Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) med henblik på en regulering af administrationsselskaber og forenklede prospekter"

(1999/C 116/01)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 16. oktober 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Malcolm Levitt til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. februar 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 361. plenarforsamling af 24.25. februar 1999, mødet den 24. februar 1999, med 68 stemmer for og 5 imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Direktiv 85/611/EØF(1) om institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) indførte én enkelt godkendelsesordning for institutter for kollektiv investering (dvs. en tilladelse til, at produkter kan sælges i hele det indre marked på grundlag af en godkendelse i én enkelt medlemsstat). Kollektive investeringsinstitutter er nu velkendte i alle medlemsstater, mens de ikke var særligt udbredte, før direktivet blev vedtaget i 1985. Imidlertid er direktivets virkninger blevet begrænset af det forhold, at ordningen med én enkelt godkendelse kun gælder for investeringer i værdipapirer (hovedsageligt aktier og obligationer), der handles på en fondsbørs eller på et lignende reguleret marked. Det foreslås nu at fastholde de grundlæggende principper i investeringsinstitutdirektivet, men at udvide deres rækkevidde.

1.1.1. Den foreslåede lovgivningsramme vil sikre enkeltinvestorer et højt beskyttelsesniveau ved at opstille normer både for investeringsprodukterne og for de administrationsselskaber, der foretager investeringen. Med hensyn til produkterne vil de foreslåede regler sikre, at de beløb, som befolkningen stiller til rådighed, investeres i relevante aktiver, og at kravene om risikospredning iagttages. For porteføljeforvalternes vedkommende vil reglerne komme til at indeholde nøje bestemmelser og kontrol med hensyn til markedsadgang og drift.

1.1.2. Der er fremsat to forslag til ændringsdirektiver(2). I denne udtalelse sættes der fokus på forslaget om finansielle mellemled, som kan forvalte investeringsinstitutter (administrationsselskabet). Forslaget har til formål at indføre samordnede regler om markedsadgang, driftsvilkår og forsigtighedsregler, som administrationsselskaber skal iagttage. Denne samordning skulle muliggøre en ordning med én enkelt godkendelse svarende til den, der gælder for andre finansielle tjenesteydelser, øge investorbeskyttelsen og sætte administrationsselskaberne i stand til at administrere kollektive investeringsinstitutter og porteføljer på vegne af både private og institutionelle investorer, herunder pensionsfonde.

2. Sammendrag af Kommissionens dokument

2.1. Det foreslåede direktiv omfatter forslag vedrørende følgende:

- vilkårene for adgang til at drive virksomhed;

- fondenes nationalitet;

- investeringsfondsmanagerens virksomhed;

- uddelegering af beføjelser;

- etableringsret og friheden til at levere tjenesteydelser samt;

- investorinformation og regler om forenklede prospekter.

2.2. Forslagets overordnede formål er ifølge Kommissionen at sætte investeringsinstitutters administrationsselskaber i stand til at opnå et europæisk pas, som kan gøre det muligt for dem at etablere filialer i andre medlemsstater og at drive virksomhed inden for EU efter princippet om den frie udveksling af tjenesteydelser; forslaget ændrer på de nuværende begrænsninger, som forhindrer administrationsselskaber i at optage anden virksomhed end forvaltning af investeringsfondes og investeringsselskabers aktiver. Fremover får sådanne selskaber lov til ikke blot at udføre kollektiv porteføljeforvaltning, men også til at beskæftige sig med individuel porteføljeforvaltning for private eller institutionelle investorer såsom pensionsfonde samt at udføre visse specifikke accessoriske aktiviteter, der har forbindelse til den egentlige virksomhed. Forslaget definerer, på hvilke vilkår opgaver kan overdrages til tredjemand. Det er hensigten at modernisere de informationsdokumenter, som står til investorernes rådighed, især gennem indførelse af forenklede prospekter. Det nuværende investeringsinstitutdirektiv indeholder ingen regler om harmoniseret markedsadgang, ingen forsigtighedsregler og ingen bestemmelser om regulering af etableringen af filialer eller om administrationsselskabers frie levering af tjenesteydelser.

2.3. Alt i alt må der udtrykkes tilfredshed med forslagets ånd. Imidlertid skorter det i den nuværende tekst på klarhed på en række områder, mens der på andre ser ud til at opstå en konflikt med det indre markeds princip om gensidig anerkendelse. Disse punkter behandles nærmere i punkt 3 nedenfor.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Betingelser for adgangen til at drive virksomhed (ændringer til artikel 1a, stk. 2, og artikel 5, stk. 2)

Definitionen på "administrationsselskab" giver anledning til tvivl, da det ser ud til, at der opereres med forskellige betydninger på forskellige steder, nemlig "investeringsfondsadministrator" og "befuldmægtiget administrator for investeringsselskaber". Endvidere fremgår det ikke klart, om "investeringsforvalter" altid svarer til "formueforvalter".

3.2. Nationalitet

"Ved administrationsselskab forstås et selskab, hvis almindelige virksomhed er administration af investeringsfonde og investeringsselskaber; ved et administrationsselskabs hjemland forstås den medlemsstat, hvor administrationsselskabet har sit vedtægtsmæssige hjemsted" (artikel 1a, stk. 2 og artikel 1a, stk. 3). Et investeringsinstitut, som er en "unit trust" (investeringsfond) får imidlertid nationalitet efter den medlemsstat, hvor administrationsselskabets vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende (artikel 1a og artikel 5a), mens et investeringsinstitut, der er oprettet som et investeringsselskab, får nationalitet efter den medlemsstat, hvor investeringsselskabets hjemsted er beliggende (artikel 1a og artikel 5b). Denne sondring giver anledning til tvivlstilfælde, da den kan medføre forskellige rettigheder vedrørende adgangen rundt omkring i EU og i de enkelte lande. Hverken direktivets begrundelser eller artikler redegør imidlertid for eller begrunder denne sondring.

3.2.1. Der findes forskellige strukturer for investeringsselskaber i de forskellige lande, som fungerer udmærket i praksis, hvilket også gælder tilsynsordningerne. Disse forskellige strukturer og tilsynsordninger bør nyde godt af princippet om gensidig anerkendelse, som er en grundlæggende hjørnesten i det indre marked for finansielle tjenesteydelser. Imidlertid:

- indfører direktivforslaget forskellige normer for forskellige fonds- og risikostrukturer, hvilket er en forskelsbehandling af visse fondstyper,

- hvor en fond er opbygget som et selskab, bør denne have ret til at forvalte fonde på grænseoverskridende grundlag; men i henhold til direktivforslaget vil fonden ikke have ret til at levere tjenesteydelser i en anden medlemsstat, hvor fonde kun må have form af en "unit trust" (investeringsfond) efter national lovgivning.

I stedet for at styrke det indre marked for finansielle tjenesteydelser løber forslaget kort sagt en risiko for at medføre den modsatte virkning, når der specifikt er tale om investeringsinstitutter.

3.3. Administrationsselskabets virksomhed

I artikel 5, stk. 2, andet afsnit, henvises til en oversigt over administrationsselskabets "virksomhed", som er føjet til direktivet som et nyt bilag 2. Formålet med denne oversigt er uklart. Desuden mener ØSU, at den ikke bør anses for udtømmende, da den i så fald ville udelukke fleksibilitet som reaktion på ændrede markedsvilkår og ville kunne forhindre administrationsselskaber i at udføre anden virksomhed, der ikke figurerer på listen, og som måske ikke kommer i karambolage med deres rolle som investeringsadministrationsselskab. Det bør ligeledes gøres klart, at et administrationsselskab ikke bør have pligt til at varetage al den virksomhed, der anføres i bilag 2.

3.4. Overdragelse af beføjelser

Den foreslåede artikel 5g vil forhindre investeringsadministrationsselskabet i at overdrage formueforvaltning til personer med en kvalificeret deltagelse i administrationsselskabets kapital. Dette ville betyde, at en investeringsfonds administrator ikke kan overdrage opgaver til et moderselskab.

3.4.1. Praksis i Europa er yderst forskellig. I nogle lande har investeringsadministrationsselskabet en lovfastsat pligt til at drive virksomhed som formueforvalter og/eller fondsregnskabsfører, mens disse funktioner i andre lande kan uddelegeres til tredjemand, herunder også uddelegeres til administrationsselskabets moderselskab.

3.4.2. De forskellige strukturer fungerer udmærket og giver en effektiv investorbeskyttelse. Hver national jurisdiktion har iværksat regler til tackling af potentielle interessekonflikter, og de tilsynsførende organer i de enkelte lande håndhæver disse regler.

3.4.3. ØSU ser derfor ingen grund til, at et direktiv griber ind i disse ordninger, som har stået deres prøve. Hvis der overhovedet er behov for bestemmelser, bør det være i form af en opremsning af generelle principper. For eksempel kunne man kræve, at hvor en medlemsstat giver et administrationsselskab lov til at overdrage opgaver til tredjemand af hensyn til en mere effektiv varetagelse af selskabets virksomhed, skal administrationsselskabet have pligt til at underrette den kompetente myndighed på forhånd; endvidere bør der ikke overdrages opgaver til personer, hvis interesser kan komme i konflikt med administrationsselskabets.

3.5. Fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser

Forslagene til artikel 6, 6a, 6b og 6c knæsætter det princip, at når først administrationsselskabet er blevet godkendt i værtsmedlemsstaten, har det lov til at drive virksomhed i hele EU enten gennem oprettelse af filialer eller i henhold til den frie udveksling af tjenesteydelser, uden at være underkastet yderligere krav om godkendelse i værtslandene. Denne brede målsætning hilses velkommen, men selv om det kræves i artikel 6, at administrationsselskabet skal levere oplysninger til værtslandets myndigheder, inden det kan oprette en filial eller levere tjenesteydelser i værtsmedlemsstaterne, kræves det i artikel 46, at et investeringsselskab skal levere oplysninger til værtsmedlemsstaten, hvilket forekommer urimeligt.

3.6. Depositarer

Depositarer er et vigtig element i investeringsforeningers forvaltning og bør omgærdes af en behørig godkendelse og struktur; i særdeleshed skal depositaren:

- være et kreditinstitut, en investeringsvirksomhed eller et foretagende, som medlemsstaten har givet beføjelse til at udøve hvervet som kontofører,

- råde over en egenkapital, som står i forhold til det relevante investeringsinstituts formue, således at depositaren kan opfylde de forpligtelser, der er en følge af udøvelsen af hvervet,

- endvidere kunne overdrage administrationsselskabet og enhver investor, der anmoder om det, et dokument, som er udfærdiget af depositarens lovbestemte kontrolinstans, og hvorved det bevidnes, at vilkårene for udøvelsen af depositarhvervet er i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor depositaren er etableret.

Samtlige disse vilkår gælder også for de institutter, til hvem depositaren overdrager opbevaringen af udenlandske finansielle instrumenter, som indgår i investeringsinstitutternes formue.

3.6.1. Ifølge det nugældende investeringsinstitutdirektiv skal depositarer være etableret i samme medlemsstat som fonden. Det betyder, at de ikke har "pas-rettigheder" i hele EU. ØSU opfordrer Kommissionen til at undersøge, hvorledes pas-rettigheder kan udvides til depositarer, samtidig med at der sikres passende tilsyn af hensyn til beskyttelsen af investorerne.

3.7. Investorbeskyttelse og forenklede prospekter (artikel 27 og 28)

Forslaget om at indføre et forenklet prospekt giver en kærkommen lejlighed til at forenkle markedsføringen af fonde på grænseoverskridende grundlag, hvilket hidtil er blevet besværliggjort af medlemsstaternes krav om en mangfoldighed af oplysninger. Levering af et forenklet prospekt bør ikke være obligatorisk.

4. Konklusioner

4.1. Alt i alt udtrykker ØSU tilfredshed med forslaget om at udvide princippet om at indføre et pas til også at omfatte investeringsinstitutter, således at disse sættes i stand til at udføre individuel og kollektiv porteføljeforvaltning, at drive anden virksomhed end porteføljeforvaltning og at udsende forenklede prospekter.

4.2. Imidlertid er forslaget særdeles uklart med hensyn til bevæggrundene bag den forskellige status, nationalitet og rettigheder til markedsadgang, som skal gælde for investeringsinstitutter, der er oprettet som investeringsfonde, og investeringsinstitutter, der er oprettet som investeringsselskaber. Direktivforslaget opererer med forskellige normer for forskellige strukturer; direktivet kan føre til forskelsbehandling af visse typer af fonde, og direktivet begrænser retten til at levere tjenesteydelser i andre medlemsstater til visse typer af fonde, således at man i stedet for at styrke det indre marked for finansielle tjenesteydelser med dette forslag løber en risiko for at opnå den modsatte virkning. Kort sagt risikerer det at komme i strid med princippet om gensidig anerkendelse, fordi de forskellige strukturer, som findes i dag, anses for tilfredsstillende af deres respektive nationale kompetente myndigheder.

4.3. ØSU mener tillige, at de foreslåede begrænsninger med hensyn til overdragelse af beføjelser vedrørende formueforvaltning er unødvendige. De eksisterende strukturer fungerer udmærket, giver en effektiv investorbeskyttelse, omfatter regler med hensyn til potentielle interessekonflikter og er acceptable for de nationale tilsynsførende organer, som håndhæver disse regler; forslaget som sådant er i strid med princippet om gensidig anerkendelse.

Bruxelles, den 24. februar 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3.

(2) KOM(1998) 449 endelig udg. og KOM(1998) 451 endelig udg.

BILAG

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Dette bilag viser, hvorledes Kommissionens forslag ændrer direktivet fra 1985.

>TABELPOSITION>