Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »EU og Afrika: Realisering af et ligeværdigt udviklingspartnerskab baseret på bæredygtighed og fælles værdier«

(initiativudtalelse)

(2020/C 429/15)

Ordførere: Dimitris DIMITRIADIS (EL-I) Dilyana SLAVOVA (BG-III) Thomas WAGNSONNER (AT-II)

Plenarforsamlingens beslutning 20.2.2020 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Eksterne Forbindelser Vedtaget i sektionen 24.2.2020 Vedtaget på plenarforsamlingen 16.9.2020 Plenarforsamling nr. 554 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 216/1/2

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. I en hurtigt omskiftelig verden med store problemer, men også nye muligheder, har Europa en forpligtelse til at udnytte sin multikulturelle, institutionelle og socioøkonomiske arv til at sikre global, bæredygtig udvikling. De udfordringer, som de afrikanske udviklingslande står over for, er meget komplekse, og vi er nødt til at imødegå dem med en følsom og flerdimensionel tilgang. Vi kan ikke nøjes med at give velmenende råd, for der er også brug for, at EU og Unionens medlemsstater investerer betragtelige økonomiske midler i Afrika for at nå FN's verdensmål. Dette må være hovedformålet med EU's internationale partnerskaber, ligesom respekten for de universelle menneskerettigheder, som udgør vigtige fælles værdier, bør ligge til grund for ethvert politisk engagement i et ligeværdigt udviklingspartnerskab med Afrika .

1.2. fundamentale arbejdsrettigheder (Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) erklæring om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet , som omfatter de grundlæggende arbejdstagerrettigheder, og trepartserklæringen om principper for multinationale virksomheder og socialpolitik ), friheden til at drive virksomhed og retten til et sundt miljø , samt verdensmålene. EØSU glæder sig over den fælles meddelelse Frem mod en omfattende strategi for samarbejdet med Afrika I tråd med EU's nye konsensus om udvikling ønsker EØSU at fremme en anstændig levevis med gode fremtidsudsigter, at skabe en middelklasse og støtte ligeværdige partnerskaber gennem styrkelsen af bæredygtige, socio-liberale demokratiske strukturer i Afrika i overensstemmelse med de universelle menneskerettigheder ( 1 ) , herunder(Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO), som omfatter de grundlæggende arbejdstagerrettigheder, og),, samt verdensmålene. EØSU glæder sig over den fælles meddelelse ( 2 ) og ønsker at bidrage til forbedringerne af den nye omfattende europæiske strategi med Afrika.

1.3. Den nuværende situation afslører en række kritiske udfordringer, men også lovende muligheder, for udviklingssamarbejdet mellem EU og Afrika. Afrika tæller flere af verdens 20 hurtigst voksende økonomier. I 2035 vil Afrika have den største potentielle arbejdsstyrke. Et handels- og investeringspartnerskab på højt niveau baseret på de universelle menneskerettigheder og bæredygtighed er en nødvendighed for begge parter, og der skal være fokus på udvikling i stedet for at bruge udviklingsmidler på grænsekontrol.

1.4. EØSU byder det afrikanske kontinentale frihandelsområde (AfCFTA) velkommen, da det styrker handel på kontinentet, mindsker afhængigheden og bevæger sig væk fra en tilgang udelukkende drevet af oversøisk eksport. Det kan være et vigtigt første skridt mod et frihandelsområde mellem EU og Afrika. EØSU gentager vigtigheden af et organiseret civilsamfund i tiden efter Cotonouaftalen.

1.5. Langsigtede investeringer i den interafrikanske infrastruktur for at pleje de regionale værdikæder og en bæredygtig lokal økonomi giver økonomisk mening, er miljømæssigt bæredygtigt og skaber produktionskapacitet, herunder lokale kvalitetsjob. En tilgang, der udelukkende har oversøisk eksport for øje, er ikke bæredygtig. Et interkontinentalt, økonomisk samarbejde skal især favorisere lokal produktion i Afrika, hvis hovedsektorer bør være bæredygtigt landbrug, energi og cirkulær økonomi samt de traditionelle sektorer i forbindelse med råvarer og byggeri, der stadig har brug for omstrukturering i henhold til verdensmålene. Offentlig finansiering vil ikke nødvendigvis blive brugt til private investeringer i Afrika, da det kan skade det almindelige udviklingssamarbejde. Derfor er det absolut nødvendigt med tilsyns- og evalueringssystemer, der i stor stil involverer det organiserede civilsamfund.

1.6. Civilsamfundet, sociale partnerskaber, sociale markedsøkonomier og velfærdsstatssystemer bør være de vellykkede modeller, der kan fremme en bæredygtig udvikling i Afrika, dog tilpasset den lokale kultur og de socioøkonomiske vilkår. Handel og investering bør ikke være de eneste prioriteter for støtten til de afrikanske lande, men også, og i særdeleshed, skattepolitik, migration, udvikling, miljø, uddannelse, sundhed samt arbejds- og levevilkår. Dette er endnu mere vigtigt set i lyset af den aktuelle covid-19-krise (coronavirus), som vil gå hårdt ud over Afrika.

1.7. Der skal bygges infrastruktur til kvalitetssikring for at sikre, at afrikanske varer lever op til standarderne på deres målmarkeder. Det skal sikres, at de love, der lever op til verdensmålene, bliver overholdt. På samme måde ville det være en hjælp med due diligence-systemer, herunder EU-regler, i forbindelse med menneskerettigheder ( 3 )

1.8. Erasmus+ bør udvides for at styrke samarbejdet mellem EU og Afrika. EU-Afrika udviklingspartnerskabet skal bakke stærkt op om skabelsen af lokale, offentlige uddannelsessystemer, lige fra småbørnspædagogik til universitetsniveau og erhvervsrettede uddannelser, herunder lærepladser og efteruddannelse. »Hjerneflugt« fra Afrika til EU bør undgås. Særligt integration af ligestillingsaspektet og styrkelse af kvinders indflydelse spiller en central rolle med hensyn til at nå verdensmålene.

1.9. Styrkelse af kvinders stilling i Afrika er en prioritet for EØSU, som opfordrer EU-institutionerne og civilsamfundet til aktivt og vedholdende at arbejde for fuld ligestilling mellem kønnene på forskellige sociale og økonomiske niveauer.

1.10. At vende migrationen er på mange måder et kritisk punkt. Kun økonomisk, miljømæssig og social udvikling kan modvirke årsagerne til ufrivillig migration.

1.11. Et internationalt finansieringsselskab for afrikanere i udlandet kunne være den ideelle vej til at kanalisere investeringer, styret af afrikanske organer og brugt til afrikanske behov. Det kunne også være en mulighed for EU-investorer.

1.12. Afrika har været i stærk vækst over det seneste årti, hvilket har ført til prognoser om, at kontinentets energibehov vil være fordoblet i 2050, mens fattigdomsraten vil forblive urokkeligt høj. Dette vil føre til fortsatte, hvis ikke forværrede, problemer med bæredygtighed, både miljømæssigt og socioøkonomisk.

1.13. Ikke desto mindre vil der også kunne opstå muligheder: i) Afrikanske lande kan spille en førende rolle i konversionen af solenergi til elektricitet, ved brugen af solcelleteknologi; det kan også føre til produktion af syntetiske brændstoffer i stor skala; ii) Særlige muligheder for fælles projekter, forretningsaktiviteter og politikker kunne skabe en ny socio-økologisk tilgang til markedsøkonomi.

1.14. Landbrugs- og fødevareindustrien i Afrika bør støttes, for at forbedre dyrkning, nedbringe tab ved høst og forbedre kvalitetsstandarderne. Andre mål for landbrugs- og fødevaresektoren er at udvikle nye markedsførings- og produktionsmetoder, fremme kooperativ selvorganisering blandt landbrugere, øge fødevaresikkerheden og fremme handelen gennem hele værdikæden. EØSU er stærkt imod »land grabbing« i Afrika.

1.15. Interessenter i EU og Afrika bør samarbejde om at føre den grønne pagt ud i livet for at redde kloden og sikre alle et værdigt liv. Med den institutionaliserede inddragelse af det organiserede civilsamfund vil vi med nye midler nemt kunne udøve selvrefleksion og undgå fortidens fejl. Bæredygtig udvikling kan kun gennemføres, hvis den har sin oprindelse i og drives fra landet selv.

1.16. En tilgang baseret på universelle menneskerettigheder, udvikling af demokratiske styreformer, forbedring af økonomisk og finansiel forvaltning gennem transparent styring af offentlige finanser og skabelse af et troværdigt system til bekæmpelse af korruption baseret på et uafhængigt retsvæsen vil tilsammen bidrage til at skabe stærke, uafhængige og stabile forretnings- og udviklingspartnere.

2. Baggrund for og hovedformål med udtalelsen

2.1. Frem mod en omfattende strategi for samarbejdet med Afrika EU27 er Afrikas største handels- og investeringspartner. EØSU glæder sig over den fælles meddelelse, ( 4 ) , som foreslår partnerskaber i forbindelse med grøn omstilling og adgang til energi, digital omstilling, bæredygtig vækst og arbejdspladser, samt fred og forvaltning.

2.2. 52 afrikanske lande har en eller anden form for handelsaftale med EU. Der er indgået associeringsaftaler med fire nordafrikanske lande, og der er igangværende forhandlinger med Marokko og Tunesien om et vidtgående og bredt frihandelsområde (DCFTA). EU har forhandlet fem økonomiske partnerskabsaftaler (ØPA'er) med regionale afrikanske organisationer. De er baseret på Cotonouaftalen og dennes målsætning om at opgradere handelsrelationerne mellem EU og stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) til WTO-regler.

2.3. EØSU gentager sin tilgang: Man ønsker at sikre et værdigt liv og gode fremtidsudsigter for alle, skabe en middelklasse (med blik for forbindelsen mellem migration og indtægt) og støtte ligeværdige partnerskaber gennem styrkelsen af bæredygtige, socio-liberale demokratiske strukturer. Allerede eksisterende lokale traditioner og bedste praksis bør dog respekteres. EØSU har argumenteret for en udviklingspolitik, der skaber gode fremtidsudsigter, strukturer og økonomiske muligheder for alle i Afrika.

2.4. Udefrakommende investeringer stiger støt i Afrika. For eksempel investerer Kina som en del af dets forum om samarbejde mellem Kina og Afrika (FOCAC) og den nye silkevej. Andre mindre omfattende initiativer omfatter USA's »Africa Partnership Station« og det russisk-afrikanske topmøde i 2019.

2.5. De universelle menneskerettigheder , herunder grundlæggende arbejdstagerrettigheder, frihed til at drive en virksomhed, retten til et sundt miljø og retsstatsprincippet er vigtige fælles værdier . Sammen med FN's verdensmål udgør de en internationalt aftalt minimumsstandard for udviklingsprogrammer og er fundamentet for et ligeværdigt udviklingspartnerskab.

2.6. Disse værdier er i overensstemmelse med EU's nye konsensus om udvikling, som også stræber efter at tage andre politikkers indvirkning på udvikling i betragtning, gennem sammenhæng i udviklingspolitikken.

2.7. Denne udtalelse peger på kritiske aspekter i et seriøst, ligeværdigt udviklingspartnerskab og analyserer den nuværende situation og udfordringerne, hvad angår relationerne mellem EU og Afrika.

3. Aktuelle udfordringer

En anstændig tilværelse, økologisk ansvarlighed og gode fremtidsudsigter er altafgørende for vores overlevelse. Vi er nødt til at løse klimaforandringerne og tænke mere ansvarligt og samarbejdsvilligt. Den traditionelle tilgang til industripolitik og vækst er en forældet udviklingsmodel, der vil ødelægge kloden og have store samfundsmæssige omkostninger. Især i Afrika, hvor folk ikke kun har brug for at komme ud af ekstrem fattigdom, men også skal kunne deltage aktivt i samfundet (boliger, fødevarer, sundhed og uddannelse). Det Verdensøkonomiske Forums globale risikorapport 2017 understregede, at problemet med verdensomspændende ulighed er den største risikofaktor blandt de aktuelle politiske udfordringer. Kvinder og sårbare grupper bliver endnu mere påvirket og udelukket fra deltagelse i samfundet, når der er mangel på muligheder.

3.1. Økonomiske aspekter

3.1.1. Flere af verdens 20 hurtigst voksende økonomier findes i Afrika, og i 2035 vil Afrika have den største, potentielle arbejdsstyrke. Det er her, fremtidens globale markeder, forbrugere og ansatte vokser frem. Derfor kan størstedelen af de nuværende globale udfordringer kun løses sammen med stærke afrikanske partnere. Der er behov for et ligeværdigt handels- og investeringspartnerskab baseret på universelle menneskerettigheder og bæredygtighed. Der er brug for 600 mia. EUR årligt for at opfylde verdensmålene i Afrika ( 5 ) . Derfor anerkender EØSU det store behov for private investeringer.

3.1.2. Handelspolitikken bør tage højde for en sammenhængende udvikling, især hvad angår toldsatser, kontrakter og skatter, bør være opmærksom på eksisterende skævheder, især hvad angår ØPA'er ( 6 ) , bør støtte regional integration, bør omfatte bindende, sanktionérbare afsnit om bæredygtighed, og bør ændre investeringsbeskyttelsen så alle universelle menneskerettigheder respekteres.

3.1.3. EØSU byder AfCFTA velkommen, da det styrker handel på kontinentet, mindsker afhængigheden og bevæger sig væk fra en tilgang udelukkende drevet af oversøisk eksport. Det fremmer et frihandelsområde mellem EU og den Afrikanske Union (AU) under en enkelt aftale, som vil skulle tage højde for diversiteten og de økonomiske styrker i hver enkel afrikansk stat.

3.1.4. Den finansiering, der oprindeligt var øremærket til udvikling, bliver i stigende grad brugt til at fremme private investeringer, hvilket ikke må ske på bekostning af det traditionelle udviklingssamarbejde. Såkaldte »grønne obligationer«, specifikt rettet mod bæredygtige projekter, kunne være en god måde at kanalisere de private investeringer i Afrika. Det er absolut nødvendigt at overvåge og evaluere alle investeringer, offentlige som private, med inddragelse af CSO'er for at garantere, at investeringerne bliver brugt til at opnå FN's verdensmål og udviklingsmålsætninger, og at de overholder de universelle menneskerettigheder. På samme tid noterer EØSU sig, at europæiske udviklingsmidler er blevet brugt til at afhjælpe dårlige arbejdsforhold i Afrika ( 7 )

3.1.5. Landbrug er en vigtig økonomisk sektor i Afrika (mere end 60 % af afrikanerne arbejder i landbruget, oftest i mindre selvforsyningslandbrug). I industrialiserede og vækstende økonomier er der et kapløb for at sikre sig agerjord i Afrika ( 8 ) . En mangel på officielle eller præcise registre gør land grabbing nemt og forhindrer unge afrikanere i at få adgang til landbrugsjord. De fleste landbaserede investeringer på verdensplan bliver foretaget i Afrika, inklusive storstilede EU-investeringer. Udviklingseksperter advarer om, at Guineas savanne, med op mod 4 mio. kvadratkilometer agerjord, er blevet mål for internationale (herunder europæiske) landbrugsvirksomheder ( 9 ) . Den globale fødevareproduktion skal stige med 70 % frem mod 2050 ( 10 ) , hvilket kræver en stigning på 97 % i udviklingslandene, samtidig med at agerjord i stigende grad bliver anvendt til at fremstille biobrændstof og ingredienser til den kemiske industri. Fødevaresikkerhed er endnu vigtigere som følge af konsekvenserne af covid-19-pandemien.

3.2. Sociale aspekter

3.2.1. Ideerne om civilsamfund, sociale partnerskaber og en social markedsøkonomi har fungeret godt i Europa.

3.2.2. Projekter fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) synes at møde bredere bæredygtighedsmål og anvende en bedre tilgang til udvikling. Men Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og CSO'er har udtrykt bekymring over EIB's operationer. De har understreget behovet for at forbedre kontrollen af menneskerettighederne i disse operationer. Dette er yderst vigtigt, hvis man skal yde troværdig støtte ( 11 )

3.2.3. Bestemmelser, der tillader europæere at gøre indsigelse mod love, der er i overensstemmelse med verdensmålene, skader vores troværdighed: — Anstændigt arbejde omfatter en løn, man kan leve af — at gøre indsigelse mod dette er ikke i overensstemmelse med den tilgang til udvikling, vi anlægger (f.eks. Veolia mod Egypten) — EU's investeringer bør beskyttes, men vi skal også beskytte arbejdsmarkedslovene, miljøet og forbrugerbeskyttelsen.

3.2.4. Vores udviklingspartnerskab skal yde stærkere støtte til oprettelsen af lokale offentlige uddannelsessystemer, fra småbørnspædagogik og op til universitetsniveau. Særlig opmærksomhed bør gives til erhvervsuddannelser, herunder lærepladser og efteruddannelse. Europas erfaringer kan bruges til at udvikle uddannelsessystemer i Afrika.

3.2.5. Omkostningerne ved handel er ofte meget høje i Afrika, og mange lande lever endnu ikke op til internationale kvalitets- og sikkerhedsstandarder samt miljømæssige standarder. Der skal bygges infrastruktur til kvalitetssikring for at sikre, at afrikanske varer lever op til standarderne på deres målmarkeder, også i Afrika. Støtten til afrikanske lande bør især være rettet mod miljømæssige, sundheds- og arbejdsmæssige strukturer samt sikkerhedsstrukturer.

3.2.6. Den europæiske velfærdsstat har udviklet sig succesfuldt på et grundlag af solidaritet og ved at være rodfæstet i grundlæggende værdier, som alle større politiske bevægelser deler. Sociale sikkerhedssystemer, samarbejdsmodeller og offentlige tjenester har gjort det muligt for folk at opnå velstand og at kanalisere markedskræfterne, ikke kun for at nedbringe fattigdom og stimulere den økonomiske vækst, men også for at fremme deltagerbaserede demokratier.

3.2.7. Dette er endnu mere vigtigt set i lyset af den aktuelle covid-19-krise, som vil gå hårdt ud over Afrika. Ifølge data fra FN står Afrika for 24 % af de globale sygdomstilfælde, hvoraf malaria er særligt problematisk, men besidder kun 3 % af verdens sundhedspersonale. Det er almindeligt kendt, at lande, der uddanner sundhedspersonale, lider økonomiske tab, når samme personale emigrerer til industrialiserede lande ( 12 )

3.2.8. Kun økonomisk, miljømæssig og social udvikling kan modvirke årsagerne til ufrivillig migration. Vi må inkludere de universelle menneskerettigheder i vores politikker for at skabe den type samfund i Afrika, som mange afrikanske emigranter søger til EU efter på grund af manglende fremtidsudsigter i hjemlandet.

3.2.9. At vende migrationen er et afgørende anliggende. F.eks. vil EØSU gerne fremhæve rapporterne ( 13 ) om hjerneflugt fra Tunesien, hvor beslutningstagere må leve med det faktum, at omkring en tredjedel af landets IT-eksperter — uddannet med støtte fra EU — udvandrer til EU for at arbejde.

3.3. Bæredygtighedsaspekter

3.3.1. Den afrikanske økonomi har været i stærk vækst over det seneste årti, og levevilkårene er blevet markant forbedrede, men fattigdomsraten er forblevet urokkeligt høj. Med sin begrænsede økonomiske diversificering, vedvarende ulighed, høje arbejdsløshed og miljømæssige ødelæggelser har kontinentet stadig brug for at bevæge sig i en mere bæredygtig retning for at sikre en værdig tilværelse for alle.

3.3.2. I Afrika forventes efterspørgslen på energi at være fordoblet i 2050. Dette øgede behov bør dækkes ved at udvide brugen af vedvarende energityper. En omstilling fra fossile brændstoffer til vedvarende energityper er afgørende for at mindske klimaforandringerne. De afrikanske lande kan spille en førende rolle i konverteringen af solenergi til elektricitet ved brugen af solcelleteknologi. Ud over at levere elektricitet til lokal brug kan store solcelleanlæg også føre til fremstilling af e-brændstof ( 14 ) . Lokalbefolkningen skal have mulighed for at få del i fortjenesten herved. Metanol og andre syntetiske brændstoffer har vist sig at være alternativer til fossilt brændstof inden for luftfart, men vil også kunne forlænge brugen af forbrændingsmotorer i køretøjer til vejtransport.

4. Politiske anbefalinger

4.1. Generelle aspekter

4.1.1. En retfærdig og ligeværdig handelsforbindelse med landene i Afrika bør fremme anstændigt arbejde og understøtte offentlige tjenester. Handelspolitikken bør især sikre, at universelle menneskerettigheder, miljøet og retten til en værdig tilværelse respekteres. Den skal også tage de mindre udviklede landes behov i betragtning. En aftale om perioden efter Cotonouaftalens udløb vil være en stor mulighed, men kun, hvis den skaber kvalitetsarbejdspladser, sætter skub i den bæredygtige vækst og sikrer inddragelse af det organiserede civilsamfund. Anerkendte udviklingspolitiske eksperter argumenterer for, at EU's udviklingspolitik bør læne sig op ad demokratisk regionalisme, hvilket er særligt relevant for de afrikanske samfund grundet særlige lokale vilkår ( 15 )

4.1.2. Et moderne, progressivt partnerskab bør afspejle kravet om en ny form for samarbejde mellem industrialiserede lande og udviklingslande. Etableringen af disse nye former for partnerskaber vil især kræve bedre generelle betingelser for aktiviteter i den private sektor og skabelsen af flere kvalitetsarbejdspladser med en tilsvarende indtægt for at give Afrikas unge befolkning mulighed for en værdig levevis. Dette er afgørende for at begrænse de unges lyst til at udvandre fra det afrikanske kontinent for at få en bedre fremtid ( 16 ) . I den henseende noterer EØSU sig sine kontakter i og sin støtte til demokratiseringen af Tunesien. Den vidtgående og brede frihandelsaftale, der netop nu er under forhandling, skal bevare det allerede opnåede ved at sikre, at den tunesiske økonomi kan give landets befolkning muligheder og fremtidsudsigter.

4.1.3. For at styrke og støtte de nødvendige reformer i Afrika kunne der oprettes en tænketank med fokus på civilsamfundets engagement, økonomiske og strukturelle reformer og verdensmålene. Den kunne bidrage til at udvikle viden og kompetencer i Afrika og lette udvekslingen mellem civilsamfundet i Afrika og Europa.

4.2. Økonomisk udvikling

4.2.1. Hvad angår den grønne pagt, skal innovation og socio-økologisk omstilling være drivkraften i den økonomiske udvikling. Fokus skal være på en retfærdig fordeling af rigdom og oprettelsen af velfærdsstatsstrukturer. Handel og investering bør ikke være de eneste prioriteter, men også internationalt samarbejde om andre spørgsmål, f.eks. skattepolitik, migration, udvikling, miljø, uddannelse samt arbejds-, leve- og sundhedsvilkår (særligt efter covid-19). Inddragelse af det organiserede civilsamfund vil være afgørende i den henseende.

4.2.2. Langsigtede investeringer i interafrikansk infrastruktur er en nødvendighed (i modsætning til infrastruktur, der skal facilitere oversøisk eksport) for at give næring til regionale værdikæder og en bæredygtig lokal økonomi. Dette giver økonomisk mening, er økologisk bæredygtigt og skaber produktionskapacitet, heriblandt lokale kvalitetsarbejdspladser. Det paradigme, der drives af oversøisk eksport, er stadig af stor betydning i Afrika, eftersom råvarer har strategisk betydning for store økonomier (herunder EU og dets medlemsstater). EU's investeringer skal baseres på en anden tilgang med udgangspunkt i et fuldt ud ligeværdigt partnerskab for at sikre, at alle får glæde af det, og især for at give næring til bæredygtig udvikling i Afrika.

4.2.3. Et internationalt afrikansk finansieringsselskab for afrikanere i udlandet ville kunne koordinere brugen af midler fra afrikanske diasporasamfund til udvikling og investering i socialt ansvarlige foretagender og projekter ( 17 ) i Afrika. Det kunne være en ideel måde at kanalisere investeringer, ledet af afrikanske organer og anvendt til afrikanske problemstillinger, og udgøre en mulighed for europæiske investorer. Den nødvendige investering, hvis verdensmålene skal nås i Afrika, overstiger betragteligt de anslåede årlige opsparinger fra afrikanske migranter. Derfor bør flere former for (forretnings-)samarbejder finde sted med støtte fra diasporaorganisationer.

4.2.4. Udover at eksportere råvarer til forarbejdning andre steder skal de afrikanske lande opfordres til og støttes i at skabe bæredygtige hjemlige industrier, således at det overskud, der skabes ved forarbejdning af råvarer, forbliver i landet. Indtægter fra udvindingssektoren skal investeres i infrastruktur og sociale tjenester og på den måde reelt komme befolkningen til gode.

4.2.5. Det skal stadig være en prioritet at styrke den offentlige sikkerhed for at bekæmpe terrorisme. Men grænsekontrol og tilførslen af våben må håndteres med største forsigtighed. Fokus skal være på udvikling snarere end på anvendelse af udviklingsmidler til at stoppe ufrivillig migration og bevæbne sikkerhedsstyrker: Det øgede »sikkerheds«-aspekt i udviklingspolitikken risikerer at forstærke de dybereliggende årsager til migration.

4.2.6. EØSU efterlyser EU-regler for tilsyn med menneskerettigheder ( 18 ) . EØSU har tidligere stillet krav til EU om bindende implementering af due dilligence for menneskerettigheder, især hvad angår EU's internationale værdikæder ( 19 ) . Baseret på de eksisterende foranstaltninger og EØSU-koncepter (f.eks. et vurderingsbureau) ville et forpligtende due diligence-system gavne den bæredygtige udvikling, især i Afrika, og styrke EU's indsats for at skabe et ligeværdigt udviklingspartnerskab.

4.2.7. Fordelene ved SMV-udvikling og samarbejde mellem afrikanske og europæiske SMV'er kan næppe overdrives. For det meste er multinationale virksomheder i stand til at håndtere de risici, der er forbundet med forretningsprojekter i Afrika. For at kunne udnytte SMV'ernes potentiale i et ligeværdigt udviklingssamarbejde har SMV'erne brug for pålidelige strukturer og institutionel støtte. Størstedelen af de afrikanske arbejdspladser findes i SMV'er. Finansielle tjenester, især i forbindelse med kooperativer, skal forbedres, og skal (hvor de ikke allerede findes) udvikles, så de imødekommer SMV'ernes behov, f.eks. lån, lån i lokal valuta og risikostyring.

4.2.8. Manglen på uddannet arbejdskraft er en stor barriere for virksomheder i de afrikanske lande. Det er derfor af højsete prioritet at fremme erhvervsuddannelser.

4.2.9. »Da der er en sammenhæng mellem beskatning og målene for bæredygtig udvikling, bør virksomheder betale deres skatter der, hvor de skaber deres overskud gennem værditilvækst (f.eks. ved produktionsprocesser og udvinding af råstoffer)« ( 20 ) . Dette princip er af afgørende betydning for et ligeværdigt udviklingspartnerskab. EØSU har også argumenteret for at vurdere effekten af de bilaterale dobbeltbeskatningsaftaler, EU opererer med, hvis der er risiko for at modvirke udviklingspolitikkerne ( 21 ) Ud over de private investeringer spiller skatteindtægter også en vigtig rolle i finansieringen af bæredygtig udvikling. Afrikanske lande går hvert år glip af skatteindtægter svarende til to gange det samlede beløb, de modtager i udviklingsstøtte. Foranstaltninger mod skatteunddragelse og korruption og kampagner for flere indenlandske indtægter i de afrikanske lande er vigtige, kombineret med uddannelse af tjenestemænd fra skattemyndigheder, revisionsretter og finansministerier. Skattely, enten i afrikanske stater eller i EU, står i vejen for bæredygtig udvikling.

4.2.10. Infrastruktur er en nødvendighed for at hjælpe virksomheder med at finde finansiering og støttemekanismer og skabe kontakter på stedet. De har også brug for rådgivning i de forskellige projektfaser.

4.2.11. Landbrugs- og fødevareindustrierne i de afrikanske lande skal støttes, så processerne til forbedring af dyrkningen bliver udviklet, høsttab bliver formindsket, skovrydning bliver standset, og kvalitetsstandarderne bliver højnet. Andre mål for landbrugs- og fødevaresektoren er at udvikle nye metoder til markedsføring, moderne landbrug og forarbejdning, fremme selvorganisering blandt landbrugerne, særligt i kooperativer, og øge handelen gennem hele værdikæden.

4.3. Socialpolitik

4.3.1. Inddragelse af civilsamfundet, eksempelvis ved sociale partnerskaber på virksomheds- og brancheniveau, i de europæiske staters institutionelle struktur har givet EU en fordel. Det organiserede civilsamfund skal i høj grad inddrages i det ligeværdige udviklingspartnerskab, eftersom dette vil skabe stabile strukturer for alle EU's aktiviteter, især på forretningsområdet. Dermed ville vores indsats ikke kun have fokus på økonomisk gevinst, men også på bæredygtig udvikling i Afrika, og dermed bane vej for langsigtede partnerskaber baseret på tillid og lighed.

4.3.2. Erasmus+ bør udvides for at styrke samarbejdet mellem EU og Afrika. De afrikanske universitetsuddannedes professionelle kompetencer og viden bør støtte bæredygtig udvikling i deres hjemlande. »Hjerneflugt« fra Afrika til EU bør undgås. Uddannelse er et afgørende udgangspunkt for at forbedre forholdene for især kvinder og sårbare grupper, og vores støtte skal målrettes i overensstemmelse hermed.

4.3.3. Covid-19 gør disse udfordringer endnu større. Mange sundhedssystemer er lige nu overbelastede. Vi må yde endnu mere bistand til de afrikanske stater, så de kan udvikle stærke sundhedssystemer, der er forberedt på udfordringer som covid-19 på biomedicinsk og sociomedicinsk niveau. Et godt sundhedsvæsen må ikke forringes af dårlig økonomi, manglende styring, dårlige adgangsforhold og mangel på uddannet personale. Veletablerede velfærdsstater i Europa har i høj grad bevist deres værd over for den aktuelle udfordring og ville kunne anvendes som rollemodel for at forbedre sundhedssystemer i særdeleshed i Afrika.

4.3.4. Afrikanske diasporaorganisationer i EU bør involveres i skabelsen af et ligeværdigt partnerskab mellem EU og de afrikanske stater. De kan tilbyde finansiering og knowhow og kan tydeliggøre, at en tilgang baseret på de universelle menneskerettigheder vil styrke de afrikanske strukturer, der er nødvendige for et stabilt erhvervsliv, socialt engagement og et sundt miljø. De har kendskab til EU's implementering af de universelle menneskerettigheder samt til at begå sig inden for EU's rammer og kan dermed bygge bro for EU's aktiviteter i deres hjemlande.

4.4. Bæredygtig udvikling

4.4.1. Bæredygtig udvikling kan kun gennemføres, hvis den har sin oprindelse i og drives fra landet selv. Afrikas egen udviklingskapacitet skal støttes, således at reformer sættes i gang, alle opnår anstændige fremtidsudsigter, og både private og offentlige investeringer på kontinentet kan betale sig.

4.4.2. Afrika har behov for en ny industripolitisk tilgang, der er organiseret sektor for sektor og koordineret på internationalt plan, for at skabe større markeder og stærkere incitamenter for bæredygtige industrier, særligt dem, der ikke afhænger af fossile brændstoffer ( 22 )

4.4.3. Hvad angår fremstillingen af e-brændstoffer ved hjælp af solcelleteknologi har placeringen stor betydning for den økonomiske effektivitet ( 23 ) , og Ækvators »solbælte« er tilsyneladende det ideelle område ( 24 ) . Denne sektor vil også kunne få en positiv indvirkning på den økonomiske udvikling i de afrikanske lande, og potentielt gøre dem i stand til at deltage i internationale energiprojekter. Enhver udviklingsbistand til denne sektor ville ikke blot have en positiv betydning for de lande, der modtager den, men også for energiforbrugerne i de udviklede lande ( 25 )

4.4.4. Verdensmålene giver mulighed for et partnerskab mellem EU og Unionens afrikanske partnere baseret på de universelle menneskerettigheder, så begge parter samarbejder i overensstemmelse med den grønne pagt om at redde kloden og sikre anstændige levevilkår for alle. Med den institutionaliserede inddragelse af det organiserede civilsamfund vil vi med nye midler nemt kunne udøve selvrefleksion og undgå fortidens fejl.

4.4.5. Alle interessenter, også arbejdsmarkedets parter og andre CSO'er, må insistere på projekter, forretningsaktiviteter og politikker, der skaber en ny socio-økologisk tilgang til markedsøkonomi. Lige som de økonomiske aspekter bør også de grundlæggende sociale og biofysiske problemstillinger (som klimaforandringerne) tages mere alvorligt i betragtning. Derfor må man, ud over de rent økonomiske indikatorer, også tage de holistiske aspekter omkring velfærd for alle i betragtning, hvad angår bæredygtig udvikling ( 26 ) i et ligeværdigt udviklingspartnerskab.

4.4.6. Mange landbrugsinvesteringer har tvivlsomme indvirkninger på lokalsamfundet. Der rapporteres hyppigt om overtrædelse af menneskerettigheder og investorer, der bryder deres aftaler om at bygge infrastruktur eller skabe arbejdspladser i lokalsamfundene, herunder også europæiske investorer. EØSU er stærkt imod »land grabbing« i Afrika. Konsekvensanalyser, som gennemføres med bidrag fra det organiserede civilsamfund, skal være strengere og skal medføre konsekvenser for investorer, der ikke respekterer de universelle menneskerettigheder eller verdensmålene. En mulighed er at støtte oprettelsen af matrikelregistre og at organisere lokale landbrugere for at skabe samarbejdsprojekter, der står stærkere på de internationale markeder. Dette vil hjælpe EU og Afrika med at nå deres fælles målsætninger, da det vil skabe strukturer, der skaber lige konkurrencevilkår for de afrikanske partnere og styrker dem i forhold til andre større økonomiske aktører.

4.5. Samarbejde og styrkelse af civilsamfundet i de afrikanske stater baseret på de universelle menneskerettigheder og FN's verdensmål — EU's vej til succes for et ligeværdigt udviklingspartnerskab

4.5.1. En tilgang baseret på universelle menneskerettigheder, udvikling af demokratiske styreformer, forbedring af økonomisk og finansiel forvaltning gennem transparent styring af offentlige finanser og skabelse af et troværdigt system til bekæmpelse af korruption baseret på et uafhængigt retsvæsen vil tilsammen bidrage til at skabe stærke, uafhængige og stabile forretnings- og udviklingspartnere. Organiseret civil deltagelse vil bestemt kunne sikre gennemførelsen af alle disse foranstaltninger.

4.5.2. EU's løfter skal udmønte sig i håndgribelige resultater. Kun ved at efterleve de universelle menneskerettigheder og opnå verdensmålene vil vi være i stand til at frigøre os af afhængigheden og blive ligeværdige udviklingspartnere.

Bruxelles, den 16. september 2020. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Som det fremgår af FN's ni primære menneskerettighedskonventioner.

(2) JOIN(2020) 4 final.

(3) Europa-Parlamentets undersøgelse om Adgang til retsmidler for ofre for overtrædelser af menneskerettighederne i tredjelande, Bruxelles (2019).

(4) JOIN(2020) 4 final.

(5) Det tyske udviklingsministerium, Afrika und Europa — Neue Partnerschaft für Entwicklung, Frieden und Zukunft (2017).

(6) Austrian foundation for Development Research, The Economic and social effects of the Economic Partnership Agreements on selected African Countries (2018), påpeger skadelige følger af økonomiske partnerskabsaftaler for ECOWAS. Toldnedsættelser kan koste vores partnerlande milliarder, hvormed offentlige indtægter går tabt for bæredygtig udvikling, (EUT C 97 af 24.3.2020, s. 18, punkt 5.5).

(7) Baseret på en mundtlig rapport fra EØSU-medlem Jaroslaw Mulewicz som opfølgning på et besøg under en EØSU-tjenesterejse til Bole Lemi Industrial Park i Etiopien, som er base for asiatiske tekstilvirksomheder. EU's Nødtrustfond for Afrika (EUTF) skal imidlertid fremme bæredygtige og acceptable arbejdsforhold (hvilket den har gjort med blandede resultater indtil nu).

(8) Det tyske miljøagentur, Globale Landflächen und Biomasse (2013).

(9) Gebauer, Trojanow, Hilfe? Hilfe! — Wege aus der globalen Krise (2018).

(10) Se fodnote 8.

(11) Europa-Parlamentets beslutning af 17. januar 2019 2018/2151(INI); Kommissionens arbejdsdokument SWD(2019) 333 final.

(12) Kingsley Ighobor i Africa Renewal, dec. 2016 — mar. 2017, Diagnosing Africa’s medical brain drain.

(13) Mundtlig rapport fra Kais Sellami, Direktør for Discovery Informatique, på Euromed-konferencen i Barcelona i oktober 2019.

(14) COM(2018)773 — En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi.

(15) Eksempelvis Werner Raza, direktør for Austrian Foundation for Development Research, på konferencen »A good life for all needs a different Globalisation«, marts 2020, Wien.

(16) Undersøgelser viser, at et vist mindstelønsniveau reducerer migrationspresset, f.eks. Clemens, Does Development Reduce Migration? (2014).

(17) GK Partners (2019), Strategic, Business and Operational Framework for an African Diaspora Finance Corporation.

(18) EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38, punkt 1.5.3.

(19) EUT C 47 af 11.2.2020, s. 38, og EUT C 97 af 24.3.2020, s. 9.

(20) EUT C 81 af 2.3.2018, s. 29, punkt 1.9.

(21) Ibidem punkt 1.7.

(22) Victor, Geels, Sharpe, Accelerating the Transitions,(2019).

(23) Janina Scheelhaase et al., Transportation Research Procedia 43 (2019) 21–30.

(24) Prognos (2018), Importance of liquid energy sources for the energy transition.

(25) Radermacher F.-J. (2019), Die internationale Energie- und Klimakrise überwinden.

(26) Stiglitz, Joseph; Sen, Amartya; Fitoussi, Jean, Kommissionens rapport »Measurement of Economic Performance and Social Progress« (CMEPSP) (2009).