9.

Hvis forudgående finansiering ikke er tilstrækkeligt til at godtgøre indskyderne, fastsætter forslaget til omarbejdning af direktivet tre faser til supplerende efterfølgende finansiering. ECB har følgende bemærkninger hertil: 9.1. I første etape vil medlemmerne af indskudsgarantiordningen skulle indbetale ekstraordinære bidrag på op til 0,5 % af de berettigede indskud (26). ECB ser med tilfredshed på denne løsning, som inddrager den finansielle sektor i at opfylde ekstraordinære krav, hvorved problemerne relateret til moral hazard, der er forbundet med indskudsgarantiordningerne, begrænses, og der dannes et grundlag for et effektivt gruppepres. 9.2. I anden etape kan en gensidig låneordning aktiveres, som vil gøre det muligt for en indskudsgarantiordning, der fungerer i en medlemsstat, at udlåne op til 0,5 % af sine berettigede indskud til en anden indskudsgarantiordning, som skal tilbagebetales med rente senest efter fem år (27). ECB bemærker, at grænseoverskridende udlånsordninger mellem indskudsgarantiordninger vil kunne føre til situationer, hvor en långivende indskudsgarantiordning senere kommer til at stå over for at skulle dække sine egne tilbagebetalingsbehov, eller hvor den låntagende indskudsgarantiordning har en bredere vifte af funktionsområder end den långivende indskudsgarantiordning, f.eks. hvis den har kapacitet til at rekapitalisere eller yde lån til et kreditinstitut i medlemsstaten, som ikke kan opfylde sine forpligtelser. Derfor glæder ECB sig over de begrænsninger, som indføres med forslaget til omarbejdning af direktivet, herunder den begrænsning, at de lånte midler kun må anvendes til godtgørelse af indskyderes krav (28). ECB forstår, at den låntagende ordning mellem indskudsgarantiordningerne på dette trin i de lovgivningsmæssige drøftelser af forslaget til omarbejdning af direktivet vil være på frivillig basis. Andre forhold, der bør overvejes i lovgivningen på dette område, omfatter bl.a.: i) minimumsbetingelserne for at iværksætte låntagningsordningen i forbindelse med den låntagende indskudsgarantiordnings udnyttelse af andre finansieringskilder, og ii) betingelserne, hvorunder lånet kan forlænges, herunder foranstaltninger til sikring af tilbagebetaling for den långivende indskudsgarantiordning. Samtidig skal det yderligere drøftes, om indskudsgarantiordningernes midler skal kunne bruges til krisestyring og ikke kun inden for de snævre rammer af godtgørelse af indskydere (29). ECB mener, at der skal tages stilling til dette spørgsmål inden for rammerne af det lovgivningsarbejde, som er blevet igangsat med Kommissionens meddelelse om krisestyring. 9.3. I tredje etape skal indskudsgarantiordningerne råde over alternative finansieringsforanstaltninger som en sidste udvej. ECB bemærker dog, at finansieringsforanstaltningerne for indskudsgarantiordningerne, i det omfang centralbankerne inddrages, skal være i overensstemmelse med det traktatfæstede forbud mod monetær finansiering, og navnlig med forbuddet mod, at de nationale centralbanker yder overtræksmuligheder eller andre former for kreditfaciliteter, som falder ind under betydningen af traktatens artikel 123, således som dette er nærmere defineret i den sekundære EU-lovgivning og ECB’s gældende retningslinjer (30).