23. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/23 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Meddelelse fra Kommissionen om stålpolitikken 
Forslag til Rådets afgørelse om et bidrag til Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab over Fælles­
skabernes almindelige budget med henblik på finansiering af sociale foranstaltninger i forbin­
delse med strukturomlægningen inden for jern- og stålindustrien 
KOM(88) 343 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 16. juni 1988) 
(88/C 194/03) 
I 
Stålpolitikken 
1. Indledning 
Rådet (industrianliggender skal på samlingen den 24. juni 1988 tage stilling til en eventuel 
ordning for stålmarkedet fra 1. juli 1988. Det vil i den anledning være formålstjenligt at minde 
om baggrunden for stålpolitikken i lyset af Rådets konklusioner fra 29. og 30. oktober 1985. 
Under den samling besluttede Rådet, at stålmarkedet gradvis skulle liberaliseres i løbet af en 
overgangsperiode på højst to til tre år. Anvendelsesområdet for det kvotesystem, der blev 
indført i 1980 på grundlag af EKSF-Traktatens artikel 58, blev derefter gradvis begrænset 
gennem liberaliseringen af armeringsstål (gruppe V) og beklædte plader, bortset fra galvanise­
rede plader (gruppe Id) pr. 1. januar 1986, galvaniserede plader i gruppe Ic pr. 1. januar 1987 
samt valstråd (gruppe IV) og handelsstål (gruppe VI) pr. 1. januar 1988. 
Kvotesystemet, som Rådet afgav samstemmende udtalelse om (l) den 22. december 1987 for en 
periode på seks måneder (indtil 30. juni 1988), dækker således nu kun flade produkter i gruppe 
la (varmtvalsede bredbånd), Ib (koldtvalsede plader) og II (svære plader), samt svære profiler 
(gruppe III). Rådet har endvidere overvejet muligheden af at forlænge systemet indtil udgangen 
af 1990 for så vidt angår gruppe II og III, forudsat at Kommissionen senest den 10. juni 1988 
får tilsagn om lukning svarende til mindst 75 % af den af Kommissionen skønnede overkapa­
citet. For produkter i gruppe I, hvor Kommissionen ikke længere mente, at betingelserne i 
EKSF-Traktatens artikel 58 var opfyldt, har Rådet erklæret sig rede til at godkende et even­
tuelt forslag fra Kommissionen om at forlænge systemet ud over den 30. juni 1988, forudsat at 
der gives tilsagn om lukninger inden for gruppe la svarende til en produktionskapacitet på 
mindst 7,5 mio tons. 
2. Markedssituationen i de grupper, der stadig er omfattet af kvoteordningen 
2.1. Ifølge bestemmelserne i EKSF-Traktatens artikel 58 indfører Kommissionen et kvote­
system, når Fællesskabet som følge af en nedgang i efterspørgslen befinder sig i en åbenbar 
kriseperiode, som de i artikel 57 omhandlede aktionsmuligheder ikke kan afhjælpe. Selv om 
Kommissionen på dette område inden for visse grænser kan udøve et skøn, er det først 
(') I overensstemmelse med Kommissionens forslag (dok. KOM(87) 640 om ændring af dok. KOM(87) 
388). 
Nr. C 194/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 88 
og fremmest efterspørgslen, der er afgørende for, om der indføres eller opretholdes et 
kvotesystem. 
For de fire poduktgrupper, der i første halvår af 1988 var dækket af kvoteordningen 
(beslutning nr. 194/88/EKSF af 6. januar 1988), har produktionen udviklet sig som 
angivet nedenfor; det skal bemærkes, at det var i 1980, det blev fastslået, der var tale om 
en åbenbar krisesituation, medens 1979 var præget af højkonjunktur. 
Produkt (') 
la: Bredbånd og bånd 
heraf: bredbånd 
Ib: Koldtvalsede plader 
II: Plader ex kvarto og universalstål 
III: Svære profiler (bortset fra spunsjern 
og spormateriel) Produktion i 1 000 ton for EØF-9 
1979 
55 099 
49 792 
28 980 
10 191 
6 497 1980 
50 100 
45 760 
26 193 
9 724 
6 389 1986 
51 323 
49 422 
26 864 
8 141 
5 152 1987 
(foreløbige tal) 
53 480 
51 724 
28 156 
7 843 
5 302 
(') Der er tale om valseværkernes produktion for de enkelte grupper, og derfor omfatter gruppe la også produkter for­
arbejdet til Ib — den produktion, der rent faktisk er omfattet af kvoteordningen, er således mindre end den her 
anførte. 
2.2. Produktionsudviklingen i gruppe la og Ib viser, at man ikke kan påberåbe sig en nedgang i 
efterspørgslen, da produktionen i 1987 var langt større end i 1980. Kommissionen har 
således kunnet konstatere, at der efter en tøvende konjunktur i begyndelsen af 1987 er 
sket en styrkelse af efterspørgslen både internt (navnlig hidrørende fra bilindustrien, der 
fortsat oplever et rekordhøjt produktionsniveau) og eksternt (eksportefterspørgsel fra 
andre områder end USA). Samtidig med denne udvikling er der sket en jævn prisstigning, 
selv på eksportmarkederne og til trods for dollarens kursfald. 
Som følge af de gennemførte kapacitetsnedskæringer steg den gennemsnitlige udnyttelses­
grad for produktionskapaciteten i gruppe la til 77 °/o i 1987 og oversteg således endog 
udnyttelsesgraden i højkonjunkturåret 1979, hvor den lå på 70 %. De 77 % er et gennem­
snitstal, idet udnyttelsesgraden i visse virksomheder er langt større. Som bekendt påstod 
visse stålfabrikanter allerede under de tre vismænds undersøgelse i slutningen af 1987, at 
deres kapacitet blev udnyttet fuldt ud. Dertil kommer, at hvis Kommissionen accepterer 
visse virksomheders kapacitetstal, der ligger under de tal, som Kommissionen har lagt sig 
fast på, så vil dette gennemsnit komme til at ligge endnu højere. 
Alle disponible indikatorer tyder på, at den gunstige situation vil fortsætte i 1988. 
2.3. Samtlige virksomheder, med undtagelse af én, der udøver aktiviteter i alle de her omhand­
lede fire produktgrupper, opnår overskud i gruppe I, hvorimod flere virksomheder 
indrømmer, at de kører med tab inden for gruppe II eller III. I modsætning til, hvad der er 
tilfældet i gruppe I, har forbedringen af markedssituationen for sidstnævnte produkter kun 
givet sig udslag i prisforhøjelser. Situationen i disse grupper er i øvrigt fortsat karakteriseret 
ved en udnyttelsesgrad på under 60 %, hvilket viser, at strukturomlægningsprocessen ikke 
er forløbet tilfredsstillende, og at de kapacitetsnedskæringer, som Kommissionen og Rådet 
har anmodet om, er mere påtrængende end nogensinde. 
3. Kapacitetsnedskæringer 
De krav om lukninger, som Kommissionen og Rådet har stillet som betingelse for en eventuel 
forlængelse af kvoteordningen ud over den 30. juni 1988, kan sammenfattes således: der skal 
gives tilsagn om lukning af henholdsvis 7,5 mio tons i gruppe I, 4,4 mio tons i gruppe II og 
23. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/25 
2,5 (') mio tons i gruppe III (for de to sidstnævnte gruppers vedkommende svarer tallene til 
75 % af overskudskapaciteten, såfremt man går ud fra det laveste måltal i de generelle mål). 
Denne kapacitetsnedskæring skal udelukkende fremkomme gennem lukninger af valseværker, 
dvs. at de indirekte virkninger, som lukning af anlæg i den flydende fase eventuelt måtte have 
på valseværkernes maksimale produktionskapacitet, ikke tages i betragtning i forbindelse med 
de lukningsmål, der blev fastsat den 22. december 1987. Det må konstateres, at der ved fristens 
udløb den 10. juni 1988 ikke var tale om lukninger i det anførte omfang. Dette er således en 
understregning af, at industrien ikke i tilstrækkelig grad har udnyttet overgangsperioden til at 
fuldende strukturomlægningen. 
a) Hvad angår gruppe I har industrien ikke gjort nogen særlig indsats for at samordne luknin­
gerne, og den synes således implicit at være enig med Kommissionen og de tre vismænd i, at 
der ikke for øjeblikket eksisterer nogen krise. 
b) Med hensyn til gruppe II har industriens indsats ført til tilsagn om lukninger svarende til ca. 
1,5 mio tons. 
Resultatet ligger således i denne gruppe langt under det mål, der blev fastsat som forhånds­
betingelse for at videreføre kvotesystemet. 
c) Hvad angår gruppe III har industriens indsats ført til tilsagn om lukninger svarende til 2,1 
mio tons, idet der dog for de 1,3 mio tons vedkommende ikke er tale om tilstrækkelig 
bindende tilsagn. 
Heller ikke her er betingelsen for at videreføre kvotesystemet således blevet opfyldt. 
4. Foreslåede foranstaltninger 
Det bør bemærkes, at Paris-Traktaten er baseret på princippet om fri konkurrence på 
markedet, idet dette anses for den normale situation, og at Kommissionen i henhold til denne 
traktats artikel 5 kun skal gribe direkte ind i produktionen, når omstændighederne kræver det; 
i henhold til artikel 57 i Traktaten skal Kommissionen fortrinsvis benytte indirekte virkemidler, 
navnlig indgreb med hensyn til priser og handelspolitik. Traktaten bestemmer endvidere, at der 
skal herske normale konkurrenceforhold. 
Desuden må der tages hensyn til, at gennemførelsen af det indre marked i 1992 er et afgørende 
mål, også for stålmarkedet. Forberedelsen af det indre marked i 1992 kræver en radikal 
ændring af virksomhedernes strategi, der endnu alt for ofte bærer præg af, at der på markeds­
området tænkes i nationale baner. 
Som nævnt ovenfor er der sket en bedring af stålmarkedet, navnlig for så vidt angår gruppe I, 
og de vanskeligheder, som stålsektoren har oplevet de seneste år, er således blevet væsentlig 
mindre. Virksomhedernes resultater har udviklet sig i positiv retning, således at visse af dem i 
1988 overstiger den bruttofortjeneste på 13,5 %, som Kommissionen har opstillet som krite­
rium for en virksomheds levedygtighed. 
Stålindustrien har givet tilsagn om at ville gennemføre en række væsentlige strukturomlæg-
ningsforanstaltninger vedrørende den flydende fase og rationalisering af produktionen. Disse 
foranstaltninger er imidlertid ofte blevet truffet for sent og bør fremskyndes for at føre til en 
mere mærkbar forøgelse af produktiviteten. 
Det må konstateres, at verdensmarkedet, til trods for en vis bedring af konjunkturerne, fortsat 
er præget dels af en meget betydelig overkapacitet og af de importbegrænsende foranstalt­
ninger, som en række lande har indført, dels af de mange tilfælde af illoyal konkurrence. På 
den baggrund forkommer det nødvendigt, at Fællesskabet opretholder hovedelementerne i de 
eksterne foranstaltninger, der har eksisteret siden slutningen af 1970'erne. Desuden må Fælles­
skabet fortsat anvende og endog styrke sine antidumpingforanstaltninger, således at den kan 
gribe effektivt ind over for sådanne illoyale konkurrencemetoder. 
(') Tallet er blevet berigtiget som følge af fejlagtig klassificering af «t valseværk (SEII) i gruppe III i stedet 
for i gruppe VI (det tidligere anførte tal var 2,8 mio tons). 
Nr. C 194/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 88 
Også inden for Fællesskabet sker der i en vis udstrækning forvridninger af markedet, bl.a. som 
følge af den støtte, der er eller formodentlig vil blive ydet til den italienske stålindustri, og som 
er i modstrid med Traktatens artikel 4c, eftersom den pågældende industri ligger uden for 
målgruppen for beslutning nr. 3484/85/EKSF. 
4.1. Kvotesystemet 
Hvis stålindustrien giver Kommissionen tilsagn om kapacitetsnedskæringer på 4,4 mio tons 
for gruppe II og 2,5 mio tons for gruppe III, vil Kommissionen og Rådet være nødt til at 
indfri de forpligtelser, de indgik den 22. december 1987. 
De oplysninger, der var indgivet pr. 10. juni, tyder på, at stålindustrien formodentlig ikke 
når de fastsatte mål. Hvis det viser sig at forholde sig således, vil der ikke kunne iværk­
sættes et kvotesystem. Hvis betingelserne, inden den 24. juni 1988, bliver opfyldt for 
gruppe III alene, vil kvotesystemet kunne videreføres for denne gruppes vedkommende. 
4.2. Ledsagedokument 
Beslutning nr. 3717/83/EKSF, hvorved Kommissionen indførte produktionsattesten og 
ledsagedokumentet, skal under alle omstændigheder bortfalde. Denne foranstaltning, der 
blev indført, da krisen var i sin mest akutte fase, er en alvorlig hindring for handelen inden 
for Fællesskabet. 
Enhver vare, som en medlemsstat leverer på en anden medlemsstats marked, underkastes 
ifølge denne beslutning en kontrol ved grænsen samt krav om sikkerhedsstillelse, hvis 
dokumenterne er mangelfulde eller slet ikke foreligger. De hindringer for handelen med 
stålprodukter, som denne beslutning medfører, forekommer uacceptable i forbindelse med 
gennemførelsen af det indre marked inden 1992. 
4.3. Statsstøtte 
Kommissionen udviser til stadighed årvågenhed i spørgsmålet om statsstøtte og er for 
øjeblikket i færd med at undersøge anvendelsen af de gældende støtteregler (beslutning nr. 
3484/85/EKSF) med henblik på eventuelt at videreføre dem efter 1988; et forslag herom 
vil blive forelagt til efteråret. Da den italienske statslige stålindustris behov for støtte går 
ud over støttereglernes rammer, vil kun en beslutning i medfør af EKSF-Traktatens artikel 
95 gøre det muligt at afvige fra det generelle forbud mod at yde drifts- og investerings­
støtte til stålindustrien. Kommissionen vil i et eventuelt forslag til en sådan beslutning stille 
krav om væsentlige kapacitetsnedskæringer samt foranstaltninger, der skal sikre, at støtten 
til den italienske statslige stålindustri ikke af denne benyttes til at forbedre dens markeds­
position på bekostning af de andre virksomheder i Fællesskabet. Overholdes denne disci­
plin ikke, vil målet i artikel 5 (»at sikre opretholdelse og overholdelse af normale konkur­
rencebetingelser«) ikke kunne nås. 
5. Ledsageforanstaltninger 
Der er sket en sådan bedring af situationen på stålmarkedet, at der ikke længere er grundlag 
for at opretholde kvotesystemet. Det har desuden vist sig, at dette system ikke er hensigtsmæs­
sigt, når det drejer sig om at tilskynde virksomhederne til at gennemføre strukturomlægningen, 
selv om nødvendigheden af en sådan ikke anfægtes. Kommissionen mener nok, at den videre 
strukturtilpasning skal ske under normale markedsvilkår, men den er naturligvis opmærksom på 
de internationale forhold, hvorunder denne tilpasning vil komme til at foregå, på de uundgåe­
lige sociale og regionale konsekvenser og på nødvendigheden af at styrke stålvirksomhedernes 
forskningsaktiviteter. Derfor ønsker den at videreføre eller endog styrke sin indsats på følgende 
fire hovedområder. 
5.1. Systemet af eksterne foranstaltninger 
Ophævelsen af det på EKSF-Traktatens artikel 58 baserede kvotesystem indebærer ikke 
nødvendigvis en liberalisering af de eksterne foranstaltninger. Strukturomlægningen inden 
23. 7. 88 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 194/27 
for Fællesskabet  er nemlig  endnu  ikke  fuldstændig  gennemført,  og en vis  beskyttelse 
udadtil  er fortsat  nødvendig  for at forhindre  forstyrrelser  som  følge  af en massiv  lavprisim-
port,  som  ovenfor  nævnt  navnlig  forårsaget  af den  eksisterende  overkapacitet  på verdens-
plan og den  vedvarende  uligevægt  på det monetære  område. 
Ændringerne  af den  interne  politik  bør  ikke  anfægte  de elementer,  der  i vid udstrækning 
er afgørende  for de eksterne  foranstaltningers  fremtidige  udformning,  dvs.: 
1. de forpligtelser,  som  Fællesskabet  skal  indgå  i overensstemmelse  med  ånden  fra Punta 
del Este  — Stand  still  and  roll  back 
2. den  holdning,  som  den  nye  amerikanske  administration  indtager,  når  det i indeværende 
præsidentperiode  fastlagte  program  udløber  (slutningen  af oktober  1989),  samt  rækken 
af arrangementer  med  23 eksportlande. 
Skønt  det således  er for tidligt  at fremlægge  forslag  til forhandlingsdirektiverne  for 1989, 
mener  Kommissionen,  selv  om den  fortsat  går ind  for  det princip,  at man  så vidt  muligt 
skal undgå  restriktioner  og forvridninger  af stålhandelen,  at Fællesskabet  de kommende  år 
bør opretholde  de fleste  af de aftalemæssige  og autonome  handelspolitiske  foranstalt-
ninger. 
Hvad  angår  de tredjelande,  der ikke  er omfattet  af de nuværende  arrangementer,  foreslår 
Kommissionen,  at der  føres  forhandlinger  om sådanne  arrangementer,  såfremt  de pågæl-
dende  lande  anmoder  herom  og det  står  klart,  at disse  lande  ikke  er i stand  til at hindre 
deres  producenter  i at forårsage  konkurrenceforvridninger  på fællesskabsmarkedet.  Det  vil 
imidlertid  være  ønskeligt,  at der  ikke  indgås  for  mange  nye  arrangementer,  idet  disse 
fortsat  bør være  en undtagelse. 
Til trods  for  de væsentlige  forbedringer,  der  i 1988  er sket  med  hensyn  til antidumping-
procedurer  og udligningsafgifter,  vil Kommissionen  fortsat  gøre  alt for at sikre  en hurti-
gere  og mere  effektiv  anvendelse  af de eksisterende  bestemmelser  på dette  område. 
5.2. Sociale  bestemmelser 
På grund  af beskæftigelsessituationen  inden  for stålsektoren  måtte  der  allerede  fra begyn-
delsen  af 1980'erne  indføres  en række  supplerende  sociale  ledsageforanstaltninger  (de 
såkaldte  »sociale  foranstaltninger«),  da den  traditionelle  støtteordning  i henhold  til artikel 
56 viste  sig at være  utilstrækkelig  til at afhjælpe  de behov,  der  opstod  som  følge  af struk-
turomlægningen. 
Bestræbelserne  for  at gennemføre  en strukturomlægning,  bl.a.  i den  flydende  fase,  vil 
fortsat  medføre  et betydeligt  tab af arbejdspladser  i 1988  og tiden  fremover.  Opretholdelse 
af de sociale  foranstaltninger  vil således  fortsat  være  et uundværligt  element  i stålpoli-
tikken. 
Omfanget  af de sociale  foranstaltninger,  der  er nødvendige  for  at gøre  den  planlagte 
strukturomlægning  acceptabel  i social  og menneskelig  henseende,  indebærer,  at der  må 
stilles  ekstraordinære  finansielle  midler  til rådighed. 
I overensstemmelse  med  Rådets  konklusioner  af 22. december  1987  og i lyset  af konklu-
sionerne  fra Det  Europæiske  Råds  møde  11. og 12. februar  1988,  navnlig  for så vidt  angår 
told på EKSF-produkter,  har  Kommissionen,  som  led i behandlingen  af budgettet  for 1988 
(dok.  KOM(88)  342  af 9. juni  1988)  meddelt,  hvilken  løsning  den  ønsker  at benytte  for at 
sikre  finansieringen  af de sociale  foranstaltninger  i 1988  og tiden  fremover.  Denne  løsning 
kræver,  at de tre berørte  parter,  dvs.  Rådet,  Kommissionen  og stålindustrien,  forpligter  sig 
på følgende  punkter: 
— et bidrag  til EKSF  via de indtægter  fra tolden  på EKSF-produkter,  der  opføres  på det 
almindelige  budget  for 1989  og 1990 
— et forskud,  der senere  skal  tilbagebetales,  via EKSF's  reserver  i 1988 
— en beskeden  forhøjelse  af EKSF-afgiften  fra 1989. 
Nr. C 194/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 88 
Udkastet til en beslutning om ovennævnte bidrag til EKSF er vedlagt denne meddelelse 
som bilag. 
Samtidig har Kommissionen, for at sikre en bedre sammenhæng mellem de ekstraordinære 
foranstaltninger og den traditionelle støtte til omskoling, truffet foranstaltninger for at 
gøre sidstnævnte støtteform mere gennemskuelig, retfærdig og effektiv. Den har således 
vedtaget et nyt fælles interventionssystem, og gennemførelsesbestemmelserne hertil vil om 
kort tid blive forhandlet med medlemsstaternes regeringer, for så vidt muligt at sikre, at 
Fællesskabets interventioner tilpasses den nationale kontekst, hvori de sociale ledsagefor­
anstaltninger vil blive gennemført. 
5.3. RESIDER-programmet 
Ved en rådsforordning af 2. februar 1988 indførtes der et fællesskabsprogram, der skal 
bidrage til omstillingen i jern- og stålområder (RESIDER). Allerede nu er to interven-
tionsprogrammer under behandling, og ansøgninger vedrørende flere andre områder er 
undervejs. 
Der et for øjeblikket afsat 300 mio ECU til programmet for de tre første år (1988 til 
1990). I meddelelsen til Rådet om stålpolitikken (KOM(87) 388 endelig udg. af 17. 
september 1987) gør Kommissionen opmærksom på, at dette beløb er foreløbigt, og at det 
bør forhøjes. Kommissionen vil således tage spørgsmålet om tildelingen til 
RESIDER-programmet op til fornyet overvejelse, når tiden er inde og under alle omstæn­
digheder inden udløbet af ovennævnte periode. 
5.4. Forskning 
For stålindustrien gælder det, som for enhver anden industri, at et af de bedste midler til 
at sikre fremtiden er at satse forholdsvis meget på forsknings- og udviklingsaktiviteter. 
Det drejer sig dels om at opfylde brugernes øgede behov, først og fremmest i kvalitets­
mæssig henseende, dels at gøre Fællesskabets stålprodukter tilstrækkeligt konkurrencedyg­
tige til, at de kan klare konkurrencen på verdensplan. 
Med det formål har EF etableret en række generelle forskningsprogrammer (BRITE, 
EURAM osv.), som ligeledes vil kunne udnyttes af stålindustrien, og desuden det speci­
fikke program for teknisk forskning på stålområdet. I overensstemmelse med EKSF-Trak-
tatens artikel 55 forsøger Kommissionen at fremme den tekniske og økonomiske forskning 
vedrørende stålproduktion og udvikling i stålforbruget. I 1983 blev programmet udvidet til 
også at omfatte pilot- og demonstrationsprojekter. Endvidere er der sket en reorientering 
af forskningen, således at denne i højere grad beskæftiger sig med, hvorledes man kan 
stimulere stålforbruget gennem nye produkter eller nye anvendelsesmuligheder for eksiste­
rende produkter. 
Denne udvikling må styrkes yderligere, samtidig med at bestræbelserne koncentreres om 
en række prioriterede områder, der udvælges efter deres potentielle virkning på konkur­
renceevnen. For at gøre disse ændringer så effektive som muligt bør der ske en styrkelse af 
samarbejdet på tværs af landegrænserne mellem forskningsinstitutter, stålproducenter og i 
givet fald forbrugerne. På denne måde vil stålindustrien kunne forberede sig på gennemfø­
relsen af det indre marked i tiden frem til 1992. 
6. Konklusion 
Rådet anmodes om: 
— at godkende de retningslinjer, der er anført i denne meddelelse 
— at godkende den som bilag vedlagte beslutning om et bidrag til EKSF via det almindelige 
budget. 
23.7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/29 
II 
Forslag til Rådets afgørelse om et bidrag til Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab over 
Fællesskabernes almindelige budget med henblik på finansiering af sociale foranstaltninger i 
forbindelse med strukturomlægningen inden for jern- og stålindustrien 
FORKLARENDE MEMORANDUM 
Kommissionen anmodede i sin meddelelse om stålpolitik fra 1987 (KOM(87) 388) Rådet om at 
give tilladelse til en overførsel af 50 mio ECU fra det almindelige budget til EKSF til dækning 
af den supplerende sociale støtte, der skal ydes i 1988 i forbindelse med strukturomlægningen 
inden for jern- og stålindustrien. I dette dokument blev der gjort rede for, at de almindelige 
EKSF-indtægter ved den eksisterende afgiftssats på 0,31 °/o ikke er tilstrækkeligt store til at 
dække finansieringen af disse ekstra sociale omkostninger, men at det var muligt, at lignende 
finansieringsbehov i 1989 og 1990 kunne dækkes over de ændrede strukturfonde. 
For treårsperioden 1988 til 1990 anslår Kommissionen nu omkostningerne til supplerende 
social støtte til de ca. 55 000 arbejdstagere, der forventes at blive arbejdsløse som følge af 
strukturomlægningen (EKSF-Traktatens artikel 56, stk. 2, litra b)) i denne periode, til 
henholdsvis 50, 55 og 60 mio ECU i de tre på hinanden følgende år, dvs. i alt 165 mio ECU. 
Der vil være behov for den supplerende støtte til hjælp til finansiering af førtidspensionering af 
nogle arbejdstagere og genintegrationspræmier til andre. 
Rådet foreslog på sit møde den 22. december 1987, at Kommissionen kunne tage de 50 mio 
ECU, der var brug for i 1988, fra EKSF's reserver og gav endvidere udtryk for, at det var rede 
til at tage fremtidige finansieringsordninger op til fornyet overvejelse under hensyntagen til 
behovet herfor, idet det samtidig understregede, at det også var muligt at overføre EKSF-told 
til Fællesskabet. På det pågældende tidspunkt bemærkede Kommissionen i en erklæring, at der 
ikke var noget overskud at trække på i EKSF's reserver. 
I en beslutning, der blev vedtaget den 17. december 1987, støttede Parlamentet for sin del det 
fremsatte forslag om en supplerende støtteordning og ønskede at give det tilbagevirkende kraft 
samt forhøje overførslen til mere end 50 mio ECU. I den forudgående parlamentsdebat fandt 
Kommissionens repræsentant ikke, at tidspunktet var belejligt til at anmode om øgede 
ressourcer, og han nævnte, at Kommissionen undersøgte andre muligheder for at finansiere de 
pågældende foranstaltninger ved at øge EKSF's indtægter (f.eks. ved at trække på told på 
EKSF-produkter eller øge afgiften på produktion af kul og stål), eller gennem en reform af 
strukturfondene. 
Efter Det Europæiske Råd's møde i februar må man se bort fra muligheden af at finansiere en 
fuldt færdig sektorstøtteordning under Socialfonden inden for de foreslåede rammer for struk­
turfondene. Kommissionen havde i sit rammeforslag (KOM(87) 376 endelig udg. og den 
ændrede udgave (KOM(88) 144 endelig udg.) foreslået, at Socialfonden skulle kunne interve­
nere i hele Fællesskabet med henblik på at fremme strukturomlægningen inden for specifikke 
sektorer. Men som det afspejles i Det Europæiske Råd's beslutning fra februar om at begrænse 
strukturfondenes indsats inden for det nye mål nr. 2 til alene at omfatte omlægning af industri­
områder i tilbagegang, er et flertal af medlemsstaterne modstandere af at benytte fondene til at 
støtte rent sektormæssige initiativer. 
Dette betyder, at ethvert initiativ fra Fællesskabet til fordel for EKSF's industrier skulle 
begrænses til områder, der opfylder de generelle kriterier for tildeling af støtte fra fondene i 
henhold til mål nr. 2, særlig kriterierne vedrørende områder, hvor der er sket eller sker betyde­
lige tab af arbejdspladser, eller som er truet af betydelige tab af arbejdspladser inden for indus-
Nr. C 194/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.7. 88 
trisektorer, der er af afgørende betydning for den økonomiske udvikling af de pågældende 
områder, og hvor dette medfører en alvorlig forværring af arbejdsløsheden. 
På grund af disse begrænsinger af mulighederne for at yde støtte over strukturfondene finder 
Kommissionen, at EKSF's budget må styrkes for at dække de særlige behov på det sociale 
område, som er opstået som følge af strukturomlægningen inden for EKSF's industrier. 
Kommissionen foreslår derfor, at ovennævnte samlede beløb på 165 mio ECU finansieres 
gennem: 
— en forøgelse af afgiften i 1989 og 1990 (80 mio ECU ligeligt fordelt på de to år) 
— ydelse af et beløb til EKSF i 1989 og 1990 svarende til en del af de nye indtægter fra told 
på EKSF-produkter (85 mio ECU: 65 til dækning af forpligtelser i 1988 og 1989, 20 til 
dækning af forpligtelser i 1990). Disse indtægter anslås nu til i alt 80 mio ECU pr. år efter 
fradrag af omkostningerne i forbindelse med opkrævning, samt 
— et forskud fra EKSF's reserver på højst 50 mio ECU, der undtagelsesvis og for kun ét år 
kunne stilles til rådighed for at dække behovet for bevillinger til forpligtelser i 1988, men 
som kun vil blive stillet til rådighed, hvis forslagene i de to foregående afsnit vedtages. 
Dette forslag til afgørelse udgør således retsgrundlaget for overførsel af et beløb svarende til en 
del af EKSF-tolden fra Fællesskabernes almindelige budget til EKSF's aktionsbudget. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Kommissionen har besluttet at genskabe en normal situa­
tion på jern- og stålmarkedet og dermed også at gen­
oprette den fri konkurrence mellem Fællesskabets virk­
somheder, hvorfor de sociale ledsageforanstaltninger må 
styrkes; 
dette indebær en række foranstaltninger, som vore virk­
somheder må træffe med det formål at rationalisere 
produktionsapparatet og bringe sektorens produktivitet 
op på et niveau, der er konkurrencedygtigt på EF-
markedet og verdensmarkedet i overensstemmelse med 
de »generelle mål for stål 1990«, jf. EKSF-Traktatens 
artikel 46; denne strukturomlægning vil medføre et betydeligt tab af 
arbejdspladser og kræver derfor ekstraordinære sociale 
ledsageforanstaltninger med henblik på at afbøde de 
negative virkninger på de berørte arbejdstagere; det har i 
så henseende vist sig nødvendigt, under anvendelse af de 
i EKSF-Traktatens artikel 56, stk. 2, litra b), omhand­
lede foranstaltninger, specielt at yde støtte til førtidspen­
sionering og til rammeforanstaltningerne med henblik på 
genbeskæftigelse, som stadig indtager en fremtrædende 
plads blandt de sociale ledsageforanstaltninger til fordel 
for arbejdstagerne inden for denne industri; 
hvis de vanskeligheder som følge af omfattende afskedi­
gelser, som jern- og stålindustrien vil blive konfronteret 
med, ikke afhjælpes, vil den foreliggende situation, 
navnlig som følge af dens sekundære virkninger, i høj 
grad kunne forværre den almindelige beskæftigelsessitua­
tion i Fællesskabet og virke hindrende for en harmonisk 
udvikling af den økonomiske virksomhed, hvilket således 
kan true virkeliggørelsen af et af Fællesskabets væsent­
ligste mål; 
de midler, der er fastsat i henhold til EKSF-Traktaten, er 
utilstrækkelige til at finansiere de omfalte foranstalt­
ninger; det er derfor for 1989 og 1990 nødvendigt med 
et ekstraordinært bidrag over Fællesskabernes alminde-
23. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/31 
lige budget på 85 mio ECU (65 mio ECU i 1989 og 20 
mio ECU i 1990); 
i henhold til artikel 2, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 
88/376/EØF, Euratom af 24. juni 1988 om ordningen 
for Fællesskabernes egne indtægter (') er told på EKSF-
produkter (i det følgende benævnt »EKSF-told«) egne 
indtægter for Fællesskabet; en del af denne told kan 
anvendes til ydelse af ovennævnte ekstraordinære bidrag. TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Eneste artikel 
Med henblik på at sikre Fællesskabets finansiering af de 
sociale ledsageforanstaltninger til fordel for jern- og stål­
industrien tildeles der i 1989 EKSF et beløb på 65 mio 
ECU og i 1990 et beløb på 20 mio ECU over De Euro­
pæiske Fællesskabers almindelige budget, som del af 
EKSF-tolden. 
(*) EFT nr. L 185 af 15. 7. 1988, s. 24.