16.10.74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/33 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten. 
Udtalelsens  indledende  bemærkninger  bør  affattes  som  følger: 
»Udvalget  godkender  direktivforslagets  mål,  der  består  i at beskytte  føreren  mod  støj,  men 
fremsætter  samtidig  følgende  bemærkninger:« 
Resultatet  af  afstemningen: 
stemmer  for:  24 
stemmer  imod:  32 
undlod  at stemme:  15 
Udtalelse  om  »Forslag  til Rådets  direktiv  vedrørende  bortskaffelse  af spildolie« 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fcelles-
skabers  Tidende  nr.  C 64 5 af 5. juni  1974,  side  5. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  2. april  1974,  i medfør  af artikel  100  i Traktaten  om  oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 122.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxel-
les den  17. og 18. juli 1974,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til anmodning  fra  Rådet  for  de 
europæiske  Fællesskaber  af 3. april  1974  om udtalelse 
om »Forslag  til Rådets  direktiv  vedrørende  bortskaf-
felse  af spildolie«, 
under  henvisning  til  den  beslutning,  som  dets 
Præsidium  traf  den  8. april  1974  om  at pålægge 
Afdelingen  for  miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og forbrug  at udarbejde  en udtalelse  herom  i henhold 
til forretningsordenens  artikel  22, 
under  henvisning  til artikel  100  i traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der  blev  fremlagt 
af Afdelingen  for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og 
forbrug  på dets  11. møde  den  9. juli 1974, 
Nr. C 125/34 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16.10.  74 
under  henvisning  til den  beretning,  der  blev  aflagt 
af ordføreren,  hr. de Grave, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin  122. 
plenarforsamling  den  17.  og 18.  juli  1974,  mødet 
den 17. juli 1974,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Formålet  med  dette  direktiv  er både  at beskytte 
miljøet  og at bekæmpe  det  spild,  der  foregår  af 
energiråmaterialer; 
frie varebevægelser  kan  blive  udsat  for  visse  van-
skeligheder,  da medlemsstaterne  fastsætter  forskel-
lige niveauer  for de afgifter,  som  er fastsat  i direk-
tivet; 
med enstemmighed  blandt  de tilstedeværende  eller 
repræsenterede  medlemmer,  idet  dog  2 undlod  at 
stemme  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
Udvalget  godkender  Kommissionens  målsætning  som 
sådan,  men  ønsker  dog  at fremsætte  følgende  be-
mærkninger: 
1. Den  ønskede  målsætning 
1.1. Udvalget  deler  fuldt  ud direktivets  målsætning, 
nemlig  bekæmpelse  af miljøforurening,  der  skyldes 
spildolie. 
1.2. Det  mener  imidlertid,  at princippet  i artikel  9 
ikke er tilstrækkelig  præcist  og at det  derfor  står  i 
fare for ikke  at få nogen  reel  betydning  og for  at 
føre til meget  forskellige  fortolkninger,  da der mang-
ler mere  konkrete  bestemmelser. 
1.3. Det  mener  endvidere,  at dette  direktiv  gør  det 
muligt  at tilgodese  endnu  et formål,  nemlig  at be-
kæmpe  spildet  af råmaterialer  og især  af energiråma-
terialer. 
1.4. Udvalget  mener,  at direktivets  mål  ikke  kan  nås 
uden  stor  forståelse  fra  offentlighedens  side.  Det 
foreslår  derfor,  at Kommissionen  tager  initiativ  til 
en oplysningskampagne  for at påvise  ulemperne  ved 
den forurening  af miljøet,  som  spildolier  giver  an-
ledning  til, samt  de midler,  der skal  iværksættes  for 
at råde  bod  herpå. 
1.5. Det  konstaterer  dog,  at problemet  vedrørende 
bortskaffelse  af spildolie  er løst  eller  er ved  at blive løst på vidt  forskellige  måder  i de enkelte  medlems-
stater  inden  for  Fællesskabet.  Til de eksempler  der 
er nævnt  i redegørelsen  for Kommissionens  begrun-
delse,  kunne  man  i øvrigt  føje  andre  systemer,  som 
er blevet  flugt  af lande,  der ikke  er nævnt. 
1.6. Udvalget  tager  til efterretning,  at det  af Kom-
missionen  foreslåede  system  for  tiden  er et af de 
systemer,  som  anvendes  i Fællesskabet.  Alligevel 
stiller  det  sig  det  spørgsmål,  hvorvidt  det  er tvin-
gende  nødvendigt,  at de forskellige  medlemsstater 
skal løse  problemet  på nøjagtig  samme  måde  eller 
om det  er muligt  at bevare  de allerede  eksisterende 
systemer,  som  man  eventuelt  kunne  forbedre,  og 
samtidig  tilskynde  til at de tages  i anvendelse;  denne 
fremgangsmåde  ville  ihvertfald  i første  omgang  gøre 
det muligt  at sammenligne  fordelene  ved  de forskel-
lige metoder,  som  medlemsstaterne  har  fulgt,  uden 
at det går ud over  de mål,  man  søger  at nå. Udvalget 
har derfor  overvejet,  hvordan  man  — ud over  det 
system,  som  Kommissionen  foreslår  — også  kunne 
forbedre  de øvrige  systemer. 
2. Løsning  af enkelte  sider  af problemet 
2.1. Spildolie  er kun  et af de mange  elementer  i et 
langt  større  problem,  nemlig  miljøforureningen  for-
årsaget  af affald,  spildolie,  rensevæske,  cyanid,  syre, 
salte,  radioaktive  stoffer  osv. 
2.2. Nok  kræver  bekæmpelsen  af de  forskellige 
former  for forurening  forskellige  tekniske  løsninger, 
men det  er ikke  mindre  sandt,  at en helhedsopfat-
telse  har  gjort  det  muligt  at undgå  visse  modsæt-
ningsforhold  i behandlingen  af de forskellige  pro-
blemer  og en sidestilling  af en lang  række  forskellige 
ordninger. 
3. Anvendelse  af princippet  »forureneren  betaler« 
3.1. I det  system,  Kommissionen  har  foreslået,  gik 
man ud fra,  at forureneren  snarere  var  den  bilejer 
og den  virksomhed,  der  anvender  olie,  end  den  gen-
anvender,  eller  den  virksomhed,  som  i det  skjulte 
eller åbenlyst  bortkaster  spildolien  i naturen. 
3.2. Selv  om man  kunne  tænke  sig at anvende  andre 
principper  end  »forureneren  betaler«,  ønsker  Ud-
valget  ikke  at imødegå  den  anvendelse,  som  bliver 
gjort  heraf  i dette  tilfælde.  Det  mener  dog,  at den 
model,  der  fremføres  i direktivet,  ikke  burde  skabe 
præcedens  eller  udgøre  et absolut  sammenlignings-
grundlag. 
3.3- Udvalget  ønsker  snarere  at understrege,  at ifølge 
direktivet  er det  ikke  forureneren  der  betaler,  men 
16.10.74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/35 
den person  der køber  ny olie,  hvilket  naturligvis  gør 
en stor  forskel. 
3.4. Det  er nemlig  brugeren  af olie,  hvad  enten  det 
drejer  sig om enkeltpersoner  eller  virksomheder,  der 
vil komme  til at betale  det  eventuelle  underskud, 
som afgiftssystemet  giver,  alt  afhængig  af den 
mængde  olie  som  han  indkøber,  og hvad  enten  han 
skal bortskaffe  spildolie  eller  ej, og i tilfælde  af at 
han skal  bortskaffe  spildolie,  uanset  hvad  omkost-
ningerne  måtte  være  ved denne  proces. 
3.5. Afgiften  vil være  den  samme,  om brugeren  har 
foretaget  investeringer  med  det  formål  at nedbringe 
forureningen  eller  ej. 
3.6. Artikel  14 og de tilhørende  kommentarer  viser, 
at afgiften  opkræves  når  de produkter,  der  under 
anvendelsen  omdannes  til spildolie,  går  over  i for-
brug,  dvs.  når  de pågældende  produkter  udsendes 
fra produktionsstedet  med  henblik  på salg  eller  an-
vendelse,  forbrug  inden  for dette  firma  eller  import 
af produktet. 
3.7. Dette  medfører  f.eks.  at olie,  der  fabrikeres 
i landet  A og anvendes  i landet  B ville  blive  belagt 
med en afgift,  der erlægges  til skattevæsenet  i landet 
A, skønt  det er landet  B, som  må bære  de eventuelle 
omkostninger  ved bortskaffelsen. 
3.8. Visse  lande  i Fællesskabet,  der er store  olieim-
portører  eller  olieeksportører,  vil uden  tvivl  bringe 
uligevægt  i denne  mekanismes  funktion,  således  som 
den er fastsat  i Kommissionens  forslag. 
3.9. For  at undgå  dette  må man  lægge  afgiften  ind 
under  toldbestemmelserne  og foretage  kontrol  ved 
grænseovergangene.  Dette  vil dog  medføre  følgende 
ulemper. 
4. Afgiftsprincippet 
4.1. Direktivet  anbefaler  iværksættelsen  af et ikke 
skattemæssigt  afgiftssystem,  der  skal  finansiere  en 
godtgørelse,  hvis  størrelse  skal  variere  fra  land  til 
land,  da den  skal  dække  underskud,  der  varierer 
alt efter  den  lokale  situation;  dette  beløb  skal  give 
en »rimelig  fortjeneste«,  der ikke  er nærmere  præ-
ciseret,  og som  er overladt  til den  enkelte  medlems-
stats  vurdering  (skønt  det  undertiden  er organer, 
som ikke  arbejder  med  gevinst  for  øje,  der  tager 
sig af indsamlingen). 
4.2. Der  kan  altså  ikke  foretages  en fællesskabs-
harmonisering  af denne  afgift,  skønt  Kommissionen 
ellers  tilsigter  en harmonisering  af forbrugsafgifter 
og merværdiomsætningsafgifter,  når  der  er sket  en 
standardisering  af toldtarifferne. 4.3. I et nyligt  svar  på en forespørgsel  fra Parla-
mentet  (1) påpegede  Kommissionen  i øvrigt,  hvilke 
vanskeligheder  den  havde  med  427  tilfælde  af af-
gifter,  der  har  en virkning  svarende  til told.  364 
tilfælde  er blevet  definitivt  reguleret  (ved  fjernelse 
eller ændring  af afgifterne),  24 tilfælde  er blevet 
gjort  til genstand  for  fremgangsmåder  med  henblik 
på en regulering,  og 39 tilfælde  er stadig  under 
behandling. 
4.4. Indførelsen  af en ny afgift  ville  altså  gå imod 
de harmoniseringsbestræbelser,  som  Kommissionen 
ellers  har foretaget. 
4.5. Hvis  man  vil undgå,  at den  afgift,  der  skal 
finansiere  bortskaffelsen  af spildolie  i landet  B, 
bliver  betalt  i landet  A, og hvis  man  tager  i betragt-
ning,  at de nationale  afgifter  nødvendigvis  vil være 
indbyrdes  forskellige  og varige,  så må  man  indføre 
en toldlignende  ordning. 
4.6. Fællesskabet  og medlemsstaterne  må  altså  så-
ledes  vedtage  nye  love  og bestemmelser  i lighed 
med dem,  der  allerede  eksisterer  på toldområdet: 
en beskatnings-  og skattefradragsordning  ved  græn-
serne,  bekæmpelse  af en ny juridisk  type  bedrageri, 
eftersom  den  ikke  er skattemæssig,  en frilagerordning 
og toldfrie  zoner,  fællesskabstransit,  aktiv  og passiv 
forædling,  en ordning  for  tilbageførsel,  en eventuel 
ordning  for  de institutioner  og  personer,  der  er 
fritaget  for afgiften,  opkrævning  og iværksættelse  af 
beslutningerne  i de andre  medlemsstater,  toldfrihed 
ved grænserne,  en ordning  for  vareprøver  og små-
forsendelser  osv-
4.7. Afgiftens  ikke-skattemæssige  karakter  vil end-
videre  skabe  et problem  med  hensyn  til oprettelse 
af nye  instanser  til kontrol,  opkrævning,  bekæmpelse 
af bedrageri  (jf. EUGFL)  eller  overdragelse  af denne 
kompetence  til allerede  eksisterende  organer.  Det 
samme  gælder  de kompetente  domstole  og ordningen 
med hensyn  til administrativ  appel. 
4.8. Man  måtte  endvidere  oprette  en instans  med 
kompetence  til at forvalte  midlerne. 
4.9. Udvalget  gør  opmærksom  på,  at man  på den 
anden  side  kan  fastsætte  en ensartet  omkostningspris 
for hver  medlemsstat,  når  den  enkelte  virksomheds 
omkostninger  ikke  kan  overstige  genemsnits-
omkostninger  (artikel  13).  Grundet  på de meget  for-
skellige  forhold  fra område  til område  og alt efter 
(x) Skriftligt  forespørgsel  20/74—EFT  nr. C 61 af 29. 5. 1974. 
Nr. C 125/36 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16.10.74 
hvilke  typer  olie,  der  bliver  indsamlet,  står  gennem-
snitsomkostningerne  i fare  for at afgive  meget  fra de 
reelle  økonomiske  forhold;  da afgiften  er udregnet 
på baggrund  af disse  omkostninger,  kan  afgiften  kun 
i ringe  omfang  stemme  overens  med  den  definition, 
man ellers  har givet  herpå. 
4.10.  Udvalget  bemærker  endvidere,  at den  natio-
nale kompetence  med  hensyn  til dette  direktiv  for 
en stor  del  hører  ind  under  regionerne,  for Den 
italienske  Republiks  vedkommende  og under  de for-
skellige  »Lander«  for  Den  tyske  Forbundsrepubliks 
vedkommende-  Dette  skaber  fare  for  en yderligere 
differentiering. 
5. Direktivets  anvendelsesområde 
5.1. I modsætning  til gældende  praksis  har  Kom-
missionen  ikke  i et bilag  givet  en nøjagtig  definition 
på de pågældende  produkter,  og der  mangler  især 
en definition  på,  hvad  Kommissionen  forstår  ved 
»mineralolier«.  I øvrigt  kan  ordet  halvtflydende  og 
den manglende  angivelse  af referencetemperatur  give 
anledning  til juridiske  indsigelser  (artikel  1). 
5.2. Det  ser ud til at Kommissionen  med  sit forslag 
udelukkende  eller  under  alle  omstændigheder  først 
og fremmest  har  villet  indbefatte  smøreolier.  Kom-
missionen  definerer  under  alle  omstændigheder  ikke, 
hvad  den  mener  med  mineralolier.  Ud over  de ganske 
få tilfælde  med  forekomster  af stenkulsolie  synes 
denne  betegnelse  at dække  følgende  toldpositioner: 
27.09  Råolie 
27.10  Brændselsolier:  benzin,  white  spirit  og 
andre  specialbenziner,  belysningspetro-
leum,  gasolie,  brændselsolie,  smøreolier 
34.03  Smøremidler. 
5.3. Hvis  man  går  ud  fra  dette,  skal  der  betales 
afgift  af alle  disse  produkter,  heri  medregnet  råolie! 
5.4. Kommissionen  definerer  heller  ikke  udtrykkene 
»produkter,  der  under  anvendelsen  omdannes  til 
spildolie«  (artikel  14)  og  »behandling  af spildolie, 
der fremkalder  luftforurening«  (artikel  3 — 3. afsnit). 
5.5. Udvalget  spørger  f.eks.  sig selv,  hvorvidt  man 
skal betragte  bortskaffelsen  af disse  olier  ved  for-
brænding  som  »behandling  af spildolie,  der  fremkal-
der luftforurening«  og eventuelt  på hvilke  betingelser. Det er indlysende  at de enkelte  medlemsstaters  for-
tolkninger  vil stå i fare  for at blive  særdeles  forskel-
lige,  hvis  der  ikke  eksisterer  en præcis  fællesskabs-
definition. 
5.6. Udvalget  spørger  ligeledes  sig  selv,  hvilken 
ordning,  der  vil  komme  til at gælde  for  flydende 
affald  eller  »halvfast«  affald,  der  indeholder  råolie 
eller  biprodukter  af råolie,  som  f.eks.  fortynder-
væske,  asfaltholdige  materialer,  white  spirit,  mine-
ralsk  tjære,  asfalt,  emulgeret  voks  osv. 
5.7. Det  forekommer  heller  ikke  rimeligt  at en defi-
nition  på spildolie  omfatter  rester  af ny olie  eller 
af råolie,  der stammer  fra tensning  af beholdere. 
5.8. Med  hensyn  til dette  bemærker  Udvalget,  at 
denne  definition  ligeledes  synes  at medføre  betaling 
af afgift  på råolie. 
5.9. Endvidere  spørger  Udvalget  sig  selv,  om  for-
buddet  mod  udtømning  i naturen  og bortskaffelses-
ordningen  ikke  også  burde  omfatte  ny olier  og smøre-
midler  (f.eks.  indkøbt  af en fejltagelse  eller  som  er 
ubrugelige)  f. eks.  visse  vegetabilske  eller  animalske 
olier,  der anvendes  i industrien:  talg,  hørolie,  osv.). 
5.10.  Udvalget  mener  endvidere  at den  fuldstændige 
mangel  på definition  af ordet  emulsion  (2 % i visse 
lande,  5 % i andre)  risikerer  at medføre  juridiske 
indsigelser  og forvrængninger  i den  måde,  direktivet 
anvendes  på i de forskellige  lande. 
5.11.  I øvrigt  er der  ingen  garanti  for  at en 2 % 
emulsion  ikke  bliver  omdannet  til en 1,9 % emulsion 
for at omgå  direktivet  og heller  ikke  at større  kvan-
titeter  af denne  emulsion  ligeledes  fremkalder  miljø-
forurering. 
5.12.  Udvalget  mener  endvidere  at de  olier,  der 
hører  ind  under  direktivets  anvendelsesområde,  bør 
defineres  meget  mere  præcist  både  gennem  toldposi-
tioner  og ved  at angive  deres  anvendelse  (f.eks.  olie 
til turbiner,  til udtagning  af støbeforme,  til smøring 
af maskiner,  til gear,  til hærdning  af metaller,  opløse-
lige og ikke-opløselige  olier  til arbejde  med  metaller 
osv.). 
6. Almindelige  betingelser  for  indsamling 
6.1. Udvalget  mener,  at det  er vanskeligt  at forstå, 
hvorfor  der  ikke  fastsættes  et indsamlingspligtigt 
minimumskvantum.  I øvrigt  burde  man  fastslå,  hvem 
der bør  afholde  udgifterne  ved  investering  i forbin-
delse  med  oplagring. 
16. 10. 74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 125/37 
6.2. I øvrigt  mener  Udvalget  at det ville  være  nyttigt 
om alle  olieforhandlere  (heri  indbefattet  stormaga-
sinerne)  fik pålagt  at tage  spildolien  tilbage. 
6.3. Den  bruger,  der  afholder  de finansielle  udgifter 
i forbindelse  med  genindvinding  i overensstemmelse 
med princippet  »forureneren  betaler«,  vil  således 
nyde  godt  af et juridisk  privilegium,  der  sætter  ham 
i stand  til at kræve,  at hans  leverandør  skal  påtage 
sig genindvinding  og bortskaffelse  af et kvantum,  der 
eventuelt  svarer  til den  nye  olie,  som  samme  lever-
andør  havde  leveret  til ham.  Leverandøren  kan  på 
sin side  henvende  sig  til sin  grossist  og således  går 
det videre  lige  indtil  importøren  eller  producenten, 
der ligesom  ethvert  af mellemledene  til syvende  og 
sidst  er ansvarlig  som  ved  et vandfaldseffekt,  for de 
kvanta  rent  de faktisk  har sat på markedet.  Producen-
ten eller  importøren  kunne  i øvrigt  pålægge  et særligt 
organ,  som  arbejder  med  eller  uden  gevinst  for  øje, 
at påtage  sig  genindvinding  eller  bortskaffelse  af 
spildolie.  Organet  kunne  godkendes  af den  nationale 
minister  for  sundhedsvæsen  eller  miljøbeskyttelse; 
godkendelsen  skulle  sikre,  at der  blev  ført  kontrol 
med hvorvidt  genindvingen  eller  bortskaffelsen  fore-
gik på uskadelig  vis. 
6.4. Udvalget  spørger  sig selv,  om  man  ikke  burde 
fastsætte  et minimum  af harmonisering  af de god-
kendelsesregler,  der  er fastsat  i artikel  6, hvis  man  vil 
opnå,  at der  ikke  skal  ske  en diskriminerende  anven-
delse  af direktivet  i de forskellige  medlemsstater, 
Lander  og italienske  regioner. 
6.5. Udvalget  mener  endvidere  at der kunne  bidrages 
aktivt  til miljøbeskyttelse  og bekæmpelse  af for-
urening  forårsaget  af  spildolie  ved  yderligere 
forskning  med  henblik  på at finde  en løsning  på 
problemerne  vedrørende  bortskaffelse  og behandling 
af emulgerede  olier,  der  indeholder  særdeles  høje 
kvanta  vand  og meget  ringe  mængder  smøremidler. 
7. Skitse  til et andet  system 
7.1. Udvalget  har  søgt  at nå Kommissionens  mål, 
som den  kan  tilslutte  sig ved  at søge  bedre  anvendelse 
for princippet  »forureneren  betaler«  og ved  at klare 
sig uden  særdeles  tungt  administrativt  system  og en 
finanskontrol,  der  oven  i købet  ville  skabe  nye  mis-
forhold. 
7.2. Kommissionens  forslag  indeholder  intet  om  det 
finansielle  aspekt.  Det  er således  ikke  muligt  at vide, 
hvilke  administrative  omkostninger,  der  vil blive  ved 
opkrævning  af afgiften,  fordelingen  af de indkomne 
beløb  og ved  den  fysiske  og finansielle  kontrol,  der 
skal udføres  ved  grænserne  og i de forskellige  virk-somheder  (importører,  eksportører,  fabrikanter,  gros-
sister,  indsamlere,  virksomheder,  der  beskæftiger  sig 
med bortskaffelse,  genindvinding  osv.).  Det  må 
imidlertid  antages,  at denne  omkostning  og omkost-
ningerne  ved  alle  de forskellige  ordninger  (transit, 
forædling  osv.)  langt  overstiger  de indtægter,  der skal 
finansiere  aktiviteterne  i henhold  til artikel  4. 
7.3. Da  de personer,  som  indkøber  olie,  betragtes 
som forurenere  er det i øvrigt  åbenbart,  at de allerede 
i visse  lande  betaler  forbrugsafgift,  — og  det  på 
samme  beskatningsgrundlag  — (foruden  MOMS  og 
eventuelle  toldafgifter),  som  nogen  betragter,  og som 
man også  kan  betragte,  som  en  modydelse  for 
forureningen.  Udvalget  betragter  beskatning  eller 
skattelignende  systemer  som  tilstrækkelige  i hvert 
fald i dette  tilfælde;  udvalget  mener  dog  ikke  desto 
mindre,  at hvis  dette  system  skulle  tages  i anvendelse, 
så ville  forbrugsafgiften  byde  på den  fordel  frem  for 
afgiften,  at den  på en gang  ville  gøre  det  muligt  at 
undgå  betydelige  administrative  omkostninger  og en 
ny national  og fællesskabsafgiftsydelse.  Denne  løsning 
ville i øvrigt  heller  ikke  stille  hindringer  i vejen  for 
harmoniseringen  af skattesystemerne  og  de proce-
durer,  der for øjeblikket  anvendes  ved  grænserne. 
7.4. Samtidig  med  at man  fuldt  ud bibeholder  mål-
sætningen  og forbudene  i henhold  til artiklerne  2 til 
4, og kontrolforanstaltningerne  i henhold  til artikel  6 
til 12 samt  bestemmelserne  i henhold  til artikel  15 
til 20,  burde  man  efter  Udvalgets  mening  ændre 
finansieringsmetoderne  betydeligt  ved  at hente  inspi-
ration  i de ordninger,  der  allerede  gælder  på andre 
områder,  og især  for  det  kemiske  affalds  vedkom-
mende: 
— forbud  mod  udtømning  i naturen; 
— den,  der  har  brugt  olien,  skal  opmuntres  til at 
lade denne  genanvende; 
— salg  til en godkendt  virksomhed  eller  gratis  ind-
samling  af affaldet,  når  markedsbetingelserne  til-
lader  det; 
— indsamling  af affald  ved  en godkendt  virksomhed 
mod  godtgørelse  for  denne  tjenesteydelse,  når 
markedssituationen  kræver  denne  løsning; 
— i dette  sidste  tilfælde  medregnes  omkostningerne 
ved indsamlingen  i produktionsprisen  og dermed 
i salgsprisen. 
7.5. Dette  system  stemmer  nøjagtig  overens  med 
princippet  »forureneren  betaler«,  og i modsætning 
til Kommissionens  forslag  tilskynder  det  virksom-
hederne  til at bortskaffe  færre  mængder  affald  og til 
Nr. C 125/38 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 10. 74 
at lade  mindre  forurenende  affald  afhente,  som  kan 
indsamles,  transporteres,  bortskaffes  eller  behandles 
på den  mest  nyttige  og økonomiske  måde. 
7.6. Dette  system  er det  samme  som  allerede  gælder 
for størstedelen  af industrielt  affald,  nemlig  for syrer, 
cyanid  osv. 
7.7. Efter  behov  kunne  medlemsstaterne  oprette 
eller  tilskynde  til  at  oprette  organer,  der  skulle arbejde  uden  gevinst  for  øje,  og som  man  kunne 
pålægge  at  indsamle  spildolierne.  Disse  organer 
skulle  pålægges  at modtage  den  spildolie,  de  fik 
leveret. 
Bruxelles,  den  17. juli  1974. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Alfons  LAPPAS 
Formand 
Udtalelse  om  »Afgifter  på forarbejdet  tobak  — 2. direktiv« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fcellesskabers  Tidende  nr.  C 72 af 27. juni  1974,  side  15 og 16. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  8. april  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om  oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 122.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxel-
les den  17. og 18. juli  1974,  sin udtalelse  om det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til det  brev  af 9. april  1974,  hvori 
Rådet  anmodede  Udvalget  om en udtalelse  herom, 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  især  artikel  198, 
under  henvisning  til den  beslutning,  der  blev  truffet 
af dets  formand  den  9. april  1974  om  at anmode 
Afdelingen  for økonomiske  og finansielle  anliggender 
at udarbejde  en udtalelse  om  Kommissionens  doku-
ment  til Rådet  indeholdende  et forslag  til et andet 
direktiv  om  forbrugsbeskatning  af forarbejdet  tobak, 
bortset  fra omsætningsafgift, 
under  henvisning  til den  af ordføreren,  hr. O'Ceal-
laigh,  udarbejdede  beretning  og  til den  udtalelse, 
røm afdelingen  vedtog  på sit møde  den  2. juli  1974, under  henvisning  til forhandlingerne  på  sin  122. 
plenarforsamling  den  17.  og 18.  juli  1974,  — mødet 
den 17. juli  1974; 
med flertal  blandt  de tilstedeværende  eller  repræsen-
terede  medlemmer,  idet  3 stemte  imod  og 7 undlod 
at stemme  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Udvalget  erkender  nødvendigheden  af  direk-
tiver,  som  kan  føre  til harmonisering'  af afgifterne 
på forarbejdede  tobaksprodukter.  Dette  vil  skabe 
betingelser,  som  fremmer  en gensidig  udnyttelse  af 
markederne  for  forarbejdede  tobaksprodukter  inden 
for Fællesskabet.