Udtalelse om grønbog om ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder i informationssamfundet (96/C 97/03)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 27. juli 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om grønbog om ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder i informationssamfundet.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Robert Moreland til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. januar 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 332. plenarforsamling af 31. januar 1996 til 1. februar 1996, mødet den 31. januar 1996, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Kommissionens dokument

1.1. Den foreliggende grønbog er et generelt høringsdokument, som skal skabe klarhed over behovet for nye EU-harmoniseringstiltag som følge af udviklingen af »den elektroniske motorvej«.

1.2. Med den elektroniske motorvej menes i hovedsagen udbredelsen af edb-net som middel til fremførelse, fremvisning, distribution, udveksling og lagring af værker og information i digital form. Denne metode til transmission af information, kulturelle værker og underholdning bliver stadig vigtigere i takt med, at stadig flere informationer og stadig mere kulturelt materiale kan fremføres digitalt.

1.3. Kommissionen ønsker at indhente meningstilkendegivelser om visse retlige spørgsmål, som knytter sig til udbredelsen af denne avancerede teknologi.

2. Kommissionens generelle spørgsmål

2.1. Indledningsvis stiller Kommissionen en række generelle spørgsmål. De omfatter bl.a. følgende:

2.1.1. På hvilket niveau bør man behandle de lovgivningsmæssige spørgsmål om intellektuel ejendomsret i informationssamfundet (på nationalt, EU- eller internationalt niveau)?

2.1.2. Kræver multimediaprodukter (f.eks. CD-ROM) en særlig lovgivning, som tager højde for nødvendigheden af at beskytte kulturarven?

2.1.3. Hvordan skal man vurdere den samlede værdi af de ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder, som beskytter de værker, der vil stå til rådighed på de elektroniske motorveje?

2.1.4. Der udbedes specifikke økonomiske og statistiske oplysninger i tilknytning til aktiviteterne på de elektroniske motorveje samt de økonomiske konsekvenser af beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder for produkter og tjenesteydelser, som stilles til rådighed på de elektroniske motorveje, med særlig henblik på SMV og beskæftigelsesvirkningerne.

2.2. Grønbogen bringer derefter en række specifikke spørgsmål under debat. Også her indkredses bestemte problemer ved hjælp af spørgsmål.

3. Kommissionens specifikke spørgsmål

3.1. Intellektuelle ejendomsrettigheder er geografisk bestemt, og det vil være vanskeligt at afgøre, hvor en krænkelse af den intellektuelle ejendomsret finder sted. Kommissionen ønsker belyst, om dette problem kunne løses med en »oprindelsesregel« svarende til den i direktivet om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel (»satellit-kabel«-direktivet). Med andre ord skulle hele transaktionen være underkastet lovgivningen i det land, hvorfra det pågældende materiale transmitteres.

3.2. Kommissionen rejser spørgsmålet om international konsumption af rettigheder (retten til at importere produkter til EU, som er blevet markedsført med samtykke fra indehaveren af den intellektuelle ejendomsret med henblik på spredning i lande uden for EU).

3.3. Kommissionen stiller det spørgsmål, om digitalisering af værker bør betragtes som reproduktion, således at der er tale om en ophavsretlig krænkelse, hvis den foretages uden rettighedshaverens samtykke.

3.4. Kommissionen rejser spørgsmålet om kommunikation til privat brug, og under hvilke omstændigheder kommunikation bør betragtes som tilgængeliggørelse for offentligheden.

3.5. Kommissionen spørger, om indehaveren af ophavsretten bør have en særlig ret til at kontrollere digital spredning.

3.6. Digital radio- og tv-udsendelse ville muliggøre mange flere udsendelser med bedre lyd- og billedkvalitet på samme frekvens og øge de grænseoverskridende radio- og tv-udsendelser i væsentligt omfang. Jo mere der udsendes, jo mere kan der kopieres. Det ønskes belyst, om udøvende kunstnere og andre indehavere af »beslægtede rettigheder« bør have eneret til at hindre udsendelsen af forestillinger o.l., hvori de medvirker.

3.7. En ophavsmands droit moral er ensbetydende med anerkendelsen af hans eller hendes paternitet, bl.a. således at værket ikke må ændres uden tilladelse og ikke på en måde, som skader den pågældendes ære eller anseelse. Det ønskes belyst, om EU-landenes lovgivning om droit moral bør harmoniseres; om det bør antages, at ophavsmanden ved at give samtykke til digitalisering har givet afkald på sin droit moral; om droit moral bør omfattes af kollektive aftaler mellem ophavsmænd og forlag.

3.8. Kommissionen rejser spørgsmål i tilknytning til udnyttelsen af rettigheder; specielt spørger den, om der bør være en centraliseret ordning for »clearing« af rettigheder i tilknytning til multimediaværker, og om EU bør fastlægge regler om central forvaltning på dette område.

4. Generelle bemærkninger

4.1. ØSU hilser grønbogen velkommen, især fordi den hastige teknologiske udvikling kræver en løbende revaluering af lovgivningen på området.

4.2. På lang sigt er det mest hensigtsmæssigt at tackle problemerne i tilknytning til den intellektuelle ejendomsret i informationssamfundet på internationalt plan; eftersom informationssamfundet fratager de nationale grænser en del af deres betydning. Initiativer på dette område bør derfor i det mindste tages på EU-plan i stedet for på nationalt plan, og vægten bør lægges på at opnå en fælles EU-holdning. Dette er særlig vigtigt i lyset af de konklusioner, som USA's regering når frem til i sin nylige hvidbog om spørgsmålet.

4.3. Skønt Kommissionen fortjener ros for den lovgivning, den indtil nu har formået at få vedtaget i Rådet, er der tale om en langsom og kompliceret proces, hvor der må tages behørigt hensyn til kulturelle aspekter på nationalt og europæisk plan. Det er vigtigt at foretage en prioritering, således at man i første række giver sig i kast med de problemer, som er mest skadelige for industrien i EU og for EU's muligheder for positivt at udnytte sin kulturarv i konkurrence med omverdenen, og som klart er med til at skabe samhandelshindringer på enhedsmarkedet.

4.4. Efter ØSU's mening må følgende prioriteres højest (i den rækkefølge, i hvilken de nævnes i grønbogen).

4.4.1. Spørgsmålet om at definere, hvilken lovgivning der skal være gældende for grænseoverskridende aktiviteter inden for EU, og til og fra tredjelande.

4.4.2. Harmonisering af lovgivningen om konsumption af rettigheder.

4.4.3. Fuld beskyttelse af retten til at begrænse digitalisering som en del af reproduktionsretten.

4.4.4. Harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om (og/eller definition af), hvornår der er tale om, at værker, der spredes via den elektroniske motorvej, gøres tilgængelige for offentligheden.

4.4.5. EU-harmonisering af lovgivningen om droit moral, som varierer stærkt fra medlemsstat til medlemsstat.

4.5. Disse problemer bør løses på en måde, som tager velafbalanceret hensyn til ophavsmændenes, producenternes og forbrugernes interesser.

5. Særlige bemærkninger

5.1. Generelle spørgsmål

5.1.1. På hvilket niveau bør man behandle de lovgivningsmæssige spørgsmål om intellektuel ejendomsret i informationssamfundet (på nationalt, EU- eller internationalt niveau)? Det er mest hensigtsmæssigt at tackle problemerne i tilknytning til den intellektuelle ejendomsret i informationssamfundet på internationalt plan (jf. de generelle bemærkninger ovenfor).

5.1.2. Direktivet om retlig beskyttelse af databaser er tilstrækkeligt til at beskytte de fleste multimediaprodukter. Desuden kunne det være relevant med en streng lovgivning om droit moral på EU-plan.

5.1.3. Efter ØSU's mening er det vanskeligt at foretage en vurdering af den samlede værdi af de ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder, som beskytter de værker, der vil stå til rådighed på de elektroniske motorveje. Med hensyn til konsekvenserne for SMV finder ØSU, at der i direktivet om edb-programmer er foretaget en rimelig interesseafvejning mellem små og store virksomheder. Noget tilsvarende kunne være på sin plads her. Undertiden må man finde en balance mellem totalt forbud og obligatorisk licens. Samtidig er det ØSU's opfattelse, at man ikke bør undervurdere de beskæftigelsesmæssige konsekvenser af ophavsretslovgivningen, som er forklaringen på, at spørgsmålet om intellektuel ejendomsret fortjener stor opmærksomhed på EU-plan.

5.2. Specifikke spørgsmål

5.2.1. Gældende ret. ØSU tilslutter sig i princippet Kommissionens tanke om, at løsningen på problemet med hyppig overførsel af data mellem lande kunne ligge i oprindelsesregler, som de f.eks. er fastsat i »satellit-kabel«-direktivet. Der må imidlertid drages omsorg for, at værker ikke transmitteres fra de medlemsstater, som har det laveste beskyttelsesniveau eller de ringeste muligheder for at håndhæve reglerne. Det er rimeligt, at lovgivningen i det land, hvor en server eller en anden værkspreder befinder sig, også skal gælde for uploadingen af værker på serveren og for deres spredning fra denne. Enhver lovbestemmelse herom må imidlertid sikre, at rettighedshaveren kan håndhæve sine rettigheder på det territorium, hvor downloadingen finder sted. Det er også nødvendigt at harmonisere og styrke håndhævelsesreglerne på EU-plan samt at anvende dem i praksis.

5.2.2. Konsumption af rettigheder. Der er tale om en kompliceret problemstilling. Det grundlæggende spørgsmål er, om indehaveren af den intellektuelle ejendomsret skal have kontrollen med den elektroniske eller fysiske import fra tredjelande til EU af værker, som der er knyttet intellektuelle ejendomsrettigheder til. Det afhænger af den måde, hvorpå det beskyttede værk eller beslægtede element udnyttes. I henhold til den eksisterende EU-ret gælder princippet om konsumption af rettigheder kun, når disse er knyttet til fysiske produkter, men ikke når værket distribueres i elektronisk form. Indehaveren af den intellektuelle ejendomsret ville dermed bevare den fulde kontrol med elektronisk import af værker fra tredjelande og deres videre distribution. ØSU mener principielt, at dette også bør gælde for værker og andre beskyttede elementer, der importeres til EU i fysisk form. I tilfælde, hvor et tredjeland har en fyldestgørende beskyttelse af intellektuel ejendomsret, og hvor indehaveren af den intellektuelle ejendomsret har givet tilladelse til distribution af produkterne i elektronisk form, bør dette princip dog kunne fraviges. I disse særlige tilfælde bør rettighedshaveren ikke have automatisk ret til at begrænse importen til EU. Som eksempel på denne begrænsning kan nævnes den meget udbredte praksis med at downloade filer og dokumenter fra en server i USA til en computer i et EU-land. Det er praktisk taget umuligt at overvåge sådanne aktiviteter. Under disse omstændigheder finder ØSU det rimeligt, at en downloader i et EU-land har præcis de samme rettigheder som en downloader i USA, hverken flere eller færre.

5.2.3. Digitalisering. Kommissionen stiller det spørgsmål, om digitalisering af værker bør betragtes som reproduktion, således at der er tale om en ophavsretlig krænkelse, hvis den foretages uden rettighedshaverens samtykke. Digitalisering af et værk (permanent eller midlertidig) svarer til enhver anden form for kopiering og bør i princippet behandles på samme måde; hvis dette princip ikke er fælles for alle medlemsstater, bør man ad harmoniseringens vej sørge for, at det bliver det. I tilknytning til digitaliseringsretten kunne man yderligere stille det spørgsmål, om rettighedshaveren bør kunne nægte at give samtykke til digitalisering af værket, eller om hans ret blot bør være et krav på vederlag for digitaliseringen, således at denne betragtes som værende tilladt, hvis vederlag udbetales. Da digitalisering ikke adskiller sig fra andre former for kopiering, ser ØSU ingen grund til at fravige det grundlæggende princip om, at rettighedshaveren bør kunne hindre digitalisering gennem et direkte forbud.

5.2.4. Privatkopiering. Skønt privatkopiering ikke automatisk bør betragtes som tilladt, gælder det først og fremmest om at sikre et klart forbud mod kopiering uden licens til kommercielle formål. Kopiering til undervisningsbrug eller videnskabelige formål fortjener særlig opmærksomhed. Hvad angår privat, ikke-kommerciel kopiering, bør man koncentrere sig om områder, hvor der klart er tale om negative virkninger for rettighedshaverne.

5.2.5. Teknisk beskyttelse. Der stilles det spørgsmål, om medlemsstaterne retligt bør tage skridt til at sikre, at tekniske midler til sikring mod kopiering bliver respekteret. Spørgsmålet kan deles op i to underspørgsmål, nemlig om producenterne bør være forpligtet til at indbygge teknisk sikring i deres hardware; og om det bør sidestilles med en krænkelse af ophavsret eller beslægtede rettigheder til produkter, som er genstand for teknisk sikring, hvis man fremstiller eller sælger hardware, som omgår denne tekniske sikring. Efter ØSU's mening er det ikke rimeligt at pålægge rettighedshavere eller producenter at benytte en bestemt form for teknisk sikring, men hvis en sådan sikring forefindes, bør det være ulovligt at medvirke til at omgå den.

5.2.6. Digital radio- og tv-udsendelse. I medfør af principperne i punkt 5.2.3 ovenfor bør indehavere af »beslægtede rettigheder« i princippet have eksklusivrettigheder og ikke bare ret til et rimeligt vederlag; der bør i denne forbindelse ikke skelnes mellem analoge og digitale radio- og tv-udsendelser.

5.2.7. Digital sprednings-/transmissionsret. Kommissionen stiller det spørgsmål, om det vil være rimeligt at lade »udlejningsdirektivet« omfatte elektronisk punkt-til-punkt transmission. Efter ØSU's mening er svaret nej; en sådan udvidelse af direktivet ville være kunstig (transmission kan ikke betragtes som »udlejning« i nogen rimelig betydning af ordet) og unødvendig (udlejningsretten blev til dels indført for at give kompensation for konsumptionen af rettighedshaverens rettigheder i forbindelse med fysiske kopier af værket, og som påpeget ovenfor er total konsumption af rettigheder ikke rimelig i relation til elektronisk transmission). Efter ØSU's mening bør transmission imidlertid være dækket af rettighedshaverens enerettigheder, herunder eneretten til at stille værkerne til rådighed for offentligheden. En simpel metode kunne bestå i at sikre, at retten til at hindre punkt-til-punkt transmission er en del af retten til at hindre reproduktion. En alternativ løsning, som USA's regering går ind for i sin hvidbog, kunne bestå i at skabe en transmissionseneret som en del af distributionsretten. Den første løsning er enklere.

5.2.8. Droit moral. Droit moral-rettigheder er vigtige for ophavsmænd. Da stadig flere værker passerer grænserne, forekommer harmonisering mere påkrævet end tidligere. Digitale værker er så lette at ændre, at der efter ØSU's mening er et indiskutabelt behov for stærke droit moral-rettigheder, i det mindste på et niveau svarende til Bernerkonventionens. Det bør imidlertid være muligt at give afkald på disse rettigheder i bestemte tilfælde.

5.2.9. Forvaltning af rettigheder. Der knytter sig også spørgsmål til erhvervelsen og forvaltningen af rettigheder og til tekniske beskyttelsessystemer; især kan det diskuteres, om der bør være en centraliseret ordning for »clearing« af rettigheder i tilknytning til multimediaværker, og om EU bør fastlægge regler om central forvaltning på dette område. Efter ØSU's mening ville det være forhastet at overveje en sådan centraliseret forvaltning af rettigheder; hvis ophavsmænd ønsker deres rettigheder forvaltet ved hjælp af kollektive licenser, må det antages, at de selv vil gå sammen med henblik herpå uden indgriben fra EU's side, således som det tidligere er sket i de enkelte medlemsstater.

5.3. Andre spørgsmål - Edb-genererede værker

ØSU har omtalt dette problem i tidligere udtalelser [f.eks. udtalelsen om forslaget til det, der nu er direktivet om retlig beskyttelse af edb-programmer [91/250/EØF)]. Grønbogen kommer ikke ind på spørgsmålet om beskyttelse af edb-genererede værker, dvs. værker som er blevet skabt direkte af et edb-program. De teknologiske fremskridt har øget antallet og kvaliteten af sådanne programmer, og ØSU finder, at spørgsmålet bør tages op påny. ØSU udtrykker tilfredshed med Kommissionens erklæring om, at den agter at studere problemet nærmere.

Bruxelles, den 31. januar 1996.

Carlos FERRER

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg