Regionsudvalgets udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om deponering af affald« (97/C 244/03)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådet [KOM(97) 105 endelig udg. - 97/0085 (SYN)] (),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 10. marts 1997 om at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse herom,

under henvisning til sin beslutning af 11. juni 1997 om at afgive udtalelse i henhold til artikel 198 C, stk. 3, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 5 »Fysisk Planlægning, Miljø og Energi«,

under henvisning til Underudvalg 5's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 112/97 rev.), som blev vedtaget den 6. maj 1997 med Jens Kramer Mikkelsen som ordfører,

og ud fra følgende betragtning:

Regionsudvalget afgav den 16. januar 1997 udtalelse om Kommissionens meddelelse om revisionen af Fællesskabets strategi for affaldshåndtering () -

på den 18. plenarforsamling den 11.-12. juni 1997 (mødet den 11. juni) vedtaget følgende udtalelse.

Indledning

1. På baggrund af Rådets resolution af 7. maj 1989, hvori Rådet opfordrer Kommissionen til at fremlægge forslag til regulering af affaldsdeponeringen, fremlagde Kommissionen den 22. juli 1991 et forslag til affaldsdeponeringsdirektiv. Dette direktivforslag blev efter langvarige forhandlinger og talrige ændringer forkastet af Europa-Parlamentet den 22. maj 1996. Kommissionen har på denne baggrund fremlagt det foreliggende reviderede direktivforslag.

2. Direktivforslaget, der på en række punkter lægger sig op ad det tidligere forslag, udstikker retningslinjer for etablering, drift og efterbehandling af affaldsdeponeringsanlæg. Endvidere fastlægges retningslinjer for allerede eksisterende anlæg. Imidlertid indeholder det nye direktivforslag en række bestemmelser, der hæver miljøbeskyttelsesniveauet, således som foreskrevet af blandt andre Europa-Parlamentet.

Bemærkninger til direktivforslaget

3. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at forslaget til nyt affaldsdeponeringsdirektiv udfylder et hul i den eksisterende EU-lovgivning på affaldsområdet. Regionsudvalget hilser derfor Kommissionens initiativ velkommen. Det nye reviderede forslag er efter Regionsudvalgets opfattelse udtryk for en erkendelse af, at problemer affødt af affaldsdeponeringen må tages alvorligt, idet de indebærer store risici for såvel mennesker som miljø.

4. Lokale og regionale myndigheder varetager i vid udstrækning såvel myndigheds- og overvågnings- som driftsopgaver ved deponeringsanlæg. Det foreliggende direktivforslag er derfor af største betydning for de lokale og regionale myndigheder.

5. Regionsudvalget har med tilfredshed konstateret, at traktatens artikel 130 S er grundlag for direktivforslaget. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at reglerne i overensstemmelse med det valgte lovgrundlag må etableres som minimumsforskrifter for at tilgodese de enkelte regioners forskellige udgangspunkt. Samtidig må der tilvejebringes tilstrækkelige økonomiske instrumenter til at sikre alle regioners opnåelse af det fælles mindsteniveau.

6. Regionsudvalget kan tilslutte sig Kommissionens synspunkt, at affaldsdeponeringspladser bør drives med et samme mindste miljøbeskyttelsesniveau. Regionsudvalget tilslutter sig Kommissionens opfattelse af, at det herved vil være muligt at begrænse incitamentet til transport af affald over store afstande.

7. Regionsudvalget er enig i, at prisen for anvendelse af deponeringspladser bør fastsættes således, at de dækker alle direkte og afledte omkostninger ved pladsens drift, herunder også omkostningerne til nedlukning og efterbehandling af pladsen. Regionsudvalget finder således, at der for såvel nye som for igangværende deponeringspladser bør kræves den fornødne sikkerhedsstillelse. Regionsudvalget finder imidlertid ikke, at målet om ensartede konkurrenceforhold sikres ved de i direktivforslaget foreslåede foranstaltninger. Såvel sociale og økonomiske som geologiske faktorer vil betinge, at der også fortsat vil være en begrundet forskel på deponeringspriser i Fællesskabets regioner. Såvel nærheds- som selvforsyningsprincippet ved deponering af affald må derfor pointeres, og der må tilvejebringes passende styringsmidler til at sikre disse princippers konsekvente håndhævelse og muligheden for at styre tilførsler til anlæg i overensstemmelse med nærhedsprincippet

8. Erfaringsmæssigt er det ofte de lokale og regionale myndigheder, der har stået med ansvaret for en forladt deponeringsplads, og med de omkostninger, der har været forbundet med en uforsvarlig deponering. Regionsudvalget finder det betydningsfuldt, at den krævede sikkerhedsstillelse fastsættes således, at den dækker hele den periode, hvori efterbehandling er fornøden. Regionsudvalget er dog af den opfattelse, at deponeringspladser bør indrettes og drives således, at efterbehandlingsperioden ikke udstrækkes udover en generations eller 30 års varighed. Regionsudvalget insisterer samtidig på, at det ligeledes er nødvendigt at finde en løsning på de problemer, som allerede lukkede deponeringspladser rejser.

9. Regionsudvalget er enigt i, at der er behov for nye skærpede bestemmelser for indretning, drift og genopretning af deponeringsanlæg med henblik på en bedre og mere ensartet miljøbeskyttelse. Bestemmelserne i det foreliggende direktiv indeholder dog stadig uklarheder og generaliseringer, der ikke fremmer opfyldelsen af denne målsætning. Regionsudvalget mener, at direktivet skal indeholde konkrete forskrifter vedrørende anlæggelse og drift af deponeringsanlæg, ligesom det bør indeholde anvisninger på foranstaltninger, der kan minimere gener og risici, så vel som på grænseværdier for forurenende udslip, støjniveau og fysisk-kemiske forandringer i miljøet (jordbund, vand etc.). Regionsudvalget mener desuden, at man bør begrænse den mulighed for undtagelser, som i øjeblikket findes i mange af direktivets bestemmelser og bilag. Regionsudvalget finder imidlertid anledning til at understrege, at selv den bedste indretnings- og indkapslingsmetode ikke varer evigt, hvorfor den vedtagne prioritering af bortskaffelsesmetoder, hvorefter deponering i videst mulig udstrækning skal undgås, må understreges. Samtidig taler dette forhold for, at en stabiliseringsstrategi for deponering af affald bør tillægges en større vægt i forhold til en indkapslingsstrategi.

10. Regionsudvalget har med tilfredshed konstateret Kommissionens hensigt om at yde en effektiv indsats mod produktionen af drivhusgasser fra affaldsdeponeringspladser og er derfor umiddelbart positivt indstillet over for forslagene vedrørende lossepladsgas og begrænsning af deponeringen af bionedbrydeligt affald. Regionsudvalget har allerede ved sin udtalelse vedrørende revisionen af Fællesskabets strategi for affaldshåndtering gjort opmærksom på, at fastlæggelsen af kvalitetskriterier for det deponerede affald vil være en forudsætning for en begrænsning af affaldsdeponeringen.

11. Opsamling og afbrænding af gas fra affaldsdeponeringsanlæg kan efter Regionsudvalgets opfattelse i mange tilfælde være en effektiv vej til begrænsningen af drivhusgasser fra affaldsdeponeringsanlæg, der modtager bionedbrydeligt affald. Imidlertid mener Regionsudvalget, at begrænsning i deponering af bionedbrydeligt affald er en mere fremadskuende og hensigtsmæssig måde at løse problemerne på. En begrænsning vil have en umiddelbar kvantificerbar effekt på den miljømæssige belastning, der er forbundet med affaldsdeponering.

12. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at kravet om gasopvarmning og -behandling på eksisterende deponeringspladser er meget ambitiøst, og at det kan blive særdeles omkostningskrævende. Det vil derfor være vigtigt, at der foretages en vurdering af gasproduktionen på den enkelte deponeringsplads, inden en sådan investering udføres.

13. Regionsudvalget har konstateret, at kravene om reduktion i deponeringen af bionedbrydeligt affald er begrænset til affald fra dagrenovation, jf. direktivforslagets artikel 5. Dette er efter Regionsudvalgets opfattelse uacceptabelt, idet det vil betyde, at omkostningerne ved reduktion af drivhusgasser ensidigt lægges på borgere samt lokale og regionale myndigheder. Regionsudvalget skal således foreslå, at kravene til begrænsning af bionedbrydeligt affald udstrækkes til at dække samtlige affaldskilder.

14. Regionsudvalget skal påpege, at det foreliggende direktivforslag ikke giver anvisninger på, hvordan den krævede reduktion skal opnås. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at en reduktion af den deponerede mængde bionedbrydeligt affald kræver en bevidst prioritering i det samlede affaldssystem, herunder en sammenhængende affaldsplanlægning samt en sikring af de tilstrækkelige styringsmidler for de lokale og regionale myndigheder.

15. Da affaldsdeponering skal betragtes som en sidste udvej, og da affaldsdeponeringerne følgelig skal begrænses mest muligt, skal Regionsudvalget pointere, at driften af deponeringspladser efter markedsøkonomiske principper modvirker dette samfundsøkonomiske hensyn. Det må således forudses, at deponeringsanlæg ofte ikke vil have incitament til at begrænse tilførslen af affald.

16. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at en sikring af det opstillede affaldshierarki forudsætter, at ansvaret for affaldsdeponeringspladserne i vid udstrækning overdrages de lokale og regionale myndigheder, der herved vil kunne indpasse disse i den gennemførte affaldsplanlægning, samt tage de fornødne samfundsøkonomiske hensyn.

17. Regionsudvalget anerkender og bifalder den brede definition af forbehandling, der anvendes i direktivforslaget, jf. forslagets artikel 6. Men Kommissionen erkender, at der i nogle medlemsstater, hvor det er mindre almindeligt at forbehandle affald til deponering, kan være behov for finansielle støtteforanstaltninger, i det mindste på kort sigt, for at forhindre, at der lægges byrdefulde omkostninger over på de lokale myndigheder. Ved at inkludere og stimulere sortering, herunder kildesortering, sikres det efter Regionsudvalgets mening, at de valgte affaldsløsninger vil leve op til hensigterne i den i 1996 reviderede affaldsstrategi. Endvidere sikres det, at reglerne om pligtig forbehandling kan anvendes med fleksibilitet. Det er dog Regionsudvalgets opfattelse, at reglerne vedrørende pligt til forbehandling ikke bør udstrækkes til homogene affaldsmængder, som det ikke er muligt at nyttiggøre.

18. Regionsudvalget har bemærket, at Kommissionen ønsker at indføre et forbud mod deponering af bildæk, jf. direktivforslagets artikel 5. Regionsudvalget er enig i hensigten med forslaget, men skal gøre opmærksom på, at lokale og regionale myndigheder ikke bør pålægges at sikre et sådant forbuds håndhævelse, før de fornødne styringsmidler og de fornødne behandlingsanlæg er etableret. Det er imidlertid Regionsudvalgets opfattelse, at der fortsat vil være behov for at deponere bildæk, indtil den fornødne kapacitet er etableret. Med henblik på at sikre, at dæk, der i den mellemliggende periode deponeres, ligeledes kan genanvendes, bør disse dæk deponeres i særskilt specialdepot.

19. Regionsudvalget er enig i den foreslåede fastlæggelse af omkostningerne ved affaldsdeponering, herunder at omkostningerne ved nedlukning og efterbehandling af deponeringsanlægget bør dækkes af de opkrævede deponeringsafgifter. Regionsudvalget tilslutter sig derfor også, at der sikres den fornødne sikkerhedsstillelse til efterbehandling af deponeringspladsen.

20. Regionsudvalget kan tilslutte sig hensigten om at forbyde samdeponering af affald. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at det fysiske og kemiske miljø i et deponeringsanlæg ikke kan forudsiges i tilstrækkelig grad til at udelukke, at samdeponering indebærer betydelige risici for mennesker og natur.

21. Regionsudvalget har bemærket, at der fremover fastsættes krav for affaldsdeponeringspladsers afstand til rekreative områder, vandområder og landbrug. Regionsudvalget er enig i, at deponeringspladser ikke fremover bør tillades etableret således, at disse medfører væsentlige varige gener for omgivelserne. Imidlertid finder Regionsudvalget, at det er uacceptabelt at fastsætte en snæver grænse for afstanden fra deponeringsanlæg til rekreative områder, vandområder og landbrug. De foreslåede krav vil i mange tilfælde umuliggøre landscaping og hensigtsmæssig anvendelse af deponeringspladserne efter endt opfyldning. Regionsudvalget skal påpege, at affaldsdeponeringsanlæg bør etableres således, at de efter endt opfyldning kan indgå som en værdifuld og naturlig del af det omkringliggende landskab. Således bør der benyttes tekniske løsninger til afhjælpning af de eventuelle umiddelbare gener over for de nævnte arealanvendelser under en igangværende affaldsdeponering.

22. Regionsudvalget har konstateret, at der foreslås en særdeles omfattende procedure for accept af affald på lossepladser, jf. udkastets artikel 11. Regionsudvalget er enig i vigtigheden i at sikre, at det deponerede affald stemmer overens med den aktuelle kategori af deponeringsplads. Regionsudvalget er dog af den opfattelse, at det er vigtigt at begrænse omfanget af karakteriseringsproceduren, og Regionsudvalget skal pointere, at den foreslåede procedure vil kunne føre til et meget stort analysearbejde. Regionsudvalget vil på denne baggrund foreslå, at der som led i det forestående standardiseringsarbejde udarbejdes et antal affaldskategorier, hvorefter affaldet klassificeres på baggrund af oprindelse samt kendt sammensætning og egenskab.

23. Regionsudvalget kan bifalde, at også eksisterende affaldsdeponeringspladser underlægges krav til begrænsning af de miljømæssige påvirkninger fra pladsen, jf. direktivforslagets artikel 14. Herved begrænses også de eksisterende forskelle i deponeringsafgifter. Imidlertid skal Regionsudvalget påpege, at det for mange eksisterende affaldsdeponeringsanlæg vil være særdeles omkostningskrævende at opnå et miljøbeskyttelsesniveau, der er sammenligneligt med det niveau, der stilles krav om for nye anlæg. For at undgå, at disse omkostninger i urimeligt omfang vil blive pålagt de lokale og regionale myndigheder, må det sikres, at der tilvejebringes tilstrækkelige økonomiske instrumenter til en kompensering af de pågældende udgifter.

24. Regionsudvalget har konstateret, at en væsentlig del af den kritik, der fra Europa-Parlamentet blev rettet mod det tidligere fremlagte direktivforslag, er taget til følge. Regionsudvalget kan bifalde dette, herunder begrænsningen af de mulige undtagelser for direktivets udstrækning, jf. direktivforslagets artikel 3. Regionsudvalget skal erindre om, at en begrænsning af mulighederne for at opnå dispensation for direktivets bestemmelser vil være en forudsætning for opnåelsen af et mere ensartet beskyttelsesniveau. Regionsudvalget minder ikke desto mindre om, at en række perifert beliggende regioner på kort sigt vil få store problemer med at leve op til direktivets krav. Der må derfor skabes rimelige gennemførelsesvilkår for disse regioner. Det må endnu en gang understreges, at det er nødvendigt hurtigt at skabe finansielle instrumenter for at dække disse regioners behov. Regionsudvalget skal imidlertid bemærke, at en række uorganiske restprodukter i dag genanvendes miljømæssigt hensigtsmæssigt uden gener for det omgivende miljø. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at en miljømæssig forsvarlig genanvendelse ikke må hindres af det foreliggende direktivforslag, således at genanvendelige produkter deponeres.

25. Regionsudvalget har bemærket, at en række forhold vedrørende den endelige fastlæggelse af indretningskrav mv. til deponeringspladser underlægges den i direktivforslagets artikel 16 og 17 behandlede udvalgsprocedure. Det er under henvisning til direktivforslagets store betydning for de lokale og regionale myndigheder Regionsudvalgets opfattelse, at de lokale og regionale myndigheder bør repræsenteres i det nævnte udvalg. Herved sikres endvidere, at de lokale og regionale myndigheders erfaringer fra håndteringen af konkrete problemstillinger i denne sammenhæng vil kunne indgå i udvalgets arbejde.

Bruxelles, den 11. juni 1997.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget

() EFT C 156 af 24. 5. 1997, s. 10.

() EFT C 116 af 14. 4. 1996, s. 74.