1.INDLEDNING

Kommissionens formand Jean-Claude Juncker nævnte i sin tale om Unionens tilstand i 2017 og den tilhørende hensigtserklæring muligheden af at oprette en post som europæisk økonomi- og finansminister. Med hans ord bør "kommissæren for økonomiske og finansielle anliggender – ideelt set også en næstformand – [...] påtage sig rollen som økonomi- og finansminister. Han eller hun bør også varetage formandskabet for Eurogruppen." Denne meddelelse er en opfølgning på hans udmelding. Den bygger på den debat, der har fundet sted på grundlag af oplægget om en dybere økonomisk og monetær Union , og anviser en praktisk måde at komme videre på. Den bygger også på idéerne i de fem formænds rapport, ideer, som Europa-Parlamentet har givet udtryk for, og idéer fra eurotopmødet i oktober 2011, idet stats- og regeringscheferne allerede dengang drøftede muligheden af at have en formand for Eurogruppen på fuld tid.

Den Økonomiske og Monetære Unions nuværende struktur er indbegrebet af kompleksitet. Til forskel fra pengepolitikken, som er fælles for eurolandene og let genkendelig for borgerne, styres den økonomiske politik i alt væsentligt af de enkelte medlemsstater, og mange aktører deltager i samordningsbestræbelserne på EU-niveau og euroområdeniveau. De pågældende institutioner er gradvist vokset frem i tidens løb, og der er tale om en kombination af EU-institutioner og visse mellemstatslige organer. Disse organer har deres egne formænd, har udviklet deres egne systemer for ansvarlighed og udfører deres arbejde inden for forskellige og til tider overlappende retlige rammer. Det har medført kompleks beslutningstagning, som ofte er blevet kritiseret for ikke at være tilstrækkelig klar og effektiv. Det indebærer også, at der skal foretages megen samordning mellem aktørerne af EU's politikker og instrumenter, hvis de skal anvendes på fuldt sammenhængende vis.

Som fremhævet i de fem formænds rapport er effektiv forvaltning og en yderligere styrkelse af den demokratiske ansvarlighed et afgørende led i fuldførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union. Oprettelsen af en post som europæisk økonomi- og finansminister ville være endnu et vigtigt skridt i denne retning. Ved at kombinere eksisterende funktioner på EU-niveau og samle nært forbundne politiske instrumenter ville ministeren bidrage til nye synergier og dermed forbedre den overordnede sammenhæng og effektivitet i udformningen af EU's økonomiske politik. Ministeren ville handle inden for EU's retlige rammer og bidrage til at styrke gennemsigtigheden i udformningen af EU's politik, ansvarligheden over for Europa-Parlamentet og samspillet med de nationale myndigheder uden dermed at gribe ind i nationale kompetencer eller anliggender, som bedst behandles på nationalt niveau.

Kommissionen har i de seneste år givet samordning af økonomiske anliggender en mere fremtrædende placering i kommissærkollegiet. Under Juncker-Kommissionen er næstformændenes rolle styrket yderligere, så de nu i endnu højere grad har en koordinerende funktion, herunder i spørgsmål, der vedrører euroen, det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker og social dialog. Dette gør det muligt at anlægge et helhedssyn på en bred vifte af emner, der knytter sig til flere forskellige politiske ansvarsområder og de dertil hørende tjenestegrene.

Den Økonomiske og Monetære Unions nuværende arkitektur er kompleks Kilde: Europa-Kommissionen

Med denne meddelelse redegør Kommissionen for, hvordan en fremtidig europæisk økonomi- og finansminister kunne spille en rolle i Den Økonomiske og Monetære Unions styringsstruktur. Der gøres nærmere rede for en europæisk økonomi- og finansministers hovedopgaver, de institutionelle rammer for ministerens virke ridses op, og der opstilles en mulig tidsplan for oprettelsen af den nye post. Navnlig indeholder meddelelsen en beskrivelse af merværdien af i sidste ende at lægge posten som næstformand for Kommissionen med ansvar for Den Økonomiske og Monetære Union sammen med posten som formand for Eurogruppen, og det fremhæves, at dette allerede kan ske inden for rammerne af de gældende EU-traktater.

Mulige ansvarsområder for en fast europæisk økonomi- og finansminister

Kilde: Europa-Kommissionen

2.EN EUROPÆISK ØKONOMI- OG FINANSMINISTERS OPGAVER: SIKRING AF SAMMENHÆNG OG EFFEKTIVITET

Nedenfor redegøres der for, hvilke hovedopgaver en europæisk økonomi- og finansminister i sidste ende kunne påtage sig. At samle disse opgaver vil skabe større overordnet sammenhæng og effektivitet i udformningen af EU's økonomiske politik.

Varetagelse af de generelle interesser for EU's og euroområdets økonomi og repræsentere den globalt

I dag er EU's og euroområdets almene interesser stadig ikke tilstrækkeligt repræsenteret i den offentlige debat og i beslutningstagningen i Europa. Mens pengepolitikken styres fra centralt hold på euroområdeniveau, styres budgetpolitikken, skattepolitikken og de sektorspecifikke politikker alle decentralt og afspejler nationale kompetencer og forhold, men derimod ikke umiddelbart eller nødvendigvis fælles prioriteter. Fremsættelsen af en henstilling om den økonomiske politik i euroområdet som led i det europæiske semester har i de senere år forbedret samordningen af politikkerne i euroområdet. Gennemførelsen af den afhænger imidlertid af medlemsstaternes kollektive vilje, og samordningen af politikker kræver konstant styring og overvågning på EU-niveau.

Samtidig har euroen indtaget pladsen som den førende valuta i verden, men repræsentationen af den på globalt plan er fortsat særdeles fragmenteret. Siden sin indførelse er euroen blevet den næstmest anvendte valuta i verden. I internationale finansielle institutioner såsom Den Internationale Valutafond er euroområdet imidlertid ikke repræsenteret som én samlet enhed. EU's og euroområdets eksterne økonomiske repræsentation er i øjeblikket splittet op mellem Kommissionen, Den Europæiske Centralbank, formanden for Eurogruppen og formandskabet for Rådet, som hver er tildelt forskellige roller. Denne fragmenterede repræsentation indebærer ofte, at euroområdet ikke slår igennem med sin politiske og økonomiske vægt i verden.

En europæisk økonomi- og finansminister kunne medvirke til bedre at fremme de almene interesser for EU's og euroområdets økonomi, både indadtil og på globalt plan. Med oprettelsen af denne ministerpost ville EU-institutionerne og -organerne, medlemsstaterne og offentligheden få en vigtig samtalepartner på EU-niveau inden for den økonomiske politik, finanspolitikken og den finansielle politik. Det ville også være naturligt, at ministeren varetager opgaven med at repræsentere euroen udadtil.

Styrket politisk samordning og tilsyn med reglerne på det økonomiske, finanspolitiske og finansielle område

Samordningen af den økonomiske politik i EU er styrket væsentligt som følge af den økonomiske og finansielle krise. Det europæiske semester er løbende blevet forbedret for at fremme reformer og gennemførelsen af dem. Kommissionens nyligt oprettede Strukturreformtjeneste yder medlemsstaterne teknisk bistand i forbindelse med disse bestræbelser. Dette er blevet understøttet af yderligere initiativer på EU-niveau, bl.a. til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed, bekæmpelse af skatteunddragelse og for nylig erklæringen om den europæiske søjle for sociale rettigheder. EU har også taget afgørende skridt – og indsatsen skal fortsætte – hen imod en kapitalmarkedsunion og fuldførelsen af bankunionen. Gennemførelsen af reformer i medlemsstaterne er dog stadig ujævn. Desuden forpasses muligheder for bedre samordning og for at lære af hinanden, og der er konstant behov for at afstemme nationale prioriteter og EU-prioriteter, efterhånden som de økonomiske forhold ændrer sig.

En europæisk økonomi- og finansminister kunne bidrage til at styrke samordningen af den økonomiske politik yderligere og sikre sammenhæng på tværs af politikområder ved at bygge videre på det arbejde, som Kommissionen allerede har udført sammen med medlemsstaterne. I tæt bilateral og multilateral dialog med medlemsstaterne og Europa-Parlamentet kunne ministeren fremme samordningen og gennemførelsen af reformer i medlemsstaterne. Eftersom strukturreformer kan have positiv afsmittende virkning, ville ministeren også tilføre merværdi ved at undersøge, hvordan den optimale reformdagsorden for EU og euroområdet som helhed kan se ud.

Udtalelser om den hensigtsmæssige finanspolitiske kurs for euroområdet til støtte for Den Europæiske Centralbanks pengepolitik