Formålet med den anden påtænkte retsakt er at styrke det mellemstatslige samarbejde om gennemførelsen af Bernkonventionen, herunder ved indførelse af et obligatorisk finansielt bidrag for parterne i den udvidede delaftale.

I henhold til konventionens artikel 16 træder den første påtænkte retsakt i kraft for alle kontraherende parter den tredivte dag efter, at Ministerkomitéen har godkendt den og alle de kontraherende parter har meddelt generalsekretæren, at de har accepteret den.

I henhold til konventionens artikel 14 kan Den Stående Komité fremsætte forslag til forbedring af konventionens effektivitet. Den Stående Komité kan derfor fremsætte forslag for Ministerkomitéen om vedtagelse af en udvidet delaftale med henblik på forbedring af konventionens anvendelse. I henhold til forretningsordenens artikel 8b træffes denne afgørelse i Den Stående Komité med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer.

I henhold til konventionens artikel 16 vedtages ændringer af konventionens artikel 13-24 af et flertal på tre fjerdedele af parterne i Den Stående Komité, hvorefter det forelægges for Ministerkomitéen til godkendelse.

Den Stående Komité er konventionens beslutningstagende organ. Det er ansvarligt for at følge anvendelsen af konventionen. Dets opgaver er anført i konventionens artikel 13-15. Komitéen holder møde mindst hver andet år, og når som helst et flertal af de kontraherende parter anmoder derom. Det er blevet sædvane, at Den Stående Komité holder møde hvert år.

Konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (herefter "konventionen") har til formål at bevare den europæiske vilde flora og fauna og deres naturlige levesteder, især i de tilfælde, hvor bevaring kræver et samarbejde mellem flere stater. Der er tale om en mellemstatslig traktat, som er indgået inden for rammerne af Europarådet. Konventionen trådte i kraft den 1. juni 1982.

Dette forslag vedrører en afgørelse om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne ved det 40. møde i Den Stående Komité under konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder, der afholdes i Strasbourg i Frankrig den 1.-4. december 2020 i forbindelse med Den Stående Komités påtænkte vedtagelse af to afgørelser om ændring af konventionen, og om etablering af en udvidet delaftale.

I henhold til artikel 20, litra d), i statut for Europarådet og artikel 2 i Europarådets Ministerkomités retningslinjer om procedurer og arbejdsmetoder træder den anden påtænkte retsakt, efter at den er vedtaget af Den Stående Komité, i kraft for alle parter i den udvidede delaftale efter vedtagelse i Ministerkomitéen med to tredjedeles flertal af de repræsentanter, der afgiver stemme, og almindeligt flertal af de repræsentanter, der er berettiget til at tage sæde i Ministerkomitéen, og efter at der er nået et beslutningsdygtigt antal underskrivere. Medmindre Ministerkomitéen beslutter andet, fastsættes den nedre grænse for antallet af medlemmer til en tredjedel af medlemsstaterne i Europarådet, dvs. i øjeblikket 16 lande.

3.Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne

I overensstemmelse med resolution nr. 9 (2019) fra det 39. møde i Den Stående Komité, der blev vedtaget den 6. december 2019, om finansiering af Bernkonventionen vedrørende indledning af indførelsen af et nyt system med obligatoriske finansielle bidrag fra parterne, blev der nedsat en intersessionel ekspertarbejdsgruppe til at bistå sekretariatet med at fremlægge forslag med henblik på indføjelse af finansielle bestemmelser gennem ændring af artiklerne i Bern-konventionen og med henblik på etablering af en udvidet delaftale, der vil blive drøftet på Den Stående Komités 40. møde.

Europarådets almindelige budgettildeling til Bernkonventionen er gradvist faldet i årenes løb, og Bernkonventionens opgaver kan nu ikke længere sikres uden parternes betydelige frivillige bidrag, som også bliver mindre og mindre. Det er derfor afgørende, at der etableres en pålidelig finansieringskilde for konventionen.

Forslaget om at ændre konventionen ved at indføre en mekanisme til fastlæggelse af obligatoriske bidrag er i overensstemmelse med bestemmelserne i de fleste multilaterale miljøaftaler, hvorfor det principielt bør støttes. Ved de øvrige multilaterale miljøaftaler er der normalt en forskel mellem det centrale budget og det programbaserede budget, hvor det kun er obligatorisk at bidrage til førstnævnte. Ved den foreslåede ændring af konventionen præciseres det ikke, at den mekanisme, der skal fastlægges, vil følge denne præcedens. Den foreslåede ændring fastsætter heller ikke det niveau for bidragene, der skal anvendes. Unionen bør derfor ikke støtte ændringen i dens nuværende form, men støtter en udsættelse af afstemningen om dette spørgsmål, så teksten til den foreslåede ændring i en forhandlingsperiode kan finpudses og skabe klarhed på dette område.

I betragtning af den tid, der er nødvendig for at den foreslåede ændring kan blive forhandlet og træde i kraft, er der også behov for en hurtigere løsning. Unionen bør derfor støtte forslaget om etablering af en udvidet delaftale, hvorved de pågældende parter og ikke-medlemmer, der måtte ønske det, kan tiltræde denne aftale og dermed kan støtte foranstaltninger for konventionens gennemførelse.

4.Retsgrundlag

4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag

4.1.1.Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Rådet vedtage afgørelser om fastlæggelse af, "hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen."

Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver".

4.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde

Den Stående Komité er et udvalg, der er nedsat ved konventionen.

De retsakter, som Den Stående Komité skal vedtage, er retsakter, der har retsvirkninger. De påtænkte retsakter vil være bindende i henhold til folkeretten, jf. konventionens artikel 6.

De påtænkte retsakter supplerer eller ændrer ikke den institutionelle ramme for konventionen.

Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF.

4.2.Materielt retsgrundlag

4.2.1.Principper

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte retsakt har et dobbelt formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer kan bestemmes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, have et enkelt materielt retsgrundlag, nemlig det, der kræves af det primære eller fremherskende formål eller element.

4.2.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde