DA Den Europæiske Unions Tidende C 100/109

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forenkling af vilkår og betingelser for overførsel af forsvarsrelaterede produkter inden for Fællesskabet

KOM(2007) 765 endelig — 2007/0279 (COD)

2009/C 100/17

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 29. januar 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forenkling af vilkår og betingelser for overførsel af forsvarsprodukter inden for Fællesskabet.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Marius Eupen OPRAN til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. oktober 2008.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 448. plenarforsamling den 21.-23. oktober 2008, mødet den 23. oktober, følgende udtalelse med 39 stemmer for, 1 imod og 16 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Sikring af sikkerheden er en af de vigtigste forpligtelser for en regering. Med hensyn til det europæiske rum kan det konkluderes, at ingen enkelt medlemsstat kan være sikker alene, og at der skal gøres en samordnet og fælles indsats for at sikre passende kontrol med strømmen af krigsmateriel eller mere generelt af forsvarsprodukter.

1.2 Derfor mener EØSU, at løsningen er en fælles ramme for europæisk sikkerhed og ikke fastholdelse af barrierer inden for Fællesskabet med alle de deraf følgende skadelige konsekvenser. Vi skal selvfølgelig tage hensyn til, at den nuværende fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik samt den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union) er af mellemstatslig karakter, hvorimod Kommissionens initiativ til at lette overførsel inden for Fællesskabet gennemføres under Fællesskabets første søjle (som en del af lovgivningen om det indre marked).

1.3 Vurdering af byrderne ved overførsel

1.3.1 Industrien mener, at den nuværende lovgivningsmæssige ramme er uhensigtsmæssig og utilstrækkelig og skaber en tung administrativ byrde.

1.3.2 Når den udtaler sig imod overførselsbarrierer, har industrien en endnu mere global vision end blot overførsel inden for Fællesskabet. Globalisering er blevet en realitet i forbindelse med produktion af forsvarsudstyr, idet kun få komplekse systemer stadig er 100 % europæiske og alle systemer omfatter mindst nogle enkelte ikke-EU-komponenter.

1.3.3 Selv med den mere globale vision mener industrien imidlertid, at Kommissionens initiativ er et vigtigt skridt fremad og støtter det generelt.

1.4 Omkostningsvirkningerne

1.4.1 Det er en vanskelig proces at beregne omkostningerne ved overførselsbarrierer inden for Fællesskabet, idet kun få af disse omkostninger er offentliggjort, og fordi de fleste af dem er omkostninger ved »ikke at gøre tingene ordentligt« eller »slet ikke gøre noget« (1). De samlede omkostninger ved barrierer inden for Fællesskabet blev anslået til over 3,16 mia. EUR i 2003 fordelt som følger (kilde: UNISYS-undersøgelse):

—

—

1.4.2 Omkostningerne inddeles generelt som følger:

a) direkte omkostninger — struktur- og procedureomkostninger i forbindelse med gennemførelsen af selve godkendelsesprocesserne;

b) indirekte omkostninger (2) — Disse indirekte omkostninger skyldes især, at industrien ikke er optimalt organiseret (f.eks. hindringer for underentreprise), og at medlemsstaternes indkøb ikke fungerer optimalt (f.eks. lageropbygning med henblik på lange licensprocedurer i den leverende medlemsstat).

1.5 EØSU betragter medlemsstaternes vedtagelse af et fælles sæt værktøjer til forvaltning af deres overførsel inden for EU som en prioritet. Hvad angår det foreslåede direktivs anvendelsesområde fungerer EU's fælles liste over militært udstyr, som regelmæssigt bør ajourføres, som et fælles sprog.

1.6 EØSU tilslutter sig Kommissionens forslag, hvori det kræves, at medlemsstaterne indfører muligheden for at udstede globale og generelle licenser og at offentliggøre mindst to generelle licenser:

1.6.1 En generel licens, der dækker militært udstyr (samt reservedele og relaterede tjenester i forbindelse med vedligeholdelse) til alle medlemsstaternes væbnede styrker.

1.6.2 En generel licens, der dækker overførsel af komponenter til certificerede virksomheder (3).

1.7 Selv om der opretholdes fuld diskretion fra medlemsstaternes side med hensyn til eksport foretaget uden for EU af indenlandske virksomheder og sikres koordinering inden for rammerne af Rådets COARM-forum, bør direktivet efter EØSU's opfattelse give tilstrækkelige garantier for øget gensidig tillid mellem medlemsstaterne med hensyn til effektiviteten af eksportkontrollen.

1.8 Direktivforslaget understreger, at modtagerlandet ikke senere må eksportere det forsvarsrelaterede produkt til et tredjeland i strid med eventuelle eksportbegrænsninger, som oprindelsesmedlemsstaten måtte have anført i overførselslicensen.

1.9 Efter at der er indføjet komponenter i et produkt på en måde, der sikrer, at en sådan integreret komponent ikke kan overføres som sådan på et senere stadium, bør medlemsstaten imidlertid ikke opretholde særskilte eksportbegrænsninger.

1.10 EØSU mener, at konsekvensanalysen, der ledsager det egentlige forslag, dækker alle 27 medlemsstater og derfor på nyttig vis kompletterer UNISYS’ undersøgelse fra 2005.

1.11 EØSU mener, at direktivforslaget i høj grad vil have en gavnlig virkning på det industrielle samarbejde i Europa samt de europæiske forsvarsindustriers udvikling af konkurrenceevne og anbefaler dets vedtagelse med forbehold af de bemærkninger, der fremgår af denne udtalelse.

2. Henstillinger og forslag

2.1 EØSU er overbevist om, at de principper, der foreslås af Kommissionen til at forenkle overførslen af forsvarsrelaterede produkter inden for Fællesskabet gennem fælles licensværktøjer og sikre gensidig tillid mellem medlemsstaterne med hensyn til effektiviteten af deres eksportkontrol, vil medføre store fordele og en betydelig forenkling af denne komplekse sektor.

2.2 EØSU bakker fuldt ud op om, at direktivet ikke skal omfatte eksportpolitik, som fortsat bør henhøre under medlemsstaternes kompetenceområde og være genstand for internationalt samarbejde, f.eks. i forbindelse med Rådets adfærdskodeks for eksport.

2.3 Udvalget understreger, at direktivforslaget fastholder virksomhedernes ansvar for at overholde eventuelle eksportbegrænsninger, som måtte fremgå af en overførselslicens. I tilfælde af eksportrestriktioner vedtaget i en anden medlemsstat, der leverer komponenter, ligger ansvaret for at overholde sådanne restriktioner hos den virksomhed, som anmoder om eksportlicens. Det er op til denne virksomhed at sikre, at den overholder de relevante eksportrestriktioner, hvilket indebærer, at eksportdokumenterne forelægges den nationale myndighed, der udsteder den endelige eksportlicens, og at de respekterer eventuelle restriktioner.

2.4 Det er udvalgets officielle holdning til følsom overførsel fra EU til tredjelande (4), at følgende bør være gældende:

2.4.1 Når en overførselslicens angår ikke-følsomme delsystemer eller komponenter, der skal integreres i større systemer på en sådan måde, at de som sådan ikke kan overføres og end ikke eksporteres til et tredjeland på et senere tidspunkt, bør det være tilstrækkeligt for medlemsstaterne at afkræve modtageren inkorporeringserklæringer frem for at udstede særskilte eksportbegrænsninger.

2.4.2 Geneksport til et tredjeland må ikke finde sted i tilfælde, hvor oprindelsesmedlemsstaten ikke giver sit samtykke hertil.

2.4.3 Et modtagerland må ikke senere eksportere det forsvarsrelaterede produkt til et tredjeland i strid med eventuelle eksportbegrænsninger, som oprindelsesmedlemsstaten måtte have anført i overførselslicensen.

2.4.4 Medlemsstaterne bør ikke kun foreskrive, men også regelmæssigt tjekke, at leverandører i medlemsstaterne fører detaljerede registre over deres overførsel.

2.4.5 Leverandørerne bør påtage sig ansvaret for at underrette den pågældende medlemsstat om destinationen for slutanvendelsen, hvis slutanvendelsen er kendt inden overførslen.

2.4.6 Certificeringsperiodens varighed bør reduceres med henblik på at opnå større ansvarlighed i certificeringsprocesserne.

2.4.7 Samtidig bør medlemsstaternes myndigheders adgang til leverandørernes registre udvides til en længere periode med større gennemsigtighed i processen samt mere tid til undersøgelse af eventuelle brud på den gennemførte nationale lovgivning eller forskrift.

2.5 Udvalget foreslår i denne forbindelse at anvende de ressourcer, som allerede findes på nationalt niveau. Nationale administrationer med ansvar for udstedelse og forvaltning af certifikater kontrollerer allerede forsvarsvirksomheder på deres territorier og er således i stand til at foretage undersøgelser og revisioner.

2.6 Med henblik på at drage maksimal fordel af det industrielle samarbejde og oprettelsen af det indre marked mener udvalget, at der bør opnås et højt harmoniseringsniveau.

2.7 EØSU understreger i den forbindelse, at direktivforslaget bør skabe en præference for generel og global licens og begrænse individuel licens til de nærmere definerede tilfælde, hvor det stadig er nødvendigt.

2.8 I øjeblikket betragter udvalget EU's aktuelle fælles liste over militært udstyr (EU-CML) som det »fælles sprog«, der stadig bør danne grundlag for forvaltningen af overførsel af forsvarsprodukter inden for EU i den kommende periode.

2.9 For at undgå fortolknings- og gennemførelsesproblemer mener udvalget, at den aktuelle EU-CML bør anvendes og kontinuerligt opdateres på årlig basis med anvendelse af generelle definitioner af den type udstyr, de nye regler gælder for. Herved anerkendes EU-CML som en avanceret liste over våben, ammunition og krigsmateriel samt tilhørende tjenesteydelser, herunder specifik informationsteknologi-hardware og særskilte software-programmer.

2.10 Samtidig understreger udvalget, at Kommissionen har foreslået sine initiativer under hensyntagen til globaliseringens virkninger på Europa, navnlig på forsvarsindustrien, med det hovedformål at styrke Europas forsvarskapacitet.

2.11 Udvalget opfordrer kraftigt Kommissionen til at følge op på traktatovertrædelserne på det særlige område, der dækkes af direktivforslaget, med professionel hjælp fra et multinationalt ekspertnævn, som skal opføres bl.a. til dette formål.

2.12 Med hensyn til forslaget fra Unisys-undersøgelsen om at indføre en central database for overførsel inden for Fællesskabet, mener udvalget, at denne idé ikke er i tråd med nuværende praksis og bør afvises.

2.13 EØSU mener, at gennemsigtighed blandt EU's medlemsstater desuden bør omfatte udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder om salg af produkter eller overførte teknologier inden for EU-destinationer med henblik på at fjerne enhver form for uregelmæssigheder, forskelsbehandling og/eller korruption.

3. Særlige bemærkninger

3.1 Nationale forskrifter og processer:

3.1.1 Medlemsstaternes lovgivning definerer to typer udstyr: »militært« og »med dobbelt anvendelsesformål«, oftest med licens fra to forskellige myndigheder; udstyr med dobbelt anvendelsesformål og militærudstyr bør ikke vurderes sammen.

3.1.2 Udstyr med dobbelt anvendelsesformål har en civil slutbrug, men det kontrolleres, om det også kan anvendes til militære formål og navnlig til følsomme ikke-militære formål (dvs. sikkerhed). Kontrollen af udstyret henhører under en fællesskabsforordning om kommerciel politik (1334/2000), ifølge hvilken eksport til tredjelande skal være genstand for individuelle, globale eller generelle licenser. Omvendt er overførsel af udstyr med dobbelt anvendelsesformål inden for EU i henhold til det indre markeds principper om fri bevægelighed for varer fritaget for licens med undtagelse af det mest følsomme udstyr som f.eks. nukleare materialer.

3.1.3 Forsvarsudstyr har en militær slutbrug. På nuværende tidspunkt findes der ingen fællesskabsramme for deres omløb i det indre marked, og deres overførsel inden for EU hæmmes af uensartede nationale lovgivninger og uforholdsmæssige licenskrav. Kun få medlemsstater har implementeret global licens, og kun en enkelt anvender som en selvfølge generelle licenser. De fleste overførsler inden for EU indskrænkes stadig af individuelle licensordninger, og virksomheder med forsyningskæder, der dækker flere medlemsstater, kan ikke optimere disse forsyningskæder pga. uensartetheden i forbindelse med licens i de leverende medlemsstater.

3.1.4 Alle medlemsstaterne har en fælles holdning til anvendelse af »dobbelt anvendelsesformål«-ordningen, som er juridisk bindende og en del af EU's første søjle (5).

3.1.5 Medlemsstaterne har vedtaget og henviser til forskellige ammunitionslister for militærudstyr samt Rådets fælles liste over militærudstyr, der anvendes inden for rammerne af EU's adfærdskodeks for våbeneksport. Mange medlemsstater henviser til disse lister i deres nationale lovgivninger, mens andre anvender deres egne lister (6).

3.1.6 Med oprettelsen af rammeaftalen (også kendt som hensigtserklæringen, LoI) har EU's seks største våbenproducerende lande (7) fastlagt samarbejdsregler om overførsel og eksport for samarbejdsprogrammer, som ikke er en del af EU-rammen.

3.1.7 Kommissionens initiativ er derfor begrænset til overførsel inden for Fællesskabet, mens eksport til tredjelande fortsat dækkes af de eksisterende eksportlicenssystemer.

4. Trusler og hindringer

4.1 Med hensyn til hindringer i forhold til gældende lov må der tages højde for følgende aspekter:

4.1.1 De mange forskellige former for lovgivning

4.1.2 Forskelle mellem lovene på nationalt niveau

4.2 I forhold til den kompetente forvaltning må der fokuseres på følgende elementer:

4.2.1 De mange forskellige myndigheder med ansvar for licensanmodninger i forbindelse med overførsel inden for Fællesskabet (11 forskellige forvaltningstyper, afhængigt af hvilket land, der er tale om).

4.2.2 I visse lande (Ungarn, Polen, Irland, Frankrig, Schweiz, Tjekkiet og Portugal) kræves det, at eksportøren har en ekstra licens/tilladelse for at kunne anmode om en eksport-, import- eller overførselslicens.

4.2.3 Med hensyn til det ofte praktiserede princip om juste retour (eller kompensation) søger medlemsstaterne ofte dette af industrielle og beskæftigelsesmæssige årsager, men også fordi de — delvist som en konsekvens af den nuværende praksis for overførsel inden for Fællesskabet — ikke har nogen egentlig forsyningssikkerhed fra deres EU-partnere (derfor præferencen for indenlandske varer, som ikke er afhængige af en anden medlemsstats overførselslicens).

5. Tiltag, der kan fjerne hindringer for overførsel inden for Fællesskabet

5.1 Hvad angår overførsel skal enhver forbedring af EU’s forsvarsmarked organiseres i henhold til en række grundlæggende prioriteter:

5.1.1 Sikkerhed: Forenkling af overførsel og gensidig tillid går hånd i hånd. Som situationen er i EU på nuværende tidspunkt, er denne tillid ikke lige stor over alt. Forenklet overførsel skal ledsages af tillidsskabende foranstaltninger. Bekæmpelse af terrorisme og ikke-spredning af masseødelæggelsesvåben er en prioritet for alle EU-lande. Dette omfatter øget kontrol med spredning af våben til tredjelande ved at sikre, at medlemsstaternes eksportrestriktioner overholdes i overensstemmelse med denne politik.

5.1.2 Forenklet licens: Licenser er et tydeligt udtryk for medlemsstaternes ansvar i våbenhandlen. Licenser bidrager desuden til at indføre eventuelle restriktioner for slutbrugen af og den endelige destination for produkterne. Da ansvaret fortsat bør ligge hos medlemsstaten, bør de nationale licenser bevares. Forenklingen kan derfor tage udgangspunkt i deres harmonisering, som giver forudsigelighed i industrien. Det bør lette anvendelsen af den industrielle og teknologiske basis for det europæiske forsvar, hvis alle anvender samme regler, og lette adgangen — især for SMV’er — til det paneuropæiske marked for muligheder og partnerskaber.

5.1.3 Harmonisering af de retlige forpligtelser: Harmoniseringen bør ud over overførselsprocedurerne for forsvarsrelaterede produkter også omfatte de retlige forpligtelser, som virksomheder inden for denne sektor har. Med dette for øje er det nødvendigt at videreføre harmoniseringen inden for det europæiske marked for forsvarsudstyr (dvs. oprettelse af en fælles ramme for kontrol med aktiver).

5.1.4 Fredsskabelse: Alle virksomhedsaktiviteter i denne sektor skal tage behørigt hensyn til det princip, at forsvarsprodukterne og det dobbelte anvendelsesformål hverken må true eller være i modstrid med de demokratiske værdier og den fredsskabelse, som EU fremmer.

5.2 Det nye system inden for Fællesskabet kan få to konsekvenser for eksporten:

— Det vil give medlemsstaterne mulighed for at blive hørt i tilfælde af eksport af deres forsvarsrelaterede produkter, medmindre der er tale om komponenter, som er integreret i et mere udviklet system.

— Certificeringen vil fremme virksomhedernes aktive deltagelse i overholdelsen af medlemsstaternes eksportpolitiske beslutninger, som allerede er samordnet i form af en adfærdskodeks, og vil derfor øge sikkerheden med hensyn til at forebygge risici for ulovlig eksport.

6. Konklusion

6.1 EØSU mener, at Kommissionen med meddelelsen »En strategi for en styrket og mere konkurrencedygtig europæisk forsvarsindustri« samt forslagene til direktiver om »Samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter inden for forsvars- og sikkerhedsområdet« og om »Forenkling af vilkår og betingelser for overførsel af forsvarsprodukter inden for Fællesskabet« har taget et vigtigt initiativ til at muliggøre en styrkelse af det europæiske forsvars- og sikkerhedsmarked og opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at gå videre med dette initiativ og inddrage det i en overordnet tilgang, som vil fremme den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik.

Bruxelles, den 23. oktober 2008. Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) I sin undersøgelse »A single European market for defence equipment: organisation and collaboration« forelægger professor Keith Hartley fire »liberaliseringsscenarier«, der sikrer langt større årlige besparelser — fra 3,8 mia. til 7,8 mia. EUR.

(2) Et afgørende element i forklaringen på de indirekte omkostninger er medlemsstaternes mangel på seriøs forsyningssikkerhed fra en leverandør med beliggenhed i en anden medlemsstat.

(3) I henhold til Kommissionens forslag er certificeringen forbundet med modtagelsen af produkter under den generelle og ikke den globale licens. Certificerede virksomheder kan naturligvis også levere visse specifikke forsvarskomponenter med globale licenser (komponenter, som ikke hører under de nationale generelle licenser).

(4) Med »tredjeland« forstås ethvert land, som ikke er medlem af Den Europæiske Union.

(5) Rådets forordning (EF) nr. 1334/2000 af 22. juni 2000 om en fællesskabsordning for kontrol med udførslen af produkter og teknologi med dobbelt anvendelse.

(6) European Union 1998, »EU Code of Conduct on Arms Exports,«, 25. maj — http://ue.eu.int/Newsroom/

(7) FR, UK, DE, ES, IT og SE.