Niende rapport om status for gennemførelsen og programmerne for gennemførelsen (som krævet i artikel 17) af Rådets direktiv 91/271/EØF om rensning af byspildevand

4.3 Strategi for at fremme overholdelsen

Niende rapport om status for gennemførelsen og programmerne for gennemførelsen (som krævet i artikel 17) af Rådets direktiv 91/271/EØF om rensning af byspildevand

580 "storbyer" med over 150 000 indbyggere genererede en samlet spildevandsmængde på 256 mio. PE – eller 42 % af den samlede mængde. Figur 2 viser, at 89 % af den samlede spildevandsmængde blev genereret i byområder med over 10 000 PE, og derfor betragtes disse byområder som en prioritet med hensyn til at opnå overholdelse.

Denne rapport er baseret på data indsamlet fra januar til december 2014 baseret på kravene i artikel 15 og 17 i spildevandsdirektivet. Den ledsages af et arbejdsdokument med en mere detaljeret analyse. Til denne rapport foretog Kommissionen en vurdering af situationen i alle medlemsstaterne baseret på nøjagtige gennemførelsesdata. Dette lod sig gøre gennem en grundig dialog med medlemsstaterne og forbedring af de it-værktøjer, som Kommissionen og Det Europæiske Miljøagentur bruger . Rapporten viser, at de lande, som har tilsluttet sig EU siden 2004 (EU-13), har gjort store fremskridt med hensyn til at nå målene.

Spildevandsdirektivet bør også ses i sammenhæng med gennemførelsen af bæredygtigt udviklingsmål 6 – "sikre adgang til vand og sanitet for alle". I lyset af at der på verdensplan er 2,4 mia. mennesker, som ikke har adgang til forbedrede sanitære faciliteter og stadig omkring 10 mio. mennesker på EU-plan, giver bæredygtigt udviklingsmål 6 nyt håb med hensyn til at forbedre sundheden og miljøet for alle. Det giver også muligheder for investeringer og aktiviteter i vandsektoren.

Direktivet om rensning af byspildevand (spildevandsdirektivet) er et af de centrale politiske instrumenter i EU's regelværk om vand med hensyn til at beskytte miljøet og menneskers sundhed. Fremskridt i gennemførelsen af spildevandsdirektivet i de seneste 25 år har spillet en væsentlig rolle i forbedringen af vandkvaliteten i EU's floder, søer og have (se figur 1). Det understøttede også en masse fremskridt i opfyldelsen af målene i andre EU-direktiver såsom drikkevandsdirektivet, badevandsdirektivet, vandrammedirektivet og havstrategirammedirektivet. Sammen med bade- og drikkevandsdirektivet bidrager dette direktiv også til vækst og beskæftigelse. F.eks.:

88,7 % af EU's spildevand gennemgår sekundær rensning, et fald på 3,2 % siden den foregående rapport. Årsagerne til dette blev forklaret i afsnit 2.1. 17 medlemsstater havde en overholdelse på mellem 90 og 100 %, mens fire (MT, RO, BG og SI) stadig har lang vej til fuld overholdelse med tal på under 20 %. IE, som har en overholdelse på under 70 %, er et særtilfælde, og IT gør kun langsomt fremskridt. Trods en lavere gennemsnitlig overholdelse for EU er den steget for EU-13 fra 68 % i den ottende rapport til 75 %. Der er navnlig gjort fremskridt i lande som EE, LV, LT og SK. Tiltrædelsen af PL har sænket gennemsnittet for EU-28, men øget det for EU-13.

Anvendelsen af individuelle egnede systemer som alternativ til centraliseret opsamling er faldet i gennemsnit i forhold til den ottende rapport. Der er konstateret højere værdier for individuelle egnede systemer i SK, EL, HU, PL og CZ. Kommissionen undersøger, om betingelserne for at anvende individuelle egnede systemer (register, tilladelser, overvågning og kontrol, typer og relevant miljøbeskyttelse) stemmer overens med kravene i spildevandsdirektivet.

Overholdelsen i EU med hensyn til opsamling af spildevand er høj med en gennemsnitlig værdi på 94,7 %. Faldet på 3,7 % i forhold til den foregående rapport skyldes primært tiltrædelsen af IT og PL og mere præcise værdier for RO. De fleste medlemsstater har opretholdt eller forbedret deres overholdelse, undtagen RO, CY og i mindre grad ES. Overholdelsen er meget høj i 19 medlemsstater, hvor den ligger på 98-100 %, mens fire medlemsstater stadig har lave tal på under 70 % (RO, BG, SI og CY).

Det samlede overholdelsestal for EU er faldet let i forhold til den foregående rapport (98,4 % for opsamling, 91,9 % for sekundær rensning og 87,9 % for mere vidtgående rensning), men tallene i denne rapport giver et mere præcist billede af status for den nuværende gennemførelse af spildevandsdirektivet end tallene i den tidligere rapport. Dette skyldes en kombination af faktorer som:

Der er store forskelle mellem medlemsstaterne. Ni lande har en "afstand til overholdelsesmål" på over 20 % for opsamling, sekundær eller mere vidtgående rensning. Lave tal for "afstand til overholdelsesmål" i visse lande for opsamling eller rensning er baseret på anvendelse af betydelige mængder individuelle egnede systemer.

"Afstand til overholdelsesmål" kan defineres som beregningen af spildevandsmængden i PE, der ikke opsamles eller renses ordentligt. Den viser, i hvilket omfang der fortsat er behov for en indsats, men giver også et mere realistisk billede af de opnåede fremskridt. Den beregnes på grundlag af de resterende PE; som skal opsamles eller, såfremt de er opsamlet, stadig skal renses ordentligt, for at betingelserne i spildevandsdirektivet er opfyldt. Det billede, som dette begreb giver, supplerer overensstemmelsesvurderingen, som kun tager højde for de byområder, der fuldt ud opfylder kravene i spildevandsdirektivet med hensyn til "overholdelse".

Figur 6 – Status for overholdelsen af artikel 5 i spildevandsdirektivet i de seneste tre rapporter i % af den rensede mængde – data for 2010, 2012 og 2014.

Overholdelsen i forhold til mere vidtgående rensning (gælder for byområder, der udleder i "følsomme områder") er på 84,5 %, et fald på 3,4 % i forhold til den foregående rapport. Dette skyldes fortrinsvist tilgængeligheden af mere præcise data, men også at nye indberettede data viser en lavere overholdelse i IT, PL og RO, som ligger under EU's gennemsnit. Dette skyldes i mindre grad også et let fald i otte medlemsstaters resultater som følge af udløbet af nye frister for overholdelse. 15 medlemsstater nåede op på en overholdelse på mellem 85 og 100 % (herunder CY, EE, HU, LV og LT). Samlet set er der stadig stor forskel mellem medlemsstaterne med tal, der spænder fra under 70 % til fuld overholdelse, og dette bør der tages tilstrækkelig hånd om. Der er stadig behov for en betydelig indsats i flere medlemsstater, hvor overholdelsen ligger under 20 % (BG, MT, IE og RO).

·Mængden af N og P, som blev genbrugt i jorden, udgør 250 000 tons. Med en værdi på 1 300 EUR pr. ton for N og 900 EUR pr. ton for diphosphorpentoxid (P2O5) vil den samlede værdi af genbruget af spildevandsslam nå op på 550 mio. EUR i 2014.

·BG, CY, IT, PT og RO producerede under 10 kg pr. indbygger, hvilket tyder på et utilstrækkeligt opsamlings- og rensningsniveau

Som forklaret ovenfor genererer 580 store byer i EU 42 % af den samlede spildevandsmængde. 86 % af denne mængde gennemgår mere vidtgående rensning end sekundær rensning. Andelen af ikke-opsamlet og ubehandlet spildevand har ligget stabilt på omkring 2,3 % siden den foregående rapport. Overholdelsen varierer, og 18 ud af de 27 hovedstæder anses for at overholde direktivet fuldt ud i 2014, hvilket er fire mere end i den foregående rapport. Der skal fortsat gøres en indsats for de hovedstæder, som endnu ikke overholder direktivet.

Nogle lande er dog stadig langt fra at nå fuld overholdelse af spildevandsdirektivet. Malta befinder sig i en specifik situation: Infrastrukturen er delvist på plads, men landet oplever driftsproblemer, som skal løses. Efter mere end 25 års anvendelse af spildevandsdirektivet oplever visse medlemsstater stadig vanskeligheder med hensyn til at nå fuld overholdelse, herunder IE, IT, ES og PT.

Generelt er tendenserne for gennemførelse positive, navnlig for EU-13: Deres gennemsnitlige overholdelse er steget betydeligt siden 2009/10 (dvs. over tre rapporter) for opsamling og sekundær og mere vidtgående rensning. Den faldende overholdelse for opsamling i EU-13 i denne rapport skyldes fortrinsvist systematisk brug af den korrekte vurderingsmetode for juridisk overholdelse.

·27 % af slammen forbrændes (primært det, der genereres i byområder). Dette gælder for det meste i AT, DE og NL.

Udviklingen inden for fordøjelsesteknologi bidrager parallelt hermed til at reducere produktionen af slam og samtidig frembringe vedvarende energi (biogas).

2.8 Genbrug af spildevand

De seneste oplysninger bekræfter det begrænsede genbrug af spildevand: Kun otte medlemsstater har signaleret regelmæssig genbrug af en del af deres rensede spildevand (EL, UK, FR, IT, MT, CY, ES, BE). Der indsamles ikke regelmæssigt relevante data, som derfor ikke er helt tilgængelige. Den andel af det rensede spildevand, som genbruges, spænder fra 0,08 % i Det Forenede Kongerige til 97 % i Cypern med et gennemsnit på 2 % i EU. Genbrug foregår fortrinsvist i landbruget og lejlighedsvist i industrien og til opfyldning af grundvandsmagasiner. HR, HU, SK og RO rapporterede, at de havde til hensigt at genbruge spildevand i fremtiden. Letland og Østrig forklarede, at det ikke er nødvendigt på grund af store mængder ferskvand. De resterende 14 medlemsstater rapporterede, at de ikke genbruger deres spildevand.

I forbindelse med meddelelsen "Kredsløbet lukkes – en EU-handlingsplan for den cirkulære økonomi" udarbejder Kommissionen et lovgivningsinitiativ for at fremme genbrug af spildevand. Formålet med denne EU-foranstaltning ville være omkostningseffektiv genbrug af spildevand til kunstvanding i landbruget samt sikring af et højt beskyttelsesniveau for sundhed og miljø.

3. Gennemførelsen af spildevandsdirektivet og vandets tilstand

Der kan påvises en bedre kvalitet i mange EU-floder på grund af gennemførelsen af spildevandsdirektivet ved at vurdere parametre som BOD5 (se figur 1), ammonium eller orthophosphat. Det er sværere at drage samme konklusioner om en god økologisk tilstand, hvor der tages højde for det biologiske liv. En analyse af en række fiskearter i visse floder (såsom Seinen) viser tydeligt, at de er steget i antal parallelt med faldet i udledningen af urenset spildevand. Dette skyldes, at omfattende spildevandsforurening giver iltmangel og forhindrer udviklingen af følsomme biologiske arter.

Kommissionen er i gang med at undersøge vandområdeplanerne (for 2009-2015), som blev udsendt under vandrammedirektivet, og vil offentliggøre en evalueringsrapport i 2018.

4. Fremme af overholdelse

Kommissionen har iværksat flere initiativer for at støtte, opfordre til og sikre fuld gennemførelse af spildevandsdirektivet.

4.1 Finansieringsprogrammer

Europæiske fonde, navnlig Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden, har spillet en afgørende rolle i gennemførelsen af EU's vandpolitikker. Denne støtte spænder over de sidste to årtier og omfatter både finansiering og fremme af en gunstig politikramme: I perioden 2000-2006 blev der afsat 20,7 mia. EUR og i 2007-2013 21,9 mia. EUR til investeringer i vand.

For 2014-2020 er investeringerne koncentreret i medlemsstater med mindre udviklede regioner. Med tildelinger på 14,8 mia. EUR er vand det vigtigste miljøområde i samhørighedspolitikken. Fokus er på spildevandsrensning og drikkevandsforsyning, men der investeres også i vandbesparelser, forebyggelse af oversvømmelser og andre vandrelaterede emner. Denne støtte udnytter desuden privat finansiering og suppleres af andre EU-finansieringskilder såsom Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, LIFE og Horisont 2020.

Den største andel af det disponible budget, omkring 10 mia. EUR, anvendes til infrastruktur til spildevandsrensning, herunder opførelse eller opgradering af anlæg og kloaknet, idet en del finansiering også anvendes til håndtering af slam. I 2014-2020 ventes medlemsstaterne at slutte 17 mio. mennesker til nye eller opgraderede spildevandsanlæg oven i de 7 mio., som blev tilsluttet mellem 2007 og 2013.

Samhørighedspolitikken tilbyder også en politikramme for integreret regionaludvikling, hvor der samarbejdes med aktører på stedet. Dette omfatter forudsætninger for finansiering. For at sikre at ressourcerne anvendes bedst muligt, skal investeringerne baseres på medlemsstaternes vandområdeplaner , som fastsat i vandrammedirektivet. Derudover er der, for at sikre at projekterne er økonomisk bæredygtige, behov for prissætningspolitikker, som giver det rette incitament til at bruge vandet effektivt. Disse omfatter, efter princippet om at forureneren betaler, et passende bidrag fra forskellige vandanvendelser til dækning af omkostningerne til vandtjenester. Denne forhåndsbetingelse har også styrket gennemførelsen af vandrammedirektivet.

4.2 Retshåndhævelse

I 2014 iværksatte Kommissionen undersøgelser for de fleste af de lande, som tiltrådte i 2004 eller senere og indledte overtrædelsesprocedurer for dem, som ikke efterlevede kravene, i 2016 og 2017.

For de lande, som var medlemsstater før 2004, førte overtrædelser til flere overtrædelsesprocedurer, og de fleste har indtil videre været omfattet af mindst én dom fra Domstolen. Efter offentliggørelsen af Kommissionens ottende rapport om gennemførelsen har Domstolen afsagt fire domme, og to sager er stadig verserende.

I en af disse domme blev PT dømt i henhold til artikel 260 (anden dom) i TEUF. Indtil videre er fire medlemsstater af Domstolen blevet idømt bøder og/eller betaling af bod i henhold til spildevandsdirektivet (BE, LU, PT og EL). Medlemsstaterne pålægges en bøde og/eller et engangsbeløb, når de ikke efterlever en tidligere dom fra Domstolen om samme emne.

4.3 Strategi for at fremme overholdelsen