DA Den Europæiske Unions Tidende C 248/49

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forbindelserne med Centralasien: EU's rolle og civilsamfundets bidrag (initiativudtalelse)

2011/C 248/08

Ordfører: Jonathan PEEL

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede på plenarforsamlingen den 15.-16. september 2010 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, på eget initiativ at afgive udtalelse om:

Forbindelserne med Centralasien: EU's rolle og civilsamfundets bidrag.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som vedtog sin udtalelse den 25. maj 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 472. plenarforsamling den 15.-16. juni 2011, mødet den 16. juni, følgende udtalelse med 112 stemmer for, 5 imod og 12 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Ulig situationen i Europa findes der ingen ægte fornemmelse af et regionalt tilhørsforhold blandt de fem centralasiatiske stater. Udvalget opfordrer Kommissionen og andre EU-institutioner til at videreføre arbejdet med at skabe en stærkere regional identitet og integration, hvor hvert land opmuntres til at arbejde tættere sammen med nabolandene med henblik på at mindske etniske og grænserelaterede problemer samt bane vejen for en intensiveret og mere bæredygtig økonomisk og social udvikling.

1.1.1 Udvalget er overbevist om, at der er et overvældende behov for en omfattende, sammenhængende og koordineret EU-strategi for udvikling og opbygning af effektive kontakter mellem civilsamfundene i henholdsvis EU og Centralasien. For nærværende er denne kontakt yderst begrænset. Til at begynde med er det nødvendigt, at EU i langt højere grad er diplomatisk repræsenteret.

1.1.2 Det er vigtigt at optimere brugen af den ekspertise, som er tilgængelig i alle EU-institutioner, ikke mindst set i lyset af Lissabontraktatens artikel 11, og vi opfordrer derfor EU-Udenrigstjenesten til at inddrage EØSU i videst muligt omgang, navnlig med hensyn til kapacitetsopbygning, hvor vi har erfaring fra andre verdensdele (f.eks. Balkan, Latinamerika).

1.1.3 Vi anbefaler derfor, at der gennem EU-Udenrigstjenesten etableres en formel mekanisme, som inddrager EØSU. For det første med henblik på at skabe mulighed for en mere præcis kortlægning af eksisterende samtalepartnere fra civilsamfundet i hver stat, herunder effektive uafhængige partnere fra erhvervsliv og fagforbund, og for det andet med det formål at udpege nye civilsamfundsorganisationer på vej frem og støtte disses udviklingsproces. Med henblik på at fremme disse målsætninger bør en mindre EØSU-delegation besøge Centralasien.

1.1.4 Udvalget støtter i høj grad den velstrukturerede proces for EU's menneskerettighedsdialog som et tidligt, positivt resultat af EU's strategi for Centralasien, men udtrykker dyb skuffelse over, at udvalget ikke hidtil har været inddraget. Det må være en topprioritet at rette op på denne situation.

1.1.5 En sådan indsats for at skabe langt stærkere mellemfolkelige kontakter skal omfatte intensiverede forbindelser på ungdoms- og uddannelsesområdet, idet flertallet af befolkningen i Centralasien er under 25, og en større brug af Erasmus Mundus-programmet for begge parters vedkommende. Dette bør omfatte visumlettelser til uddannelsesformål, gebyrfritagelse for Centralasiens bedste studerende, støtte til lærebøger i engelsk, sommerkurser og partnerskaber på såvel universitets- som ungdomsuddannelsesniveau.

1.2 Det overordnede spørgsmål om menneskerettigheder er tæt forbundet med en styrkelse af civilsamfundets inddragelse. Dette er et nøgleområde, hvor Europa kan og allerede gør en indsats for at yde bistand, efterhånden som de centralasiatiske lande fortsætter deres uafhængige kurs. Imidlertid må de udvalgte indsatsområder være et resultat af forhandlinger og kulturel hensyntagen. På trods af vedvarende problemer har alle fem stater ratificeret de 8 centrale ILO-konventioner (med to undtagelser, skitseret i punkt 5.4.1). En kortlægning af, hvordan og hvor EU kan støtte Centralasiens indsats for at opfylde disse og andre forpligtelser er en praktisk måde at opbygge gensidig tillid på.

1.2.1 Udvalget støtter også i høj grad arbejdet med at etablere handelsrelaterede aftaler med hver af de fem stater med tiden. I tråd med andre nylige EU-handelsaftaler vil vi i den henseende opfordre til, at der indføres et civilsamfundsforum under hver aftale, så emnet bæredygtig udvikling inkluderes, og man kan nyde godt af udvalgets ekspertise.

1.3 Særlige vigtige er i den forbindelse de indbyrdes forbundne, men vanskelige, emner fødevaresikkerhed, sikker vandforsyning og energiforsyning. Vi anbefaler, at EU påtager sig en større rolle i indsatsen for at få de fem lande til at samarbejde, så disse alvorlige problemer kan imødegås på holistisk vis. Kommissionen skal præcisere den indbyrdes sammenhæng mellem disse problemer. Hvad angår såvel sikker vandforsyning som fødevaresikkerhed har Europa positive erfaringer med at hjælpe andre lande, og dette bør udnyttes i fuldt omfang, så tiltro og tillid kan styrkes.

1.4 Udvalget anbefaler, i tråd med tidligere opfordringer (1) vedrørende handelsforhandlinger, at Kommissionen anvender de 27 konventioner, som er fastlagt i GSP Plus-systemet, som et udgangspunkt for udviklingen af en bredere, ikke-energirelateret handel med Centralasien. Dette kan kombineres med handelsrelateret teknisk bistand, hvor det er hensigtsmæssigt.

1.5 Udvalget anbefaler, at udviklingen af EU's forbindelser med Centralasien i høj grad skal være tæt forbundet med og gensidigt påvirket af EU's forbindelser med Rusland, Kina og Tyrkiet, men ikke Iran, så længe landet er pålagt sanktioner.

1.6 Landene i Centralasien besidder betydelige potentielle energireserver, som kan udgøre yderligere og supplerende (i modsætning til alternative) energikilder for Europa, selvom der er tale om komplekse transit- og transportforhold. Det er vigtigt, at rentabiliteten af sådanne forbindelser baseres på et praktisk og økonomisk grundlag.

1.7 Centralasien bør ikke være en endestation for Europas transport/transitforbindelser, men bør opfattes som et stop på vejen til Kina og videre. Kina's og EU's forslag til transportkorridorer skal afstemmes efter hinanden. Den gamle »silkevej« bør udvikles som en hovedfærdselsåre for handel og energi.

2. Indledning

2.1 Selvom Kasakhstan er verdens 9. største land, arealmæssigt set, har de fem lande i Centralasien (Kasakhstan, Kirgisistan, Usbekistan, Turkmenistan and Tadsjikistan) kun en samlet befolkning på 61 millioner – det samme antal som henholdsvis UK, Frankrig eller Italien.

2.2 Det er vigtigt at holde sig for øje, at der reelt er tale om nye stater, der i vid udstrækning befinder sig i en etableringsfase. Selvom de er uafhængige og fuldt ud anerkendte, er de et resultat af Sovjetunionens opløsning. Der var ingen fremtrædende »national befrielsesbevægelse« i nogen af staterne. I hver stat var det den tidligere politiske elite under sovjettiden, som tog over som den nye uafhængige elite. Imidlertid er denne fælles baggrund stadig en positiv faktor i arbejdet for at fremme den regionale samhørighed, som er yderst beskeden og langt fra så udbredt som i Europa. Regional samhørighed er et koncept, som EU er begyndt at fremme i regionen.

2.3 Derudover fungerer de centralasiatiske stater inden for grænser, som de ikke selv har valgt, og som ikke er baseret på naturlige geografiske grænser. De blev fastlagt af udenforstående, og landene blev indlemmet som sovjetrepublikker, hvilket har givet anledning til etniske spændinger, som senest set i Kirgisistan, hvor det usbekiske mindretal kom under pres. EU har her en mulighed for at bidrage med sine erfaringer vedrørende løsningen af nationale spændinger.

2.4 Disse stater arvede også planøkonomier: modeller, som det er bekvemt for de nuværende herskende eliter at bevare. Denne underliggende sklerose er blevet yderligere kompliceret af gamle, internationale, strategiske rivaliseringers genopståen (ikke mindst begrundet i den korte afstand til Afghanistan og Iran). En rivalisering, som nu ligeledes er økonomisk begrundet, som følge af opdagelsen af hidtil ikke opgjorte energiressourcer, navnlig olie og gas, og særligt gas i Turkmenistan.

2.4.1 Der er allerede opstået spørgsmål om videreførelse af magten i samme familie i denne region (Kasakhstan). Den gamle administrative infrastruktur fra sovjettiden kan måske nu bedst betegnes som en klan-/familiebaseret forvaltningsstruktur. Støtte til fremme af et mere neutralt embedsværk er et andet potentielt område, hvor EU kan bidrage med sine civilsamfunds- og forvaltningsrelaterede programmer.

2.5 Inden området kom under russisk dominans i det 19. århundrede bestod Centralasien af en samling af uafhængige muslimske »khanates« og emirater med eksotiske navne, herunder Bokhara og Khiva, men de befandt sig langt fra alfarvej, pga. de enorme ørkenområder, som omgav dem. Tamurlane etablerede et kæmpeimperium med base i Samarkand, mens befolkningen til dels også nedstammer fra Genghis Khan's hære og »Golden Horde«. Det er ligeledes værd at bemærke, at der eksisterer en stærk videnskabelig tradition i området, særligt inden for astronomi, som går tilbage til det observatorium, der blev grundlagt af Ulugh Beg, Tamurlane's barnebarn, i 1420'erne. Kasakhstan er fortsat dybt involveret i rumprogrammet.

3. Et nyt »Great Game«?

3.1 På trods af den ugæstfri beliggenhed har Centralasien som nævnt fået stor strategisk betydning. Som et ekko af det 19. århundredes »Great Game« (hvor Centralasien var genstand for rivaliserende britiske og russiske ambitioner) er dette område igen, bortset fra Østasien, nok den væsentligste globale skueplads, hvor mange strategiske interesser truer med at støde sammen.

3.2 Efter mere end et århundredes russisk dominans har Rusland naturligvis stadig stor indflydelse i området. Det fælles sprog er russisk, de økonomiske forbindelser forbliver stærke, og Rusland ser dette område som en naturlig del af sin interessesfære. Kasakhstan indgik i en toldunion med Rusland (og Belarus) i 2010 og andre har udvist interesse for et medlemskab. For Kirgisistan, som det eneste WTO-medlem, ville dette udgøre et problem. Usbekistan og Turkmenistan er imidlertid betydeligt mere tilbageholdende med at genetablere forbindelserne med Rusland end de øvrige stater.

3.3 Kina er ligeledes stærkt involveret på udviklingsområdet, og dette har formelt givet sig udtryk i form af medlemskabet af Shanghaisamarbejdsorganisationen (som også omfatter Rusland og Iran). Kina har strategiske interesser på energiområdet – i 2010 tog landet på rekordtid en gasrørledning fra Turkmenistan i brug, der løber gennem Usbekistan og Kashakstan, og som inden længe vil udgøre en fuldt ud integreret del af deres nationale energinet. Kina er ligeledes meget interesseret i at etablere strategiske jernbane- og vejkorridorer mod vest, som går gennem Centralasien, men disse er endnu ikke tilsluttet de europæiske transportkorridorer mod øst. Dette skal der rettes op på. Den gamle »silkevej« er allerede en turistattraktion og kunne med fordel udvikles som en hovedfærdselsåre for handel og energi.

3.4 Iran og Afghanistan er i høj grad involverede grundet det tætte naboskab, det farsi-beslægtede sprog, der tales i Tadsjikistan, og en nylig fremkomst af islamisk fundamentalisme. Den religiøse iver holdes for nærværende nøje i skak i hver enkelt centralasiatisk stat, men den er voksende. Islamistiske oprør var en faktor i 1990'ernes tadsjikiske borgerkrig, som mange frygter, kunne blusse op igen. For Iran, som er underlagt sanktioner pga. det nukleare spørgsmål, har forbindelserne med Turkmenistan særlig betydning, også for anlæggelsen af en ny strategisk gasrørledning. Narkosmugling fra Afghanistan udgør et stigende problem, men der er i højere grad tale om et problem, som relaterer sig til slutbrugerne i vesten. En begrænsning og reduktion af den ulovlige handel i Europa (og USA) skal udgøre en del af løsningen, udover at der skal gøres en indsats for at få fattige og korrupte embedsmænd i Centralasien til at bekæmpe narkosmuglingen.

3.5 Tyrkiet har ligeledes stor indflydelse i området, ikke mindst fordi alle folkeslag, bortset fra tadsjikerne, er af tyrkisk oprindelse med nært forbundne sprog. Tyrkiet var intensivt involveret umiddelbart efter Sovjetunionens sammenbrud, og er efter enkelte tilbageslag, igen i færd med at øge sin indflydelse. Tyrkiet vil ligeledes være et centralt knudepunkt for energirørledningerne mod vest.

3.6 USA er dybt involveret i regionen, ikke mindst som følge af krigen i Afghanistan.

3.7 Ovenstående rejser spørgsmålet om, i hvor høj grad EU skal involvere sig, også set i lyset af at der ikke er nogen EU-medlemsstat, som har en koloniarv i området. Europas behov bør vurderes i et langsigtet perspektiv, og på grundlag af EU's øvrige eksterne forbindelser.

3.7.1 EU fører allerede vigtige forhandlinger med både Rusland og Kina, som EU har et strategisk partnerskab med. Tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet er i gang, selvom der kun sker yderst beskedne fremskridt. Det overordnede indtryk er imidlertid stadig, at EU's forbindelser med de centralasiatiske stater håndteres helt uafhængigt af forholdet til ovennævnte lande. Dette giver ikke mening. Udviklingen af EU's forbindelser med Centralasien skal være afhængig af og tæt forbundet med EU's relationer til Rusland, Kina og Tyrkiet. Vores forbindelser med Centralasien bør ikke udvikles på en måde, som kan risikere at bringe vores strategiske forbindelser med nogen af disse centrale partnere i fare. Så længe Iran er pålagt sanktioner vil det være forhastet at inddrage dette land, men forholdet mellem Iran og Centralasien skal løbende tages med i betragtning.

4. EU's involvering i Centralasien

4.1 EU iværksatte sin egen strategi for Centralasien i juli 2007 på opfordring af det tyske EU-formandskab. Dette kan opfattes som temmelig paternalistisk, men alligevel er det værd at bemærke, at den meget lave samhandel endnu ikke er blevet forøget. Bortset fra Kasakhstan, som i 2009 (ligesom i 2007) tegnede sig for 0,9 % af EU's import og 0,5 % af eksporten, er der ingen af de andre lande, som kommer over 0,1 % af EU's handel. På trods af disse tal er EU en vigtig handelspartner for den enkelte stat, særligt for Kasakhstan, hvor EU set i forhold til handelsvolumen er en større handelspartner end både Rusland og Kina.

4.2 Det vil i høj grad være fornuftigt for EU at udvise nærmere interesse for Centralasien, særligt set i lyset af programmet for østpartnerskabet og Sortehavsstrategien. Disse strategier inddrager (sammen med Tyrkiet) alle andre lande, som tidligere udgjorde en del af Sovjetunionen, undtagen Rusland, som EU forhandler om et særskilt, nyt strategisk partnerskab med. Nogle EU-medlemsstater, særligt Litauen, og i stigende grad Tyskland, har allerede tætte forbindelser til Centralasien. Derudover anser mange Aserbajdsjan for at have større tilknytning til Centralasien end til Kaukasus, ikke mindst af energipolitiske og religiøse grunde.

4.2.1 Energi er et centralt emne. Landene i Centralasien besidder betydelige potentielle energireserver, som kan udgøre yderligere og supplerende energikilder for Europa, selvom der er tale om komplekse transit- og transportforhold. Det har afgørende betydning, at EU fastholder en realistisk opfattelse af mulighederne for energileverancer fra regionen, og at sådanne forbindelsers rentabilitet baseres på praktiske og økonomiske vurderinger. For værtslandene er det ligeledes vigtigt, at disse energikilder opfattes som et supplement til og en diversificering af eksisterende forsyningskilder og ikke som en mulig alternativ forsyningskilde eller en skakbrik, der kan bruges til at udøve indflydelse på forbindelserne med andre lande i regionen.

4.3 På trods af den optimistiske tone i fremskridtsrapporten fra juni 2010 er EU's forbindelser til de fem centralasiatiske stater bemærkelsesværdigt svage. Der findes kun et EU-repræsentationskontor i Kasakhstan, mens der er åbnet EU-delegationer i Kirgisistan og Tadsjikistan. I Usbekistan og Turkmenistan er EU kun repræsenteret ved »Europa Houses«, hvor de ansatte hovedsageligt er kontraktansatte konsulenter. Ifølge CEPS (2) har 18 EU-medlemsstater ambassader i Kasakhstan, 10 i Usbekistan og kun et par har i de andre lande. Kun Tyskland og Frankrig har ambassader i alle fem stater, Det Forenede Kongerige har i fire og ni medlemsstater er slet ikke repræsenteret i nogen af landene. EU's strategi for Centralasien vil være afhængig af en langt større EU-repræsentation, hvis den skal blive en succes, og dette vil udgøre en tidlig test for den nye EU-Udenrigstjeneste på trods af de alvorlige budgetmæssige begrænsninger. Fælles foranstaltninger gennem EU-Udenrigstjenesten på nøgleområder, som f.eks. behandlingen af visumspørgsmål (i det mindste for Schengenlandene), vil udgøre én af disse test.

4.4 EU har forhandlet partnerskabs- og samarbejdsaftaler med alle fem stater. Aftalerne med Kasakhstan, Kirgisistan og Usbekistan trådte i kraft i 1999, selvom aftalen med Usbekistan senere blev delvist suspenderet fra 2005-2008 som følge af massakren i Andijan. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen med Tadsjikistan (udskudt som følge af borgerkrigen) blev først ratificeret i 2009, mens aftalen med Turkmenistan endnu ikke er ratificeret, hvilket skyldes menneskerettighedsrelaterede problemer.

4.5 Særligt Kasakhstan er ved at udvikle sig til en central aktør i regionen, og EU's forbindelser med Kasakhstan udvikler sig hurtigt og underbygges af en stigende interesse fra begge sider. Kasakhstan er uden tvivl den mest tilgængelige stat for EU's vedkommende, og landet gav med sin aktive og succesrige kampagne for at få tildelt OSCE-formandskabet (3) et klart signal om, at man ønsker at spille en central rolle. Et yderligere bevis på, at Kasakhstan ønsker at intensivere sin medvirken i internationale anliggender er toldunionen med Rusland og Belarus og landets klare interesse i at opnå et WTO-medlemskab, eventuelt parallelt med Rusland. Andre faktorer er fremkomsten af en betydelig yngre gruppe af iværksættere, som er villige, og som opmuntres, til at lade sig uddanne i udlandet i kombination med en forståelse for og inddragelse af civilsamfundet.

4.6 Et lignende ønske om større synlighed på internationalt plan findes endnu ikke i Usbekistan, som holder fast i en mere lukket og autoritær tilgang, hvilket også gælder for Turkmenistan. I starten lod Usbekistan til at være den mest oplagte kandidat for tættere forbindelser med Europa, men dette perspektiv falmede, navnlig som følge af begivenhederne i Andijan. Samtidig skete der en åbning i Kasakhstan.

4.7 Kirgisistan, der har alvorlige vanskeligheder som følge af de etniske uroligheder i 2010, er ikke desto mindre et mere åbent samfund, hvor civilsamfundet i højere grad er inddraget. Dette er også tilfældet for Tadsjikistans vedkommende, hvor EU's forbindelser for øjeblikket er udpræget svage. Tadsjikistan er mere sårbart. Landet led under en omfattende borgerkrig i 1990'erne, der kan blusse op igen, og står over for en fødevarekrise.

5. Civilsamfundets rolle og menneskerettigheder

5.1 Civilsamfundets rolle er sporadisk og varierer meget i de fem stater. Civilsamfundet er mest inddraget i Kirgisistan, mens Kasakhstan og Tadsjikistan er ved at udvikle en forståelse for det civilsamfundsmæssige aspekt.

5.1.1 Civilsamfundet har imidlertid spillet en klar rolle i den velstrukturerede menneskerettighedsdialog mellem EU og disse tre lande. Denne proces har været et af de første resultater af EU's strategi for Centralasien. Der har været afholdt årlige møder på embedsmandsniveau og særskilte civilsamfundsseminarer med deltagelse af menneskerettighedsadvokater og lokale ngo'er, hvor der har været EU-embedsmænd til stede. Der har været fastlagt en formel dagsorden for møderne, men der er endnu ikke etableret nogen effektiv benchmarking til måling af resultaterne.

5.1.2 Udvalget støtter i høj grad denne proces, men er dybt skuffet over, at EU-Udenrigstjenesten endnu ikke har været rede til at inkludere EØSU i denne indsats. Vi opfordrer kraftigt EU-Udenrigstjenesten til hurtigst muligt at råde bod på dette, ikke mindst fordi vi er en erfaren dialogpartner og kontaktformidler til det bredere civilsamfund, som besidder en omfattende praktisk erfaring og en bredt anerkendt ekspertise.

5.2 En sådan inddragelse af civilsamfundet finder ikke sted i hverken Usbekistan (hvor der blev etableret regeringsorganiserede ngo'er) eller Turkmenistan, hvor der reelt ikke eksisterer noget uafhængigt civilsamfund.

5.2.1 Det er vigtigt at holde sig for øje, at der inden uafhængigheden ikke fandtes nogen tradition eller forståelse for civilsamfundets rolle som formidler mellem stat og borgere eller noget kendskab til ngo'er. Fagforbund, lokalsamfund, ungdoms- og faglige sammenslutninger indgik alle i den statslige struktur med få muligheder for påvirkning udefra, der kunne bidrage til udviklingen af nye institutioner efter uafhængigheden. Imidlertid har mange organisationer siden udviklet sig i en mere uafhængig retning på linje med privatiserede statsvirksomheder, uafhængige fagforbund og faglige organisationer, navnlig i Kasakhstan og Kirgisistan, og i mindre omfang Tadsjikistan.

5.2.2 Lokalsamfundsbaserede initiativer og selvhjælpsgrupper i landdistrikterne dukkede op i 1990'erne med udgangspunkt i traditionelle lokalsamfund og familiebaserede hasher/ashar-selvhjælpsgrupper, ikke mindst som en reaktion på sammenbruddet i de sovjetiske velfærdssystemer, men disse adskiller sig i høj grad fra ngo'er, som er internationalt anerkendte. Sidstnævnte ngo'er blev også etableret, men befandt sig hovedsageligt i storbyområder og var ofte afhængige af betydelig ekstern støtte (fra bl.a. USA). Hvert land udviklede sig forskelligt og stod over for forskellige problemer, men efter »farve«-revolutionerne i Georgien, Ukraine og Kirgisistan, blev ngo'er (som mange opfatter som fremmedelementer og overbetalte sammenlignet med lokale forhold) pålagt strenge restriktioner i Usbekistan og de forsvandt reelt i Turkmenistan. På det seneste er kløften mellem byer og landdistrikter øget, og islamisk baserede aktiviteter og påvirkninger er intensiverede.

5.3 Der ser ud til at være få formelle udvekslinger eller dybere kontakter mellem civilsamfundene i henholdsvis EU og Centralasien, hvilket ikke kan siges at være overraskende set i lyset af de meget dårlige vilkår for mellemfolkelige kontakter mellem Europa og Centralasien. Inden vi kan forvente, at civilsamfundet i Centralasien skal dele eller endda identificere sig med vores værdier, skal disse først formidles, og forstås, uden at de påtvinges. Kasakhstan kan her fungere som formidler, ikke mindst takket være de bedre erhvervsrelaterede og fagforbundsbaserede kontakter til landet.

5.3.1 Udvalget mener, at der er et overvældende behov for en omfattende, sammenhængende og koordineret EU-strategi for udvikling af kontakter til civilsamfundet i Centralasien. Udvalget har gode forudsætninger for at fremme disse tiltag, og det centrale spørgsmål er, hvordan man bedst fremmer dialog og mellemfolkelig kontakt, kortlægger emner af fælles interesse og nye civilsamfundsgrupper og fremmer bedste praksis med henblik på etablering af en mere formel mekanisme, der kan støtte effektive kontakter på civilsamfundsniveau.

5.3.2 EU-Udenrigstjenestens nuværende arbejde i regionen skal bifaldes. Det er imidlertid afgørende at maksimere brugen af al tilgængelig ekspertise i EU's institutioner, som det er tilfældet med menneskerettighedsdialogen, og vi opfordrer derfor EU's Udenrigstjeneste til at inddrage EØSU i videst muligt omgang, ikke mindst med hensyn til kapacitetsopbygning, hvor vi har vigtige erfaringer fra andre verdensdele.

5.3.3 I den forbindelse findes der tre muligheder for tiltag. For det første må udvalget selv, med støtte fra EU-Udenrigstjenesten, klart kortlægge, hvem de vigtigste samtalepartnere bør være for nærværende. Der skal skabes et overblik over effektive uafhængige partnerorganisationer på arbejdsgiver- og arbejdstagersiden, og der skal etableres forbindelser i alle fem stater, hvilket også gælder for andre relevante partnere fra civilsamfundet. Den Internationale Arbejdsgiverorganisation (OIE) har ingen registrerede medlemmer i Centralasien, selvom organisationen har kontakter i Kasakhstan. Til det formål anbefales det, at en mindre EØSU-delegation besøger Centralasien (også med henblik på at synliggøre denne udtalelse).

5.3.4 Derudover er det afgørende, at man får overblik over andre civilsamfundsorganisationer under udvikling, så de kan opmuntres og tildeles praktisk støtte, efterhånden som de udvikler sig. Her forventer vi igen, at EU-Udenrigstjenesten vil inddrage udvalget, når det er hensigtsmæssigt.

5.3.5 Udvalget støtter også i høj grad arbejdet for at etablere handelsrelaterede aftaler med hver af de fem stater med tiden. I tråd med andre nylige EU-handelsaftaler vil vi i den henseende anbefale, at der indføres et civilsamfundsforum med hver stat, så forbindelserne til civilsamfundet i regionen i højere grad kan formaliseres, hvilket også ville åbne mulighed for, at udvalgets ekspertise vedrørende bæredygtig udvikling kan deles med relevante repræsentanter for civilsamfundet.

5.3.6 For det tredje skal der gøres mere for at fremme kontakter og udveksling mellem unge og Erasmus Mundus-programmet skal benyttes endnu mere med det formål at uddybe kontakter og mobilitet på uddannelsesområdet fra begge parters side. Dette bør omfatte visumlettelser til uddannelsesformål, gebyrfritagelse for Centralasiens bedste studerende, støtte til lærebøger i engelsk, sommerkurser og partnerskaber på såvel universitets- som ungdomsuddannelsesniveau. Vi bifalder, at budgettet her er fordoblet til 10 mio. euro om året, men som påpeget i fremskridtsrapporten er størstedelen af befolkningen i Centralasien under 25 år (de vil dermed ikke kunne mindes sovjettiden).

5.3.7 Civilsamfundet har en nøglerolle at spille med hensyn til at fremme en større regional samhørighed og integration, hvilket er vigtigt for opbygningen af økonomiske og sociale vilkår, hvor markederne kan fungere effektivt, der skabes beskæftigelse på anstændige vilkår, smv'er kan udvikle sig, den lokale infrastruktur styrkes og fattigdomsbekæmpelsen intensiveres på grundlag af robuste institutioner med en klar ansvarsfordeling. Civilsamfundets erfaringer fra bl.a. de baltiske lande vil i den forbindelse være særligt nyttige.

5.3.8 Ovenstående proces skal understøttes af politisk engagement, fred og sikkerhed, retsstatsprincippet, et styrket demokrati, gode styreformer og makroøkonomisk stabilitet.

5.4 Tæt forbundet med indsatsen for at fremme en større inddragelse af civilsamfundet i området er imidlertid, og dette gælder i særlig grad for Usbekistan og Turkmenistan, menneskerettighedsspørgsmålet, hvor fremskridtene er små. Med en historie kendetegnet ved autokratiske styreformer og en manglende tradition for menneskerettigheder må disse spille en større rolle, hvis EU – og EU's civilsamfund – skal udvikle velfungerede arbejdsforbindelser med Centralasien. Menneskerettigheder er med til at definere Europa og europæisk historie, og dette er et nøgleområde, hvor Europa med rette mener at kunne yde et bidrag.

5.4.1 Imidlertid må de udvalgte indsatsområder være et resultat af forhandlinger og kulturel hensyntagen. Hver af disse stater har frivilligt forpligtet sig til at overholde de universelle menneskerettigheder, som fastlagt af FN og dertil knyttede institutioner (f.eks. ILO). I modsætning til mange andre af EU's handelspartnere har hver enkelt centralasiatisk stat allerede ratificeret de 8 vigtigste ILO-konventioner med undtagelse af foreningsfrihed (nr. 87), som Usbekistan ikke har ratificeret, og mindstealder for arbejde (nr. 138), som Turkmenistan ikke har ratificeret. Sidstnævnte undertegnede først konventionen om børnearbejde (nr. 182) i november 2010 og Usbekistan konventionen om mindstealder i 2009. Den praktiske håndhævelse er en anden sag. Vi opfordrer derfor Kommissionen til, at den, i et samarbejde med ILO, gør en større indsats for at kortlægge, hvordan og hvor EU bedst kan hjælpe Centralasien med at opfylde disse forpligtelser.

5.4.2 Dette er en praktisk måde at opbygge gensidig tillid på. Mens man kan argumentere for, at ingen menneskerettigheder er mere grundlæggende end andre, er der fortsat reelle problemer med relation til grundlæggende frihedsrettigheder, retsstat og forsamlings-, forenings- og ytringsfrihed. EU har allerede haft gode erfaringer med en positiv tilgang til emner med relation til bl.a. handicappedes situation.

5.4.3 Ikke desto mindre er der fortsat tale om store problemer og vanskeligheder, og de seneste begivenheder i Nordafrika minder os om vigtigheden af at styrke civilsamfundets aktive deltagelse og det presserende behov for at håndtere disse spørgsmål på en positiv måde. Udvalget ønsker at udvikle intensive og effektive kontakter og gode arbejdsforbindelser med civilsamfundet i Centralasien. Boykotforanstaltninger eller indførelsen af strenge fremskridtsrelaterede kriterier er ikke et realistisk alternativ. Forholdene er blevet sammenlignet med situationen i Belarus, hvor 158 ledende embedsmænd i januar 2011, efter uroligheder under præsidentvalget, fik forbud mod at rejse ind i EU og fik deres bankkonti i EU fastfrosset. Et eksempel som alle fem stater bør holde sig klart for øje.

5.4.4 I sin udtalelse om »Det globale Europa« (4) opfordrede udvalget til, at Kommissionen som fundament for fremtidige EU-handelsaftaler bruger de 27 konventioner (herunder de otte centrale ILO-konventioner), som allerede står opført under dens GSP Plus-system. Dette mål skal gentages her som et grundlag for udvikling af en bredere, ikke-energirelateret handel med Centralasien i kombination med handelsrelateret teknisk bistand, hvor det er hensigtsmæssigt, og støtte til WTO-medlemskab. Kun Kirgisistan er medlem af WTO, men dets tiltrædelse i 1998 anses nu i vid udstrækning for at have været forhastet.

5.5 Bilag A indeholder et kort resumé af den aktuelle menneskerettighedssituation i hver af de fem stater.

6. Miljøspørgsmål

6.1 GSP Plus indeholder centrale miljøkonventioner. Særlig relevant for Centralasien er de indbyrdes forbundne emner fødevaresikkerhed, sikker vandforsyning og energiforsyning, hvor en vigtig opgave for EU vil bestå i at opmuntre de fem stater til at samarbejde om at imødegå disse problemer på sammenhængende vis. Det fremgår ikke klart af EU's strategi, i hvor høj grad disse emner er forbundne, idet vandforsyning behandles særskilt under energi og miljømæssig bæredygtighed, og fødevaresikkerhed betragtes som et alvorligt problem i sig selv.

6.2 Tadsjikistan stod i 2008, som det eneste land i Asien, på FAO's liste over 17 lande, der befinder sig i en »fødevarekrise«. Sikker vandforsyning er ligeledes et spørgsmål, som har grundlæggende betydning for regionen samlet set, som bevidnet af den omfattende udtørring af Aralsøen, voksende problemer med floder, som forsvinder, og den kendsgerning, at bomuld er en særlig vandingsintensiv afgrøde. EU's erfaringer med at yde bistand bør her bidrage til at udbygge tillidsforholdet til Centralasien.

6.2.1 Tadsjikistan og Kirgisistan har vandforsyninger det meste af året (selvom en dårlig forvaltning og ødelagte distributionssystemer har resulteret i et stort spild med deraf følgende knaphed), mens nabolandene lider under vandmangel, særligt Usbekistan (som i høj grad er afhængig af vand udefra til sine vandingsintensive afgrøder som ris og bomuld samt til drikkevand). Tadsjikistan kæmper derimod med meget begrænsede ressourcer, hvad angår andre energiformer, men landet kæmper først og fremmest med manglende fødevaresikkerhed. Landet er i høj grad afhængig af sine naboer, hvad angår leverancer af såvel energi som fødevarer.

6.2.2 I 2008 blev det vurderet, at over 2 millioner mennesker (over 1/3 af befolkningen) i landet led under fødevaremangel og 0,75 millioner ansås for at lide under »alvorlig fødevaremangel«. 64 % af befolkningen lever under fattigdomsgrænsen, og kun 7 % af landets areal kan anvendes til landbrugsproduktion.

6.2.3 Uheldigvis har Usbekistan og Tadsjikistan ikke været gode naboer, hvilket resulterede i en ond cirkel af afsavn og repressalier, efterhånden som der blev indført eksportforbud for energi og vand. I sidstnævnte tilfælde med det formål at styrke den hjemlige elektricitetsforsyning, som stadig kun fungerede i Dushanbe i to timer om dagen i en periode med ekstrem kulde.

6.3 Denne krise demonstrerede med al tydelighed vigtigheden af, at der udarbejdes en overordnet strategi, som omfatter en miljømæssigt forsvarlig brug af naturressourcer, fattigdomsbekæmpelse og først og fremmest fødevaresikkerhed, hvis der skal skabes en bæredygtig økonomisk vækst i Centralasien samlet set. Ikke desto mindre bifalder udvalget, at EU allerede i høj grad bistår Tadsjikistan og nabolandene i arbejdet for at imødegå sådanne krisesituationer.

Bruxelles, den 16. juni 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 211 af 19.8.2008, s. 82.

(2) Centre for European Policy Studies.

(3) Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa, den eneste internationale politiske og institutionelle forbindelse mellem Europa og alle de tidligere sovjetrepublikker.

(4) KOM(2006) 763 endelig.