(...PICT...)

BEGRUNDELSE

1. Baggrund for forslaget

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut indeholder bestemmelser, der hænger nøje sammen med koordineringen af de nationale bestemmelser om adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut og reglerne for tilsynet hermed (f.eks. bestemmelser om tilladelse til at udøve sådan virksomhed, udøvelse af retten til fri etablering, de tilsynsbeføjelser, der tillægges de kompetente myndigheder i hjemlandet og værtslandet i denne forbindelse og tilsynskontrol med kreditinstitutter). Direktiv 2006/48/EF og direktiv 2006/49/EF, og især bilagene hertil, indeholder imidlertid også regler om tilsyn. For yderligere at fremme en indbyrdes tilnærmelse af de lovbestemmelser, der følger af gennemførelsen af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF i national ret, og for at sikre, at de samme tilsynsregler finder umiddelbar anvendelse på disse institutter, hvilket er vigtigt for det indre markeds virkemåde, er disse regler emnet for forslaget til forordning [indsættes af Publikationskontoret], som sammen med nærværende forslag udgør en lovgivningspakke.

Nærværende forslag indeholder følgende nye elementer: Bestemmelser om sanktioner, effektiv virksomhedsledelse og bestemmelser, som skal forhindre overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger. Denne begrundelse vil derfor udelukkende omhandle disse nye elementer. De øvrige elementer i direktivet er gentagelser af gældende lovgivning eller tilpasninger til den foreslåede forordning. Af klarhedshensyn sammenskriver dette forslag også bestemmelserne om kreditinstitutter og investeringsselskaber, idet sidstnævnte er omhandlet i direktiv 2006/49/EF. Dette er nærmere beskrevet i afsnit 5 nedenfor. Ændringer, som har relation til Basel III-aftalen, indgår i forordningsforslaget med undtagelse af bestemmelserne om kapitalbuffere, der er indeholdt i dette forslag til direktiv. Derfor er kun målsætningerne og de retlige aspekter vedrørende kapitalbuffere medtaget i denne begrundelse. Den generelle baggrund i relation til Basel III og resultaterne af konsekvensanalysen og de offentlige høringer er der gjort nærmere rede for i forordningsforslaget.

1.1. Formålene med forslaget

1.1.1. Sanktioner

Sanktioner, som er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og har afskrækkende virkning, er af afgørende betydning for at sikre overholdelse af EU 's bankforskrifter, beskytte brugere af bankydelser og for at skabe sikkerhed, stabilitet og integritet på finansmarkederne.

Ved en analyse af de nationale sanktioner på de områder, der er omfattet af dette direktiv og forordningen, er det fremgået, at der er forskelle og svagheder i retsforskrifterne vedrørende de nationale myndigheders sanktionsbeføjelser og undersøgelsesbeføjelser.

Er sanktionerne forskellige og for svage, er der risiko for, at de ikke kan dæmme effektivt op for overtrædelser af dette direktiv og forordningen og ej heller sikre effektivt tilsyn eller ensartede vilkår. Kommissionen foreslår derfor en styrkelse og en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende administrative sanktioner og foranstaltninger ved at indføre tilstrækkeligt afskrækkende administrative sanktioner for overtrædelser af vigtige bestemmelser i dette direktiv og forordningen, at give de administrative sanktioner en passende personlig dimension, at offentliggøre sanktioner og indføre mekanismer, der tilskynder til rapportering af overtrædelser.

1.1.2. Ledelse

Finansmarkedernes sammenbrud i efteråret 2008 og den efterfølgende kreditstramning, kan tilskrives mange, ofte indbyrdes forbundne både makro- og mikroøkonomiske faktorer som påpeget i rapporten fra Højniveaugruppen vedrørende Finansielt Tilsyn i EU, der blev offentliggjort den 25. februar 2009, og navnlig en akkumulering af alt for store risici i det finansielle system. Denne overdrevne akkumulering af risici skyldtes delvis svaghederne i ledelsen i finansieringsinstitutterne, navnlig bankerne. Selv om ikke alle banker havde systemiske svagheder i deres ledelsessystemer, pegede Baselkomitéen for Banktilsyn (BCBS) på "en række fejl og mangler i ledelsen".

Der er bred enighed om, at der er behov for ændringer på dette område. Foretagender, kompetente myndigheder og internationale organer (OECD, Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB) og BCBS) har gennemgået eller er ved at gennemgå deres nuværende praksisser og retningslinjer. At styrke ledelsen er et kardinalpunkt for Kommissionen, især på baggrund af dens finansmarkedsreform og kriseforebyggelsesprogram.

1.1.3. Overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger

Der er tale om overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger, når finansieringsinstitutter og institutionelle investorer udelukkende eller mekanisk forlader sig på kreditvurderinger fra kreditvurderingsbureauer i stedet for selv at foretage due diligence-undersøgelser og opfylde interne risikostyringsforpligtelser. Overdreven afhængighed af kreditvurderinger kan føre til flokmentalitet blandt finansielle aktører, der f.eks. samtidigt sælger ud af gældsinstrumenter, efter at instrumentet er blevet nedklassificeret til under "investment grade", hvilket kan påvirke den finansielle stabilitet, navnlig når de få store kreditvurderingsbureauer kollektivt tager fejl i deres vurderinger.

1.1.4. De procykliske egenskaber ved institutternes udlån

Procykliske virkninger defineres som virkninger, der har en tendens til at følge og forstærke de økonomiske konjunkturer. Et af kendetegnene ved de gældende risikobaserede kapitalkrav er, at de varierer efter konjunkturudviklingen. Såfremt kreditinstitutterne kan opfylde kravene, er der ingen eksplicitte lovfæstede begrænsninger for omfanget af den risiko, de kan påtage sig, og dermed for deres gearing.

1.2. Generel baggrund

1.2.1. Sanktioner

I sin meddelelse fra 2010 "Udvidelse af sanktionsordningerne i sektoren for finansielle tjenesteydelser" [1] anfører Kommissionen, at den har planlagt EU-lovgivningsinitiativer med henblik på fastsættelse af fælles minimumsstandarder for de centrale områder i sanktionsordningerne, der skal tilpasses de særlige forhold, der kendetegner de forskellige sektorer.

For det første varierer sanktionerne for overtrædelse af kapitalkravsdirektivet, f.eks. bestemmelser vedrørende tilladelser, tilsynsforpligtelser og rapporteringspligt, i medlemsstaterne og synes ikke altid hensigtsmæssige til at sikre, at sanktionerne er tilstrækkeligt effektive og afskrækkende og står i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed.

For det andet er der visse forskelle i omfanget af anvendelsen af sanktioner i de forskellige medlemsstater, og også i de lande, hvor banksektoren er af nogenlunde samme størrelse, og i nogle medlemsstater er der ikke blevet pålagt sanktioner i over et år, hvilket tyder på en mangelfuld håndhævelse af EU-reglerne.

1.2.2. Ledelse

I sin meddelelse af 4. marts 2009 [2] bebudede Europa-Kommissionen, at den ville i) undersøge reglerne for selskabsledelse og praksis inden for finansieringsinstitutter i lyset af den finansielle krise, og om nødvendigt ii) fremsætte henstillinger eller foreslå lovgivning for at afhjælpe svagheder i ledelsessystemet i denne vigtige økonomiske sektor.

I juni 2010 offentliggjorde Kommissionen en grønbog om corporate governance i finansielle institutioner og aflønningspolitik [3] og et ledsagende arbejdsdokument [4], der analyserer manglerne i ledelsessystemerne i finanssektoren og foreslår mulige løsninger.

Resultaterne af denne offentlige høring viste, at der er bred enighed om de konstaterede mangler, og der var støttetilkendegivelser fra forskellige offentlige myndigheder og medlemsstater. Europa-Parlamentet har også erkendt betydningen af at styrke ledelsespraksis og -standarder i finansieringsinstitutter i sin rapport om aflønning af medlemmer af ledelsen i børsnoterede selskaber og aflønningspolitik i finanssektoren [5]. Det Økonomiske og Sociale Udvalg hilser i sin udtalelse om grønbogen om corporate governance i finansielle institutioner og aflønningspolitik [6] Kommissionens grønbog velkommen og støtter den foreslåede aktion.

1.2.3. Overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger

På internationalt plan har FSB for nylig udsendt principper, som skal mindske myndigheders og finansieringsinstitutters afhængighed af eksterne kreditvurderinger [7]. I principperne slås der til lyd for, at referencer i lovgivningen til sådanne kreditvurderinger fjernes eller erstattes, når der findes egnede alternative standarder for kreditværdighed, og for at bankerne selv foretager kreditvurderinger. De foreslåede bestemmelser er i tråd med FSB principper.

1.2.4. Kapitalbuffere

Kapitalbevaringsbuffere og især kontracykliske kapitalbuffere skal afbøde risikoen for en procyklisk udvikling og risikoen for overdreven gearing som nævnt i 1.1.4 ovenfor.

1.3. Gældende bestemmelser på området

I henhold til direktiv 2006/48/EF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut skal kreditinstitutter have effektive ledelsessystemer. Det er imidlertid ikke nærmere præciseret, hvordan disse ledelsessystemer bør se ud.

For at mindske afhængigheden af eksterne kreditvurderinger er der i direktiv 2006/48/EF indført en forpligtelse for bankerne til at udvise fornøden omhu vedrørende de underliggende aktiver i securitisationsengagementerne.

1.4. Overensstemmelse med andre EU-politikker og -mål

I forbindelse med reformen af den europæiske tilsynsstruktur, stramningen af kapitalkravene og krisestyringen og –løsningen er den foreslåede reform af ledelsen i kreditinstitutter en integrerende del af en samlet reform af den finansielle sektor. Ledelsesreformen bør også ses i sammenhæng med Kommissionens nylige meddelelse om styrkelse af sanktionsordningerne i finanssektoren.

Kommissionen har lanceret et horisontalt initiativ, som skal anspore branchen til at øge kvinders deltagelse i ledelsesorganerne. Initiativet vil blive taget op til vurdering efter et år for at fastslå, om de selvregulerende initiativer har fået den ønskede virkning, og er det ikke tilfældet, vil Kommissionen overveje lovgivningstiltag. Da konsekvensanalysen viser, at dette spørgsmål er relevant for banksektoren, er de skridt, der hidtil er taget i overensstemmelse med bottom-up-princippet. Hvis man imidlertid ved en overordnet evaluering efter et år finder, at der er behov for at lovgive, vil det være nødvendigt at tilpasse initiativet inden for denne sektor.

2. Resultaterne af høringerne af de interesserede parter og af konsekvensanalyserne

2.1. Høring af interesserede parter

2.1.1. Sanktioner

Kommissionen gennemførte en offentlig høring, der sluttede den 19. februar 2011 om de foranstaltninger, som skal styrke og tilnærme sanktionsordningerne i den finansielle sektor, herunder om spørgsmål med relevans for banksektoren [8], som blev afdækket ved en undersøgelse foretaget af Det Europæiske Banktilsynsudvalg om nationale sanktions ordninger i denne sektor [9].

Kommissionen modtog kommentarer fra en lang række forskellige respondenter, bl.a. fra en lang række aktører i banksektoren (tilsynsmyndigheder, centralbanker, banker og bankernes brancheforeninger), som fremsatte kommentarer om behovet for EU-initiativer på dette område, det ønskede harmoniseringsomfang, de foreslåede specifikke foranstaltninger og de potentielle fordele og ulemper i forbindelse hermed.

De planlagte initiativer med henblik på at tilnærme og styrke sanktionsordningerne blev også drøftet med medlemsstaterne på mødet i Udvalget for Finansielle Tjenesteydelser, der blev afholdt den 17. januar 2011.

2.1.2. Ledelse

Initiativet og konsekvensanalysen er resultatet af en omfattende og løbende dialog med og høring af alle centrale aktører, herunder værdipapirtilsynsmyndigheder, markedsdeltagere (udstedere, investorer og formidlere) og forbrugerne.

Spørgeskemaer om deres ledelsespraksis blev sendt til en bred vifte af 10 store børsnoterede banker eller forsikringsselskaber, der er etableret i EU. Spørgeskemaerne blev suppleret med 30 opfølgende interviews med medlemmer af ledelsesorganer, bestyrelsessekretærer, finansdirektører, risikochefer, regnskabschefer.

Et spørgeskema om deres holdninger og rolle vedrørende ledelse i finansieringsinstitutter blev også sendt til de europæiske banktilsyn. Ligeledes modtog et udsnit af større europæiske institutionelle investorer og aktionærforeninger et spørgeskema om deres praksis og forventninger for så vidt angår ledelse i finansieringsinstitutter. Et opfølgende møde med ca. 30 investorer blev afholdt den 2. februar 2010.

Endelig blev der i forbindelse med grønbogen afholdt en offentlig høring fra den 2. juni 2010 til den 1. september 2010 om mulige løsninger til at afhjælpe fejl i ledelsen i finansieringsinstitutter. Svarene og analysen kan ses på Kommissionens websted [10].

2.1.3. Overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger

Kommissionen gennemførte en offentlig høring om spørgsmål vedrørende eksterne kreditvurderinger, som også omfattede overdreven afhængighed af dem. Høringen sluttede den 7. januar 2011 og affødte 93 svar. Der blev foreslået flere løsningsmuligheder foreslået, lige fra fremme af brugen af interne modeller til krav om, at institutterne selv foretager deres risikostyring uden at forlade sig udelukkende eller mekanisk på eksterne kreditvurderinger. Svarene og analysen kan se på Kommissionens websted [11].

2.1.4. Kapitalbuffere

Kapitalbufferne indgår i BCBS-aftalen fra 2010 og var genstand for omfattende høringer både som led i Basel-rammeaftalen og som led i Kommissionens særlige høringer.

2.2. Ekspertbistand

2.2.1. Sanktioner

Den undersøgelse, som blev foretaget af Det Europæiske Banktilsynsudvalg i 2008 [12] tilvejebragte oplysninger om de administrative sanktioner, der er foreskrevet i den nationale lovgivning, og banktilsynenes faktiske anvendelse af sanktioner. I 2011 har Kommissionen indsamlet yderligere oplysninger om sanktioner, der er foreskrevet i national lovgivning, for alvorlige overtrædelser af kapitalkravsdirektivet.

De foreslåede foranstaltninger er baseret på disse oplysninger og reaktionerne på den offentlige høring.

2.2.2. Ledelse

Som led i høringsprocessen og under udarbejdelsen af grønbogen afholdt Kommissionens tjenestegrene den 12. oktober 2009 også en offentlig konference med deltagelse af en række aktører. Drøftelserne drejede sig om ledelsesorganers rolle og beføjelser, ledelsesmæssige spørgsmål i forbindelse med intern kontrol og risikostyring samt aktionærernes, tilsynsmyndighedernes og de lovpligtige revisorers respektive roller.

Grønbogen er også baseret på analyser og undersøgelser, som er udført eller stadig udføres af offentlige eller private organisationer på såvel internationalt som på europæisk og nationalt plan. Kommissionens tjenestegrene har i deres arbejde kunnet trække på rådgivning fra Det Europæiske Forum for Virksomhedsledelse (ECGF) og ad hoc-gruppen for virksomhedsledelse sammensat af nogle af medlemmerne af ECGF og andre ansete fagfolk inden for virksomhedsledelse.

2.2.3. Overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger

Kommissionen deltager aktivt i arbejdet i FSB som nævnt ovenfor. Endvidere deltager den i BCBS' arbejdsgrupper vedrørende likviditet og kreditvurderinger og securitisation, der også arbejder for at mindske afhængigheden af kreditvurderinger.

2.2.4. Kapitalbuffere

Undergrupper af arbejdsgruppen vedrørende kapitalkravsdirektivet, hvis medlemmer er udpeget af Det Europæiske Bankudvalg, har ligeledes arbejdet med tekniske aspekter af kapitalbuffere.

2.3. Konsekvensanalyse

2.3.1. Sanktioner

Meddelelsen om "Udvidelse af sanktionsordningerne i sektoren for finansielle tjenesteydelser", som blev ledsaget af en konsekvensanalyse med de vigtigste mulige politikmodeller for tilnærmelse og styrkelse af sanktioner for overtrædelse af reglerne vedrørende finansielle tjenesteydelser, herunder inden for banksektoren. En anden konsekvensanalyse ledsager dette forslag, hvori de specifikke problemer i relation til kapitalkravene behandles mere indgående.

Hovedformålet med de foreslåede foranstaltninger er at sikre bedre overholdelse af EU's banklovgivning ved at øge de nationale sanktioners effektivitet og afskrækkende virkning. Dette forudsætter opfyldelse af følgende operationelle mål:

· styrkelse og tilnærmelse af lovgivningen vedrørende sanktioner ved at

– sikre passende administrative sanktioner for alvorlige overtrædelser af kapitalkravsdirektivet

– at give administrative sanktioner en passende personlig dimension

– offentliggøre sanktioner

· styrkelse og tilnærmelse af de mekanismer, der gør det lettere at påvise overtrædelser ved at

– indføre effektive mekanismer, der tilskynder til indberetning af forseelser.

2.3.2. Ledelse

Det overordnede mål med dette initiativ er at sikre, at risikostyringen i europæiske kreditinstitutter og investeringsselskaber bliver styrket. De påtænkte foranstaltninger bør bidrage til at undgå overdreven risikotagning i de enkelte kreditinstitutter og i sidste ende en akkumulering af overdrevne risici i det finansielle system. For at nå dette mål fokuseres der i dette initiativ på følgende operationelle mål:

– forbedring af ledelsesorganets risikoovervågning

– forbedring af risikostyringsfunktionens status og

– forbedring af tilsynsmyndighedernes kontrol med risikostyringen.

For at nå disse mål har Kommissionen valgt at forbedre den eksisterende lovgivning.

Kravene vedrørende ledelsesorganets sammensætning og udvælgelse af dets medlemmerne vil sikre en mere passende adfærd hos medlemmerne, bedre faglig kompetence, afsættelse af tilstrækkelig tid og øget ansvarliggørelse. Velinformerede og kompetente ledelsesorganer og en stærk risikostyringsfunktion vil gøre kreditinstitutterne bedre rustet til at påvise og håndtere nye risici og dermed mindske overdreven risikotagning. Oplysningskravene vil bidrage til øget gennemsigtighed og dermed sikre et mere velinformeret marked og bedre markedsdisciplin.

Ved at åbne op for et bredere spektrum af kandidater til poster i ledelsesorganet vil det give personer, som ikke tidligere har været involveret i virksomhedsledelse, mulighed for at blive medlem af et sådant organ. Det ville udvide antallet af egnede kandidater til medlemskab af ledelsesorganer og forbedre ekspertisen. Forslagets potentielt negative virkninger for puljen af egnede kandidater må derfor forventes at være ubetydelige.

Strengere krav på europæisk plan vil kunne få en negativ indvirkning på de europæiske kreditinstitutters konkurrenceevne på internationalt plan. En eventuel forringelse af konkurrenceevnen som følge af strengere krav skulle kunne mindskes ved positive virkninger for investorer, indskydere og andre aktører. En forbedret risikostyring vil bidrage til banksektorens modstandsdygtighed.

Forslaget vil hverken medføre væsentlige omkostninger for kreditinstitutterne eller have en væsentlig indvirkning på långivningen.

2.3.3. Overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger

Den kommende konsekvensanalyse af det nye initiativ om kreditvurderingsbureauer (forventes i begyndelsen af juli 2011) vil indeholde en generel del om overdreven afhængighed, hvori der vil blive gjort rede for de foreslåede elementer.

2.3.4. Kapitalbuffere

Eftersom kapitalbufferne indgår i Baselaftalen, vil konsekvensanalysen heraf blive foretaget sammen med alle de andre foranstaltninger og nærmere redegjort for i forordningen, der ledsager dette direktiv.

3. Virkninger for budgettet

Forslaget har ingen virkninger for Den Europæiske Unions budget.

4. Forslagets juridiske indhold

4.1. Retsgrundlag

Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 53, stk. 1, i TEUF. Direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF, som afløses af nærværende direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret], udgør en af hovedhjørnestenene i gennemførelsen af det indre marked, både med hensyn til fri etableringsret og fri udveksling af finansielle tjenesteydelser inden for sektoren kreditinstitutter og investeringsselskaber. Dette forslag afløser direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF med hensyn til koordineringen af de nationale bestemmelser vedrørende tilladelsen til at udøve virksomheden, erhvervelse af kvalificerede kapitalandele, udøvelse af retten til fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser, de beføjelser, der tillægges de kompetente myndigheder i hjemlandet og værtslandet i denne henseende og bestemmelserne om startkapital og tilsynet med kreditinstitutter og investeringsselskaber. Dette forslags hovedformål og genstand er at samordne de nationale bestemmelser om adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitutter og investeringsselskaber, reglerne vedrørende deres ledelse og tilsynet med dem. Forslaget er derfor baseret på artikel 53, stk. 1, i TEUF.

Forslaget supplerer den foreslåede forordning [indsættes af Publikationskontoret] om ensartede og umiddelbart gældende tilsynsregler for kreditinstitutter og investeringsselskaber, eftersom disse regler er nært knyttet til de finansielle markeders virkemåde for så vidt angår en række aktiver, der besiddes af kreditinstitutter og investeringsselskaber, og er baseret på artikel 114 i TEUF.

4.2. Nærhedsprincippet

I overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet som fastsat i artikel 5 i TEUF kan målene for den foreslåede foranstaltning ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på EU-plan. Dets bestemmelser går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de fastsatte mål. Kun EU-lovgivning kan sikre, at kreditinstitutter og investeringsselskaber, der opererer i mere end én medlemsstat, er underlagt de samme krav, og dermed sikre ens vilkår, mindske reglernes kompleksitet, undgå unødvendige overholdelsesomkostninger i forbindelse med aktiviteter på tværs af grænser og fremme yderligere integration på EU-markedet og bidrage til at afskaffe regelarbitrage. Med en EU-lovgivning sikres der endvidere stor finansiel stabilitet i EU.

4.3. Overholdelse af artikel 290 og 291 i TEUF

Den 23. september 2009 vedtog Kommissionen forslag til forordninger om oprettelse af EBA, EIOPA, og ESMA [13]. Kommissionen vil i denne henseende minde om sine erklæringer vedrørende artikel 290 og 291 i TEUF i forbindelse med vedtagelsen af forordningerne om oprettelse af de europæiske tilsynsmyndigheder: "For så vidt angår proceduren for vedtagelse af reguleringsstandarder understreger Kommissionen den unikke karakter af sektoren for finansielle tjenesteydelser som følge af Lamfalussystrukturen, hvilket er udtrykkeligt anerkendt i erklæring 39 til TEUF. Kommissionen er imidlertid i alvorlig tvivl om, hvorvidt begrænsningerne i dens funktion i forbindelse med vedtagelsen af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter er i overensstemmelse med artikel 290 og 291 i TEUF."

5. Detaljeret redegørelse

5.1. Vekselvirkninger og overensstemmelse mellem elementer i pakken

Dette direktiv udgør sammen med den foreslåede forordning [indsættes af Publikationskontoret] en lovgivningspakke. Denne pakke vil afløse direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF. Det betyder, at både direktivet og forordningen hver især omhandler både kreditinstitutter og investeringsselskaber. På nuværende tidspunkt er sidstnævnte selskaber med direktiv 2006/49/EF blot "knyttet som bilag" til direktiv 2006/48/EF. For en stor dels vedkommende er der blot henvisninger til direktiv 2006/48/EF. Samles bestemmelserne for begge typer virksomheder i pakken, forbedres bestemmelsernes læsbarhed. De omfattende bilag til begge direktiver vil desuden blive integreret i den dispositive del, hvilket forenkler deres anvendelse yderligere.

Tilsynsregler, der gælder umiddelbart for banker og investeringsselskaber, er fastlagt i forordningsforslaget. Bestemmelserne om tilladelse til at udøve virksomhed som kreditinstitutter og udøvelsen af retten til fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser er fortsat indeholdt i direktivforslaget. Dette gælder ikke investeringsselskaber, da de tilsvarende rettigheder og forpligtelser er reguleret ved direktiv 2004/39/EF ("MiFiD-direktivet"). De generelle principper for tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, som er henvendt til medlemsstaterne og deres kompetente myndigheder, forbliver også i direktivet. Dette omfatter navnlig udveksling af oplysninger, opgavefordeling mellem hjemlandets og værtslandets tilsynsmyndigheder og sanktionsbeføjelser (hvilket er nyt). Direktivet vil stadig indeholde bestemmelser om tilsynskontrol med kreditinstitutter og investeringsselskaber, som varetages af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Med disse bestemmelser suppleres de i forordningen fastlagte generelle tilsynskrav for kreditinstitutter og investeringsselskaber med individuelle ordninger, der fastlægges af de kompetente myndigheder som et resultat af deres løbende tilsyn med hver enkelt kreditinstitut og investeringsselskab. Omfanget af sådanne tilsynsordninger bør fastlægges i dette direktiv, eftersom de kompetente myndigheder bør have mulighed for at vurdere, hvilke ordninger der bør indføres. Dette omfatter interne processer inden for et kreditinstitut eller investeringsselskab, navnlig for så vidt angår risikostyring og ledelse, der er indført som noget nyt.

5.2. Sanktioner

Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om, at der kan indføres hensigtsmæssige administrative sanktioner og foranstaltninger ved overtrædelse af banklovgivningen. Til dette formål skal de i henhold til direktivet opfylde følgende mindstekrav:

For det første bør de administrative sanktioner og foranstaltninger finde anvendelse på fysiske eller juridiske personer, som er ansvarlige for en overtrædelse. Dette gælder kreditinstitutter, investeringsselskaber og i givet fald personer.

For det andet bør de kompetente myndigheder i tilfælde af overtrædelse af vigtige bestemmelser i dette direktiv og forordningen råde over et minimum af administrative sanktioner og foranstaltninger. I denne forbindelse kan nævnes inddragelse af tilladelsen, påbud om at bringe en handlemåde til ophør og påbud om at afholde sig fra at gentage en sådan handlemåde, offentlig meddelelse, afsættelse af ledelsen og administrative bøder.

For det tredje bør det maksimale niveau for administrative bøder, der er fastlagt i national lovgivning, overstige fordelene ved overtrædelsen, hvis de kan opgøres og bør under alle omstændigheder ikke være lavere end det niveau, der er fastsat i direktivet (10 % af det pågældende instituts samlede årsomsætning, 5 millioner EUR eller 10 % af årsindkomsten, hvis der er tale om en fysisk person.

For det fjerde bør de kriterier, de kompetente myndigheder tager i betragtning, når de i en sag skal afgøre, hvilken type sanktion der skal anvendes, og størrelsen af den, mindst omfatte de kriterier, der er fastsat i direktivet (f.eks. fordelene opnået ved overtrædelsen eller tab, der påføres tredjemand, den ansvarlige persons vilje til at samarbejde mv.).

For det femte bør de anvendte sanktioner og foranstaltninger offentliggøres som fastsat i direktivet.

Endelig bør der indføres passende mekanismer for at anspore til rapportering om overtrædelser inden for kreditinstitutterne og investeringsselskaberne.

Strafferetlige sanktioner er ikke omfattet af dette forslag.

5.3. Ledelse

Ledelsesorganet i et kreditinstitut eller investeringsselskab som helhed bør til enhver tid afsætte tilstrækkelig tid og besidde passende viden, faglig kompetence og erfaring for at kunne forstå et kreditinstituts virksomhed og dets vigtigste risikoeksponeringer. Alle medlemmer af ledelsesorganet bør have et tilstrækkeligt godt omdømme og være i besiddelse af individuelle kvalifikationer og være uafhængige, således at de kan fremsætte konstruktiv kritik af og føre tilsyn med ledelsens afgørelser. For at undgå gruppetankegang og gøre det lettere at stille kritiske spørgsmål bør medlemmerne af ledelsesorganet være tilstrækkeligt forskellige med hensyn til alder, køn, geografisk herkomst samt uddannelsesmæssig og erhvervsmæssig baggrund, således at de har en bred vifte af synspunkter og erfaringer. En ligelig fordeling af begge køn er særlig vigtig for at sikre en passende repræsentation af befolkningen.

For at sikre en effektiv risikoovervågning og -kontrol bør ledelsesorganet være ansvarligt for den overordnede risikostrategi i kreditinstituttet eller investeringsselskabet og for risikostyringssystemernes tilstrækkelighed i relation til instituttets risikoprofil. Som følge af betydningen af en forsvarlig risikostyring i kreditinstitutter bør ledelsesorganet i sin tilsynsfunktion oprette et særskilt risikoudvalg, som specifikt beskæftiger sig med risikostyring og forbereder ledelsesorganets beslutninger om risikospørgsmål. Risikoudvalgets bør bistå ledelsesorganet i dets risikotilsynsfunktion, men det bør stadig være ledelsesorganet, som har det endelige ansvar for risikostrategien.

For at den øverste ledelse og ledelsesorganet kan have et fuldstændigt overblik over risikoen, bør kreditinstitutter og investeringsselskaber have en uafhængig risikostyringsfunktion, som kan tegne et komplet og holistisk billede af hele risikospektret i et kreditinstitut. Risikostyringsfunktionen bør have tilstrækkelig profil og autoritet til at påvirke strategiske risikostyringsbeslutninger og have direkte adgang til ledelsesorganet.

5.4. Overdreven afhængighed af eksterne kreditvurderinger

Kreditinstitutter og investeringsselskaber skal selv råde over forsvarlige kriterier og beslutningsprocesser vedrørende udlån. Dette gælder, uanset om institutterne yder lån til kunder, eller om de indgår securitisationsengagementer. Eksterne kreditvurderinger kan anvendes som én faktor blandt flere i denne proces, men må ikke have forrang. Navnlig må interne metoder ikke være baseret udelukkende eller mekanisk på eksterne kreditvurderinger.

Specielt med henblik på beregning af lovpligtige kapitalkrav for bankerne anvendes kreditvurderingsbureauernes vurderinger i visse tilfælde som grundlag for differentiering af kapitalkravene efter risiko og ikke til beregning af den krævede minimumskapital. I henhold til kapitalkravsreglerne som helhed anspores bankerne til at anvende interne snarere end eksterne kreditvurderinger endog også til beregning af lovpligtige kapitalkrav.

Ifølge den foreslåede bestemmelse skal kreditinstitutter og investeringsselskaber med væsentlige risikoeksponeringer eller med et stort antal modparter udarbejde og anvende interne modeller frem for den standardfremgangsmåde, der er baseret på eksterne kreditvurderinger.

Desuden foreslås det, at EBA på årsbasis offentliggør oplysninger om de skridt, som institutter og tilsynsmyndigheder tager for at mindske den overdrevne afhængighed af eksterne kreditvurderinger og rapporterer om graden af tilsynsmæssig konvergens i denne henseende.

5.5. Kapitalbuffere

På grundlag af Basel III indføres der med dette forslag ud over kravene to slags kapitalbuffere: en kapitalbevaringsbuffer og en kontracyklisk kapitalbuffer.

Kapitalbevaringsbufferen er fastsat til 2,5 % af de risikovægtede aktiver, gælder til enhver tid og skal dækkes af kapital af højeste kvalitet.

Målet er at forbedre institutternes kapacitet til at absorbere tab i perioder med stress, der kan strække sig over en årrække. Institutterne forventes at opbygge en sådan kapital i økonomiske opgangstider. Kreditinstitutter, der falder under buffermålet, vil blive pålagt restriktioner i udlodningen af indtjeningen, indtil bufferen overholdes.

Med den kontracykliske kapitalbuffer er det hensigten at nå det mere makrotilsynsmæssige mål at beskytte banksektoren og realøkonomien mod systemiske risici, der er fremkaldt af boom-bust-udviklingen i den samlede udlånsvækst og generelt mod alle andre strukturelle variabler samt mod banksektorens eksponering for alle andre risikofaktorer, som kan påvirke den finansielle stabilitet. Den vil blive fastsat ved at øge bufferintervallet for kapitalbevaringsbufferen med op til yderligere 2,5 %.

Den kontracykliske kapitalbuffer fastsættes af de nationale myndigheder for lån til fysiske og juridiske personer i den pågældende medlemsstat. Den kan fastsættes til mellem 0 % og 2,5 % af de risikovægtede aktiver og skal ligeledes være dækket af kapital af højeste kvalitet. Hvis det er berettiget, kan myndighederne endog fastsætte en buffer, som er større end 2,5 %. Den kontracykliske kapitalbuffer opbygges i perioder med overdreven udlånsvækst og frigives i en nedgangsperiode. ESRB kan udstede henstillinger til de nationale myndigheder om fastsættelse af bufferne og overvågningen heraf samt i de tilfælde, hvor bufferen er større end 2,5 %. Når den kontracykliske kapitalbuffer er under 2,5 % skal medlemsstaterne gensidigt anerkende kapitalkravene og anvende dem på bankerne på deres område. For den del af bufferen, der ligger over 2,5 % kan myndighederne vælge, om de kan acceptere andre myndigheders vurdering og anvende en højere sats eller holde sig til de 2,5 % for institutter, som har fået tilladelse til at drive virksomhed i deres land.

Kreditinstitutter og investeringsselskaber, hvis kapital falder under bufferne, vil være underlagt restriktioner i udlodningen af overskud, udbetalinger i forbindelse med supplerende tier 1-instrumenter og variabel aflønning samt skønsmæssigt fastsatte pensionsydelser. Disse institutter vil desuden skulle fremsende kapitalbevaringsplaner til tilsynsmyndighederne for hurtigt at genopbygge bufferne.

2011/0203 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank [14],

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse [15] ,

efter den almindelige lovgivningsprocedure og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 [16] om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 [17] om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag er der i flere tilfælde blevet foretaget omfattende ændringer. Mange af bestemmelserne i direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF finder anvendelse på både kreditinstitutter og investeringsselskaber (i det følgende benævnt "institutter"). Af klarhedshensyn og for at sikre ensartet anvendelse af disse bestemmelser vil det derfor være hensigtsmæssigt at samle disse bestemmelser i en ny lovgivning, der finder anvendelse på både kreditinstitutter og investeringsselskaber. Bestemmelserne i bilagene til disse direktiver bør for at forbedre tilgængeligheden integreres i den dispositive del af den nye lovgivning.

(2) Den nye lovgivning bør omfatte to forskellige retsakter. Nærværende direktiv bør indeholde bestemmelser om tilladelsen til udøvelse af virksomhed, erhvervelse af kapitalandele, udøvelse af retten til fri etablering og retten til fri udveksling af tjenesteydelser, de beføjelser, der tillægges tilsynsmyndighederne i hjemlandet og værtslandet i denne henseende, og bestemmelser om startkapital og tilsynskontrol med kreditinstitutter og investeringsselskaber. Dette direktivs hovedformål og genstand er at samordne de nationale bestemmelser om adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitutter og investeringsselskaber, reglerne vedrørende deres ledelse og tilsynet med dem. Ud over disse bestemmelser indeholdt direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF bestemmelser om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber. Disse bestemmelser bør indgå i en forordning, hvori der fastsættes ensartede tilsynsbestemmelser, som gælder umiddelbart for kreditinstitutter og investeringsselskaber, eftersom kravene heri er nært knyttet til de finansielle markeders virkemåde for så vidt angår en række aktiver, som besiddes af kreditinstitutter og investeringsselskaber. Nærværende direktiv bør derfor læses sammen med nævnte forordning. Begge retsakter bør tilsammen udgøre de retlige rammer for bankvirksomhed og tilsynsregler for kreditinstitutter og investeringsselskaber.

(3) De generelle tilsynskrav, som er fastlagt i forordning [indsættes af Publikationskontoret] suppleres af individuelle ordninger, som fastlægges af de kompetente myndigheder som et resultat af deres løbende tilsyn med de enkelte kreditinstitutter og investeringsselskaber. Omfanget af sådanne tilsynsordninger bør fastlægges i dette direktiv, og de kompetente myndigheder bør kunne vurdere, hvilke ordninger der bør indføres. Angående sådanne individuelle ordninger vedrørende likviditet bør de kompetente myndigheder tage højde for principperne i retningslinjerne for likviditeten, som er offentliggjort af Det Europæiske Banktilsynsudvalg [18].

(4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter [19] giver investeringsselskaber, der er godkendt af de kompetente myndigheder i deres hjemland og underlagt samme myndigheders tilsyn, mulighed for frit at oprette filialer og udføre tjenesteydelser i andre medlemsstater. Nævnte direktiv indeholder derfor bestemmelser om samordning af reglerne for meddelelse af tilladelse til investeringsselskaber og udøvelse af deres virksomhed. Det fastsætter imidlertid ikke regler for størrelsen af sådanne selskabers startkapital og heller ikke en fælles ramme for overvågning af de risici, de eksponeres for, hvilket bør indgå i nærværende direktiv.

(5) Dette direktiv bør udgøre hovedhjørnestenen i gennemførelsen af det indre marked, både med hensyn til fri etableringsret og fri udveksling af finansielle tjenesteydelser mellem kreditinstitutter.

(6) For at det indre marked kan fungere efter hensigten, kræves der ikke bare retsregler, men også et tæt og regelmæssigt samarbejde og en mere omfattende harmonisering af de nationale kompetente myndigheders regulerings- og tilsynspraksis.

(7) Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) [20] oprettedes EBA. Dette direktiv bør tage hensyn til EBA's rolle og funktion, der er omhandlet i nævnte forordning, og de procedurer, der skal følges ved overdragelse af opgaver til EBA.

(8) Samordningen af tilsynet med kreditinstitutter bør både for at beskytte sparerne og for at skabe ensartede konkurrencevilkår for kreditinstitutterne gælde for disse som helhed. Der bør dog tages passende hensyn til de objektive forskelle i deres vedtægter og egentlige virksomhedsområde, som er fastsat i de nationale lovgivninger.

(9) Samordningen bør derfor være så bred som mulig og omfatte samtlige institutter, hvis virksomhed består i fra offentligheden at modtage midler, der skal tilbagebetales, enten i form af indskud eller på anden måde, f.eks. løbende udstedelse af obligationer og andre lignende værdipapirer, samt i at yde lån for egen regning. Der bør imidlertid indføres undtagelser for visse kreditinstitutter, som dette direktiv ikke finder anvendelse på. Dette direktiv bør ikke berøre anvendelsen af national lovgivning, når denne indeholder bestemmelser om særlige, supplerende tilladelser, der gør det muligt for kreditinstitutterne at udøve særlige former for virksomhed eller foretage særlige former for transaktioner.

(10) Det er hensigtsmæssigt at gennemføre harmonisering, som er nødvendig og tilstrækkelig for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og tilsynsordninger, der åbner mulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gældende i hele Unionen og for anvendelse af princippet om hjemlandstilsyn.

(11) Principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsætter, at de kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfælde, hvor det af sådanne forhold som driftsplanen, den geografiske fordeling af transaktioner eller de faktiske transaktioner klart fremgår, at det pågældende kreditinstitut har valgt denne medlemsstats retssystem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver størstedelen af sin virksomhed. Hvis der ikke er noget, der klart peger i den retning, og hvor størstedelen af de samlede aktiver tilhørende enheder i en bankkoncern findes i en anden medlemsstat, hvis kompetente myndigheder har ansvaret for at udøve konsolideret tilsyn, bør ansvaret for at udøve dette tilsyn kun ændres med disse kompetente myndigheders godkendelse.

(12) De kompetente myndigheder bør ikke meddele et kreditinstitut tilladelse eller opretholde denne tilladelse, hvis de snævre forbindelser, virksomheden har til andre fysiske eller juridiske personer, kan hæmme myndighedernes mulighed for at varetage deres tilsynsopgaver. Kreditinstitutter, som allerede har fået meddelt tilladelse bør ligeledes opfylde myndighedernes krav vedrørende snævre forbindelser.

(13) Tilsynsmyndighedernes fyldestgørende varetagelse af deres tilsynsopgaver henviser til konsolideret tilsyn, som bør føres med et kreditinstitut eller investeringsselskab, når et sådant kræves i henhold til EU-lovgivningen. I så tilfælde bør de myndigheder, der anmodes om tilladelse, kunne identificere de myndigheder, der har kompetence til at føre konsolideret tilsyn med dette kreditinstitut eller investeringsselskab.

(14) Kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i deres hjemland, bør have mulighed for at udøve en hvilken som helst eller samtlige aktiviteter, der er opført på listen i bilag I til dette direktiv, i hele Unionen, enten ved at etablere en filial eller ved at levere tjenesteydelser.

(15) Princippet om gensidig anerkendelse bør udvides til også at gælde for de aktiviteter, der er opført i bilag I i dette direktiv, når de udøves af finansieringsinstitutter, som er datterselskaber af kreditinstitutter, på betingelse af at sådanne datterselskaber indgår i det konsoliderede tilsyn med moderselskabet og opfylder visse strenge betingelser.

(16) Værtslandet bør for institutter, der ikke er meddelt tilladelse som kreditinstitutter i deres hjemland, eller for aktiviteter, der ikke er opført på listen i dette direktivs bilag I, kunne gøre udøvelse af retten til fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser betinget af, at særlige regler i dets lovgivning er overholdt, for så vidt disse bestemmelser på den ene side ikke allerede er omfattet af forordning [indsættes af Publikationskontoret], er forenelige med EU-lovgivningen og er begrundet i hensynet til samfundsmæssige interesser, og såfremt disse institutter eller deres aktiviteter på den anden side ikke er undergivet tilsvarende lovgivning eller bestemmelser i hjemlandet.

(17) Ud over forordning [indsættes af Publikationskontoret], der fastsætter tilsynsregler, som gælder umiddelbart for kreditinstitutter og investeringsselskaber, bør medlemsstaterne sikre, at der ikke stilles hindringer i vejen for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendelse, kan udøves på samme måde som i hjemlandet, så længe disse ikke er i strid med værtslandets retsregler til beskyttelse af samfundsmæssige interesser.

(18) Den ordning, der gælder for filialer af kreditinstitutter, som har hovedkontor uden for Unionen, bør være ens for alle medlemsstater. Det er vigtigt at fastsætte, at reglerne for disse filialer ikke må være gunstigere end for filialer af kreditinstitutter fra en anden medlemsstat. Unionen bør kunne indgå aftaler med tredjelande om gennemførelse af bestemmelser, ifølge hvilke der gælder samme betingelser for de nævnte filialer inden for hele dets område. Filialer af kreditinstitutter, som er meddelt tilladelse i lande uden for Unionen, bør ikke være omfattet af den frie udveksling af tjenesteydelser i andre medlemsstater end den, hvori de er etableret.

(19) Der bør indgås aftaler mellem Unionen og tredjelande for herved at åbne mulighed for en konkret udøvelse af det konsoliderede tilsyn på det størst mulige geografiske grundlag.

(20) Ansvaret for tilsyn med et kreditinstituts finansielle sundhed, og især dets solvens, bør påhvile instituttets hjemland. Tilsyn med markedsrisikoen bør føres i nært samarbejde mellem hjem- og værtslandets kompetente myndigheder.

(21) Værtslandets myndigheder bør indhente oplysninger om de aktiviteter, der udføres på deres område. Hjemlandets myndigheder bør træffe tilsynsforanstaltninger, medmindre det er nødvendigt for værtslandets myndigheder at træffe hastende sikkerhedsforanstaltninger.

(22) For at det indre marked på bankområdet kan fungere efter hensigten, kræves der ud over retsnormer et tæt og regelmæssigt samarbejde og væsentlig større konvergens i regulerings- og tilsynspraksis mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder. Med henblik herpå bør overvejelser vedrørende problemer i forbindelse med enkelte kreditinstitutter og gensidig udveksling af oplysninger ske via EBA. Denne informationsudveksling bør under ingen omstændigheder erstatte det bilaterale samarbejde. De kompetente myndigheder i værtslandet bør altid i hastende tilfælde på eget initiativ eller på initiativ af den kompetente myndighed i hjemlandet kunne føre tilsyn med, at den virksomhed, som et institut, der er etableret på deres område, udøver, er i overensstemmelse med gældende love og med principperne om god administrativ og regnskabsmæssig praksis og om tilstrækkelig intern kontrol.

(23) Der bør tillades udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de myndigheder eller organer, der i kraft af deres funktion bidrager til at styrke det finansielle systems stabilitet. For at bevare oplysningernes fortrolige karakter bør antallet af modtagere være meget begrænset.

(24) Visse handlinger, såsom svig eller insiderhandel, vil kunne indvirke på det finansielle systems stabilitet og integritet. Det er nødvendigt at fastsætte, på hvilke betingelser udvekslingen af oplysninger kan tillades i sådanne tilfælde.

(25) Når det er fastsat, at oplysninger kun kan offentliggøres med myndighedernes udtrykkelige tilladelse, bør disse kunne gøre deres samtykke betinget af, at visse strenge krav overholdes.

(26) Der bør endvidere tillades udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og centralbankerne og andre organer med lignende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder, samt i givet fald andre offentlige myndigheder, som fører tilsyn med betalingssystemer, og enheder i statsforvaltningen.

(27) Med henblik på at styrke tilsynet med institutter og at beskytte disse institutters kunder, bør revisorer have pligt til hurtigt at underrette myndighederne, hvis de under udøvelsen af deres hverv får kendskab til forhold vedrørende instituttet, som ville kunne få alvorlige konsekvenser for dets finansielle situation eller dets administrative og regnskabsmæssige organisation. Af samme årsag bør medlemsstaterne fastsætte, at denne pligt gælder i alle tilfælde, hvor en revisor under udførelsen af sit hverv i en virksomhed, som har snævre forbindelser med et kreditinstitut, konstaterer sådanne forhold. Revisorernes pligt til under visse omstændigheder at meddele myndighederne oplysninger om et institut, som de har fået kendskab til under udførelsen af deres hverv i en ikke-finansiel virksomhed, bør i sig selv hverken ændre arten af deres hverv i den pågældende virksomhed eller den måde, hvorpå de bør udøve deres hverv i virksomheden.

(28) Medlemsstaterne bør for at sikre, at institutterne, de personer, der faktisk varetager den daglige ledelse, samt medlemmerne af ledelsesorganerne overholder bestemmelserne i dette direktiv og i forordning [indsættes af Publikationskontoret], og at de behandles ens i hele Unionen, indføre administrative sanktioner og foranstaltninger, som er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og er afskrækkende. Derfor bør de administrative sanktioner og foranstaltninger, som medlemsstaterne har fastlagt, opfylde en række væsentlige krav vedrørende adressaterne, de kriterier, der skal tages hensyn til ved anvendelsen af en sanktion eller foranstaltning, offentliggørelsen af sanktioner og foranstaltninger, de vigtigste sanktionsbeføjelser og størrelsen af de administrative bøder.

(29) Især bør kompetente myndigheder have beføjelse til at pålægge bøder, der er tilstrækkeligt store til at opveje de fordele, der kan forventes opnået, og være afskrækkende selv for større institutter og deres ledere.

(30) For at sikre konsekvent anvendelse af sanktionerne i alle medlemsstater bør medlemsstaterne sikre, at de kompetente myndigheder ved valget af arten af administrative sanktioner eller foranstaltninger og fastsættelse af størrelsen af de administrative bøder tager højde for alle relevante omstændigheder.

(31) For at sikre, at sanktionerne virker afskrækkende på offentligheden som helhed, bør sanktioner altid offentliggøres, undtagen i visse velafgrænsede tilfælde.

(32) For at kunne afdække potentielle overtrædelser bør de kompetente myndigheder have de nødvendige undersøgelsesbeføjelser og bør fastlægge effektive mekanismer, der tilskynder til at indberette potentielle eller faktiske overtrædelser. Disse mekanismer bør ikke være til hinder for passende beskyttelse af personer, som er under anklage.

(33) Dette direktiv bør foreskrive både administrative sanktioner og foranstaltninger for at kunne omfatte alle skridt, der indledes efter en overtrædelse, og som skal forhindre yderligere overtrædelser, uanset om de i henhold til national lovgivning betragtes som sanktioner eller som foranstaltninger.

(34) Dette direktiv bør ikke berøre bestemmelser i medlemsstaternes lovgivning vedrørende strafferetlige sanktioner.

(35) Medlemsstaterne bør sikre, at kreditinstitutter og investeringsselskaber har en intern kapital, som i forhold til de risici, de er eller kan blive eksponeret for, er af en passende størrelse og kvalitet og er hensigtsmæssigt fordelt. Medlemsstaterne bør derfor sikre, at kreditinstitutter og investeringsselskaber har strategier og processer for vurdering og opretholdelse af en passende intern kapital.

(36) De kompetente myndigheder bør få til opgave at sikre, at institutterne har en god organisation og en tilstrækkelig egenkapital i forhold til de risici, de er eller kan blive eksponeret for. I denne forbindelse kan medlemsstaternes kompetente myndigheder for at kunne fastsætte en passende egenkapital også tage højde for de risici, som en del af institutternes balance er eksponeret for.

(37) For at sikre, at kreditinstitutter, der driver virksomhed i flere medlemsstater, ikke pålægges uforholdsmæssigt store byrder som følge af det ansvar, der til stadighed påhviler den enkelte medlemsstats myndigheder med kompetence vedrørende tilladelser og tilsyn, er det vigtigt at øge samarbejdet væsentligt mellem de kompetente myndigheder. I den forbindelse bør den konsoliderede tilsynsmyndigheds rolle styrkes. EBA bør støtte og medvirke til at forbedre dette samarbejde.

(38) For at sikre en omfattende markedsdisciplin i hele Unionen, er det hensigtsmæssigt, at de kompetente myndigheder offentliggør oplysninger om kreditinstitutters og investeringsselskabers udøvelse af virksomhed. Sådanne oplysninger bør være tilstrækkelige til, at der kan foretages en sammenligning af de metoder, der benyttes af de forskellige kompetente myndigheder i medlemsstaterne, og bør kunne anvendes til at supplere kravene i forordningen vedrørende institutternes videregivelse af faglige oplysninger.

(39) Konsolideret tilsyn med institutter tager sigte på at beskytte institutternes indskydere og investorer og sikre stabiliteten i det finansielle system. For at det konsoliderede tilsyn kan være effektivt, bør det derfor kunne anvendes over for samtlige bankkoncerner, herunder sådanne, hvor moderselskabet ikke er et kreditinstitut eller et investeringsselskab. Medlemsstaterne bør give de kompetente myndigheder de nødvendige beføjelser til at gennemføre et sådant tilsyn.

(40) Hvad angår koncerner, der har forskelligartede aktiviteter, og hvis moderselskaber kontrollerer mindst ét datterselskab, bør de kompetente myndigheder kunne vurdere kreditinstituttets eller investeringsselskabets finansielle situation inden for en sådan koncern. De kompetente myndigheder bør mindst have mulighed for at indhente de oplysninger fra samtlige virksomheder i koncernen, der er nødvendige for udøvelsen af deres hverv. Der bør etableres et samarbejde mellem de ansvarlige tilsynsmyndigheder inden for de forskellige finansielle sektorer, når tilsynet vedrører koncerner af virksomheder, der udøver forskellige typer finansiel virksomhed.

(41) Medlemsstaterne bør kunne undlade at meddele tilladelse eller inddrage tilladelse til udøvelse af bankvirksomhed, hvis der er tale om koncernstrukturer, som de anser for uegnede til bankvirksomhed, fordi der ikke vil kunne føres et effektivt tilsyn med sådan virksomhed. Med henblik herpå bør de kompetente myndigheder have de nødvendige beføjelser til at sikre en forsvarlig og forsigtig ledelse af kreditinstitutter.

(42) De kompetente myndigheders mandater bør på passende vis omfatte EU-dimensionen. De kompetente myndigheder bør derfor behørigt overveje den virkning, som deres beslutninger vil få på stabiliteten af det finansielle system i alle andre berørte medlemsstater. Afhængigt af den nationale lovgivning bør formålet med dette princip være at fremme den finansielle stabilitet i hele Unionen og bør ikke juridisk forpligte de kompetente myndigheder til at nå et bestemt resultat.

(43) Svagheder i ledelsen i en række institutter har været en medvirkende årsag til overdreven og uforsigtig risikotagning i banksektoren, som er resulteret i flere institutters fallit og systemiske problemer i medlemsstaterne og på verdensplan. De meget generelle bestemmelser om ledelse i institutter og den ikke-bindende karakter af en stor del af regelsættet for god selskabsledelse, som hovedsagelig er baseret på frivillige adfærdskodeks, har ikke gjort det lettere at gennemføre god selskabsledelse i institutterne. Den manglende effektive kontrol internt i institutterne betød, at der ikke var noget effektivt tilsyn med ledelsens beslutningstagning, hvilket forstærkede de kortsigtede alt for risikobetonede ledelsesstrategier. De kompetente myndigheders uklare rolle i kontrollen med systemer for god selskabsledelse i institutter gav ikke mulighed for tilstrækkeligt tilsyn med de interne ledelsesprocesser.

(44) For at afhjælpe uhensigtsmæssigt udformede ledelsesstrukturers potentielt negative indvirkning på forsvarlig risikostyring bør medlemsstaterne indføre principper og standarder for effektiv kontrol, som udøves af ledelsesorganet, fremme en forsvarlig risikokultur på alle niveauer i kreditinstitutterne og investeringsselskaberne og give de kompetente myndigheder mulighed for at føre tilsyn med, at de interne ledelsesstrukturer er tilstrækkelige. Disse principper og standarder bør finde anvendelse under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksiteten af institutternes aktiviteter.

(45) For effektivt at kunne overvåge ledelsens handlinger og beslutninger bør et instituts ledelsesorgan afsætte tilstrækkelig tid til at varetage sine funktioner og til at kunne forstå instituttets virksomhed, dets vigtigste risikoeksponeringer og virkningerne af dets virksomhed og risikostrategi. Kombineres et for stort antal bestyrelsesposter samtidigt, vil det forhindre et medlem af ledelsesorganet i at anvende tilstrækkelig tid til varetagelse af tilsynsfunktionen. Det er derfor nødvendigt at begrænse antallet af bestyrelsesposter, som et medlem af ledelsesorganet i et institut, kan have samtidigt i forskellige enheder.

(46) Ledelsesorganers manglende overvågning af ledelsesbeslutninger skyldes til dels fænomenet gruppetankegang. Dette fænomen opstår bl.a. som følge af manglende mangfoldighed i sammensætningen af ledelsesorganer. For at gøre det lettere at have uafhængige meninger og fremsætte kritiske spørgsmål bør sammensætningen af institutternes ledelsesorganer være tilstrækkeligt mangfoldig hvad angår alder, køn, geografisk herkomst samt uddannelsesmæssig og erhvervsmæssig baggrund til at repræsentere en bred vifte af synspunkter og erfaringer. En ligelig fordeling af begge køn er særlig vigtigt for at sikre en passende repræsentation af befolkningen. Større mangfoldighed i ledelsesorganer bør medføre mere effektiv overvågning af ledelsen og derfor bidrage til at forbedre risikokontrollen og modstandsdygtigheden i institutterne. Mangfoldighed bør derfor være et af kriterierne ved sammensætningen af bestyrelser.

(47) Aflønningspolitik, som ansporer til overdreven risikoadfærd, kan underminere en forsvarlig og effektiv risikostyring i kreditinstitutter og investeringsselskaber. G-20 gav tilsagn om at gennemføre de af Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB) fastlagte principper for sund aflønningspraksis og de tilhørende gennemførelsesstandarder (FSB's principper og standarder), som vedrører uhensigtsmæssigt udformede aflønningsstrukturers potentielt negative indvirkning på forsvarlig risikostyring og kontrol med de enkelte medarbejderes risikoadfærd. Formålet med dette direktiv er at gennemføre internationale principper og standarder på europæisk niveau og i denne forbindelse indføre en udtrykkelig bestemmelse om, at kreditinstitutter og investeringsselskaber skal indføre og opretholde en aflønningspolitik og -praksis, som er i overensstemmelse med effektiv risikostyring, for medarbejderkategorier, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på disse kreditinstitutters og investeringsselskabers risikoprofil.

(48) For at sikre, at kreditinstitutter og investeringsselskaber har forsvarlige aflønningspolitikker, er det hensigtsmæssigt at opstille klare principper for ledelse og aflønningsstruktur. Aflønningspolitikker bør således være afstemt efter kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikovillighed, værdier og langsigtede interesser. Vurderingen af aflønningens resultatafhængige komponenter bør ske på grundlag af medarbejdernes indsats set over en længere periode og tage hensyn til de aktuelle og fremtidige risici, der er forbundet med de gennemførte aktiviteter. For at aflønningspolitikken kan integreres i kreditinstituttets risikostyring, bør ledelsesorganet i sin tilsynsfunktion indføre og regelmæssigt tage den aktuelle aflønningspolitik op til fornyet overvejelse. Bestemmelserne om aflønning afspejler forskellene mellem de forskellige typer kreditinstitutter og investeringsselskaber forholdsmæssigt efter deres størrelse, interne organisation og arten, omfanget og kompleksiteten af deres aktiviteter; f.eks. for visse typer investeringsselskaber kan det forekomme, at overholdelse af alle principper ikke er forholdsmæssig.

(49) Eftersom uhensigtsmæssige aflønningspolitikker og incitamentsordninger kan bringe kreditinstitutternes og investeringsselskabernes risikoeksponering op på et uacceptabelt niveau, bør der hurtigt træffes foranstaltninger til afhjælpning af problemerne og om nødvendigt passende korrigerende foranstaltninger. Det bør derfor sikres, at de kompetente myndigheder har beføjelser til at pålægge de relevante enheder kvalitative og kvantitative foranstaltninger til afhjælpning af problemer vedrørende aflønningspolitikken, som er blevet afdækket ved tilsynskontrollen.

(50) Bestemmelserne om aflønning bør ikke berøre den fulde udøvelse af de grundlæggende rettigheder i overensstemmelse med artikel 153, stk. 5, i TEUF, de generelle principper i den nationale aftaleret og arbejdsmarkedsret, lovgivningen om aktionærers rettigheder og deltagelse, de generelle ansvarsområder for den pågældende virksomheds ledelsesorganer og heller ikke arbejdsmarkedets parters ret til at indgå og håndhæve kollektive overenskomster i overensstemmelse med nationale love og sædvaner.

(51) Kapitalkravene i forhold til kreditrisikoen og markedsrisikoen bør kun baseres på eksterne kreditvurderinger i det omfang, det er nødvendigt. Hvis kreditrisikoen er væsentlig, bør institutterne derfor almindeligvis forsøge at anvende metoden med interne ratings eller interne modeller. Dog kan der anvendes standardiserede metoder, som er baseret på eksterne kreditvurderinger, hvis kreditrisikoen er mindre væsentlig, hvilket typisk er tilfældet for mindre avancerede institutter, engagementsklasser med ubetydelig risiko eller i tilfælde, hvor det ville være alt for byrdefuldt at anvende interne metoder.

(52) Angående tilsynet med likviditeten bør ansvaret påhvile hjemlandet, så snart kriterierne for likviditetsdækningen finder anvendelse. Det er derfor nødvendigt at fuldføre koordineringen af tilsynet på dette område for at kunne indføre hjemlandstilsyn inden da. For at sikre et effektivt tilsyn bør hjemlandets og værtslandets myndigheder udvide samarbejde på likviditetsområdet.

(53) Forekommer det i en koncern, at et instituts likvide aktiver i krisesituationer kan dække likviditetsbehovet hos et andet medlem af koncernen, bør de kompetente myndigheder undtage et institut fra kravene til likviditetsdækningen og bør anvende bestemmelserne herom på konsolideret basis.

(54) Foranstaltninger, der træffes i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF af 4. april 2001 om sanering og likvidation af kreditinstitutter [21] bør ikke stride mod foranstaltninger truffet på grundlag af nærværende direktiv. Tilsynsforanstaltningerne bør ikke føre til forskelsbehandling af kreditorer fra forskellige medlemsstater.

(55) I lyset af finanskrisen og de procykliske mekanismer, der bidrog til dens opståen og forstærkede dens virkning, fremsatte FSB, BCBS, og G20 henstillinger, der skulle afbøde de procykliske virkninger af den finansielle regulering. I december 2010 udstedte BCBS nye globale reguleringsstandarder om bankernes kapitalgrundlag, herunder regler om indførelse af kapitalbevaringsbuffere og kontracykliske kapitalbuffere.

(56) Det er derfor hensigtsmæssigt at stille krav om, at kreditinstitutter og investeringsselskaber ud over at opfylde andre egenkapitalkrav har en kapitalbevaringsbuffer og en kontracyklisk kapitalbuffer for at sikre, at kreditinstitutter og investeringsselskaber i perioder med økonomisk vækst opbygger et tilstrækkeligt kapitalgrundlag til at dække tab i kriseperioder. Den kontracykliske kapitalbuffer bygges op, når den samlede udlånsvækst anses for at bidrage til opbygningen af en systemisk risiko, og nedbringes kriseperioder.

(57) For at sikre, at kontracykliske kapitalbuffere korrekt afspejler den risiko, som overdreven udlånsvækst indebærer for banksektoren, bør kreditinstitutter og investeringsselskaber beregne deres institutspecifikke buffere som et vægtet gennemsnit af kontracykliske kapitalbuffersatser, der gælder for de lande, hvor de har deres kreditengagement. Hver medlemsstat bør derfor udpege en myndighed, der er ansvarlig for den kvartalsvise fastsættelse af den kontracykliske kapitalbuffersats for engagementer i denne medlemsstat. I denne buffersats bør der tages hensyn til udlånsvæksten og ændringer i forholdet mellem det samlede udlån og BNP i den pågældende medlemsstat og alle andre variabler, som påvirker risiciene for den finansielle stabilitet.

(58) For at sikre international konsistens ved fastsættelsen af kontracykliske kapitalbuffersatser, har BCBS udviklet en metodologi på grundlag af forholdet mellem udlån og BNP. Denne metodologi bør anvendes som fælles udgangspunkt for de relevante nationale myndigheders beslutninger om buffersatser, men bør ikke give anledning til en automatisk fastsættelse af buffere eller forpligte den pågældende myndighed. De udpegede myndigheder kan også tage højde for strukturelle variabler og banksektorens eksponering for eventuelle andre risikofaktorer, som har relation til risiciene for den finansielle stabilitet.

(59) For at sikre ensartet anvendelse og makrotilsyn i hele Unionen er det hensigtsmæssigt, at Det Europæiske Råd for Systemiske Risici (ESRB) fastsætter principper afpasset efter Unionens økonomi og er ansvarligt for kontrollen med deres anvendelse. Dette direktiv bør ikke være til hinder for, at ESRB træffer de foranstaltninger, det finder nødvendige i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici [22].

(60) Det er hensigtsmæssigt, at medlemsstaternes beslutninger om kontracykliske kapitalbufferrater så vidt muligt koordineres. I denne henseende vil ESRB, hvis de nationale myndigheder anmoder om det, kunne lette drøftelserne mellem dem om deres foreslåede buffere. For at fremme en konsekvent tilgang til de faktorer, hvorpå de udpegede myndigheder baserer deres beslutninger, og for at sikre, at fastsættelsen af de kontracykliske buffersatser er i overensstemmelse med det indre markeds grundlæggende principper, bør de udpegede myndigheder meddele ESRB og EBA, hvis de inddrager andre variabler end afvigelsen i forholdet udlån/BNP fra den langsigtede trendudvikling og tilsvarende retningslinjer fra ESRB, og som et resultat heraf fastsætter en buffersats, som er højere, end den ville have været, hvis der ikke var blevet taget højde for disse variabler. Formålet med en sådan meddelelse bør være, at ESRB og EBA derved kan vurdere arten af disse variabler og de fastsatte buffersatsers overensstemmelse med principperne for det indre marked.

(61) Når et kreditinstitut eller investeringsselskab ikke opfylder alle krav i forbindelse med en kapitalbevaringsbuffer og derudover eventuelt en kontracyklisk buffer, bør det pålægges foranstaltninger, der har til formål at sikre, at egenkapitalen genoprettes rettidigt. For at bevare kapital er det hensigtsmæssigt at indføre afpassede restriktioner for udlodning af overskud, herunder udbetaling af udbytte og variabel aflønning. For at sikre, at sådanne institutter eller selskaber har en troværdig strategi for genopretning af den krævede egenkapital, bør de pålægges i samråd med de kompetente myndigheder at udarbejde en kapitalbevaringsplan, hvori der gøres rede for anvendelsen af restriktioner for udlodninger af overskud og andre foranstaltninger, som instituttet eller selskabet agter at træffe for at efterleve samtlige bufferkrav.

(62) Tekniske standarder for finansielle tjenesteydelser bør sikre konsekvent harmonisering og passende beskyttelse af indskydere, investorer og forbrugere i hele Unionen. Da EBA sidder inde med højt specialiseret faglig kompetence, ville det være effektivt og hensigtsmæssigt at lade denne myndighed få til opgave at udarbejde udkast til reguleringsmæssige og gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ikke indebærer politikbeslutninger, med henblik på forelæggelse for Kommissionen.

(63) Kommissionen bør vedtage udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder, som EBA har udarbejdet vedrørende tilladelse til og erhvervelser af væsentlige kapitalandele i kreditinstitutter, udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder, udøvelse af retten til fri etablering eller fri udveksling af tjenesteydelser, tilsynssamarbejde, ledelse, lønpolitik og interne kontrolmekanismer i kreditinstitutter og investeringsselskaber, overvågning af blandede finansielle holdingselskaber og tilsyn ved delegerede retsakter i henhold til artikel 290 i TEUF og i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1093/2010.

(64) Kommissionen bør også tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesmæssige tekniske standarder for tilladelse til og erhvervelser af væsentlige kapitalandele i kreditinstitutter, udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder, tilsynssamarbejde, specifikke tilsynskrav og tilsynsmyndigheders videregivelse af oplysninger fra ved gennemførelsesretsakter i henhold til artikel 291 i TEUF og i henhold til artikel 15 i forordning (EF) nr. 1093/2010. EBA bør få til opgave at udarbejde udkast til tekniske gennemførelsesstandarder, som skal forelægges for Kommissionen.

(65) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv tillægges Kommissionen gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser [23].

(66) For at præcisere kravene i dette direktiv bør Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF delegeres beføjelser til at præcisere definitionerne og terminologien i dette direktiv, udvide den i bilaget opstillede liste over aktiviteter, som er omfattet af principperne om gensidig anerkendelse, forbedre udvekslingen af oplysninger om kreditinstitutternes filialer og tilpasse bestemmelserne om deres interne ordninger, processer og mekanismer. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder også på ekspertniveau.

(67) Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

(68) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) [24] er relevant i forbindelse med erhvervelse af kvalificerede kapitalandele i et kreditinstitut.

(69) Henvisninger i eksisterende nationale love og administrative bestemmelser til de direktiver, som er ophævet ved dette direktiv, bør betragtes som henvisninger til dette direktiv.

(70) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF [25], Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) [26], Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF [27], Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat [28], og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv [FAIF] om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF refererer til bestemmelser i direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF, som omhandler egenkapitalkrav, og som nu er fastlagt i forordning [indsættes af Publikationskontoret]. Derfor bør henvisninger i de pågældende direktiver til direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF betragtes som henvisninger til bestemmelserne vedrørende egenkapitalkrav i nævnte forordning.

(71) For at der kan udarbejdes tekniske standarder, der skal sikre, at de institutter, der indgår i et finansielt konglomerat anvender de relevante metoder til beregning af den krævede kapital på et konsolideret grundlag, bør direktiv 2002/87/EF ændres i overensstemmelse hermed.

(72) For at øge effektiviteten af det indre marked på bankområdet og sikre borgerne i Unionen en passende grad af gennemsigtighed er det nødvendigt, at de kompetente myndigheder på en måde, der gør det muligt at foretage en meningsfuld sammenligning, offentliggør oplysninger om, hvordan dette direktiv gennemføres.

(73) Hvad angår tilsynet med likviditeten, bør medlemsstaterne indrømmes en overgangsperiode frem til det tidspunkt, hvor det regelsæt, der indeholder detaljerede kriterier for likviditetsdækningen, træder i kraft.

(74) Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger [29] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger [30] finder i alle enkeltheder anvendelse på behandlingen af personoplysninger i forbindelse med dette direktiv.

(75) Målene for dette direktiv, nemlig fastsættelse af bestemmelser om adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut og tilsynet med kreditinstitutter og investeringsselskaber, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor, på grund af den påtænkte foranstaltnings omfang og virkninger, bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. EU-traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

(76) Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget væsentlige ændringer i forhold til de tidligere direktiver.

(77) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 bør derfor ophæves -

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

INDHOLDSFORTEGNELSE

Afsnit I Genstand, anvendelsesområde og definitioner (...)29

Afsnit II Kompetente myndigheder (...)32

Afsnit III Krav vedrørende adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut (...)34

Kapitel 1 Generelle krav vedrørende adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut (...)34

Kapitel 2 Kvalificeret andel i et kreditinstitut (...)40

Afsnit IV Investeringsselskabers startkapital (...)46

Afsnit V Bestemmelser vedrørende fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (...)49

Kapitel 1 Almindelige principper (...)49

Kapitel 2 Kreditinstitutters etableringsret (...)50

Kapitel 3 Udøvelse af retten til fri udveksling af tjenesteydelser (...)53

Kapitel 4 Værtslandets kompetente myndigheders beføjelser (...)54

Afsnit VI Forbindelser med tredjelande (...)57

Afsnit VII Tilsynsvirksomhed (...)59

Kapitel 1 Principper for tilsyn (...)59

Afdeling I Hjem- og værtslandets kompetence (...)59

Afdeling II Udveksling af oplysninger og tavshedspligt (...)64

Afdeling III Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (...)69

Afdeling IV Tilsynsbeføjelser, sanktionsbeføjelser og klageadgang (...)70

Kapitel 2 Kontrolprocesser (...)76

Afdeling I Proces til vurdering af den interne kapital (...)76

Afdeling II Institutternes ordninger, processer og mekanismer (...)76

Underafdeling 1 Generelle principper (...)76

Underafdeling 2 Tekniske kriterier for strukturering og behandling af risici (...)78

Underafdeling 3 Ledelse (...)84

Afdeling III Tilsynskontrol- og vurderingsprocessen (...)91

Afdeling IV Tilsynsforanstaltninger (...)96

Afdeling V Anvendelsesomfang (...)99

Kapitel 3 Konsolideret tilsyn (...)101

Afdeling I Principper for gennemførelse af konsolideret tilsyn (...)101

Afdeling II Finansielle holdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber (...)110

Kapitel 4 Kapitalbuffere (...)114

Afdeling I Kapitalbevaring og kontracykliske kapitalbuffere (...)114

Afdeling II Fastsættelse og beregning af kontracykliske kapitalbuffere (...)116

Afdeling III Kapitalbevaringsforanstaltninger (...)123

Afsnit VIII De kompetente myndigheders oplysningspligt (...)128

Afsnit IX Delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter (...)131

Afsnit X Ændringer af direktiv 2002/87/EF (...)133

Afsnit XI Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser (...)134

Kapitel 1 Overgangsbestemmelser om tilsyn med kreditinstitutioner, som udøver retten til fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (...)134

Kapitel 2 Overgangsbestemmelser for kapitalbuffere (...)138

Kapitel 3 Afsluttende bestemmelser (...)139

BILAG I Liste over de aktiviteter, der er omfattet af gensidig anerkendelse (...)142

Bilag II Sammenligningstabel (...)144

Afsnit I

Genstand, anvendelsesområde og definitioner

Artikel 1

Genstand

Dette direktiv fastlægger regler, ifølge hvilke medlemsstaterne skal nå fælles resultater på følgende områder:

a) adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og investeringsselskab (i det følgende benævnt institutter)

b) de kompetente myndigheders tilsynsbeføjelser og -redskaber til udøvelse af tilsyn med institutter

c) de kompetente myndigheders tilsyn med institutter i forbindelse med risici, som ikke er omfattet af de fælles regler, der er fastlagt i forordning [indsættes af Publikationskontoret]

d) offentliggørelseskrav for de kompetente myndigheder i forbindelse med regulering og tilsyn med institutter.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Artikel 34 og afsnit VII, kapitel 3, finder anvendelse på finansielle holdingselskaber, blandede finansielle holdingselskaber og på blandede selskaber, der har deres hovedkontor inden for Unionen.

2. De institutter, som dette direktiv ikke finder anvendelse på i henhold til stk. 3 i nærværende artikel, dog med undtagelse af centralbankerne, betragtes som finansieringsinstitutter i forbindelse med artikel 34 og afsnit VII, kapitel 3.

3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:

1) adgang til at udøve virksomhed som investeringsselskab, såfremt dette er omfattet af direktiv 2004/39/EF

2) centralbanker

3) postgirokontorer

4) i Belgien: "Institut de réescompte et de garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut"

5) i Danmark: "Dansk Eksportfinansieringsfond", "Danmarks Skibskredit A/S" og "KommuneKredit".

6) i Tyskland "Kreditanstalt für Wiederaufbau", foretagender, der i medfør af "Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz" er anerkendt som organer inden for den nationale boligpolitik, og hvis hovedvirksomhed ikke er bankvirksomhed, samt foretagender, der i medfør af nævnte lov er anerkendt som almennyttige boligselskaber

7) i Grækenland: "Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων" (Tamio Parakatathikon kai Danion)

8) i Spanien: "Instituto de Crédito Oficial"

9) i Frankrig: "Caisse des dépôts et consignations"

10) i Irland: "credit unions" og "friendly societies"

11) i Italien: "Cassa Depositi e Prestiti"

12) i Letland: "krājaizdevu sabiedrības", foretagender, der i medfør af "krājaizdevu sabiedrību likums" er anerkendt som andelsforetagender, der udelukkende yder finansielle tjenesteydelser til deres medlemmer

13) i Litauen: "kredito unijos" bortset fra "Centrinė kredito unija"

14) i Ungarn: "Magyar Fejlesztési Bank Rt." og "Magyar Export-Import Bank Rt."

15) i Nederlandene: "Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV", "NV Nordelijke Ontwikkelingsmaatschappij", "NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering" og "Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV"

16) i Østrig: foretagender, der er anerkendt som almennyttige boligselskaber og "Österreichische Kontrollbank AG"

17) i Polen: "Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo — Kreditowe" og "Bank Gospodarstwa Krajowego".

18) i Portugal: "Caixas Económicas", der har eksisteret siden den 1. januar 1986, med undtagelse af dem, som er oprettet i aktieselskabsform, og af "Caixa Económica Montepío Geral"

19) i Finland: "Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab", og "Finnvera Oyj/Finnvera Abp"

20) i Sverige: "Svenska Skeppshypotekskassan"

21) i Det Forenede Kongerige: "National Savings Bank", "Commonwealth Development Finance Company Ltd", "Agricultral Mortgage Corporation Ltd", "Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd", "Crown Agents for overseas governments and administrations", "credit unions" og "municipal banks"

22) i Slovenien: "SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana".

Artikel 3

Forbud for andre virksomheder end kreditinstitutter mod at modtage indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler fra offentligheden

1. Medlemsstaterne forbyder personer eller virksomheder, som ikke er kreditinstitutter, erhvervsmæssigt at tage imod indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler fra offentligheden.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, når en medlemsstat eller en regional eller lokal myndighed i en medlemsstat eller offentlige internationale organisationer, som én eller flere medlemsstater er medlem af, modtager indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler og ej heller i tilfælde, der udtrykkeligt er omfattet af national lovgivning eller EU-lovgivning, forudsat at disse aktiviteter er undergivet regler og tilsyn med henblik på beskyttelse af indskydere eller investorer og finder anvendelse på disse tilfælde.

Artikel 4

Definitioner

1. Definitionerne i artikel 4 i forordning [indsættes af Publikationskontoret] finder anvendelse.

2. Endvidere forstås i dette direktiv ved:

a) "accessorisk servicevirksomhed": en virksomhed, hvis hovedaktivitet består i besiddelse og forvaltning af fast ejendom, forvaltning af databehandlingsydelser eller enhver anden lignende aktivitet, der har accessorisk karakter i forhold til et eller flere kreditinstitutters hovedaktivitet

b) "risiko for overdreven gearing": risiko som resultat af et instituts sårbarhed som følge af gearing eller mulig gearing, som kræver uforudsete korrektioner i dets forretningsplan, herunder nødsalg af aktiver, som kan medføre tab eller justeringer i værdien af de resterende aktiver

c) "interne metoder": de metoder, der er omhandlet i artikel 138, stk. 1, artikel 216, artikel 220, artikel 301, stk. 2, artikel 277, artikel 352 og artikel 254, stk. 3, i forordning [indsættes af Publikationskontoret].

Afsnit II

Kompetente myndigheder

Artikel 5

Udpegning af de kompetente myndigheder og disses beføjelser

1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, som skal varetage de i dette direktiv omhandlede opgaver. De underretter Kommissionen og EBA herom med angivelse af en eventuel kompetencefordeling.

2. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder fører tilsyn med investeringsselskabers virksomhed for at kunne vurdere, om de overholder bestemmelserne i dette direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret].

3. Medlemsstaterne sikrer, at der er truffet de nødvendige foranstaltninger til, at de kompetente myndigheder kan få de oplysninger, der er påkrævet for at vurdere, om institutterne overholder disse forpligtelser.

4. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder har ekspertise, ressourcer, operationel kapacitet og uafhængighed i det nødvendige omfang til at varetage de tilsyns- og undersøgelsesopgaver, der er fastlagt i dette direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret]. De kompetente myndigheder tillægges alle de tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige for, at de kan varetage deres funktioner.

5. Medlemsstaterne stiller krav om, at institutterne giver hjemlandets kompetente myndigheder alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om de regler, der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret] er overholdt. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at institutternes interne kontrol og administrative og regnskabsmæssige praksis gør det muligt til hver en tid at kontrollere, om de overholder reglerne.

6. Medlemsstaterne sikrer, at institutterne registrerer alle deres transaktioner, dokumentsystemer og processer, som er omfattet af dette direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret] på en sådan måde, at de kompetente myndigheder til enhver tid kan kontrollere, at kravene i dette direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret] overholdes.

Artikel 6

Samordning inden for medlemsstaterne

Hvis der i en medlemsstat er mere end én myndighed, der er beføjet til at udøve tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber og finansieringsinstitutter, træffer medlemsstaterne de fornødne foranstaltninger til at sikre en samordning mellem disse.

Artikel 7

Samarbejde med EBA

De kompetente myndigheder tager under varetagelsen af deres opgaver hensyn til konvergensen i forbindelse med tilsynsredskaber og tilsynspraksis i anvendelsen af love og administrative bestemmelser vedtaget i henhold til dette direktiv. Medlemsstaterne sikrer med henblik herpå, at:

a) de kompetente myndigheder deltager i EBA's arbejde

b) de kompetente myndigheder træffer alle foranstaltninger for at overholde de retningslinjer og henstillinger, som EBA har udstedt i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1093/2010

c) de nationale mandater, der er tildelt de kompetente myndigheder, ikke forhindrer dem i at udføre deres opgaver som medlemmer af EBA eller i medfør af dette direktiv og forordning [indsættes af Publikationskontoret].

Artikel 8

Tilsynets europæiske dimension

De kompetente myndigheder i en medlemsstat tager ved varetagelsen af deres generelle opgaver behørigt hensyn til de potentielle virkninger, som deres beslutninger kan få på stabiliteten af det finansielle system i alle andre berørte medlemsstater, og navnlig i nødsituationer, på grundlag af de oplysninger, der er til rådighed på det relevante tidspunkt.

Afsnit III

Krav vedrørende adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut

Kapitel 1

Generelle krav vedrørende adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut

Artikel 9

Tilladelse

1. Medlemsstaterne stiller krav om, at kreditinstitutter er meddelt tilladelse, før de påbegynder deres virksomhed. Uden at dette berører bestemmelserne i artikel 10-14, fastsætter de betingelserne herfor og underretter EBA herom.

2. EBA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder på følgende områder:

a) præcisering af de oplysninger, der skal fremlægges for de kompetente myndigheder ved ansøgningen om tilladelse til at udøve virksomhed som kreditinstitut, herunder driftsplanen, jf. artikel 10

b) præcisering af betingelserne for opfyldelse af kravet i artikel 13

c) præcisering af de krav, som finder anvendelse på aktionærer og selskabsdeltagere, der besidder kvalificerede andele

d) præcisering af, hvilke forhold der kan hindre den kompetente myndighed i effektivt at varetage dens tilsynsopgaver, jf. artikel 14.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit, litra a)-d), omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder efter proceduren i artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1093/2010.

3. EBA udarbejder udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder om standardformularer, -modeller og -procedurer for sådanne oplysninger.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1093/2010.

4. EBA forelægger udkast til tekniske standarder for Kommissionen, jf. stk. 2 og 3, senest den 31. december 2015.

Artikel 10

Driftsplan og organisationsstruktur

Medlemsstaterne stiller krav om, at der til en ansøgning om tilladelse skal knyttes en driftsplan med særlig angivelse af arten af de påtænkte forretninger og af kreditinstituttets organisationsstruktur.

Artikel 11

Økonomiske behov

Medlemsstaterne stiller ikke krav om, at anmodningen om tilladelse skal behandles ud fra markedets økonomiske behov.

Artikel 12

Startkapital

1. Med forbehold af andre generelle betingelser, der måtte være fastsat i de nationale bestemmelser, meddeler de kompetente myndigheder ikke tilladelse, når kreditinstituttet ikke besidder en særskilt egenkapital, eller når startkapitalen er mindre end 5 mio. EUR.

2. Startkapitalen omfatter kapital og reserver som omhandlet i artikel 24, litra a)-e), i forordning [indsættes af Publikationskontoret].

3. Medlemsstaterne kan lade de virksomheder, der ikke opfylder betingelsen om særskilt egenkapital, og som bestod den 15. december 1979, fortsætte deres virksomhed. De kan fritage disse kreditinstitutter for at opfylde betingelsen i artikel 13, stk. 1, første afsnit.

4. Medlemsstaterne kan dog, forudsat at følgende krav er opfyldt, meddele tilladelse til særlige kategorier af kreditinstitutter, hvis startkapital er mindre end den i stk. 1 fastsatte:

a) Startkapitalen må ikke være mindre end 1 mio. EUR.

b) De pågældende medlemsstater giver Kommissionen og EBA en begrundelse for, hvorfor de udnytter denne mulighed.

Artikel 13

Varetagelse af den faktiske ledelse og hovedkontorets beliggenhed

1. De kompetente myndigheder meddeler kun tilladelse til de pågældende kreditinstitutter, når der er mindst to personer, som varetager den faktiske ledelse af kreditinstituttets virksomhed.

De meddeler ikke tilladelse, såfremt disse personer ikke har et tilstrækkeligt godt omdømme eller fyldestgørende viden, faglig kompetence og erfaring til at udøve disse funktioner.

2. Medlemsstaterne stiller krav om:

a) at kreditinstitutter, der er juridiske personer, og som i henhold til deres nationale lovgivning har et vedtægtsmæssigt hjemsted, har hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat

b) at andre kreditinstitutter har hovedkontor i den medlemsstat, der har meddelt tilladelsen, samt at de rent faktisk driver forretning der.

Artikel 14

Aktionærer og selskabsdeltagere

1. De kompetente myndigheder meddeler ikke et kreditinstitut tilladelse til at påbegynde virksomhed som kreditinstitut, medmindre de har fået oplyst navnene på alle aktionærer eller selskabsdeltagere, det være sig fysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte besidder kvalificerede andele, og om størrelsen af deres kapitalandel.

Ved bestemmelsen af, om kriterierne for en kvalificeret andel er opfyldt, tages de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel 9 og 10 i direktiv 2004/109/EF [31], samt betingelserne for sammenlægning heraf i nævnte direktivs artikel 12, stk. 4 og 5, i betragtning.

Medlemsstaterne tager ikke hensyn til stemmerettigheder eller aktier, som investeringsselskaber eller kreditinstitutter måtte besidde, som følge af at de har ydet emissionsgaranti for finansielle instrumenter eller placering af finansielle instrumenter på grundlag af en fast forpligtelse som omhandlet i bilag I, afsnit A, nr. 6), til direktiv 2004/39/EF, forudsat at sådanne rettigheder ikke udøves eller på anden måde anvendes til at gribe ind i udstederens ledelse og senest afhændes et år efter erhvervelsen.

2. Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til nødvendigheden af at sikre en forsvarlig og forsigtig forvaltning af et kreditinstitut ikke er overbevist om de pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres egnethed, meddeler myndighederne ikke kreditinstituttet tilladelse.

3. Såfremt der er tale om snævre forbindelser mellem et kreditinstitut og andre fysiske eller juridiske personer, meddeler de kompetente myndigheder kun deres tilladelse, hvis varetagelsen af deres tilsynsopgaver ikke hæmmes af disse forbindelser.

De kompetente myndigheder meddeler ikke tilladelse, hvis de love eller administrative bestemmelser i et tredjeland, der gælder for en eller flere fysiske eller juridiske personer, som kreditinstituttet har snævre forbindelser med, eller de problemer, som er forbundet med anvendelse af disse love eller administrative bestemmelser, hæmmer varetagelsen af deres tilsynsopgaver.

De kompetente myndigheder kræver, at kreditinstitutterne meddeler dem de oplysninger, de har behov for, for at de i dette stykke omhandlede betingelser til stadighed er opfyldt.

Artikel 15

Afslag på tilladelse

Træffer en kompetent myndighed afgørelse om ikke at meddele tilladelse, underrettes ansøgeren om afgørelsen og begrundelsen herfor senest seks måneder efter ansøgningens modtagelse, eller, hvis denne er ufuldstændig, senest seks måneder efter at ansøgeren har fremsendt de oplysninger, der er nødvendige for at træffe afgørelse.

Der træffes under alle omstændigheder afgørelse senest tolv måneder efter ansøgningens modtagelse.

Artikel 16

Forudgående høring af de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater

1. De kompetente myndigheder skal, inden de meddeler tilladelse til et kreditinstitut, høre de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat i følgende tilfælde:

a) det pågældende kreditinstitut er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i denne anden medlemsstat

b) det pågældende kreditinstitut er datterselskab af et moderselskab for et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i denne anden medlemsstat

c) det pågældende kreditinstitut kontrolleres af samme juridiske eller fysiske personer, som kontrollerer et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i denne anden medlemsstat.

2. Den kompetente myndighed hører forud for meddelelse af tilladelse til et kreditinstitut den kompetente myndighed i en berørt medlemsstat, som har ansvaret for tilsyn med forsikringsselskaber eller investeringsselskaber, når:

a) det pågældende kreditinstitut er datterselskab af et forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er meddelt tilladelse i Unionen

b) det pågældende kreditinstitut er datterselskab af moderselskabet for et forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er meddelt tilladelse i Unionen

c) det pågældende kreditinstitut er kontrolleret af den samme fysiske eller juridiske person, som kontrollerer et forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er meddelt tilladelse i Unionen.

3. De i stk. 1 og 2 omhandlede relevante kompetente myndigheder hører navnlig hinanden ved vurdering af aktionærernes egnethed samt af omdømme og erfaring hos medlemmer af ledelsesorganet, som deltager i ledelsen i en anden enhed inden for samme koncern. De udveksler alle oplysninger vedrørende aktionærernes egnethed og ledelsesorganets medlemmers omdømme og erfaring, som har relevans for såvel meddelelse af tilladelse som den løbende vurdering af overholdelsen af betingelserne for udøvelse af virksomhed.

Artikel 17

Filialer af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstat

Værtslandet kræver ikke tilladelse eller indskudskapital for filialer af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i andre medlemsstater. Etablering af og tilsyn med sådanne filialer sker i henhold til bestemmelserne i artikel 35 og 36, stk. 1-3, artikel 37, 40-46, 49, 73 og 74.

Artikel 18

Inddragelse af tilladelse

De kompetente myndigheder kan kun inddrage den meddelte tilladelse til et kreditinstitut i et af følgende tilfælde, såfremt instituttet:

a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist på tolv måneder, udtrykkeligt giver afkald herpå eller har været ophørt med at drive virksomhed i over seks måneder, medmindre der i den pågældende medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelsen i sådanne tilfælde bortfalder

b) har opnået tilladelsen ved hjælp af urigtige oplysninger eller ved hjælp af ethvert andet middel i strid med gældende bestemmelser

c) ikke længere opfylder de betingelser, der stilles for at opnå tilladelse

d) ikke længere har tilstrækkelig egenkapital eller ikke længere frembyder garanti for at kunne opfylde sine forpligtelser over for sine kreditorer, og især ikke længere frembyder sikkerhed for de midler, som er blevet det betroet,

e) befinder sig i enhver anden situation, som medfører, at tilladelsen inddrages i henhold til national lovgivning

f) overtræder en af bestemmelserne i artikel 67, stk. 1.

Artikel 19

Kreditinstituttets navn

Kreditinstitutter kan ved udøvelsen af deres virksomhed på Unionens område benytte samme benævnelse, som de bruger i den medlemsstat, hvor deres hovedkontor er beliggende, uanset om der i værtslandet findes bestemmelser om brugen af ordene "bank", "sparekasse" eller andre lignende benævnelser. Såfremt der er risiko for forveksling, kan værtslandet med henblik på tydeliggørelse kræve, at der til benævnelsen føjes en forklarende bemærkning.

Artikel 20

Underretning af EBA om meddelelse og inddragelse af tilladelser

1. De kompetente myndigheder underretter EBA om alle tilladelser meddelt i henhold til artikel 9.

2. En liste over navnene på alle kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse, offentliggøres på EBA's websted og ajourføres regelmæssigt.

3. Den konsoliderende tilsynsmyndighed tilsender de pågældende kompetente myndigheder og EBA alle oplysninger om kreditinstitutkoncernen i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3, 73, stk. 1, og 104, stk. 2, særligt om koncernens juridiske og organisatoriske struktur samt dens ledelse.

4. Navnet på hver af de kreditinstitutter, der ikke har den i artikel 12, stk. 1, omhandlede kapital, efterfølges af en bemærkning herom i listen.

5. De kompetente myndigheder underretter EBA om alle inddragelser af tilladelser samt om begrundelsen for sådanne afgørelser.

Artikel 21

Undtagelser for kreditinstitutter, som er varigt tilsluttet et centralt organ

1. De kompetente myndigheder kan undtage kreditinstitutter, som opfylder betingelserne i artikel 9 i forordning [indsættes af Publikationskontoret] fra bestemmelserne i artikel 10, 12 og 13, stk. 1, i dette direktiv på de betingelser, som fremgår af artikel 9 i nævnte forordning.

2. Indrømmer de kompetente myndigheder undtagelserne i overensstemmelse med artikel 9 i forordning [indsættes af Publikationskontoret] finder artikel 17, 33, 34, 35 og artikel 36, stk. 1-3, samt artikel 39-46 i dette direktiv anvendelse på det centrale organ samt dets tilsluttede institutter som helhed.

Kapitel 2

Kvalificeret andel i et kreditinstitut

Artikel 22

Underretning om og vurdering af påtænkte erhvervelser

1. Medlemsstaterne stiller krav om, at enhver fysisk eller juridisk person eller fysiske eller juridiske personer, som handler samlet (i det følgende benævnt "den påtænkte erhverver"), der påtænker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret andel i et kreditinstitut eller direkte eller indirekte yderligere at forøge en sådan kvalificeret andel i et kreditinstitut med det resultat, at den pågældendes andel af stemmerettigheder eller kapitalandele derved når op på eller overstiger 20 %, 30 % eller 50 %, eller at kreditinstituttet derved bliver den pågældendes datterselskab (i det følgende benævnt "den påtænkte erhvervelse"), forinden skriftligt skal underrette de kompetente myndigheder for det kreditinstitut, hvori de enten søger at erhverve eller forøge en kvalificeret andel, om størrelsen af den kapitalandel, der påtænkes erhvervet, og de relevante oplysninger, der er omhandlet i artikel 23, stk. 4. Medlemsstaterne kan undlade at anvende tærsklen på 30 %, hvis de anvender en tærskel på en tredjedel i henhold til artikel 9, stk. 3, litra a), i direktiv 2004/109/EF.

2. De kompetente myndigheder anerkender straks og under alle omstændigheder senest to arbejdsdage efter modtagelsen af underretningen eller i forbindelse med eventuel efterfølgende modtagelsen af de i stk. 3 omhandlede oplysninger skriftligt modtagelsen heraf over for den påtænkte erhverver.

De kompetente myndigheder har en frist på højst tres arbejdsdage fra datoen for den skriftlige anerkendelse af modtagelsen af underretningen og alle de dokumenter, som medlemsstaten kræver vedlagt underretningen på grundlag af listen i artikel 23, stk. 4 (i det følgende benævnt "vurderingsperioden"), til at foretage den i artikel 23, stk. 1, omhandlede vurdering (i det følgende benævnt "vurderingen").

De kompetente myndigheder underretter den påtænkte erhverver om den dato, hvor vurderingsperioden udløber, samtidig me