Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets direktiv om stoerste tilladte vaegt og dimensioner for vejkoeretoejer over 3,5 ton i brug i Faellesskabet (1) (94/C 295/14)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 7. februar 1994 under henvisning til EF-Traktatens artikel 75 at anmode om Det oekonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU`s Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Robert Moreland til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. maj 1994.

Det oekonomiske og sociale Udvalg vedtog paa sin 316. plenarforsamling af 1. og 2. juni 1994, moedet den 1. juni 1994, med et stort flertal af stemmer for, 2 imod, og 4 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Kommissionens forslag

1.1. Kommissionens forslag tager sigte paa en kodificering af det hyppigt reviderede direktiv 85/3/EOEF om koeretoejers vaegt og dimensioner, en udvidelse af dets bestemmelser til ogsaa at omfatte indenlandsk trafik samt paa at haeve den stoerste tilladte vaegt for visse 6-akslede koeretoejer og vogntog til 44 ton (fra den nuvaerende vaegtgraense paa 40 ton for 5- og 6-akslede saettevognstog og paahaengsvogntog i international trafik og 44 ton for saettevognstog, der i kombineret transport medfoerer en 40-fods container). Disse koeretoejer skal vaere forsynet med »vejvenlig affjedring«.

1.2. Kommissionen foreslaar endvidere, at den stoerste tilladte bredde for alle andre koeretoejer end koelevogne saettes op fra 2,5 m til 2,55 m (2,60 m for koelevogne).

1.3. Der er paa nuvaerende tidspunkt afvigelser paa over 30 % mellem medlemsstaterne, hvad angaar den stoerste tilladte vaegt for de stoerste saettevognstog. Kommissionen mener, at dette undergraver det indre marked. Det er dog Kommissionens opfattelse, at regler for andre tekniske specifikationer vedroerende akseltryk og enkeltkoeretoejers vaegt kan fastlaegges af de enkelte lande.

2. Generelle bemaerkninger

2.1. Faellesskabet naaede i 1985 til enighed om, at medlemsstaterne skulle fastlaegge eller bevaege sig henimod 40 ton paa 5 aksler som det laveste niveau for maksimal koeretoejsvaegt i den internationale trafik. Der er imidlertid stadig meget store forskelle mellem de nationale lovgivninger om koeretoejers vaegt, navnlig med hensyn til den maksimale samlede totalvaegt. Denne situation skyldes forskelle mellem de enkelte medlemsstater med hensyn til:

- geografiske forhold,

- vejtransportens relative omfang,

- jernbanens og indlandsskibsfartens rolle og betydning i godstransporten,

- vurdering af koeretoejers indvirkning paa miljoeet,

- infrastrukturer, navnlig broanlaeg.

OESU mener derfor, at det bliver vanskeligt at naa til enighed om stoerste tilladte vaegt og dimensioner inden for den naermeste fremtid. Det tror heller ikke, at Kommissionens kompromis vil tilfredsstille alle involverede interesser, for slet ikke at tale om medlemsstaterne. Vejtransportsektoren vil for eksempel mene, at graenserne saettes for lavt, mens miljoeorganisationerne vil mene det modsatte.

2.2. OESU stoetter meget kraftigt tanken om et indre marked uden graenser, men mener ikke, at det vil vaere nogen vaesentlig handelshindring, hvis ikke der opnaas enighed om maksimumsvaegt og -dimensioner for koeretoejer, som ogsaa skal gaelde i den nationale transport. OESU mener heller ikke, at det vil faa stoerre betydning for tilvejebringelsen af lige konkurrencevilkaar paa cabotageomraadet (cabotage udgoer kun 0,2 % af den samlede vejtransport).

2.3. Kommissionen haevder, at der vil blive »behov for at koere faerre ture til transport af samme godsmaengde i de syv medlemsstater, hvor den stoerste tilladte vaegt saettes op.« OESU er dog i tvivl om, hvor stor betydning dette vil faa, og om det i givet fald ogsaa kan resultere i en yderligere flytning af godstrafikken fra jernbane og vandveje og skade den kombinerede transport. I mange fragter spiller volumen i sidste instans en stoerre rolle end vaegt.

2.4. OESU erkender, at forslaget byder paa visse fordele. Det ville for eksempel vaere lettere at haandhaeve reglerne for vaegt og dimensioner, hvis alle medlemsstaterne havde samme maksimumsgraenser. (Men uanset hvilke lovaendringer der foretages, fritages medlemsstaterne dog ikke for vaegtkontrol).

2.5. Disse fordele opvejer imidlertid ikke ulemperne for de fleste (eller maaske samtlige) medlemslande og mange »interessegrupper«. Saa selv om OESU er tilfreds med kodificeringen af den eksisterende lovgivning, kan det ikke se formaalet med, at bestemmelserne ogsaa skal omfatte national transport. Det mener ikke, at de interne markedsfordele er store nok til at berettige dette forslags videre behandling inden for den naermeste fremtid. Hvis der arbejdes videre med direktivet, boer man derfor noejes med at foretage en kodificering af den eksisterende lovgivning, og man boer ikke gaa videre med den resterende del af forslaget, specielt ikke hvad angaar stoerste tilladte vaegt.

2.6. Kommissionen boer undersoege spoergsmaalet i lyset af den oekonomiske, sociale og miljoemaessige situation under saerlig hensyntagen til mulige konkurrenceforvridninger inden for vejtransporten, herunder paa cabotageomraadet, saa der kan udarbejdes en plan for gradvis harmonisering.

3. Saerlige bemaerkninger

(Disse saerlige bemaerkninger gaelder kun, hvis Raadet gaar videre med behandlingen af forslaget).

3.1. Praeamblen: 2. betragtning »forskellene mellem de ...«

Som fastslaaet under de generelle bemaerkninger kraeves der flere kendsgerninger til underbyggelse af dette udsagn. Hvis der rent faktisk skulle vaere noget om sagen, saa vil det sandsynligvis vaere til skade for de medlemslande, som har lave maksimumsvaegtgraenser. Disse medlemsstater er imidlertid tydeligvis utilboejelige til at haeve den maksimale samlede totalvaegt.

3.2. Artikel 4, stk. 4

Udtrykket »der ikke vaesentligt paavirker den internationale konkurrence« er vagt. Kommissionen boer for klarhedens skyld formulere teksten mere praecist og, hvis det er muligt, give en raekke eksempler i et bilag.

3.3. Artikel 10

Datoen den 1. januar 1995 er urealistisk, isaer fordi direktivet foerst skal omsaettes til national lovgivning.

3.4. Bilag I

3.4.1. 1.2 b): Ligesom med den samlede totalvaegt vil der vaere forskellige meninger, som det kan vise sig vanskeligt at forlige.

3.4.2. 1.3: »Hoejde«. Denne bestemmes i vid udstraekning af brohoejder. Nogle medlemsstater har ingen hoejdegraenser. En faelles lovgivning forekommer unoedvendig. Spoergsmaalet boer overlades den nationale lovgivning.

3.4.3. »Akselafstand« omtales ikke, hvilket ellers er relevant i forbindelse med broskader.

3.4.4. 2.2.1: boer affattes saaledes:

»hver enkelt drivaksel, bortset fra styreakslerne, er forsynet med tvillinghjul«.

3.4.5. 2.3.3: Med henblik paa at tilpasse den tilladte totalvaegt for saadanne koeretoejer til den tilladte totalvaegt for 3-akslede motorkoeretoejer, boer der fastsaettes bestemmelser om koeretoejer med en lavere tilladt totalvaegt paa 31 ton.

4. Andre overvejelser

4.1. OESU konstaterer, at visse af EU`s nabolande og visse sandsynlige nye medlemslande som Sverige og Finland meget kraftigt har understreget, at en gennemfoerelse af Kommissionens forslag ville vaere til skade for deres oekonomiske interesser. Disse synspunkter boer der tages hensyn til.

4.2. Kommissionen boer sikre sig, at de bestemmelser, der gennemfoeres for vaegt og dimensioner, er forenelige med bestemmelserne for typegodkendelse.

4.3. Kommissionen og medlemsstaterne boer forbedre gennemfoerelsesmetoder og -procedurer.

4.4. OESU beklager, at der ikke er udarbejdet en konsekvensanalyse i forbindelse med dette forslag.

Bryssel, den 1. juni 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 38 af 8. 2. 1994, s. 3.