske audiovisuelle industri giver store 
muligheder for eksport af produkter af høj kvalitet om 
den europæiske kultur, 
— styrkelsen af europæisk producerede programmer 
behøver ikke at ske i form af en ensartet, men derimod 
en fleksibel og smidig kvoteordning, der ikke i så høj 
grad skal betragtes som et spørgsmål om programmer­
nes nationale identitet, men som en støtte til produktio­
nen af fjernsynsprogrammer i Fællesskabet, 
— der kan være en vis garanti for kulturel alsidighed i det 
faktum, at radiospredningsvirksomheder med forskellig 
status, f.eks. offentlige og private, eksisterer side om 
side, 
— de lovgivningsmæssige og administrative foranstalt­
ninger på radiospredningsområdet bør søge at undgå 
(J) Jf. f.eks.: ØSU's initiativudtalelse om »grønbogen« om 
etableringen af det fælles marked for radiospredning, specielt 
ved satellit og kabelfremføring (EFTnr. C 303 af 25. 11. 1985), 
og udtalelser om »Forslag til Rådets direktiv om samordning af 
visse i medlemsstaterne ved lov eller administrativt fastsatte 
forskrifter vedrørende udøvelse af radiospredningsvirksom­
hed« (EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987), samt tillægsudtalelsen 
(CES 572/89 af 27. april 1989) og udtalelsen om »Forslag til 
Rådets afgørelse om højopløsnings-tv« (CES 557/89 af 
26. april 1989). enhver bestemmelse, der kan tænkes at skabe en 
dominerende meningsdannende magtfaktor, 
— man må oprette en europæisk offentligretlig instans 
med internationale beføjelser på radiospredningsområ­
det, 
— der bør fastsættes en grænse for reklamesendetiden, 
— det er nødvendigt med et komplet forslag om ophavs-
retsregler i EF, der også omfatter en garanti for 
erhvervede rettigheder, og som baseres på princippet 
om kontraktlige aftaler og ikke på lovbestemt licens, 
— de ekstra arbejdspladser inden for nye medier vil ikke 
kunne dække tabet af arbejdspladser i de traditionelle 
medier, og den samlede beskæftigelse i mediesektoren 
vil falde i takt med, at der sker fusioner, og multi­
mediekoncerner opstår, 
— Kommissionen behandler ikke dette punkt tilstrække­
ligt udførligt og bør foretage nærmere undesøgelser på 
dette område med henblik på om fornødent at foreslå 
beskæftigelses- og uddannelsesforanstaltninger for at 
forebygge en eventuel negativ udvikling. 
1.3. ØSU bemærker med tilfredshed, at der er gjort 
fremskridt på visse af, men ikke alle, disse områder i løbet 
af »Det Europæiske Film- og Fjernsynsår« (1988). Med 
finansieringen af næsten hundrede kort- og langsigtede 
projekter i de femogtyve deltagende europæiske lande var 
Det Europæiske Film- og Fjernsynsår aktivt på alle de 
audiovisuelle områder, idet det bidrog til at fremme: 
— standarder for europæisk højopløsnings-tv, en sektor 
som får meget stor betydning, også inden for den 
internationale konkurrence, hvor enhver form for 
protektionisme bør undgås, 
— uddeling af nye europæiske priser for værker, produk­
tioner, film, osv., 
— fjernsynsmagasiner og dokumentarfilm, som skildrer 
den europæiske kulturelle identitet, 
— europæiske tegnefilm for børn, 
— forbedring af radiospredningsnettene, 
— produktion af film på mindretallenes sprog, 
— oprettelse af en europæisk fond for flersproget audiovi­
suel produktion, 
— forbedret faglig uddannelse (uddannelse af lærere, 
europæiske film- og fjernsynsakademier, nye teknolo-
Nr. C 62/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
gier og billedteknik, workshops for udarbejdelse af 
drejebøger osv.), 
— udarbejdelse af »Delfi-erklæringen« i september 1988 
og det derpå følgende »Audiovisuelle Charter«, som 
blev underskrevet af Styringsudvalget for Det Europæi­
ske Film- og Fjernsynsår og den europæiske sammen­
slutning af audiovisuelle producenter (EFAP) med 
henblik på at fremme den europæiske audiovisuelle 
produktion samt forbedre den juridiske anerkendelse af 
forfatteres og producenters rettigheder. . 
1.3.1. Ved slutningen af Det Europæiske Film- og 
Fjernsynsår fik de juridiske forhold omkring de europæiske 
medier et væsentligt skub fremad med Europarådets 
vedtagelse i marts 1989 af den »Europæiske Konvention 
om Grænseoverskridende Fjernsyn«, hvori medlemsstater­
ne: 
— bekræftede deres opbakning af principperne om den frie 
strøm af informationer og ideer samt om radiospred­
ningsvirksomhedernes uafhængighed, 
— bekræftede radiospredningens betydning for kulturens 
udvikling og den frie meningsdannelse under forhold, 
hvor pluralisme og tilstedeværelsen af lige muligheder 
sikres, 
— understregede behovet for et større udbud af valgmulig­
heder, således at man forøger værdien af Europas arv og 
udvikler dets audiovisuelle aktiviteter, 
— erkendte nødvendigheden af at konsolidere de fælles, 
brede forskriftsmæssige rammer, navnlig med hensyn til 
radiospredningsvirksomhedernes forpligtelse til: 
— ikke at sende uanstændigt, voldeligt eller racistik 
materiale, 
— at afsætte en større del af deres sendetid til 
europæiske produktioner, 
— at rette sig efter de generelle standarder for 
reklamers form, varighed, fremstilling og indpasning 
i de øvrige programmer, 
— at holde øje med indholdet og kvaliteten af 
reklamerne med særligt henblik på oplysning, 
opdragelse og beskyttelse af forbrugerne, 
— og oprettede følgelig en Europæisk Stående Komité (1), 
der skal vogte over Konventionens overholdelse, 
fungere som voldgiftsdomstol samt foretage eventuelle 
ændringer i Konventionen. 
(J) Hver part (dvs. stat, der er medlem af Europarådet) kan være 
repræsenteret i Den Stående Komité ved en eller flere 
delegerede. Hver delegation har én stemme. EF udøver inden 
for sine kompetenceområder sin ret til at stemme med et antal 
stemmer, der svarer til antallet af EF-medlemsstater, der 
deltager i Konventionen; Det Europæiske Fællesskab udøver 
ikke sin stemmeret i de tilfælde, hvor de pågældende 
medlemslande udøver deres, og omvendt. [»Europæisk 
konvention om grænseoverskridende fjernsyn«, Europarådet, 
Strasbourg, 16. marts 1989, DH-MM(89) 1]. ØSU opfordrer kraftigt alle medlemsstaterne til at ratificere 
Konventionen så hurtigt som muligt. 
1.3.2. Som et led i EF-politikken i snævrere betydning 
lancerede man desuden på Rhodos-topmødet det audiovi­
suelle projekt »EUREKA«, og der er — ikke mindst takket 
være de argumenter, som ØSU har fremført — opnået 
enighed om direktivet om »Fjernsyn uden grænser« (2), 
som for nylig blev vedtaget i kølvandet på »Assises 
Européennes de 1'Audiovisuel« (»Europæisk Audiovisuel 
Konference«) i Paris, og som skal gennemføres inden 
oktober 1991. Direktivet indebærer om ikke en juridisk, så 
dog en politisk forpligtelse til at afsætte en stor del af 
sendetiden til europæisk producerede programmer (med 
undtagelse af nyheds- og sportsudsendelser). Det indehol­
der også retningslinjer for forbud mod pornografi, scener af 
umotiveret vold samt reklamer for cigaretter og andre 
tobaksvarer. I overensstemmelse med disse retningslinjer 
begrænses reklameindslag, så de ikke udgør mere end 15 % 
af den daglige programtid eller 20 % af sendetiden inden 
for en time; nyhedsudsendelser af under 30 minutters 
varighed må ikke afbrydes af kommercielle indslag, og 
større spillefilm må kun afbrydes 2 gange i løbet af de første 
90 minutter. Direktivet forhindrer ligeledes ethvert EF-land 
i at forbyde fjernsynsprogrammer fra et andet medlems­
land, såfremt disse opfylder bredt anerkendte krav om 
sømmelighed og programmeringsstandarder. 
Det er også værd at bemærke, at Jacques Delors under den 
»Audiovisuelle Konference« gav lovning på yderligere 250 
millioner ecu over de kommende fem år til fremme af 
europæisk forskning og samarbejde omkring europæisk 
fjernsynsproduktion og —teknologi. 
1.4. Der er derfor allerede blevet fastlagt et generelt 
udgangspunkt for den foreliggende udtalelse. For så vidt 
angår de kulturelle og sociale aspekter af mediepolitikken i 
Europa, er det nødvendigt at fremhæve endnu et par 
grundlæggende referencepunkter og ledemotiver. 
1.4.1. Som det blev fremhævet i den foregående 
udtalelse om fremstød på det kulturelle område og med 
henvisning til den definition, som UNESCO anvender, 
»kan kulturen betragtes som alle de åndelige, materielle, 
intellektuelle og følelsesmæssige faktorer, der karakteri­
serer et samfund eller en social gruppe« (3). 
1.4.2. Kulturen betragtes som en dynamisk, udviklende 
berigelse af hverdagen. Det Europæiske Fællesskabs 
dimension har bidraget og kan i betydeligt omfang fortsat 
bidrage hertil, ikke i form af en »kultursammenstykning«, 
(2) EFT nr. L 298 af 17. 10. 1989, s. 23. 
(3) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988, op. cit. pkt. 2.2. Det bør 
fremhæves, at dette er UNESCO's »Kultur-årti«. 
12. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/29 
men gennem den harmoni, som er grundlaget for den 
kulturelle mangfoldighed, gennem øget kontakt, sammen­
ligning og sammenblanding, og ved at man erkender både 
de forskellige kulturelle traditioner og de fælles, forenende 
principper, og således bevæger sig hen imod gensidig 
forståelse og udryddelse af fordomme mellem folkeslagene. 
Den europæiske »kulturmodel« er ikke en enkelt, isoleret 
model, og endnu mindre en »smeltedigel«, men derimod en 
pluralistisk, alsidig kultur. Den europæiske »kulturmodel« 
er ikke en »fæstning«, men et springbræt til andre kulturer, 
såvel i hele Fællesskabet som i verden som helhed. 
1.4.3. ØSU er af den opfattelse, at Det Europæiske 
Fællesskab har kompetence til at træffe foranstaltninger på 
kulturområdet. Fællesskabets kompetence er i henhold til 
EØF-Traktaten baseret på: 
— den frie bevægelighed for kulturelle goder og tjeneste­
ydelser (artiklerne 8A, 59 og 60), 
— den frie bevægelighed for arbejdstagere i kultursektoren 
(artikel 48-52), 
— forbedring af leve- og arbejdsvilkårene for arbejdstagere 
i kultursektoren (artikel 117-118), 
— forbedring af beskæftigelsesmulighederne for og uddan­
nelsen af arbejdstagere i kultursektoren, navnlig 
gennem Den Europæiske Socialfond (artikel 123-128), 
— fremme af en harmonisk udvikling af Fællesskabet som 
helhed samt styrkelse af den sociale samhørighed, 
herunder fremme af kulturelle aktiviteter og jobskabel­
sen inden for den kulturelle sektor i alle Fællesskabets 
regioner (artikel 130 A-E), 
— skabelsen af stadig snævrere samhørighed mellem de 
europæiske folk (præamblen), hvilket også omfatter 
stærkere kulturelle bånd. 
1.5. Efterhånden som vi nærmer os skabelsen af et 
»Borgernes Europa«, bør det være en højtprioriteret EF-
målsætning, at alle får bedre adgang til medlemsstaternes 
kulturelle ressourcer (*). En egentlig europæisk audiovisuel 
politik er en væsentlig og integreret del af sådant et 
europæisk »kulturelt område« med alle de dermed 
forbundne samfundsmæssige spørgsmål vedrørende bor­
gernes rettigheder, forbrugernes behov og arbejdsmarkeds­
forhold, herunder uddannelse og ansættelsesvilkår. I de 
følgende to kapitler behandles nogle af de vigtigste 
udfordringer, der vil dukke op. 
(!) Jf. »Kommissionens arbejdsprogram 1989«, side 74-76: 
»Kultur og den audiovisuelle industri«. 2. Kulturelle aspekter af mediepolitikken 
2.1. Fjernsynet som et kulturelt og pædagogisk instru­
ment 
Man kan ikke sige, at fjernsyn er udelukkende godt eller 
dårligt; det afhænger af, hvordan det bruges. Til dets 
indførelse og udbredelse har der lige fra starten været 
knyttet mange forhåbninger og betænkeligheder på det 
kulturelle, uddannelses- og oplysningsmæssige område 
samt dets betydning for fritiden. 
2.1.1. Fjernsynet har allerede gjort politik, kultur og 
uddannelse mere demokratisk og tilgængeligt, således at 
folk har fået lejlighed til at deltage aktivt heri og danne sig 
meninger. Det er i dag muligt for praktisk taget alle via 
mediet at skaffe sig en lang række og stigende andel 
tjenesteydelser og informationer inden for hjemmets fire 
vægge, ligesom de kan deltage i interaktivt TV, program­
mer med seeropkald, seerkommentarer osv. Dette betyder 
bl.a.: 
— for mennesker, der ikke kan forlade hjemmet: større 
kontakt med omverdenen og mindre ensomhed, 
— for mennesker med natarbejde: tilsvarende kontakt 
med det »daglige« liv, 
— for børnene: underholdning, fortællinger, uddannelses­
programmer og indlæring i et omfang, som langt 
overstiger det, de kan opleve direkte, 
— for mennesker på landet: et vindue mod verden og 
kontakt med den moderne udvikling, 
— for de trætte: underholdning, afslapning og genvindelse 
af kræfterne efter dagens arbejde, 
— for de nysgerrige: muligheden for at udvælge alle 
former for information, 
— for de videbegærlige: videreuddannelsestilbud af enhver 
art, såsom åbne undervisningsprogrammer, frem­
medsprog, andre kulturer, nye teknologier, osv., 
— for vandrende arbejdstagere og etniske mindretal: hjælp 
dels til at blive integreret, dels til at bevare båndene til 
deres oprindelseslande og deres traditioner, 
— for alle: information, kultur og underholdning, idet 
fjernsynet ideelt set tilbyder verdensomspændende 
information og viden, der sætter folk i stand til at 
deltage i og diskutere aktuelle, vigtige problemer såsom 
miljøbeskyttelse, ressourceknaphed, befolkningstil­
vækst, nye sygdomme, teknikkens farer, gen-teknologi 
osv. 
2.1.2. Fjernsynet og dets brug har dog ikke kun positive, 
men også mange negative sider: 
— Den menneskelige kommunikation kan blive forringet 
og har tilbøjelighed til at blive erstattet af teknisk 
kommunikation. Fjernsynet dulmer ensomheden, men 
kan samtidig fostre den. 
Nr. C 62/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
— Familieliv og fællesskab kan lide herunder. 
— Verden kan opleves på anden hånd. Den direkte, 
sanselige oplevelse kan blive formindsket, i visse 
tilfælde i en sådan grad, at børn (og ikke kun børn) ikke 
er i stand til at skelne mellem virkeligheden og den 
visuelle gengivelse. 
— Fjernsynet kan få seerne til at læse, omend mange 
gængse programmer dog også har medført tab af 
læsefærdighed, især blandt de unge, hvilket måske kan 
føre til større analfabetisme (omvendt forøger læsefær­
dighed børns evne til at forstå fjernsynsprogrammer). 
— Børns og unges moralske og etiske udvikling trues af 
meningsløs fremvisning af sex og vold i fjernsynet og (på 
det seneste) især på videofilm. 
— Folk bliver lettere at manipulere med, når de ikke har 
nogen mulighed for at checke, om den information, som 
fjernsynet giver dem, er korrekt. Eksempelvis er de fleste 
menneskers kendskab til politik udelukkende baseret på 
fjernsynsindtryk; reklamer kan ligeledes bruges til 
manipulation. 
— Mediernes virkelighed er en fortolket virkelighed, der 
ofte tilstræber at give den størst mulige underholdnings-
eller sensationsværdi. 
Folk fascineres af denne præsentationsform, og det sikrer 
mediekonsortiernes kommercielle succes. 
Magten over medierne, der påvirker eller endog former 
vore meninger, risikerer at blive koncentreret på stadigt 
færre kommercielle hænder. Man må indføre et mere 
ansvarligt og demokratisk system for at modvirke denne 
tendens. Målet for den videre udvikling må være, at alle får 
lige muligheder, at borgerne og forbrugerne deltager, samt 
at mindretallenes rettigheder respekteres. 
2.1.3. Dette rejser uvægerligt følgende spørgsmål: 
— Hvem skal afgøre, hvad der er — og ikke er — i 
offentlighedens interesse ? 
— Hvilke kriterier skal man fastsætte som retningslinjer ? 
— Over for hvem skal en regulerende myndighed være 
ansvarlig ? 
— Hvordan kan standarderne være anvendelige og 
effektive på tværs af grænserne ? 
ØSU foregiver ikke at have alle svarene på disse spørgsmål. 
Det bemærker ikke desto mindre, at Europarådets 
»Stående Komité« for grænseoverskridende fjernsyn (jf. 
punkt 1.3.1) er et velkomment skridt i den rigtige retning. 
På baggrund af de revolutionerende teknologiske frem­
skridt inden for kommerciel radiospredning via satellit eller kabel er sådanne officielle bestræbelser på internationalt 
samarbejde om oprettelsen af standarder vigtige, men dog 
relative. Til syvende og sidst vil meget afhænge af det 
individuelle ansvar og »forbrugerens« evne til at vælge og 
om nødvendigt »slukke«. På samme måde må forældre og 
samfundet ligeledes bære deres ansvar med større omsorg 
og styrke. Det nylige franske direktiv vedrørende Det 
Øverste Råd for Audiovisuelle Anliggender samt beskyttel­
sen af børn og unge ved tilrettelæggelsen af programmer, 
som sendes af offentlige eller private fjernsynsstationer, er i 
denne sammenhæng nyttigt som reference og retningslinje. 
Det er derfor klart, at det ved siden af og som et supplement 
til oprettelsen af officielle standarder er nødvendigt at 
opdrage forbrugeren og sikre større valgmuligheder og 
forbrugerbevidsthed gennem oplysning og deltagelse, både 
hvad angår de regulerende instansers oprettelse, sammen­
sætning og ansvarlighed og med hensyn til tilkendegivelse 
af seernes præferencer (flertal og mindretal) generelt. 
Pressefriheden og en friere adgang til information er også af 
grundlæggende betydning med henblik på at sikre 
forbrugerbevidstheden, valgmulighederne og mangfoldig­
heden af meninger. 
2.2. Bevarelse og udvikling af den europæiske kulturarv 
2.2.1. Samfundet som helhed, herunder politiske, 
arbejdsmarkedsmæssige og økonomiske grupper samt en 
voksende del af offentligheden, er bekymret over, at de 
amerikanske programmer opnår en stadigt større andel af 
det europæiske fjernsynsmarked — i visse tilfælde ved at 
praktisere »kommerciel dumping«. Man er med rette 
bekymret for, at resultatet vil blive et tab af kulturel 
identitet og mangfoldighed i de europæiske lande og 
regioner. 
2.2.2. Inden år 2000 vil antallet af programmer, som 
vises i europæisk fjernsyn, praktisk talt være fordoblet som 
følge af nye distributionsnet og større teknisk rækkevidde. 
Den mest nærliggende og hurtigste løsning ville være at 
importere eller sende billige amerikanske, japanske eller 
andre programmer. ØSU vil gerne endnu engang understre­
ge, at et kvalitativt alternativ vil være at støtte det store 
udbud af europæisk producerede programmer positivt, 
f.eks. ved hjælp af en minimumsprocentdel af »europæisk« 
sendetid, fleksible kvoteordninger, anvendelse af »kvalita­
tive« evalueringsteknikker baseret på seernes meninger 
samt tilskyndelser af skattemæssig art for grænseoverskri­
dende programproduktion. 
Det er tillige vigtigt at benytte de bedste sendetider til at 
transmittere programmer af højere kulturel værdi. 
2.2.3. De europæiske lande er under alle omstændighe­
der nødt til at forstærke samarbejdet på alle mulige 
12. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/31 
niveauer, således at man kan udveksle, producere og co-
producere flere programmer. Der blev opnået fremgang og 
samarbejde på dette område i løbet af Det Europæiske 
Film- og Fjernsynsår (jf. punkt 1.3). På grundlag af de 
eksisterende — hovedsagelig individuelle—pilotprojekter, 
bør man måske i overensstemmelse hermed indføre en mere 
omfattende og-konkret ordning med sponsorvirksomhed 
for europæisk film, med henblik på at fremme og styrke den 
europæiske film- og fjernsynsproduktion. Man kunne også 
oprette en særlig EF-fond med det formål at anspore 
producenter og drejebogsforfattere, der arbejder på 
freelancebasis. Man bør ligeledes støtte tværnationale co-
produktioner, som f.eks. kan være lokale programmer, der 
henvender sig til flersprogede områder. Alle disse initiativer 
bør klart belyse de rent kulturelle — og ikke kun de 
kommercielle — fordele, som vil opstå. 
2.2.4. Bortset fra de gunstige følger for arbejdsmarkedet 
er opbygningen og styrkelsen af europæiske programindu­
strier nødvendig, hvis Europas kulturelle mangfoldighed 
virkelig skal afspejles i tv-udsendelserne. 
Man går almindeligvis ud fra, at der i de fleste europæiske 
lande vil opstå en situation, hvor offentlige eller statsejede 
fjernsynsselskaber eksisterer side om side med private og 
kommercielle fjernsynsselskaber. Man må give de offent­
lige fjernsynsselskaber alle de fornødne ressourcer og sikre 
dem fri bevægelighed samt fri adgang til alle medlemssta­
terne, således at de kan konkurrere med de private 
fjernsynsstationer og — enten i form af egenproduktioner 
eller co-produktioner — tilfredsstille seernes behov for 
fjernsynsudsendelser af høj kvalitet. Hvis offentlige eller 
statslige sendestationer efterhånden kun koncentrerer sig 
om underholdningsudsendelser, fordi de formoder, at det 
er det, det store publikum vil have, forråder man ideen med 
radiospredning som en offentlig service og svigter de 
grupper af seere, som er interesserede i mere intellektuelle 
programmer (hvad enten det drejer sig om et flertal eller et 
mindretal). 
Desuden bør radiospredningen afspejle den europæiske 
kulturs mangfoldighed og må derfor indeholde et bredt 
udbud af systemer og programmer, der dækker alle de 
europæiske lande, inklusive de lande, som er medlemmer af 
Europarådet og EFTA, samt de østeuropæiske lande. 
Der må ligeledes tages hensyn til behovene hos de etniske 
minoriteter, som lever i EF-lande ved at hjælpe dem med at 
bevare deres sprog og kultur samt sikre, at de deltager og 
integreres i det samfund, de lever i. Fjernsynet kan ligeledes 
have væsentlig indflydelse på bevarelsen af regionale sprog 
og dialekter. 2.3. Kulturfremmende foranstaltninger i de europæiske 
regioner 
2.3.1. Man kan ikke fremme den regionale kultur 
(navnlig live-opførelser) i Europa, uden at der er politisk 
vilje hertil, og de nødvendige offentlige midler stilles til 
rådighed. Der må ydes støtte på europæisk niveau som et 
supplement til den nationale bistand, således at der kan 
pustes liv i den regionale kultur og dens mangfoldighed. 
2.3.2. I den audiovisuelle sektor kan de medie-work­
shops, som man har i Det Forenede Kongerige, bruges som 
model. Sådanne workshops har vist, at lokale og oprinde­
ligt beskedne projekter kan få fornyende og kreativ 
indvirkning på en hel film- og fjernsynsproduktion i et 
land, og endda få endnu større rækkevidde. Medie­
workshops og åbne kanaler er interessante, ikke bare på 
grund af de ukonventionelle programmer, der produceres, 
men også fordi de har en meget reflekterende, praktisk og 
teoretisk måde at give sig i kast med de nye medier på. 
Det engagerede arbejde, som de ikke-kommercielle lokale 
sendere i Europa udfører, fortjener også at få mere 
opmærksomhed og støtte, da det, at man i medlemsstaterne 
får kendskab til hinandens alternative medieprojekter, er 
en form for »europæisering nedenfra«. 
2.3.3. Et andet vigtigt aspekt af de kulturfremmende 
foranstaltninger i regionerne er, at nogle lande nu tillægger 
kulturen som helhed en betydelig større vægt, hvilket kan 
ses af antallet af udstillinger, festivaller, nye museumsbyg­
ninger, teateropførelser og musikbegivenheder af enhver 
slags. Det er derfor vigtigt at decentralisere og drage 
behørig omsorg for det kulturelle samarbejde mellem 
europæiske regioner, der er tæt sammenknyttede af 
historiske, sproglige eller andre kulturelle bånd. Udveks­
lingen af kunstnere og andre kreative personer fra så mange 
områder som muligt kan også være berigende og føre til, at 
man går et skridt videre i det kulturelle samarbejde (f.eks. 
med et udvekslingsprogram af typen »ERASMUS« eller 
»LINGUA« for studerende og arbejdstagere i kultursekto­
ren). 
2.3.4. Kunstnere og videnskabsmænd i hele Europa har 
med rette kæmpet imod erhvervslivets tendens til i stadig 
stigende grad at stjæle kunstneriske og videnskabelige 
arbejder og misbruge dem i reklameøjemed. Publikum har 
ret til at se deres arbejder i deres helhed — fremfor alt uden 
konstant at blive afbrudt af reklameindslag. ØSU vil gerne 
endnu en gang understrege, at der er behov for en 
hensigtsmæssig begrænsning af denne type reklamer. 
Nr. C 62/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
2.4. Fjernsynet: ændringer i fritidsmønsteret tilbyde programmer på flere sprog, 
2.4.1. De europæiske borgere får mere og mere fritid. 
Der er dog forskel på, hvordan de forskellige grupper 
bruger deres fritid. Eftersom fjernsynet er en betydnings­
fuld og billig fritidsaktivitet, spiller det en vigtig rolle for de 
ældre, de arbejdsløse og lavindkomstgrupperne. Det er 
faktisk sådan, at fjernsynet er den mest almindelige 
fritidsbeskæftigelse i Europa. Generelt set er der dog 
mindre end 50 % af den voksne befolkning, der ser fjernsyn 
på samme tid, undtagen når der f.eks. vises Olympiske Lege 
eller vigtige fodboldkampe eller i tilfælde af aktuelle 
begivenheder, som er af stor interesse for offentligheden. 
2.4.2. Man ved, at der ses lidt mere fjernsyn i hjem med 
kabel-tv som følge af det øgede antal programmer. Der er 
blevet foretaget meget få undersøgelser af virkningerne af 
øget fjernsynsforbrug i de tilfælde, hvor der tilbydes nye 
programmer (det giver sig hovedsagelig udslag i et øget 
forbrug hos børnene om morgenen, midt på dagen og om 
eftermiddagen). 
2.4.3. Det viser sig, at fjernsynet bruges mindst af de 
unge. De kan lide at bruge deres fritid på en fleksibel måde 
uden at være bundet til et bestemt sted og foretrækker 
følgelig transportable radioer, båndspillere og videoudstyr. 
2.4.4. Den måde, hvorpå borgerne i Fællesskabet bruger 
deres fritid, varierer så meget fra medlemsstat til medlems­
stat, at det er umuligt at foretage en klar vurdering. Man 
skønner imidlertid, at fjernsynsforbruget i de forskellige 
medlemsstater gradvist vil blive udlignet. Man forventer 
navnlig en betydelig stigning i fjernsynsforbruget i de 
medlemsstater, hvor forbruget på nuværende tidspunkt 
ligger under gennemsnittet. Det anslås, at fjernsynsforbru­
get maksimalt vil stige med 15 % i gennemsnit frem til år 
2000, således at det gennemsnitlige forbrug da vil komme 
til at ligge på omkring 2 Vi timer om dagen. — udsende »lingua franca«-programmer. 
2.5.2.1. Programmer, der er afpasset efter bestemte 
sprogområder, laves som co-produktioner mellem radio-
spredningsselskaber i nabolande, hvor man taler samme 
sprog (f.eks. arbejder tysk tv-2, det østrigske fjernsyn og de 
schweiziske radiospredningsmyndigheder sammen om at 
producere programmer for de tysksprogede områder). En 
lignende ordning findes i de fransksprogede områder. Den 
eneste ulempe ved sådanne programmer er, at de udelukker 
andre sprogområder, for ikke at tale om sproglige 
mindretalsgrupper. 
2.5.2.2. Grænseoverskridende fjernsynsprogrammer, 
der tilbydes på mere end ét sprog, er en mere fornuftig 
løsning. Her produceres det autentiske programmateriale i 
et land og udsendes på originalsproget i de øvrige lande, der 
så synkroniserer eller tekster det på deres eget sprog. Til 
trods for at der anvendes forskellige sprog, bevares hele 
programindholdet og derved overensstemmelsen med det 
viste billede. 
Alligevel er der til trods for optagelsernes høje kvalitet 
specifikke ulemper ved både synkronisering og tekstning. 
2.5.2.3. Med »lingua franca«-programmer menes der 
kommercielle programmer, der udsendes på engelsk. Da 
engelsk efterhånden er blevet et kommunikationssprog, der 
forstås af mange mennesker, kan man sende engelsksproge­
de udsendelser på et vist niveau i hele Europa. Når der er 
tale om sport og musik, dvs. programmer, der ikke har 
speciel tilknytning til en bestemt kultur eller en sproglig 
forståelse, er der ingen problemer; når man derimod prøver 
at udvide kulturelle og sproglige horisonter, viser denne 
løsning sig som regel at være direkte uegnet på grund af det 
benyttede sprogs ekstremt lave niveau. Man må være 
særdeles opmærksom på dette for at undgå en forarmelse af 
de europæiske sprog. 
2.5. Bedre kendskab til sprog 
2.5.1. Man bør påskønne enhver form for program, der 
tager sigte på at hjælpe børn, unge og voksne til at lære 
sprog. Ved at fremme oversættelsen af værker gør man den 
europæiske litteratur tilgængelig for et større publikum. 
Adgangen til så mange forskellige sprog inden for Europa, 
som den europæiske mediepolitik og de fortsatte frem­
skridt med kabel-tv bør tilvejebringe, vil også være en kilde 
til kulturel berigelse for seerne. 
2.5.2. Sprogbarriererne er en væsentlig hindring for en 
international medieproduktion. For et grænseoverskriden­
de fjernsyn er der dog tre forskellige måder at gribe dette 
problem an på, idet man kan: 
— lave programmer for bestemte sprogområder, 2.6. Dialog med den øvrige verden gennem de audiovi­
suelle medier 
2.6.1. Det må ikke glemmes, at arten og vægten af 
problemer i forbindelse med Øst-Vest-dialogen adskiller 
sig fra dem, der gør sig gældende for Nord-Syd-dialogens 
vedkommende. 
2.6.2. I lyset af den seneste tids begivenheder i 
Østeuropa må det erkendes, at radioens og fjernsynets rolle 
i Øst-Vest-dialogen er af helt afgørende karakter; man må 
leve op til det hermed forbundne ansvar. 
12. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/33 
Programmer, der sendes direkte via satellit, kræver et 
passende modtagelsesudstyr. De østeuropæiske lande råder 
endnu ikke over en sådan infrastruktur. 
Da østbloklandene nu i stadigt stigende omfang åbner deres 
døre op for Vesten, og der finder meget omfattende 
kulturelle udvekslinger sted på mange områder, kan man 
dog forudse en ny udvikling i mediepolitikken. Der er 
faktisk allerede blevet sluttet aftaler på dette område 
mellem Europarådet, Ungarn og Polen. 
Den radiospredningsaftale, der i 1988 blev indgået mellem 
Forbundsrepublikken og Sovjetunionen, er det første skridt 
hen imod en lang række fremtidige Øst-Vest-aftaler. Denne 
aftale »har til formål at styrke udvekslingerne på radio- og 
fjernsynsområdet med henblik på at bidrage til en større 
gensidig forståelse«. Den aftale, som de østtyske og 
vesttyske fjernsynsmyndigheder har indgået med henblik 
på med jævne mellemrum at gå sammen om co-produktio-
ner, peger ligeledes i samme retning. Herved opstår der nye 
muligheder for at bekæmpe den afhængighed af amerikan­
ske programmer, som det vesteuropæiske fjernsyn lider 
under, og som kritiseres fra alle sider. 
2.6.3. For så vidt angår Nord-Syd-dialogen hersker der 
ingen tvivl om, at den kendetegnes af en informationsstrøm 
fra nord mod syd. EF-medlemsstaterne bør med henblik på 
gradvist at standse denne ensidige strøm og oprette en 
virkelig dialog snarest hjælpe tredjeverdenslandene — også 
gennem finansiel bistand — med at opbygge deres egne 
informationssystemer. For udviklingslandene er fjernsynet 
ikke primært vigtigt som underholdningsmedium, men 
som et instrument til formidling af undervisning, uddannel­
se og kultur. Udviklingslandene vil, hvis de udbygger deres 
egne fjernsynssystemer, bedre kunne tilbyde deres befolk­
ninger information om spørgsmål, der vedrører dem, og 
tillige kunne producere programmer til det europæiske 
marked. Indtil nu har programstrømmen været begrænset 
til hovedsagelig at omfatte billige tilbud fra Nord til Syd, da 
udviklingslandene for øjeblikket ikke har råd til mere. Man 
må arbejde for at etablere en strøm, der går i begge 
retninger, idet det ligeledes bør tages i betragtning, at dette 
vil bidrage til at udvide de europæiske horisonter og berige 
den europæiske kultur. 
Gennem medieudviklingsprojekter og vidtrækkende, gene­
relle støtteforanstaltninger (f.eks. gennem organisationer 
som UNESCO og gennem Kulturfonden i Lomé IV) kan vi 
som en slags hjælp til selvhjælp bistå udviklingslandene i 
Syden med at skabe deres egen programproduktion. Disse 
lande får så mulighed for at deltage i det internationale net 
af kulturudvekslinger; det ville ligeledes blive muligt for 
dem at forme og styrke deres egen hverdag og samtidig 
bidrage til at tilnærme forskellige civilisationer. 2.7. Mediernes samt audiovisuelle monopolers magt og 
deres eventuelle misbrug 
2.7.1. Alle kommunikationsmidler har indtil nu haft en 
traditionel infrastrukturfunktion, men i dag er information 
og kommunikation i sig selv blevet en handelsvare. Det er 
derfor ikke forbavsende, at en koncern, der handler med 
hardware, også begynder at interessere sig for software­
markedet. 
2.7.2. Det er ikke de kulturelle eller kunstneriske behov, 
der har sat gang i udviklingen af nye medier. Men da de 
elektroniske medier har betydelig indflydelse på form og 
indhold i vor bevidsthed og kulturelle liv, er mediekongerne 
i stand til at udøve en hidtil ukendt indflydelse på den 
offentlige kulturs beskaffenhed. Skabelsen af europæiske 
mediegiganter er præget af en tendens til globalisering, 
indbyrdes afhængighed og oprettelse af koncerner med 
mangeartede aktiviteter. En stor rækkevidde, dvs. interna­
tionale markeder, er derfor en vigtig forudsætning for det 
reklamefinansierede fjernsyns rentabilitet. 
2.7.3. Imidlertid udgør denne generelle udvikling en 
trussel mod de enkelte europæiske landes kulturelle 
særpræg. Kommunikation og individuelle kulturer er 
meget følsomme områder, som ikke bør overlades til de 
internationale mediekoncerner. For mange mennesker 
synes internationale, fælleseuropæiske fjernsynsprogram­
mer at være et afgørende skridt hen imod grov kommercia­
lisme og tab af kulturel identitet. Det er derfor nødvendigt 
at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger for at undgå 
monopoldannelser og føre kontrol med fusioner. 
2.7.4. I de tilfælde, hvor der er tale om kommercielt eller 
reklamefinansieret fjernsyn, finder produktionen af pro­
grammer bestemt for de store markeder naturligvis sted på 
grundlag af rent økonomiske overvejelser. Sådanne 
overvejelser fører desuden til rationaliseringer i arbejdsfor­
løbet og vil gradvist ændre mediearbejderens faglige profil. 
Denne udvikling kan kun imødegås ved, at man lægger 
vægt på en høj professionel standard og etik i medieverde­
nen. 
3. Sociale konsekvenser af mediepolitikken 
3.1. Arbejdsmarked og beskæftigelse 
3.1.1. De seneste års hurtige stigning i efterspørg­
sel og kapacitet inden for radiospredning i Fælles-
Nr. C 62/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
skabet (l), som navnlig skyldes det voksende antal kanaler, 
der kan modtages via satellitter og kabelnet, har ikke 
medført nogen bemærkelsesværdig forøgelse af den 
europæiske audiovisuelle produktion. På jobsiden tegner 
den audiovisuelle produktion i EF sig kun for 1,8 % af den 
samlede industribeskæftigelse og hører til blandt de 
»følsomme« industrisektorer, som vil skulle underkastes 
radikale strukturtilpasninger i tiden op til og efter 1992 (2). 
Der er et klart behov for relevante EF-statistikker over 
beskæftigelsen i den audiovisuelle sektor som helhed. Dette 
kunne være en opgave for det foreslåede Europæiske 
Beskæftigelsesobservatorium. 
3.1.2. Den samlede massemedieindustri i Europa — 
forlagsvirksomhed, presse, elektroniske medier, radio­
spredning, filmproduktion og -distribution — er allerede 
inde i en omvæltning, der er inspireret af den hurtige 
udvikling inden for teknologi og økonomisk omstrukture­
ring. Der er hele beskæftigelsesområder, som er forsvundet 
i kølvandet på udviklingen på områder som digitalisering, 
miniaturisering eller glasfiber- og satellittransmissioner (3). 
Arbejde, der hidtil er blevet udført af flere forskellige 
specialister, kræver nu kun én enkelt betjening. Udvik­
lingen inden for mekaniske optagelsesteknikker, fjernsyn, 
satellitter, videokassetter, kabelnet, grænseoverskridende 
fjernsyn osv. har uden tvivl også været en vigtig årsag til 
(*) Antallet af programtimer vurderes til 500 000 om året. På 
grundlag af flere vurderinger er der således tale om en 
fordobling i forhold til 1987, hvor der var 250 000 programti­
mer. Kilder: Television Task Force, Manchester 1988, Frost 
and Sullivan 1987, Prognos Basel 1988. 
(2) Employment in Europe 1989, EF-Kommissionen, GD V, s. 65. 
Omfanget af ordrer fra offentlige fjernsynstjenester til 
produktionsindustrien vil i 90'erne falde med skønsmæssigt 20-
40 %. Dette hul vil ikke blive udfyldt af de private 
fjernsynstjenester. Disse sender 33 % amerikanske produktio­
ner (de offentlige: 11 %), resten er andre indkøbte program­
mer, spillefilmsbeholdninger og genudsendelser. Hvis de 
overhovedet laver egenproduktioner, er disse en tredjedel 
billigere end hos de offentlige sendere (ifølge oplysninger fra 
produktionsfirmaer). 
(3) Den nye radiospredningspolitik har ført til følgende forhold: 
De 15 offentlige fjernsynstjenester i alle EF-landene vil fortsat 
være den største arbejdsgiver; de beskæftiger tilsammen 
85 000 medarbejdere i fjernsynssektoren. De 11 nye kanaler, 
som kun udsendes via satellit og kabel, giver derimod kun 
beskæftigelse til ca. 700 medarbejdere. De ti nationale 
kommercielle sendere i EF-landene, som vil kunne modtages 
via landjorden, beskæftiger tilsammen 6 000 arbejdstagere 
(ITV undtaget). Regelsaneringspolitikken har betydet, at der i 
EF er fremkommet i alt 21 nye fjernsynstjenester, som 
tilsammen har skabt 4 000 nye arbejdspladser (TF1 undtaget). nedgangen i de kunstneriske erhverv. Faktisk har den 
verdensomspændende elektroniske revolution ført til en 
støt nedgang i antallet af kunstnere, ledsaget af en stigning i 
ledighedstallet for dem, som fortsætter i erhvervet. Parallelt 
hermed breder der sig en ny generation af transnationale 
medieselskaber, som ofte er tilknyttet større koncerner 
uden for mediesektoren og dermed integrerede i disses 
fælles forretnings- og informationsstrategi. Samtidig har 
man i EF som helhed registreret en bemærkelsesværdig 
stigning i omfanget af »freelance«-aktiviteter i mediesekto­
ren (dvs. arbejdsforhold uden ansættelse, som regel for en 
række forskellige arbejdsgivere, ofte uden social sikring og 
i de fleste tilfælde baseret på individuelt indgåede 
aftaler (4). Det er uklart, om man kan anvende de nationale 
arbejdsretlige lovgivninger til at løse problemer i forbindel­
se med den skiftende beskæftigelsesstruktur i denne sektor. 
Det er et spørgsmål, som bør undersøges af de kompetente 
EF-myndigheder. 
3.1.3. Denne udvikling har sociale konsekvenser, som 
man naturligvis må påpege: 
— For det første vil den magtkoncentration, som er en 
følge af transnationale multimediekoncerner, kunne 
udgøre en alvorlig trussel mod markedsligevægten, 
informationsfriheden, den kulturelle mangfoldighed og 
de faglige standarder. ØSU opfordrer derfor kraftigt 
Kommissionen til at undersøge mulighederne for at 
fastsætte klarere grænser for »krydsende« ejerforhold 
og mediemonopoler, navnlig gennem foranstaltninger, 
der kræver gennemsigtighed for finansielle trans­
aktioner og fuld åbenhed omkring de samlede aktiepos­
ter. Desuden kan man oprette et »europæisk medieob­
servatorium«, der kan kontrollere og bremse sådanne 
økonomiske koncentrationer og bidrage til at fremme 
og sikre informationsfriheden og den kulturelle mang­
foldighed. 
— Der er også brug for EF-ledsageforanstaltninger og 
retningslinjer for at sikre alle journalister, arbejdstagere 
og ansatte i mediesektoren et minimum af beskyttelse 
med hensyn til faglige standarder og etik, redaktionel 
uafhængighed og fritagelse af samvittighedsgrunde, 
herunder bl.a. fortroligholdelse af kilder. (Journelister 
presses i stigende grad til at fravige den professionelle 
adfærd, enten for at tilfredsstille deres arbejdsgivers 
(4) Jf. »»Freelances«: a world wide survey«, Det Internationale 
Journalistforbund, Information nr. XXXVI, 1987/1988. 
12. 3. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 62/35 
reklame- eller oplagsmæssige interesser eller på grund 
af pres fra statens side.) i1) 
— Der er ligeledes behov for EF-instrumenter, der kan 
sikre, at de grundlæggende, aftalemæssige rettigheder 
og det sociale sikkerhedsnet bevares eller tilvejebringes, 
og at transnationale selskaber respekterer de eksisteren­
de erhvervede rettigheder og internationale arbejds-
konventioner. 
— Kommissionen bør straks drage omsorg for kontrollen 
med genbrug af optaget materiale og for den nye 
teknologis generelle følger for kunst og kunstnere. I 
erkendelse af, at lovgivningen vedrørende kulturarbej­
deres status, herunder navnlig kunstnere, i de fleste 
medlemsstater sakker agterud i forhold til de generelle 
fremskridt inden for teknologien, udviklingen i masse­
kommunikationsmedierne, den mekaniske reproduk­
tion af kunstnernes værker, bør der træffes hensigts­
mæssige foranstaltninger for at sikre, at industrierne i 
kultursektoren, som høster fordel af de teknologiske 
forandringer, og navnlig radio- og fjernsynsorganisatio-
ner samt virksomheder for mekanisk reproduktion, 
deltager aktivt i bestræbelserne på at opmuntre og 
stimulere kunstnerisk skabelse ved at betale royalties 
eller ved at bidrage med tilskud til produktionen af 
teateropførelser. 
3.2. Uddannelse og videreuddannelse 
3.2.1. ØSU ønsker endnu en gang at understrege, at det 
er tvingende nødvendigt at forbedre grund- og videreud­
dannelsen af både tekniske og kreative medarbejdere i 
medieindustrien med henblik på at sikre, at deres 
færdigheder er relevante i forhold til de fornødne nye 
standarder og de teknologier, som anvendes i den 
forbindelse. Det er væsentligt, at fagforeningerne får 
indflydelse på fastlæggelsen af uddannelsernes indhold. 
3.2.2. Kommissionen har allerede gennem Det Europæi­
ske Film- og Fjernsynsår og andre programmer iværksat 
konkrete foranstaltninger: 
— uddannelse af journalister og programproducere, 
— opbygning af et net for samarbejde mellem erhvervsud­
dannelses- og videreuddannelsescentre inden for denne 
sektor, 
— uddeling af stipendier til studier og forskningsarbejde, 
— uddannelse og videreuddannelse inden for billed- og 
lydteknik osv. 
(*) Oplysninger hentet fra en international undersøgelse foretaget 
af Det Internationale Journalistforbund. 3.2.3. ØSU vil gerne fremhæve behovet for at udarbejde 
vidtspændende uddannelsesprogrammer, der kan tilpasses 
medieindustriens skiftende behov. Man bør ligeledes belyse 
den rolle, Det Europæiske Center for Udvikling af 
Erhvervsuddannelse (CEDEFOP) kan få for udarbejdelsen 
af fælles »jobbeskrivelser« og »jobprofiler« som »reference­
ramme« for den gensidige anerkendelse af job i den 
europæiske mediesektor. 
3.3. Medindflydelse 
3.3.1. I alle disse forbindelser må der tages hensyn til den 
konstruktive rolle, som både arbejdstagere—der er direkte 
involverede i medieindustrien — og forbrugere — der er 
modtagere af de tilbudte tjenesteydelser — kan spille. 
Eftersom medierne udvikles og undergår gennemgribende 
teknologiske forandringer, vil aftalemæssige løsninger, der 
baseres på frie forhandlinger og hensigtsmæssig informa­
tion og konsultation og støttes af fundamentale sociale 
rettigheder, give de bedste muligheder for et harmonisk 
klima og forandringer med bred opbakning, hvilket er en 
forudsætning for, at den europæiske audiovisuelle industri 
på lang sigt kan tilpasse sig udviklingen og overleve. 
3.3.2. En så langsigtet anskuelse må ligeledes omfatte 
etableringen af snævrere bånd til de »ansvarlige« og 
»trofaste« seere, således at der skabes en følelse af reelt 
engagement i og tilknytningsforhold til de europæiske 
sendere og programmer. Det er kort sagt nødvendigt med 
en ny »social dialog« på kultur- og medieområdet, både på 
europæisk plan og på andre hensigtsmæssige niveauer, med 
henblik på at fremme en sund, moderne, økonomisk set 
levedygtig og socialt ansvarlig europæisk audiovisuel 
industri. 
4. Konklusioner 
For at medvirke til at skabe en sådan socialt ansvarlig, 
moderne europæisk audiovisuel industri — og her må det 
tages i betragtning, at skal massemediepolitikken være 
effektiv, må der på nationalt og EF-plan iværksættes 
finansielle, kredit- og skattemæssige foranstaltninger — 
ønsker ØSU at påpege og gøre EF-myndighederne op­
mærksomme på følgende punkter og forslag: 
4.1. Den Europæiske Konvention om Grænseoverskri­
dende Fjernsyn bør ratificeres af alle EF-medlemsstaterne 
så hurtigt som muligt. 
4.2. Offentligheden bør i mere udstrakt grad repræsen­
teres i normgivende organer og bringe de seerpræferencer 
til udtryk, som større valgmuligheder og en stærkere 
europæisk kulturbevidsthed skaber. 
Nr. C 62/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 3. 90 
4.3. Pressefrihed, ytringsfrihed og friere adgang til 
information er af afgørende betydning for at sikre denne 
bevidstgørelse, valgmulighederne og udsendelsernes mang­
foldighed. 
4.4. Man må anvende en vis procentdel af »europæisk 
sendetid«, baseret på kvoteordninger, kvalitative evalue­
ringsteknikker ud fra seertilkendegivelser og skattemæssige 
tilskyndelser, for at yde den store mangfoldighed af 
europæiske egenproduktioner positiv støtte. 
4.5. I alle EF-landene bør der gøres en .indsats for at 
fastlægge passende begrænsninger for reklamer og for at 
kontrollere deres kvalitet og indhold (det anbefales at 
gennemføre de procentbegrænsninger, som ligger i Rådets 
direktiv). Desuden bør man søge at få styr på afbrydelsen af 
kulturelt værdifulde programmer med reklamespots — 
navnlig ved at etablere en form for selv-disciplin. 
4.6. Der bør på grundlag af fondene for audiovisuel 
flersprogethed under »MEDIA« og Det Europæiske Film-
og Fjernsynsår oprettes en mere kapitalstærk og bredere 
anlagt EF-fond for at fremme europæiske eller grænseover­
skridende film og tv-produktioner og støtte lignende 
medieworkshops og kanaler, som er åbne for offentlig­
heden. 
4.7. Man bør ligeledes fremme lokale radiosprednings­
stationer og produktioner, som imødekommer behovene 
og den kulturelle baggrund hos de etniske minoriteter, der 
bor i EF, især ved at satse på integrerede programmer. 
4.8. Der er behov for ekstra støtte til programmer, der 
henvender sig til specifikke sprogområder, til produktion af 
programmer, som udsendes på mere end ét sprog, samt til 
»lingua franca«-programmer. 
4.9. Der må træffes hensigtsmæssige forholdsregler for 
at føre kontrol med fusioner og forebygge mediemonopo-
Bruxelles, den 20. december 1989 ler. Kommissionen bør fastlægge klarere grænser for 
krydsende ejerforhold og medie-monopoldannelse, navnlig 
gennem foranstaltninger, der kræver gennemsigtighed for 
finansielle transaktioner og fuld åbenhed omkring aktie­
poster. 
4.10. Der bør oprettes et europæisk medieobservato­
rium, der kan kontrollere og bremse sådanne økonomiske 
koncentrationer og bidrage til at fremme informationsfri­
heden, den kulturelle mangfoldighed samt lige uddannel­
ses- og beskæftigelsesmuligheder. 
4.11. Der er også brug for EF-ledsageforanstaltninger 
med henblik på at sikre alle journalister og ansatte i 
mediesektoren et minimum af beskyttelse med hensyn til 
faglige standarder, etik, redaktionel uafhængighed og 
samvittighedsfrihed. 
4.12. Der er ligeledes behov for EF-instrumenter for at 
sikre de grundlæggende kollektive overenskomstmæssige 
rettigheder og den sociale sikring af ansatte i mediesektoren 
og for at anspore transnationale selskaber til at respektere 
eksisterende erhvervede rettigheder og relevante internatio­
nale arbejdskonventioner. 
4.13. Det er meget vigtigt at inddrage de ansatte og deres 
fagforeningsrepræsentanter i fastlæggelsen af de nye 
medie-uddannelsesprogrammers indhold. 
4.14. Den »sociale dialog« må udvides til at omfatte 
kultur- og medieområdet, både på europæisk plan og på 
andre hensigtsmæssige niveauer, og både de ansatte i 
kultursektoren og offentligheden bør deltage. 
4.15. Kommissionen bør tilvejebringe EF-statistikker 
for beskæftigelsen i den kulturelle og audiovisuelle sektor. 
4.16. ØSU opfordrer Kommissionen og andre EF-
institutioner og -organer til at overveje disse forslag og 
følge dem op med passende foranstaltninger og initiativer. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg