)MMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(90)516 endelig udg. 
Bruxelles, den 15. november 1990 
ÅRSBERETNING OM 
STRUKTURFONDSREFORMENS 
GENNEMFORELSE 
19 8 9 

RESUME OG KOMMENTARER 
I februar 1987 opridsede Kommissionen i meddelelsen "Gennemførelse af Den 
Europæiske Fælles Akt" nye retningslinjer for EF's strukturpolitik. 
Det Europæiske Råd gav disse retningslinjer en første konkret udformning 
i februar 1988, idet Rådet forpligtede sig til, at bevillingsrammen for 
strukturfondene skulle nå op på det dobbelte beløb I 1993; der blev fast­
lagt et antal prioriterede mål for fondene. 
I juni og I december 1988 udstedte Rådet de retsakter, der nu danner 
grundlag for fonds intervent ionen og denne interventions samordning med de 
andre EF-f i nans i er ingsinstrumenter. 
Denne beretning forelægges for 1989, som var det første år for reformens 
gennemførelse; taget som helhed har tre hovedprincipper været bestemmende 
for reformen: 
strukturpolitikken skal være et Instrument, som har konkret 
indvirkning på økonomien 
der skal anvendes en flerårig fremgangsmåde ved udgiftspI an lægningen, 
således at medlemsstaterne sikres en EF-indsats, der er stabil og 
forudsige I i g 
der skal etableres et partnerskab med alle, der medvirker til struk­
turpolitikkens gennemførelse, navnlig regionerne. 
Beretningen berører ligeledes væsentlige beslutninger taget i 1990. 
Beretningens formål er ikke at opstille en oversigt over reformens 
virkning, navnlig hvad angår sigtet mod at styrke den økonomiske og 
sociale samhørighed inden for Fællesskabet, jævnfør artikel 130A i 
Traktaten. Inden udgangen af 1991 vil Kommissionen foretage en første 
vurdering af strukturpolitikken på de forskellige områder, hvor fondene 
yder et afgørende bidrag. 
I 1989 var det først og fremmest medlemsstaternes og Kommissionens opgave 
at give de nye forordningers grundprincipper konkret udformning. 
Dette har krævet et stort engagement fra alle strukturpolitikkens 
partnere, navnlig for at få godkendt de fællesskabsstøtterammer, der skal 
sikre strukturindsatsens sammenhæng l de kommende fem år. 
De 18 første måneder af iværksættelsen af strukturfondsreformen har givet 
alle involverede partnere en væsentlig erfaring med de nye interventions­
metoder, og et grundlag for rationalisering og forenkling af 
procedurerne. 
- 2 -
Iværksættelse af reformens nye principper 
For at de nye forordninger kunne bringes I anvendelse, måtte der indled­
ningsvis gennemføres en planlægning i medlemsstaterne; disse skulle 
forelægge flerårige planer, som dels indeholdt de strategier, de agtede 
at følge i de år, reformen omfattede, og som dels angav de nationale 
midler, der ville blive tilvejebragt for at nå de tilsigtede mål; 
endvidere skulle planerne indeholde oplysning om det ønskede EF-bidrag 
til støtte for den nationale politik. Planerne blev stort set indgivet 
inden for fristerne. 
På grundlag af planerne udarbejdede Kommissionen inden for partnerskabet 
fællesskabsstøtterammerne (FSR) sammen med de enkelte medlemsstater og de 
regionalmyndigheder, medlemsstaterne havde udpeget; støtterammerne er 
EF's svar på de nationale planer såvel i form af prioriterede felter for 
Interventionen som i form af det EF-bldrag, Kommissionen agter at yde som 
støtte til hvert mål for de berørte medlemsstater. 
Støtterammerne, der er konkrete redskaber for strukturpolitikkens 
flerårige planlægning, blev godkendt inden for de frister, der er fastsat 
i forordningerne, hvis man ser bort fra særtilfælde i enkelte lande. For 
mål nr. 5b blev FSR godkendt i 1990, hvilket var i overensstemmelse med 
forordningen. 
Støtterammerne er en uundværlig forudsætning for interventionsplanlæg-
ningen, men de kan dog ikke garantere en vellykket gennemførelse. Kun ved 
at følge forløbet i forpligtelserne for hvert år kan man vurdere, om 
planlægningen fuldt ud opfylder sit sigte. 
Ved denne helheds indsats har man bragt strukturpolitikkens forskellige 
partnere sammen, dvs. partnerne på regionalt og nationalt niveau og på 
EF-plan. Under forhandlingerne om støtterammerne sørgede Kommissionen 
for, at alle partnere blev inddraget, navnlig de regionale, i 
afgørelserne om de prioriterede interventionsfelter, der skulle 
fastlægges for deres regioner. En række afgørelser, navnlig om 
finansielle forhold, blev truffet direkte sammen med medlemsstaten. 
Partnerskabet vil blive videreført og udbygget under gennemførelsen af 
støtterammerne via tilsynsudvalgene. 
Om fordoblingen af fondsmidlerne får de tilsigtede resultater, afhænger 
bl.a. af, I hvor høj grad medlemsstaterne vil efterleve det additions-
princip, som gælder for EF-indsatsen. Konkret indebærer dette princip, at 
den øgede EF-indsats mindst ledsages af en opretholdelse af de offentlige 
nationale udgifter i faste priser, således at strukturstøtten globalt 
bliver større. De planer, medlemsstaterne har forelagt, har ikke givet 
Kommissionen tilstrækkelig garanti for, at dette princip vil blive 
overholdt. Derfor er det blevet fundet nyttigt at videreføre undersøgel­
serne på dette punkt, efter at støtterammerne er blevet færdigforhandlet. 
I 1990 har medlemsstaterne fået forelagt formelle forespørgsler herom. 
Fordoblingen af fondsmidlerne ledsages af en koncentratlonsbestræbeI se. 
Ud af en flerårig finansieringsramme på 60,3 mia. ECU i 1989-priser er 
38,3 mia. ECU bestemt for de mindre udviklede regioner, de såkaldte mål 
nr. 1-regioner. Dette skal sikre, at fondsfordoblingen straks fra 1992 
- 3 -
bliver til deres fordel, hvilket er sigtet ifølge de forpligtelser, Det 
Europæiske Råd har indgået. Indenfor mål nr. 1 har Kommissionen 
tilstræbt, at koncentrationen er til fordel for de mindst velstående 
blandt de regioner, der er omfattet af dette mål. 
Den positive vurdering af koncentratlonsbestræbeIserne må dog nuanceres 
på flere punkter. Det kan konstateres, at de nye muligheder ifølge 
forordningen, der fastsætter, at EF-støtten kan dække indtil 75% af de 
samlede udgifter til foranstaltningerne I mål nr. 1-landene med henblik 
på at sikre en koncentration af bistanden fra Fællesskabet indenfor disse 
regioner, sjældent er blevet udnyttet af medlemsstaterne som man kunne 
have gjort det særligt i forbindelse med ikke-indtægtsskabende 
investeringer. Det betyder, at den koncentration, som bestemmelsen åbner 
mulighed for, ikke er blevet tilstrækkeligt gennemført ved de godkendte 
støtterammer, hvorfor de nationale budgetter må bære en tungere byrde. 
Hvad mål nr. 2 angår er listen over de støtteberettigede områder et 
første instrument ti I at sikre koncentration. Kommissionen har gennemført 
en væsentlig udvælgelse blandt de områder medlemsstaterne havde 
foreslået, hvad der har muliggjort en reduktion af det støtteberettigede 
areal (undtagen i Storbritanien) i forhold til situationen før. Den andel 
af Fællesskabets befolkning, der omfattes, er bragt ned til mellem 16% og 
17%. 
Den finansielle indsats over EF-budgettet skal ledsages af en bedre 
udnyttelse af de øvrige finansielle EF-lnstrumenter, navnlig lånene fra 
EIB. I 1989 supplerede Kommissionen og EIB deres samarbejdsregler for at 
tage hensyn til de nye krav, der følger af reformen; det gælder navnlig 
reglerne om fastsættelse af maksimale støttesatser, som Fællesskabet bør 
anvende ved finansleering af investeringer, der i væsentlig grad er 
indtægtsskabende. Selv om medlemsstaterne ved planernes fremlæggelse 
foretrak støtte, bestræbte Kommissionen og EIB sig for inden for 
støtterammerne at kortlægge de projekter, til hvilke der eventuelt kunne 
ydes en blanding af støtte og lån. Ved dette samarbejde kunne navnlig 
Banken tilbyde regionerne under mål nr. 1 lån, der supplerer aktionernes 
finansieringsplan. For dette første regnskabsår under iværksættelsen 
afhænger blandingen af lån og tilskud dog i meget vid udstrækning af, 
hvilke konkrete betingelser, der gør sig gældende for opstillingen af 
finansieringsplanerne for de forskellige operationelle programmer og 
store projekter. 
I 1989 var budgetgennemførelsen tilfredsstillende. Der blev indgået for­
pligtelse for 6 137 mio. ECU for regionerne under mål nr. 1, dvs. et 
større beløb end den vejledende fordeling af bevillingerne efter mål i 
budgettet. Andelen af de EFRU-beviI Iinger, der blev indgået forpligtelse 
for i 1989 for regionerne under mål nr. 1, udgør 77,8% af det samlede 
beløb. Imidlertid bør koncentrationsgraden vurderes på grundlag af hele 
den femårige periode. 
De enkelte måls egenart 
Selv om virkeliggørelsen af de fem mål skal ses som en fælles helheds-
opgave, bortset fra mål nr. 5a, er der under forhandlingerne taget hensyn 
til en række særegne forhold for de enkelte mål. 
- 4 -
Mål nr. 1, som udgør hovedemnet for reformen, kræver en indsats, hvor 
ikke blot bevillingsrammen skal øges til det dobbelte, men hvor sigtet er 
at gøre strukturfondene til et instrument, der tjener den økonomiske 
udvikling I regioner, der er bagefter I udvikling (7 medlemslande er helt 
eller delvist omfattet af dette mål). Det betyder, at Kommissionen har 
koncentreret interventionerne om et begrænset antal hovedfelter, hvor de 
tre fondes midler skal bringes i samspil, hver gang dette er muligt, og 
hvor støtten til den produktive investering skal styrkes. Der ydes en 
betydelig støtte til basisinfrastrukturerne i disse regioner, men 
støtterammerne afspejler i deres helhed en fælles vilje hos de berørte 
medlemsstater og hos Kommissionen til at samle fondenes aktivitet på en 
sådan måde, at regionernes økonomiske konkurrenceevne øges. 
For mål nr. 2 har Kommissionen først og fremmest måttet opstille listen 
over de støtteberettigede områder. Medlemsstaterne fremlagde en 
fortegnelse over de områder, der efter deres beregninger modsvarede de 
kriterier, Rådet har fastsat, og ud af disse blev der udpeget 60 regioner 
eller dele af regioner. I henhold til de godkendte støtterammerne lægges 
indsatsen inden for foranstaltninger, der sigter mod at styrke 
mulighederne for skabelse og udvikling af produktive aktiviteter; 
endvidere lægges der vægt på at forbedre miljøet og på at forbedre disse 
gamle Industriområders image, så de kan tiltrække nye virksomheder, og 
der lægges mindre vægt på medfinansieringen af basisinfrastrukturerne. 
Støtterammerne er med få undtagelser blevet fastlagt særskilt for de 
enkelte regioner. 
Hvad mål nr. 3 og 4 angår, kan det først og fremmest bemærkes, at den 
flerårige planlægning af EF-interventionerne er en helt ny fremgangsmåde. 
Der er horisontale mål, som berører hele Fællesskabet. På grund af 
vanskelighederne ved at opstille prognoser for så konstant varierende 
områder som erhvervsuddannelse og beskæftigelsespolitik har Kommissionen 
besluttet at godkende en enhedsstøt ter amme for de to mål og for en 
tidsramme begrænset til 3 år. Forhandlingerne herom gav Kommissionen 
mulighed for at vurdere medlemsstaternes beskæftigelsespolitik; en sådan 
vurdering ville være vanskeligere at gennemføre under en ordning med EF-
støtte til projekter. Derudover gav det mulighed for at koncentrere 
midlerne kraftigere om de forholdsregler, der forekommer bedst egnede til 
at løse de væsentligste problemer på arbejdsmarkedet. 
Mål nr. 5 er opdelt i to undermål. Det første gælder i overensstemmelse 
med reformen af den fælles landbrugspolitik at fremskynde justeringer af 
landbrugsstrukturerne (mål nr. 5a) og for fiskeriet strukturer for 
forarbejdning og markedsføring. Med henblik på dette vedtog Rådet i 
slutningen af 1989 og 1990 på grundlag af forslag fra Kommissionen en 
væsentlig revision af landbrugsstrukturpolitikken, med det formål i 
højere grad at supplere markedspolitikken, at styrke miljø­
beskyttelseshensyn samt at udbrede akt ivitetsfeltet. Samtidig blev der 
foretaget visse ændringer i reglerne vedrørende de horisontale 
interventioner for at sikre disses integration I reformen og for at opnå 
en bedre tilknytning til de regionale interventioner under mål nr. 1 og 
mål nr. 5b. Disse interventioner er af særlig betydning for regionerne 
omfattet af mål nr. 1, og de berørte fællesskabsstøtterammer indeholder 
betydelige midler til deres gennemførelse. 
5 -
I 1989 var over halvdelen af de forpligtelser, der blev indgået for 
udgifter til dette mål, forpligtelser til fordel for mål nr. 1 region. 
Mål 5a, der omfatter hele Fællesskabet (inklusive de regioner der er 
omfattet af mål nr. 1 og mål nr. 5b) skal gennemføres samordnet med de 
regionale Interventioner, der kan øge dets virkning. For de områder, der 
ikke er omfattet af mål nr. 1, gælder, at der måske bliver behov for 
finansiel planlægning af mål nr. 5a I fremtiden for så vidt dets 
finansiering er Ikke-oblIgatorisk og omfattet af en forud fastlagt 
bevi I Iingsramme. 
Formålet med mål nr. 5b er at løse de udviklingsproblemer, der gør sig 
gældende i en lang række landdistrikter, der er stærkt berørt af reformen 
af den fælles landbrugspolitik. I forbindelse med dette mål anvendes der 
en fremgangsmåde, hvor hvert område behandles særskilt. EF-indsatsen skal 
fremme bestræbelserne for at udvikle økonomien i landdistrikterne, 
herunder ved en spredning af denne økonomi på flere sektorer og ved 
tilførsel af impuIsskabende faktorer; områderne er generelt ret små, og 
EF-støtten er stærkt målrettet. Støtterammerne for dette mål blev 
godkendt i juni 1990. 
Forhandlingerne vedrørende vedtagelsen af FSR har gjort det muligt for 
Kommissionen at identificere et vist antal problemer, der kræver en 
ekstra indsats fra strukturfondenes side. Derfor har Kommissionen 
vedtaget en første række initiativer, hvorved medlemsstaterne anmodes om 
at Indgive indenfor følgende områder: omstilling af kulindustri, 
miljøforbedring særligt af kystzoner, forskning og udvikling I ugunstigt 
stillede områder, udvikling af grænseområder samt udvikling af 
Fællesskabets ultraperIfere regioner. 
En foreløbig status over reformens gennemførelse I 1989 
Den samlede status for iværksættelsen i 1989 er ret positiv: Fristerne er 
blevet overholdt, dvs. udgangen af 1989, for så vidt angår 
forhandlingerne om fællesskabsstøtterammerne for mål nr. 1, 2, 3 og 4 og 
lidt senere, som det oprindeligt blev forudset, hvad angår mål nr. 5b og 
for EF-lnltlati verne. 
Ved denne omfattende indsats er der sket en indbyrdes tilnærmelse mellem 
administrationer, der indledningsvis ikke nødvendigvis havde 
sammenfaldende synspunkter. Det har været muligt omkring samme bord at 
samle partnere fra tre forskellige administrative niveauer (regionalt 
niveau, nationalt niveau og EF-niveau). Der er kun få eksempler på, at 
disse møder ikke har båret frugt for alle deltagerne, selv om 
forhandlingsgrundlaget undertiden viste ret stor afstand mellem 
standpunkterne. 
Forhandlingerne om fællesskabsstøtterammerne blev også den første vigtige 
lejlighed til samarbejde mellem Kommissionens tjenestegrene, og regional­
administrationerne. Drøftelserne blev berigende for alle og gav mulighed 
for en større gensidig forståelse. En vurdering af partnerskabet må 
inddrage de særlige institutionelle strukturer i hvert medlemsland, hvad 
der har medført, at partnerskabet i nogle tilfælde lod noget tilbage at 
ønske. 
- 6 -
Drøftelserne om støtterammerne og de operationelle programmer betød en 
særlig erfaring for visse mindre lande, der er forholdsvis ringe udstyret 
inden for administrationen på regionalt plan; de blev stillet over for at 
skulle gennemføre en helhedsplan lægning og iværksætte planlægningsteknik­
ker, som de hidtil kun var lidt fortrolige med. 
Denne helhed af møder og iværksættelse viste sig dog at blive tungere end 
oprindeligt forudset. Dette rejser spørgsmålet om, hvorvidt det er 
relevant at have samme procedure for alle fællesskabsstøtterammer. 
Det har også vist sig vanskeligt at forene de generelt meget stramme 
tidskrav med forordningernes andre krav, herunder særligt kravet om 
forudgående evaluering af fællesskabsstøtten. 
Selv om en af reformens vigtigste retningslinjer er at decentralisere 
beslutningsproceduren for bevillingstildelingen mest muligt, har en lang 
række aftaler om finansieringsrammer (undertiden af forholdsvis beskedent 
omfang) fortsat måttet indgås på højeste niveau. 
Det kan konstateres, at der er gennem forhandlinger opnået væsentlige 
ændringer I FSR i forhold til de fremlagte planer. Disse ændringer 
vedrører særligt en ændret balance mellem basisinfrastrukturer og 
produktive investeringer, en bedre integration af de tilbageblevne 
interventionsfelter for økonomisk udvikling og for erhvervsuddannelse, 
styrkelse af telekommunikation, forskning og udvikling, samt 
mi I jøbeskyttelse. 
Hvad angår Iværksættelsen af de vedtagne FSR er det endnu for tidligt 
til, at man kan opnå den afstand, der er nødvendig til at forme en 
objektiv vurdering. 
Hvad angår planlægningen, vil opfølgnlngsordningen og navnlig møderne i 
tilsynsudvalgene for støtterammerne og de operationelle programmer gøre 
det muligt at efterprøve, om den praktiske gennemførelse bliver effektiv. 
Dette aspekt er en af de afgørende faktorer i interventionsteknikken, da 
Kommissionen ikke længere som tidligere råder over detaljerede 
oplysninger om de enkelte foranstaltninger. Det er en nyhed inden for EF-
strukturpolItikken, at EF-støtten forvaltes decentralt. 
Endelig er den faktiske integration af fondene en af de vanskeligste 
opgaver at løse. Integrationen kræver både ændringer inden for 
samarbejdet mellem de nationale administrâtionsstrukturer og i 
fastlæggelsen af den politik, der skal føres på de enkelte områder. Ved 
støtterammerne er det blevet muligt at kortlægge mulighederne for at få 
fondene til at virke sammen. Dette samvirke skal nu tage konkret form, 
for at strukturfondene virkelig kan blive midler til virkeliggørelse af 
de prioriterede mål, som Fællesskabet har sat sig for strukturindsatsen. 
Begivenhederne I 1990 og deres Indvirkning på strukturpol I tikken 
Som supplement ti I de aktioner, der finansieres på forslag af medlemssta­
terne, råder Kommissionen siden reformen over en mulighed for at fremme 
EF-initlatIver. 
- 7 -
I denne sammenhæng foreslår den medlemsstaterne at forelægge støtteansøg­
ninger vedrørende aktioner, der er af særlig Interesse for Fællesskabet. 
Der er 3 800 mio. ECU til rådighed for disse Initiativer i per loden 1989-
1993. 
På denne måde kan Kommissionen fremme initiativer på områder, som den 
finder har fortrinsstilling, eller som er væsentlige for virkeliggørelsen 
af det indre marked og for styrkelsen af økonomisk og social samhørighed 
i Fællesskabet. 
For at komplettere de EF-lnitlativer, der vedtoges allerede i 1989, har 
Kommissionen I 1990 færdiggjort flere EF-inltiatI ver, som den har til 
hensigt at vedtage, når den har modtaget udtalelse fra Europa-
Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og fra komiteerne. 
Dette nye sæt af initiativer er baseret på tre væsentlige prioriteter 
udbygning af visse basisinfrastrukturer 
styrkelse af vedvarende energi 
styrkelse af landområdernes Integration. 
De seneste politiske begivenheder, navnlig Tysklands forening, vil 
medføre Fælleskabets deltagelse i den strukturelle tilpasningsproces, der 
pågår i de tyske regioner. 
Således har Kommissionen ifølge mandatet fra Det Europæiske Råd foreslået 
ændringer i regelgrundlaget, for at give de østtyske regioner mulighed 
for at drage nytte af fondenes Interventioner fra og med 1991. For 
tidsrummet 1991-1993 er der forudset en finansiel intervention på 3 mia. 
ECU, udover allerede afsatte bevillinger. 
Med den erfaring der er opnået ved udarbejdelsen af fællesskabsstøtte­
rammerne vil det være lettere at udvide dette planlægningssystem til at 
omfatte de regioner, der fornylig er blevet integreret i Fællesskabet, 
samt hurtigt at stille et effektivt aktionsprogram op for dem. 
ÅRSBERETNING OM 
STRUKTURFONDSREFORMENS GENNEMFØRELSE - 1989 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
Indledning 
KAPITEL I: PRINCIPPERNE I REFORMEN OG DERES ANVENDELSE I PRAKSIS 
1. Rational iser ing af interventionsmetoderne 
1.1. Programmeringen 
1.2. Gennemførelse af partnerskabet 
1.3. Suppleringsprincippet 
1.4. Overensstemmelse mellem strukturpolitikken og EF's 
øvr ige pol it ikker 
2. Forøgelse af de finansielle midler og koncentration 
af midlerne 
2.1. Fastsættelse af nye finansielle midler for 
femårsper ioden 
2.2. Bevillingernes fordeling på de forskellige mal 
2.3. Vejledende fordeling af 85% af EFRU-beviI Iingerne 
2.4. Fastlæggelse af bevillinger for de tidsrum, hvor 
hvert mal er gældende 
2.5. Overholdelse af de forpligtelser, der er fastlagt i 
forordningerne 
2.6. Bevillingernes fordeling mel lem medlemsstaterne 
3. Kombination af EF's forskellige tilskuds- og line­
instrumenter 
3.1. Principperne 
3.2. Aftaler mellem Kommissionen og EIB 
3.3. Kombinationen af tilskud og lån i FSR 
KAPITEL II: DEN OPERATIONELLE FASE 
1. Fremme af udviklingen og strukturtilpasningen i de 
tilbagestående regioner (mal nr. 1) 
1.1. Fastlæggelse af de generelle retningslinjer for 
regional pol it ikken 
1.2. Sammenholdelse af de regionale udviklingsplaner med 
Fællesskabets retningslinjer 
1.3. Forberedelse og godkendelse af interventionsformerne 
1.4. Integrering af foranstaltningerne til fordel for 
landbruget og ti I udvikling af landdistrikterne 
2. Omstillingen i regioner og grænseregioner, der er 
hårdt ramt af industriel tilbagegang (mal nr. 2) 
2.1. Afgrænsning af områder og fastlæggelse af 
pr ior iterede felter 
2.2. Sammenholdelse af planerne med EF-retningslinjerne 
2.3. Forhandlingernes forløb 
2.4. Forberedelse og godkendelse af de forskellige former 
for intervention 
3. Bekæmpelse af langtidsledighed og integrering af unge 
i arbejdslivet (mål nr. 3 og 4) 
3.1. Retningslinjer for en flerårig periode 
3.2. Kort redegørelse for de planer, der blev forelagt af 
medlemsstaterne 
3.3. Partnerskab - eventuelle justeringer 
3.4. Specifikke problemer 
4. Tilpasning af strukturerne for produktion, 
forarbejdning og afsætning af landbrugs-, skovbrugs-
og fiskeriprodukter (mål nr. 5a) 
4.1. De vigtigste ændringer i 1989 
4.2. Udviklingen i udgifterne til mål nr. 5a i 1989 og 
udgifternes fordeling mellem de forskellige 
foranstaltninger 
4.3. Gennemførelsesbestemmelser 
5. Fremme af landdistrikternes udvikling (mal nr. 5b) 
5.1. Udvælgelse af landdistrikter 
5.2. Planernes varighed og geografiske placering 
5.3. Hovedfelterne for interventionen 
6. Pilotprojekter til støtte for regionaludvikling, på 
EF-n i veau 
7. EF-lnitiativer 
KAPITEL III: TEMATISK REDEGØRELSE FOR EF-INTERVENT IONERNE 
1. Forbedring af basisinfrastrukturerne 
1.1. Transportinfrastrukturer 
1.2. Infrastrukturer på telekommunikationsområdet 
1.3. Energi 
1.4. Miljøbeskyttelse 
2. Styrkelse af produktionssektorerne 
2.1. Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
2.2. Udvikling af turismepotentiellet 
2.3. Udvikling af det teknologiske potentiel 
3. Justeringer i Fællesskabets politik til udvikling af 
menneskelige ressourcer 
3.1 Et nyt tiltag indenfor udviklingen af de menneskelige 
ressourcer. 
3.2. Støtte til uddannelsesstrukturerne 
3.3. Justering af strukturerne for erhvervsuddannelse 
3.4. Bekæmpelse af langtidsledighed som prioriteret opgave 
4. Forbedring af landbrugsstrukturerne og udvikling af 
landdistrikterne 
4.1. Forbedring af produktionsvilkårene og 
landbrugsressourcernes udnyttelse 
4.2. Miljøbeskyttelse og skovbrugsforanstaltninger 
4.3. Omstilling og tilpasning af landbrugets produktions-
potentiel og spredning på flere indkomstkilder 
4.4. Førtidspensionering og etableringsordning for unge 
landbrugere 
KAPITEL IV: IVÆRKSÆTTELSE 
1. Bestemmelser for iværksættelsen 
1.1. F i nans i e11e bestemme I ser 
1.2. TiIsynsudvalg 
1.3. Iværksættelsen af interventionsformerne 
2. Fag Iig bistand 
3. Udarbejdelse af en metodologi for evaluering af FSR 
og interventionsformerne 
KAPITEL V: BUDGETGENNEMFØRELSEN I 1989 
1. Budgetgennemførelsen efter mal 
2. Fordeling af budgetbevillingerne og 
budgetgennemførelsen i 1989 efter fond 
- 1 
INDLEDNING 
Denne beretning forelægges i henhold til artikel 16 i Rådets forordning 
2052/88 af 24. Juni 1988 om reform af strukturfondenes opgaver, i det 
følgende benævnt "rammeforordningen"1), og artikel 31 I Rådets 
forordning 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til 
nævnte forordning, i det følgende benævnt "samordnlngsforordningen"^2). 
Beretningen skal ikke træde i stedet for de specifikke rapporter om 
tilsynet med selve fondenes aktiviteter som fastsat l artikel 25 i 
samordn Ingsforordningen, men indeholder en redegørelse for, hvor langt 
man nåede med reformen i 1989. Med henblik på at give et sammenhængende 
overblik er visse afgørelser truffet I 1990 ligeledes omtalt. 
I 1989 var der to væsentlige mål: dels skulle man sikre kontinuiteten i 
Fællesskabets Interventioner for dem, der gennemfører strukturpolitikken, 
dels forberede første fase af reformen, dvs. medlemsstaternes 
udarbejdelse af planer, på grundlag af hvilke Kommissionen kunne godkende 
fællesskabsstøtterammerne (FSR). Reformen har et ambitiøst sigte og 
lægger ikke blot beslag på en meget væsentlig del af Fællesskabets 
ressourcer, men den kræver også en radikal holdningsændring hos alle 
parter, og dette gælder på alle niveauer l medlemsstaterne og i 
Kommissionen selv. 
Kommissionen har i tråd med forordningerne taget en række initiativer som 
led i partnerskabet med sigte på at koncentrere ressourcerne økonomisk og 
gøre dem mere effektive. 
I beretningen ses der på, hvorvidt forordningernes grundprincipper 
anvendes effektivt, og der foretages en vurdering af, hvordan 
partnerskabet fungerer, og af den måde fællesskabsstøtterammerne blev 
udarbejdet på. Denne vurdering sker nødvendigvis på et ret snævert 
grundlag, da reformen vil blive gennemført lidt efter lidt. Opfølgningen 
af Fællesskabets interventioner, de eventuelle fremtidige ændringer af 
FSR og godkendelsen af de Interventionsformer, som er de eneste faktiske 
forpligtelser, vil gøre det muligt at nå frem til en mere nuanceret 
bedømmelse af de nye metoders effektivitet og af selve fondenes 
indvirkning på processen frem imod større samhørighed inden for 
Fællesskabet. 
Forud for analysen af, hvordan de vigtigste elementer af reformen rent 
faktisk er gennemført i 1989, vil det være hensigtsmæssigt at gøre rede 
for den politiske og økonomiske baggrund for reformen. Reformen er 
således en af hovedhjørnestenene i forbindelse med styrkelsen af den 
økonomiske og sociale samhørighed, men den vil kun kunne opnå sin fulde 
virkning via en strategi for fortsat økonomisk vækst. 
1) EFT nr. L 185/9 af 15.7.1988. 
(2) EFT nr. L 374/1 af 31.12.1988. 
1. Den økonomiske og sociale samhørighed inden for Fællesskabet og 
reformen af strukturfondene 
Større økonomisk og social samhørighed i Fællesskabet er en målsætning, 
der indgår i Traktatens artikel 130 A efter godkendelsen af Den 
Europæiske Fælles Akt. I henhold til denne artikel er styrkelsen af den 
økonomiske og sociale samhørighed en opgave, som påhviler hele Fællesska­
bet: medlemsstaterne fører og samordner deres økonomiske politik med 
dette mål for øje, og Fællesskabet bistår dem heri hovedsagelig gennem 
strukturfondene, Den Europæiske Investeringsbank og de andre 
eksisterende finansielle Instrumenter. Alle disse bestræbelser på at 
opnå en større samhørighed tager Især sigte på at formindske ulighederne 
mellem de forskellige områder og forbedre de mindst begunstigede områders 
stilling, men vil også vise sig at være til fordel for alle Fællesskabets 
områder. 
Den økonomiske og sociale samhørighed i Fællesskabet er af øget betydning 
som følge af vedtagelsen af programmet om det store indre marked (1992) 
og Fællesskabets udvidelse med Spanien og Portugal. Virkeliggørelsen af 
det indre marked vil således i sig selv have en strukturel indvirkning på 
Fællesskabets økonomier og i første række påvirke de mest sårbare 
strukturer. De nye medlemsstaters tiltrædelse har betydet en endnu 
større forskel i udvikling inden for Fællesskabet. For at de økonomiske 
landvindinger, der følger af det Indre marked, kan udnyttes fuldt ud, er 
det derfor nødvendigt at hjælpe med en justering af de svageste 
økonomiske strukturer ved at styrke disses konkurrenceevne og fremme 
deres konvergens mod mere moderne og effektive strukturer. 
Fællesskabets har således måttet udruste sig selv med midler til at 
opfylde kravene i artikel 130A på tilfredsstillende måde. På 
institutionelt niveau var det nødvendigt at reformere strukturfondene for 
at gøre dem mere effektive og egnede til at løse deres nye opgaver. På 
finansielt plan var det nødvendigt at tilvejebringe tilstrækkelige 
ressourcer til at sikre, at Fællesskabets strukturpolitik, især fondenes 
interventioner, kunne få en reel økonomisk virkning. Grundlaget er 
allerede bragt i orden: Reformen af fondene blev påbegyndt og afsluttet i 
slutningen af 19881), og Det Europæiske Råd besluttede i februar 1988 
at foretage en fordobling I faste priser af de beløb, der skulle stilles 
til rådighed for fondene i perioden 1989-1993 i forhold til 1987. 
Bestræbelserne på at forbedre de mindst begunstigede områders stilling og 
formindske forskellene i udvikling mellem de enkelte områder kom i 
forbindelse med reformen af fondene til udtryk i fem præcise mål, nemlig: 
1) Reformen af Strukturfondene blev udmøntet i følgende forordninger 
- Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24.6.1988 
- Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 
- Rådets forordning (EØF) nr. 4254/88 af 19.12.1988 
- Rådets forordning (EØF) nr. 4255/88 af 19.12.1988 
- Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 af 19.12.1988 
- 3 -
- Mål nr. 1: 
fremme af udviklingen og strukturtilpasningen i de tilbagestående 
regioner; dette mål berører helt eller delvis 7 medlemsstater og ca. 
21,5% af EF's befolkning 
- Mål nr. 2: 
omstilling i de regioner, der er hårdt ramt af den Industrielle 
tilbagegang; dette mål berører 60 regioner helt eller delvist og ca. 
16% af befolkningen 
- Mål nr. 3: 
bekæmpelse af langtidsledighed, 
- Mål nr. 4: 
fremme af den erhvervsmæssige Integrering af de unge 
- Må I nr. 5 : 
med reformen af den fælles landbrugspolitik for øje 
a) fremskynde tilpasningen af landbrugsstrukturerne; denne målsætning 
omfatter ligeledes forbedring af betingelserne for forarbejdning og 
afsætning af fiskeprodukter. 
b) fremme af udviklingen af landdistrikterne; mål nr. 5b vedrører 56 
regioner eller delregioner og ca. 5% af befolkningen. 
Ud over at forfølge de fem prioriterede mål må Kommissionen også 
overholde de flerårige forpligtelser, den har indgået før reformen til 
fordel for visse regioner, som ikke længere er støtteberettigede. Til 
opfyldelse af disse forpligtelser afsættes der bevillinger til 
"overgangsforanstaltninger", uden at der dog er tale om et mål nr. 6. 
Fondenes Interventioner i perioden 1989-1993 vil ske med sigte på disse 
mål. Mål nr. 1, 2 og 5b omfatter kun en del af Fællesskabet, hvilket 
kræver, at der træffes beslutning om, hvorvidt de forskellige områder er 
støtteberettigede. De andre mål er derimod af en mere horisontal 
karakter. Fondenes interventioner vil I overensstemmelse med Traktatens 
artikel 130A være koncentreret om de mindst begunstigede områder, ifølge 
de fastlagte kriterier er tre lande I deres helhed blevet betragtet som 
mål nr. 1-regioner (Grækenland, Irland og Portugal), endvidere omfatter 
mål nr. 1 det italienske Mezzoglorno, ca. 70% af det spanske område, de 
franske oversøiske departementer og Korsika samt Nordirland i 
Storbritannien. For disse regioner er fondsoverførslerne Inden for 
fællesskabsstøtterammerne (FSR) af reel makroøkonomisk betydning, idet de 
svarer til ca. 1,6% af deres BNP. I de lande, der l deres helhed omfattes 
af dette mål, er der endda tale om 2,5-3,5%. 
Selv om strukturfondenes interventioner i henhold til mål nr. 2 og 5b 
naturligvis ikke har samme makroøkonomiske betydning i forhold til de 
nationale agregater, kan de lokalt og I sammenligning med tilsvarende 
agregater have en langtfra ubetydelig indvirkning. Disse Interventioner 
er af væsentlig betydning i bestræbelserne på at nå frem til konvergens 
og global socioøkonomisk samhørighed. På m i kroøkonom i sk plan hjælper 
interventionerne også med til at gennemføre økonomiske 
helhedspolit ikker. 
_ 4 -
De horisontale mål (3 og 4 og på en meget forskellig måde mål nr. 5a) har 
en målsætning svarende til de tre førstnævnte mål. Deres makroøkonomiske 
virkning er dog vanskeligere at vurdere, eftersom der er tale om supple­
rende foranstaltninger, som kan tjene som katalysator for nationale 
politikker uden geografiske begrænsninger. Tilpasningen af 
landbrugsstrukturerne (mål nr. 5a) skal ses som et led i reformen af den 
fælles landbrugspolitik og skal bane vejen for denne reforms nye 
strategier for landdistrikterne. Elementerne i mål nr. 5a vedrørende fisk 
skal ligeledes ses som led i den fælles fiskeripolitiks strukturdel. 
Fællesskabets støtte er ikke l sig selv nok til at skabe en økonomisk 
udviklingsdynamik. Ikke blot vil såvel virksomhederne som alle økonomiske 
aktører komme til at spille en væsentlig rolle i forbindelse med det 
integrerede marked, men det er også værd at bemærke, at reformen ikke vil 
give de ønskede resultater, medmindre man søger at forbedre den makroøko­
nomiske kontekst for strukturfondenes interventioner. I den forbindelse 
har dynamikken, der er fremkaldt af virkeliggørelsen af enhedsmarkedet, 
bidraget til den økonomiske vækst l Fællesskabet og dermed til den 
økonomiske udvikling i de mindst begunstigede regioner. 
2. Fællesskabets økonomi ved iværksættelsen af reformen af fondene 
Reformen af fondene blev påbegyndt i 1989 i en periode med vækst i 
Fællesskabets økonomi, begyndende midt l 80'erne. I løbet af denne 
periode bedredes Fællesskabets økonomiske resultater fundamentalt. EF-
bruttonat lonalproduktets vækstrate steg støt og var i 1988 oppe på 3,8%. 
Denne fremgang skyldtes Især investeringerne. Der blev skabt ny 
beskæftigelse, og ledigheden gik tilbage, selv om den stadig er for høj. 
InflatIonstakten er gået væsentligt ned, fra 12% I 1981 til 4,8% i 1989. 
i næsten alle Fællesskabets lande blev den monetære politik mere stabil, 
og inden for budgetpolitikken skete der en udvikling hen Imod en sanering 
af de offentlige finanser. Endvidere lykkedes det at gøre markederne mere 
fleksible, hvilket i høj grad bidrog til de gode resultater. Nedgangen i 
de offentlige myndigheders underskud har givet plads for en opgang i 
private investeringer, selv om det i nogle lande stadig er nødvendigt med 
betydelige forbedringer. 
i øvrigt bidrog den mere beskedne stigning i lønningerne til den ønskede 
afdæmpning af inflationen og til en markant opgang i rentabiliteten. 
Endvidere har det i høj grad hjulpet med til at bibringe Fællesskabets 
økonomi ny dynamik, at der er sket et nyt opsving i opbygningen af 
Europa, at der er åbnet nye muligheder for virksomhederne gennem 
virkeliggørelsen af det indre marked, og at der er truffet beslutning om 
at iværksætte visse politiske foranstaltninger til forbedring af de 
mindst begunstigede landes og regioners stilling. 
I dette gunstige klima, hvor den økonomiske og sociale samhørighed I 
Fællesskabet kan fremmes, er der også registreret gode økonomiske resul­
tater i de nye medlemsstater, hvis økonomiske strukturer trods alt er 
mindre udviklede end gennemsnitligt i Fællesskabet. Således synes Spanien 
5 -
og Portugal i rimeligt omfang at have udnyttet de muligheder, der åbnede 
sig ved integrationen af deres økonomi I Det europæiske Fællesskab. 
Mellem 1986 og 1989 har der både i Spanien og Portugal været en kraftig 
vækst aktiveret af investeringer: 4,7% I gennemsnit over hele per loden, 
hvilket er højere end procenten for hele Fællesskabets økonomi, og, 
hvilket er værd at bemærke, højere end procenten for de otte mest 
udviklede lande. Dynamikken I Investeringerne, hvoraf en stigende del 
stammer fra udlandet, har været meget markant i disse to lande; 
invester ingsraten var på 24,0% I Spanien I 1989 (19,2% i 1985) og på 
27,1% i Portugal (21,8% i 1985). 
I Irland og Grækenland, der sammen med Spanien og Portugal har de mindst 
udviklede af Fællesskabets økonomier og er blandt de vigtigste modtagere 
af støtte fra de reformerede strukturfonde, har der været ret forskellige 
udviklingsforløb. I Irland har den økonomiske vækst fra 1986 til 1989 
været på 3,3% om året som følge af efterspørgslen fra udlandet, mens 
investeringerne først fik et opsving i 1989 (det år, hvor 
investeringsraten nåede op på 17,7% mod 19,6% i 1985). Derimod har 
væksten i den græske økonomi ligget under EF-gennemsnittet (undtagen i 
1988), og det europæiske gennemsnit har endog øget det reelle forspring i 
forhold til den græske økonomi. Det opsving i investeringerne, der blev 
indledt i 1988, har end Ikke været tilstrækkeligt stort til at få 
investeringstakten op på et niveau, der ligger over 1985-takten. 
Selv om Fællesskabet generelt har fået et mere solidt økonomisk grundlag, 
må det videreføre og endda forbedre de seneste gunstige resultater med 
henblik på en styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed: dette 
ville samtidig kræve, at visse negative tendenser vendes. Der er tale om 
opgaver, som hele Fællesskabet skal tage op i forbinde i se med den 
sammenhængende økonomiske strategi, der er udformet de seneste år: 
virkeliggørelsen af det indre marked, politikker til fremme af vækst og 
beskæftigelse samt strukturpolitikker. 
De seneste økonomiske begivenheder, som har fundet sted uden for Fælles­
skabet, må Ikke bringe dette tiltag I fare. Især må Fællesskabets 
økonomiske politikker reagere på stigningen i oliepriserne som følgen af 
krisen i Den Persiske Golf på en sådan måde, at der fortsat er gunstige 
økonomiske betingelser for at styrke den økonomiske og sociale 
samhørighed i Fællesskabet. 
I de lande, hvor bestræbelserne på at nå op på de andre landes niveau i 
høj grad understøttes af strukturfondene, må der i forbindelse med den 
makroøkonomiske forvaltning sørges for, at strukturfondenes støtte får 
deres fulde virkning. Fællesskabets støtte er ikke i sig selv nok til at 
skabe en dynamisk økonomisk udvikling. Iværksættes der en økonomisk 
strategi for en hurtig, afbalanceret og stabil vækst, hvori fondenes 
interventioner indgår på korrekt måde, kan dette mål nås. Endvidere vil 
en videreførelse af passende mikroøkomiske reformer, hvorved den 
økonomiske effektivitet øges, gøre det muligt fuldt ud at udnytte 
fordelene ved det store indre marked i 1992. 
- 6 -
KAPITEL I: PRINCIPPERNE I REFORMEN OG DERES ANVENDELSE I PRAKSIS 
1. RAT IONALISER ING AF INTERVENTIONSMETODERNE 
Et af de helt nye aspekter i strukturfondsforordningerne er det forsøg på 
en gennemgribende rationalisering, som Kommissionen har foreslået 
medlemsstaterne, og som den også har pålagt sig selv. 
Det er endnu for tidligt at danne sig et klart indtryk af, om denne 
rationalisering har ført til en bedre forvaltning af fondene og til 
større effektivitet, men EF har i 1989 haft lejlighed til at afprøve en 
række nye begreber og principper i praksis, som f.eks. programmering, 
partnerskab, suppleringsprincippet og princippet om sammenhæng mellem 
strukturpolitikken og EF's øvrige politikker. 
1.1 Programmer Ingen 
1.1.1 Udarbejdelse af planer 
I medfør af samordn ingsforordningens artikel 5 forelagde de tolv medlems­
stater i 1989 planer for de fem hovedmål. For mange medlemsstater var 
denne fremgangsmåde helt ny - hvis man ser bort fra de særlige regionale 
udviklingsprogrammer, som skulle Indgives i henhold til de tidligere 
EFRU-bestemmelser, IMP1) og IUA2), hvor der var mulighed for at prøve 
en flerårig programlægning. 
Udover at fremgangsmåden er meget ny, har medlemsstaterne endvidere haft 
meget kort tid til at forelægge planerne: 31. marts 1989 for mål nr. 1, 
24. juni 1989 for mål nr. 3 og 4, juni 1989 for mål nr. 2 og 28. oktober 
1989 for mål nr. 5b. 
Udarbejdelsen af planerne er blevet grebet forskelligt an i de 
forskellige lande. Alle lande, som er berørt af mål nr. 1 (bortset fra 
Frankrig, som har indgivet fem planer, dvs. én for hver støtteberettiget 
region), har valgt at indgive en samlet plan, Idet de afsnit, der angår 
mål nr. 3 og 4, dog figurerer separat i overensstemmelse med de gældende 
bestemmelser. Man kan beklage dette valg, da det ikke altid har givet 
regionerne tilstrækkelig mulighed for at være med til at opstille deres 
egne prioriteringer. Desuden har det betydet godkendelse af en enkelt og 
samlet FSR for de pågældende lande, som så har været ledsaget af 
omfattende regionale afsnit. Det skal dog understreges, at sigtet med 
planerne, nemlig en økonomisk udvikling af landet eller størstedelen 
heraf, har betydet, at visse strategiske valg ikke kunne foregå 
decentralt. For de syv lande, som er berørt af mål nr. 1, har 
Kommissionen godkendt 10 FSR pr. 31. oktober 1989; planerne for mål nr. 
3 og 4 var en Integreret del af disse samlede FSR. For Grækenland blev 
FSR godkendt den 30. marts 1990. 
1) Integrerede Middelhavsprogrammer 
2) Integrerede Udviklingsaktioner. 
- 7 -
Med hensyn til mål nr. 2 og 5b valgte alle medlemsstater bortset fra 
Spanien at forelægge planer opdelt på regionalt niveau. Listen over 
støtteberettigede områder under mål nr. 2 blev godkendt af Kommissionen 
den 21. marts 1989, der blev derefter indgivet en række planer efter den 
31. marts. Det samme gjaldt mål nr. 5b, hvor fristen for Indgivelse af 
planer var fastsat til den 28. oktober 1989. 
Endelig blev planerne for mål nr. 3 og 4 indgivet samlet, dvs. en plan 
for hvert land for de to målsætninger og med regionale afsnit. 
Alt i alt har programlægningen resulteret i udarbejdelsen af 140 planer 
for de tolv medlemsstater med følgende fordeling: 
- 18 planer for mål nr.1 
- 57 planer for mål nr.2 
- 9 planer for mål nr.3 og 4 (bortset fra lande omfattet af mål nr.1) 
- 56 planer for mål nr. 5b. 
Generelt er fristerne for indgivelse af ansøgninger blevet overholdt, og 
Kommissionen har derfor kunnet godkende FSR inden for seks måneder, 
bortset fra særlige tilfælde, hvor medlemsstaten Ikke har kunnet 
tilslutte sig en FSR, og hvor den endelige godkendelse derfor er blevet 
udskudt. 
1.1.2 Analyse af de angivne behov 
Som foreskrevet har planerne indeholdt "de relevante oplysninger for hver 
fond, herunder størrelsen af den ansøgte støtte". Programlægningen har 
derfor gjort det muligt for Kommissionen for første gang og for samtlige 
lande at danne sig et nøjagtigt, kvantificeret og sagligt overblik over 
medlemsstaternes prioriterede målsætninger og de tilsvarende finansielle 
behov, og at måle omfanget af landenes egne - omend foreløbige -
finansielle forpligtelser. 
Programmeringen har ikke været belastet af de skævheder, som tidligere 
kunne forekomme på grund af kvoter og støtteintervaller, selv om mange 
medlemsstater alligevel har forsøgt at anvende den vejledende fordeling 
af EFRU's bevillinger som ramme for den finansielle programlægning. 
Opstillingen af medlemsstaternes behov giver anledning til to generelle 
bemærkninger: dels er der blevet ansøgt om meget betydelige midler fra 
strukturfondene, og de overstiger langt de disponible bevillinger; dels 
må det konstateres, at størstedelen af ansøgningerne fortsat vedrører 
EFRU. I planerne for mål nr. 1 og l mindre omfang for mål nr. 2, har 
medlemsstaterne udtrykt behov, som stadig i alt for høj grad afspejler 
en opfattelse af, at der i regionalpolitikken skal lægges vægt på 
infrastrukturer. Infrastrukturer er Ikke I sig selv nok til at løse de 
nye problemer l forbindelse med økonomisk udvikling eller omstilling for 
så vidt angår mål nr. 1, 2 og 5b. 
For mål nr. 2 forklarer omfanget af allerede eksisterende forpligtelser 
delvis, hvorfor så mange ansøgninger gælder EFRU. 
- 8 -
Med hensyn til ESF har de bredere støttekriterier og prioriteringerne 
samt bortfaldet af en række begrænsninger, bl.a. med hensyn til 
foranstaltningernes varighed, ført til Indgivelse af et stort antal 
ansøgninger, især for mål nr. 3 og 4, men også for mål nr. 1. 
For EUGFL's vedkommende hænger omfanget af ansøgningerne vedrørende mål 
nr. 1 delvis sammen med medlemsstaternes forpligtelse til at forelægge 
planer, som omfatter horisontale strukturforanstaltninger under mål nr. 
5a. 
1.2 Gennemførelse af partnerskabet 
Partnerskabet er i rammeforordningen defineret som et snævert samråd 
mellem Kommissionen, den pågældende medlemsstat og de myndigheder på 
nationalt, regionalt, lokalt eller andet plan, som medlemsstaten måtte 
udpege, og partnerskabet omfatter forberedelsen, finansieringen, 
opfølgningen og evalueringen af aktionerne. 
Partnerskabet er en følge af komplementar itetsprincippet, som er 
nedfældet i rammeforordningens artikel 4, og i henhold til hvilket 
"fællesskabsaktionen udformes således, at der er komplementaritet mellem 
den og de tilsvarende nationale aktioner". 
Vurderingen af, hvorledes partnerskabet gennemføres, må afhænge af de 
prioriterede målsætninger, uden at det dog bør glemmes, at Kommissionens 
foranstaltninger i dag såvel som fremover vil foregå inden for de rammer, 
som er fastsat af den pågældende medlemsstat. 
1.2.1 Partnerskabet under planernes forberedelse 
Denne fase er præget af de valg, som medlemsstaten selv træffer, idet 
Kommissionen ikke intervenerer på dette stadium. Det er derfor vanskeligt 
at vurdere, hvorledes partnerskabet har fungeret mellem de nationale og 
lokale myndigheder. Den måde, hvorpå medlemsstaterne har valgt at 
forelægge planerne, giver imidlertid et fingerpeg om partnerskabets 
funktion under den forberedende fase: 
- det hedder i artikel 8 I rammeforordningen, at medlemsstaterne kan 
forelægge en samlet regionaludviklingsplan for alle regioner berørt af 
mål nr. 1. Ikke overraskende er denne mulighed blevet udnyttet af alle 
medlemsstater med undtagelse af Frankrig og Det Forenede Kongerige; 
imidlertid lægger forordningernes bestemmelser for mål nr. 2 og 5b op 
til forelæggelse af planer for hver enkelt region, hvilket de fleste 
medlemsstater har gjort, bortset fra Spanien, som har indgivet samlede 
planer. 
1.2.2 Partnerskabet under forhandlingerne om fællesskabsstøtterammerne 
Kommissionen har under denne fase kunnet tage en række initiativer for at 
inddrage de regionale partnere yderligere i forhandlingsprocessen. Det er 
sket ud fra en erkendelse af, at ansvaret for strukturpolitikken i 
medlemsstaterne fremover vil blive delt mellem de nationale og regionale 
myndigheder. Gennemførelsen af EF's strukturindsats afhænger således af 
såvel medlemsstaterne som af de regionale myndigheder. 
- 9 -
Kommissionen har derfor forsøgt at fremme sin egen opfattelse af, 
hvorledes partnerskabet bør fungere ud fra hvert enkelt lands 
administrative strukturer og i forståelse med hver medlemsstat. Dette 
afspejler sig især på to måder: 
- Først og fremmest har det været et spørgsmål om at opprioritere den 
regionale dimension I FSR. De fleste FSR for mål nr. 1 omfatter 
derfor to afsnit: et afsnit vedrørende multiregionale foranstaltninger 
og et vedrørende foranstaltninger med henblik på specifikke regioner i 
medlemsstaterne. Denne fordeling mellem to hovedkategorier af foran­
staltninger er af særlig betydning. Den understreger nemlig Kommissio­
nens ønske om at støtte regionaludviklingspolitikker, som enten 
finansieres via statslige bevillinger eller via andre offentlige 
beviI Iinger. 
- Endvidere har det vist sig at være af afgørende betydning at inddrage 
regionerne direkte I selve forhandlingerne, især ved opstillingen af 
hovedfelter for interventionerne og ved fastlæggelsen af en ligelig 
fordeling mellem fondene. Denne fremgangsmåde har fået Kommissionen 
til at afholde et stort antal møder som led i partnerskabet i 
forståelse med den pågældende medlemsstat, for allerede ved 
fællesskabsstøtterammernes udformning at kunne etablere en direkte 
dialog med de regionale myndigheder, som skal stå for 
foranstaltningernes gennemførelse og i visse tilfælde også for deres 
f i nans i erIng. 
De regionale myndigheder bør inddrages under hele forløbet, især gennem 
tilsynsudvalgene for FSR og ved gennemførelsen af de operationelle 
programmer og andre interventionsformer. 
Partnerskabet med regionerne eksisterede også før fondsreformen. Fondsre-
formen har imidlertid tilvejebragt et retsgrundlag, som Kommissionen har 
kunnet udbygge, fordi alle de berørte parter har været Indforstået 
hermed. 
1.2.3 Arbejdsmarkedets parter 
I henhold til rammeforordningens artikel 17 bistås Kommissionen ved 
reformens gennemførelse af tre udvalg. Med hensyn til partnerskabet har 
Udvalget for Den Europæiske Socialfond, også kaldet artikel 124-udvalget, 
en særlig betydning, fordi det ved sin sammensætning sikrer, at tre 
parter, nemlig medlemsstaterne, fagforeningerne og arbejdsgiverorgani­
sationerne, er repræsenteret. 
I 1989 har udvalget skullet afgive udtalelse om retningslinjerne for 
forvaltningen af ESF og om forslagene til fællesskabsstøtterammer inden 
Kommissionens godkendelse. 
Det er ikke noget nyt, at udvalget høres. Men det er første gang, at 
arbejdsmarkedets parter har haft lejlighed til at stifte direkte eller 
indirekte bekendtskab med de tre strukturfondes aktiviteter, og Ikke blot 
med de foranstaltninger, som samfinansieres af ESF. 
- 10 
Der findes således tilfredsstillende institutionelle rammer for høring af 
arbejdsmarkedets parter på nationalt niveau, men det samme er ikke 
tilfældet på regionalt niveau. 
Kommissionen er klar over problemet og vedtog allerede ved udgangen af 
1989 et program vedrørende høring af arbejdsmarkedets parter på regionalt 
niveau om gennemførelsen af strukturfondsreformen og om fællesskabs­
støtterammerne for mål nr. 1 og 2. 
Endelig ønsker Kommissionen i forståelse med hver enkelt medlemsstat i 
visse tilfælde at inddrage arbejdsmarkedets parter i tilsynet med selve 
programmerne. 
1.3 SupplerIngspr inclppet 
Forhøjelsen af bevillingerne til strukturfondene og midlernes 
koncentration på visse lande og regioner i EF kan kun få reel betydning, 
hvis medlemsstaterne ikke samtidig nedsætter deres egne bevillinger til 
strukturinterventionerne tilsvarende. Retsgrundlaget for gennemførelsen 
af suppleringsprincippet findes i artikel 9 i samordn ingsforordningen. 
Ifølge denne artikel skal Kommissionen og medlemsstaterne påse, at 
forhøjelsen af fondsbeviI Iingerne får en øget reel økonomisk virkning I 
de berørte regioner og medfører en forhøjelse, der mindst svarer hertil, 
af den samlede offentlige eller dermed sidestillede støtte til 
strukturforanstaltninger i den pågældende medlemsstat. 
Dette betyder, at de offentlige udgifter i medlemsstaterne mindst skal 
forblive konstante målt i faste priser. 
Kontrollen med suppleringsprIncippets overholdelse sker i henhold til 
artikel 9 ved udarbejdelsen og iværksættelsen af fællesskabs­
støtterammerne. I denne forbindelse skal det bemærkes, at de af 
medlemsstaterne forelagte planer Ikke er blevet vurderet som 
tilstrækkeligt klare på dette punkt. I øvrigt har Kommissionen under 
forhandlingerne om FSR bestræbt sig på at indhente yderligere oplysninger 
i hver enkelt medlemsstat om strukturudgifternes størrelse i det 
pågældende år eller i årene før det første år for reformens 
gennemførelse, og om størrelsen af de offentlige strukturudgifter ud 
over de udgifter, der er afsat til FSR. 
Som led i partnerskabet er det aftalt, at der under hele gennemførelsen 
af FSR løbende skal ske kontrol med overholdelsen af supplerings-
princippet. Princippet er udtrykkeligt nævnt i en standardklausul, som 
findes I hver enkelt fællesskabsstøtteramme for alle medlemsstater uanset 
mål. I henhold til klausulen forpligter medlemsstaten sig til at 
overholde EF-bestemmelserne på dette punkt. Desuden vil Kommissionen 
regelmæssigt og under hele gennemførelsen af FSR kontrollere 
overholdelsen af denne forpligtelse ved at sammenligne den nationale 
strukturstøtte for referenceåret målt I faste priser med støtten i den 
periode, som er dækket af FSR. Med henblik herpå har den i 1990 bedt 
medlemsstaterne om den information, der er nødvendig for kontrollen. 
- 11 -
1.4 Overensstemmelse mellem strukturpolitikken og EF's øvrige 
pol ItIkker 
I medfør af rammeforordningens artikel 7 skal man ved udarbejdelsen af 
FSR sikre, at strukturindsatsen Integreres I EF's politikker som helhed. 
For at garantere at reglerne overholdes er der Indføjet en række fæl les 
bestemmelser i hver enkelt fællesskabsstøtteramme. Ved at tilslutte sig 
FSR gentager medlemsstaten sin forpligtelse til at overholde visse 
nærmere fastsatte regler i traktaterne og EF's politikker. 
1.4.1 Konkurrencereglerne 
I forbindelse med strukturfondene samfinansierer Kommissionen støtteord­
ninger, som gennemføres af medlemsstaterne. Ved udarbejdelsen af FSR er 
det derfor fundet hensigtsmæssigt at gøre medlemsstaterne opmærksom på, 
at kun støtteordninger, som er anmeldt og godkendt i overensstemmelse med 
reglerne I Rom-Traktatens artikel 92 og 93 kan samfinansieres. 
Derfor omfatter alle FSR en standardklausul. I henhold til denne klausul 
skal medlemsstaterne ved forelæggelsen af støtteansøgningerne for Kommis­
sionen blandt andet redegøre for foranstaltninger, som svarer til støtte, 
og anmelde nye støtteordninger eller ændringer af eksisterende ordninger. 
I bilaget hedder det endvidere, at Kommissionen vil tage stilling til de 
anmeldte støtteordninger samtidig med støtteansøgningerne. 
For regioner omfattet af mål nr. 1 er disse støtteordninger af særlig 
betydning, da det her er hensigten at anvende 4 640 m lo. ECU over 5 år. 
For regioner under mål nr. 2 og 5 b er Ilsten over støtteberettigede 
regioner ikke altid sammenfattende med listen over støtteberettigede 
regioner I henhold til artiklerne ovenfor. Med hensyn til Især regioner, 
der ikke er berettigede til regionalstøtte, er det blevet besluttet, at 
Kommissionen i hvert tilfælde vil gennemgå ansøgningerne to gange for at 
sikre, at der er overensstemmelse mellem regionalpolitikken og konkur­
rencepol it ikken. 
Endelig har Kommissionen for mål nr. 3 og 4 anmodet om anmeldelse af 
beskæftigelsesstøtte, som ikke er af generel og automatisk karakter. 
1.4.2 Offentlige kontrakter 
Ved gennemgangen af samfinansierede foranstaltninger, som indebærer 
Indgåelse af offentlige kontrakter, vil der blive udvist særlig 
opmærksomhed, og overensstemmelsen med direktiverne om offentlige 
kontrakter vil blive kontrolleret på tre niveauer. 
- 12 
Først og fremmest har Kommissionen I hver beslutning om godkendelse af et 
projekt eller et program indføjet en særlig klausul om overholdelsen af 
de gældende regler. 
Endvidere har Kommissionen sendt medlemsstaterne en meddelelse 
(C (88) 2510 af 4.05.1988) om bestemmelser, der skal anvendes ved 
Indgivelsen af ansøgninger om projekter og opérationnelle programmer 
finansieret af strukturfondene. Et spørgeskema, der findes som bilag til 
meddelelsen, skal udfyldes af de ansvarlige myndigheder og forelægges 
Kommissionen sammen med støtteansøgningen. 
Endelig forbeholder Kommissionen sig ret til i højere grad end hidtil at 
undersøge specifikke tilfælde for at sikre, at direktiverne overholdes i 
forbindelse med projekter samfinansieret af strukturfondene. 
I 1990 iværksættes et informations- og uddannelsesprogram i medlems­
staterne for at hjælpe de offentlige myndigheder med at tilpasse deres 
programmer ti I de nye direktiver om offentlige kontrakter. 
1.4.3 Interventioner i følsomme eller kriseramte sektorer 
Ansøgninger om støtte til foranstaltninger inden for disse sektorer vil 
blive behandlet meget omhyggeligt for at undgå, at foranstaltningerne 
modvirker hensigten. Det drejer sig blandt andet om at undgå, at 
uddannelses- og beskæftigelsesforanstaltninger får modtagerne til at søge 
over i disse sektorer, hvad der imidlertid ikke udelukker 
fællesskabsstøtte til omsti i Iingsaktioner. 
Med samme mål for øje vil støtteansøgninger blive vurderet ud fra 
industriens situation for så vidt angår visse produkter og visse 
sektorer og ud fra forventningen om, at grænsekontrollen mellem EF-
landene vil bive afskaffet i medfør at Romtraktatens artikel 115. 
1.4.4 Mi IJøbeskyttelse 
I henhold til artikel 130R i Den Europæiske Fælles Akt har EF's virke på 
miljøområdet ikke blot til formål at bevare, beskytte og forbedre miljøet 
og beskytte den menneskelige sundhed, men også at sikre en forsigtig og 
fornuftig udnyttelse af naturens ressourcer. For at sikre virkelig­
gørelsen af disse mål er kravene med hensyn til miljøbeskyttelse ifølge 
denne artikel en vigtig bestanddel af EF's politikker på andre områder. 
I bestemmelserne om strukturfondreformen hedder det, at foranstaltninger 
gennemført af fondene også skal være i overensstemmelse med miljøpolitik­
ken. Med hensyn til foranstaltninger, der kan have betydelige miljøvirk­
ninger, skal ansøgningerne om finansiel støtte fra EF være ledsaget af 
oplysninger, som gør det muligt at vurdere sådanne virkninger. 
I praksis betyder inddragelsen af miljøaspektet i regionalpolitikken, at 
det er nødvendigt at fastlægge målsætningerne for miljøbeskyttelse 
allerede ved udformningen af de foranstaltninger, der foreslås 
finansieret af EF, og det vil for strukturfondsreformens vedkommende sige 
på tidspunktet for udarbejdelsen af FSR og forberedelsen af de 
operationelle programmer. 
- 13 -
1 miljøbeskyttelsesklausulerne I fællesskabsstøtterammerne for mål nr. 1, 
2 og 5 b hedder det i afsnittet om samordning og overholdelse af EF's 
politikker, at EF-måI sætningerne på miljøområdet skal gennemføres, og at 
medlemsstaterne skal fremlægge de nødvendige oplysninger til vurdering af 
de foreslåede foranstaltningers miljøvirkninger. 
Det er klart, at denne fremgangsmåde ikke i sig selv er tilstrækkelig til 
at sikre overholdelse af EF's regler og at de foreslåede 
foranstaltningers overensstemmelse med gældende regler bør kontrolleres 
nøjere. FSR angiver endvidere, at gennemførelsen af målsætningerne i EF's 
miljølovgivning skal prioriteres, såfremt der konstateres mangler på 
områderne for strukturfondenes intervention. 
1.4.5 Konsekvenser af det Indre marked 
Kommissionen har meddelt medlemsstaterne, at det er en forudsætning for 
finansiel støtte til infrastrukturprojekter vedrørende lufthavne og 
havne, at projekterne er i overensstemmelse med Traktatens artikel 8 a). 
2. FORØGELSE AF DE FINANSIELLE MIDLER OG KONCENTRATION AF MIDLERNE 
Midlerne for perioden 1989-1993 er blevet fastlagt ved en kompliceret 
proces, som har omfattet adskillige faser: 
- fordobling af fondsmidlerne i forhold til 1987. 
- vejledende fordeling af bevillingerne mellem reformens forskellige 
mål ; 
- fastsættelse af en vejledende fordeling mellem medlemsstaterne af 85% 
af EFRU's bevl I I Inger-, 
- fordeling af de tre fondes disponible midler mellem de tolv medlems­
stater . 
2.1 Fastsættelse af nye finansielle midler for femårsperioden 
I overensstemmelse med konklusionerne på Det Europæiske Råds møde i 
Bruxelles i februar 1988 hedder det i artikel 12 i rammeforordningen at 
de årlige bevillinger målt i 1988-priser skal forøges fra 1988 til 1993 
med henblik på en fordobling af strukturfondsmidlerne i forhold til 1987. 
I overenstemme I se hermed vil opførelsen af de årlige bevillinger på De 
Europæiske Fællesskabers almindelige budget være baseret på følgende tre 
elementer : 
1) Strukturfondsbevillingerne på 1987-budgettet beløb sig til 6 962 mio 
ECU (EUGFL, Udviklingssektionen: 1 017 mio. ECU, EFRU: 3 342 mio. ECU; 
ESF: 2 603 mio. ECU). I 1988-pr Iser1 ) svarer dette beløb til 7 233 
mio. ECU, som danner grundlaget for fordoblingen, og som resulterer i 
et beløb på 14 466 mio. ECU målt I 1988-priser for 1993. 
1) Stigningstakt 87/88: 3,9%, 
- 14 -
2) Strukturfondsbevillingerne på 1988-budgettet, som beløb sig til 7 684 
mio. ECU (EUGFL, Udviklingssektionen: 1 131 mio. ECU; EFRU.-3 684 mio. 
ECU; ESF: 2 865 mio. ECU). En oversigt over budgetgennemførelsen 
findes i bi lag II 1 og II 2. 
3) Prisstigningstakten fra 1988 til 1989, som anvendes til justering af 
samtlige budgetstørrelser udtrykt i faste priser (det gælder bl.a. 
strukturfondsbevillingerne), og som var på 3,5%. 
De disponible strukturfondsbevillinger i millioner ecu andrager derfor: 
1988-pr iser Løbende pr Iser 
1987 7 233 6 962 
1988 7 684 7 684 
1989 8 980 9 295 
1990 10 280 
1991 11 580 
1992 12 900 
1993 14 466 
Strukturfondsbevillingerne på 1988-budgettet dækker således det første år 
af den periode, der skal føre til en fordobling af bevillingerne. 
Samtidig har de tre fonde imidlertid fortsat deres aktivitet i 
overensstemmelse med de regler, som var gældende før reformen. 
For at kunne beregne de disponible bevillinger i 1989-priser for hele 
perioden 1989-1993 har Kommissionen taget hensyn til prisstigningstakten 
1988-1989, som den forelå ved udgangen af 1989, nemlig 4,6%. Ifølge 
beregningen anslås de samlede disponible bevillinger for femårsperioden 
ti I 60 315 mio. ECU. 
2.2 Bevillingernes fordeling på de forskellige mål 
På grundlag af prioriteringerne i reformen fastsatte Kommissionen I 
oktober 1989 fordelingen af bevillinger på de forskellige mål: 
må I nr. 1: 38 300 
mål nr. 2: 7 205 
mål nr. 3 og 4: 7 450 
mål nr. 5a: 3 415 
mål nr. 5b: 2 795 
- overgangsforanstaltninger og 
nyskabende foranstaltninger'): 1 150 
I alt 60 315 mio. ECU (1989-prIser) 
1) Denne post omfatter forpligtelser indgået før reformen, og som ikke 
kan henføres under nogen af målene. 
15 -
På dette tidspunkt var der ikke truffet beslutning om de enkelte fondes 
andel af bevillingerne til mål nr. 1, 2 og 5b. Det blev anset for at 
henhøre under partnerskabet mellem medlemsstaterne og Kommissionen at 
fastlægge hoved interventionsfel terne og derefter afgøre, hvilke fonde der 
skal anvendes for at virkeliggøre de fastlagte målsætninger. 
Den herefter fastlagte fordeling på de forskellige mål svarer til de 
afrundede overslag, som blev offentliggjort I de foreløbige budgetforslag 
for 1989 og 1990, justeret med 3,5%. Det gælder dog ikke bevillingerne 
til mål nr. 2, som blev forhøjet med 600 mio. ECU ved en overførsel fra 
kontoen for overgangsforanstaltninger og nyskabende foranstaltninger. 
Det viste sig nemlig under forhandlingerne, at omfanget af eksisterende 
forpligtelser vedrørende støtteberettigede områder henhørende under dette 
mål var større end ventet. 
2.3 Vejledende fordeling af 85% af EFRU-bevlI Iingerne 
Kommissionen skulle ligeledes opstille en femårig og vejledende fordeling 
mellem medlemsstaterne af 85% af EFRU-beviI I ingerne til mål nr. 1, 2 og 
5b. 
Da de regionale udviklingsplaner for mål nr. 1 skulle indgives senest den 
31. marts 1989, var det nødvendigt at træffe en hurtig afgørelse for at 
lette medlemsstaternes programlægning. 
Derfor vedtog Kommissionen ved beslutning af 25. januar 19891^ den 
vejledende fordeling mellem medlemsstaterne for dette mål; fordelingen 
er baseret på hver regions eller medlemsstats andel af den 
støtteberettigede befolkningsgruppe justeret i forhold til det regionale 
BNP pr. indbygger og BNI pr. indbygger i medlemsstaten. 
For mål nr. 2 gjaldt det i første omgang om at opstille en liste over 
støtteberettigede regioner. På grundlag heraf har Kommissionen ved 
beslutning af 8. marts 19892) kunnet fastsætte den vejledende fordeling 
ud fra følgende kriterier: den andel, den enkelte medlemsstat tegner sig 
for af den støtteberettigede befolkning, justeret i forhold til 
ledighedsprocenten i de pågældende regioner. Dette mål berører mere end 
16% af EF's befolkning. 
Endelig har Kommissionen for mål nr. 5b samtidigt med fastlæggelsen af de 
støtteberettigede områder kunnet fastsætte den vejledende fordeling 
mellem medlemsstaterne. Det skete ved beslutning af 10. maj 19893) på 
grundlag af den andel, den enkelte medlemsstat tegner sig for af den 
befolkning, som er støtteberettiget under dette mål, Justeret i forhold 
til de berørte områders andel af den samlede beskæftigelse i 
landbrugssektoren. Dette mål berører 5% af befolkningen og 17% af EF's 
terr i tor ium. 
1) EFT L 101 af 13.4.1989. 
2) EFT L 113 af 26.4.1989. 
3) EFT L 180 af 27.6.1989. 
- 16 -
Det skal understreges, at denne vejledende fordeling ikke skal opfattes 
som kvoter, der garanterer hver medlemsstat en på forhånd fastlagt andel 
af støtten. På årsbasis vil andelen af EFRU-støtten derfor kunne svinge 
betydeligt i forhold til den vejledende fordeling over de fem år. 
Endvidere berører fordelingen Ikke de resterende 15% af bevillingerne til 
fællesskabsinitiativer, undersøgelser og pilotprojekter. 
2.4 Fastlæggelse af bevillinger for de tidsrum, hvor hvert mål er 
gældende 
Ud over fordelingen af de samlede bevillinger målt i 1989-priser er der 
også opstillet finansielle rammer, som er begrænset til varigheden af de 
forskellige FSR: 
- Beslutningerne vedrørende FSR for regioner omfattet af mål nr. 1 
gælder hele perioden 1989-1993 og omfatter et samlet beløb på 36 200 
mio. ECU og en reserve på 2 100 mio. ECU til nye 
fællesskabsinitiativer, dvs. projekter af interesse for Fællesskabet, 
som Kommissionen agter at iværksætte på eget initiativ i 
overensstemmelse med forordningernes nye muligheder på dette område. 
De vil blive integreret i de foranstaltninger, der er planlagt som led 
i fællesskabsstøtterammerne. 
- For mål nr. 5b er det ligeledes besluttet at afsætte en bevilling for 
samtlige fem år: den beløber sig til 2 607 mio. ECU og 188 mio. ECU i 
form af reserve til nye fællesskabsinitiativer. 
For mål nr. 1 og 5b har den flerårige budgetplanlægning samme varighed 
som FSR (5 år), men det samme gælder ikke mål nr. 2, 3 og 4: 
- For mål nr. 2 fastsætter rammeforordningens artikel 9, at kriterierne 
for fastlæggelse af støtteberettigede områder kan ændres af Rådet på 
forslag af Kommissionen tre år efter forordningens ikrafttræden, og 
Kommissionen tager med regelmæssige mellemrum listen over støtteberet­
tigede områder op til fornyet gennemgang. Det blev besluttet at 
godkende samtlige FSR for perioden 1989-1991. 
Kommissionen har afsat 4 400 mio. ECU til denne første fase, heraf 500 
mio. ECU som reserve til fællesskabsinitiativer. 
- Med hensyn til mål nr. 3 og 4, hvortil der allerede den 23. marts 1989 
var indgået forpligtelser for 1989 i overensstemmelse med artikel 9 i 
forordning nr. 4255/88 af 19. december 1988, besluttede Kommissionen 
at godkende samtlige FSR for perioden 1990-1992 og afsætte en 
beviI IIngsreserve til det sidste år, dvs. 1993, eftersom 
medlemsstaternes beskæftigelses- og uddannelsespolitik er vanskelig at 
17 
planlægge for mere end 3 år ad gangen. Alt i alt beløber de FSR, som 
er blevet godkendt for mål nr. 3 og 4 uden for regioner, der er 
omfattet af mål nr. 1, sig til 4 128 mio. ECU, heraf 134 mio. ECU til 
foranstaltninger, som er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 
4255/88. Som led i fællesskabsinitiativerne i henhold til artikel 11 
i samordn i ngsforordn ingen vil 310 mio. ECU (heraf 217 mio. i den 
periode, som FSR varer) ud af de I alt 600 mio. ECU, som Kommissionen 
har besluttet at afsætte til nye fællesskabsinitiativer vedrørende 
"menneskelige ressourcer", blive anvendt udelukkende til mål nr. 3 og 
4. 
Med hensyn til mål nr. 5a, hvor proceduren er anderledes end for de 
andre mål, er der ikke sket nogen flerårig fordeling af bevillingerne 
mellem medlemsstaterne, undtagen hvad angår de aktioner, der er 
forudset I Rådets forordninger nr. 4042/89 (forarbejdning og afsætning 
af fisk, nr. 866/90 (forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, 
samt nr. 867/90 (skovbrug). 
2.5 Overholdelse af de forpligtelser, der er fastlagt i forordningerne 
Rammeforordningens artikel 12 omhandler yderligere to forhold af 
betydning for bevillingernes koncentration til fordel for regionerne 
under mål nr. 1 : 
- Strukturfondsbevillingerne skal med udgangen af 1992 være fordoblet 
målt i faste priser. I 1987 var EF's forpligtelser til disse regioner 
på 4.084 mio. ECU, afrundet til 4 100. 
Allerede fra 1988 har Kommissionen foreslået følgende vejledende 
forhøjelser med henblik på fordoblingen af bevillingerne til mål nr. 
1 : 
Milliarder ECU (1989-1993 i 1988-priser) 
1987 1989 1990 1991 1992 1993 I ALT 1989-1993 
4,1 5,6 6,6 7,4 8,2 9,2 37,0 
Det ses, at forhøjelserne sikrer en fordobling målt i faste priser 
allerede i 1992. For at udtrykke beløbene i årets priser skal der hvert 
år foretages en justering på grundlag af inflationen. 
Bevillingerne til regioner omfattet af mål nr. 1 I 1989 bliver således 
5 918 mio. ECU (i 1989-priser). Interventionerne til fordel for dette 
mål overstiger imidlertid dette og beløber sig til 6 137 mio. ECU. 
- EFRU kan anvende omkring 80% af sine bevillinger til mål nr. 1. 
- 18 
Bilag IX viser fordelingen af EFRU's bevillinger på medlemsstater og mål 
I 1989. Mål nr. 1 tegner sig for 77,8% af bevillingerne. Denne total 
omfatter imidlertid overgangsforanstaltningerne, vel at mærke de 
foranstaltninger, der blev vedtaget I forbindelse med de tidligere regler 
til fordel for områder, der for fremtiden ikke er støtteberettigede. I 
forhold til de totale interventioner i de støtteberettigede regioner, 
udgør de der går til mål nr. 1 områder 80,6%. 
Der er tale om en betydelig forøgelse af EFRU's indsats i regioner 
omfattet af mål nr. 1, idet bevillingerne til disse regioner udgjorde 
68,6% af fondsmidlerne I 1988. Det forklares delvis af, at FSR for mål 
nr. 1 blev vedtaget i 1989, og et stort antal nye programmer blev derfor 
godkendt for disse regioner i 1989. For de kommende år vil indsatsen til 
fordel for mål nr. 2 og 5b optage en større del af bevillingerne, end 
hvad der var tilfældet i 1989. 
Kommissionen er af den holdning, at målsætningen om koncentration bør 
vurderes på grundlag af den samlede femårige periode, og ikke hvert år. 
Der kan mindes om, at fordoblingen i 1992 i forhold til 1987 af fondenes 
interventioner for mål nr. 1 er sikret fuldt ud. Fordelingen på fondene 
blev aftalt inden for partnerskabet på grundlag af hvert enkelt områdes 
behov. 
Efter Kommissionens opfattelse bør midlernes koncentration vurderes over 
hele femårsperioden og ikke hvert år. Udviklingen i 1989 kan nemlig få 
betydning for, i hvor høj grad dette mål realiseres I de enkelte år. 
2.6 Bevillingernes fordeling mellem medlemsstaterne 
2.6.1 De særlige vilkår som gæider regioner omfattet af mål nr. 1 
Før den endelige forhandlingsfase med medlemslandene fastlagde 
Kommissionen samlede finansielle rammer for hver af de berørte syv 
medlemsstater under hensyntagen til, at der i henhold til rammefor­
ordningens artikel 12, stk. 4, skal gøres en særlig indsats for de mindst 
velstående regioner. Under forhandlingerne om denne artikel erklærede 
Kommissionen1 ), at den ud over det regionale BNP også ville tage hensyn 
til BNI pr. Indbygger i den pågældende medlemsstat. Endvidere ville 
Kommissionen tage hensyn til udviklingsproblematikkens omfang og ved 
hjælp af fællesskabsprogrammer bistå disse regioner med at indhente deres 
udviklIngsefterslæb. 
2.6.2 Problemerne med hensyn 11 I mål nr. 2 og 5b 
For disse to måls vedkommende har Kommissionens hovedproblem været at 
sikre en fordeling af bevillingerne mellem medlemsstaterne, der lå 
tættest muligt op ad den, som fremkommer ved at anvende kriterierne for 
1) Erklæring nr. XII i forbindelse med Rådets samling den 20. Juni 1988 
- 19 -
beregning af den vejledende fordeling og ligeledes opfylde forpligtelser 
indgået før reformen. Samtidig har det været nødvendigt at opfylde 
forpligtelser indgået før reformen til fordel for regioner, som er 
støtteberettigede i henhold til disse to mål. 
Det har kun I meget få tilfælde, og særligt for mål nr. 5b, været umuligt 
at holde sig nøje til denne vejledende fordeling, som ville have 
udelukket enhver mulighed for nye foranstaltninger I visse regioner. 
2.6.3 Bevillingernes fordeling på mål nr. 3 og 4 uden for regioner 
omfattet af mål nr. 1 
Bevillingernes fordeling mellem mål nr. 3 og mål nr. 4 afspejler 
nogenlunde den relative andel på EF-nlveau af arbejdsløsheden blandt 
voksne (ca. 45%) og unge under 25 (ca. 55%). Fordelingen svarer I øvrigt 
til forholdet mellem foranstaltninger vedrørende langtidsledige og 
foranstaltninger vedrørende unge under 25 I ansøgningerne fra alle 
medlemsstater under ét, således som det fremgår af deres planer. 
For hvert enkelt mål er fordelingen mellem medlemsstaterne sket på 
grundlag af objektive kriterier og overvejende ved benyttelse af 
harmoniserede statistikker på EF-niveau, der udtrykker omfanget af de 
beskæftigelsesproblemer, som EF i første række vil forsøge at løse 
(langtidsledigheden og ungdomsarbejdsløsheden). For mål nr. 3 er hver 
medlemsstats andel blevet fastsat på grundlag af forholdet mellem 
antallet af langtidsledige i medlemsstaten i forhold til det samlede 
antal registrerede langtidsledige i Fællesskabet som helhed. 
Samme fremgangsmåde er anvendt ved fordelingen af midlerne til mål nr. 4: 
her er antallet af unge arbejdsløse under 25 I hver af medlemsstaterne 
sat I forhold til den samlede ungdomsarbejdsløshed i Fællesskabet under 
ét. 
2.6.4 Bevillingernes fordeling mellem fondene 
Den nye fremgangsmåde, der følger af reformen, betyder prioriterede 
målsætninger for de enkelte fonde. På det budgetmæssige plan betyder 
dette, at de flerårige finansielle overslag kun vedrører målene. 
I konsekvens heraf har Kommissionen ikke på forhånd fastlagt fordelingen 
mellem de tre fonde. Det henføres under partnerskabet i første række at 
fastlægge hovedmålene for EF's Interventioner med hertil hørende finan­
sielle rammer for hver fond. 
Den nuværende fordeling mellem de forskellige fonde er et resultat af 
forhandlingerne om hver enkelt af fællesskabsstøtterammerne. Da disse er 
af forskellig varighed afhængigt af målene, er det ikke muligt at 
opstille en oversigt for de fem år 1989-1993. 
Bilag I viser fordelingen som resultat af de godkendte FSR. 
- 20 -
3. KOMBINATION AF EF'S FORSKELLIGE TILSKUDS- OG LANE INSTRUMENTER 
3.1 Pr inclpperne 
Et af de mest karakteristiske træk ved reformen er, at der anvendes 
forskellige former for finansiering alt efter foranstaltningernes art, og 
især at det tilstræbes at nå frem til en passende kombination af 
Interventioner i form af tilskud og lån fra Fællesskabet. 
I henhold til bestemmelserne i artikel 5 i rammeforordningen skal 
Interventionerne fra strukturfondene, EIB og EF's andre låneinstrumenter 
(Især EKSF's) kombineres ved hjælp af eksisterende finansieringsteknik, 
således at de anvendte budgetmidler kan få de størst mulige 
følgevirkninger. 
EKSF-lånene bør l højere grad Integreres I planlægningsprocessen i for­
bindelse med virkeliggørelsen af mål nr. 2, bl.a. fordi der er vedtaget 
nye kriterier for disse lån1) og ydes subsidier finansieret over EKSF-
budgettet, som vil kunne suppleres med EFRU-midler. 
I meddelelsen om EIB's og de øvrige finansielle instrumenters bidrag til 
opbygningen af et økonomisk og socialt sammenhængende marked (K0M(88) 244 
endelig udg. af 23.12.1988) anførte Kommissionen, at rentabiliteten af og 
den fuldstændige finansieringsplan for de projekter, hvortil der kan ydes 
EF-bistand i form af både lån og tilskud, betragtes som et afgørende 
kriterium. Således gælder følgende generelt: 
- for investeringsprojekter, der resulterer I betydelige indtægter, skal 
anvendelsen af budgetmidler reduceres til et minimum til fordel for 
finansiering gennem lån; EF's tilskud til disse projekter tager sigte 
på at reducere modtagerlandets egen finansielle indsats ti I et minimum 
- for investeringsprojekter, der resulterer i begrænsede Indtægter, 
eller ikke giver nogen specifikke indtægter, vil en øget finansiel 
indsats derimod være berettiget på bekostning af lån; I disse tilfælde 
vil EF-tiIskuddet kunne understøtte modtagerlandets øgede finansielle 
indsats. 
3.2 Aftalen mellem Kommissionen og EIB 
I forbindelse med udarbejdelsen af FSR blev denne fremgangsmåde, som især 
anvendes i forbindelse med investeringer i infrastrukturer, nærmere 
udformet i retningslinjer, aftalt i maj 1989 mellem Kommissionen og EIB, 
således at man kunne lægge konkrete regler til grund for koordinationen 
af fællesskabsfinansiering, der kombinerer tilskuds- og låne instrumenter. 
I forbindelse hermed blev infrastrukturinvesteringerne klassificeret alt 
efter deres evne 11 I at skabe indtægter: 
1) EFT C 188 af 28.7.1990. 
- 21 -
- Hvad angår investeringer, som resulterer i betydelige Indtægter, 
lægges der loft over Fællesskabets tilskudssats (regionsbestemt) for 
at give plads for finansiering gennem lån. 
- Hvad angår investeringer, som resulterer i begrænsede indtægter, eller 
ikke giver nogen specifikke indtægter, lægges der ingen andre lofter 
end dem, som gælder for alle EF-lntervent Ioner Inden for rammerne af 
strukturfondene (se bilag III 1). 
3.3 Kombinationen af tilskud og lån I FSR 
Det er I teksterne om reformen af strukturfondene udtrykkeligt fastsat: 
- at kombinationen af lån og tilskud bestemmes i samarbejde med EIB ved 
fast lægge I sen af FSR 
- at alle FSR omfatter en vejledende finansieringsplan med angivelse af 
det forudsete rammebeløb for de forskellige interventionsformer, 
herunder rammebeløbene for fondene og EF's låne Instrumenter, når de 
bidrager direkte til den pågældende finansieringsplan. 
Konkrete fremgangsmåder for en passende kombination af Kommissionens og 
EIB's Interventioner ved gennemførelsen af FSR fastlagdes på en 
pragmatisk måde. Kommissionens og Investeringsbankens tjenestegrene har 
således lagt sig fast på fælles retningslinjer for en koordineret 
gennemførelse af FSR: direkte kontakt mellem de personer, der er 
ansvarlige for behandlingen af de operationelle programmer og de store 
projekter; udveksling på et tidligt stadium af oplysninger om planlægning 
og forudgående evaluering af de forskel I lige projekter; ensartede 
principper ved behandling af dossierer osv. 
Med hensyn til finansieringsplanerne har det ved udarbejdelsen af FSR 
været vanskeligt strengt at overholde disse bestemmelser og planlægge 
långivningen lige så godt som tildelingen af tilskud. 
I FSR-fInansieringsplanerne svarer de nationale bidrag således til et 
finansieringsbehov (eksklusive Fællesskabets tilskud), for hvilket 
vilkårene for dækning (nationale offentlige tilskud, den private sektors 
egenkapital, fællesskabslån eller andre lån) ikke har kunnet lægges fast 
på forhånd. Dette nationale finansieringsbehov vil delvis kunne dækkes 
gennem Fællesskabts tilbud om at yde lån. Der er blevet sat tal på dette 
tilbud i forbindelse med FSR for mål nr. 1, medens tilbuddet generelt kun 
er fremsat "pro memoria" i forbindelse med FSR for mål nr. 2. 
Når der er anført finansielle bidrag fra EIB og andre af Fællesskabets 
låne instrumenter, er der følgelig tale om skøn. Lånenes faktiske 
størrelse afhænger af de projekter, som Initiativtagerne forelægger I 
samråd med de kompetente nationale myndigheder og efter godkendelse fra 
EIB's og Kommissionens organer I forblndel.se med iværksættelsen af FSR. 
Der kan være flere årsager til, at det er så vanskeligt at anslå EF-
iånenes andel af finansieringen af de samlede udgifter til de 
prioriterede felter. 
22 -
Det kan for det første fastslås, at det under Kommissionens gennemgang af 
regionaludviklingsplanerne fra medlemsstaterne generelt har vist sig, at 
ansøgningerne om strukturmidler overstiger de interventionsbeløb, der med 
rimelighed kan forventes. Til gengæld udgør de lån, der er foreslået i 
finansieringsplanerne, generelt en for ringe procentdel, Især i 
betragtning af de betydelige planlagte investeringer i indtægtsskabende 
infrastrukturer. 
Der er således et generelt problem med at Justere omfanget af og sammen­
sætningen af de disponible finansieringsmidler i betragtning, dels af de 
budgetmæssige begrænsninger i forbindelse med strukturfondene, dels de 
økonomiske konsekvenser af de valgte investeringer. 
Under forhandlingerne om den nærmere udformning af FSR forsøgte Fælles­
skabets Instanser at nå frem til de nødvendige kompromiser om, hvordan 
strukturmidlerne skulle anvendes, ved at foreslå lån. Den yderst stramme 
tidsplan for forhandlingerne, som fandt sted for første gang, bevirkede 
imidlertid, at man ikke nåede at fastlægge fuldstændige finansierings­
planer. Fællesskabet nøjedes således, specielt i forbindelse med mål nr. 
1, med at fremsætte tilbud om lån baseret på de samlede udgifter til de 
valgte prioriterede felter. I den periode, hvor FSR gennemføres, vil 
Kommissionen drage omsorg for, at de nationale myndigheder følger dette 
tilbud om lån op, således at de definitive finansieringsplaner for de 
forskellige foranstalt Inger omfatter en passende kombination af tilskud 
og lån. 
Alligevel vil kombinationen af tilskud og lån måske vise sig ikke at være 
helt tilfredsstillende i den første gennemførelsesfase i forbindelse med 
reformen af fonden, hvis der Ikke ydes en fornøden indsats med henblik 
herpå fra medlemsstaternes, Kommissionens og Investeringsbankens side. 
Således er det værd at nævne følgende: 
- FSR indeholder satser for EF's tilskud, som er forholdsvis høje, også 
hvad angår indtægtsskabende investeringer, uden at der er sikkerhed 
for, at modtagerlandenes tilsvarende finansielle indsats reduceres til 
et minimum 
- kombinationen af lån og tilskud afhænger i praksis af låneanmodninger, 
som udtrykkes i de programmer og projekter, medlemsstaterne fremlægger 
Inden for FSR 
- Kommissionen og EIB anvender ikke beslutningsmåder og 
interventionsbetingelser , der er identiske. 
Hidtil ser det I øvrigt ud til, at de tilbud om lån, der er indeholdt i 
FSR, følges op på tilfredsstillende måde. Således var ca. en fjerdedel af 
de individuelle lån, der blev godkendt I 1989, sammenknyttet med et EF-
tilskud med hensyn til hele eller en del af projektet. 
Det bør imidlertid understreges, at EIB's Interventioner til fordel for 
regionaludviklingen, uanset om disse interventioner indgår i FSR eller 
Ikke, i vidt omfang er rettet mod regioner, der er støtteberettigede 
under mål nr. 1, 2 og 5b, hvad angår projekter, der er i overensstemmelse 
med FSR's strateg ler og prioriterede felter. Således gik l 1989 over 85% 
af de lån, der blev ydet til regionaludvikling, til projekter I disse 
regioner1), svarende til 6 mia. ECU. 
1) Jf. EIB's årsberetning 1989. 
- 23 -
KAPITEL II: DEN OPERATIONELLE FASE 
1. FREMME AF UDVIKLINGEN OG STRUKTURTILPASNINGEN I DE TILBAGESTÅENDE 
REGIONER (MÅL NR. 1) 
1.1 Fastlæggelse af de generelle retningslinjer for regionalpolitikken 
I henhold til artikel 8 i forordning (EØF) nr. 4254/88 udarbejdede Kom­
missionen et notat om retningslinjerne for regionalpolitikken, inden 
medlemsstaterne forelagde planer. I overensstemmelse med 
partnerskabsprincippet var formålet med retningslinjerne ikke at 
foreskrive regionerne, hvad deres planer skulle indeholde. Sigtet var 
derimod at give Kommissionens partnere en klar beskrivelse af de 
principper og den prioritering, som Kommissionen ville følge på de 
forskellige trin af planlægningen af sin egen Indsats. 
Et notat om retningslinjerne for Interventioner i de regioner, der er 
omfattet af mål nr. 1 og 2, blev således godkendt af Kommissionen den 
15. februar 1989. 
I denne sammenhæng er det ved udarbejdelsen af fællesskabsstøtterammerne 
blevet tilstræbt at opnå ligevægt mellem dels oprettelsen af infrastruk­
turer (som tidligere var genstand for den overvejende del af EFRU's 
interventioner i de ugunstigt stillede områder) dels tilskyndelsen til 
produkt ionsfremmende invester inger. 
Specielt hvad angår mål nr. 1, har Kommissionen ved gennemgangen af med­
lemsstaternes ansøgninger lagt særlig vægt på, om de til medfinansiering 
foreslåede infrastrukturer kan øge regionernes økonomiske potentiel. 
Anvendelsen af dette kriterium har medført, at man først og fremmest har 
godkendt infrastrukturer inden for transport, telekommunikation, udstyr 
til erhvervsuddannelse og energi. 
Da udviklingen i visse lande er uløseligt forbundet med, at deres land-
brugsregioner udvikles, har Kommissionen desuden lagt særlig vægt på 
interventioner i disse områder. 
1.2 Sammenholdelse af de regionale udviklingsplaner med Fællesskabets 
retnings!Injer 
1.2.1 Karakteristiske træk ved de forelagte planer 
De regionale udviklingsplaner er vægtige dokumenter, både hvad angår 
størrelsen af den ønskede støtte, og hvad angår analysen af de regionale 
problemer. 
Gennemgangen af ansøgningerne om tilskud har vist, at de tiIkendegivne 
behov langt overstiger de disponible midler. 
På grundlag af ansøgningerne kan det også konstateres, hvis der bortses 
fra det særlig© tilfald* med mål nr, 5a, at CFRU et ad i y #r det m§§t 
- 24 -
efterspurgte instrument. Det gælder for alle lande. Ud fra de 
fremgangsmåder, der er valgt, kan der opdeles i to kategorier: 
- de lande eller regioner, der benytter EFRU som det dominerende 
instrument: det er tilfældet for Spanien, Italien, Portugal og Det 
Forenede Konger ige, 
- de lande, der har foretaget en anden vægtning: det er tilfældet for 
Frankrig og Grækenland. 
Med hensyn til udnyttelsen af lån fra EIB og andre finansielle 
instrumenter kan det konstateres, at visse lande slet ikke har benyttet 
denne finansieringsform I forbindelse med de regionale udviklingsplaner: 
det er tilfældet for Spanien, Grækenland og Irland. Andre lande (Italien 
og Portugal) har indgivet låneansøgninger lige fra tidspunktet fra 
planens forelæggelse, selv om denne finansieringsform er af marginal 
betydning i forhold til støtten. 
Det skal dog præciseres, at det forhold, at der ikke er ansøgt om lån i 
planen, på ingen måde indebærer, at de pågældende medlemsstater ikke 
udnytter EIB's midler. 
Der er normalt givet en god beskrivelse af udviklingsstrategierne. 
Vanskelighederne i forbindelse med planlægningen viser sig, når en 
generel udviklingsstrategi skal konkretiseres i prioriterede interven-
tionsfelter. Her har det ofte været nødvendigt at uddybe Indholdet i 
samarbejde med medlemsstaten. 
For det andet kunne det forhold, at de forelagte planer Indeholder 
forskellige udviklingsfelter for de enkelte lande, medføre problemer med 
sammenligneligheden mellem de enkelte medlemsstater, og det kan indebære 
opfølgnlngsvanskeligheder. Det er grunden til, at Kommissionen samtidig 
med, at den har forsøgt at tage hensyn til de særlige forhold i hver 
enkelt berørt region, har givet sig i kast med til en vis grad at 
harmonisere hovedfelterne for sin intervention. 
1-2.2 Kommissionens retningslinjer og de foretagne tilpasninger 
Efter at have foretaget en gennemgang af de regionale udviklingsplaner 
Indledte Kommissionen forhandlingerne med medlemsstaterne. Disse 
forhandlinger vedrørte hovedsagelig de principielle aspekter, og de er et 
af de mest afgørende elementer af nyskabende art i forbindelse med 
gennemførelsen af reformen. Opgaven var at fastlægge den rolle, der 
tilkommer Kommissionen som partner ved de valg, der i fællesskab skal 
foretages med henblik på at fastlægge en udviklingsstrategi, der kan opnå 
tilslutning fra begge parter, en tilslutning, som er krævet i rammefor­
ordningen. 
Kommissionen har allerede i vid udstrækning anvendt kontrakter, og den 
har haft gode erfaringer hermed i forbindelse med udarbejdelsen af de 
integrerede Middelhavsprogrammer, hvor der opstilledes en 
programkontrakt. Den har derfor ønsket at føre sådanne forhandlinger med 
alle de berørte lande. 
Derfor har den forsøgt i overensstemmelse med forordningernes ånd at 
definere de hovedlinjer, som den følger ved løsningen af de strukturpoli­
tiske problemer, samtidig med at den har tilstræbt at give den EF-
indsats, som fremover skal gennemføres i samfinansiering med medlems­
staterne, en større effektivitet. Hovedlinjerne kan sammenfattes således.-
Et øget samvirke mellem fondene, en mere afbalanceret fordeling af EFRU's 
bevillinger mellem basisinfrastrukturer og produkt ionsfremmende 
investeringer, en koncentration af interventionen på et begrænset 
- 25 -
antal prioriterede felter, en bedre fordeling af de finansielle 
ressourcer, der anvendes på henholdsvis centralt og regionalt plan samt 
en fastlæggelse af interventionsformerne. 
I denne fase med udarbejdelsen af FSR er der taget hensyn til, at den 
makroøkonomiske sammenhæng er en vigtig forudsætning for, at fordoblingen 
af strukturfondenes midler kan give gode resultater I regionerne. Denne 
sammenhæng er derfor taget i betragtning ved forhandlingerne med medlems­
staterne om FSR. 
a) Et øget samvirke mellem fondene 
En af de væsentlige opgaver i forbindelse med udarbejdelsen af FSR har 
været at finde så mange punkter som muligt, hvor fondene gensidigt kan 
understøtte hinanden. 
For at opnå den størst mulige virkning har Kommissionen lige fra påbegyn­
delsen af programmernes udarbejdelse søgt at fastslå de Interventionsfel-
ter, hvor der virkelig er mulighed for at opnå et samvirke. 
Fællesskabsstøtterammernes struktur afspejler denne målsætning, idet det 
kan konstateres, at der inden for et og samme prioriterede interven-
tionsfelt findes mange underfelter, hvor der gøres brug af to eller tre 
fonde. 
Man har søgt at opnå et samvirke inden for tre væsentlige områder: 
- Styrkelsen af de produktive sektorer, som foretages dels ved en aktion 
for investeringer og dels ved en aktion for erhvervsuddannelse af de 
menneskelige ressourcer. 
- Udviklingen af landbrugssektoren og landdistrikterne, hvor der i 
særlig grad er behov for en meget differentieret Intervention. EFRU's 
foranstaltninger vedrørende turisme kompletteres således af EUGFL's 
interventioner vedrørende agroturisme samt af ESF's Interventioner. 
- Udviklingen af de menneskelige ressourcer, som er baseret dels på en 
medfinansiering fra EFRU af uddannelsesmateriel og dels på en inter­
vention vedrørende uddannelsesaktioner under ESF. 
b) En mere afbalanceret fordeling af EFRU's bevillinger mellem basis­
infrastrukturer og produkt iionsfremmende investeringer 
Det bidrag, som regionalpolitikken yder til at mindske de regionale 
forskelle inden for Fællesskabet, består hovedsagelig i at stimulere 
produktionsfremmende investeringer, der kan skabe arbejdspladser, og 
Investeringer i infrastrukturer, der kan medvirke ti I en udvikling af den 
økonomiske aktivitet. De regionale forskelle med hensyn til produktivi­
tet, beskæftigelse og indkomster kan nemlig kun mindskes, hvis produk­
tionen og antallet af nye arbejdspladser i medlemsstaterne og de 
ugunstigt stillede områder øges i et tempo, der er betydeligt højere end 
EF-gennemsnittet. 
I overensstemmelse med retningslinjerne for regionalpolitikken har 
Kommissionen under forhandlingerne søgt at opnå en forøgelse af den del 
af fondenes bevillinger, der afsættes til produktionsfremmende 
Investeringer. Ud fra dette princip er der under hensyntagen til 
strukturen I ansøgningerne til EFRU vedrørende basisinfrastrukturer lagt 
særlig vægt på kravet om at skabe ligevægt i forhold til interventioner 
til fremme af investeringer. 
Selv om basisinfrastrukturerne ifølge de førte forhandlinger fortsat skal 
tillægges førsteprioritet for de af mål nr. 1 omfattede regioner, bør 
- 26 -
støtten til de produktive sektorer udgøre en væsentlig del af de af FSR 
omfattede midler. I fællesskabsstøtterammerne tegner basisinfrastruktu­
rerne sig således for halvdelen af EFRU-rammebevlI I Ingen (10 381 mio. ECU 
ud af I alt 20 960 mio. ECU) og for 29% af det samlede beløb, der for de 
tre fonde er afsat til mål nr. 1, medens støtten til de produktive 
sektorer tegner sig for ca. 18% af midlerne fra EFRU og for 17% af 
midlerne fra ESF. Denne udgiftskategori omfatter direkte investeringer i 
virksomheder, servicefunktioner for disse, forskning og udvikling samt 
faglig uddannelse. Desuden udgør investeringerne I Infrastrukturer og 
aktiviteter i direkte forbindelse med de produktive sektorer ca. 9% af 
støtten fra EFRU. For de syv berørte medlemsstater udgør det samlede 
beløb, der er afsat til disse to interventionskategorler, 27% af støtten 
fra EFRU og 21% af den samlede støtte fra de tre fonde for mål nr. 1. 
Situationen er meget forskellig for de enkelte medlemsstater. For Irland 
og Italien er den andel af midlerne, der er afsat til disse to udgifts-
kategorier, langt større end EF-gennemsnittet. Derimod har det for 
Portugal været nødvendigt at gøre en kraftig indsats for at begrænse den 
andel af EFRU-støtten, der skal anvendes til basisinfrastrukturer, idet 
der fortsat er betydelige behov i så henseende. For Spanien vil den 
andel, der anvendes til basisinfrastrukturer, fortsat være meget stor 
(67% af det samlede beløb for EFRU, dvs. 4 173 mio. ECU). Der er dog 
Ingen andre medlemsstater, for hvilke den andel, der er afsat til 
produktionsfremmende investeringer og aktiviteter i direkte forbindelse 
hermed, er på mindre end 10% (bilag IV 2 - IV 9). 
c) En koncentration af Interventionen på et begrænset antal prioriterede 
felter 
For at opnå en større koncentration af Fællesskabets intervention 
defineredes der ved forhandlingerne et begrænset antal prioriterede 
felter, som afspejler et vist antal målsætninger, der er fælles for alle 
de berørte medlemsstater. De repræsenterer de væsentligste prioriterede 
interventIonskategorier for den aktion på strukturområdet, som 
Kommissionen ønsker at støtte i disse lande: 
- forbedring af isolerede områders kontakt med omverdenen, hvilket først 
og fremmest indebærer en udbygning af basisinfrastrukturerne, 
- støtte til industri og håndværk samt til servicefunktioner for 
virksomheder, 
- turisme, 
- udnyttelse af landbrugsressourcerne og udvikling af landdistrikterne, 
- infrastrukturer, der kan fremme den økonomiske aktivitet, 
- udvikling af de menneskelige ressourcer. 
Inden der gives en beskrivelse af bevillingernes fordeling, skal der 
mindes om, at de allerede indgåede forpligtelser er medtaget i FSR (de 
integrerede Middelhavsprogrammer og de integrerede udvikIingsforanstalt-
ninger). Disse forpligtelser udgør en væsentlig andel af FSR, da de for 
de syv lande tilsammen beløber sig til 3 632 mio. ECU ud af et samlet 
disponibelt beløb på 36 200 mio. ECU. Den væsentligste del af de 
bestående forpligtelser, der skal indfries i perioden for gennemførelsen 
- 27 -
af FSR, vil påhvile EFRU (2 930 mio. ECU), Idet de to andre fonde tegner 
sig for en beskeden andel af de tidligere Indgåede forpligtelser (ESF: 
426 mio. ECU; EUGFL: 276 mio. ECU). 
Bevillingerne for de tre fonde, dvs. 36 200 mio. ECU for alle FSR, 
fordeler sig således: 
- Til forbedring af Isolerede områders kontakt med omverdenen er der 
afsat 10 657 mio. ECU, dvs. 29% af de samlede midler, der er afsat til 
mål nr. 1. EFRU vil dække den væsentligste del af interventionerne med 
et foreløbigt beløb på 10 381 mio. ECU. Dette felt omfatter de 
foranstaltninger, der vil blive gennemført med henblik på en 
udbygning af basisinfrastrukturerne: 
* samfærdsel (landeveje, motorveje, jernbaneforbindelser, 
søforbindelser og forbedringer af havneanlæg, lufthavne og 
bytransport), 
* telekommunikation, 
* udstyr til energi- og vandforsyning, 
* uddanne Isesudstyr, 
* sociale og sundhedsmæssige infrastrukturer. 
- Til Industri, håndværk og turisme skal der anvendes 15% af den 
flerårige bevillingsramme. EFRU vil bidrage med ca. 3 755 mio. ECU og 
ESF med 1 712 mio. ECU. Dette felt tager sigte på at forbedre 
virksomhedernes konkurrencedygtighed gennem foranstaltninger med 
støtte til produktionsfremmende investeringer til fordel for 
Industri, håndværk, servicetjenester og turistInfrastrukturer. 
Desuden er der planer om aktioner for servicetjenester for 
virksomheder, navnlig rådgivning og teknologioverførsel. Endelig er 
der planlagt foranstaltninger vedrørende forskning, udvikling og 
innovation, samt foranstaltninger med henblik på faglig og 
erhvervsmæssig uddannelse. 
- TN udnyttelsen af landbrugs- og fiskeriressourcerne vil der blive 
anvendt 6 364 mio. ECU, dvs. 18% af de disponible bevillinger. EUGFL 
vil sørge for den væsentligste del af finansieringen med ca. 4 978 
mio. ECU, støttet af EFRU med 1 204 mio. ECU og ESF med 182 mio. ECU. 
Mange af de af mål nr. 1 omfattede regioner har problemer med udvik­
lingen af landdistrikter, der ligger isoleret og har behov for at få 
dette problem afhjulpet, og hvor der er underskudsgivende og lidet 
differentierede produktionsstrukturer. Hovedvægten er lagt på 
foranstaltninger til bedre udnyttelse af landbrugsressourcerne, 
aktioner til udvikling af landdistrikterne og horisontale foranstalt­
ninger under mål nr. 5a (forbedring af landbrugs- og skovbrugsstruk­
turernes effektivitet og af forarbejdning og afsætning). Som supple­
ment hertil vil der blive gennemført aktioner til fordel for turisme i 
landdistrikterne med henblik på at sprede den økonomiske aktivitet på 
flere sektorer, samt foranstaltninger for erhvervsuddannelse af 
landbrugere. 
- TN de Infrastrukturer, som skal fremme den økonomiske aktivitet, vil 
der blive anvendt 2 184 mio. ECU, hvilket er 6% af bevillingsrammen. 
- 28 -
EFRU vil yde den væsentligste del af midlerne (1 976 mio. ECU). Dette 
felt omfatter hovedsagelig følgende foranstaltninger: 
* oprettelse af igangsætningscentre for Industri- og håndværks­
virksomheder , 
* telekommunikation og informationsteknologi, 
* miljøbeskyttelsesaktioner. 
- Udviklingen af de menneskelige ressourcer vil tegne sig for 7 748 mio. 
ECU, dvs. 21% af det samlede disponible beløb. Dette felt finansieres 
af ESF (7 159 mio. ECU). EFRU vil dække finansieringsbehovene i 
forbindelse med forbedringen af uddannelsesstrukturerne. Dette felt 
omfatter foranstaltninger til fremme af erhvervsrettet undervisning 
på sekundærtrinnet og lærlingeuddannelser samt aktioner til 
anskaffelse af tidssvarende uddanne Isesudstyr og aktioner, som dækker 
en eller flere økonomiske sektorer, og som Ikke ligger inden for de 
øvrige udviklingsfeIter. Til dette felt hører ligeledes aktioner med 
sigte på mål nr. 3 og 4. 
Under forhandlingerne har følgende fået fortrinsstilling: 
- aktioner vedrørende uddannelse/beskæftigelse, som kan være nyttige for 
en styrkelse af de produktive sektorer, men også aktioner i overens­
stemmelse med de retningslinjer, der er fastsat for Den Europæiske 
Soc i a I fond, 
- Kommissionen har også søgt at tilskynde til programmer for forbedring 
af uddannelsesstrukturerne, uddannelser med henblik på opnåelse af de 
kvalifikationer, der er nødvendige for forskningsprogrammerne, samt 
tilrettelæggelse af aktioner for særlige personkategorier; det gælder 
f.eks. de aktioner til fordel for kvinder, som Kommissionen har søgt 
at fremme i visse medlemsstater, bl.a. i Irland. 
I alle de af mål nr. 1 omfattede medlemsstater har forhandlingerne om FSR 
gjort det muligt at fremme en regionalt præget løsning af problemerne 
vedrørende uddannelse og beskæftigelse under behørig hensyntagen til 
strukturerne i de enkelte lande. 
Hver gang der har været mulighed for det, har Kommissionen tilskyndet til 
at anvende interventioner med støtte fra flere fonde. Generelt gælder det 
således for fællesskabsstøtterammerne for de regioner, der er omfattet af 
mål nr. 1, at der i mere eller mindre grad gøres brug af flere fonde, 
afhængigt af de institutionelle strukturer i de pågældende medlemsstater. 
d) En bedre fordeling af de finansielle ressourcer, der anvendes på 
henholdsvis centralt og regionalt plan 
Kommissionen har for det første sikret sig, at alle FSR, når bortses fra 
Irland, Frankrig og Det Forenede Kongerige (Nordirland), hvor der fra 
- 29 -
begyndelsen udarbejdedes regionale planer, er opdelt i to dele: 
- en del med tværregionale aktioner, 
- en anden del med de I støtterammer for de enkelte regioner. 
De tværregionale aktioner omfatter de aktioner, der gennemføres på 
centralt plan, og hvis virkninger normalt ikke er begrænset til et 
regionalt område. Den anden del omfatter de aktioner, som planlægges og 
gennemføres på regionalt eller lokalt plan. 
Denne fremgangsmåde med to dele er efter forhandlinger blevet anvendt for 
Spanien, Grækenland, Italien og Portugal. 
Samtidigt har Kommissionen ønsket en mere afbalanceret anvendelse af 
EFRU's og ESF's ressourcer til fordel for de regionale aktioner. Der er 
opnået væsentlige tilpasninger for Spaniens vedkommende, hvor den del af 
støtten, der ikke skal anvendes på centralt plan, vil være større end 
forudset i planen (42% i stedet for 35%). For Italien var der i den 
regionale udviklingsplan forudset en ligelig fordeling mellem de 
tværregionale bevillinger og de regionale bevillinger, dog således at 
fordelingen kun gjaldt nye aktioner. Forhandlingerne har ikke ført til 
nogen væsentlig ændring af dette forhold (49% for de tværregionale 
aktioner, 51% for de regionale, eller henholdsvis 45% og 55%, hvis man 
kun tager de nye aktioner i betragtning). 
Ved at lægge lidt mindre vægt på basisinfrastrukturerne har Kommissionen 
øget mulighederne for de regionale initiativtagere til økonomisk 
udvikling, som i deres regioner fremmer virkningerne af Interventioner 
til fordel for Investeringer, støtte til små og mellemstore virksomheder 
og aktioner vedrørende lokal udvikling. 
For så vidt angår den lokale udvikling har forhandlingerne således ført 
til, at der i FSR i gennemsnit er afsat 5% af ressourcerne til denne form 
for intervention, medens de af visse medlemsstater forelagte planer slet 
ikke Indeholdt sådanne foranstaltninger. 
e) Fastlæggelse af Interventionsformerne 
I henhold til artikel 8 i rammeforordningen skal FSR Indeholde en 
angivelse af de interventionsformer, som medlemsstaterne vil benytte til 
den faktiske gennemførelse af FSR, og som er fastlagt I artikel 5 i samme 
forordning (samfinansiering af operationelle programmer eller af en 
national støtteordning eller af egnede projekter, ydelse af globaltil­
skud og støtte til faglig bistand). Godkendelsen af interventionsformerne 
er den bindende beslutning om støtte, hvorimod FSR ifølge forordningen 
kun er en hensigtserklæring. 
Under forhandlingerne har Kommissionen søgt at få præcise oplysninger om 
dette punkt fra de enkelte medlemsstater, idet de regionale udviklings­
planer generelt har været utilstrækkelige. 
Da medlemsstaterne kun i ringe omfang har gjort brug af den mulighed, som 
de havde for at indgive støtteansøgninger samtidig med planerne, har 
Kommissionen i medfør af sine initiativbeføjelser i henhold til 
ovennævnte artikel 5 udarbejdet sit eget forslag til interventionsformer. 
Den har Insisteret kraftigt på, at medlemsstaterne, hvor der er en 
- 30 -
faktisk indbyrdes økonomisk sammenhæng, udarbejder programmer omfattende 
støtte fra flere fonde. Sådanne programmer, som i henhold til 
samordn ingsforordningens artikel 14? stk. 3, omfattes af en enkelt 
beslutning om støtte, er et mere effektivt instrument til forvaltning af 
støtten, idet de omfatter foranstaltninger, hvor der opstår indbyrdes 
vekselvirkninger, og giver mulighed for at iøse problemerne som et samlet 
hele. 
Denne fremgangsmåde er ved forhandlingerne om FSR blevet accepteret af 
visse medlemsstater, navnlig Grækenland, Spanien, Irland og Portugal. 
På baggrund af ansøgningerne fra medlemsstaterne kan det konstateres, at 
den største del af fællesskabsstøtterammerne vil biive gennemført i form 
af operationelle programmer i overensstemmelse med, hvad der er forudset 
i retsakterne. Dernæst kommer de meget omfattende basisinfrastrukturer, 
for hvilke der indgives en ansøgning i form af et stort projekt, en 
mekanisme, der synes særlig velegnet for denne form for investeringer. 
GlobaltlIskud anvendes stadig i meget begrænset omfang. Dette kan 
skyldes, dels at denne interventionsform er ny, og at man endnu ikke 
fuldt ud har indset fordelene herved, og dels at denne mekanisme, som 
indebærer en decentralisering af forvaltningen til fordel for en 
formidlende myndighed, møder en vis modstand hos de administrative 
myndigheder som følge af visse medlemsstaters interne organisation. 
1.3 Forberedelse og godkendelse af interventionsformerne 
Med hensyn til fondenes indgåelse af forpligtelser var 1989 kendetegnet 
ved, at der sideløbende blev anvendt forskellige regelsæt. 
For ESF er det i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 4255/88 fastsat, at 
ansøgninger om tilskud, der indgives for 1989, fortsat er omfattet af 
Rådets afgørelse 83/518/EØF om fondens opgaver. 
Ifølge nævnte artikel er de forpligtelser, der ved beslutningen af 
23. marts blev indgået for 1989-budgettet, blevet indgået i henhold til 
de tidligere regler. Disse forpligtelser er medtaget i FSR uden 
specificering af beløbene. 
For så vidt angår EFRU, er forordning (EØF) nr. 1787/84 blevet ophævet 
med forbehold af anvendelsen af de overgangsforanstaltninger, der er 
fastsat I artikel 15 i samordn i ngsforordn ingen og i artikel 33 i samme 
forordning, og som tager sigte på at sikre en kontinuitet i fondenes 
Indsats i perioden fra den 1. januar ti! den 1. oktober 1989. Det samme 
gælder for EUGFL, hvor den tidligere forordning (EØF) nr. 729/70 også er 
blevet ophævet med forbehold for anvendelsen af de to ovennævnte 
bestemmelser. 
En detaljeret rapport om fondenes virksomhed vil blive forelagt som 
supplement til denne beretning i henhold til samordn ingsforordningens 
artikel 25, stk. 1, andet afsnit, som foreskriver, at de rådgivende 
udvalg skal forelægges en rapport om den ydede fondsstøtte. Europa-
Par iamentet underrettes om konklusionerne i nævnte rapport. 
Selv om fondenes virksomhed for en stor deis vedkommende henhørte under 
de tidligere bestemmelser, var det fra 1989 nødvendigt, at medlemssta­
terne udarbejdede operationelle programmer for at sikre en hurtig 
igangsætning af de nye aktioner. Det var Kommissionens opgave at godkende 
visse af disse under hensyntagen til de disponible budgetmidler. Med 
henblik herpå har Kommissionen sideløbende med forhandlingerne om FSR 
31 -
opfordret medlemsstaterne til at indgive støtteansøgninger så hurtigt 
som mulIgt. 
I ESF-forordnIngen er fristen for ansøgninger fastsat til den 31. august 
1989 for de aktioner, der skal gennemføres i 1990, hvorimod der Ikke for 
de to andre fondes vedkommende er fastsat særlige frister med hensyn til 
ansøgninger. Som tidligere nævnt har medlemsstaterne ofte været tilbage­
holdende med at forelægge programmer, inden forhandlingerne om FSR var 
afsluttet. De har foretrukket at afvente ret fremskredne eller fuldt 
afsluttede forhandlinger, inden de gik over til den egentlig operatio­
nelle fase. 
Til trods for disse vanskeligheder var Kommissionen ved udgangen af 1989 
i stand ti i at godkende programmer vedrørende nye aktioner under FSR. 
Det kan konstateres, at det for det første har været lettere for medlems­
staterne at forelægge nationale programmer, som involverer et mindre 
antal partnere, end at forelægge de regionale programmer. 
For det andet er det for alle fondenes vedkommende indlysende, at 
arbejdet skrider frem I forskelligt tempo i de enkelte af mål nr. 1-lande 
og til tider endog i de enkelte regioner inden for et givet land. Til 
trods for den samtidige godkendelse af næsten alle FSR foregår den 
faktiske konkretisering af fællesskabsforpligtelserne nemlig I takt med 
de pågældende regioners elier landes muligheder for hurtigst muligt at 
forelægge operationelle programmer, 
Der bør derfor udvises en særlig agtpågivenhed i forbindelse med opfølg­
ningen og gennemføre i sen af FSR, så der sikres et harmonisk forløb med 
hensyn til forpligtelserne. 
1.4 Integrering af foranstaltningerne til fordel for landbruget og ti l 
udvikling af landdistrikterne 
1.4.1 Generelt 
På grund af problemerne i Fællesskabets landdistrikter har Kommissionen 
besluttet at udarbejde en politik, der specielt tager sigte på at udvikle 
landdistrikterne, dvs. fremme disses økonomiske udvikling. Det betyder, 
at aktionen til forbedring af landbrugsstrukturerne videreføres, men at 
der også ydes støtte til aktioner, der kan medvirke til en spredning af 
produktionen i landdistrikterne på flere sektorer (f.eks. skovbrug og 
agroturisme), samt støtte til erhvervslivet og til en udvikling af de 
lokale Infrastrukturer i disse områder. TN dette formål råder EUGFL for 
per loden 1989-1993 over en samlet bevillingsramme på 5 427 mio. ECU. 
Ud fra partnerskabsprincippet er midlernes fordeling mellem de 
horisontale foranstaltninger (mål nr. 5a) og de øvrige foranstaltninger 
blevet vedtaget i samråd med medlemsstaterne og regionerne under 
hensyntagen til behovene. Hovedparten af de af mål nr. 1 omfattede 
regioner nyder allerede godt af særlige regionale aktioner til udvikling 
af landbruget og landdistrikterne. Medlemsstaterne har haft valget mellem 
at videreføre de allerede igangværende foranstaltninger Indtil disses 
afslutning (den pågældende støtte medtages i FSR) eller at påbegynde 
gennemførelsen af nye foranstaltninger, for hvilke de skal forelægge 
operationelle programmer. 
Desuden er visse opgaver ved strukturfondsreformen blevet overført fra 
EUGFL til de to andre fonde. Dette gælder for erhvervsuddannelsen i 
landbruget, som i princippet henhører under ESF, og for finansieringen af 
infrastrukturer i landdistrikterne, som henhører under EFRU. 
- 32 -
EUGFL kan dog i henhold til artikel 21, som ændret i Rådets forordning 
(EØF) nr. 797/85 af 12. marts 1985 intervenere vedrørende landbrugsud­
dannelse, men kun såfremt aktionerne ikke kan samfinansieres af ESF, og 
kun for erhvervsuddanne Isesaktioner, som har forbindelse med særlige 
foranstaltninger (støtte med henblik på etablering af unge landbrugere, 
støtte til indførelse af nye former for regnskabsføring). 
1.4.2 Integreringen i FSR af særlige foranstaltninger, der allerede er 
vedtaget eller iværksat under EUGFL 
Alle FSR vedrørende mål nr. 1 omfatter for en dels vedkommende særlige 
regionale aktioner, som tidligere er vedtaget, og hvis videreførelse 
indbærer budgetforpligtelser for perioden 1989-1993. EUGFL's andel for 
perioden 1989-1993 omfatter således de horisontale foranstaltninger (mål 
nr. 5a), som tegner sig for 48,5% af fællesskabsfinansieringen, de 
allerede bestående regionale foranstaltninger, som videreføres (25,2%), 
og de nye regionale foranstaltninger (26,3%). Der skelnes derfor mellem 
de foranstaltninger, der allerede fandt anvendelse i 1989, herunder også 
de integrerede Middelhavsprogrammer, og de foranstaltninger, der udgør 
den egentlige kerne i FSR. Under hensyntagen til foranstaltningernes art 
og målsætning kan der skelnes mellem tre typer foranstaltninger: 
Særlige foranstaltninger, der er knyttet til bestemte produktionssektorer 
Disse foranstaltninger omfatter følgende: 
Forbedring af produktionen og afsætningen af citrusfrugter, en foran­
staltning som finder anvendelse i Grækenland1), Italien og på 
Korsika. Der er også ydet støtte efter ansøgninger fra landbrugere, 
hvis bedrifter er blevet beskadiget ved naturbegivenhederne i 1987 i 
Grækenland2) og I tre italienske regioner3^. 
Anvendelsesperioden for disse foranstaltninger udløber ved udgangen af 
1990 for Grækenland og i juni 1991 for Italien. For Korsikas 
vedkommende er grundforordningens anvendelsesperiode udløbet, men 
foranstaltningerne vil stadig have mindre finansielle virkninger i 
perioden 1989-1993. 
Forbedring af vinbruget: To medlemsstater berøres af foranstaltnin­
gerne til omstrukturering af vinarealer: Grækenland4) og Portugal5^. 
Disse foranstaltninger vil selvsagt have finansielle virkninger l den 
periode, som er omfattet af FSR (1989-1993), da den oprindelige 
anvendelsesperiode strækker sig ud over 1993. 
Foranstaltningerne til fordel for olivenproducenter: Af de regioner, 
der er omfattet af mål nr. 1, er det kun Grækenland, der er omfattet 
af en særlig foranstaltning6). 
1) Forordning (EØF) nr. 2511/69 - EFT L 318 af 18.12.1969 ~ Ændret ved 
2) 
3) 
4) 
5) forordning 
Forordning 
Forordning 
Forordning 
Forordning (EØF) 
(EØF) 
(EØF) 
(EØF) 
(EØF) nr 
nr 
nr 
nr 
nr 1204/82 
3223/88 
1130/89 
895/85 
2239/86 
6) Forordning (EØF) nr. 3222/88 -EFT L 140 af 20.5.1982. 
EFT L 288 af 21.10.1988 
EFT L 119 af 29.4.1989. 
EFT L 97 af 4.4.1985. 
EFT L 196 af 18.7.1986. 
EFT L 288 af 21.10.1988 
- 33 -
For Portugals vedkommende er der derimod medtaget en foranstaltning for 
omstrukturering af olivenlunde under det særlige program, som indgår i 
PEDAP1). Det samme gælder for differentieringen af visse produktioner i 
forbindelse med udviklingen af landbruget i de franske oversøiske depar­
tementer . 
I forbindelse med strukturfondsreformen integreres disse foranstaltninger 
i FSR, og de vil, med mindre der er undtagelser, fortsat finde anvendelse 
efter de bestemmelser, der var gældende inden reformen. 
Regionale foranstaltninger til udvikling af landbruget og landdistrik­
terne i områder, der er i vanskeligheder 
Disse foranstaltninger har et geografisk snarere end det sektorieit præg 
og tager sigte på en samlet løsning af strukturproblemerne i de 
pågældende regioner. De omfatter en lang række interventioner vedrørende 
udvikling af landbruget i ugunstigt stillede områder i Grækenland2), 
Irland3) og Spanien4), landbrugskonsulentvlrksomhed i Italien5) o 
udvikling af landbruget i de oversøiske departementer6) og Nordirland7 
og i hele Portugal (PEDAP). 
Interventionerne vedrører bl.a.: 
Infrastrukturen i landdistrikterne (Grækenland, Portugal, Spanien, 
Irland, Nordirland, de oversøiske departementer) 
- Kunstvanding (Grækenland, Portugal, Spanien, de oversøiske departe­
menter) 
- Grundforbedring (Grækenland, Spanien, Portugal, Irland, Nordirland, de 
oversøiske departementer) 
- Støtte til visse produktionssektorer såsom opdræt og/eller visse vege­
tabilske sektorer (frugt, grønsager, olivenlunde ...), som er omfattet 
af omstrukturerings- eller omsti I Iingsforanstaltninger (Grækenland, 
Portugal, Nordirland, de oversøiske departementer) 
- Skovbrugsforanstaltninger (Grækenland, Portugal, Spanien, Irland, de 
oversøiske departementer) 
- BeboelsesfaciIlteter i landdistrikter (Spanien) 
Infrastrukturer for landbrugsuddannelse (Grækenland, Irland, Portugal) 
- Understøttende aktiviteter (Irland) 
- Faglig bistand, salgsfremme (de oversøiske departementer, Irland). 
1) Forordning (EØF) nr 
2) Forordning (EØF) nr 
3) Forordning (EØF) nr 
4) Forordning (EØF) nr 
Forordning (EØF) nr 372 af 31.12.1985 
214 af 22.7.1982. 
180 af 14.7.1980. 
107 af 28.4.1988. 3828/85 - EFT L 
1975/82 - EFT L 
1820/80 - EFT L 
1118/88 - EFT L 
3224/88 -
Hasteforanstaltning som følge af oversvømmelserne i 1987. 
5) Forordning (EØF) nr. 270/79 - EFT L 38 af 14.2.1979. 
6) Direktiv 81/527/EØF. 
7) Forordning (EØF) nr. 1942/81 - EFT L 197 af 20.7.1981. 
- 34 -
Disse foranstaltninger, som dækker forskellige perioder under FSR, har to 
fæl les træk: 
- Et operationelt: De er blevet udformet og anvendes med henblik på en 
samlet løsning af problemerne I de pågældende områder 
- Et finansielt: De indebærer alle, naturligvis for forskellige perioder 
og beløb, udgifter i form af forpligtelsesbevillinger under EUGFL for 
i det mindste en del af per loden for de respektive FSR. 
På samme måde som de særlige foranstaltninger, der er knyttet til 
bestemte produktionssektorer, er de her omhandlede foranstaltninger 
bortset fra,hvor der måtte være undtagelser blevet Integreret i FSR. 
- Landbrugsdelen af de Integrerede Middelhavsprogrammer 
Til disse to former for foranstaltninger kommer, for så vidt angår 
Grækenland, de af mål nr. 1 omfattede Italienske regioner og Korsika 
(Frankrig), landbrugsdelen af de integrerede Middelhavsprogrammer, som er 
blevet indarbejdet i de pågældende FSR. 
35 -
2. OMSTILLINGEN I REGIONER OG GRÆNSEREGIONER, DER ER HÅRDT RAMT AF 
INDUSTRIEL TILBAGEGANG (MÅL NR. 2) 
2.1 Afgrænsning af områder og fastlæggelse af prioriterede felter 
EF-polItIkken for industriområder i tilbagegang er en integrerende del af 
bestræbelserne for at styrke den sociale og økonomiske samhørighed i 
Fællesskabet. 
Blandt de ca. 900 områder, som medlemsstaterne havde foreslået, udvalgte 
Kommissionen efter samråd med Det Rådgivende Udvalg for Udvikling og 
Omstilling I Regionerne 60 støtteberettigede områder, Idet det på 
grundlag af Rådets kriterier1) blev fastslået, hvilke områder der var 
hårdest ramt af den Industrielle tilbagegang. 
Det drejer sig navnlig om regioner på NUTS I I I-niveau eller mindre 
områder, der opfylder de tre grundkriterier i artikel 9, og andre 
områder, som berøres af tilbagegangen i vitale industrisektorer; men der 
er også tale om naboområder til områderne på den første liste og om et 
mindre antal bysamfund med særlig høj arbejdsløshed. Disse regioner, der 
fordelt på ni medlemsstater, har 53,2 mio. indbyggere svarende til 16,36% 
af befolkningen i EF. Desuden har Rådet opført BERLIN på listen. 
På grund af de mange forslag fra medlemsstaterne er denne procentsats 
lidt højere end de 15% af Fællesskabets befolkning, der i betragtningerne 
i rammeforordningen er anført som maksimum. 
Listen over de støtteberettigede regioner findes i bilag I.8. 
Ligesom for mål nr. 1 vedtog Kommissionen ved samme afgørelse af 
15. februar 1989 et notat om retningslinjer for EF-interventionerne under 
mål nr. 2. 
Der er ens hovedretningslinjer for de to mål. Der er dog vedtaget visse 
afvigelser, for så vidt angår mål nr. 2, hvor Kommissionen ønsker at give 
produktionsfremmende investeringer høj prioritet for at tilbyde 
alternativ beskæftigelse til arbejdstagere, der mister deres job inden 
for industrisektorer i tilbagegang. Med hensyn til investeringer i 
infrastrukturer skal disse vedrøre fysisk planlægning i forladte 
industrizoner og infrastrukturer, der må moderniseres for at skabe eller 
udvikle økonomiske aktiviteter; problemet i disse regioner er, at det 
generelt ikke er tilstrækkeligt at modernisere de basisinfrastrukturer, 
der allerede eksisterer l ret bredt omfang. 
2.2 Sammenholdelse af planerne med EF-retnlngslInjerne 
I per loden marts-september 1989 indgav regionerne via medlemsstaternes 
regeringer planer for økonomisk og social omstilling. Kommissionen 
indledte for hver af de 60 regioner proceduren for udarbejdelse af FSR 
1) Artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. juni 
1988 og EFT nr. L 112 af 25.4.1989. 
- 36 
med de nationale og de regionale myndigheder. 
Alle FSR blev godkendt den 20. december 1989 undtagen for Spanien, hvor 
FSR først blev godkendt den 14. marts 1990. 
Da planerne fra de 60 regioner er meget forskellige, er det ikke muligt 
at redegøre for hver enkelt i detaljer. Der er dog visse træk, der går 
igen i de fremgangsmåder, som de forskellige medlemsstater har fulgt ved 
planernes udarbejdelse. 
En række lande synes at have haft problemer med at give ansøgningerne til 
fondene en ny drejning efter Kommissionens anvisninger, især 
ansøgningerne til EFRU. 
Det lykkedes for de fleste lande, bortset fra Spanien og Det Forenede 
Kongerige, at holde den del af støtten, der blev ansøgt om til opret­
holdelse af basisinfrastrukturerne, nede på et lavt niveau. 
Med hensyn til planernes varighed valgte syv medlemsstater at planlægge 
deres interventioner over tre år. Spanien og Frankrig indsendte derimod 
planer med en løbetid på fem år, hvilket svarer til løbetiden i den 
nationale planlægning. Selv om den eneste betingelse i rammeforordningen 
er, at planlægningen skal omfatte mindst tre år, var det umuligt at 
iværksætte en FSR for fem år, fordi listen over støtteberettigede 
regioner kun gælder i tre år. Denne forskel i varighed gav endvidere 
store vanskeligheder med fordelingen af ressourcerne mellem 
medlemsstaterne. Derfor besluttede Kommissionen som allerede nævnt at 
godkende alle FSR for tre år. 
Eftersom de pågældende områder undertiden er naboområder til 
landdistrikter eller selv tildels består af landbrugsdominerede områder, 
fremlagde visse medlemsstater forslag til aktioner, der med hensyn til 
intervention lå på grænsen mellem EUGFL og EFRU. Dette problem krævede 
særlig opmærksomhed, da det var nødvendigt at undgå enhver risiko for 
kumulering af interventioner under mål nr. 2 og 5b. 
Hvad angår ESF, konstateredes det, at planerne i visse tilfælde indeholdt 
såvel aktioner under mål nr. 2 som aktioner under mål nr. 3 og 4. Dette 
punkt blev nærmere klarlagt under forhandlingerne. 
Endelig er det væsentligt at bemærke, at andelen af forpligtelser indgået 
før 1989 er meget stor for mål nr. 2. De pågældende regioner har i deres 
planlægning måttet tage hensyn hertil, og dette forhold har begrænset 
deres muligheder for at indgive ansøgninger om nye aktioner. 
2.3 Forhandlingernes forløb 
2.3.1 Regionale forhandlinger om FSR 
Kommissionen ønskede i overensstemmelse med arten af de planer, der var 
indgivet regionalt, at udarbejde en FSR for hvert enkelt område. 
Denne fremgangsmåde med regionale forhandlinger gjorde det muligt at 
etablere et mere udbygget partnerskab med regionerne. Fremgangsmåden blev 
godkendt af otte medlemsstater. Spanien lagde derimod vægt på at kunne 
råde over én FSR for de syv berørte områder. Til gengæld for denne 
37 
særlige fleksibilitet fik Kommissionen udvirket, at den pågældende FSR 
blev delvis regionaliseret. 
De 54 FSR blev udarbejdet i nært samarbejde med regionerne. Partnerskabet 
strakte sig dog videre end til de regionale myndigheder, fordi de lokale 
myndigheder (eftersom mange områder er mindre end en region) deltog i 
udarbejdelsen af omsti I Iingspolitikker og derfor blev spurgt til råds, da 
de prioriterede felter blev fastlagt. 
2.3.2 Fastlæggelse af bestående forpligtelser 
De omsti I Iingsforanstaltninger, der tidligere er blevet iværksat, og den 
aktive støtte, der via EF's strukturpolitik allerede er blevet ydet til 
industriområder i tilbagegang, fortsætter under FSR. 
Mange regioner er omfattet af integrerede udviklingsaktioner (IUA) eller 
integrerede middelhavsprogrammer (IMP), som dækker større områder end 
dem, der er fastsat i listen over støtteberettigede mål nr. 2-områder; 
dog er de IUA, der blev godkendt i 1988, udarbejdet efter 
retningslinjerne i de nye forordninger, for så vidt angår indhold. 
I første omgang blev det på grundlag af Kommissionens beregninger 
fastlagt, hvilke EFRU- og ESF-aktioner der skulle omfattes af FSR; men 
efter sammenholdelse med medlemsstaternes tal forhøjedes støtten til 
dette mål. Der blev overført 600 mio. ECU af det beløb, der var afsat til 
"overgangsforanstaltningerne", til mål nr. 2. 
De Indgåede flerårige forpligtelser, der er omfattet af FSR, udgør 938 
mio. ECU, hvoraf 101 mio. ECU svarer til ESF-forpIigtelserne I 
forbindelse med IUA og 837 mio. ECU til tidligere indgåede flerårige 
forpligtelser, som EFRU skal betale i forbindelse med NPFI og IUA. 
Disse faktorer har haft indvirkning på planlægningen af de nye aktioner, 
der vil blive gennemført i forbindelse med dette mål. 
2-3.3 Fastlæggelse af prioriterede felter for FSR 
På grund af forskellen mellem det beløb, der blev ansøgt om, dvs. 5 300 
mio. ECU, og det disponible beløb ti I de nye aktioner blev det nødvendigt 
at skære kraftigt ned på de aktioner, der var foreslået i planerne. 
Nedskæringen fandt sted som led i partnerskabet og bød på vanskeligheder 
på grund af de indsendte planers høje kvalitet. 
Kommissionen foreslog, at midlerne blev samlet omkring en begrænset række 
prioriterede felter, for at der således kunne bidrages til oprettelse 
eller opretholdelse af arbejdspladser i de pågældende områder. Selv om 
situationen er forskellig i de 60 regioner, er det ikke desto mindre 
ofte problemer af samme art, der skal løses. Derfor kunne man også 
fastlægge identiske udviklingsprioriteter i alle mål nr. 2-regioner. Der 
38 -
er Imidlertid stor forskel på, hvike prioriteter de enkelte regioner 
sætter højest. 
Kommissionen foretog endvidere en fordeling af rammebeløbene mellem 
regioner i samme land I samarbejde med den pågældende medlemsstat. Denne 
fordeling var baseret på de samme kriterier, som blev lagt til grund for 
den oprindelige udvælgelse af støtteberettigede regioner. De allerede 
indgåede forpligtelser indgik også som en faktor i denne fordeling. 
2.3.4 Fælles prioriteter i forbindelse med omstillingen I regionerne 
De prioriterede udvikIingsfelter kan inddeles i følgende kategorier: 
- Aktioner til forbedring af mulighederne for oprettelse og udvikling af 
produktiv virksomhed. Det drejer sig f.eks. om at stille arealer og 
bygninger i forladte industrizoner til rådighed til industri- og 
forretningsformål. Ved at lægge vægt på, at forladte industri zoner 
igen bliver udnyttet, bidrager man med disse aktioner til at forbedre 
miljøet i mål nr. 2-områderne og til at gøre dem attraktive. Aktio­
nerne på dette prioriterede felt kan også omfatte relevante projekter 
inden for uddannelse og beskæftigelse. 
- Aktioner til fremme af etablering af nye virksomheder, især små og 
mellemstore virksomheder, der udnytter det lokale potentiel. Blandt 
sådanne aktioner kan man f.eks. nævne uddannelses- og beskæftigelses­
projekter, oprettelse af centre for virksomhedsrådgivning, fremme af 
anvendelsen af ny teknologi og udbud af fælles serviceydelser. 
Formålet med dette prioriterede felt er at løse de problemer, der 
skyldes begrænsede udviklingsmuligheder for virksomhederne i mange mål 
nr. 2-områder; problemerne hænger sammen med den dominerende position, 
som tidligere tiders storindustrier indtog, såsom stålindustri, mine­
drift og skibsbygning, men som disse industrier nu ikke længere 
indtager, fordi de er i tilbagegang. 
- Aktioner, der skal forbedre miljøet og gøre disse forladte 
Industri zoner attraktive, for nye virksomheder, så der skabes nye 
økonomiske aktiviteter. Aktionerne på dette prioriterede felt 
omfatter også retablering af arealer, der er kommet ti I at ligge hen. 
- Aktioner til fremme og udvikling af turisme som en ny aktivitets­
sektor. I visse tidligere industrizoner findes der anlæg af historisk 
og kulturel interesse. EF's intervention på dette prioriterede felt 
skal fremme udnyttelsen af sådanne anlæg i turistøjemed og bidrage til 
at udvikle andre turistattraktioner. 
- Aktioner til fremme af forskning og udvikling bl.a. gennem nye 
faciliteter for erhvervsuddannelse. Aktionerne på dette prioriterede 
felt skal løse det problem, at den lokale arbejdskraft 1 mål nr. 2-
områder ikke altid har tilstrækkelige kvalifikationer på det teknolo­
giske plan. De kan omfatte en indsats for at styrke forbindelserne 
- 39 -
mellem universiteterne og de regionale Industrier, for at Intensivere 
uddannelsen I visse nøglesektorer og for at tilvejebringe faciliteter 
for erhvervsuddannelse. 
- Aktioner til fremme af samarbejde på tværs af grænserne, især i 
forbindelse med visse specifikke regionaludviklings- og uddannelses­
projekter. Der vil blive taget hensyn til, at der i visse grænseregio­
ner allerede er iværksat fælles programmer for sådan udvikling. 
- Aktioner til forbedring af transportinfrastrukturerne, der i visse 
områder er af vital betydning for den senere udvikling af økonomisk 
virksomhed og turisme. 
I disse områder yder EF bidrag til finansieringen af projekter, der 
direkte medvirker til skabelse og opretholdelse af arbejdspladser, og 
som er af afgørende betydning for industriprodukters og andre 
produkters omsætning og for turiststrømmen. 
Visse FSR indeholder yderligere prioriterede felter. I alle områder har 
man bestræbt sig på at holde antallet af prioriterede felter på det 
ønskede minimum. På visse felter - især hvor der kun har været tale om en 
relativt lille tildeling - indeholder FSR kun to eller tre prioriteter. 
2.3.5 Komplementariteten mellem EFRU og ESF 
Ligesom for mål nr. 1 har Kommissionen bestræbt sig for at integrere de 
to fonde i videst muligt omfang. 
På det tidspunkt, hvor der blev fastlagt prioriterede felter for FSR, 
blev aktionerne med henblik på erhvervsmæssig uddannelse og 
beskæftigelsesstøtte udvalgt ud fra de fastsatte felter for økonomisk 
udvikling; formålet var at kunne udvælge uddannelses- og 
beskæftigelsesaktioner, der var i overensstemmelse med målene for 
Økonomisk omstilling, dvs. aktioner, som var nødvendige for at sikre, at 
de erhvervsaktive kunne erhverve de fornødne kvalifikationer, og at der 
kunne gennemføres en omstilling af arbejdstagerne. Hvad angår den 
standardiserede præsentationsform for de prioriterede felter, har 
koordineringen mellem de to instrumenter således medført, at der ikke 
opstilles nogen prioritet udelukkende for de menneskelige ressourcer, men 
at der på de forskellige prioriterede felter kommer til at indgå 
relevante projekter for uddannelse og beskæftigelse. 
Dette samspil betyder dog ikke, at ESF intervenerer på hvert enkelt 
prioriteret udviklingsfelt; for den intervenerer udelukkende på de 
felter, hvor situationen berettiger det (støtte til SMV, tilskyndelse til 
etablering af og udvikling af produktive aktiviteter). 
2.3.6 Det specifikke billede for de enkelte medlemsstater 
De nærmere oplysninger for de enkelte medlemsstater, der findes I bilag 
V, viser hvor forskelligt felterne prioriteres. 
For visse medlemsstater tegner forpligtelserne indgået før reformen sig 
for en stor andel af FSR. Det er tilfældet for Luxembourg (53%), Det 
Forenede Kongerige (45%) og Belgien og Nederlandene (over 30%). 
Hvis man ser bort fra interventionerne før reformen, tegner de midler, 
der er forbeholdt produktionsfremmende investeringer, sig generelt for 
- 40 
over halvdelen af rammebeløbet for FSR l alle medlemsstater undtagen Det 
Forenede Kongerige, hvor de kun udgør en tredjedel. Kun i FSR for Spanien 
og Det Forenede Kongerige optræder der støtte til investeringer i 
basisinfrastrukturer. 
Der er desuden store forskelle, hvad ligevægten mellem fondene angår. Af 
det samlede rammebeløb på 3 900 mio. ECU, der er bevilget til mål nr. 2, 
tegner ESF sig i første fase for i alt 983 mio. ECU inkl. forpligtelserne 
for 1989. Det svarer til 25,20% af det samlede disponible beløb. 
Der er dog forskel på, hvor højt de forskellige medlemsstater prioriterer 
de ESF-støttede aktioner. Således anvender Belgien, Danmark, Tyskland, 
Frankrig, Italien og Nederlandene en større del af midlerne end EF-
gennemsnittet til sådanne aktioner (25,6-40,3%). 
For Spanien og Det Forenede Kongerige repræsenterer ESF henholdsvis 21,6% 
og 23,3% af de samlede disponible midler til mål nr. 2. 
2,4 Forberedelse og godkendelse af de forskellige former for interven 
tion 
Ligesom for mål nr. 1 fortsatte ESF i 1989 med at intervenere efter den 
t idligere ordning. 
Hvad angår EFRU, fik visse medlemsstater godkendt nye foranstaltninger 
inden årets udløb, idet mange regioner i overensstemmelse med forordning 
(EØF) nr. 4258/88 havde indgivet deres forslag til støtteansøgninger, 
inden forhandlingerne om FSR var afsluttet. 
Disse støtteansøgninger, der blev indgivet i form af operationelle 
programmer, kunne i visse tilfælde behandles og godkendes inden den 31. 
december 1989. Andre blev godkendt straks i begyndelsen af 1990. 
I Forbundsrepublikken Tyskland blev der den 21. december 1989 godkendt to 
operationelle programmer til samlede forpligtelsesbevillinger for EFRU på 
henholdsvis 108,3 mio. ECU og 39 mio. ECU. 
I Frankrig indgav de 17 regioner, der var støtteberettigede under dette 
mål, I slutningen af september 1989 støtteansøgninger til Kommissionen 
for 21 operationelle EFRU-programmer og fire infrastrukturprojekter. 
Der blev den 21. december godkendt et operationelt program for regionen 
Nord-pas-de-Calais med en EFRU-intervention på 41,9 mio. ECU. 
Det Forenede Kongerige indgav i 1989 adskillige operationelle programmer 
for nye EFRU-aktioner. Der blev i 1989 godkendt syv programmer. 
3: BEKÆMPELSE AF LANGTIDSLEDIGHED OG INTEGRERING AF DE UNGE I 
ARBEJDSLIVET (MÅL NR. 3 OG 4) 
I henhold til artikel 3 i rammeforordningen er disse to mål Den 
Europæiske Socialfonds hovedopgave. De er fælles for de tolv 
medlemsstater. Støtterammerne for de lande eller regioner, der falder ind 
under mål 1, omfatter foranstaltninger, der skal tjene til at bekæmpe 
arbejdsløsheden (mål 3) og integrere de unge i arbejdslivet (mål 4). 
- 41 
3.1 Retningslinjer for en flerårig periode for forvaltningen af ESF 
I betragtning af det finansielle omfang af medlemsstaternes politik har 
det af hensyn til programmeringen været nødvendigt at fastlægge de 
generelle retningslinjer, der er nævnt i artikel 10 i rammeforordningen. 
I henhold til denne artikel fastlagde Kommissionen den 24. februar 
19891) samlede retningslinjer for EF-priori ter ingen og -kriterierne for 
disse to mål. 
I overensstemmelse med ideen bag reformen, som har været at 
decentralisere tilskuddene fra fondene, skal disse retningslinjer ikke 
længere indebære detaljerede prioriteringskriterier som tidligere, hvor 
der var tale om en ordning med tilskud til enkeltprojekter. 
Der har ved overgangen til en ordning, hvor der ydes støtte til 
programmer, været nødvendigt at udarbejde bredere retningslinjer for 
fastlæggelsen af den ramme, inden for hvilken Kommissionen agter at 
arbejde. 
Ved retningslinjerne lægges der vægt på kvalitative udvælgelseskriterier 
for de foranstaltninger, der skal finansieres, idet der ved foranstalt­
ningerne skal tages hensyn til de behov, der kommer til udtryk på 
arbejdsmarkedet, og til de prioriteter, der er fastlagt for 
beskæftigelsespolitikken i Fællesskabet. Det giver ligeledes 
fortrinsret til tværnationale uddannelsesforanstaltninger, til 
foranstaltninger l forbindelse med højteknologi, til foranstaltninger af 
nyskabende karakter, til uddannelsesforanstaltninger eller 
beskæftigelsesstøtte i forbindelse med moderniseringsbehov, til 
foranstaltninger for de persongrupper, der har særlige vanskeligheder på 
arbejdsmarkedet, samt endelig til foranstaltninger, der har til formål 
at forbedre uddannelsesstrukturernes effektivitet. 
3.2 Kort redegørelse for de planer, der blev forelagt af medlems­
staterne 
Medlemsstaterne fremsendte deres planer til Kommissionen i juni og juli 
1989. 
Planerne indeholder generelt informationer om arbejdsmarkedet og 
beskæftigelses- og uddannelsespolitikken på nationalt plan, og der er 
foretaget en inddeling af foranstaltningerne efter de interventions-
felter, hvor der ønskes EF-støtte, ligesom det er angivet, hvorledes 
støtten fra ESF skal anvendes. 
Der er temmelig store forskelle mellem de forelagte planer, og analysen 
af beskæftigelsesproblemerne varierer meget fra en medlemsstat til en 
anden, Idet medlemsstaterne ikke altid inden for de meget korte frister 
har kunnet give de præcise oplysninger, som Kommissionen ønskede i 
henhold til artikel 5 i ESF-forordningen. Oplysningerne skulle dreje sig 
om arbejdsmarkedet, navnlig fremtidsperspektiverne, om den eksisterende 
uligevægt mellem efterspørgsel efter arbejde og udbuddet, om arten af de 
ubesatte stillinger samt om karrieremulighederne på arbejdsmarkedet. 
Medlemsstaternes anmodninger rækker langt ud over de disponible midler. 
Anmodningerne udgør 289% af det rammebeløb, der er bevilget til mål nr. 
3 og 4 uden for mål nr. 1-indsatsen. 
Det er det fællestræk ved planerne, at størstedelen af foranstaltnin­
gerne er 11 I fordel for unge. 
1) EFT C 45 af 24. 2.1989, s. 6 
- 42 
Det er udtryk for to ting: for det første har visse af de pågældende 
lande stadig en meget høj ungdomsarbejdsløshedsprocent (Spanien). For det 
andet bliver stigningen i langtidsledighed ikke umiddelbart anledning 
til, at der indføres ad hoc-ordninger. 
3.3 Partnerskabets foriøb og de deraf følgende justeringer 
Under forhandlingerne har Kommissionens tjenestegrene udtrykt ønske om, 
at der især udformes uddannelser, som integrerer ny teknologi, og 
generelt uddannelser, der giver høje kvalifikationer. 
Medlemsstaterne har på deres side lagt vægt på visse aktioner som f.eks.: 
- regionale aktioner, der synes bedst tilpasset de lokale behov, især 
for de medlemsstater, der afhængigt af den administrative struktur har 
indgivet en plan for en national foranstaltning og for regionale 
foranstaltninger, 
- nye og mere komplette ordninger for langtidsledige; det kan dreje sig 
om rådgivning og vejledning, kurser der fører til integrering i 
arbejdslivet, 
- aktioner, der skal åbne mulighed for at forbedre samarbejdet og styrke 
forbindelserne mellem de nationale og regionale myndigheder, og 
ende I i g 
- nye aktioner, der bedst sætter EF-støttens betydning i relief. 
Betydningen af Justeringerne vil vise sig under støtterammernes 
anvendelse, og den vil blive vurderet i forbindelse med kontrol-, 
opfølgnings- og evalueringsarbejdet. 
Ved forhandlinger er det lykkedes at nå frem til en ret standardiseret 
udformning af de prioriterede interventionsfelter, hvor hovedvægten 
lægges på følgende foranstaltninger: 
- for så vidt angår mål nr. 3: 
aktioner, der kombinerer flere typer foranstaltninger, således at 
uddannelsen giver en reel mulighed for integrering i arbejdslivet 
og i samfundet generelt, 
foranstaltninger, der øger betydningen af de lokale muligheder for 
at fremme beskæftigelsen og som iværksættes i samarbejde mellem de 
forskellige parter, der berøres af beskæftigelsesproblemerne, 
foranstaltninger, der skal tilskynde til oprettelse af selvstændig 
erhvervsvIrksomhed, 
aktioner, der skal lette kvindernes integrering på arbejdsmarkedet 
(især de kvinder, som i en lang periode Ikke har været erhvervsak­
tive), samt forbedre handicappedes og vandrende arbejdstageres 
- 43 -
mulighed for integrering i arbejdslivet. 
- for så vidt angår mål nr. 4: 
uddannelsesaktioner, der skal bibringe unge, som har forladt skole­
systemet uden eksamen, kvalifikationer, der kan give dem mulighed 
for at få et første fast job, 
oprettelse af uddannelser, der består af perioder med teoretisk 
undervisning kombineret med praktikantophold hos virksomheder, 
aktioner, der kan bibringe arbejdstagere inden for ny teknologi de 
kvalifikationer, som arbejdsgiverne i denne sektor efterlyser. 
Generelt gives der inden for denne samlede indsats forrang til tværna­
tionale aktioner, endvidere til aktioner, der opfylder kravene til 
modernisering af produktions- og afsætningsapparatet, især i SMV, til 
uddannelsesaktioner inden for højteknologi, især uddannelse, der tager 
hensyn til EF's forsknings- og udviklingsprogrammer, til aktioner til 
fordel for sårbare personkategorier samt til nyskabende aktioner. 
Ser man på FSR for mål nr. 3 og 4 uden for mål nr. 1-områderne, er de 
vigtigste felter for perioden 1990-1992 kvantitativt set: 
- Basal almenundervisning og erhvervsgrunduddannelse. Dette felt 
omfatter foranstaltninger, der især henvender sig til personer uden 
uddannelse. Feltet tegner sig for 45% af det vejledende beløb for FSR. 
- Faglært uddannelse til personer, der allerede har en vis uddannelse 
eller er i erhverv (332 mio. ECU svarende til 8% af de samlede FSR til 
mål nr. 3 og 4). 
- Teknikeruddannelser, specialuddannelser og uddannelser inden for 
højteknologi, hvor der stilles store krav til kvalifikationer (388 
mio. ECU svarende til 9,4%). 
- Ansættelsesstøtte (321 mio. ECU svarende til 7,7%). 
- Der er desuden afsat et samlet beløb på 134 mio. ECU til aktioner 
efter artikel 1, stk. 2, i ESF-forordningen (3,3% af beløbet for FSR). 
- Aktioner specifikt møntet på personkategorier, der har særlige 
vanskeligheder på arbejdsmarkedet, tegner sig for 804 mio. ECU eller 
næsten 20% af beløbene i FSR for mål nr . 3 og 4 uden for mål nr. 1-
områder. 
Alene aktionerne for handicappede tegner sig for halvdelen af de 804 mio. 
ECU og beslaglægger således ca. 10% af det planlagte beløb for FSR (411 
mio. ECU), mens der til de specifikke aktioner for kvinder med særlige 
problemer på arbejdsmarkedet er afsat 239 mio. ECU (svarende til 5,8%); 
til vandrende arbejdstagere forventes anvendt 154 mio. ECU (svarende til 
3,7%). 
_ 44 -
Hvis man medregner beløbet t i I mål nr. 3 og 4 I de samlede FSR (dvs. 
Inkl. beløbet til mål nr. 3 og 4 i FSR for mål nr. 1-områderne), skulle 
rammebeløbet for personer, der har særlige vanskeligheder på arbejds­
markedet, komme til at udgøre 16% af samtlige midler afsat til disse to 
mål. 
Alene til handicappede udgør beløbene i FSR for mål nr. 3 og 4 ikke 
mindre end 8,8% af det samlede anslåede finansleringsbeløb (714 mio. ECU 
ud af 8 100 mio. ECU), der er afsat til mål nr. 3 og 4 (i såvel som uden 
for mål nr. 1-områder). 
For kvinder med særlige vanskeligheder på arbejdsmarkedet udgør de 
afsatte beløb til mål nr. 3 og 4 ( i FSR for mål nr. 3 og 4, men også i 
FSR for mål nr. 1-områder) lidt under 373 mio. ECU svarende til knap 5% 
af de samlede midler til mål nr. 3 og 4. 
Denne globale procentdel dækker over store forskelle mellem de mindst 
udviklede regioner i EF og de øvrige regioner: 
I Danmark f.eks. er 17,1% af det samlede beløb til aktioner under mål nr. 
3 og 4 forbeholdt aktioner til fordel for kvinder og i Nederlandene 
15,9%. I visse medlemsstater, særligt Grækenland, Irland og Portugal, 
viser midlerne afsat til aktioner øremærket til kvinder kraftig fremgang 
I forhold til tidligere, men er ikke desto mindre stadig beskedne absolut 
set. 
Denne type aktioner kan således fortsat intensiveres i en række mål nr. 
1-områder, som bl.a. kan udnytte erfaringer fra andre medlemsstater. 
Kvinderne nyder ligeledes godt af alle andre uddannelses- og beskæftigel-
sesaktioner, der støttes af ESF (i 1989 udgjorde kvinderne 41,35% af den 
persongruppe, der var omfattet af de uddannelses- og beskæft I gelsesaktIo­
ner, som fonden medfinansierede), og derfor er der grund til at 
understrege, at EF i stadig højere grad bestræber sig for at forbedre 
den kvindelige befolknings uddannelses- og beskæftigelsesmuligheder. 
3.4 Specifikke problemer 
3.4.1 Det globale omfang af mål nr. 3 og 4 
Det er vanskeligt at foretage en talanalyse, fordi en sådan som nævnt i 
kapitel I kun kan gennemføres på grundlag af det I FSR faktisk tildelte 
beløb til de fem mål. 
ESF's udgifter ti I de godkendte FSR udgør i alt 15 365 mio. ECU. 
Disse midler vil først og fremmest blive anvendt til at bekæmpe lang­
tidsledighed og ti I integrering af unge i arbejdslivet I overensstemmelse 
med artikel 3 i rammeforordningen: 8 100 mio. ECU ud af I alt 15 365 mio. 
ECU, svarende til 52,71%, vil blive afsat hertil. 
Det tyder på, at ESF-akt ionerne i stigende grad er orienteret mod en 
interventlonsmåde, der ligger nærmere sigtet i traktaterne, Idet 
Indsatsen får dobbeltværd i som følge af den geografiske koncentration til 
fordel for mål nr. 1-områder og det forhøjede bidrag fra ESF til 
omsti ling af industriområder og landdistrikter. 
- 45 -
3.4.2 Integrering af mål nr. 3 og 4 i FSR for mål nr. 1 
ESF-lnterventionerne udgør 27,10% af det samlede beløb afsat til FSR for 
mål nr. 1 (9 813 mio. ECU ud af i alt 36 200 mio. ECU). 
Selv om planerne for mål nr. 3 og 4 blev indgivet separat, blev det 
nødvendigt at integrere disse aktioner i de enhedsstøtterammer, der blev 
godkendt for regionerne omfattet af dette mål. Således er der fastlagt et 
specifikt felt i alle rammerne for at beregne, hvor store ESF-beviI Iinger 
der vil blive tildelt til foranstaltninger henhørende under feltet 
vedrørende udvikling af de menneskelige ressourcer, og hvor store ESF-
bevi I I Inger der vil blive tildelt til aktioner henhørende under mål nr. 3 
og 4. 
Inden for ESF's bevillingsramme, som denne er fordelt på de godkendte 
FSR, kan det konstateres, at disse interventioner I gennemsnit udgør 40% 
af fondens samlede Interventioner. 
Procenten varierer, og medlemsstaterne kan opdeles I to kategorier: 
- Dels de medlemsstater, der har foretrukket at koncentrere ESF-
lntervent ionerne omkring erhvervsaktives uddannelse og mere generelt 
omkring beskæftigelsesforanstaltninger i ret nær tilknytning til den 
økonom i ske udv i kI i ng. 
Det er tilfældet for Portugal, der vil anvende 76% af ESF-mid lerne til 
mål nr. 1 uden for de aktioner, der henhører under mål nr. 3 og 4, 
samt for Grækenland og Irland (henholdsvis 64% og 65%). 
- Dels de medlemsstater, der har ønsket at koncentrere størstedelen af 
bevillingerne omkring aktioner for langtidsledige og for 
erhvervsmæssig integrering af unge. 
Det er tilfældet for Spanien, der anvender 54% af bevillingerne til 
mål nr. 3 og 4, Frankrig (50%), Det Forenede Kongerige (66%) og 
I ta I len (49%). 
Der er to årsager til, at der anvendes forskellige fremgangsmåder. For 
det første afspejler strukturen i medlemsstaternes arbejdsløshed sig i de 
behov medlemsstaterne har valgt at give udtryk for i planerne, og som 
indgår i FSR. For Grækenland og Portugal er det største problem at få 
gjort de erhvervsaktive mere kvalificerede. 
For det andet er de mindre restriktive støttekriterier, der er fastsat i 
artikel 1, stk. 5 og 6, i ESF-forordningen, i vidt omfang blevet anvendt 
af mål nr. 1-områder, der tilhører første kategori af lande. Efter nævnte 
artikel kan ESF i disse områder dække udgifterne til "den del af de 
nationale uddannelsessystemer på sekundærtrinnet, der specielt omfatter 
erhvervsuddannelse efter afslutningen af den obligatoriske skolegang på 
heltIdsbasls". 
Ud over denne nye mulighed kan ESF fortsat intervenere gennem aktioner 
til tilvejebringelse af arbejds- og lærepladser. Disse tre typer 
foranstaltninger tegner sig tilsammen for 10,29% af rammebeløbet for ESF 
(1 010 mio. ECU ud af i alt 9 813 mio. ECU). 
- 46 -
3.4.3 Bestræbelserne for at eliminere risikoen for støttesammenlægning og 
over lapning 
Da ESF Intervenerer i forbindelse med flere mål i de medlemsstater og 
regioner, der er omfattet af mål nr. 1, 2 og 5b, er man meget opmærksom 
på risikoen for støttesammenlægning, overlapning og dobbeltfinanslering. 
For bedre at kunne skelne mellem fondens interventioner I én og samme 
region omfattet af flere mål har Kommissionen, for så vidt angår mål nr. 
1, 2 og 5b, givet forrang til uddannelses- og beskæftigeIsesaktioner for 
arbejdsløse, arbejdsløshedstruede samt arbejdstagere i SMV, og ti I aktio­
ner, der er knyttet til et udviklingsfelt under disse mål, således at 
interventionerne under mål nr. 3 og 4 koncentreres omkring langtidsledige 
og unge arbejdssøgende på under 25 år, der efter afsluttet obligatorisk 
skolegang søger Job for første gang. 
I praksis har det ikke altid været muligt at skelne, især ikke i forbin­
delse med foranstaltningerne for de personkategorier, der mere specifikt 
henhører under mål nr. 3 og 4, men som er blevet omfattet af mål nr. 1, 2 
og 5b, fordi de er integreret i en politik for lokal omstilling og 
udv i kI i ng. 
I sådanne tilfælde er man i forbindelse med opfølgningen, evalueringen og 
kontrollen yderst opmærksom på problemet med sammenlægning og 
over lapning. 
4. TILPASNING AF STRUKTURERNE FOR PRODUKTION, FORARBEJDNING OG AFSÆTNING 
AF LANDBRUGS- OG SKOVBRUGS- OG FISKERIPRODUKTER (MÅL 5A) 
4.1 De vigtigste ændringer i 1989 
Et af de vigtigste mål for strukturfondsreformen er at fremskynde tilpas­
ningen af landbrugsstrukturerne; tilpasningen sker som led I reformen af 
den fælles landbrugspolitik. 
I 1989 og begyndelsen af 1990 vedtog Rådet store ændringer i de vigtigste 
forordninger om strukturpolitikken, navnlig ved Rådets forordning (EØF) 
nr. 3808/89 af 19. december 19891). 
Indsatsen med sigte på mål nr. 5a vil i vid udstrækning ske ligesom 
tidligere, dog med de justeringer, som reformen af strukturfondene 
kræver. Mål nr. 5a skiller sig ud fra andre mål, for hvilke medlemssta­
terne har udarbejdet flerårige planer, der er blevet forhandlet med 
Kommissionen, hvorefter der er blevet fastlagt fællesskabsstøtterammer. 
Foranstaltningerne under mål nr. 5a, der godkendes af Rådet, er efter 
godkendelsen horisontale foranstaltninger, der gælder for hele Fælles­
skabet. Det påhviler hver medlemsstat at iværksætte de obligatoriske-, for 
de frivillige foranstaltninger kan medlemsstaterne naturligvis selv 
vælge, om de vil udnytte de tilbudte muligheder. 
1) EFT nr. L 371 af 20.12.1989 
- 47 -
De ændringer, som foranstaltningerne under mål nr. 5a har undergået, vil 
blive behandlet nærmere i rapporten om landbrugets stilling i Fællesska­
bet, 1990. Blandt de vigtigste ændringer, der var påkrævet på grund af 
strukturfondsreformen, kan man nævne forhøjelsen af statserne for EF-
bi draget til aktioner, der gennemføres i områder under mål nr. 1. 
I overensstemmelse hermed udstedte Kommissionen I januar 1990 en forord­
ning om ændring af satserne for Fællesskabets medfinansiering af de 
fælles foranstaltninger, der hører under mål nr. 5a1). De nye satser 
anvendes, hvis medlemsstaten anmoder herom, for udgifter, der er afholdt 
i 1989. 
Satserne varierer for øjeblikket efter foranstaltning og område. De 
ligger på mellem 50 og 65% for områder under mål nr. 1 og mellem 25 og 
50% for andre områder. 
Fondens tilskud til foranstaltninger vedrørende afsætning og forarbejd­
ning af landbrugs- og fiskeriprodukter kan ikke overstige 50% af de 
refusionsberettigede udgifter i områder under mål nr. 1 og 30% i andre 
områder. 
Medlemsstaterne råder desuden over en vis mulighed for selv at regulere 
støttesatserne efter område og investeringstype. Med hensyn til støtten 
til landbrugsbedrifter kan de f.eks. yde det maksimale beløb til investe­
ringer inden for turisme til områder under mål nr. 1 og 5b alene. 
En anden ændring af strukturbestemmelserne indebærer, at der nu skal 
anvendes en procedure med planer, når der skal iværksættes aktioner, som 
tilsigter en forbedring af vilkårene for afsætning og forarbejdning af 
produkter fra landbrug2), skovbrug3) og fiskeri4). Den nye procedure 
indebærer, at medlemsstaterne forelægger sektorplaner for Kommissionen. 
På grundlag af disse planer forhandler Kommissionen som led I partner­
skabet med medlemsstaten om FSR for den pågældende sektor. Ifølge denne 
nye procedure skal medlemsstaterne selv udvælge og analysere projekterne, 
som skal være i overensstemmelse med de af Kommissionen fastlagte 
udvæIgeIseskr i ter i er. 
Selv om bevillingerne til mål nr. 5a ikke på forhånd fordeles mellem 
landene, således som det er tilfældet for de øvrige mål for den del af 
fondene, der indgår i FSR, har det dog været nødvendigt at inkludere den 
forventede del af de ressourcer, som er afsat til foranstaltninger under 
mål nr. 5a, i FSR for landene under mål nr. 1. 
Af rammeforordningens artikel 8 fremgår det, at FSR for mål nr. 1 
omfatter den generelle samordning af Fællesskabets strukturstøtte til 
disse områder. Der er derfor taget højde for mål nr. 5a gennem en 
henvisning ti I de særlige forhold for dette mål, og i finansieringsplanen 
er der indføjet en særlig anmærkning. Den nærmere fastlæggelse af 
aktionerne under mål nr. 5a henhører dog ikke under FSR, men derimod de 
horisontale forordninger, der er vedtaget til virkeliggørelsen af dette 
mål. 
Den samlede EF-støtte (både inden og uden for FSR) til foranstaltningerne 
under mål nr. 5a er på 6 052 mio. ECU, herunder 157 mio. ECU til aktioner 
1) Forordning (EØF) nr. 223/90 af 26. januar 1990 (EFT L 22 af 
27.1.1990). 
2) Forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 (EFT L 91 af 6.4.1990). 
3) Forordning (EØF) nr. 867/90 af 29. marts 1990 (EFT L 91 af 6.4.1990). 
4) Forordning (EØF) nr. 4042/88 af 19.12.1989 (EFT L 388 af 30.12.1989). 
- 48 -
vedrørende forarbejdning og afsætning af fiske- og akvakulturprodukter 
(1991-1993). 
4.2 Udviklingen I udgifterne til mål nr. 5a I 1989 og udgifternes 
fordeling mellem de forskellige foranstaltninger 
De samlede udgifter til mål nr. 5a steg med 2,4% fra 1988 til 1989. 
Udgifterne til områder under mål nr. 1 steg i samme periode med ca. 30%. 
Af de samlede udgifter i 1989 til mål nr. 5a blev 52,2% anvendt til disse 
områder. 
Tre fjerdedele af udgifterne til mål nr. 5a I 1989 blev anvendt på to 
foranstaltninger: afsætning og forarbejdning af landbrugs- og fiskeri­
produkter samt udligningsgodtgørelser. Blandt de øvrige foranstaltninger 
kan man Især nævne investeringsstøtten og støtten til etablering af unge 
landbrugere. 
Bilag VI og VII giver en oversigt over udviklingen I udgifterne i 
perloden 1987-1989 og fordelingen mellem de forskellige foranstaltninger 
under mål nr. 5a. 
4.3 Gennemførelsesbestemmelser 
For så vidt angår aktionerne under mål nr. 5a, bør to særlige forhold 
fremhæves: 
I områderne under mål nr. 1 kræver gennemførelsen af aktioner under 
mål nr. 5a ikke, at der vedtages operationelle programmer. 
Gennemførelsen sker, når Kommissionen har vedtaget de 
gennemførelsesbestemmelser, der er fremlagt af medlemsstaterne efter 
STAR-kom i téproceduren. 
- Strukturforanstaltningerne under mål nr. 5a vedrørende forarbejdning 
og afsætning af landbrugs- og fiskeprodukter kræver som de eneste, at 
der vedtages FSR. Medlemsstaterne fremlægger sektorplaner, der fast­
lægger rammerne for projekterne. 
5. FREMME AF LANDDISTRIKTERNES UDVIKLING (MÅL NR. 5B) 
Fællesskabets støtte til mål nr. 5b er koncentreret om de områder, der er 
hårdest ramt af reformen af den fælles landbrugspolitik; sigtet er at 
støtte bestræbelserne for at udvikle landdistrikternes økonomi, bl.a. ved 
at gøre økonomien mere alsidig og tilføre områderne igangsætnings-
impulser . 
Områderne under mål nr. 5b omfatter landdistrikter, der kræver en særlig 
udviklingsindsats baseret på landbrugets særkende og med udnyttelse af 
alle de stedlige muligheder. Alle tre fonde yder derfor støtte til disse 
områder. 
5.1 Udvælgelse af landdistrikter 
Efter rammeforordningens artikel 11 påhviler det Kommissionen at 
fastlægge kriterierne for ydelse af støtte til landdistrikterne og at 
- 49 -
udarbejde en liste over disse distrikter, således at medlemsstaterne kan 
forelægge planer. 
Kommissionen har fastlagt følgende kriterier: 
a) landbrugsbeskæfti gel sen skal udgøre en betydelig andel af den samlede 
beskæft i gel se 
b) landbrugsindkomstniveauet skal være lavt 
c) det socioøkonomiske udviklingsniveau skal være lavt, vurderet på 
grundlag af bruttonationalproduktet pr. indbygger. 
Ud over disse tre kriterier har Kommissionen også taget hensyn til de 
landdistrikter, der opfyldte et eller flere af kriterierne I artikel 4, 
stk. 2, i samordn ingsforordningen. 
Efter samråd med medlemsstaterne vedtog Kommissionen den 10. maj 1989 
Ilsten over støtteberettigede områder under mål nr. 5b. Listen er anført 
i bi lag I 9. 
De udvalgte områder er af begrænset størrelse (svarende især til NUTS III 
og i visse tilfælde til NUTS II). Det skulle være muligt at udarbejde 
programmer, som opfylder deres særlige behov. Områderne udgør 17% af 
Fællesskabets område og 5% af den samlede befolkning i EF. De udgør i 
visse lande en stor andel (i Frankrig 34,2% af arealet og 10,7% af 
befolkningen, i Forbundsrepublikken Tyskland 21,1% af arealet og 7,6% af 
befolkningen). De tre lande, der er fuldstændig omfattet af mål nr. 1, 
kan ikke modtage støtte efter mål nr. 5b. 
5.2 Planernes varighed og geografiske placering 
Den godkendte liste blev meddelt medlemsstaterne, således at disse kunne 
udarbejde regionale planer inden den 28. oktober 1989. Alle medlemsstater 
fremsendte planer Inden for fristen med undtagelse af Belgien, der 
fremsendte planerne den 22. november 1989. De dækker en femårig periode 
(1989-1993) bortset fra visse områder, for hvilke planerne har en varig 
på tre eller fire år. Det er tilfældet for Belgien, for nogle områder i 
Forbundsrepublikken Tyskland og for Det Forenede Kongerige. I overens­
stemmelse med det sigte, som indsatsen under mål nr. 5b har, er planerne 
udarbejdet for hvert enkelt område. Kommissionen har modtaget 56 planer, 
dvs. en plan for hvert område under mål nr. 5b. 
Selv om planernes varighed varierer fra medlemsstat til medlemsstat, 
ønsker Kommissionen at fastlægge FSR for en periode på fem år, svarende 
til perioden for bevillingsrammerne. Til forskel fra mål nr. 2, var det 
ikke nødvendigt at arbejde i to faser, eftersom problemet med en revision 
af Ilsterne ikke gjorde sig gældende her. 
På grundlag af planerne udarbejdede Kommissionen 44 FSR, hvoraf nogle 
omfattede flere områder; arbejdet blev afsluttet I 1990. Spanien ønskede, 
som for de øvrige mål, at råde over en enkelt FSR, som dog er blevet 
regionaliseret af Kommissionen. 
Af de samlede bevillinger på 2 795 mio. ECU til mål nr. 5b vedtog Kommis­
sionen den 20. december 1989 en første fordeling mellem medlemsstaterne 
af 2 493 mio. ECU. Som for de øvrige mål er afvejningen mellem fondene 
- 50 -
sket som led i partnerskabet. Ud over de 2 493 mio. ECU blev der fordelt 
114 mio. ECU i anden fase i forbindelse med FSR-færdiggørelsen i 1990. 
5.3 Hovedfelterne for interventioner 
For at sikre, at de disponible ressourcer til dette mål får en reel 
indvirkning på områderne, har det været nødvendigt at koncentrere 
interventionerne på et begrænset antal prioriteter, der kan betyde et 
betydeligt bidrag til udviklingen af det interne potentiel i disse 
områder. 
Der er fastlagt følgende hovedretningslinjer: 
- Udviklingen af den primære sektor (landbrug, skovbrug og fiskeri) med 
henblik på at hjælpe landbruget til at tilpasse sig reformen af den 
fælles landbrugspolitik og for at sikre dets positive medvirken i den 
økonomiske og sociale udvikling af landområderne 
- udvikling af andre aktiviteter, særligt SMV 
- udvidelse eller fremme af turisme og fritidsfaciliteter, oprettelse af 
naturparker 
- hensyntagen til miljøet 
- udarbejdelse af uddannelsesprogrammer, der finansieres af ESF, til 
støtte for landbrugsvirksomhed og anden virksomhed. 
FSR blev godkendt den 6. juni 1990 med undtagelse af FSR for Frankrig, 
der blev godkendt den 27. juni 1990. 
Årsberetningen for 1990 vil indeholde en grundig gennemgang af FSR for 
dette mål. 
6. PILOTPROJEKTER TIL STØTTE FOR REGIONALUDVIKLING PÅ EF-NIVEAU 
I artikel 10 i forordning (EØF) nr. 4254/88 vedrørende EFRU er det 
fastsat, at der skal iværksættes aktioner i form af undersøgelser og 
pilotprojekter for at fremme regionaludviklingen på EF-niveau. 
I overensstemmelse med forordningen skal aktionerne vedrøre: 
- udarbejdelsen af en fremtidsplan for udnyttelsen af EF-området og de 
store Infrastrukturers indvirkninger herpå 
- grænseregionernes problemer, udveksling af erfaringer, samarbejde 
mellem regionerne og aktioner af nyskabende karakter. 
De aktioner, der er fastsat i artikel 10, vil kunne anvendes på hele 
Fællesskabets område, hvorved der kan skabes et værdifuldt samspil mellem 
områder, der kan modtage støtte efter de prioriterede mål for reformen af 
strukturfondene, og områder, der Ikke kan modtage støtte. 
I 1989 blev størstedelen af de bevillinger, der tildeles i henhold til 
artikel 10 og finansieres over konto 5490 i EF-budgettet, anvendt til at 
finansiere undersøgelser og pilotprojekter, der sigter på samarbejdet 
- 51 -
mellem grænseregionerne. For de regioner, der allerede har iværksat 
forberedende undersøgelser, dvs. Især regioner i den centrale del af 
Fællesskabet, er der ydet støtte til pilotprojekter af nyskabende 
karakter, der skal fremme sådant samarbejde på tværs af grænserne. I 
andre tilfælde, især for perifere regioner, er der Iværksat undersøgelser 
for at gennemgå problemerne og mulighederne for øget samarbejde mellem 
grænseregIonerne. 
Som led i aktionerne med henblik på samarbejde, oplysning og forbindelse 
mellem regionerne I Fællesskabet blev der I december 1989 Iværksat tre 
ordninger for udveksling af erfaringer på regionalt plan-, formålet er at 
stimulere og lette kontakten mellem regionerne og formidle nyskabende 
ideer. Ordningerne blev iværksat i samarbejde med Forsamlingen af 
Regioner i Europa, Rådet af Kommuner og Regioner i Europa og Den 
Internationale Union af Byer og Lokale Myndigheder. 
7. EF-1 NIT IAT IVER 
Efter samordn ingsforordningens artikel 11 kan Kommissionen på eget 
Initiativ beslutte at foreslå medlemsstaterne at forelægge støtteansøg­
ninger vedrørende aktioner, der er af særlig interesse for Fællesskabet. 
I EFRU-forordn ingens artikel 3, stk. 2, er der fastlagt tre typer 
EF-Initlati ver af regional karakter: initiativer, der skal bidrage til 
løsningen af alvorlige problemer, der har direkte tilknytning til 
gennemførelsen af Fællesskabets politik på andre områder, initiativer, 
der skal fremme den regionale anvendelse af Fællesskabets politik på de 
forskellige områder, og initiativer, der skal bidrage til løsningen af 
problemer, der er fælles for visse kategorier af regioner. 
Af de finansielle midler afsat til EF-initlatIver, skal der anvendes et 
beløb på ca. 1 700 mio. ECU til de EF-programmer, der er ved at blive 
gennemført: STAR (telekommunikation), VALOREN (vedvarende energi), 
RESIDER (omstilling i jern- og stålområder) og RENAVAL (omstilling i 
skibsværftsområder), og til en række aktioner uden for EFRU-kvoten, der 
er ved at blive afsluttet. Derudover har Kommissionen besluttet at 
benytte 3 800 mio. ECU til finansiering af nye fællesskabsinitiativer. 
Den 22. november 1989 besluttede Kommissionen at afsætte en 
bevillingsramme på 2 100 mio. ECU til en første række af fem nye 
initiativer: 300 mio. ECU til RECHAR, 500 mio. ECU til ENVIREG, 400 mio 
ECU til STRIDE, 700 mio. ECU til INTERREG og 200 mio ECU til REGIS. 
RECHAR-in iti at i vet, der blev vedtaget af Kommissionen den 17. december 
1989, har til formål at fremme den økonomiske omstilling i de hårdest 
ramte kulmineområder ved en indsats, der udgør et supplement til ind­
satsen som led i FSR. Støtten fra EFRU forventes at blive på omkring 300 
mio. ECU, hvortil skal lægges 120 mio. ECU i form af rentegodtgørelser 
fra EKSF og ca. 40 mio. ECU i form af en supplerende tiIpasnlngsstøtte i 
henhold til EKSF-Traktatens artikel 56 i 1990, og I de kommende år vil 
- 52 -
der kunne ydes supplerende bevillinger afhængigt af de disponible 
ressourcer. 
1 RECHAR er der foreslået tre typer af foranstaltninger: 
- Miljøforbedringer i områder, der er stærkt medtaget af kulminedriften, 
herunder anlæggelse af grønne områder, udnyttelse af 
kulaffaldspladser, Istandsættelse af ubenyttede kulminebygninger, 
modernisering af bygninger til små og mellemstore virksomheder og 
modernisering af mindre kollektive anlæg l minebyer. 
- Fremme af nye økonomiske aktiviteter og udvikling af eksisterende 
aktiviteter gennem finansiering af foranstaltninger til fordel for små 
og mellemstore virksomheder med det formål at fremme innovationen, 
etablere fælles serviceydelser, støtte produktive investeringer, for­
bedre adgangen til risikovillig kapital og opføre industribygninger og 
værkstedslokaier. 
- Fremme af erhvervsuddannelsesforanstaltninger for ledige, ledigheds-
truede og medarbejdere i små og mellemstore virksomheder; gennem 
tiIpasnlngsstøtte i henhold til EKSF-Traktatens artikel 56 vil der 
blive ydet en særlig indsats for at fremme erhvervsuddannelsen af 
minearbejdere og tidligere minearbejdere for at lette deres 
integration i en økonomi under forandring. 
Kommissionen traf principiel beslutning om EF-initlativet ENVIREG den 
29. november 1989. Initiativet, der har en vejledende bevillingsramme på 
omkring 500 mio. ECU, har som formål at hjælpe de dårligst stillede 
områder med at løse nogle af deres miljøproblemer for at bevare deres 
udviklingspotentieI bl.a. inden for turismen. Der er fastlagt fire 
specifikke målsætninger: 
- Mindske forureningen af kystområderne, især i Middelhavsområdet, ved 
at hjælpe de mellemstore byer med opførelsen af anlæg til behandling 
af spildevand og affald fra byområder, samt I visse tilfælde genbrug. 
- Fremme en fysisk planlægning af kystområderne, så de bevarer deres 
naturskønhed, og således at biotoperne i disse områder beskyttes. 
- Forbedre forvaltningen af giftigt og farligt industriaffald dels ved 
at tilskynde virksomhederne til at begrænse deres produktion af affald 
og at anvende produktionsmetoder med lavere forbrug af vand og 
råstoffer, dels ved at fremme opførelsen af anlæg til behandling, 
oplagring og genbrug af dette affald. 
- Udvikle knowhow hos lokale og regionale myndigheder og hos sagkyndige 
inden for styring og forvaltning af miljøet; det skal ske ved faglig 
bistand, udveksling af erfaringer og erhvervsuddannelse. 
Kommissionen vedtog den 9. maj 1990 dette initiativ i den endelige 
53 
udgave, efter at have modtaget Europa-Parlamentets og Det Økonomiske 
Udvalgs holdninger. 
Kommissionen vedtog den 13. marts 1990 udviklingsprojekter I forbindelse 
med STRIDE, INTERREG og REGIS: 
- Formålet med STRIDE er at øge den regionale kapacitet for forskning og 
teknologisk udvikling I regioner under mål nr. 1, at fremme deres 
deltagelse i programmer og netværk for forskning i Fællesskabet, samt 
at fremme samarbejdet mellem forskningscentre og industrivirksomheder 
i regioner under mål nr. 1 og 2 (vejledende bevillingsramme på 400 
mio. ECU for perioden 1990-1993). 
INTERREG skal med henblik på gennemførelsen af det indre marked fremme 
samarbejdet mellem regionerne ved Fællesskabets indre grænser og 
hjælpe regionerne ved Fællesskabets ydre grænser med at løse 
problemerne i forbindelse med deres relative isolation (vejledende 
bevillingsramme på 800 mio. ECU for perioden 1990-1993). 
- REGIS vedrører regioner med meget perifer beliggenhed i Fællesskabet, 
dvs. de oversøiske franske departementer, De Kanariske Øer, Acorerne 
og Madeira. Initiativet tager sigte på at fremme en større alsidighed 
i den økonomiske sektor, at udbygge regionernes forbindelser med 
resten af Fællesskabet og at styrke samarbejdet mellem regionerne 
indbyrdes og mellem disse og nabotredjelande (vejledende bevillings­
ramme på 200 mio. ECU for perioden 1990-1993). 
Den 2. maj 1990 gav Kommissionen sin principielle tilslutning til iværk­
sættelsen af den anden række af initiativer, hvortil der skal anvendes 
1 700 mio. ECU i perioden 1990-1993. Der er udvalgt forslag, der vil 
kunne indgå i en sammenhængende helhed; de er baseret på de i 1989 
godkendte Initiativer, og de supplerer FSR. 
For denne anden fase er der fastlagt tre aktionsområder: 
- udvidelse af visse basisinfrastrukturer 
- udvikling af de menneskelige ressourcer 
- styrkelse af landdistrikternes integration. 
Kommissionen har således godkendt udviklingsprojekterne for følgende 
in 11lat iver : 
- REGEN (naturgasnet) 300 mio. ECU 
- TELEMATIQUE (udvidelse af STAR-programmet) 200 mio. ECU 
- PRISMA (forberedelse af virksomhederne til det 
indre marked) 100 mio. ECU 
- forhøjelse af bevillingsrammen for INTERREG 100 mio. ECU 
- EUROFORM, NOW, HORIZON 
(styrkelse af menneskelige ressourcer) 600 mio. ECU 
- LEADER (styrkelse af landdistrikternes integration) 400 mio. ECU. 
- 54 -
KAPITEL III: TEMATISK REDEGØRELSE FOR EF-INTERVENT IONERNE 
1. FORBEDRING AF BASISINFRASTRUKTURERNE 
Som anført i kapitel II er en forbedring af basisinfrastrukturerne, så de 
kommer til at modsvare behovene, fortsat den vigtigste opgave for områder 
under mål nr. 1, idet 50% af støtten fra EFRU til nye aktioner er afsat til 
dette formål. 
De vigtigste opgaver under denne prioritet er transport, telekommunikation 
og energi, der tegner sig for en EF-støtte på ca. 6 500 mio. ECU (jf. bilag 
VI I I). 
1.1 Transport infrastrukturer 
1.1.1 Vej- og motorvejsnet 
Medlemsstaterne lægger fortsat hovedvægten på støtten til denne type 
infrastrukturer, for hvilke EF-støtten til FSR for mål nr. 1 udgør 
3 647 mio. ECU. Udgifterne til denne type infrastrukturer er I høj grad 
koncentreret på nogle enkelte lande (Spanien, Portugal og Irland). 
For andre lande og områder som f.eks. Grækenland og Italien er den andel af 
FSR, der er forbeholdt disse aktioner, ret beskeden. 
Denne tendens til en nedskæring af den andel af EF-beviI Iingerne, der 
afsættes til disse formål, bør fremhæves. Den kan i de kommende år udgøre 
indledningen til en omlægning af fondenes og især EFRU's aktiviteter. 
Opfølgningen og gennemførelsen af FSR vil gøre det muligt at vurdere denne 
udvikling mere præcist. 
1.1.1 Jernbanenet 
Spanien, Grækenland, Portugal og Nordirland har ansøgt om interventioner 
til fordel for denne type infrastrukturer. I FSR er der afsat i alt ca. 
1 015 mio. ECU, idet førstepladsen indtages af Spanien, der har ansøgt om 
en EF-støtte på omkring 600 mio. ECU til højhastighedstog (TGV). 
1.2 Infrastrukturer på telekommunikationsområdet 
Telekommunikationen er fortsat en hovedfaktor for områdernes økonomiske 
udvikling; dette gælder for regionerne under mål nr. 1, som her har et 
klart udviklingsefterslæb. Disse regioner vil tilsammen modtage 1 162 mio. 
ECU til investeringer i telekommunikation. 
Alle lande, der er omfattet af mål nr. 1, er interesseret i udviklingen af 
telekommunikation, der er et af de vigtigste punkter I FSR for alle berørte 
regioner. Især Spanien, Grækenland og Italien afsætter en stor andel af 
deres årlige bevillingsramme til dette formål (henholdsvis 311, 345 og 
308 mio. ECU). 
- 55 -
Fællesskabets bistand vil blive ydet delvis gennem STAR-programmet, som har 
til formål at støtte investeringer i avancerede kommunikationsinfrastruk-
turer og at finansiere foranstaltninger med henblik på at stimulere 
udbuddet af og efterspørgslen efter avancerede serviceydelser til især små 
og mellemstore virksomheder. Programmet gælder for perioden 1987-1991 og 
har en bevillingsramme på 780 mio. ECU; bevillingerne for perioden 1989-
1991 er blevet overført til FSR. 
Forskellen vil blive finansieret gennem bevillingerne til de nye foran­
staltninger . 
Som et supplement til den foreløbige bevillingsramme for FSR har Kommis­
sionen besluttet at styrke den proces, der er indledt med STAR; således er 
der vedtaget et EF-initiativ, TELEMATIQUE, med bevillinger på 200 mio. ECU. 
1.3 Energi 
Infrastrukturerne I denne sektor udgør en prioritet for især Grækenland og 
Italien, hvor EF-støtten skal anvendes til store transport- og distribu-
tionsprojekter for naturgas og elektricitet. 
For regionerne under mål nr. 1 tilsammen er der afsat 1 700 mio. ECU i FSR. 
Fællesskabets bistand vil blive ydet delvis gennem VALOREN-programmet. 
Programmet er vedtaget for perioden 1987-1991 og har en bevillingsramme på 
393 mio. ECU. Der er overført bevillinger på 278 mio. ECU til den periode, 
der dækkes af FSR. VALOREN-programmet har til formål at bidrage til 
udviklingen af visse ugunstigt stillede områder i Fællesskabet gennem en 
bedre udnyttelse af det stedlige energipotentiel. Programmet bidrager 
således til udnyttelse af lokale energiressourcer, herunder vedvarende 
energi og mindre forekomster af tørv og brunkul, og det fremmer en 
rationel energiudnyttelse i små og mellemstore virksomheder og en bedre 
udnyttelse af energipotentiellet på regionalt plan. 
I tilslutning hertil har Kommissionen vedtaget EF-initiati vet REGEN (med en 
bevillingsramme på 300 mio. ECU) til fordel for transportnettet for 
naturgas og elektricitet i regionerne under mål nr. 1. Aktionen vil 
medvirke til at øge anvendelsen af naturgas i medlemsstater, som endnu ikke 
anvender denne energikilde, det vil betyde, at energiforsyningen spredes på 
flere kilder, og at landenes afhængighed af olie reduceres. En udvidelse af 
forbindelserne mellem de store europæiske netværk for gas og elektricitet 
vil endvidere øge energisystemernes fleksibilitet og dermed opfylde et af 
de vigtigste formål for EF i denne sektor. 
1-4 MlIJøbeskyttelse 
Som led i valget af de hovedfelter, der skal indgå i FSR, har Kommissionen 
fastsat en række foranstaltninger til miljøbeskyttelse, som medlemsstaterne 
har foreslået. 
For seks af de syv lande, der er omfattet af mål nr. 1, er der anført et 
særligt hovedfelt "miljø" i FSR. Selv om FSR for Portugal ikke Indeholder 
noget hovedfelt, er det blevet aftalt, at aktionerne som led i partner­
skabet skal omfatte miljøspørgsmål. De EF-beviI Iinger, der I perioden 1989-
1993 vil blive anvendt til andre miljøbeskyttende foranstaltninger, kan 
anslås til 1 799 mio. ECU. 
- 56 -
Der er ingen tvivl om, at dette er en betydelig forbedring i forhold til 
strukturfondenes virksomhed før reformen. I regionerne under mål nr. 1 er 
denne virksomhed især koncentreret om vandinfrastrukturerne (styring og 
beskyttelse af ressourcer, sanering), men dette udelukker ikke andre 
områder som f. eks. forvaltning af affald eller foranstaltninger, der 
fremmer Indførelsen af "rene" teknologier, i mange regioner under mål nr. 2 
er hovedvægten lagt på retablering af forfaldne industriområder, men der er 
også mulighed for at gennemføre den forbedring af infrastrukturerne, der 
er nødvendig for udvikling og forvaltning af naturressourcerne. Desuden er 
der planlagt en Indsats inden for erhvervsuddannelse. 
At en sådan interesse kan konstateres i alle regionerne, må ikke skjule, at 
der fortsat består problemer. Fortidens forsinkelser kan ikke Indhentes i 
deres fulde omfang, og de udviklingsaktioner, strukturfondene finansierer, 
kan komme til at øge presset på miljøet (og dermed medføre netop den type 
skader, som visse fonde skal bidrage ti I at udbedre). Endelig er retsgrund­
laget for den korrekte gennemførelse af fondenes aktioner fortsat ufuld­
stændigt; det gælder for alle medlemsstater, uden undtagelse. 
2. STYRKELSE AF PRODUKTIONSSEKTORERNE 
2.1 Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Kommissionen har i overensstemmelse med sine retningslinjer for regional­
politikken fremmet den EF-støtte, der skal tjene til at forbedre virksom­
hedernes konkurrenceevne og give dem bedre udviklingsmuligheder. 
Bestræbelserne har Især været koncentreret om de områder, der er omfattet 
af mål nr. 1 og 2. 
I regionerne under mål nr. 1 yder Fællesskabet en støtte på 5 143 mio. ECU 
til denne prioriterede opgave; hertil kommer 1 256 mio. ECU, som udgør 
FSR's andel af mål nr. 2. Det er således i alt berammet 6 699 mio. ECU til 
denne prioritet, ekskl. eksisterende EF-initiatI ver og forpligtelser. 
For regionerne under mål nr. 1 er der fastsat fire vigtige foranstaltnin­
ger: 
- direkte støtte til virksomhederne til gennemførelse af produktions­
investeringer inden for industri, håndværk, serviceerhverv og turisme; 
en stor del af bevillingerne er afsat til finansieringen af disse 
foranstaltninger (1 334 mio. ECU) 
- støtte til teknisk og faglig uddannelse 
- udvikling af kapaciteten inden for forskning og teknologisk innovation 
- serviceydelser til virksomhederne. 
- 57 -
Situationen for regionerne under mål nr. 2 er ikke helt den samme. 
For det første udgør feltet for forbedring af virksomhedernes konkurrence­
evne det dominerende hovedfelt: i FSR er der afsat 1 256 mio. ECU, dvs. 
35,38% af bevillingerne. 
For det andet skal en beskeden andel af støtten anvendes som direkte støtte 
til investeringer. Det vigtigste for disse regioner er at forbedre vilkåre­
ne for etablering og udvidelse af virksomheder. I den forbindelse er der 
fastlagt en ret omfattende række andre aktioner I FSR for per loden 1989-
1991: 
- aktioner, der skal ledsage moderniseringen og omstruktureringen af 
virksomhederne, og som skal sikre, at ansatte og arbejdssøgende uddannes 
i nye produktionsteknikker; endvidere omfatter de beskæftigelsesstøtte 
t i I iværksættere 
- forskellige aktioner med henblik på lokal udvikling, herunder: 
* oprettelse af centre for virksomheder under etablering og udbygning 
af modtage Isesstrukturer for virksomhedsoprettere 
* støtte til immaterielle investeringer i form af ansættelse af ledende 
personale og udnyttelse af ekstern virksomhedsrådgivnig 
* foranstaltninger til teknologisk fornyelse (ressourcecentre, samar­
bejde mellem industri og forskning, teknologikonsulenter) 
* støtte til kollektive initiativer (fælles serviceydelser, sektor­
undersøgelser, undersøgelser vedrørende risikovillig kapital osv.) 
Det bør nævnes, at selv om interventionerne til fordel for små og 
mellemstore virksomheder ikke er underlagt et specifikt hovedfelt inden for 
FSR, så omfatter støtterammerne et bredt udvalg af foranstaltninger, som er 
t i I deres fordel. 
På nuværende tidspunkt er det ikke muligt at sætte tal på Fællesskabets 
indsats på dette område, men det vil kunne ske i forbindelse med 
opfølgningen af foranstaltningerne i selve de operationelle programmer. 
FSR for mål nr. 1 omfatter forskellige foranstaltninger: finansielle 
serviceydelser, bedre adgang til kapital, fremme af teknologisk Innovation 
og forskning samt erhvervsuddannelse. 
For mål nr. 2 er der planlagt lignende interventioner, idet hovedvægten er 
lagt på etablering og udvidelse af små og mellemstore virksomheder; disse 
virksomheder spiller en vigtig rolle som udviklIngsimpulser for den lokale 
økonom i. 
2.2 Udvikling af turismepotentiellet 
Turismen kan få betydning for et områdes udvikling, fordi den skaber 
arbejdspladser og bidrager til at sprede den regionale økonomi på flere 
akt iviteter. 
Turismen er derfor et vigtigt element ikke blot i strategien for udvikling 
af ugunstigt stillede områder, der ofte råder over naturressourcer, som gør 
- 58 -
dem særligt attraktive for den rekreative turisme, men også i visse 
Industriområder, som kan udnytte en rig og alsidig kulturarv. 
2.2.1 Turisme som del af de FSR, der blev godkendt I 1989 
Under udarbejdelsen af FSR for områderne under mål nr. 1 og 2 blev der i 
interventlonshovedfeI terne Indsat et afsnit om turisme. 
For samtlige FSR for områder under mål nr. 1 er der afsat en EF-
intervention fra strukturfondene på 1 613 mio. ECU, der skal anvendes 
direkte til turisme. Denne bevilling udgør 5,5% af samtlige bevillinger for 
den pågældende periode, og 86% af bevillingen kommer fra EFRU. Fordelingen 
mellem medlemsstaterne er som følger: 
1989-1993 mio. ECU % af samlede 
EF-støtte til FSR 
Grækenland 166,7 3,1 
Spanien 182 2,4 
Frankrig 34,3 4,8 
Irland 188,6 6,6 
Italien 780 12,5 
Portugal 203 3,5 
Det Forenede Kongerige 58,2 10,5 
Mål nr. 1 i alt 1 612,8 5,5 
For Grækenland vil de operationelle programmer i de regionale afsnit også 
komme til at Indeholde foranstaltninger til fordel for turismen. På 
nuværende tidspunkt er de Ikke specificeret nærmere I den pågældende del af 
FSR. 
Der er Ikke tale om direkte Interventioner. Det er vanskeligt med 
nøjagtighed at anslå det samlede bidrag fra Fællesskabet til turismen, 
fordi visse interventioner, herunder infrastrukturer inden for transport, 
telekommunikation og miljø, medfører indirekte fordele for denne sektor. 
For områder under mål nr. 2 indebærer FSR en EF-støtte på 267 mio. ECU til 
aktiviteter i turistsektoren. Det svarer til 7,5% af den samlede EF-støtte 
til FSR. 
59 
Den geografiske fordeling er som følger 
1989-1991 mio. ECU % af samlede 
EF-støtte til FSR 
Belglen 12,85 7,2 
Danmark 0,5 1,6 
Tyskland 1,32 0,4 
Spanien 
Frankrig 44,1 7,3 
Italien 24,67 9 
Luxembourg 
Nederlandene 10,09 13,1 
Det Forenede Kongerige 173,89 12,8 
Mål nr. 2 i alt 267,42 7,5 
2.2.2 Turismen I EF-Initlati verne 
Blandt de EF-initiatIver, Kommissionen har foreslået, spiller det regionale 
handlingsprogram på miljøområdet (ENVIREG) en stigende rolle for turismen. 
Et af målene inden for ENVIREG er at begrænse forureningen i kystområderne, 
navnlig ved Middelhavet, hvor økonomien i betydelig grad afhænger af 
tur ismen. 
Kommissionens retningslinjer for EF-initiati vet vedrørende omstillingen af 
kulmineområderne (RECHAR) indebærer også, at der kan ydes EF-støtte til 
foranstaltninger, der skal fremme turismen. 
Endelig kan der som led i EF-initiati vet vedrørende 
(INTERREG) ydes EF-støtte til turismen i grænseområderne. grænseområder 
2.3 Udvikling af det teknologiske potentiel (FTU) 
2.3.1 Det teknologiske efterslæb i de ugunstigt stillede områder 
Med Den Europæiske Fælles Akt er indsatsen inden for forskning, innovation 
og teknologisk udvikling (FTU) blevet en del af EF-politIkken, og det er 
således blevet understreget, at en sådan Indsats er afgørende for at fremme 
den økonomiske udvikling og styrke den økonomiske og sociale samhørighed 
inden for Fællesskabet. 
Der skal fortsat gøres meget for bedre at beherske forholdet mellem 
forskning og teknologi på den ene side og regionaludvikling på den anden 
side med henblik på at forenkle de institutionelle strukturer, der er 
- 60 -
nødvendige for en god koordination og fastlæggelsen af prioriterer, der 
kræver iværksættelse af passende forvaltningsmekanismer og ressourcer. 
I de svagest stillede områder er der fortsat et meget stort efterslæb i den 
teknologiske udvikling; det gælder navnlig for regionerne under mål nr. 1, 
hvor forsinkelsen er tre til fire gange større end den socioøkonomiske 
afstand. Da regionerne mangler FTU-ressourcer, deltager de kun i utilstræk­
keligt omfang i Fællesskabets videnskabelige og teknologiske programmer. 
Gennem strukturfondene åbnes der mulighed for at forbedre disse regioners 
FTU-kapacitet. 
Kommissionen har derfor under udarbejdelsen af FSR fremhævet den betydning, 
FTU har for den økonomiske udvikling. Prioriteringen inden for støtteram­
merne afspejler dette, og for første gang kan der nu ydes støtte til FTU-
akt ivlteter. 
2.3.2 Medlemsstaternes strategier 
Med hensyn til mål nr. 1 har medlemsstaterne reageret forskelligt på de nye 
muligheder for at styrke deres FTU-infrastrukturer. 
Irland har udarbejdet en specifik plan og forudses at få en EF-støtte på 
142 mio. ECU. 
Portugal har i samarbejde med Kommissionen fremlagt programmet CIENCIA med 
samlede omkostninger på 304 mio. ECU, hvoraf de 162 vil blive finansieret 
over EF-budgettet. 
Andre lande, som f. eks. Italien og Grækenland, har oplyst, at planer for 
FTU-lnfrastrukturerne vil blive fremsendt senere. Spanien har foreslået 
Kommissionen, at der anvendes yderligere midler fra fondene til at udvide 
den plan for FTU, som landet udarbejdede i 1988. 
Med hensyn til mål nr. 2 har medlemsstaterne lagt hovedvægten på FTU-
foranstaltnlnger, der forbedrer udstyr og anlæg, skaber tættere 
forbindelse mellem FTU og virksomhederne (især små og mellemstore 
virksomheder) og fremmer overførslen af teknologi. 
Med hensyn til mål nr. 3 og 4 vedrører forskningsakt ionerne i FSR især 
erhvervsuddannelsen af unge inden for avancerede og nye teknologier. 
Andelen af bevillingerne fra ESF til disse foranstaltninger varierer meget 
i forhold ti I de forskellige FSR for disse to mål. 
Med hensyn til mål nr. 5b er der kun kommet få ansøgninger fra landdistrik­
terne. Selv om der i nogle områder er en betydelig interesse for en indsats 
inden for forskning og teknologi, er det kun 1,3% af samtlige ansøgninger 
fra alle støtteberettigede områder under dette mål, der vedrører denne type 
aktioner. De omfatter især føde- og fodervareindustrien (forbedring og 
kontrol af kvaliteten), miljøet og de nye informationsteknologler. 
- 61 -
3. JUSTERINGER I FÆLLESSKABETS POLITIK TIL UDVIKLING AF MENNESKELIGE 
RESSOURCER 
Fondenes rolle på dette område er blevet tilpasset som følge af udvidelsen 
af støttekriterierne og partnerskabets betydning. 
3.1 Et nyt tiltag inden for udviklingen af de menneskelige ressourcer 
Af FSR fremgår det klart, hvilken betydning der tillægges erhvervsuddan­
nelsen og beskæftigelsespolitikken som forudsætning for den økonomiske 
udvikling; det gælder for alle de regionale mål, og det gælder især for 
indsatsen under mål nr. 1. 
Samtidig med den finansielle koncentration af ressourcerne sker der nu en 
mere "kvalitativ" koncentration af bevillingerne, det kommer til udtryk i 
en strukturering, hvor man kan opdele i tre interventionskategorler : 
- Den første omfatter uddannelsesaktioner og beskæftigelsesstøtte, der 
medfinansieres af ESF, på hovedfelterne for den økonomiske udvikling 
(turisme, forskning, udvikling i produktionssektorerne, osv.). 
- Den anden omfatter de af Socialfondens interventioner på det specifikke 
felt "menneskelige ressourcer", der er udpeget i FSR for mål nr. 1, 
hvilket understreger den betydning, man tillægger uddannelsen i 
udviklingspolitikken. Dette felt omfatter generelt uddannelse af 
interesse for flere felter, men også uddanne Ises infrastrukturer og 
aktioner i henhold til artikel 1, stk. 5 og 6, i forordning (EØF) nr. 
4255/88 af 19. december 1988. 
- Den tredje kategori vedrører ESF's interventioner som led i mål nr. 3 og 
4 i de områder under mål nr. 1, der er medtaget i FSR for mål nr. 1, men 
i et særskilt kapitel i disse FSR. Interventionerne omfatter et samlet 
beløb på 3 972 mio. ECU. 
ESF's prioriteter for disse områder bestemmes nu især ud for hovedpartens 
vedkommende af, hvilke felter for økonomisk udvikling Kommissionen ønsker 
at fremme gennem FSR. 
I betragtning af de betydelige midler, der er planlagt anvendt til dette 
formål, kan der nu fastlægges en reel EF-politik for de menneskelige 
ressourcer. 
Erhvervsuddannelsens og beskæftigelsespolitikkens betydning for økonomisk 
udvikling er også klart tilkendegivet for mål nr. 2 og 5b. Således medtages 
i de godkendte FSR kun interventioner for omskoling af erhvervsaktive (mål 
nr. 2) og for fremme af økonomisk aktivitet i landområderne (mål nr. 5b). 
62 -
3.2 Støtte til uddannelsesstrukturerne 
De utilstrækkelige uddannelsesstrukturer har udgjort og udgør fortsat en 
hindring for en beskæftigelsespolitik, der kan danne grundlag for den 
økonomiske udvikling. Det er en hovedopgave at forbedre disse strukturer i 
alle områder under mål nr. 1. Den EF-støtte, der er fastsat I FSR til 
dette formål, beløber sig til 514 mio. ECU (341 mio. ECU i bevillinger fra 
EFRU og 173 mio. ECU i bevillinger fra ESF). 
Det er hensigten både at investere i nye uddannelsescentre og levere udstyr 
og at sikre, at disse centre råder over et kvalificeret personale. Der er 
således planlagt en indsats med henblik på at uddanne undervisere og 
konsulenter inden for beskæftigelse og erhvervsuddannelse. 
Alle lande, der er berørt af mål nr. 1, er af den opfattelse, at denne 
Indsats udgør en prioriteret aktion. EF-støtten vil dog blive koncentreret 
på visse lande, navnlig Grækenland, Spanien og Portugal. 
3.3 Justering af strukturerne for uddannelse 
Ved artikel 1 stk. 5 i Rådets ESF-forordning er der fastsat en udvidelse af 
kriterierne for ESF's ydelse af støtte til den del af medlemsstaternes 
undervisning på sekundærtrinnet eller undervisning på tilsvarende plan, der 
specielt vedrører erhvervsuddannelsen efter undervisningspligtens ophør. 
Tre lande (Grækenland, Irland og Portugal) har udnyttet denne nye mulighed 
for at dække et reelt behov for at udvikle erhvervsskolerne, således at de 
unge godt udrustet kan gå ud på arbejdsmarkedet eller være bedre forberedt 
til at gå i gang med en supplerende teknisk uddannelse. 
Dette understreger den rolle, som det nationale uddannelsessystem i disse 
lande kan spille for den samlede proces til forbedring af erhvervsuddan­
nelsen, såfremt disse strukturer justeres på en række punkter. 
Disse interventioner er dog fortsat ret marginale i forhold til fondenes og 
især ti I ESF's aktiviteter. 
3.4 Bekæmpelse af langtidsledighed som prioriteret opgave 
Der er en stigende forekomst af langtidsledighed i alle medlemsstater1), 
men hidtil har EF-bestemmelserne ikke åbnet mulighed for en 
fællesskabsindsats svarende til medlemsstaternes egne bestræbelser. 
Som led i partnerskabet skal en betydelig andel af EF-støtten anvendes til 
aktioner til bekæmpelse af langtidsledigheden; opgaven er medtaget i alle 
FSR, der er godkendt for de ni medlemsstater i henhold til mål nr. 3 og 4. 
Beløbet er på 1 704 mio. ECU af de i alt 4 128 mio. ECU, der er afsat 
specielt til disse to mål i perioden 1990-92, hvortil skal lægges de 1 104 
1) Jf. rapporten om beskæftigelsen i Europa 1990. 
- 63 -
mio. ECU, der er afsat til dette formål i FSR for mål nr. 1. 
4. FORBEDRING AF LANDBRUGSSTRUKTURERNE OG UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE 
4.1 Forbedring af produktionsvilkårene og landbrugsressourcernes 
udnyttelse 
Der ligger ret uensartede elementer til grund for vurderingen af, hvilke 
strukturforanstaltninger der kan forbedre produktionsvilkårene og sikre en 
bedre udnyttelse af landbrugsressourcerne. Virkningerne af disse foran­
staltninger kan desuden kun måles over en lang periode. 
For så vidt angår gennemførelsen af de "klassiske" strukturforanstalt­
ninger, dvs. efter mål nr. 5a, offentliggøres de statistiske oplysninger 
(som medlemsstaterne meddeler med stor forsinkelse) hvert år I rapporten om 
landbrugets stilling i Fællesskabet. Efter gennemførelsen af forordning 
(EØF) nr. 797/85 kan det dog konstateres, at antallet af de planer for 
materiel forbedring af bedrifterne, der er godkendt af medlemsstaterne, er 
steget kraftigt. I 1988 og 1989 blev der således godkendt mere end 70 000 
planer. 
For så vidt angår den specifikke og regionale strukturindsats inden for FSR 
for regioner under mål nr. 1, er der vedtaget et stort antal aktioner. De 
sigter især på på en forbedring af infrastrukturerne i landdistrikterne, 
ligesom de omfatter grundforbedring og støtte til husdyropdræt i en række 
områder, hvor der gør sig vanskeligheder gældende. En stor andel af de i 
FSR afsatte ressourcer vil blive anvendt til disse aktioner, som har til 
formål at forbedre indkomsterne og levevilkårene for befolkningen i 
landdistr ikterne. 
4.2 Miljøbeskyttelse og skovbrugsforanstaltninger 
Som led i strukturforanstaltningerne under mål nr. 5a ydes der støtte til 
landbrugsmetoder, som fremmer miljøbeskyttelsen. 
I slutningen af 1989 havde tre medlemsstater (Forbundsrepublikken Tyskland, 
Nederlandene og Det Forenede Kongerige) fastlagt de områder, i hvilke der 
kan ydes støtte til landbrugere, som anvender miljøtilpassede landbrugs­
metoder. Sådanne ordninger er især blevet gennemført i medlemsstaterne for 
at beskytte biotoper og naturressourcer (navnlig vandområder). De beløb, 
der udbetales til landbrugerne, varierer fra område til område. 
Ligeledes er der som led i indsatsen under mål nr. 5a iværksat skovbrugs­
foranstaltninger på landbrugsbedrifter. Sådanne foranstaltninger (tilplant­
ning med skov, forbedring af skovarealer, anlæggelse af veje, brandbælter 
og vandreservoirer) var kun delvis blevet iværksat i Forbundsrepublikken 
Tyskland, Danmark, Grækenland, Irland, Portugal og Spanien, inden der i 
1989 blev gennemført ændringer som led i programmet for skovbrugsforan­
staltninger1). Alle personer, som tilplanter landbrugsarealer med skov, 
kan nu modtage en hektarstøtte, og investeringslofterne er blevet forhøjet. 
1) Forordning (EØF) nr. 1609/89 (EFT L 165 af 18.6.1989) 
- 64 -
For så vidt angår de specifikke regionale foranstaltninger, er der iværksat 
punktaktioner til fordel for miljøet1) som led i investeringsstøtten til 
landbrugere, det er sket sideløbende med andre bestræbelser for at udvikle 
landbruget I disse områder. Disse aktioner vil blive styrket, udbygget og 
udvidet til andre områder som led I de operationelle programmer, navnlig I 
Irland, Grækenland og Spanien. Endvidere er der Iværksat omfattende 
aktioner som led I de Integrerede Middelhavsprogrammer, navnlig med hensyn 
til bevarelse, forbedring og bedre udnyttelse af naturparker. 
Næsten alle områder under mål nr. 1 vil I øvrigt kunne blive berørt af de 
omfattende foranstaltninger, der gennemføres til fordel for skovene, enten 
som led I IMP eller I henhold til regionale foranstaltninger. De forskel­
lige FSR Indeholder et vigtigt skovafsnit, til dels I forbindelse med 
miljøbeskyttelsen. Inden for de rammer, der er fastlagt for gennemførelsen 
af programmet for skovbrugsforanstaltninger, vil det sikkert blive muligt 
at udbygge foranstaltningerne til fordel for skovene og skovbruget I 
regioner under mål nr. 1. 
Endelig er en række Igangværende specifikke aktioner blevet lagt Ind under 
FSR for visse områder, som er blevet ramt af naturbegivenheder: oliven- og 
citrusfrugtplantager I Grækenland og landbrugslnfrastrukturer Ødelagt af 
oversvømmelser I Spanien (Murela, Valencia). I flere regionale operatio­
nelle programmer I Grækenland og I et samlet operationelt program I 
Portugal, er der forudset punktaktioner, som skal afhjælpe øjeblikkelige 
problemer som følge af naturkatastrofer; endvidere er der fastlagt 
forebyggende aktioner I Indirekte forbindelse med naturkatastrofer i de 
oversøiske franske departementer. 
4.3 Omstilling og tilpasning af landbrugets produktlonspotentle I og 
spredning på flere Indkomstkilder 
Disse aktioner iværksættes inden for de forskellige FSR ved specifikke 
foranstaltninger (vin, citrusfrugt, oliven, husdyropdræt), ved IMP i de 
berørte områder (tobak, frugt og grønsager, bomuld, vin, mindre frugt­
kulturer og tørret frugt, husdyropdræt, osv.), men også som aktioner under 
mål nr. 5a (nedlæggelse af agerjord, ekstensivering). Der kan også 
forventes en indsats I form af operationelle programmer inden for visse FSR 
(Spanien, Grækenland, Frankrig, Portugal og Italien). Under samme kapitel 
henhører også vandingsarbejder som et redskab for omstilling. Der gennem­
føres flere vandingsprojekter som led i regionale aktioner og IMP 
(Grækenland, Frankrig, Italien, Spanien og Portugal), og nye arbejder vil 
blive gennemført I forbindelse med de operationelle programmer I visse 
områder. 
For at sprede landbrugernes indkomster på flere kilder omfatter den ordning 
for investeringsstøtte, der er indført ved forordning (EØF) nr. 797/85, i 
dag turisme og håndværk på bedrifterne. Landbrugerne skal dog opfylde visse 
minimumskrav for landbrugsdriften. 
Som led I de regionale foranstaltninger er der endvidere allerede ydet 
støtte I forbindelse med IMP til fordel for agroturismen. Disse foran­
staltninger, der har en afgørende betydning for en afbalanceret udvikling 
1) Forordning (EØF) nr . 1820/80 (Irland). 
Forordning (EØF) nr. 1942/81 (Nordirland), som allerede er nævnt 
- 65 -
af de pågældende landdistrikter, vil blive medtaget I de nye operationelle 
programmer for bl.a. Italien, de franske oversøiske departementer, Irland 
og Nord Ir land. 
Med henblik på at tilpasse landbrugets produktlonspotentle I er der også 
Iværksat horisontale strukturforanstaltninger I form af nedlæggelse af 
agerjord og ekstensivering. Hovedformålet med nedlæggelsen af agerjord1) 
er at begrænse udbuddet af overskudsprodukter gennem en nedskæring af de 
dyrkede arealer. Da visse medlemsstater har vedtaget de nationale gennem­
førelsesbestemmelser med forsinkelse, er opgørelsen over det første års 
anvendelse ret beskeden. Produktionsnedgangen anslås til 1 mio. tons korn 
ud af en gennemsnitlig EF-produktIon på 163 mio. tons. 
Ekstensiveringsordningen2) er gennemført med forsinkelse i alle medlems­
stater. I 1989 gav seks medlemsstater meddelelse om forslag til nationale 
bestemmelser for gennemførelsen af denne ordning, i hvert fald på 
forsøgsplan. 
4.4 Førtidspensionering og etablerIngsordning for landbrugere 
Førtidspensionering anvendes som en horisontal foranstaltning, men hvis den 
ledsages af en omstrukturering, Integreres den I programmerne for områder 
under mål nr. 1 og 5b. To medlemsstater, der er omfattet af mål nr. 1 
(Grækenland og Spanien), påtænker at iværksætte ordningen for førtids­
pensionering med omstrukturering som led i de nationale operationelle 
programmer. 
EtablerIngsordningen for unge landbrugere omfatter en etableringsstøtte 
(præmie) og en supplerende investeringsstøtte. Den falder Ind under de 
horisontale strukturforanstaltninger. Anvendelsen af denne foranstaltning 
varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat. 
Det er af stor betydning for den erhvervsaktive landbrugsbefolkning, at 
unge landbrugere får mulighed for at etablere sig, da denne befolkning er 
kendetegnet ved en høj gennemsnitsalder. 
1) Forordning (EØF) nr. 1094/88 (EFT L 106 af 27.4.1988). 
Forordning (EØF) nr. 1272/88 (EFT L 121 af 11.5.1988). 
2) Forordning (EØF) nr. 4115/88 (EFT L 361 af 29.12.1988) 
- 66 -
KAPITEL IV: IVÆRKSÆTTELSE 
1. BESTEMMELSER FOR IVÆRKSÆTTELSEN 
1.1 Finansielle bestemmelser 
De finansielle bestemmelser er fastsat I artikel 19-24 I samordnings-
forordningen. De udgør en vigtig forudsætning for, at strukturfonds­
reformen kommer til at virke som tilsigtet. 
Bestemmelserne er Især vigtige på grund af den generelle fremgangsmåde med 
programmer, som Indebærer, at der må rettes en særlig opmærksomhed mod 
kontinuiteten I tilførslen af finansielle midler, ligesom også kontrolfor­
anstaltningerne må ofres særlig opmærksomhed I sammenhæng med, at 
forvaltningen af EF-støtten er lagt ud til medlemsstaterne. Reformen af 
retsforskrifterne er udtrykt I de bestemmelser for den finansielle 
iværksættelse, som Kommissionen godkendte den 17. december 1989. 
I disse bestemmelser præciseres følgende: 
- ordningen for forpligtelser og betalinger 
- procedurerne for finanskontrol 
- anvendelse af ecu 
- nedsættelse, suspension og ophævelse af EF-støtten og tilbagesøgning af 
uretmæssigt udbetalte beløb 
- ændringsprocedurer 
- procedurer for afslutning af intervention. 
1.1.1 Ordningen for forpligtelser og betalinger 
Som en opfølgning af de bestemmelser, der er fastsat I forordningen, har 
Kommissionen nærmere præciseret den ordning, der skal anvendes for 
udgiftsforpligtelse. De oprindelige og senere budgetforpligtelser er I 
første række baseret på den vejledende finansieringsplan, der er Indeholdt 
i hver beslutning om godkendelse af et operationelt program eller en anden 
Interventionsform. De vil blive opdelt I årlige trancher undtagen for 
aktioner af en varighed på under to år. 
Forpligtelsen for den første årlige tranche Indgås, når Kommissionen 
vedtager beslutningen om godkendelse af Interventionsformen. De senere 
forpligtelser indgås afhængigt af udgifternes størrelse. I princippet 
Indgås de, når medlemsstaten kan godtgøre over for Kommissionen, at 
udgifter, der andrager mindst 60% af skønnene over de samlede støttebe­
rettigede omkostninger svarende til den foregående forpligtelse, er 
afholdt, og at Iværksættelsen af Interventionsformen forløber Ifølge 
beslutningen. 
67 
1.1.2 Udbygning af kontrolforanstaltningerne 
Med hensyn til finanskontrol har Kommissionen truffet alle nødvendige 
foranstaltninger for at sikre, at reformen Iværksættes på den mest 
effekt I ve måde. 
Allerede når aktionerne forelægges, skal medlemsstaterne oplyse, hvilken 
myndighed der er ansvarlig for overholdelsen af kravene I artikel 23 I 
samordn IngsforordnIngen og de skal redegøre for forvaltnings- og 
kontrolordningen for de operationelle programmer. 
Endvidere tilstræbes der en forbedring af kontrolmetoderne. Efterhånden som 
forvaltningen af strukturfondene lægges ud til medlemsstaterne eller 
formidlerne, bliver det nødvendigt at foretage en samlet evaluering af den 
nationale struktur, der etableres I kontroløjemed. Kvaliteten af den 
nationale forvaltning og kontrol er afgørende for, om EF's anvisningsberet-
tigede og finanskontrollen kan påtage sig det ansvar, de har i henhold til 
retsforskrifterne. Det er således vigtigt at kontrollere, at den etablerede 
struktur sikrer de tilsigtede resultater af de aktioner, der gennemføres i 
medlemsstaterne. Via systemrevisionen er der blevet iværksat en række 
analyser baseret på oplysninger om strukturerne og systemerne. Analyserne, 
der underbygges ved kontrol på stedet, vil blive fortsat og intensiveret i 
1990. 
Det blev yderligere besluttet at udarbejde en kodeks for samarbejdet mellem 
Kommissionen og dens partnere i betragtning af den betydning, som Kommis­
sionen tillægger problemerne omkring bedrageri og uregelmæssigheder. Denne 
kodeks er godkendt og blev notificeret over for medlemsstaterne i juli 
1990. 
Herudover kommer et tættere samarbejde med de nationale kontrol tjenester. I 
otte medlemsstater er rammerne for dette samarbejde allerede etableret, og 
det er således muligt i stigende grad at foretage kontrol i fællesskab. 
1.1.3 Anvendelse af ecu 
I henhold til artikel 22 I samordn IngsforordnIngen udtrykkes og udbetales 
de beløb, Kommissionens beslutninger, forpligtelser og betalinger vedrører, 
I ecu. 
Denne bestemmelse er et vigtigt skridt hen Imod anvendelsen af ecu ved 
forvaltningen af EF-budgettet. Men formålet med bestemmelsen er på Ingen 
måde at tvinge medlemsstaterne til at anvende ecu I deres eget 
budgetsystem. 
I medfør af artikel 22 godkendte Kommissionen den 2. Juli 19901) en 
forordning med bestemmelser om, at beslutningerne om støtte udarbejdes I 
ecu I faste priser. Medlemsstaten står frit med hensyn til, om den vil 
indgive planerne, støtteansøgningerne og ansøgningerne om restbeløbet I ecu 
el fer I national valuta. 
Da interventlonsbeløbene skal udtrykkes i ecu i faste priser, er det derfor 
nødvendigt at indføre en automatisk justeringsordning for disse beløb som 
1) EFT nr. L 170 af 3.7.1990 
- 68 
følge af den årlige prisændring. De beløb, der fastsættes I FSR og beslut­
ningerne om «følt«, vil derfor for «Jo renterende år af f Innns 1er Ingop I nnoti 
årligt blive tilpasset på grundlag af EF's BNP-prIs indeks, der benyttes 
hvert år ved Justeringen af de finansielle overslag, der vedlægges den 
Inter InstItutlonelle aftale om budgetdisciplin. 
1.2 TIIsynsudvalg 
I henhold til artikel 25 I samordn IngsforordnIngen sikrer Kommissionen og 
medlemsstaten et effektivt tilsyn med fondsstøttens anvendelse Inden for 
fællesskabsstøtterammerne og de specifikke aktioner, bl.a. programmerne. 
I henhold til denne artikel har Kommissionen Indført en ordning med 
tilsynsudvalg på to niveauer: for FSR og for selve de operationelle 
programmer. 
Funktlonsreglerne for udvalgene for FSR (vedrørende alle mål) er blevet 
fastlagt i forbindelse med støtterammernes udarbejdelse. De udgør en af 
bestanddelene af hver FSR. Det udvalg, der nedsættes, omfatter repræsen­
tanter for Kommissionen, Den Europæiske Investeringsbank og medlemsstaten. 
Medlemsstaten er repræsenteret på lokalt, regionalt og nationalt niveau. 
1.3 Iværksættelsen af interventionsformerne 
For at sikre en sammenhængende iværksættelse af projekterne og de 
operationelle programmer, der medfinansieres via strukturfondene, er det 
nødvendigt at behandle visse spørgsmål ensartet for alle medlemsstater. 
Ud over de finansielle bestemmelser, som allerede tidligere er omtalt, 
vedrører disse øvrige spørgsmål opfølgning og evaluering, information og 
overholdelse af EF-politIkken. 
Kommissionen har derfor udarbejdet en række standardklausuler for de 
områder, der ligesom de finansielle bestemmelser udgør en Integrerende del 
af beslutningen om godkendelse af hver interventionsform. 
2. FAGLIG BISTAND 
I forordningerne er det fastsat, at Kommissionen i forbindelse med 
partnerskabet kan yde medlemsstaterne enhver nødvendig faglig bistand med 
henblik på at lette Iværksættelsen af reformen. Faglig bistand kan komme l 
betragtning ved meget forskellige foranstaltninger, der vedrører de 
forskellige etaper af planlægningsprocessen. 
For at lette den flerårige planlægning af den strukturelle Intervention 
under forhandlingerne om hovedlinjerne for FSR blev der afsat en bevil­
lingsramme for finansiering af enhver form for faglig bistand, som de 
ansvarlige myndigheder kan få brug for ved Iværksættelsen, opfølgningen og 
eventuelt evalueringen af FSR. 
G9 -
For samtlige FSR vedrørende mål nr. i er der afsat en støtte fra struktur­
fondene på 140 mio. ECU. 
I betragtning af de yderst stramme frister for forhandlingerne er det 
aftalt, at et detaljeret arbejdsprogram for den faglige bistand skal 
forhandles mellem Kommissionen og medlemsstatens kompetente myndigheder. 
På det operationelle plan planlægges den faglige bistand Inden for de 
enkelte interventionsformer. 
En stor del af de nye programmer, der blev godkendt I 1989, indeholder 
således et underprogram for "faglig bistand", der omfatter ledsageforan­
staltninger til de aktioner, der er fastsat i det pågældende program 
(tekniske undersøgelser, tilrettelæggelse af opfølgningen, indsamling af 
finansielle data, finansiel støtte, information og foranstaltninger I 
forbindelse med overholdelse af EF-politikken). 
Disse foranstaltninger vil blive finansieret i henhold til artikel 16 i 
samordn IngsforordnIngen, for så vidt angår faglig bistand I forbindelse med 
kombineret anvendelse af fondene, og i henhold til artikel 1, stk. 2, litra 
b), I forordningen om Den Europæiske Socialfond, for så vidt angår mål nr. 
3 og 4. 
Ud over bestemmelserne I nævnte artikol åbner forordningerne om hver enkelt 
fond endvidere mulighed for medfinansiering af faglig bistand. 
Med hensyn 111 mål nr. 3 og 4 er der I artikel 1, stk. 2, 1 forordningen om 
Den Europæiske Socialfond fastsat m«dflnans I erIng, Inden for en grænse på 
5% af den årlige bevillingsramme, af aktioner, der bl.a. omfatter faglig 
bistand. I denne forbindelse bør dor principielt finansieres aktioner, der 
tager sigte på at analysere arbejdsmarkedets struktur, at Indsamle 
statistiske oplysninger med henblik på udarbejdelsen af en erhvervsud­
danne IsespolItIk, at foretage analyset og ekspertundersøgelser med henblik 
på at bistå de nationale myndigheder ved opstillingen af planer og 
programmer osv. 
Med hensyn til mål nr. 5b kan der Ifølge artikel 8 I forordningen om EUGFL, 
Udviklingssektionen, Inden for en grænse på 1% af den årlige bevillings­
ramme ydes tilskud til en række aktioner, herunder støtte til faglig 
bistand. Som eksempler på prioriterede områder, hvor faglig bistand kan 
komme i betragtning, kan man nævne undersøgelser, analyser, pilotprojekter 
og aktioner af nyskabende karakter vedrørende vigtige erhvervssektorer med 
henblik på spredning af erhvervsaktiviteter og udvikling af landdistrik­
terne, eller man kan nævne indsatsen med henblik på at give nationale, 
regionale og lokale personer relevant information. 
Kommissionen tilslutter sig princippet om, at partnerskabet udgør den bedst 
mulige garanti for den faglige bistands effektivitet. Ud over aktioner, der 
fastsættes som led i partnerskabet, kan den dog på eget initiativ gennem­
føre foranstaltninger, der imødekommer behov i medlemsstaterne, der ikke er 
udtrykt l FSR, eller Imødekommer Kommissionens egne behov for at sikre 
reformens gennemførelse bedst muligt. Ud over de forskellige artikler I de 
allerede nævnte forordninger vedrørende faglig bistand finansierer Kommis­
sionen sådanne foranstaltninger over budget I inje 554 i EF-budgettet. 
70 -
3. UDARBEJDELSE AF EN METODOLOGI FOR EVALUERING AF FSR OG INTERVENT IONS-
FORMERNE 
For at gøre det muligt at vurdere de strukturelle interventioners effek­
tivitet er det i artikel 6 i rammeforordningen fastsat, at fællesskabs­
aktionen skal gøres til genstand for en forudgående og efterfølgende 
evaluering med henblik på at bedømme dens virkning for de fem hovedmål og 
analysere dens indvirkning på specifikke strukturproblemer. Desuden 
Indeholder artikel 26 i samordn IngsforordnIngen oplysninger om de tre 
niveauer, hvor aktionens effektivitet skal måles: den samlede virkning for 
styrkelsen af den økonomiske og sociale samhørighed I Fællesskabet, hver 
enkelt fællesskabsstøtterammes virkning og endelig de operationelle 
interventioners virkning. 
Da evalueringen af, hvilken virkning der kan konstateres for styrkelsen af 
den økonomiske og sociale samhørighed i Fællesskabet, først bliver relevant 
i en langt senere fase af reformen, blev Kommissionens evaluering i 1989 
principielt koncentreret om FSR, især de FSR, der vedrører mål nr. 1-
regionerne. Størstedelen af Kommissionens arbejde med iværksættelsen af 
reformen af strukturfondene angik i 1989 udarbejdelsen, forhandlingen og 
vedtagelsen af FSR. 
Evalueringen blev foretaget i tre retninger. Indledningsvis havde den form 
af en Intern evaluering, dvs. Kommissionens egen evaluering af de 
Interventioner, som medlemsstaten havde forelagt. Dernæst en ekstern 
evaluering, dvs. en uafhængig Instans' evaluering af FSR's samlede 
virkning for de socioøkonomiske problemer, som den pågældende FSR blev 
udarbejdet for. Endelig har Kommissionens tjenestegrene søgt at fastlægge 
grundlaget for en så vidt mulig generel metodologi, der Imødekommer de 
krav, som evaluerIngsfunktIonen Indebærer. 
I første omgang blev medlemsstaternes ansøgninger om Intervention behandlet 
af Kommissionens tjenestegrene. Denne behandling vedrørte principielt: 
- overensstemmelse mellem de forskellige foreslåede strukturaktioner og 
målene og udviklingsstrategierne i reglonaludvlkIIngsprogrammet, især 
mellem nævnte aktioner og Interventionens hovedfelter 
- overensstemmelse mellem Interventionerne og Fællesskabets mål, især 
målene for de øvrige fællesskabspolitikker 
- sammenhæng og synergieffekt mellem de forskellige foreslåede aktioner. 
Den behandling, som Kommissionens forskellige tjenestegrene foretog, 
mundede ud i vedtagelsen af FSR for mål nr. 1. 
Dernæst anmodede Kommissionen ved udgangen af 1989 forskellige eksterne 
konsulenter, der blev udvalgt i det land, der berøres af interventionen, om 
at evaluere FSR's virkning i forhold til de opstillede mål. Mere præcist 
blev der i den fælles anmodning til alle konsulenter stillet følgende 
opgave: 
en samlet evaluering af FSR's evne til at løse de socioøkonomiske 
problemer, den pågældende FSR er udarbejdet for 
- 71 -
en evaluering efter hovedfelt for at måle virkningen for landets 
økonomiske og sociale udvikling og fremme af Fællesskabets Interesser 
udarbejdelse af en teoretisk ramme for den fremtidige forudgående og 
efterfølgende evaluering af FSR 
analyse af Indholdet af de forskellige foreslåede interventionsformer 
med opregning af deres stærke og svage punkter og påvisning af de 
tekniske, økonomiske, kulturelle eller politiske begrænsninger i det 
miljø, hvor interventionsformen iværksættes. 
Endelig undersøger Kommissionens tjenestegrene mere generelt forskellige 
metodologier for at nå frem til en evaluer ingsprocedure for Fællesskabets 
strukturelle interventioner. 
For tiden vurderer Kommissionens tjenestegrene, i hvor høj grad teknikken 
for beregning af og/eller skøn over virkningen er anvendelig, pålidelig og 
effektiv på hver enkelt af de tre nævnte niveauer. Den egentlige evaluering 
vil bestå i at måle graden af realisering af de forskellige mål og I en 
efterfølgende sammenligning af skønnene med de tilsvarende realiseringer. 
En systematisk analyse af årsagerne til afvigelse vil gøre det muligt at 
Integrere resultaterne af evalueringerne i udformningen af Fællesskabets 
fremtidige pol itIk. 
72 -
KAPITEL V - BUDGETGENNEMFØRELSE l 1989 
I 1989, som var det første år for reformens gennemførelse, blev kontoplanen 
forenklet, og bevillingerne til EFRU og ESF blev samlet på en enkelt 
budgetlinje. Med hensyn til EUGFL, Udviklingssektionen, opstillede Kommis­
sionen to linjer I sit foreløbige budgetforslag for 1990; det skyldtes, at 
visse udgifter midlertidigt blev opretholdt som obligatoriske udgifter. I 
budgettet besluttede budgetmyndigheden dog at opdele linjen, der var 
klassificeret som Ikke-oblIgatorisk udgift, I en linje "midlertidig 
obligatorisk udgift" og en linje " Ikke-oblIgatorIsk udgift". 
(Ifølge Kommissionens klassifikation var 248 mio. ECU anført som obligato­
risk udgift, dvs. 17,6% af bevillingerne til EUGFL, Udviklingssektionen). 
1• Budgetgennemførelsen I 1989 efter mål 
For det første år, hvor reformen blev Iværksat, var der I anmærkningerne I 
Fællesskabets almindelige budget opstillet en vejledende fordeling, der 
udspecificerede de samlede bevillinger til strukturfondene efter mål. i 
tabellen nedenfor sammenlignes denne fordeling med de faktiske udbetalinger 
I regnskabsåret 1989: 
mio. ECU 
Vej ledende 
fordeling 
1989-budgettet Fakt i ske 
udbetal Inger 
1989 
I ALT EUGFL, U EFRU ESF 
Mål 
Mål 
Mål 
Mål 
Mål nr 
nr 
nr 
nr 
nr 1-område 
2-område 
3-4-område 
5a-område 
5b-område 
Overgangsforanst 
og akt ioner af 
fornyende art 
Ikke defineret 
I ALT 800,0 
022,0 
250,0 
661,0 
264,0 
298,0 
9 295,0 6 137 
1 060 
1 332 
516 
232 
326 
4 
9 607 862 
516 
27 
57 3 630 
758 
115 
164 
1 462 4 667 1 645 
302 
1 332 
90 
105 
- 4 
3 478 
Med hensyn til mål nr. 1 er det planlagt, at udviklingen mod en fordobling 
af bevillingerne i 1992 skal være lineær fra 1988 til 1990, og dernæst skal 
den mindst være lig med udviklingen i de samlede bevillinger til 
strukturfondene1). 
Da bevillingerne til mål nr. 1 I 1987 blev anslået til 3,931 mia. ECU eller 
4,084 mia. ECU I 1988-priser, medfører ovennævnte regel, at der for mål nr. 
1-reglonerne fastsættes følgende bevillinger (mio. ECU I 1988-priser): 
1) Jf. erklæring nr. X til Rådets 
forordning (EØF) nr. 2052/88. protokol vedrørende vedtagelsen af 
- 73 -
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 4 084 
4 900,8 
5 717.6 
6 534,4 
7 400 
8 168 
I 1989 skulle beløbet til mål nr. 1-reglonerne således have været på 5 918 
mio. ECU (1989-priser), og Kommissionen forpligtede sig til I løbet af de 
senere regnskabsår at udligne forskellen på 118 mio. ECU mellem dette beløb 
og det vejledende beløb i anmærkningerne i 1989-budgettet (5 800 mio. ECU). 
Endelig konstateres det, at de faktiske udbetalinger I 1989 lå tydeligt 
over beløbene i 1989-budgettet og udviklingen mod den aftalte fordobling af 
midlerne til mål nr. 1. 
Med hensyn ti I de øvrige mål forhindrede den særlige betoning af mål nr. 1, 
der har førsteprioritet ved reformen af strukturfondene, at nå det vejle­
dende niveau for Især de landbrugsmæssige mål. Forsinkelsen på landbrugs­
området skulle dog blive indhentet i løbet af de kommende regnskabsår. 
2. Fordeling af budgetbevillingerne og budgetgennemførelsen I 1989 efter 
fond 
De disponible forpligtelsesbevillinger og budgetgennemførelsen fordeler sig 
således: 
(mio. ECU) 
EUGFL, U EFRU ESF l ALT 
1. BevIII. opført på budgettet 1 413,0 4 494,0 3 387,0 9 295,0 
2. Henstående + overførte bevIII. -
3. Genopførte bevl11 Inger 36,9 215,4 147,7 400,0 
4. Overførsler + 15,0 - - 15,0 
5. Samlede disponible bevlI I. 1 464,9 4 710,4 3 519,7 9 695,0 
6. Gennemførelse 1 461,6 4 666,2 3 478,4 9 606,5 
7. Uudnyttede bevlI I Inger 3,0 44,2 41,3 88,5 
De bevillinger, der genopføres I henhold til artikel 6, nr. 6, I finans­
forordningen, svarer til bevillinger, der blev frigjort i 1988 fra 
forpligtelserne for 1987 og tidligere regnskabsår. De vedrører derfor 
egentlig ikke fordoblingen af midlerne til strukturfondene for perioden 
1988-1993. 
Derimod henhører de 89 mio. uudnyttede ECU under denne fordobling og skal 
derfor stilles til rådighed for fondene ligesom I øvrigt eventuelle beløb, 
der frigøres fra forpligtelser fra den 1. Januar 1988. Kommissionen 
- 74 -
besluttede derfor følgende den 15. februar 1990 i medfør af finansforord­
ningen: 
a) den fremførte et samlet beløb for strukturfondene på 72,2 mio. ECU til 
1989 (2,0 mio. ECU for EUGFL, Udviklingssektionen, 44,2 mio. ECU for 
EFRU og 26 mio. ECU for ESF) (Jf. K0M(90) 317 af 15.2.1990) 
b) i det beløb, som den ønskede fremført til regnskabsårene 1991 og 1992 i 
henhold til artikel 10 og 11 i den interInstitutionelle aftale, inklu­
derede den et beløb på 15 mio. ECU svarende til saldoen for de bevil­
linger, som ESF ikke udnyttede i 1988, og som ikke blev fremført til 
1989. 
Med hensyn til betalingsbevillingerne er situationen følgende 
(mio. ECU) 
EUGFL,U EFRU ESF I ALT 
1. Disponible betalings-
bevl11 Inger 
2. Gennemførelse 
3. Uudnyttede bevillinger 1 369,0 3 920,0 2 918,5 8 207,5 
1 349,0 3 920.0 2 676,1 7 945,1 
20,0 - 242,4 262,4 
ForplIgtelsesbeløb, der endnu Ikke var afviklet, androg: 
(mio. ECU) 
31.12.88 31.12.89 
EUGFL, Udviklingssektionen 
EFRU 
ESF 
I ALT 1 214,2 
6 878,4 
2 059,8 
10 152,4 1 266,7 
7 529,7 
2 261 ,6 
11 057,3 
Tabellen ovenfor viser udviklingen i de beløb, der endnu ikke var afviklet 
ved regnskabsårets afslutning, dvs. summen af ikke afviklede forpligtelser 
for tidligere regnskabsår og seneste regnskabsår. Tallene udgør således de 
beløb, som hver fond skylder støttemodtagerne, og som skal udbetales i de 
følgende regnskabår. 
ÅRSBERETNING OM 
STRUKTURFONDSREFORMENS 
GENNEMFORELSE 
BILAG 
FORTEGNELSE OVER BILAG 
Kapitel 
Forkortelser 
1-1 til I-9 Fordeling af de finansielle midler efter 
mål og støtteberettigede områder 1 
11-1 til I I-2 Anvendelse af bevl 11 ingeer ne i 1988 1 
I I 1-1 til 111 —3 KommIssIonen/E IB - Investeringer I Infrastrukturer: 
maksimale EF-støttesatser (i % af de samlede 
omkostn I nger ) 1 
IV-1 til IV-9 Fordeling af de finansielle midler efter 
sektor under mål nr . 1 2 
V-1 til V-12 Fordeling af de finansielle midler efter 
sek tor under må I nr . 2 2 
VI Udgiftsudvikling og udgiftsfordeling for 
horisontale foranstaltninger: 5a 2 
VM Udgiftsfordeling mellem de vigtigste 
5a-foranstaltnlnger ( 1989) 2 
VIII EF-støtte til hovedinfrastrukturer 3 
IX-1 til IX-3 Gennemførelse af 1989-budgettet: EFRU, 
ESF, EUGFL, Udviklingssektionen 5 
FORKORTELSER 
BNP Bruttonationalprodukt 
ECU Den Europæiske Regningsenhed 
EFRU Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 
EIB Den Europæiske Investeringsbank 
EKSF Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab 
ENVIREG Fællesskabsinitiativ vedrørende miljøbeskyttelse på regionalt 
plan 
ESF Den Europæiske Socialfond 
EUGFL, U Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Udv i kI i ngssekt ionen 
EUROFORM Fællesskabsinitiativ vedrørende udvikling af ny kompetence og 
nye beskæftigelsesmuligheder ved tværnationale aktioner 
FBF Foreløbigt budgetforslag 
FSR Fællesskabsstøtterammerne 
FUT Forskning Udvikling - Teknologi 
HORISONT Fællesskabsinitiativ vedrørende økonomisk, erhvervsmæssig og 
social Integration af handicappede og visse dårligt stillede 
befo IknIngsgrupper 
IMP Integrerede Middelhavsprogrammer 
INTERREG Fællesskabsinitiativ vedrørende grænseområder 
IOU Ikke obligatoriske udgifter 
IUA Integreret udviklingsaktion 
LEADER Fællesskabsinitiativ vedrørende indbyrdes forbindelse mellem 
aktioner til erhvervsmæssig udvikling af landdistrikter 
LL Langtidsledige 
NPFI Nationale programmer af interesse for Fællesskabet 
NOW Fællesskabsinitiativ vedrørende fremme af lige muligheder for 
mænd og kvinder inden for beskæftigelse og erhvervsuddannelse 
ved tværnationale aktioner 
NUTS Nomenklatur for statistiske territoriale enheder 
OD Oversøiske departementer 
OU ObiIgatorIske udgifter 
PEDAP Særligt program for udvikling af landbruget I Portugal 
PEDIP Særligt program for udvikling af Industrien I Portugal 
PRISMA Fællesskabsinitiativ vedrørende forberedelse af virksomheder 
11 I det Indre marked 
RECHAR Fællesskabsinitiativ vedrørende omstilling af kulmineområder 
REGEN Fællesskabsinitiativ vedrørende udvikling af distributions­
nettet for gas 
REGIS Fællesskabsinitiativ vedrørende isolerede regioner 
RENAVAL Fællesskabsprogram, der skal bidrage til omstillingen i 
sk IbsbygnIngsområder 
RESIDER Fællesskabsprogram, der skal bidrage til omstillingen i jern-
og stålområder 
RUP Reg i onaI udv i kI i ngspI an 
SMV Små og mellemstore virksomheder 
STAR Fællesskabsprogram/fællesskabsinitiativ til udvikling af 
visse ugunstigt stillede regioner gennem bedre adgang til 
avancerede telekommunikat ionstJenester 
STRIDE Forskning og teknologi for regional innovation og udvikling I 
Europa 
TELEMATIQUE Fællesskabsinitiativ vedrørende regionaludvikling Inden for 
datakommunikationstjenester og -net 
VALOREN Fællesskabsinitiativ vedrørende udvikling af stedlige energi­
ressourcer 
BILAG NR. 1-1 
'(K.i"pTteTTV 
FSR : Årlige bevillinger af fondsmidler opdelt efter mål mio. ECU, 1989-priser 
lait 
Mål l (1989-93) 
EKKU 
ESF 
EUGl*' lait 
45,241 
36, 200 
20, 960 
0. 813 
5. 427 1989 1990 1991 
6,330 9,253 10,148 
5, 853 
:i, :$92 
1. 662 
71)0 R, 5G0 7,217 
3.685 4,190 
1.776 1.916 
1. 099 1. 105 1992 
10,021 
7, 868 
4. 62:» 
2.071 
1. 174 1993 
9, 490 
8,702 
5. 064 
2, 388 
1. 250 
Mål 2 (1989-91) (1) 
EFRU 
ESF 2, 306 
1.691 
615 263 1,017 1,026 
26; 722 
295 706 
320 
Mål 3/4 (1990-92) 
ESF 
Mål 5b (1989-93) 
EFRU 
ESF 
EUGFL 4, 128 
4.128 
2,607 
1. 103 
436 
1.068 214 
108 
80 
25 1,332 
1.332 
343 
231 
39 
74 1,364 
1.364 
541 
237 
82 
222 1,432 
1.432 
721 
254 
112 
355 788 
273 
124 
392 
Anm: 
1: For mal nr. 2 omfatter den årlige opdeling kun nye aktioner. 
Forskellen mellem 2306,2 mio ECU og 3900 mio ECU (den totale bevillingsramme for mål nr. 2) skyttes: 
-anført i FSR : 
- ikke anfmrt i FSR 275.3 mio ECU ti EF-programmer 
968,6 mio ECU til fortsatte aktiviteter. 
(ind. 1989 ESF bevillingen til Spanien). 
238,6 mio ECU 1989 ESF (exd. 1989 ESF bevilling ti Spanim) 
111.4 mio ECU for ikke vedtagne EF-programmer. 
BILAG NR. 1-2 
(Kapitel 1) 
Vejledende opdeling af midler efter fond og mal 1989-93 mia ECU, 1989-priser 
lait 
Mal nr.1 
Mål 2 FSR 89-93 
Fællesskabsinitiativer (1) 
FSR 89-91 
FSR 92-93 
Fællesskabsinitiativer (1) 
Mal 3 k 4 
Mal 5a Tildeling 198!) 
FSR 90-02 
FSR 93 
Fællesskabsinitiativer (I) 
Fællesskabsinitiativer ( 1 lull 
60, 315 
38,300 
36, 200 
2,100 
ïêimè 
3,900 
2,805 
500 
7,450 
1,353 
4, 128 
1,752 
217 
3415 EFRU 
20, 960 
2,917 ESF EUGFL 
9,813 
983 
4. 128 5,427 
3,415 
Mål 5b 
FSR 89-93 
Fællesskabsinitiativer (i) 
Overgangs- og innovationsfonmst. 2,795 
2,607 
188 
1,150 103 436 1,068 
Godkendte faMesskabsinitiativer, mia ECU: 
RECHAR 
ENVIREG 
STRIDE 
INTERREG 
REGIS 
Integrerede baannfrastnikturer. 
-REGEN 
- TELEMATIQUE : udvidelse af STAR 
- PRISMA : det indre marked og SMV 
- INTERREG : forøgelse af finansieringsrammen 
- EUROFORM, NOW, HORIZON: styrkelse af menneskelige ressourc 
- IFJjm. : inkfmlkm af buuMtotrikUr 
I >H: (I) 300 
500 
400 
700 
200 
300 
200 
100 
100 (1) Det samlede budget for fællesskabsinitiativerne 
600 er endnu ikke fordelt pA målene. 
400 rtøUewkabainltlaUvrrne anført i UU»UHII svwvr 
lil tfcn periods (b* gulknidU» FSK dækker. 
3.800 

BILAG NR. 1-4 
(Kapitel 1) 
Interventioner under mal nr. 2 (1989-91 
(1) 
Bevilling I alt FSR-finansierings ramme 
Nye aktioner 
lait 1989 1990 1991 min. ECU, 1989-primr 
Igangv. 
(2) ESF8y 
EUR 12 
EFRU 
KSK 
Uelgique/Belgie 
EFRU 
va? 
Danmark 
KKRII 
ESF 
UR Deutschland 
EFRU 
EST 
Espana 
EFRU 
ESF 
France 
EFRU 
ESF 
Italia 
EFRU 
ESF 
Luxembourg 
EFRU 
ESF 
Nederlands 
EFRU 
ESF 
United Kingdom 
EFRU 
ESF 3, 900.0 
2.916.7 
983.3 
195.0 
1 45.0 
50.0 
30.0 
7.6 
355.0 
249.4 
105.6 
735.0 
576.0 
159.0 
700.0 
514.5 
185.5 
265.0 
179.0 
86.0 
15,0 
15.0 
95.0 
56.8 
38.2 
lt 510.0 
1. 158.6 
351.4 3. 550.0 
2. 804.B 
745.2 
179.0 
145.0 
34.0 
21.1 
13.7 
7.4 
335.0 
250.4 
«4.6 
723.4 
564.4 
159.0 
606.3 
491.8 
114.5 
221.0 
161.0 
60.0 
15.0 
15.0 
0.0 
77.1 
49.8 
27.3 
1,363.5 
1. 105.1 
258.4 2, 306.2 
1.691.1 
615.1 
78.8 
G7.B 
11.0 
17.3 
10.1 
7.2 
263.1 
17R.5 
84.6 
531.6 
401.6 
130.0 
439.6 
334.6 
105.0 
209.0 
149.0 
60.0 
4.1 
4.1 
0.0 
55.8 
28.5 
27.3 
707.0 
517.0 
190.0 262.8 
262.4 
0.4 
0.7 
0.7 
0.8 
0.5 
0.3 
41.8 
41.8 
20.6 
20.6 
64.7 
64.6 
0.1 
0.0 
0.0 
0.6 
0.6 
0.0 
133.6 
133.6 1,017.3 
722.4 
294.9 
38.8 
33.5 
5.3 
9.5 
5.5 
4.0 
110.5 
71.6 
38.9 
247.3 
188.8 
58.5 
181.5 
130.1 
51.4 
103.9 
74.0 
30.0 
2.0: 
2.0 
26.9 
13.8 
13.1 
296.8 
203.1 
93.7 1,026.0 
706.3 
319.7 
39.2 
33.5 
5.7 
7.0 
4.1 
2.9 
110.8 
65.1 
45.7 
263.7 
192.2 
71.5 
193.3 
139.9 
53.4 
105.1 
75.1 
30.0 
2.0 
2.0 
28.3 
14.0 
14.2 
276.6 
180.4 
96.2 1,243.8 
!. 113.7 
130.1 
100.2 
77.2 
23.0 
12.5 
12.3 
0.2 
71,9 
71.9 
191.8 
162.8 
29.0 
166.7 
157.2 
9.5 
12.0 
12.0 
10.9 
10.9 
21.3 
21.3 
656.5 
588.1 
68.4 238.6 
0.0 
23H.I» 
16.0 
! (',.() 
0.2 
11.2 
21.0 
21.0 
(29.0)(1 
(290) 
71.5 
71.5 
26.0 
26.0 
0.0 
0.0 
•10.9 
10.9 
93.0 
93.0 
Anm.: 
1: Forskellen mellem "Bevilling' og "I alt" for FSR-finansieringsrammen skyldes 238, 6 mia ECU for ESF 1989 (en bevilling på 29 mia ECU til Spanien 
er inkluderet i igangværende aktioner), og 111. 4 mia ECU for fælleskabsprogrammer, der endnu ikke er godkendt (Resider og RENAVAL). 
2: De igangværende aktioner omfatter IMP, NPFI, IUA. den del af fælleskabsprogrammer. der løber fra 1989. samt 1989 ESF bevillingen til Spanien. 
BILAG NR. 1-5 
(Kapitel 1) 
ïnterantioner under mal nr. 3/4 (1990-92) 
Sk midler bommer fra ESF 
r^-finansiermgsramme mia ECU (1989-^priær) 
1989 bevili (1) 
lait 1990 1991 1992 
Mål 3 1 705,0 532,2 
Mål 4 2 288,3 755,6 
Art. 1(2) 134, B 44,6 571, 4 801,4 
748, 8 7B4,1 
43, 9 48, 2 
Mal 3 87, 3 
Mal 4 79, 3 
Art. 1(2) 7, 4 
iBRDei^bJieaiit : : :::: : :573;û: 
MAI 3 271,8 
Mål 4 296,1 
Art 1(2) 5,1 
Mal 3 46, 0 
Mål 4 49, 0 
Art 1(2) 4, 0 
^X::-::X-X-:Ï563^Û> 
Mal 3 169, 4 
Mal 4 3BB, 1 
Art 1(2) 5, 6 24,9 
22,7 
2.1 
77,9 
91,9 
....!,.&.. 
::.:i3*;:':?:.:! 
16,0 
16,7 
2,0 
203>Oi; 
61,1 
139,9 
2,0 
290,7 
133, 1 
145.9 
11,6 
/n7, f 
26,3 
133,3 
7,6 
2,0 
0,5 
1.6 
65.9 
35,4 
27,7 
2.8 
348,0 
157.0 
178,0 
15,0 29,1 
26,4 
2,5 
96,2 
9B, 4 
1.7 
:;::3g;#;': 
15.0 
16,7 
1.0 
laks: 
30,6 
115,9 
1.7 
290,7 
133, 1 
145.9 
11,8 
'95,0 
30,8 
155.2 
9.2 
2,3 
0,6 
1.7 
7tf,7 
41,2 
32.3 
12 
342.Q 
173.0 
156,0 
13.0 33,3 
30,2 
2.8 25ifl: 
:ZM;:*:y.ï:ï-xï-::xl37.;:1):: 
95,7 
105,8 
1.9 
3Ï;S 
15,0 
15.8 
1,0 ;2B,;# 
tøf;*: x x : : : x : 173, fl; 
57.7 
132,2 
1.9 
Ttmx 
ttaiui Mal 3 
MAI4 
AH. 1(2) 
Mål 3 
MA14 
Art 1(2) 
LtusmbouTj 
MA13 
MAI4 
Art 1(2) 
Nederland 
MA13 
Mål 4 
Art 1(2) 
United Kujjptonv 
Mål 3 
Mål 4 
Art 1(2) 872,0 
399, 3 
437.8 
34.9 
585,0 
92,0 
466,0 
27,0 
7,0 
1, B 
5,2 
0.0 
230, 0 
123.5 
96, B 
9.7 
025, 0 
514,0 
470.0 
41,0 290.$ 
133. I 
145,9 
11.6 
2219 
35,1 
177,5 
10,3 
2,7 
0,7 
2.0 
w,s 
47.0 
38. B 
17 
m,Q 
1B4, 0 
13B, 0 
13,0 241,0 
228,0 
2,0 
69,0 
:454,0 
• TUJene med konfr angwer, at den. artige opdeling af art 1, alk. 2, er foretaget efter aktfo. udarbejdet af GD V. 
• Fmanakringnammen omfatter nje aktioner. 
1:19B9-bevflBngor er anjtøt separat, idet ÏSR for Mål 3 k 4 sattes ivaerk i 1990. 
BILAG NR. 1-6 
(Kapitel 1) 
Intervpnl lorwr under mAl nr. 5b (1009 03) 
lait r^R-fmanaieringaramme mm MV (tum in m) 
1989 1990 1991 1992 1993 
EFRU 1 103, 0 
ESF 435,9 
EUGFL 1 068, 1 
H^u*/Betø* 3 
Danmark: EFRU 
ET 
IUGFL 
EFRU 
1ST 
EUGFL * 1 »»., •*) 
11.3 
9.7 
11.5 
23,0 
12,2 
8,3 
4,5 21^8: 
108.4 
80.0 
25,4 
4,0 
3.0 
1.0 
1,6 
0,6 
1,0 231,0 
38,7 
73.7 
1,6 
0.5 
0,3 
0, B 
3. 8 
3.2 
0,4 540.7 
237,2 
81.6 
221.9 
6. 5 
2,3 
1.3 
2,9 
4,3 
2.3 
1.0 
1,0 
EK DeutacbJand 
EFRU 
ESF 
EUGFL 525,0: 
235,5 
95,1 
194.4 3B;i9i 
20,9 
16,0 145,2 
3B, 4 
2,2 
4,6 53,9 
16,7 
39,3 253,9 
111,8 
355, 3 
10.3 
3,9 
2,3 
4,0 
8; 4 
3.0 
2.0 
1.4 
150v7i 
55.1 
28.0 
67,6 788.1 
272,5 
123,(1 
391,9 
10, 1 
4,6 
2.7 
2.8 
7,1 
3. 1 
1.9 
2,1 
182,4: 67,2 
32,2 
83,0 
Espana 
EFRU 
ESP 
EUGFL sflSiio:; 
61,1 
39,0 
184,9 2,6 
9,0 
4,9 27i>7i 
6,7 
0,9 
20,1 :.S5;":*: 
11.0 
6.0 
38.4 18,5 
10.5 
59.1 97,4: 
22,3 
12,6 
62,5 
Ftønicex 
EFRU 
ESF 
EUGFL 335.0 
176,0 
449,0 41,3 
23,0 
9,0 76,9 
23,4 
28,8 Ifi9;:8; 
61,2 
35,4 
93,2 7B. 3 
45,4 
154,7 :28â.:4: 
77,3 
4B, 8 
163,3 
IUlià 
EFRU 
ESF 
EUGFL 3Ss;;o; 
145,4 
54.7 
164,9 SK*; 
3,7 
B, 0 
9,7 8,7 
2.2 
13,2 SK«: 
28,0 
10,6 
37,2 47.0 
16,0 
57, B I42i5: 
5B, 0 
17,9 
67,0 
Iii^mboucg: 
EFRU 
ESF 
EUGFL 2Æ 
0,9 
0,2 
1.4 fi,:3: 
0,1 
0,0 
0,2 OiS; 
0.1 
0,1 
0.3 0;8-
0,3 
0,1 
0,4 •G;:$:: 
0,3 
0,1 
0,5 
Nedsrland 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
United Engdom 
EFRU 
ET 
Eim 44i;ai 
24,9 
6,6 
12,5 
350, 0 
276,8 
48.3 
24,9 3.4 
1,0 
55.8 
38.0 
19,0 
0.6 4.7 
0,2 
0.5 
100,5 
1)1,7 
9,2 
r>, 6 5.9 
1.4 
3,1 
88. 0 
72.4 
9,2 
6.5 7,5 
2,0 
4.3 
51.6 
40.2 
5.5 
5,9 :1G; :0; 
3,4 
2,0 
4.6 
48, 1 
36.5 
5,5 
6, 1 
intTL ; 
• ftwr^mvmtm mftfor vu atikwr, mimmnk tMrrcr w (tintotamrmim*, 
BILAG NR. 1-7 
(kapltol 1) 
REGIONER OMFATTET AF MÅL NR. 1 
Spanien 
Andaluclen 
Asturlen 
Kastlllen og Leon 
Kastlllen-La Mancha 
Ceuta og Mel i I la 
Provinsen Va I ene I ana 
Extremadura 
Gal i c len 
De Kanar i ske Øer 
Mure I a 
Itallen 
Abruzzerne 
BasiIleata 
Calabrlen 
Campanien 
Mo I i se 
Apullen 
Sardinien 
S Icl I len Frankrig 
De franske oversøiske departementer (OD) 
Kor I ska 
Grækenland 
Hele landet 
Ir land 
Hele landet 
Portugal 
Hele landet 
Det Forenede Kongerige 
Nord ir land 
BILAG NR. 1-8 
(Kapitel 1) 
REGIONER OMFATET AF MÅL NR. 2 
Tyskland 
Peine-Saltzgltter 
Emden 
Bremen 
Nordrhe i n-West fa I en 
Rhe i nhessen-Pfa Iz 
Saarland 
BerI in Belglen 
Turnhout 
Hainaut 
Liège prov 
Limburg 
Luxembourg 
Frankrig 
Picardie 
Champagne-Ardennes 
Haute-Normandie 
Basse-Normandie 
Bourgogne 
Nord-Pas-de-Calais 
Lorraine 
Franche-Comté 
Pays de la Loire 
Bretagne 
Poltou-Charentes 
Aquitaine 
Midi-Pyrénées 
Rhône-Alpes 
Auvergne 
Languedoc-Roussi I Ion 
Provence-Alpes-Côte d'Azur 
Itallen 
Plemonte 
Val le d'Aosta 
Llgurla 
Lombard la 
Veneto 
Toscana 
Umbr i a 
Marche 
Lazio 
Neder landene 
GronIngen/Drenthe 
Twente 
Limburg Luxembourg 
Luxembourg 
Det Forenede Kongerige 
North East 
East 
Midlands 
North West 
West Cumbrla 
North Wales 
South Wales 
West Scotland 
East Scot land 
Danmark 
Storstrøm-Vest loi land 
Nordjyllands amt 
Spanien 
Cantabrla 
Pays Vasco 
Navarra 
Rioja 
Aragon 
Madrid 
Cataluna 
BILAG NR. 1-9 
(Kapitel 1) 
REGIONER OMFATTET AF MÅL NR. 5b (1) 
Tyskland 
Bayern 
Baden-Wur t temberg 
Hessen 
N ledersachsen 
Nordrheln-Westfalen 
Rhelnland-Pfalz 
Saarland 
Schleswlg-Holsteln 
Belglen 
Wallonle 
Hageland 
Danmark 
Øer 
Spanien 
Aragon 
Baléares 
Cantabr ia Spanien (fortsat) 
Cataluna 
Madrid 
Navarra 
La Rloja 
Pals Vasco 
FrankrIg 
Alsace 
Aquitaine 
Auvergne 
Bourgogne 
Bretagne 
Centre 
Champagne-Ardennes 
Franche-Comté 
Languedoc-Roussi I Ion 
LImous i n 
Lorraine 
Midi-Pyrénées 
Basse-Normandie 
Pays de Loire 
Poltou-Charentes FrankrIg (fortsat) 
Provence-Alpes-Côte d'Azur 
Rhône-Alpes 
Itallen 
Bolzano 
Lazlo 
Marche 
Plemonte 
Toscana 
Trento 
Umbrla 
Veneto 
Luxembourg 
Luxembourg (7 kommuner) 
Neder landene 
Fr iesland 
Det Forenede Kongerige 
Skot lands høj land 
og øer 
Devon og CornwalI 
M Id-Wales 
Dumfrles og Galloway 
(1) Der er offentliggjort en detaljeret liste over 
regioner I EFT nr. L 198 af 12 juli 1989. landområder inden for 
BILAG NR. 11-1 
(Kapitel 1) 
ANVENDELSE AF BEVILLINGERNE I 1988 
A- lo» PilytoloooUevI I I Inger 
(I mio. ECU 
EUGFL,U EFRU ESF I ALT 
1. Bevillinger opført på budgettet 1 130,7 3 684,0 2 865,6 7 680,3 
2. Henstående bevlI. + fremførsler 59,0 3,3 - 62,3 
3. Frigørelser og geneva luer Ing, 2,8 150,6 33,6 187,0 
opført på 88-budgettet 
4. Overførsler 10,0 - - 10,0 
5. Bevillinger til rådighed, I alt 1 202,5 3 837,9 2 899,2 7 939,6 
6. Anvendelse 1 179,7 3 827,1 2 870,6 7 877,4 
7. Ikke anvendte bevl11inger 22,8 10,8 28,6 62,2 
Det fremgår, at forpligtelsesbevillingernes gennemførelse har været på over 
99% for fondene tilsammen og for EFRU og ESF for sig. De 62 mio. ECU, der Ikke 
er blevet udnyttet, er ikke blevet fremført og er derfor bortfaldet. Da der er 
tale om bevillinger, som indgår i det flerårige program for fordoblingen af 
strukturfondenes midler, vil de eventuelt blive fremført til et senere regn­
skabsår i medfør af artikel 11 i den interinsti tutionelle aftale. 
B. BetalIngsbevlI i Inger 
(I mio. ECU) 
EUGFL.U EFRU ESF I ALT 
1. Betalingsbevillinger 1 154,8 3 096,2 2 632,4 6 882,4 
11 I rådighed 
2. Anvendelse 1 142,3 3 092,8 2 298,8 6 533,9 
3. Ikke anvendte bevlI I Inger 12,5 2,4 333,6 348,5 
At betalingsbevillingerne for ESF Ikke er blevet anvendt i fuldt omfang, 
skyldes hovedsagelig, at skønnet over tilskudsbeløbet har været for højt, 
hvilket bliver synligt, når ansøgningerne om restbeløbet Indgives; forholdet 
skyldes endvidere, at visse af disse ansøgninger indgives med forsinkelse. Der 
er således tale om en følge af den tidligere forvaItningsordning for ESF; 
forholdet forventes at blive langt mindre mærkbart, når ESF fra 1990 anvendes 
efter de nye regler for strukturfondene. 
BILAG NR. 11-2 
(Kapitel 1) 
C. Forpligtelser, der Ikke er afviklet 
(I mio. ECU) 
31.12.87 31.12.88 
EUGFL, UDVIKLINGSSEKTIONEN 1 232,2 1 214,2 
EFRU 6 682,6 6 878,4 
ESF 2 137,7 2 059,8 
I ALT 10 052,5 10 152,4 
Det kan noteres, at alle EFRU- og ESF-bevi I I Inger var klassificeret som ikke 
obligatoriske udgifter, medens 846,7 mio. ECU under EUGFL, Udviklingssek­
tionen, (74,9% af sektionens bevillinger) var klassificeret som obligatoriske 
udgifter. 
BILAG NR. I I 1-1 
(Kapitel 1) 
KOMMISSIONEN/EIB 
INVESTERINGER I INFRASTRUKTURER 
MAKSIMALE EF-STØTTESATSER (I % AF DE SAMLEDE OMKOSTNINGER) 
InvesterIngstype 
Med væsentIIge 
Indtægter (1) 
Med begrænsede eller 
uden indtægter (2) Mål nr. 1-regloner 
Med pr ior1tet 
GR, IRL, P 
45 
75 1 . E 
35 
75 Andre 
35-45 
75 Andre regioner 
25 
50 
Investeringer med væsentlige Indtægter omfatter: infrastrukturer inden for 
telekommunikation; energiinfrastrukturer; Infrastrukturer til forbedring 
af transportforholdene byerne imellem (af national betydning eller af 
interesse for Fællesskabet) samt tilknyttede investeringer af produktiv 
art. 
Investeringer med begrænsede indtægter omfatter: infrastrukturer inden for 
vandforsyning, infrastrukturer inden for bytransport og byerne imellem (af 
regional betydning) samt infrastrukturer i forbindelse med industri zoner. 
Investeringer uden specifikke indtægter omfatter: Infrastrukturer inden 
for undervisning, på det sociale område, på sundhedsområdet, på kultur­
området, Inden for sport og fritidsaktiviteter samt infrastrukturer til 
miljøbeskyttelse (afgiftsfrit vejnet mv.). 
(1) De anførte satser kan undtagelsesvis forhøjes med 10 procentpoints (5 
polnts l andre regioner end mål nr. 1-regloner), for at der kan tages 
hensyn til visse projekters manglende mulighed for normal rentabilitet. 
(2) For Investeringer uden Indtægter er der endvidere fastsat en minimal 
Interventlonssats på 50% for offentlige udgifter, for så vidt angår mål 
nr. 1-reglonerne (25% for de andre regioner). 
BILAG TII-2 
(Kapitel 1) 
EF-LAN IFØLGE FSR OG HERMED FORBUNDNE OPERATIONELLE PROGRAMMER 
(godkendt af Kommissionen pr. 31.12.1989) 
(1989-priser i mio. ECU) 
PROJEKTER FSR 
Samlede 
anslåede 
omkostn. 
(SAO) Planlagte 
Ian Lan i % 
af SAO Tilskud i 
% af 9H0 Operationelle programmer og større projekt« 
Samlede 
forelagte 
omkostn. 
SFO) Planlagte i Lån i X 
lån I af SFO Tilskud i 
% af SFO 
BELGIEN 
MÅL NR. 1 I ALT (1) 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT 4; i .BI 
96.93 p.m. 
p.m. p .m. 
p.m. 35 
37 
TYSKLAND 
MÅL NR. 1 I ALT (l) 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I AIT 
NEDERLANDENE 
MÅL NR~. 1 I At. I (1) 
MAI. NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT 
LUXEMBOURG 
MÅL NR. 1 1 ALT ( 1) 
MÅL NR. •? I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALF •'6o. : 
i tv;i, m 
wi;.(i; p m 
p m 
DANMARK 
MÅL NR. 1 I ALT (1) 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT IV! 
M . 1 ' \> .m 
p m p m. 
p m 1.' 1 , 5 
p m. 
\> m 
10 5 p m 
p .m 35 
34 
IRLAND 
MÅL NR. 1 I ALT (0 
. Telekommunikation 
. Transportinfrastrukt. 
. Andet (industri/ 
turisme) 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT 5. < i l .53 
45. 70 
i .060.80 
< 305.08 500 
p.m. 
p .m. 55 
65 
30 3.627.8 
3.637.8 
GRJEKENLAND 
Al MAI NU. I 
National pi,in 
. leloknmmun i kat. i on 
. Fnerqi 
. Transport infrast.ruk 
turer 
. Andet 
Reqional plan 
MAI NR. ? ! ALI (?) 
MÅt NR. '>[) I Al I VI.U'J 
t)(S. ft 
Hib 
Vi 4 , ti 
I. m *'j 
49 
35 < 0.1 , ,' 1 
403.:i 
(1) De samlede anslå,.,I«, omkosIn inqer I ... mal ur. 1 <|,rider pro jekl .:r , •.om anses Ior .,1 kunne la tilde 
f..l I ,'in. 
(?) lif^..iml.Mlc! an-.I.MMlH omkosIninqer I ,„• ,„,'1 „,-. / „,, M, ,,,(,(,r ,,imUi<je pn>jekle, inden lo, ,,|lo do 
pr i or i lerede opqaver (of I SK. 
BILAG Ul-3 
(Kapitel 1) 
EF-LÅN IFØLGE FSR OG HERMED FORBUNDNE OPERATIONELLE PROGRAMMER 
(godkendt af Kommissionen pr. 31.12.1989) 
(1989-priser i mio. ECU) 
•---T 
PROJEK1ER 
PORTUGAL 
MÅL NR. 1 I ALT (1) 
. Telekommunikation 
. Energi 
. Støtte for produktive 
investerinqer, 
. Industr. omstilling 
eller restrukt. 
. Andet (Turisme) 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT I Samlede 
jaïslacde 
iomkoptn. 
USAOj 
I 1 967, 
? . ;/? 
757 
5 017 
508 rsR 
PIanlaqtc 
Ian 
3,805 
918 
293 
1 .000 
152 Ian i % 
«f SAO 
23 
40 
37 
20 
30 Ti lskud 
* af »O Operationel le programmer og større p r o j e k t é 
Samlede 
30 
32 
23 
24 
58 forelagte 
omkostn. 
...lir o) 
1.926.07 
1.292.9* 
342.25 
291.206 Planlagte 
Ian 
317.6 
317,6 Ian i % 
af SFO Tilskud i 
% af SFO 
55 
60 
61 
ITALIEN 
MÅL NR. 1 I ALT (1) 
. Telekommunikation 
. Energi . Transportinfra­strukturer 
. Vandforsyningsinfra-
strukturer 
. Andet (Turisme, hand-
vark, SMV) 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT 10.520 
729 
2. 165 
1 .000 
1 . 105.85 
1 .568.3 1 . 475 
140 
240 
130 
310 
655 
p .m. 
p.m. 21 
13 
p .m. 
p .m. 45 
43 
<1 
48 
49 
42 3.086 
231 
1.937 
662 
256 720 
140 
240 
260 23 
61 
12 
39 
31 35 
40 
50 
50 
SPANIEN 
MÅL NR. 1 I Al T ( 1) 
. felekommunikation 
. Energi 
. Transportinfra­
strukturer 
. Vandforsynings -
infrastrukturer 
. Andet 
MÅL NR. ? I ALI (2) 
MÅL NK. 5b I ALT 
DET FORENEDFTONGERIGF-
MÅL NR. 1 I ALI ( 1) 
, Telekommunikation 
(STAR) 
, Transportinfra­
strukturer 
. Andet (Industriudvik­
ling 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT :\\N. 
in. 
I 18A,4 
10 837.4 
1 8 45. 'il 
C93. 7 1 
507.4 
4 3 
211 
253. 4 
3.744.64 
738. 128 i n 11 
\f,-t 
67 
381 
786 
P m. 
P m, 
p m. 
p m, 13 
2 4 
25 
50 44 
50 
55 
49 
41 
p .m. 
p.m. p m, 
p.m. 
p.m. 
p .m. 
p .m. 
p .m. 55 
42 
65 
58 
35 
47 21 1 
211. 
1.302.65 33 
65 
33 
FRANKRIG 
MÅL NR. 1 I ALT ( 1) 
Vandforsynings 
infrastrukturer 
Transportinfra 
strukturer 
MÅL NR. 2 I ALT (2) 
MÅL NR. 5b I ALT 433. 18 
i )'J ,04 
294 ,09 
2.029,07 120.9 
I / 
10.1.9 35 43 
169,03 
'1) De samlede anslåede omkostninger for ma) nr. 1 galder projekter, som anses for at kunne få tildelt EF Ian. 
,2) De samlede anslåede omkostninger for mal nr. 2 og 5b gilder samtlige projekter inden for alle de oriori t»r»A, 
BILAG NR.1V-1 
(Kapitel 2) 
MÅL NR. 1 - efter sektor 1989-1993 
OPDELING I SEKTORER: Bilag IV-2 til IV-9. 
Sektoropdel Ingen er ikke baseret på et regelværk, men på en vurdering af, 
hvilket gennemføreIsesfeIt der er mest sandsynligt. 
Eksisterende aktioner og diverse 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Produktive investeringer 
Industr i invester Inger 
Investeringer I håndværk 
Investeringer I serviceydelser 
Tur IstInvester i nger 
Serviceydelser over for virksomheder (rådgivning, teknologioverførsel mv.) 
Forskning, udvikling og innovation 
Faglig uddannelse og erhvervsuddannelse 
Hjælpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Zoner med etableringsfaciI iteter (industri, håndværk mv.) 
Tjenester for telekommunikation og information 
Miljøbeskyttelse (sanering, affald mv.) 
Forbedret udnyttelse af stedlige ressourcer 
Turlsme 
Landbrug og udvikling af landdistrikterne 
Udnyttelse af landbrugsressourcer 
Udvikling af landdistrikterne 
Mål nr. 5a 
Fiskeri 
Udvikling af menneskelige ressourcer 
Uddannelse på en lang række felter 
Teknisk uddannelse på sekundærtrinnet, lær I Ingeordninger 
Støtte til beskæftigelsesfremme 
Fornyende foranstaltninger 
Mål nr. 3 og 4 
Udvikling af basisstrukturerne 
Isolâtlonsbrydnlng 
Veje og motorveje 
Jernbaner 
Farbare Indre vandveje og havneanlæg 
Bytransport 
TelekommunikatIon 
Energistrukturer 
Vandbygning 
Sociale forhold og levevilkår 
UddannelsesfaciI iteter 
Infrastrukturer på det sociale område og Inden for sundhedsvæsen 
Faglig bistand, reklame, fornyende aktioner 
Ebaatom. fonnfitaltiiioger of dmne 
Forbedring af virtaomhrArna kanknmoeeeme 
HjaetpatroMorer for Annomink aktiviLeL 
Forbedret ndnjUdae af de atedfige naaooner 
UdvMng af de mnuuvkriife waaooroer 
UdvOdmgaf baoMtruktuKr 
Fagljf bktaod, iddame 
[alt EFEU 
2930,10 14% 
3754, B3 18% 
1975, flfl d% 
1203,90 6% 
589,20 3% 
103B0,60 50% 
125,39 1% 
20959, 90 ESF 
426,45 4% 
1711,94 17% 
124,2B 1% 
161,62 2% 
7159,32 73% 
194,69 2% 
15,00 0% 
9813,30 EUGFL 
275,60 5% 
0,00 0% 
93,20 2% 
4977,60 92% 
0,00 0% 
Bl, 50 2% 
0,00 0% 
5427, 90 I alt 
3632,15 10% 
5466,77 15% 
2193,38 6% 
6363,12 16% 
774B, 52 21% 
10856.79 29% 
140,39 0% 
36201, 10 Mål nr. 1 Samlet intervention Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 
Mb. ECU 1989-Driser 
Mål nr. 1 Ellas Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 
tfo. ECU 1989-t>raer 
Bnatoren. knrwJtMnmjr og drone 
ftjtlafcim if fktaoobBkma kwdaurenfieevne 
ftefeatraktimr far Anoomkk akUvitet 
forhsdret udnyttdK af 4e itafiige natonner 
UMkiof ^ bMHtraktiwr 
[alt ERRU 
16BB, 00 46X 
340,21 9X 
45,80 1% 
50,00 IX 
0,00 0X 
1512,80 41X 
25,00 IX 
3681. 91 ESF 
35B, 45 21X 
377,9B 22% 
7,2B 0X 
0,00 0X 
018, 60 53X 
50,69 3X 
15,00 IX 
1728, 00 EU3L 
270, 60 21X 
0.00 0X 
0.00 0X 
1006.40 79* 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
1277. 00 I alt 
2317,05 35X 
716,10 11X 
63,0B IX 
1056.40 16X 
016,60 14X 
1563.50 23X 
40.00 IX 
6686, 91 
Mål ur. 1 Espana Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 
ifio. ECU 1989-priser 
foitadriDf tf vMaomfaederBei krmknmfieeevne 
Uj—ip^wnHnrtm for jkHVWTMk akUviiet 
IbffcedKL QdEjUehe af de atedjp nmxuaer 
WtikMuff de mecctfkefife iwaooroer 
UdvftSDff anaaiaLnikliucr 
AcfcbvUQd, RUHDC 
I alt ETCU 
767,60 12X 
698,10 11% 
321,60 5X 
194,20 3X 
4173,50 67X 
44,00 IX 
6199. 00 EST 
300,00 13X 
0,00 0X 
0,00 0X 
2048,00 87X 
0,00 0X 
0,00 0X 
2348. 00 EUGJL 
0,00 0X 
0.00 0X 
1232,00 100X 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0% 
1232. 90 [ait 
1067.60 UX 
606,10 7X 
1554,50 16X 
2242,20 23X 
4173,50 43X 
44,00 OX 
9779. 90 
Iknateren. fonnitaHciofer og dmne 
Fbrbedring tS virbtomhftfemea konknneneeeTDe 
HjaefeeatrakloKr for jkaooBmk aldiritel 
PorbedHl udnjtldae *f de ataflige reaaooreer 
UdvQdinc af de mmnwikriitt reaaocreer 
Udviklmf af baoaalrekUiKr 
hfjag biatADd, rekkme 
[alt EMJ 
3,60 IX 
62,62 15X 
45,28 11X 
20,40 5X 
0,00 0X 
270,40 87X 
3,69 IX 
405. 99 ESF 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
322.00 100X 
0,00 0X 
0,00 0X 
322. 00 Eim 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
160,00 100X 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
160. 00 I alt 
3,60 OX 
62,62 7X 
45,28 5X 
180,40 20X 
322,00 36X 
270,40 SOX 
3,60 OX 
887. 99 Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 France Mål nr. 1 
Mio. ECU 1989-Driser 
Mål nr. 1 Ireland Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 
Mio. ECU 1989-Driser 
SUatom. fomnMjtMr.irjrT og dwerae 
Fortadringaf farfaaocihfldenua kookamoceeviie 
RxiedreL waijUAe a/ de ttedtige reaaocurcer 
lAWttpg af de mennaihiigfc reaaooreer 
UMUng ai baoartrckliiKr 
FagMg bartaM rekkme 
'I alt EFRU 
8,50 IX 
534.00 321 
1B2.50 11X 
0,00 0X 
916.00 56X 
5,00 0X 
1646. 00 ESF 
0.00 0X 
485.50 35X 
67, 40 5X 
615,10 59% 
4,00 0X 
0.00 0X 
1372. 00 EUGFL 
0,00 0X 
0,00 0X 
654,00 100X 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
654. 00 I alt 
8,50 OX 
1019,50 2BX 
903,00 25X 
815,10 22X 
020,00 25X 
5,00 OX 
3672. 00 
Mål nr. 1 Italia biterventionerne8 fordeling efter sektor. 1989-1993 
yk>. ECU 1989-priser 
Forbedring af rirkaomiudernea kDckninnoeevne 
Hjtt^eatrokUiRT for <hrwwnaik iMMLtL 
Forbedret odnjtielae af de atedMge lvaannirrT 
UdvBdmg af de mAineakrige reaaooicer 
Udvikimg af baaJaatniktaKr 
Faglig biataod, iddame 
I alt EFRU 
1207,40 24X 
863,70 17X 
468.40 ØX 
0,00 0X 
2370,80 4BX 
24,70 0X 
4942. 00 ESF 
200,00 1BX 
34.00 2X 
112.00 7X 
1254,30 74X 
1.00 0X 
0,00 0X 
1700. 30 Eim 
0.00 0X 
03,20 12% 
626.30 7BX 
0,00 0X 
81.50 10X 
0,00 0X 
801, 00 I alt 
1506,40 20X 
000,00 13X 
1204.70 16X 
1254,30 17X 
2462,30 33X 
24,70 OX 
7443. 30 
Mål nr. 1 Portugal Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 Mål nr. 1 Portugal Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 
Mto. ECU 1989-Driser 
BaktagL fomnatftHBiryr og dracrae 
Forbedring tl yUmxaheierna konktunBosevne 
EjttipaArokLanr for ttmvmmk akUwtet 
Forbedret odnjtlelae af de itedlige reaaooicer 
.Uifft&g af de nMMBfcrfige naaoaner 
Ufrrikfiog af baaartroilcrtr 
Fagai bMaM RUBCK 
I alt mv 
1230,00 33X 
746,00 20X 
323,00 ØX 
107,00 3X 
395,00 11X 
934.00 25X 
22,00 IX 
3757, 00 ESF 
68.00 3X 
205.00 10X 
63,00 4X 
0.00 0X 
1533,00 78X 
139.00 7X 
0,00 0X 
2028. 00 EUGFL 
5.00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
1168,00 100X 
0,00 0X 
0,00 0X 
0,00 0X 
1173.00 I alt 
1303,00 19X 
951,00 14X 
406.00 6X 
1275,00 1BX 
1028,00 2BX 
1073.00 15X 
22,00 OX 
6958, 00 
fbrbedrng af vsfcaombolemea kaeknneofieeme 
Fmbadiet adbjilelae af de atwBgt naaooner 
UflMHBg af de toBDD0mBtSg/t maoorocr 
Udnkfag af baoartniklsnr 
Fagiig birUnd, iekhme 
I alt HEU 
07,00 28X 
56,00 16X 
0,00 0X 
104,00 56X 
1,00 0X 
348. 00 ESF 
44,46 14% 
2,22 1% 
268,32 65% 
0,00 0X 
0,00 0X 
315.00 EUGBL 
0,00 0X 
130,00 100X 
0.00 0X 
0,00 0X 
0.00 0X 
130. 00 I alt 
141,46 16X 
188,22 24X 
288,32 34X 
104,00 24X 
1,00 OX 
793. 00 Mål nr. 1 United Kingdom Interventionernes fordeling efter sektor. 1989-1993 
fcfio. ECU 1989-priser 
BILAG NR.V-1 
(Kapitel 2) 
MÅL NR. 2 - efter sektor 1989-1991 
OPDELING I SEKTORER: 
. Bilag V-2: Strukturfondenes interventioner I alt. 
. Bilag V-3 til V-12: Mål nr. 2 interventionernes fordeling efter sektor 
(FSR finansieringsramme). 
Sektoropdelingen er ikke baseret på et regelværk, men på en vurdering af 
hvilket gennemføre IsesfeIt der er mest sandsynligt. 
Eksisterende aktioner og diverse 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Produktive investeringer 
Virksomhedernes omgivelser 
Forskning og udvikling, Innovation 
Faglig uddannelse og erhvervsuddannelse 
HJaipestrukturor for økonomisk aktivitet 
Genopretning af områder 
Handelsnrwsslge Infrastrukturer (centre for serviceydelser, messer mv.) 
Miljøbeskyttelse (sanering, affald mv.) 
Forbedret udnyttelse af stedlige ressourcer 
Tur Isme 
Udvikling af basisstrukturerne 
Isolâtlonsbrydnlng 
Veje og motorveje 
Teknisk bistand, reklame 
BILAG NR. V-2 
(Kapitel 2) 
DE SAMLEDE STRUKTURFONDSINTERVENTIONER1) 
I MAL NR. 2-REGIONERNE" 
(1989-1991) 
(mlo. ECU) 
EFRU ESF 
I ALT % I ALT % 
BELGIQUE/BELGIE 145 
DANMARK 22,4 
DEUTSCHLAND 249,7 
ESPANA 576 
FRANCE 514 
ITALIA 179 
LUXEMBOURG 15 
NEDERLAND 56,8 
UNITED KINGDOM 1.158,6 5 % 
0,8 % 
8,6 % 
19,7 % 
17.6 % 
6,1 % 
0,5 % 
1,9 % 
39.7 % 50 
7,6 
105,6 
159 
186 
86 
O 
38,2 
351,4 5,1 % 
0,8 % 
10.7 % 
16,2 % 
18.8 % 
8,7 % 
O % 
3,9 % 
35,7 % 
EUR-12 2.916,5 100 % 983,5 100 % 
KM de: Kommissionens tjenestegrene 
1) Samlede Interventioner: 
. for EFRU er medtaget: nye aktioner, Igangværende aktioner og 
fællesskabsprogrammer. 
. for ESF er medtaget: nye aktioner, Igangværende aktioner og ESF-
aktIoner i 1989. 
Mål nr. 2 Samlet intervention Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. Ea' 1989 -pnser 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFT, IUA) og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Forbedret udnyttelse af de stedlige ressourcer 
Udvikling af basisstrukturer 
Faglig bistand, reklame 
lait 952.00 
770.23 
627.64 
157.77 
293.14 
4.11 
2804.89 EFRU 
34% 
27% 
22% 
6% 
10% 
0% 137.30 
485.44 
57.51 
46.27 
5.41 
13.30 
745.23 ESF 
18% 
65% 
8% 1089.30 
1255.67 
685.15 
204.04 
298.55 
17.41 
3550.12 I alt 
(1) 
31% 
35% 
19% 
6% 
8% 
0% CD 
CJ 
TJ -•• en 
r+ 
< I 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
Faglig bistand, reklame (0.5%) 
Udvikling af basisstrukturer (6.4%) 
Forbedret udnyttelse af de stedlig ressourcer (5,7%) 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet (19.3%) 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne (35.4%) 
Eksisterende foraitstaltninger (MP, NPFT. IUA) og EF-pnograrjimer (30.7%) Fordeling efter fond 
BF (2i.CT< 
EFRU (79.0? 
Kilde : Kommissionens tjenestegrene (1) Det samlede beløb på 3550 mn. EC".' er i?-. smiWe betøl for FSR (EFRU, ESF=3275+ 
fællesskabsprogrammer 257. 31 Fællesskabsprogrammerne er 'ilîV jet EFRU—tildelingen. 
Mal nr. 2 Belgique/Belgïe Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989- priser 
Ekætereafe foranstaltninger (IMP. NPf\ IUA) og EF-programmer 
Forbefriog af virksomhedernes korikurrecceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Forbedret udnyttelse af de stedlige ressourcer 
UdvikJiriç af basisstrukturer 
Faglig bistand rekkrae 
lait 41.44 
84.75 
11.72 
3.86 
3.17 
0.06 
145.00 EFRU 
29% 
5855 
8% 
3% 
2% 
0% 23.00 
9.76 
0.19 
0.84 
0.00 
0.21 
34.00 ESF 
683 
29% 
IS 
2% 
0? 
1% 64.44 
94.51 
11.91 
4.70 
317 
0.27 
179.00 lait 
fi) 
36% 
53% 
7% 
3% 
2% 
0% o» 
r+ ru 
< i 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
af tiMMitrukturer (li5t> 
ùJnvUèiaeit åt r(liK3 
•UWtg :-.P"/.; 
Hjgjpeatruitturer tor «fcaoctnak aktrrégt i g.7*» 
Fbrtøinag af tirkacrabeàeraes kookurrgncegrae (52.9%) 
SjÉhteaemte foraDsuJtruag«:.- j3f?. SFK LA. :g EF-programmer (36.1 *<'<«'<•*?««'<«««* Fordeling efter fond 
SSFiiSOXi 
^-SmJ (Bl.0%) 
Kilde : Kommissionens tjenestegren* (l) EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 Danmark Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989-priser 
Eksisterende foranstaltninger (BIP. NPFl IVA) og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Faglig bistand, reklame 
lait 2.70 
14.30 
5.30 
0.10 
22.40 EFRU 
12% 
64% 
24% 
0% 0.00 
7.30 
0.00 
0.10 
7.40 ESF 
0% 
99% 
0% 
1% 2.70 
21.60 
5.30 
0.20 
29.80 lait 
(l) 
9% 
72% 
18% 
1% Q> 
T3 00 
r\j l< l 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktititet il" 9**.) 
Forbedring af virksomhedernes konkurrentt-era .;ra;-. '^^^^^^^A'^A 
Eksisterende foranstaltninger (IMP. NPrl 1UA< og ET-yacgjiner tS.l' |, Fordeling efter fond 
ESF (24.855) 
&&&%%& 
EFKS (75.2S) 
Kilde : Kommissionens tjenestegrene (1 ) EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 Deutschland Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio, ECU 1989-priser 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFl, IUA) og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Fagfig bistand, reklame 
lait 22.50 
132.10 
94.82 
1.10 
250.52 EFRU 
9% 
53% 
38% 
0% 7.40 
40.66 
34.30 
2.24 
84.60 ESF 
9% 
48% 
41% 
3% 29.90 
172.76 
129.12 
3.34 
335.12 lait 
(1) 
9% 
52% 
39% 
1% Q> 
"O 
ro 
ro CD 
< 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
HjaKpestnjjctansr for »konomisk aktivitet (38.9%) 
jrxbecrng af i^aomhedemea konkurrenceevne (52.1 %) 
! Eksaterraûe ^rmsialtninger (MP, NPFl IUA) og EF-progr«imer (S-0%) Fordeling efter fond 
ESF (25.2%)-
&»»&» 
r//////////A 
MV////////* 
-EFRU (74.8%) 
Kilde Kommissionens tjenestegrene i : EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 Espana 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFl IUA) og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjælpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Udvikling af basisstrukturer 
Faglig bistand, reklame 
lait Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989- pnser 
163.06 
142.78 
88.66 
168.71 
1.41 
564.62 EFRU 
29% 
25% 
16% 
30% 
0% 29.00 
118.01 
5.45 
5.41 
1.15 
159.02 ESF 
18% 
74% 
3% 
3% 
1% 192.06 
260.79 
94.11 
174.12 
2.56 
723.64 1 alt 
(i) 
27% 
36% 
13% 
24% 
o-, 7Î 
O) 
ro co 
< i 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
Udvikling af basisstrukturer (24.1%) 
Hjaelpestrukturer for »konomisk aktivitet (13.1%) 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne (36.2%) 
Eksisterende foranstaltninger (MP. NPFl IUA) og EF-programmer (26.67.) Fordeling efter fond 
E5" (22.C9 
EFRU (78.0% 
Kilde : Kommissionens tjenestegrene (1) EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 France Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989-priser 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFl IUA) og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Udvikling af basisstrukturer 
Faglig bistand, reklame 
lait 135.32 
165.43 
155.20 
35.00 
0.39 
491.34 EFRU 
28% 
34% 
32% 
7% 
0% 9.50 
95.43 
2.45 
1.65 
5.44 
i i 4.47 ESF 
8% 
33% 
2% 
5*. 144.82 
260.86 
157.65 
36.65 
5.B3 
605.81 lait 
(1) 
24% 
43% 
26% 
6% 
1% 00 A Q> 
T3 
-*• <7> 
Z 
l 
00 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
y 
Udvikling af basisstrukturer (6.1%) 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet (26.3%) 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne (43.5%) 
Eksisterende foranstaltninger (MP, NPFl, IUA) og EF-progranWr (24.1%) Fordeling efter fond 
ESF (18.9%)-
mm 
•».'4 
-EFRU (81.1%) 
Kilde : Kommissionens tjenestegrene (l! EF-programmerne er h\i4yt\ EFT." -bevùhr.gen 
Mal nr. 2 Italia Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989-priser 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFl IUA) og FJ-programmer 
Forbedring af varsomhedernes konkmrrenoeevrje 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Udvikling af basisstrukturer 
Faglig bistand, reklaroe 
lait 12.01 
90.75 
37.55 
19.95 
0.75 
161.01 EFRU 
7% 
56% 
23% 
12% 
0% 0.00 
46.69 
5.59 
4.72 
3.00 
60.00 ESF 
0% 
78% 
9% 
8% 
5% 12.01 
137.44 
43.14 
24.67 
3.75 
221.01 I alt 
(l) 
5% 
62% 
20% 
11% 
2% OD 
i—t r~ > 
z 
73 
< I 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
Faglig bistand, rektanae (1.75) 
Ud^Ming af basastrukturer ;112X) 
Hjaetoestrukturer for akpoornisk aktivitet ;13-5S) 
Forbedrjg af yirkaotuhgjemes gnjraræcccrge >.£L1%> 
Eksatereode fcrasUijgngr IMF. NPFl ffju og EF-! Fordeling efter fond 
ESF (27.1X)-********** *********** >*********** 
************ t************ ************* ************* ************* 
-EFRU (72.9%) 
Kilde : Kommissionens tjenestegrene (1) EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 Luxembourg 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFl IUA) og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
lait Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 » 
Mio. ECU 1989-priser 
8.00 
7.00 
000 
15.00 EFRU 
53% 
47% 
0% ESF 
0.00 
0.00 
0.00 
0.00 lait 
(i) 
8.00 53% 
7.00 47% 
0.00 0% 
15.00 QJ 
-o W 
r— 
ro 
i 
o 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne (46.7%) 
Eksisterende foranstaltninger (IMP, NPFl IUA) og EF-prograrjimer (53.3%) Fordeling efter fond 
EFRU (100.0%) 
Kilde : Kommissionens tjenestegrene EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 Nederland Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989-priser 
Eksisterende foranstaltnæger (WP, NPFl IUA} og EF-programmer 
Forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for 1*™****** aktivitet 
Forbedret udnyttelse af de stedlige ressourcer 
Faglig bistand, reklame 
lait 24.17 
13.72 
2.83 
8.74 
0.30 
49.76 EFRU 
49% 
28% 
6% 
18% 
1% 0.00 
25.12 
0.00 
1.06 
1.16 
27.34 ESF 
o% 
92% 
0% 
4% 
4% 24.17 
38.84 
2.83 
9.80 
1.46 
77.10 lait 
(1) 
31% 
50% 
4% 
13% 
2% 7«: 
di 
rt 
ro CO 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
Faglig bBtaod. rcidarne i\3'.) 
Forbedret adnTtteiac af de «taSwe ressourcer UZ.7%1 
ajarigeatrukturer for aimnrwtwiç aktivitet (3.T*5 
t*******************y*i 
Forbedring af Ttrksomaedernes konkurrenceevne (£0.4%) 
^ 5asterende far*astaiu*r*Er IBC NPFL &AJ og g-prograrjimer (31.3%) Fordeling efter fond 
ESF (35.5%) >^ y/***v////* ************ 
'*v*n***v/*'* w/ty*?////* ************* ************* ********** ?******** 
-EFKJ tSiiS) 
Vil/U Kommissi^n-ens tjenestegrene (1) EF-programmerne er tilføjet EFRU-bevillingen 
Mål nr. 2 United Kingdom Interventionernes fordeling efter sektor 1989-1991 
Mio. ECU 1989- priser 
Eksisterende foranstaltninger (IMP. NPFl IUA) og EF-programmer 
Forbedring af viiiaomhedernes konkurrenceevne 
Hjaelpestrukturer for økonomisk aktivitet 
Forbedret udnvUdse af de stedlige ressourcer 
Udvikling af basisstrukturer 
Fagfig bistand, reklame 
i alt EFRU 
542.80 
119.40 
231.56 
90.22 
121.25 
0.00 
1105.24 49% 
11% 
21% 
8% 
11% 
0% 68.40 
142.47 
9.53 
38.00 
0.00 
0.00 
258.40 ESF 
26% 
55% 
4% 
15% 
0% 
0% 611.20 
261.87 
241.09 
128.22 
121.26 
0.00 
1363.64 alt 
(i) 
45% 
19% 
18% 
9% 
9% 
0% 7* 
OJ 
X) 
to 
ro CD 
Fordeling efter sektor 
Fondene tilsammen 
UfoafiMaf (fl-M) 
fatecrrt afov.tefac af se stedlige ressourcer (9.47.) 
Bjaapestrjl-tirtr for atanomak aktivitet (17.7%) 
Fhrbeénag af virksomhederne» konkurrenceevne (19.2%) 
Eaasereatk fxa^atrnmaw '.MP. NPFl IUA) og EF-prograijmer (44.6%) Fordeling efter fond 
ESF (18.9%) 
*********** *********** ************ ' - *********** 
^-EntU (81.1%) 
Kilde ; Kommissionens tjenestegrene !{i FF-program:n^rn-r er tilføjet EFRU-bevillingen 
BILAG NR. VI 
(Kapitel 2) 
UDGIFTSUDVIKLING OG UDGIFTSFORDELING 
FOR HORISONTALE FORANSTALTNINGER 
(mlo ECU) 
UDVIKLING 1 5a-UDGIFTER TIL FORDEL FOR MÅL NR. 1-REGIONER 
1987 
1988 
1989 5a-udglfter 
Mål nr. 1-regloner 
280,3 
341,2 
443,1 5a-udglfter 
Hele Fællesskabet 
713,1 
843,9 
849,5 Udgifter til mål 
nr. 1-regloner I % af 
de samlede udgifter 
39,3 
40,4 
52,2 
Kl Ide: Kommissionens tjenestegrene. 
BI LAG NR. VII 
(Kapitel 2) 
UDGIFTSFORDELING MELLEM DE VIGTIGSTE 5a-FORANSTALTNINGER (1989) 
Forpligtelser De enkelte foran-
l mio. ECU staltnlnger I % af 
det samlede be I db 
Investeringsstøtte 90,8 10,7 
Unge landbrugeres etablering 42,6 5,0 
Regnskabsføring 1,9 0,2 
Udligningsgodtgørelse 282,7 33,3 
Miljøbeskyttelse 3,3 0,4 
Skovbrugsforanstaltninger 2,0 0,2 
Uddannelse 7,3 0,9 
Nedlæggelse af agerjord 6,0 0,7 
Forarbejdning og afsætning 367,6 43,3 
Andre foranstaltninger 45,3 5,3 
5a-F0RANSTALTNINGER I ALT 849,5 100,0 
NB: Eksklusive foranstaltninger i forbindelse med markederne og regionbestemte 
foranstaltninger 
K11 de : Kommissionens tjenestegrene 
BILAG NR. VI I I 
(Kapitel 3) 
EF-STØTTE TIL HOVED INFRASTRUKTURER 
FÆLLESSKABSSTØTTERAMMER FOR REGIONER OMFATTET AF MÅL NR. 1 (1989-1993) 
(mio. ECU) 
Vej- og motor- Jernbanenet 
vejsnet Telekommunikation Energi 
GRÆKENLAND 271 163 345 
(STAR : 90) 513 
SPANIEN 2 051 636 309 
(STAR : 112) 117 
FRANKRIG 39 20 
(STAR) 12,5 
(VALOREN) 
IRLAND 512 25 
(STAR) 13 
(VALOREN) 
ITALIEN 300 66 311 
(STAR : 230) 879 
PORTUGAL 460 123 121 
(STAR : 77) 172 
DET FORENEDE 14 
KONGERIGE 27 12 
(STAR) (VALOREN) 
I ALT 3 647 1 015 1 143 1 711 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
(mio. SU) BIUGNR. IX-1 
(Kapitel 5) 
Tabel 1: Fcrp! igtelser efter mal GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTET FOR 1989 
EFRU 
Kl Ide: Komissionens tjenestegrene 
30/10/90 M3UB/6STAT 
EELGICLE/EELGIE 
DWPFK 
CBJTSO-U^D 
ELLAS 
ESPfiNU 
FTWCE 
IRELAND 
ITALIA 
LLK^BXRG 
INECERAND 
RHTUQOL 
LNITED KIN3IM 
I ALT Mai rr. 1 
OCPb 
596,78 
994,31 
23,85 
281,18 
781,67 
649,86 
73,30 
3.300,75 15% 
51,03 
93,58 
4,43 
27,19 
91,89 
42,91 
18,11 
329,14 
3.629,89 Mai rr. 2 
85% 
18,15 
2,63 
103,51 
118,87 
63,82 
363,77 
670,77 15% 
12,40 
0,46 
7,82 
13,75 
27,21 
4,42 
21,02 
87,08 
757,83 Mai rr. 5b 
85% 
19,32 
55,89 
3,46 
34,40 
113,07 15% 
0,60 
0,83 
1,43 
114,50 Ov^rgangsforanst. 
(Lden for malene) 
cure 
2,93 
3,16 
39,41 
25,92 
3,05 
74,47 15% 
7,19 
2,10 
11,58 
18,68 
29,82 
0,41 
69,78 
144,25 Fcrrysrde 
nlnger 
-foransta It-
Art. 10 
15% 
19,75 
19,75 
19,75 I ALT 
40,67 
8,95 
182,47 
647,81 
1.220,51 
219,80 
303,37 
910,85 
3,46 
592,57 
510,60 
20,16 
4.666,22 
4.666,22 
BH & NR, IX-2 
(Kapitel 5) 
fiFNNTMrøraira AF BLreFTTFT FOR 1989 
ESF 
FORPLIGTELSER EFTERMÅL (1) 
(mio. ECU) 
Kilde: Kenmissionens tjenestegrene 
(1) Vekselkursen gældende for omregningen af forpligtelser i ECU er kursen på dagen før Komni s s i onens 
beslutning. NEDLEdSSTAT Mai nr. 1 K©1 nr. 2 Nfil nr. 3 Mil nr. 4 Mai nr. 5b Fornyende I ALT 
foranstaltn. 
BELGIQLE/BELGIE 
EttM&IK 
DELTSCHLAND 
ELLAS 
ESPAXA 
FRANCE 
IRELAND 
IXALLA 
LLXE^COURG 
NEDERLAND 
PCKRGAL 
LNIT133 KINGDCM 300,865 
386,019 
64,111 
233,082 
286,604 
338,806 
68,338 
1,677,825 15,876 
3,417 
20,676 
29,379 
71,458 
56,837 
10,920 
92,560 
301,123 4,292 
0,341 
17,757 
82,080 
104,432 
14,059 
17,348 
66,642 
306,951 18,022 
23,202 
120,700 
91,275 
136,882 
202,747 
1,907 
48,048 
387,213 
1,029,996 7,066 
3,104 
15,984 
9,080 
23,054 
7,606 
5,516 
18,695 
90,105 2,466 
3,331 
13,114 
9,152 
4,497 
37,273 
1,895 
25,269 
0,587 
6,830 
7,668 
5,843 
117,925 47,722 
33,395 
188,233 
310,017 
602,323 
437,210 
234,978 
593,122 
2,494 
88,663 
346,475 
639,292 
3,523,924 
BILAG NR. IX-3 
(Kapitel 5) 
GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTET FOR 1989 
EUGFL 
FORPLIGTELSER EFTER MAL 
(mio. ECU) 
MEDLEMSSTAT Mål nr. 1 Mål nr. 5a Mal nr. 5b Overgangsfor-
anstå Itn i nger I ALT 
BELGIQUE/BELGIE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
PORTUGAL 
UNITED KINGDOM 235,297 
149,390 
44,342 
121,737 
118,714 
179,395 
13,254 27,791 
17,294 
126,405 
33,961 
123,985 
99,686 
3,577 
20,663 
62,842 1,000 
4,915 
10,134 
9,995 
0,812 2,788 
0,750 
15,624 
1,305 
35,215 
1,120 31,579 
17,294 
127,155 
235,297 
203,890 
179,766 
121,737 
263,610 
3,577 
20,663 
179,395 
78,028 
I ALT 862,129 516,204 26,856 56,802 1,461,991 
Kl Ide: Kcrrm i ss ionens tjenestegrene 
3 0/10/90 

ISSN 0254-1459 
KOM(90) 516 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer : CB-CO-90-543-DA-C 
ISBN 92-77-65464-3 
SALGSPRIS tit og med 30 lider: 3,50 ECU tor hvor 10 »idtr derudover 1,25 ECU 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg