P6_TA(2005)0008

Udviklingslandenes gæld

Europa-Parlamentets beslutning om gældslettelse for udviklingslande

Europa-Parlamentet,

- der henviser til mødet den 17.- 21. november 2004 i Paris-Klubben, der er en gruppe af 19 kreditorlande, herunder 12 af EU's medlemsstater,

- der henviser til sine tidligere beslutninger af henholdsvis 25. april 2002 om HIPC-gældslempelse [1] og 18. maj 2000 om fattige landes udlandsgæld [2],

- der henviser til millennium-udviklingsmålene, som alle FN's medlemsstater undertegnede i 2000,

- der henviser til initiativet det nye partnerskab for Afrikas udvikling (NEPAD), der blev vedtaget i oktober 2001 i Abuja (Nigeria) og efterfølgende godkendt af Den Afrikanske Union som en del af dennes samfundsøkonomiske udviklingsprogram,

- der henviser til handlingsplanen, vedtaget af G8-gruppen af industrialiserede lande i Kananaskis den 27. juni 2002, og de konklusioner, som G8-formandskabet nåede frem til i Evian den 3. juni 2003,

- der henviser til De Forenede Nationers Menneskerettighedskommissions resolution 2001/27 om virkningerne af strukturtilpasningspolitikker og udlandsgæld på den effektive udøvelse af menneskerettighederne, særlig de økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder,

- der henviser til "Jubilee 2000"-andragendet, som var undertegnet af 24 millioner borgere, og hvori der blev anmodet om eftergivelse af udviklingslandenes gæld,

- der henviser til forretningsordenens artikel 103, stk. 4,

A. der henviser til, at hovedparten af de stærkt gældstyngede fattige lande (HIPC-lande) findes i Afrika syd for Sahara,

B. der henviser til Afrikas gældsbyrde, der anslås til ca. 230 mia. USD, og til det forhold, at afrikanske lavindkomstlande skønnes at betale omkring 39 mia. USD om året i renter og afdrag på deres gæld,

C. der henviser til, at afskrivning af gæld vil frigøre midler til andre formål, idet de frigjorte midler er en del af statsbudgettet og derfor direkte er til rådighed til at mindske fattigdommen,

D. der henviser til, at lettelse af gældsbyrden er et af delmålene i millennium-udviklingsmål 8, som specifikt tager sigte på, at der gøres en omfattende indsats for at løse udviklingslandenes gældsproblemer gennem nationale og internationale foranstaltninger, således at gældsbyrden bliver bæredygtig på lang sigt,

E. der henviser til, at gældslettelse alene ikke er et universalmiddel og ikke i sig selv skaber ressourcer, mindsker fattigdom eller fremmer udvikling, og til, at udviklingslandes fremtid i første række afhænger af god regeringsførelse og investering i deres egne befolkninger,

F. der henviser til, at Verdensbanken, Den Internationale Valutafond, G7-landene og Paris-Klubben i 1996 tog initiativ til gældslettelse for HIPC-landene,

G. der henviser til, at det ifølge UNCTAD-rapporten fra 2002 og efter to årtier med strukturtilpasningsprogrammer kan konstateres, at fattigdommen stadig vokser,

H. der henviser til, at Paris-Klubben den 21. november 2004 besluttede at nedskære Iraks gæld med 80 % for at bistå landets genopbygning, og at gælden skal reduceres i tre trin — 30 % med det samme, yderligere 30 % i 2005 og 20 % i 2008,

I. der henviser til, at den tragiske tsunami i Asien har medført adskillige krav om, at de berørte stater får suspenderet deres gæld som bidrag til genopbygnings- og rehabiliteringsprocessen,

1. noterer sig, at Iraks gæld reduceres med 80 %; understreger imidlertid, at alle kreditorer og navnlig internationale institutioner og nationale regeringer må blive enige om at udfase udviklingslandenes gæld og herunder prioritere de mindst udviklede lande;

2. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at føre an i multilaterale og bilaterale fora og udfase udviklingslandenes udlandsgæld og anmoder desuden om, at de aktivt forfølger målet om at yde 0,7% af BNI i udviklingsbistand med henblik på at opfylde millennium-udviklingsmålene;

3. glæder sig over opfordringerne til at suspendere gælden for de lande, som er ramt af tsunamien; opfordrer dog til gældslettelse for andre fattige lande, idet den internationale solidaritet ikke bør være afhængig af tragiske begivenheder;

4. understreger, at de mindst udviklede lande bør prioriteres i forbindelse med gældslettelsen, og at den kun bør gennemføres under forudsætning af, at de midler, som regeringerne sparer som følge af denne lettelse, kanaliseres over i bistand til de fattigste i deres samfund;

5. mener, at processen i forbindelse med lettelse af statsgæld bør fremskyndes og intensiveres i lande, hvor regeringerne overholder menneskerettighederne og principperne om god regeringsførelse samt prioriterer fattigdomsbekæmpelse;

6. understreger, at tidligere initiativer, herunder det styrkede HIPC-initativ, stadig er utilstrækkelige i betragtning af den nuværende økonomiske globalisering, og at initiativer som f.eks. HIPC må betragtes som et skridt hen imod udfasning af al gæld;

7. understreger i den forbindelse, at det ikke alene er nødvendigt at tilpasse det nuværende HIPC-initiativ, således at det opfylder behovene i støtteberettigede lande, som på grund af en ekstremt ustabil politisk situation endnu ikke er nået til det punkt, hvor der kan træffes beslutninger, men også at skabe større fleksibilitet på andre områder, såsom varigheden af den såkaldte track record-periode, indholdet med hensyn til både track record og foreløbige strategioplæg til nedbringelse af fattigdom samt gældslettelse i den mellemliggende periode;

8. glæder sig i den forbindelse over, at fristen i HIPC-initiativets udløbsklausul er blevet udsat til udgangen af 2006, hvilket skaber mulighed for, at visse støtteberettigede postkonflikt-lande kan opbygge den track record, der skal til for at blive omfattet af initiativet; slår til lyd for supplerende gældslettelse med sigte på forsoning og genopbygning af infrastruktur for disse lande for dermed at mindske sandsynligheden for yderligere konflikter;

9. er af den opfattelse, at de yderligere midler, regeringerne måtte få rådighed over som følge af gældslettelse, bør afsættes til sociale projekter på grundlag af planer fastlagt med donorerne og civilsamfundet, således at de sociale udgifter øges på områder som f.eks. grundlæggende uddannelse, grundlæggende primær sundhedspleje og hiv/aids;

10. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til — ved hjælp af en effektiv koordinering mellem G8-gruppen, Verdensbanken og IMF — at sikre, at intet land, som virkelig har forpligtet sig til fattigdomsbekæmpelse, god regeringsførelse og økonomiske reformer, berøves muligheden for at opfylde millenniumudviklingsmålene på grund af manglende finansiering;

11. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, AVS-EU-Ministerrådet, Den Afrikanske Union, De Forenede Nationer, Den Internationale Valutafond, Verdensbanken og medlemsstaternes regeringer og parlamenter.

[1] EUT C 131 E af 5.6.2003, s. 167.

[2] EFT C 59 af 23.2.2001, s. 239.

--------------------------------------------------