P6_TA(2005)0152

Social beskyttelse og udvikling af kvalitetssundhedssystemer

Europa-Parlamentets beslutning om modernisering af socialsikringen og udvikling af sundhedspleje af høj kvalitet (2004/2189(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse om modernisering af socialsikringen med henblik på at udvikle en tilgængelig og varig sundhedspleje og langvarig pleje af høj kvalitet — understøttelse af de nationale strategier via den åbne koordinationsmetode (KOM(2004)0304),

- der henviser til sin beslutning af 16. februar 2000 om Kommissionens meddelelse om en samordnet strategi til modernisering af den sociale beskyttelse [1],

- der henviser til sin beslutning af 15. januar 2003 om Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om den fremtidige ældreomsorg og sundhedspleje — sikring af adgangen, kvaliteten og den økonomiske holdbarhed [2],

- der henviser til Det Europæiske Råds møde den 20.- 21. marts 2003 i Bruxelles og de tidligere konklusioner fra Det Europæiske Råd i Lissabon, Göteborg og Barcelona vedrørende sundhedspleje og langvarig pleje,

- der henviser til Kommissionens hvidbog om forsyningspligtydelser (KOM(2004)0374),

- der henviser til Kommissionens meddelelse om styrkelse af Lissabon-strategiens sociale dimension: Strømlining af den åbne koordination inden for social beskyttelse (KOM(2003)0261),

- der henviser til sin beslutning af 11. marts 2004 om forslag til en fælles beretning om "Sundhedspleje og ældrepleje: Understøttelse af nationale strategier til sikring af et højt niveau af social beskyttelse" [3],

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A6-0085/2005),

A. der henviser til, at sundhed er en grundlæggende social rettighed, som fastsat i artikel II-95 i traktaten om en forfatning for Europa [4], som nu skal ratificeres; der henviser til, at Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder [5] anerkender, at enhver har ret til adgang til sundhedsydelser og lægehjælp, og at ældre har ret til et værdigt og uafhængigt liv og til at deltage i det sociale og kulturelle liv samt arbejdslivet,

B. der henviser til, at sundhed er af central betydning for det enkelte menneske på alle livets stadier og i alle livets situationer og udgør en af de grundlæggende betingelser for, at vedkommende kan yde et aktivt bidrag til samfundet, og til, at folkesundhed har en værdi for samfundet, som det er en af samfundets grundlæggende opgaver at bevare,

C. der henviser til, at mange faktorer, herunder genetisk prædisposition, livsførelse og social position, har indflydelse på sundheden, og at sundhedspleje kun i begrænset udstrækning (der tales ofte om 10 %) bidrager til den enkeltes generelle sundhedstilstand,

D. der henviser til, at tilliden til, at der tilbydes sundhedspleje, hvis der er behov herfor, er en væsentligt forudsætning for, at den enkelte kan fungere godt i samfundet på alle livets stadier og i alle livets situationer,

E. der henviser til, at den fri bevægelighed for personer (herunder arbejdstagere) er et af EU's grundlæggende principper og samtidig er en væsentlig faktor i den videre udvikling af de enkelte medlemsstater og Unionen som helhed; der henviser til, at folks tillid til tilgængeligheden og kvaliteten af sundhedspleje som et resultat af deres bevægelse mellem medlemsstaterne kan styrkes ved en åben koordinering af behandlingssystemer,

F. der endvidere henviser til, at der i overensstemmelse med EF-Domstolens retspraksis vil komme øget patientmobilitet og øget anvendelse af grænseoverskridende tjenesteydelser, og at denne udvikling kombineret med en styrkelse af det indre marked i dybden vil få stadig større indvirkning på de nationale sundhedssystemer, hvis principper og mål ikke må trues deraf,

G. der henviser til, at det europæiske sygesikringskort er et hensigtsmæssigt instrument til at sikre den frie bevægelighed inden for EU, selv om de nationale socialsystemer har meget forskellig struktur,

H. der henviser til, at EF-Domstolen gentagne gange har anerkendt patienters krav om godtgørelse af udgifter til lægebehandling i en anden medlemsstat, idet den dog har skelnet mellem hospitalsbehandling og ambulant behandling og derved knyttet visse betingelser til fremlæggelsen af sådanne krav, som især skal sikre en afbalanceret tilgang og social sikkerhed, altid med det formål at sikre et højt niveau for sundhedsbeskyttelse,

I. der henviser til, at det i sin ovennævnte beslutning af 11. marts 2004 indtrængende opfordrede medlemsstaterne til at styrke deres offentlige og private pleje- og bistandsinstitutioner ved at anvende hele det udbudsspektrum, som er til rådighed i patienternes oprindelseslande,

J. der henviser til, at sundhedssystemerne i medlemsstaterne er baseret på principperne om lighed og solidaritet, som foreskriver, at sundhedspleje af høj kvalitet og langvarig pleje bør være til rådighed og være tilgængelig for alle, tilpasset efter den enkeltes behov og uanset alder eller økonomiske midler,

K. der henviser til, at det er et konstant mål for EU at fremme et højt niveau for social sikring, og til, at et mere effektivt samarbejde på området sundhedspleje og langvarig pleje vil bidrage til en varig modernisering af den europæiske sociale model og større social samhørighed; der henviser til, at sundhedspleje og langvarig pleje er forsyningspligtydelser, hvor princippet om solidaritet bør prioriteres,

L. der henviser til, at sundhedssystemerne, som del af medlemsstaternes sociale sikringsordninger, står over for udfordringer som følge af nye undersøgelsesteknologier og terapeutiske teknologier, en aldrende befolkning (dvs. en voldsom stigning i antallet af meget gamle og svagelige mennesker med behov for tilpasset sundhedsvurdering og passende pleje), offentlighedens stadig større forventninger og garantien om universel adgang for alle borgere til disse systemer,

M. der henviser til, at den stigende alder hos sundhedspersonalet samt hos mange, der yder pleje uden betaling, er en udfordring i nogle medlemsstater,

N. der henviser til, at nye diagnostiske og terapeutiske teknologier ikke alene er en trussel mod sundhedssystemernes finansielle stabilitet, men også — og navnlig — frembyder nye muligheder og skaber nyt håb i menneskehedens konstante kamp mod sygdom og alderdom; der imidlertid henviser til, at den stigende fattigdom blandt de ældre også skal tages i betragtning,

O. der henviser til, at forebyggelse er den mest effektive og virksomme form for sundhedspleje, og at præventiv sundhedspleje af høj kvalitet, som er tilgængelig for alle til en overkommelig pris, fører til forøgelse af den gennemsnitlige levetid og til en mindskelse af sygdomshyppigheden og lavere udgifter til sundhedspleje, samt bidrager til at sikre, at finansieringen af sundhedspleje er holdbar på lang sigt,

P. der henviser til, at selv om langt de fleste ældre lever som raske og uafhængige, er der stadig et betydeligt antal, der lider af sygdomme og handicap og derfor har behov for adgang til social- og sundhedsservice af høj kvalitet, som i høj grad er integreret og tilbyder en relevant geriatrisk (dvs. tværfaglig og holistisk) vurdering, som er den eneste intervention, der kan mindske handicap samt forebygge unødvendig langvarig pleje af medlemmer af denne gruppe,

Q. der henviser til, at fokus for alle sundhedsrelaterede tiltag er det enkelte menneske — patienten, som modtager sundhedspleje og betaler herfor, enten direkte eller i form af forsikring eller skatter, og at folk i almindelighed har den største interesse i adgangen til og tilgængeligheden, hensigtsmæssigheden og kvaliteten af sundhedspleje, og at de må holdes fuldt ud informeret og have fulde rettigheder og valg med hensyn til beslutninger, der træffes vedrørende valgmuligheder og forbrug af sundhedspleje,

R. der henviser til, at kvaliteten af sundhedspleje navnlig afhænger af sundhedspersonalets uddannelsesniveau og deres fortsatte videreuddannelse, hensigtsmæssige arbejdsbetingelser og arbejdssikkerhedsbetingelser, tilgængeligheden af undersøgelsesteknologier af høj kvalitet og terapeutiske teknologier, den måde, sundhedsydelserne er organiseret på samt af kvaliteten af kommunikationen og udvekslingen af oplysninger mellem udbydere af sundhedsydelser og patienter,

S. der henviser til, at der på grund af den voldsomme stigning i antallet af svagelige ældre er et påtrængende behov for at udvikle og fremme uddannelse inden for gerontologi og geriatri, både på universitetsstudierne og i forbindelse med specialisering, med henblik på at udruste alt sundhedspersonale med den særlige viden, som er nødvendig for at yde bedre og mere hensigtsmæssig pleje til denne gruppe,

T. der henviser til, at programmet for Fællesskabets indsats inden for folkesundhed (2003-2008) tager udgangspunkt i en integreret tilgang til sundhedspolitik og sundhedspleje, der bl.a. er baseret på sundhedsfremmende foranstaltninger og primær forebyggelse, fjernelse af helbredstruende kilder, indførelse af et højt niveau for sundhedsbeskyttelse i fastlæggelsen og gennemførelsen af alle sektorrelaterede politikker og behandling af sociale forskelle som kilde til sundhedsproblemer,

U. der henviser til, at sundhedssektoren — i lighed med samfundsøkonomien — er et meget vigtigt videnskabs- og forskningsområde, idet den udgør et særdeles omfattende område for videnskabelig udvikling og forskning og samtidig for den konkrete almene anvendelse af resultaterne af forskning og videnskabelige undersøgelser, og at den som en økonomisk sektor yder et stort bidrag til jobskabelse og økonomisk værdi,

V. der henviser til, at der i tillæg til grundforskning er et stort behov for klinisk forskning, som beskæftiger sig med de helbredsproblemer, der i dag rammer det voksende antal svagelige ældre, og som tager sigte på at udvikle nye interventioner med henblik på at yde den mest effektive og hensigtsmæssige pleje, hvilket vil bidrage til en høj livskvalitet,

W. der henviser til, at sundhedssektoren er tæt forbundet med økonomisk vækst og bæredygtig udvikling og derfor ikke alene bør betragtes som et udgiftsområde, men også som en produktiv investering, der kan gøres ved hjælp af effektive sundhedspolitikker,

X. der henviser til, at samarbejde i sundhedssektoren er et element i skabelsen af et sundere Europa, og til, at det grundlæggende er medlemsstaternes ansvar at organisere det; der henviser til, at det med henblik på at forbedre og udvikle tilgængelig og holdbar sundhedspleje af høj kvalitet er vigtigt, at der udveksles erfaringer mellem medlemsstaterne; der henviser til, at sundhedspleje bør spille en væsentlig rolle i Lissabon-strategien,

Y. der henviser til, at der er stigende efterspørgsel efter hjemmepleje, som muliggør, at en patient kan blive behandlet i sine vante, hjemlige omgivelser, og til, at denne type pleje på nyttig vis supplerer hospitalsbehandling og udgør en vigtig tjenesteydelse med stort beskæftigelsespotentiale,

Z. der henviser til, at der i Kommissionens meddelelse om den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden (KOM(2000)0379) står, at indførelsen af social sygesikring har været et væsentligt element i sundhedsreformerne, hvilket understreger det forhold, at syv af de 10 nye medlemsstater foretrækker et forsikringsbaseret system frem for et skattebaseret system,

1. bemærker, at Kommissionen, blandt andet inden for rammerne af den åbne koordinationsmetode, har til hensigt at støtte de nationale (og i givet fald de regionale) myndigheder i deres bestræbelser på at udvikle og forbedre deres sundhedssystemer, og kræver, at de nationale (og i givet fald regionale) myndigheders absolutte suverænitet med hensyn til organisationen af deres sundhedssystemer, især de forskellige finansieringssystemer, respekteres fuldt ud, så at de kan nå fælles definerede mål for moderniseringen af de sociale sikringssystemer;

2. påpeger, at hverken medlemsstaternes beføjelser eller subsidiaritetsprincippet må undermineres i forbindelse med den åbne koordinationsmetode; påpeger, at hver medlemsstat i fremtiden fortsat selv skal beslutte, hvordan fælles definerede mål for moderniseringen af de sociale sikringssystemer skal nås;

3. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at tage større hensyn til vigtigheden af forebyggelse og sundhed i forbindelse med fastsættelsen af fællesskabsmål og -indikatorer;

4. kritiserer, at man med den åbne koordinationsmetode i den planlagte udformning inden for sundhedsområdet, især den edb-styrede dataindsamling, tydeligvis stiller for store krav til medlemsstaternes administrative kapaciteter; foreslår, at dataindsamlingen foreløbig kun omfatter nogle særligt relevante områder;

5. bifalder Rådets beslutning om at anvende den åbne koordinationsmetode på området sundhedspleje og langvarig pleje; bekræfter sin godkendelse af de tre grundlæggende mål — universel adgang uanset indkomst eller formue, høj kvalitet og langsigtet økonomisk holdbarhed; opfordrer medlemsstaterne til klart at fastlægge disse prioriteter og sikre universel adgang uden urimelige ventelister og påpeger, at der skal gøres en varig indsats for at sikre, at disse mål stemmer overens med hinanden; mener, at der er behov for at styrke borgernes ret til samme sundhedspleje i alle medlemsstater; opfordrer medlemsstaterne til at tage de nødvendige skridt til at sikre, at disse rettigheder overholdes, og at især turister ikke tvinges til at modtage dyr privat lægebehandling mod deres eget ønske, hvilket er en overtrædelse af deres rettigheder;

6. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at overveje at tage aktive skridt til at dække sundhedsbehovene for de fattigste medlemmer af samfundet og sikre dem adgang til sundhedspleje; påpeger, at dækningens universelle karakter skal bygge på solidaritet og udgøre et sikkerhedsnet mod fattigdom og social udelukkelse, idet den især skal være til fordel for lavindkomstgrupperne og personer, hvis helbred kræver omfattende, langvarig eller dyr behandling, herunder palliativ behandling og hospicepleje;

7. beklager, at Kommissionen hovedsagelig vil modernisere social beskyttelse på sundhedsplejeområdet af hensyn til stabilitetspagtens krav; beklager, at Kommissionen i sin tekst ikke henviser til udviklingen i udgifterne til sundhedsforsorg i de forskellige sektorer (behandling, hospitalspleje etc.) eller til virkningen af det præventive arbejde i de forskellige medlemsstater;

8. tilslutter sig den opfattelse, at sundhedssystemerne i EU står over for fælles udfordringer på grund af medicinske og tekniske fremskridt, samtidig med stigende udgifter, demografiske udviklinger, især det voksende antal svagelige ældre, der lider af adskillige sygdomme, som ofte forstærkes af ufordelagtige sociale omstændigheder, stigende efterspørgsel efter sundhedsydelser og medicinske produkter samt den stadig mere mobile EU-befolkning;

9. er af den opfattelse, at befolkningens stigende alder udgør en udfordring og også bør ses som en mulighed for at involvere mennesker med lang og værdifuld erfaring mere i samfund og virksomheder som del af en aktiv aldring;

10. påpeger, at stigningen i den forventede levealder kræver bedre koordination af medicinske tjenester og plejetjenester med henblik på videreudvikling af de sociale infrastrukturer;

11. anerkender, at en stadig mere mobil EU-befolkning og indvandring fra andre lande kan udgøre en administrativ udfordring;

12. understreger vigtigheden af forebyggelse og det, at folk på overkommelig vis selv tager vare på deres sundhed, som det mest effektive middel til bekæmpelse af sygdomme og opfordrer medlemsstaternes regeringer til at tilskynde til koordination af forebyggende sundhedsprogrammer, som er målrettet mod forskellige aldersgrupper, herunder fremme af sundhed og sundhedsuddannelse, og prioritere forebyggelse mærkbart højere i den faktiske anvendelse af ydelserne, herunder regelmæssige forebyggende lægeundersøgelser og vaccination i overensstemmelse med den videnskabelige viden, og sikre universel adgang til disse foranstaltninger; anbefaler hensigtsmæssig geriatrisk screening af svagelige ældre med henblik på at forbedre deres livskvalitet og undgå unødvendige langvarig hospitalsindlæggelse og plejehjemsanbringelse, hvilket i høj grad vil bidrage til at nedbringe sundhedsudgifterne;

13. bemærker, at de "store dræbere" (f.eks. kræftsygdomme og hjerte-kar-sygdomme) samt de store invaliderende sygdomme (f.eks. muskel-knogle-sygdomme og andre arbejdsrelaterede kroniske sygdomme, helbredsproblemer som følge af f.eks. usund kost, medicin/narkotikamisbrug, ødelæggelse af miljøet og for ringe fysisk aktivitet) vil kunne nedbringes betydeligt gennem generelle politikker på tværs af de forskellige sektorer samt individuelle forebyggende politikker og forbedrede foranstaltninger til modvirkning af sygdomsfremkaldende faktorer i menneskers arbejds- og livsvilkår; fremhæver derfor vigtigheden af at udvikle sundhedsplejen på arbejdspladsen med henblik på forebyggelse og tidlig påvisning af sygdomme og sundhedsproblemer;

14. påpeger, at det enkelte menneske som modtager af ydelserne og forbruger på sundhedsområdet må spille den vigtigste rolle inden for samtlige systemer for sundhedspleje og langvarig pleje, og at vedkommendes rettigheder går forud for alt andet, først og fremmest retten til omfattende information om sundhedstilstand, sundhedspleje og muligheder for langvarig pleje samt om det udvalg af pleje, der tilbydes af udbyderne af sundhedsydelser på markedet;

15. opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til navnlig ved hjælp af sundhedshandlingsprogrammet at sørge for en tilnærmelse i forbindelse med indsamlingen af data og en forbedring af datasituationen og at give borgere og udbydere af tjenesteydelser adgang til oplysninger om andre medlemsstaters sundhedstjenester og sundhedspolitik via EU's sundhedsportal, som er under oprettelse;

16. bifalder, at Kommissionen lægger vægt på forbedring af den tværfaglige og horisontale kommunikation og samarbejdet mellem de enkelte udbydere af ydelser inden for sundhedspleje og langvarig pleje på området forebyggelse, diagnose og behandling; er af den opfattelse, at den læge, der er ansvarlig med hensyn til primær sundhedspleje spiller en central rolle med hensyn til kommunikation og samarbejde; understreger at udveksling af oplysninger højner kvaliteten og effektiviteten af sundhedsplejen, reducerer faren for, at patienten lider skade, og fører til en mere effektiv anvendelse af arbejdskraft og ressourcer;

17. er bekymret over de store forskelle mellem de gamle medlemsstater og størstedelen af de nye medlemsstater med hensyn til befolkningens sundhedstilstand samt adgangen til og kvaliteten af de ressourcer, der afsættes til sundhedspleje og langvarig pleje; opfordrer Kommissionen og de gamle medlemsstater til ved hjælp af handlingsprogrammer på sundhedsområdet og andre egnede instrumenter, især den åbne koordinationsmetode, at yde støtte til de nye medlemsstaters bestræbelser på at forbedre sundhedsplejen og den langvarige pleje;

18. understreger betydningen af sundhedspleje, langvarig pleje og social omsorg som vigtige sektorer inden for de nationale økonomier, idet de aktuelt beskæftiger en lang række personer og har potentialet til at skabe et væld af jobmuligheder hos forskellige udbydere af plejeydelser, hvorved der skabes øget konkurrence og dermed større vækstpotentiale i de nationale økonomier; påpeger, at EU-befolkningens gradvise aldring vil kræve, at der anvendes flere økonomiske og menneskelige ressourcer på at hjælpe ældre mennesker; mener, at der i mange medlemsstater er et påtrængende behov for at tage aktive skridt til at rekruttere og fastholde sundhedspersonale;

19. påpeger, at den stigende efterspørgsel efter tjenesteydelser i sundheds- og plejesektoren skaber yderligere jobs af stadig højere kvalitet;

20. opfordrer medlemsstaternes regeringer til at træffe effektive foranstaltninger til at forbedre situationen for enkeltpersoner under sundhedspleje og langvarig pleje, fremme formidlingen af oplysninger til offentligheden og gøre det lettere for den enkelte frit at træffe et valg for så vidt angår anvendelse af sundhedspleje og langvarig pleje; mener, at det for at muliggøre dette er nødvendigt, at der er en række forskellige udbydere af plejeydelser, og at der foreligger oplysninger om sund livsførelse og præventive, diagnostiske og terapeutiske valgmuligheder, og at adgangen til disse oplysninger ikke er begrænset, navnlig ikke for at opnå offentlige besparelser;

21. påpeger, at nogle medlemsstater forhøjer den del af sundhedsomkostningerne, som patienterne skal betale, og opfordrer i den forbindelse til, at ugunstigt stillede grupper fortsat får adgang til tilstrækkelig sundhedspleje;

22. er bekymret over, at ventetiderne i forbindelse med visse hastende og ikke-hastende behandlingsformer i mange medlemsstater er for lange; opfordrer disse medlemsstater til målrettet at bestræbe sig på at nedbringe ventetiderne; opfordrer medlemsstaterne til, når der findes lange ventelister, og en tilsvarende eller lige så effektiv behandling af patienterne ikke rettidigt kan ydes i hjemlandet, at arbejde tæt sammen om at sikre et højt niveau for sundhedsbeskyttelse og social sikring af alle EU-borgere, idet der tages behørigt hensyn til subsidiaritetsprincippet, ligevægten i de nationale systemer og den økonomiske ligevægt;

23. opfordrer medlemsstaternes regeringer til at yde praktisk støtte til udveksling af oplysninger (herunder mellem de forskellige organer og fagdiscipliner, som er involveret i plejen af de enkelte patienter) og anvendelse af elektroniske kommunikationsteknologier inden for sundhedspleje og langvarig pleje og opfordrer Kommissionen og medlemsstaternes regeringer til at yde en mere omfattende og systematisk støtte til udvikling af såkaldt elektronisk sundhedspleje;

24. er bekymret for, at der i mange medlemsstater er en stigende mangel på veluddannede læger, medicinsk personale og plejepersonale — om end i varierende omfang; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at gøre en målrettet indsats for at forbedre kvaliteten af arbejdet, gøre disse erhverv mere attraktive og eliminere den eksisterende personalemangel; understreger behovet for at fremme uddannelse og videreuddannelse af frivillige og ansatte, der allerede er kvalificerede på dette område;

25. beklager, at der i spørgsmål om øget koordination ikke lægges nogen særlig vægt på feedback fra græsrodsaktørerne; henviser til, at "bottom up"-informationsstrømmen spiller en fremtrædende rolle inden for de styringsmodeller, der anvendes;

26. beklager, at der generelt ikke tillægges de videnskabelige behovsanalyser nogen større betydning; minder om, at andre organisationers videnskabelige data ikke kan overtages uden forudgående analyse; henstiller, at bearbejdningen af egne data i øget udstrækning afvikles over de eksisterende forskningsprogrammer;

27. opfordrer medlemsstaternes regeringer til at koordinere uddannelse af personalet inden for sundhedspleje, fremme gensidig anerkendelse af erhvervskvalifikationer og dermed fremme sundhedspersonalets mobilitet og sikre større samordning af kravene til indretning af plejefaciliteter og anvendelsen af nye forskningsteknologier og terapeutiske teknologier for hermed at gøre det lettere at sammenligne kvaliteten af sundhedsplejen i alle medlemsstaterne;

28. understreger, at økonomisk holdbarhed kun kan sikres på lang sigt, hvis de eksisterende ressourcer anvendes optimalt; påpeger, at dette mål kun kan nås, hvis kvaliteten af sundhedsplejen gøres mere gennemsigtig, end det for nærværende er tilfældet, hvis medlemsstaterne indfører systematiske programmer til kvalitetssikring og evidensbaserede retningslinjer for behandling, og hvis de kun anvender offentlige midler til medicinske produkter og teknologier med bevisligt gavnlige virkninger;

29. fremhæver behovet for, at medlemsstaterne i stigende grad undersøger de medicinske og medikotekniske fremskridt med henblik på effektivitet, nyttevirkning og økonomisk holdbarhed; opfordrer Kommissionen til at undersøge muligheden for netværkssamarbejde og koordination vedrørende medlemsstaternes evaluering af sundhedsteknologi og medicinske retningslinjer;

30. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at forelægge deres foreløbige nationale rapporter rettidigt inden det næste Europæiske Råd;

31. mener, at sundhedspleje af svagelige ældre er et relevant område for forskning på EU-plan;

32. opfordrer Kommissionen til at forelægge forslag inden udgangen af 2005 indeholdende politiske retningslinjer, fælles målsætninger, arbejdsmetoder og en detaljeret tidsplan, idet det også understreges, at borgernes sundhedspleje er de enkelte medlemsstaters ansvar;

33. understreger, at der skal anvendes en meget gennemtænkt metode i forbindelse med udarbejdelse af indikatorer og fortolkning af resultater, og at de eksisterende forskelle mellem sundhedssystemerne skal respekteres; opfordrer især indtrængende til, at der udarbejdes indikatorer til måling af rimelig adgang til pleje og af dens kvalitet og effektivitet;

34. opfordrer Det Europæiske Råd til i foråret 2006, med henblik på rationalisering af den åbne koordinationsmetode, at vedtage en integreret ramme for socialsikringsområdet og vedtage en standardliste over fælles mål på områderne social integration, pensioner, sundhedspleje og langvarig pleje;

35. opfordrer Rådet og Kommissionen til at underrette Europa-Parlamentet om deres forslag;

36. opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til i højere grad end hidtil at inddrage patientorganisationer i sundhedspolitiske beslutninger og give dem passende støtte i deres arbejde;

37. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at tage behørig højde for aspekter, som er specifikke for kvinder i alle spørgsmål om sundhedspleje; opfordrer Kommissionen til at fremlægge en ny rapport om kvinders sundhedssituation i EU;

38. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Udvalget for Social Beskyttelse og medlemsstaternes parlamenter.

[1] EFT C 339 af 29.11.2000, s. 154.

[2] EUT C 38 E af 12.2.2004, s. 269.

[3] EUT C 102 E af 28.4.2004, s. 862.

[4] EUT C 310 af 16.12.2004.

[5] EFT C 364 af 18.12.2000, s. 1.

--------------------------------------------------