DA Den Europæiske Unions Tidende C 229/108

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om Den Europæiske Unions strategi for dyrebeskyttelse og dyrevelfærd (2012-2015)

COM(2012) 6 final

2012/C 229/20

Ordfører: José María ESPUNY MOYANO

Kommissionen besluttede den 19. januar 2012 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om Den Europæiske Unions strategi for dyrebeskyttelse og dyrevelfærd (2012-2015)«

COM(2012) 6 final.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som vedtog sin udtalelse den 11. maj 2012.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 481. plenarforsamling den 23.-24. maj 2012, mødet den 23. maj, følgende udtalelse med 146 stemmer for, 3 imod og 9 hverken for eller imod:

1. Konklusioner

1.1 EØSU er generelt enigt i Kommissionens strategi for dyrevelfærd og støtter forbrugernes legitime ønske om fødevaresundhed. Udvalget støtter desuden en europæisk produktionsstrategi, der er baseret på kvalitet.

1.2 EØSU er af den opfattelse, at der er problemer med gennemførelsen af de gældende regler på grund af den manglende opbakning til anvendelsen heraf og på grund af EU-producenternes tab af konkurrenceevne.

1.2.1 Der mangler instrumenter, der kan kompensere for den europæiske husdyrproduktions tab af konkurrenceevne, eftersom de ekstraomkostninger, som EU's dyrevelfærdspolitik medfører, ikke absorberes af markedet. Der er risiko for et endnu større tab af markedsandele i såvel det indre marked som på eksportmarkederne. Man har hverken gjort sig overvejelser om arbejdsmarkedet eller arbejdsvilkårene.

1.2.2 EØSU understreger endnu en gang, at alle importerede produkter skal opfylde de samme produktionsstandarder som dem, EU-producenterne er pålagt, med særlig fokus på gensidigheden i handelsaftalerne.

1.3 Efteruddannelse på dyrevelfærdsområdet for erhvervsdrivende, arbejdstagere og myndigheder er en væsentlig del af strategien. EØSU gør ligeledes opmærksom på vigtigheden af at afsætte en del af samarbejdsmidlerne til uddannelse af myndigheder, erhvervsdrivende og arbejdstagere i tredjelande i dyrevelfærd i forbindelse med animalsk produktion.

1.4 Indførelse af EU-regler gør det nødvendigt at tilpasse de finansielle midler, så producenterne kan foretage de nødvendige investeringer og kompensere for de ekstra omkostninger. Den fælles landbrugspolitik bør være et nødvendigt supplement i forbindelse med denne strategi og tillægge den behørig vægt.

1.5 Der bør udarbejdes en kommunikationsstrategi, som fokuserer på samfundets bekymringer og tager højde for de videnskabelige undersøgelser og fremskridt på området samt producenternes, arbejdstagernes og forbrugernes forskellige synspunkter. Det er ikke tilstrækkeligt, at kommunikationen udelukkende er baseret på obligatorisk mærkning. Der skal være sammenhængende oplysningsprogrammer rettet mod forbrugerne, som hjælper dem med at træffe beslutninger på et så oplyst grundlag som muligt. Fondene til fremme af fødevareprodukter spiller en central rolle for at få produktionssektorerne til at tage aktiv del i denne opgave.

1.6 EØSU mener, at alle sociale aktører og forbrugere bør deltage i det europæiske netværk af referencecentre, som spiller en afgørende rolle for udviklingen af dyrevelfærdsstrategien:

a) ved at koordinere de forskellige forskningscentre i EU

b) ved at lette implementeringen af reglerne (udformning af praktiske indikatorer, uddannelse af de erhvervsdrivende, arbejdstagerne og myndighederne)

c) ved at bidrage til en vurdering af reglernes samfundsøkonomiske konsekvenser og deres indvirkning på konkurrenceevnen og

d) ved at støtte oplysnings- og kommunikationstiltag.

1.7 En styrkelse af de svageste led i fødevarekæden vil bidrage til en mere retfærdig fordeling af ekstraomkostningerne som følge af anvendelse af dyrevelfærdsreglerne, hvorved man opretholder produktionsapparatet og udviklingen i landdistrikterne.

1.8 Kommissionens prisværdige indsats for forenkling hænger dårligt sammen med Kommissionens hensigt om at udvide anvendelsesområdet til flere arter og udbygge de nuværende regler.

2. Sammendrag af meddelelsen

2.1 Kommissionens meddelelse har til formål at skitsere grundlaget for den videre udvikling af EU's dyrevelfærdspolitik i fortsættelse af handlingsplanen 2006-2010.

2.2 Det bekræftes i dokumentet, at EU har gjort en stor indsats for at støtte dyrevelfærden. Det konstateres, at EU's dyrevelfærdspolitik ikke anvendes på en ensartet måde i alle medlemsstaterne, og at de obligatoriske regler ikke er blevet indført inden for de fastsatte frister. Det bør dog overvejes, om en tilgang med de samme regler for alle kan føre til bedre dyrevelfærd i hele Unionen.

2.3 I evalueringen af EU's dyrevelfærdspolitik konkluderes det, at velfærdsstandarder har betydet ekstraomkostninger i sektorerne for husdyrhold og forsøg.

2.4 Det konstateres endvidere, at forbrugerne hovedsagelig træffer deres beslutninger ud fra prisen, og at dyrevelfærd kun er en af de faktorer, der afgør valget af produkter.

2.5 Det bekræftes i dokumentet, at det er nødvendigt at forenkle lovgivningen, samtidig med at det anføres, at det er nødvendigt at tage fat på områder som f.eks. kompetencekrav til personer, der håndterer dyr i forbindelse med visse arter eller produktionssystemer, og uddannelse af medlemsstaternes inspektører og teknikere, og det konstateres, at dyrevelfærdsstandarderne omfatter visse arter og ikke andre.

2.6 På denne baggrund fremlægges der strategiske tiltag, der går i to retninger:

— forenkle lovgivningen og lette anvendelsen heraf

— styrke de tiltag, som Kommissionen allerede har påbegyndt.

3. Generelle bemærkninger

3.1 Udvalget glæder sig over det forelagte strategidokument og Kommissionens hensigt om at forbedre de aspekter, der kan bidrage til at nå EU's mål på dette område.

3.2 EØSU støtter forbrugernes legitime ønske om dyresundhed og støtter desuden en europæisk produktionsstrategi, der er baseret på kvalitet. Udvalget opfordrer dog Kommissionen til at notere sig, at de øgede omkostninger, som dyrevelfærdsstrategien betyder for producenterne, sjældent kompenseres ved en stigning i salgsprisen. Derudover rammes det europæiske husdyrbrug på grund af den manglende gensidighed i handelsaftalerne med tredjelande.

3.3 EØSU beklager, at Kommissionen i sin meddelelse ikke udtrykkeligt nævner arbejdstagernes arbejdsvilkår, da det i sidste instans er dem, der håndterer dyrene. Det er desuden nødvendigt at stå fast på behovet for efteruddannelse og erhvervelse af nye kompetencer, som er nødvendige på grund af de ændringer, som forslaget medfører.

3.4 Udvalget glæder sig over ønsket om at forenkle EU-lovgivningen om dyrevelfærd samt forbedre konkurrenceevnen for EU's landbrug. Imidlertid behandler strategien ikke tilstrækkeligt indgående flere af de relevante punkter, der fremhæves i rapporten om EU's dyrevelfærdspolitik, og som bør prioriteres i perioden 2012-2015.

3.5 Kommissionen anerkender nogle af manglerne i forbindelse med handlingsplanen og EU's dyrevelfærdspolitik og fremhæver det, den betegner som »de vigtigste fælles determinanter for dyrs velfærdsstatus i Unionen«. Den foretager imidlertid ikke en dybtgående diagnose og kommer derfor heller ikke med passende løsninger på de konstaterede problemer.

3.5.1 Det konstateres, at medlemsstaterne ikke anvender lovgivningen fuldt ud til trods for »overgangsperioder på flere år« og støtte. Men der foretages ikke en kritisk analyse af den samfundsøkonomiske og produktionsmæssige virkelighed i de forskellige EU-lande, og den nævner kun »den kulturelle opfattelse af dyrevelfærdsaspekter« som årsag til forskellene mellem medlemsstaterne. Kommissionen undlader i teksten at nævne de mange forskellige husdyrproduktionssystemer, borgernes krav, handelsfordelene ved at indføre minimumsstandarder for dyrevelfærd eller støtte til tilpasning, der ikke er ens i de forskellige områder af EU.

3.5.2 EU's dyrevelfærdspolitik bør være meget mere rettet mod såvel markedet som forbrugernes sikkerhed. Det er vigtigt, at producenterne får kompensation for deres ekstra produktionsomkostninger, og at forbrugerne er klar over producenternes forbedringer og indsats og den højere merværdi, som fødevarer produceret i henhold til den europæiske model har, ligesom de kan regne med, at der er balance i fødevarekæden, hvilket der ikke er i dag.

3.5.3 Hensigten om at forenkle dyrevelfærdsstandarderne, der kommer til udtryk i Kommissionens meddelelse, er i strid med omtalen af behovet for at udvide anvendelsesområdet til flere arter og gøre de nuværende regler mere detaljerede. Strategien medtager ikke anbefalingen i evalueringsrapporten om EU's dyrevelfærdspolitik om at undersøge andre måder end lovgivning til at supplere den nuværende lovgivning, f.eks. aftaler mellem sektorens parter eller mellem værdikædens led, de sociale aktører og forbrugerorganisationerne og forvaltningerne, der kan føre til de ønskede resultater uden at øge lovgivningsbyrden.

4. Særlige bemærkninger

4.1 EU's budget for dyrevelfærd (70 mio. EUR/år) er klart i strid med de beløb til investeringer, der er nødvendige for at implementere den, og i endnu højere grad med de lovgivningsmæssige omkostninger for husdyrsektoren (2,8 mia. EUR i henhold til evalueringen af EU's dyrevelfærdspolitik). Strategien indeholder ikke forslag til konkrete og realistiske foranstaltninger, der løser de stigende omkostninger og den manglende støtte til implementeringen.

4.2 For at forbedre producenternes konkurrenceevne bør synergierne mellem EU's dyrevelfærdspolitik og den fælles landbrugspolitik optimeres. I forbindelse med den fælles landbrugspolitik for tiden efter 2013 bør EU indtage en afbalanceret holdning til dyrevelfærd. Det bør sikres, at husdyrproducenterne og de erhvervsdrivende kan få adgang til støtteforanstaltninger, der har så stort et budget, at EU's dyrevelfærdspolitik kan håndhæves. Der skal tages hensyn til de økonomiske konsekvenser i form af ekstraomkostninger for producenterne, og der skal afsættes tilstrækkelig støtte til deres indkomster ved hjælp af pris- og markedspolitikken og/eller direkte støtte.

4.3 EØSU er enigt i, at det er nødvendigt at forenkle lovgivningen. Hvis det gøres på passende vis, vil det fremme implementeringen af EU's dyrevelfærdspolitik. I forbindelse med fremtidige tiltag inden for rammerne af EU's dyrevelfærdspolitik er det derfor nødvendigt at undersøge de foreslåede foranstaltningers effekt samt den risiko for tab af produktionsstruktur, de enkelte foranstaltninger kan medføre, og de nødvendige kompensationer i tilfælde af, at de indføres. Det er ligeledes nødvendigt at understrege den værdi, som forbrugernes sundhed og sikkerhed har i EU.

4.4 Indarbejdelse af videnskabelige indikatorer baseret på resultater og ikke produktionsfaktorer vil muliggøre den nødvendige forenkling og fleksibilitet med henblik på at forbedre de europæiske husdyrproducenters konkurrenceevne, såfremt der tages hensyn til de samfundsøkonomiske virkninger, og såfremt de afspejler bedriftens generelle situation og ikke enkeltstående hændelser. De bør udformes i samarbejde med de erhvervsdrivende og være enkle, praktiske og nemme at anvende, og de må ikke skabe ekstraomkostninger for bedrifterne. De skal kunne anvendes på forskellige arter og produktionssystemer og være let fortolkelige og reproducerbare (de må ikke være subjektive for så vidt angår den menneskelige opfattelse af dyrevelfærd).

4.5 Arbejdet i forbindelse med Welfare Quality-projektet er interessant som reference, men indikatorerne for dyrevelfærd bør forbedres og forenkles for at kunne anvendes på bedrifterne. Fortolkningen og anvendelsen af kriterierne bør harmoniseres i de forskellige medlemsstater for at sikre deres gyldighed og anvendelighed i alle situationer.

4.6 Strategien bør tage fat på den udfordring, der består i at forbedre koordineringen, sporbarheden, gennemsigtigheden og kommunikationen på dyrevelfærdsområdet i EU med deltagelse af forvaltningerne, de samfundsøkonomiske aktører og forbrugerne, hvilket vil resultere i bedre viden, ordentlig information og korrekt anvendelse af reglerne. Referencecentrene kan og bør spille en afgørende rolle i forbindelse med dette mål. Deres aktivitet bør ud over det, der nævnes i dokumentet (støtte til myndighederne, uddannelse og formidling), omfatte koordinering, overvågning og informationsudveksling. De bør benytte sig af de eksisterende strukturer for ikke at skabe ekstra omkostninger.

4.7 Referencecentrene kan også rådgive og evaluere den praktiske anvendelse af dyrevelfærdsstandarderne. Den videnskabelige forskning bør supplere den anvendte forskning med henblik på at komme med anbefalinger. I lyset af det arbejde, der allerede er udført af GD for Sundhed og Forbrugeres og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets Ekspertpanel for Dyrs Sundhed og Velfærd (AHAW), bør netværket koordinere forsøg med nye teknikker og vurdere standardernes indvirkning på dyrevelfærden. Sektorens erhvervsdrivende bidrager i stort omfang til den anvendte forskning. De bør spille en fremtrædende rolle i forbindelse med EU-finansierede lovgivnings- og forskningsprioriteter på dyrevelfærdsområdet.

4.8 Det anbefales i evalueringen af EU's dyrevelfærdspolitik at udarbejde en plan for forpligtelserne over for de berørte parter inden for de enkelte områder af EU's dyrevelfærdspolitik og i samråd med de berørte grupper at vurdere behovet for at udvikle nye former for forpligtelser på længere sigt. Det er nødvendigt at fastsætte køreplaner for de kompetente myndigheder og de berørte erhvervsdrivende for at sikre en gradvis anvendelse af reglerne, inden de bliver obligatoriske, og fremme den forudgående koordinering og problemløsning. Der bør også indføres efterfølgende tilsyns- og kontroltiltag samt uddannelse og information af de erhvervsdrivende og ansvarlige i medlemsstaterne med henblik på en passende implementering af reglerne.

4.9 Det er vigtigt at støtte det internationale samarbejde for at forbedre EU-produktionens konkurrenceevne. Der bør derfor defineres konkrete tiltag i strategien for 2012-2015 for at sikre, at dyrevelfærd bliver indeholdt i de bilaterale aftaler, som EU forhandler, og i Verdenshandelsorganisationen. I mellemtiden bør der tages højde for følgende:

4.9.1 Det nævnes i evalueringen, at der bør fastsættes mekanismer med det formål at hjælpe de sektorer i EU, der er mest følsomme over for import, eller som sandsynligvis vil miste markedsandele, navnlig æg- og ægproduktsektoren. Strategien kommer ikke med forslag til løsning af tab af konkurrenceevne for så vidt angår import fra tredjelande, som ikke efterlever de samme produktionsstandarder som i EU.

4.9.2 EU bør afsætte en del af samarbejdsmidlerne til uddannelse af myndigheder, erhvervsdrivende og arbejdstagere i tredjelande vedrørende dyrevelfærd i den animalske produktion.

4.10 Der bør udarbejdes en kommunikationsstrategi, som omhandler de punkter, der er anført i evalueringen af EU's dyrevelfærdspolitik. Strategien bør omfatte en seriøs og objektiv plan for uddannelse, oplysning og kommunikation, som begynder allerede i skolen, så såvel de nuværende som kommende forbrugere kender de høje dyrevelfærdsstandarder, som pålægges i henhold til EU's dyrevelfærdspolitik, idet der tages udgangspunkt i den gældende lovgivning. Det vil muliggøre købsvalg, der er baseret på sandfærdige oplysninger om dyrevelfærden.

4.10.1 Det er vigtigt, at stringente og anerkendte kilder (f.eks. netværket af referencecentre) deltager i samarbejdet om disse opgaver, så forbrugerne kender og påskønner fordelene ved EU's dyrevelfærdspolitik samt omkostningerne ved en produktion, der følger den europæiske model.

4.10.2 Forbrugeroplysning om dyrevelfærd bør ikke begrænses til mærkning eller reklame for produkterne, men bør udvides til oplysningskampagner fra sektororganisationerne og institutionernes side for at formidle, hvilke foranstaltninger der er blevet truffet og virkningen heraf på produktionsomkostningerne. Mekanismerne og fondene til fremme af fødevareprodukter i det indre marked er meget velegnede instrumenter til at informere om EU's dyrevelfærdspolitik.

4.11 Ud over de foranstaltninger, der er indeholdt i Kommissionens forslag, bør der overvejes andre lige så vigtige, som nævnes i evalueringen af EU's dyrevelfærdspolitik, hvor der står, at der skal sikres en passende stigning i finansieringen af EU's dyrevelfærdspolitik i den kommende periode i overensstemmelse med politikkens stigende behov og for at tilfredsstille de behov, der er blevet identificeret i forbindelse med evalueringen, herunder støtte til iværksættelse og gennemførelse af den nye lovgivning.

4.11.1 Dyrevelfærdspolitikkens negative virkning på konkurrenceevnen er en af de største hindringer for anvendelsen af reglerne og for at fastholde væksten og beskæftigelsen i landdistrikterne, især fordi det er vanskeligt for producenterne at vælte de øgede produktionsomkostninger (og merværdien) over på de efterfølgende led i fødevarekæden. Strategien kommer ikke med noget bud på, hvordan svaghederne i fødevarekædens funktionsmåde skal løses, og den indeholder heller ikke noget om reglernes konkurrencebegrænsende effekt i de kanaler eller markeder, der ikke er detailled (restauration, industri, eksport).

4.11.2 Med hensyn til midlerne til udvikling af landdistrikterne er de centrale spørgsmål:

— at øge finansieringen af programmerne for udvikling af landdistrikterne og støtte til dyrevelfærd (såvel til investeringer som til de stigende løbende omkostninger)

— at yde støtte til implementering af de obligatoriske dyrevelfærdsstandarder med støtte fastsat af EU i den fælles landbrugspolitik, som samtidig er obligatoriske for medlemsstaterne.

4.11.3 Det skal desuden sikres, at der er sammenhæng mellem dyrevelfærdspolitikken og miljø-, dyresundheds- og bæredygtighedspolitikken, herunder konkurrenceevnen, som bør hænge tæt sammen, uden at glemme fordelene for forbrugerne, arbejdstagerne og de erhvervsdrivende. Disse punkter bør medtages i strategidokumentet.

4.12 I lyset af den vilje til forenkling, der kommer til udtryk i strategien for 2012-2015, samt ønsket om at udarbejde en lovgivning, som indeholder alle dyrevelfærdsstandarder for forskellige dyrearter og produktionssystemer, er der på nuværende tidspunkt ikke behov for at gå videre ad nye lovgivningsspor eller uddybe de eksisterende, så længe det ikke er blevet besluttet, hvilken vej man vil gå, og hvorvidt man i den forbindelse vil medtage vandlevende dyr eller andre arter.

4.13 Med hensyn til det følsomme spørgsmål om rituelle slagtninger vil udvalget gerne benytte lejligheden til at gentage den holdning, det gav udtryk for i sin udtalelse (1) om, at undtagelser, når der er tale om rituelle slagtninger, er helt i modstrid med det generelle mål [om at forbedre dyrebeskyttelsen]. De nye teknologier, f.eks. den kontrolanordning, der garanterer, at dyret bedøves, gør det muligt for alle dem, der ønsker at foretage slagtningen med en forudgående elektrisk bedøvelse, der respekterer halalreglerne, præcist at kontrollere den strømstyrke, som dyret modtager. På denne måde sikres det, at dyret er ordentligt bedøvet, men fortsat i live før slagtningen. Anordningen registrerer alle de foretagne bedøvelser og den spænding, som det enkelte dyr har været udsat for. Det er et reelt bidrag til dyrevelfærden. Indførelse af et mærkningssystem med angivelse af slagtemetoden vil desuden tilskynde til brug af kontrolanordningen for at garantere, at dyret bedøves. Det er vigtigt, at Kommissionen aktivt støtter forskningen i systemer, der kan overbevise de religiøse grupper om at anvende bedøvelse.

Bruxelles, den 23. maj 2012 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 218 af 11.9.2009, 65.