Meddelelse fra Kommissionen — om ajourføring af oplysninger, der anvendes til beregning af de faste beløb og de tvangsbøder, som Kommissionen foreslår Den Europæiske Unions Domstol i traktatbrudssøgsmål

(2019/C 309/01)

I. Indledning

I sin meddelelse fra 2005 om gennemførelse af EF-traktatens artikel 228 (1) (nu artikel 260, stk. 1 og 2, i TEUF) fastsatte Kommissionen det grundlag, ud fra hvilket den beregner størrelsen af de økonomiske sanktioner (enten som faste beløb eller tvangsbøder), som den begærer en medlemsstat pålagt, når den indbringer en sag for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF inden for rammerne af et traktatbrudssøgsmål.

I en efterfølgende meddelelse fra 2010 (2) om ajourføring af de data, der anvendes til denne beregning, fastsatte Kommissionen, at disse makroøkonomiske data skal revideres hvert år for at tage hensyn til udviklingen i inflationen og bruttonationalproduktet (BNP).

I Kommissionens meddelelse fra 2011 om gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF (3) og i Kommissionens meddelelse fra 2017 med titlen »EU-retten: Bedre resultater gennem bedre anvendelse« (4) fremhæves det, at den metode, som er fastlagt i meddelelsen fra 2005, også skal anvendes til beregning af de økonomiske sanktioner, som Kommissionen anmoder Domstolen om at anvende i henhold til artikel 260, stk. 3, i TEUF.

Den årlige ajourføring i denne meddelelse er baseret på udviklingen i inflationen og BNP i hver medlemsstat (5), som afspejler medlemsstatens betalingsevne. Den relevante inflationstakt og de relevante BNP-statistikker, der skal anvendes, er dem, der er blevet fastlagt to år før ajourføringen (»t–2-reglen«), da to år er den minimumsperiode, der er nødvendig for at indsamle relativt sikre makroøkonomiske data. Desuden og i forlængelse af meddelelsen fra februar 2019 (6) er medlemsstaternes institutionelle vægt, der tidligere var baseret på antallet af stemmer, som hver enkelt medlemsstat var tildelt i henhold til reglerne om stemmevægtningen i Rådet, nu baseret på antallet af pladser i Europa-Parlamentet, som hver medlemsstat får tildelt.

Denne meddelelse er derfor baseret på økonomiske data for nominelt BNP og BNP-deflatoren for 2017 (7) samt antallet af pladser i Europa-Parlamentet, som hver medlemsstat får tildelt.

II. Elementer i ajourføringen

Følgende økonomiske kriterier skal revideres:

— Den ensartede grundsats for tvangsbøder (8), der for indeværende er fastsat til 3 105 EUR, revideres i overensstemmelse med inflationen.

— Den ensartede grundsats for beregningen af det daglige beløb med henblik på fastsættelsen af det faste beløb (9) er for indeværende fastsat til 1 035 EUR og revideres i overensstemmelse med inflationen.

— Den særlige »n«-faktor (10) revideres i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats BNP under hensyntagen til dens pladser i Europa-Parlamentet. »n«-faktoren er den samme ved beregningen af faste beløb og daglige tvangsbøder.

— De faste minimumsbeløb (11) revideres i overensstemmelse med inflationen.

III. Opdateringer

Kommissionen vil anvende følgende ajourførte tal til at beregne størrelsen af de økonomiske sanktioner (faste beløb eller tvangsbøder), når den indbringer sager for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2 og 3, i TEUF:

1) Den ensartede grundsats ved beregningen af tvangsbøder fastsættes til 3 116 EUR.

2) Den ensartede grundsats ved beregningen af det daglige beløb med henblik på fastsættelsen af det faste beløb fastsættes til 1 039 EUR.

3) Den særlige »n«-faktor og det faste minimumsbeløb for de 28 EU-medlemsstater fastsættes til: Medlemsstat Særlig »n«-faktor Fast minimumsbeløb (1 000 EUR) Belgien 0,79 2 037 Bulgarien 0,24 619 Tjekkiet 0,52 1 341 Danmark 0,51 1 315 Tyskland 4,62 11 915 Estland 0,10 258 Irland 0,47 1 212 Grækenland 0,51 1 315 Spanien 2,07 5 338 Frankrig 3,39 8 743 Kroatien 0,19 490 Italien 2,92 7 530 Cypern 0,09 232 Letland 0,12 309 Litauen 0,18 464 Luxembourg 0,15 387 Ungarn 0,42 1 083 Malta 0,07 181 Nederlandene 1,14 2 940 Østrig 0,67 1 728 Polen 1,27 3 275 Portugal 0,53 1 367 Rumænien 0,64 1 651 Slovenien 0,15 387 Slovakiet 0,27 696 Finland 0,44 1 135 Sverige 0,80 2 063 Det Forenede Kongerige 3,40 8 768

Kommissionen vil anvende de ajourførte tal i forbindelse med afgørelser, som den træffer om at indbringe en sag for Domstolen i henhold til artikel 260 i TEUF fra datoen for vedtagelsen af denne meddelelse. Som allerede nævnt i punkt 3 i meddelelsen fra februar 2019 vil Kommissionen justere ovennævnte tal, når Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union får retskraft.

(1) SEK(2005) 1658 (EUT C 126 af 7.6.2007, s. 15).

(2) SEK(2010) 923/3. Meddelelsen er blevet ajourført i 2011 [SEK(2011) 1024 endelig], i 2012 [C(2012) 6106 final], i 2013 [C(2013) 8101 final], i 2014 [C(2014) 6767 final)], i 2015 [C(2015) 5511 final], i 2016 [C(2016) 5091 final], i 2017 [C(2017) 8720 final] og i 2018 [C(2018) 5851 final] i forbindelse med den årlige tilpasning af økonomiske data.

(3) EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1.

(4) EUT C 18 af 19.1.2017, s. 10.

(5) Jf. de generelle regler, som er fastsat i meddelelserne fra 2005 og 2010.

(6) C(2019) 1396 final (EUT C 70 af 25.2.2019, s. 1).

(7) BNP-deflatoren anvendes som målestok for inflationen. De ensartede grundsatser for de faste beløb og tvangsbøderne afrundes til det nærmeste hele antal. De faste minimumsbeløb afrundes til det nærmeste tusind. »n«-faktoren afrundes til to decimaler.

(8) Den ensartede grundsats for daglige tvangsbøder defineres som det faste grundbeløb, som visse multiplikatorvægte anvendes på. Det drejer sig om de koefficienter, der udtrykker traktatbruddets alvorlighed og varighed, og den særlige »n«-faktor for den enkelte medlemsstat.

(9) Grundsatsen skal anvendes ved beregningen af det faste beløb. For så vidt angår artikel 260, stk. 2, i TEUF fremkommer det faste beløb ved at multiplicere et dagligt beløb (der fremkommer ved at multiplicere den ensartede grundsats for faste beløb med koefficienten for tilsidesættelsens grovhed, og resultatet af denne beregning multipliceres med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, som traktatbruddet er fortsat efter den første dom, indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF. For så vidt angår artikel 260, stk. 3, i TEUF og som omhandlet i punkt 28 i Kommissionens meddelelse med titlen »Gennemførelse af traktatens artikel 260, stk. 3« (SEK(2010) 1371 final) (EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1) fremkommer det faste beløb ved at multiplicere et dagligt beløb (der fremkommer ved at multiplicere den ensartede grundsats for faste beløb med koefficienten for tilsidesættelsens grovhed, og resultatet af denne beregning multipliceres med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, der er hengået fra dagen efter, at fristen for at gennemføre direktivet udløb, indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 258 og artikel 260, stk. 3, i TEUF. Det faste beløb, der beregnes på grundlag af det daglige beløb, bør finde anvendelse, når resultatet af ovennævnte beregning overstiger det faste minimumsbeløb.

(10) Den særlige »n«-faktor tager hensyn til medlemsstaternes betalingsevne [bruttonationalprodukt (BNP)] og deres stemmeantal i Europa-Parlamentet.

(11) De faste minimumsbeløb fastsættes for hver enkelt medlemsstat efter den særlige »n«-faktor. Kommissionen vil foreslå Domstolen at anvende de faste minimumsbeløb, når det sammenlagte faste daglige beløb ikke overstiger de faste minimumsbeløb.