KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 15.01.1999 
KOM(98)775 endelig udg. 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
Gennemførelsen af Rådets direktiv 91/271/EØF af 
21. maj 1991 om rensning af spildevand, ændret ved 
Kommissionens direktiv 98/15/EF af 
27. februar 1998 
Sammenfattende oversigt over de af medlemsstaterne trufne 
foranstaltninger og evaluering af de oplysninger, der er modtaget 
i medfør af direktivets artikel 13 og 17 

1. INDLEDNING 3 
2. FORURENING FORÅRSAGET AF BYSPILDEVAND 4 
3. PRINCIPPERNE I DIREKTIVET 5 
4. SITUATIONEN MED HENSYN TIL DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE 7 
4.1. Direktivets gennemførelse i national ret 8 
4.2. Kortlægning af følsomme (og mindre følsomme) områder 9 
4.3. Mindre følsomme områder 10 
4.4. Tilledning af industrispildevand til kloaknet og rensningsanlæg for 
byspildevand 11 
4.5. Udledning af industrispildevand i vandområder (artikel 13) 11 
4.6. Programmer for direktivets gennemførelse 12 
4.7. Situationsrapporter 13 
5. OVERTRÆDELSESPROCEDURER 15 
6. GENNEMGANG OG EVALUERING AF PROGRAMMERNE FOR 
DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE 15 
6.1. Antal byområder og mængden af organiske stoffer 15 
6.2. Prognoser for udviklingen i opsamlings- og rensningskapaciteten 18 
6.3. Bortskaffelse af slam fra rensningsanlæg , 20 
6.4. Overslag over investeringer 23 
7. DE NÆSTE TIDSFRISTER OG KOMMISSIONENS OPGAVER 26 
8. KONKLUSION 27 
9. KORT NR. 1 : FØLSOMME OG MINDRE FØLSOMME OMRÅDER 28 
1. INDLEDNING 
Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand1, ændret ved 
Kommissionens direktiv 98/15/EF af 27. februar 19982, er en af de vigtigste retsakter i EF-
lovgivningen om vandmiljøet. Formålet er at beskytte miljøet mod negative påvirkninger fra 
udledninger af byspildevand og biologisk nedbrydeligt industrispildevand fra 
landbrugsfødevareindustrien ved at forlange, at medlemsstaterne indfører regler om 
opsamling og rensning af denne form for spildevand. 
Som fastsat i direktivets artikel 17 vil Kommissionen med den foreliggende rapport gennemgå 
og evaluere de oplysninger, den har modtaget fra medlemsstaterne om deres programmer for 
direktivets gennemførelse. Disse oplysninger skulle være meddelt Kommissionen senest den 
30. juni 1994, men på grund af vedvarende forsinkelser fra flere medlemsstaters side kan 
denne første rapport fra Kommissionen først udsendes nu. 
I rapportens punkt 4.5 redegøres der i overensstemmelse med direktivets artikel 13 for 
konklusionerne af en sammenligning af medlemsstaternes krav vedrørende udledninger af 
biologisk nedbrydeligt industrispildevand. Af samme grund som tidligere nævnt 
offentliggøres disse konklusioner nu med fire års forsinkelse i forhold til, hvad der er fastsat i 
direktivet. Mere generelt gør den foreliggende rapport - syv år efter Rådets vedtagelse af 
direktivet og på det tidspunkt, den første og vigtigste tidsfrist for direktivets anvendelse i 
praksis udløber - status pr. 15. juli 1998 over første fase af direktivets gennemførelse, nemlig 
medlemsstaternes transponering af direktivets bestemmelser, dvs. vedtagelsen og 
iværksættelsen af de love og administrative bestemmelser, der skal indarbejde direktivets krav 
og forpligtelser i den nationale ret. 
Denne første fase er nu gennemført i 14 medlemsstater. I visse af disse medlemsstater er 
transponeringen eller programmet for direktivets gennemførelse dog ikke i overensstemmelse 
med direktivets krav. Der er indledt overtrædelsesprocedurer mod visse medlemsstater for 
manglende eller utilstrækkelig gennemførelse af direktivet. Kortlægningen af 
vandrecipienterne (følsomme områder, mindre følsomme områder), som er afgørende for, 
hvor vidtgående spildevandet skal renses, og programmerne for de investeringer, der er 
nødvendige for at efterkomme direktivet, tilligemed disse programmers finansielle 
konsekvenser, herunder oplysninger fra medlemsstaterne om visse større byområder i Europa 
(Bruxelles, Milano), hvor rensningsanlæg ikke vil kunne etableres inden for de fastsatte 
frister, er de vigtigste spørgsmål i forbindelse med denne første fase af direktivets 
gennemførelse. 
1 EFTnr.L135af30.5.1991,s.40. 
2 EFTnr.L67af7.3.1998,s.29. 
2. FORURENING FORÅRSAGET AF BYSPILDEVAND 
Byspildevand er i direktivet defineret som værende husspildevand eller en blanding af 
husspildevand og industrispildevand og/eller regnvand fra befæstede arealer. 
Sådant urenset eller utilstrækkeligt renset spildevand kan resultere i forskellige former for 
forurening med skadelige virkninger for folkesundheden og miljøet: 
- udledninger af kvælstof i forskellige former: organisk kvælstof, ammoniakkvælstof, nitriter 
og nitrater. Det kvælstof, der udledes i miljøet, hidrører for størstepartens vedkommende 
fra byspildevand og fra landbrugsaktiviteter. Nitrater fra byspildevand og fra landbruget 
udgør et meget stort problem for folkesundheden, fordi de forurener 
vandindvindingsområder beregnet til drikkevand3. Ammoniakkvælstof er især giftigt for 
vandfaunaen. Nitraterne er også hovedårsagen til eutrofieringsproblemer i visse 
vandområder, idet de forskubber den økologiske balance som følge af voldsom algevækst. 
Visse nitrater kan frigøre toksiner, der kan påvirke menneskers sundhed ved indtagelse af 
skaldyr. Eutrofieringsfænomenet er foruroligende i visse kystområder, f.eks. ved Nordsøen 
og i Middelhavet; jævnlige giftige algeforekomster i Baie de Seine og på den franske 
Atlanterhavskyst, som synes at hænge sammen med udledninger af nitrater fra landbruget 
og fra byspildevand, gør muslinger og andre skaldyr derfra uegnede til menneskeføde; 
- udledninger af phosphor, som på trods af begrænsningen af anvendelsen af phosphat i 
rengøringsmidler og vaskepulver, er ansvarlige for eutrofleringsfænomener, især i 
ferskvandsområder og flodmundinger, f.eks. i Po-deltaet; 
- mindskelsen af iltindholdet i vandet som følge af nedbrydningen af organiske stoffer i 
spildevandet kan betyde, at levende organismer i vandet dør på grund af iltmangel, og kan 
således forstyrre den økologiske balance; i miljøvurderingen af Dobris4 peges der på, at når 
befolkningstætheden i afVandingsområderne øges, mindskes iltindholdet i floderne, og 
miljøtilstanden i ca. en fjerdedel af alle floder i Europa kan således klassificeres som 
værende mindre god eller direkte dårlig på grund af det meget lave iltindhold; også 
kvaliteten af vandet i visse flodmundinger og kystnære vandområder rammes. I den anden 
evaluering af miljøet i Europa, som Det Europæiske Miljøagentur har foretaget for nylig5, 
anføres det dog, at vandkvaliteten disse steder synes at være i bedring, bl.a. på grund af 
bedre opsamling og rensning af byspildevand; 
3 Jf. Kommissionens rapport om gennemførelsen af Rådets direktiv 91/676/EØF om beskyttelse afvand mod 
forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget -1998. 
4 Stanner, D. og Bourdeau, P., red.: Europe's Environment - The Dobris Assessment, Det Europæiske 
Miljøagentur, 1995. 
5 Europe's Environment : The Second Assessment - Det Europæiske Miljøagentur, 1998. 
- udledninger af sygdomsfremkaldende mikroorganismer fra fækalier (bakterier, vira, 
parasitter) i byspildevandet vil kunne påvirke menneskers sundhed gennem forurening af 
de vandindtag, hvorfra der hentes vand til drikkevand, forurening af badevand og 
forurening afvand til opdræt af muslinger og andre skaldyr; i den rapport om badevandet, 
som Kommissionen offentliggjorde i maj 1998, anføres bakterier fra fækalier i 
byspildevandet som den vigtigste årsag til forureningen af badevandet; 
- udledninger af farlige, giftige og ikke-nedbrydelige stoffer (kemiske blandinger, 
tungmetaller, kulbrinter m.m.) dels fra industrien, dels fra husholdningerne 
(rengøringsmidler, maling, opløsningsmidler m.m.) kan påvirke de levende organismer i 
vandet og menneskers sundhed. Rådets direktiv 76/464/EØF6 af 4. maj 1976 indeholder 
regler og forskrifter vedrørende sådanne udledninger; 
- spildevandet har en negativ indvirkning dels på de særlige beskyttelseszoner, der er 
oprettet i henhold til Rådets ændrede direktiv 79/409/EØF7 af 2. april 1979 om bevaring af 
vilde fugle, dels på de naturlige habitater og de dyre- og plantearter, der er omfattet af 
Rådets direktiv 92/43/EØF8 af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og 
planter (Natura 2000-nettet); 
- ferskvandsområder og kystnære vandområder, der er forurenet af byspildevand, mister 
deres æstetiske og turistmæssige værdi. 
3. PRINCIPPERNE I DIREKTIVET 
Formålet med direktivet er at medvirke til at afhjælpe de ovenfor nævnte former for 
forurening med krav om, at spildevandsudledningerne underkastes en rensning, som er 
afpasset efter miljøet det pågældende sted og anvendelsen af de vandområder, der skal 
beskyttes. 
Med henblik herpå har medlemsstaterne i henhold til direktivet pligt til: 
- på forhånd at fastsætte bestemmelser om og/eller give særlige godkendelser til alle 
udledninger i det naturlige miljø af spildevand fra rensningsanlæg for byspildevand og 
spildevand fra landbrugsfødevareindustrien samt tilledning af industrispildevand til 
kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand; 
6 
7 EFT nr. L 129 af 18.5.1976, s. 23. 
EFT nr. L 103 af 25.4.1979, s. 1. 
EFT nr. L 206 af 22.7.1992, s. 7. 
- at sørge for, at alle byområder med over 2000 personækvivalenter (PE)9 bliver forsynet 
med systemer til opsamling og rensning af byspildevand. Hovedreglen er, at spildevand 
skal underkastes sekundær rensning10, dvs. biologisk rensning. Rensningen skal dog være 
mere vidtgående (sekundær rensning + tertiær rensning11) for udledninger i de områder, der 
af medlemsstaterne er kortlagt som følsomme, samt i de dertil hørende afvandingsområder. 
Rensningen kan være mindre vidtgående (primær rensning12) på bestemte betingelser og 
efter godkendelse af Kommissionen eller Rådet, hvor det drejer sig om udledninger i 
kystnære vandområder eller flodmundinger, der af medlemsstaterne er kortlagt som mindre 
følsomme områder. Tidsfristerne for gennemførelsen af disse bestemmelser i direktivet er 
henholdsvis den 31. december 1998, den 31.december 2000 og den 31. december 2005. 
Fristen afhænger af byområdets størrelse og vandrecipientens følsomhed, således som det 
fremgår af tabel 1; 
- at sikre, at biologisk nedbrydeligt industrispildevand fra de i direktivet anførte 
industrisektorer, når det ikke ledes til rensningsanlæg for byspildevand før udledning til 
vandrecipienten, senest den 31. december 2000 opfylder de fastsatte krav; det gælder alle 
virksomheder med 4000 PE eller mere; 
- senest den 31. december 1998 at fastsætte generelle regler eller indføre registrerings- eller 
godkendelsesordninger for at sikre, at slam fra rensningsanlæg bortskaffes 
hensigtsmæssigt, og at der efter samme dato ikke længere sker udledning af slam i 
overfladevand; 
- at sikre, at udledningerne af byspildevand og virkningerne heraf overvåges; 
- at udarbejde programmer for gennemførelsen af direktivet og at sikre, at der hvert andet år 
offentliggøres situationsrapporter til underretning af offentligheden. 
» En personækvivalent er en måleenhed for biologisk nedbrydelig organisk forurening, der udgør den 
gennemsnitlige belastning fra en sådan forurening forårsaget af én person på én dag; det er i direktivet 
fastsat til 60 gr BOD5 (fem døgns biokemisk iltforbrug) pr. dag. 
Sekundær rensning: behandling ved en proces, som almindeligvis består af biologisk rensning efterfulgt af 
en sekundær sedimentation, eller ved en anden tilsvarende proces. 
Tertiær rensning: yderligere rensning ud over den sekundære rensning for at fjerne kvælstof (nitrifikation -
denitrifikation) og/eller phosphor og/eller alle andre forurenende stoffer, der indvirker på vandets kvalitet 
eller er af betydning for dets anvendelse: mikrobiologisk forurening, farve m.m. 
Primær rensning: mekanisk og/eller kemisk rensning, der består i sedimentation af suspenderet stof eller i 
andre tilsvarende processer. 
Tabel 1: Tidsfrister13 og rensningsformer 
Hvis opsamling 
2005 
passende 
rensning Opsamling 
2005 
sekundær 
rensning Opsamling 
2005 
sekundær 
rensning mere 
vidtgående 
rensning 
Opsamling 
2000 
sekundær 
rensning mere 
vidtgående 
rensning 
Opsamling 
2000 
sekundær 
rensning 
Mindre følsomme 
områder . .. 
(kystnære *: 
vandområder)^ d Hvis opsamling 
2005 
passende 
rensning Opsamling 
2005 
passende 
rensning Opsamling 
2005 
sekundær 
eller primær 
rensning Opsamling 
2000 
sekundær 
eller primær 
rensning Opsamling 
2000 
sekundær 
rensning 
* passende rensning, hvis der er tale om udledning i kystnære vandområder 
Kommissionens direktiv 98/15/EF af 27. februar 1998 om ændring af det oprindelige direktiv 
for så vidt angår visse af kravene i direktivets bilag I, nærmere bestemt tabel 2 i bilaget, har til 
formål at præcisere den del af ovenstående tabel, der vedrører kravene med hensyn til total 
kvælstof, især henvisning nr. 3, som tillader brug af dagsgennemsnit i stedet for 
årsgennemsnit for koncentrationerne af total kvælstof, idet man ønsker at undgå, at 
medlemsstaterne fortolker tabellen forskelligt. Dette direktiv skal være gennemført senest den 
30. september 1998. 
4. SITUATIONEN MED HENSYN TIL DIREKTIVETS GENNEMFØRELSE 
Tabel 2 viser tidsfristerne for gennemførelsen af de forskellige elementer i direktivet, og i 
hvilket omfang medlemsstaterne har gennemført de vigtigste krav i første fase af direktivets 
gennemførelse. 
13 Kun årstallet er angivet i tabellen; tidsfristen er den sidste dag i det pågældende år. 
14 Passende rensning: rensning ved en sådan proces og/eller et sådant bortskaffelsessystem, at vandrecipienten 
efter udledningen af spildevandet kan opfylde de relevante kvalitetsmålsætninger og de relevante 
bestemmelser i direktiv 91/271 /EØF og andre EF-direktiver. 
15 Normalt område: vandområder, der ikke er kortlagt som følsomme eller mindre følsomme. 
For overskuelighedens skyld er mindre følsomme områder i flodmundinger, hvor primær rensning kun 
accepteres for byområder med under 10 000 PE, ikke medtaget i tabellen. 
Direktivet skal gennemføres i samme tempo i alle medlemsstaterne. Der er dog indrømmet 
undtagelser til Østrig, Finland og Sverige, som først tiltrådte Den Europæiske Union den 1. 
januar 1995. 
De grå rubrikker i tabellen angiver, at direktivet enten ikke er gennemført, eller at det ifølge 
Kommissionens nuværende fortolkning ikke er gennemført i overensstemmelse med de 
fastsatte krav. 
Tabel 2 : Direktivets gennemførelse pr. 15. juli 1998 
Tidsfrist 
Belgien Gennem­
førelse i 
retlig 
henseende 
Artikel 19 
30.06.1993 
1992-1995 Kortlægning 
af følsomme 
områder 
Artikel 5 
31.12.1993 
1992-1994 Regler for tilledning 
af industrispildevand 
til kloaknet og 
rensningsanlæg for 
byspildevand 
Artikel 11 
31.12.1993 
1985-1993 Regler for 
udledning af 
industri­
spildevand i 
vandområder 
Artikel 13 
31.12.1993 
1992-1993 Fremsendelse 
af programmet 
for direktivets 
gennemførelse 
Artikel 17 
30.06.1994 
Danmark 1994 1994 
(Art. 5, stk. 8) 1994 1994 1994 
Tyskland 1992-1998 1992-1998 1992-1998 1992-1998 1994 
Grækenland tøl M 1997 1997 1998 
Spanien 1995-1996 1998 Undersøges Undersøges 1994 
Frankrig 1994 1994 1976-1993 1976-1993 1994 
Irland 1994 1994 1994 1994 
W%?. 1995 
Italien »m î#*;^ 
Luxembourg 1994 1994 
(Art. 5, stk. 8) 1994 1994 1996 
Nederlandene 1996 1996 
(Art. 5, stk. 8) 1996 1996 1994 
Østrig 1996 et 1998 
(ingen 
følsomme 
områder) 1959-1995 1996 
Portugal 1997 1997 1990-1994 1990-1994 1998 
Finland 1994 1994 
(Art. 5, stk. 8) 1994 1994 1997 
Sverige 1994 1994 
(Art. 5, stk. 8) 1969-1970 1969-1995 1995 
UK 1994-1996 1994-1995 1972-1991 1972-1991 1994 og 1998 
4.1. Direktivets gennemførelse i national ret 
I henhold til artikel 19 skulle medlemsstaterne sætte de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 30. 
juni 1993, dvs. godt to år efter meddelelsestidspunktet. 
I dag, fem år efter denne tidsfrist, har Italien endnu ikke gennemført direktivet. 
De øvrige medlemsstater har gennemført det med større eller mindre forsinkelse 
(jf. tabel 2). I Grækenland og Østrig er direktivet ikke gennemført i 
overensstemmelse med de fastsatte krav. 
Kommissionen er i øjeblikket ved at undersøge, hvorvidt direktivet er korrekt 
gennemført i Tyskland, Sverige og Det Forenede Kongerige. 
4.2. Kortlægning af følsomme (og mindre følsomme) områder 
I henhold til artikel 5 skulle medlemsstaterne kortlægge de følsomme områder 
senest den 31. december 1993 på grundlag af de i bilag II fastsatte kriterier. Der 
er tale om tre kriterier : 
- ferskvandsområder, flodmundinger og kystnære vandområder, der er 
eutrofierede17 eller som i nær fremtid kan blive eutrofierede, hvis der ikke 
træffes beskyttende forantaltninger; 
- fersk overfladevand beregnet til indvinding af drikkevand, som indeholder en 
nitratkoncentration, der er højere eller risikerer at bliver højere end 50 mg/l; 
- områder, hvor der kræves yderligere rensning for at opfylde Rådets direktiver, 
bl..a. de i afsnit 2 i denne rapport anførte (kvaliteten af overfladevand, 
fiskevand, badevand og vand til skaldyrsopdræt samt bevaring af vilde fugle 
og naturlige habitater m.m.). 
Et enkelt kriterium er tilstrækkeligt til at betegne et vandområde som følsomt. 
Når et vandområde er udpeget som følsomt område, betyder det, at for alle 
byområder med over 10 000 PE, hvis spildevand udledes i dette område og i de 
dertil hørende afvandingsområder, og som bidrager til forureningen af dette 
område, skal der senest den 31. december 1998 være etableret kloaknet og 
rensningsanlæg til mere vidtgående rensning end sekundær rensning. Disse krav 
til rensningen gælder ikke i følsomme områder, hvor det kan dokumenteres, at 
den procentvise nedbringelse af den samlede mængde kvælstof og phosphor er 
mindst 75% for begge parametre. 
Medlemsstaterne skal revidere kortlægningen af følsomme områder mindst hvert 
fjerde år. 
I henhold til artikel 5, stk. 8, behøver en medlemsstat ikke at kortlægge følsomme 
områder, hvis den foretager mere vidtgående rensning i hele sit område. 
Som det fremgår af tabel 2, har fem medlemsstater benyttet sig af denne 
mulighed: det drejer sig om Danmark, Luxembourg, Nederlandene, Finland og 
Sverige. 
Udsat for eutrofiering. 
Syv andre medlemsstater: Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Portugal 
og Det Forenede Kongerige har kortlagt visse vandområder i deres område som 
værende følsomme områder, men har endnu ikke revideret denne første 
kortlægning18. Kommissionen er i færd med at undersøge, hvorvidt kriterierne for 
kortlægningen af følsomme områder er overholdt i disse syv medlemsstater. 
Det skal bemærkes, at Frankrig ikke har kortlagt følsomme områder i de 
oversøiske departementer. 
Østrig mener ikke, der findes følsomme områder på østrigsk territorium, hvilket 
ligeledes er ved at blive undersøgt. Grækenland og Italien har endnu ikke 
foretaget en formel kortlægning af følsomme områder. 
Kort nr. 1 viser den nuværende situation med hensyn til denne kortlægning af 
følsomme områder og dertil hørende afvandingsområder19. De medlemsstater, der 
har benyttet sig af artikel 5, stk. 8, er på dette kort udelukkende vist som 
afvandingsområder for følsomme områder, eftersom kravene er de samme. På 
kortet er ikke angivet samtlige afvandingsområder i tilknytning til følsomme 
områder i Belgien (Vallonien), Irland, Portugal og Det Forenede Kongerige, fordi 
disse medlemsstater ikke har fremsendt de nødvendige oplysninger, som 
Kommissionen anmodede om i 1997, vedrørende disse afvandingsområder og de 
deri liggende byområder, hvis udledninger bidrager til forureningen af de 
følsomme områder. 
Tabel 4, der er en oversigt over informationerne om 
gennemførelsesprogrammerne, viser antallet af byområder samt antallet af 
personækvivalenter i de følsomme områder i de enkelte medlemsstater, inklusive 
Grækenland, selv om denne medlemsstat ikke har kortlagt disse områder hverken 
formelt eller i overensstemmelse med direktivets krav. 
4.3. Mindre følsomme områder 
Til forskel fra kortlægningen af følsomme områder, som er obligatorisk, er 
kortlægningen af mindre følsomme områder en mulighed, som medlemsstaterne 
kan benytte sig af for visse kystnære vandområder og visse flodmundinger, der 
eventuelt på grund af deres morfologiske, hydrologiske eller særlige hydrauliske 
forhold kan modtage udledninger af byspildevand, som har været underkastet 
mindre vidtgående rensning end sekundær rensning (primær rensning), uden at 
det indvirker på miljøet. 
Kun to medlemsstater har benyttet sig af denne mulighed: Det Forenede 
Kongerige og Portugal (jf. kort nr. 1). Det fremgår af tabel 4, at der også 
Det Forenede Kongerige meddelte i september 1998 Kommissionen, at der er kortlagt 47 nye følsomme 
område i England og Wales. 
På kortet er hverken medtaget de følsomme områder i Spanien, idet listen blev fremsendt for sent til 
Kommissionen (2.7.1998), eller de områder, som Det Forenede Kongerige har kortlagt som følsomme i 
forbindelse med revisionen. 
10 
foretages udledninger af spildevand i mindre følsomme områder i Grækenland og 
Spanien, selv om disse to medlemsstater endnu ikke formelt har kortlagt sådanne 
områder. Kommissionen er i færd med at undersøge, hvorvidt kriterierne for 
kortlægning af mindre følsomme områder er opfyldt. 
Det skal understreges, at der skal anmodes om dispensation i alle de tilfælde, 
hvor der er tale om mindre vidtgående rensning før udledning af spildevand i et 
mindre følsomt område. Medlemsstaterne skal forelægge Kommissionen 
grundige undersøgelser, hvoraf det fremgår, at udledningerne ikke vil påvirke 
miljøet negativt (artikel 6, stk. 2); det samme gælder, hvis det under særlige og 
helt ekstraordinære omstændigheder kan påvises, at en mere vidtgående rensning 
ikke vil gavne miljøet; i så fald kan der også udledes spildevand fra byområder 
med over 150 000 PE til mindre følsomme områder (artikel 8, stk. 5). 
Kommissionen skal vurdere disse undersøgelser og træffe passende 
foranstaltninger efter at have forelagt anmodningen for det i artikel 18 
omhandlede udvalg og om nødvendigt for Rådet. 
4.4. Tilledning af industrispildevand til kloaknet og rensningsanlæg for 
byspildevand 
I henhold til artikel 11 skal de ansvarlige myndigheder eller relevante organer i 
medlemsstaterne senest den 31. december 1993 have fastsat bestemmelser om 
og/eller give særlige godkendelser til tilledning af industrispildevand til kloaknet 
og rensningsanlæg for byspildevand for at undgå negative påvirkninger af 
miljøet. 
Sådanne udledninger af industrispildevand må ikke have skadelige virkninger for 
helbredet hos det personale, der arbejder ved kloaknet eller på rensningsanlæg, 
eller beskadige selve kloaknettene eller rensningsanlæggene eller påvirke 
kvaliteten af udledningen efter rensning og kvaliteten af slammet fra 
rensningsanlæg. 
Det fremgår af tabel 2, at alle medlemsstaterne med undtagelse af Italien har 
truffet foranstaltninger til at gennemføre disse krav. Kommissionen er i færd med 
at undersøge, hvorvidt disse foranstaltninger i visse medlemsstater opfylder 
direktivets bestemmelser. 
4.5. Udledning af industrispildevand i vandområder (artikel 13) 
Artikel 13 indeholder krav om, at biologisk nedbrydeligt industrispildevand fra 
virksomheder i de i bilag III anførte industrisektorer 
(landbrugsfødevareindustrien), når det ikke ledes til rensningsanlæg for 
byspildevand før udledning til vandrecipienten, senest den 31. december 2000 før 
udledning opfylder kravene i de forudgående bestemmelser og/eller særlige 
godkendelser, som den ansvarlige myndighed eller det relevante organ skulle 
have indført senest den 31. december 1993. Det gælder samtlige udledninger fra 
virksomheder med 4 000 PE eller mere. 
• 11 
I overensstemmelse med stk. 3 i samme artikel lod Kommissionen i 199620 en 
ekstern konsulent foretage en sammenligning af de af medlemsstaterne fastsatte 
krav21. 
Efter at have gennemgået kravene til spildevandsudledninger i hver enkelt 
medlemsstat og refereret de relevante bestemmelser konkluderer konsulenten i sin 
undersøgelse følgende: 
- Med undtagelse af Spanien følger bestemmelserne i medlemsstaterne 
tidsfristen den 31. december 2000. 
- Kun nogle få medlemsstater tager hensyn til grænseværdien på 4 000 PE; i de 
fleste medlemsstater kræver loven forudgående bestemmelser og/eller særlige 
tilladelser for alle udledninger af industrispildevand, uanset virksomhedernes 
størrelse. 
- Med hensyn til bestemmelsen i artikel 13, stk. 2, om, at kravene skal være 
afpasset efter arten af den pågældende industri, er det kun Østrig, Tyskland, 
Frankrig og Flandern i Belgien, der i lovgivningen opererer med forskellige 
udledningsnormer afhængigt af arten af industri; Det Forenede Kongerige, 
Finland, Irland, Nederlandene, Danmark, Sverige og Luxembourg foretrækker 
derimod at fastsætte udledningsnormerne individuelt for hver virksomhed og 
tager hensyn til princippet om den bedste disponible teknologi, når der 
udstedes tilladelser til at foretage udledning af spildevand. I Grækenland, 
Italien og Portugal er der ikke i den nationale lovgivning fastsat normer for 
spildevandsudledninger afhængigt af den pågældende industri, og de 
tilladelser, der gives, er ikke baseret på princippet om den bedste disponible 
teknologi. Spanien har endnu ikke afsluttet gennemførelsen af bestemmelserne 
i artikel 13. 
Kommissionens konklusion er, at 9 medlemsstater har fastsat krav i 
overensstemmelse med direktivets artikel 13. Den østrigske lovgivning anses 
ikke for at være i overensstemmelse med direktivet på dette punkt, idet den ikke 
dækker alle jle industrisektorer, der er omfattet af direktivet. Italien har ikke 
gennemført direktivet. Man er i færd med at undersøge, hvordan direktivet er 
gennemført i Grækenland, Portugal, Belgien og Spanien. 
4.6. Programmer for direktivets gennemførelse 
I henhold til artikel 17 skulle medlemsstaterne senest den 31. december 1993 
udarbejde programmer for direktivets gennemførelse og senest den 30. juni 1994 
underrette Kommissionen om disse programmer. Den 28. juli 1993 vedtog 
I artikel 13 står der, at Kommissionen skal foretage en sådan sammenligning inden den 31. december 1994, 
men på grund af forsinkelserne i flere medlemsstater med hensyn til gennemførelsen af de pågældende 
bestemmelser kunne det ikke lade sig gøre før 1996. 
Undersøgelse af iværksættelsen af artikel 13 i direktiv 91/271/EØF om rensning af byspildevand. 
Haskoning - december 1996. 
12 
Kommissionen en beslutning om formkrav til oplysningerne om disse 
programmer22. 
Medlemsstaterne skal, om nødvendigt, senest den 30. juni hvert andet år sende 
Kommissionen en ajourføring af disse oplysninger. 
Programmet for gennemførelsen er i realiteten en plan over, hvilke investeringer 
hver enkelt medlemsstat er nødsaget til at foretage i kloaknet og rensningsanlæg 
for byspildevand mellem 1993 og 2005 for at efterkomme direktivet. 
Den 15. juli 1998 var det kun Italien, der endnu ikke havde fremsendt sit program 
for gennemførelsen; i stedet havde man blot i januar 1998 underrettet 
Kommissionen om situationen og projekterne i byen Milano, hvor der på 
nuværende tidspunkt ikke findes rensningsanlæg overhovedet, og hvor man 
ifølge de lokale myndigheder ikke vil være i stand til at overholde direktivets 
tidsfrister. Visse andre medlemsstater fremsendte deres program med flere års 
forsinkelse (op til fire års forsinkelse for Portugals og Grækenlands 
vedkommende), hvilket er årsagen til, at Kommissionen har måttet vente indtil nu 
med at gennemgå og evaluere de fremsendte oplysninger. Resultatet af denne 
gennemgang og evaluering er beskrevet nærmere i afsnit 7 i den foreliggende 
rapport. 
Kun Det Forenede Kongerige havde i april 1998 fremsendt en ajourføring af sit 
program for gennemførelsen. 
Belgien fremsendte et program for gennemførelsen, som ikke var i 
overensstemmelse med direktivet med hensyn til de fastsatte tidsfrister for 
etableringen af kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand i byen Bruxelles23. 
4.7. Situationsrapporter 
I henhold til artikel 16 skal de relevante myndigheder eller organer hvert andet år 
offentliggøre en situationsrapport om bortskaffelsen af byspildevand og slam i 
deres område, og disse rapporter skal sendes til Kommissionen, så snart de er 
offentliggjort! 
Hovedformålet med en sådan rapport, som kan udarbejdes for hvert enkelt 
område (der kan være flere rapporter fra hver enkelt medlemsstat), er at holde 
offentligheden løbende underrettet om situationen med hensyn til bortskaffelse af 
byspildevand og slam pr. en bestemt referencedato. 
Kommissionens beslutning 93/48 l/EØF af 28. juli 1993 om formkrav ved underretning om de nationale 
programmer, som er fastsat i artikel 17 i Rådets direktiv 91/271/EØF (EFT nr. L 226 af 7.9.1993, s. 23). 
De belgiske myndigheder meddelte, at samtlige kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand fra byen 
Bruxelles først ville være operationelle i 2005, selv om tidsfristen i direktivet er den 31. december 1998, 
13 
De første situationsrapporter skulle være offentliggjort senest den 30. juni 1995 
og derefter hvert andet år. På nuværende tidspunkt har Kommissionen kun 
modtaget syv rapporter. 
For at lette udarbejdelsen af disse rapporter og give Kommissionen mulighed for 
at sammenligne oplysningerne i dem, gav det i henhold til artikel 18 nedsatte 
tilsynsudvalg i 1997 en ekspertgruppe til opgave at udarbejde et forslag til, 
hvordan rapporten skulle udformes. Ekspertgruppen fik også til opgave at foreslå 
en model til et spørgeskema, som skulle oplyse Kommissionen om, hvordan der 
føres tilsyn med udledninger og bortskaffelse af slam, således som det er fastsat i 
artikel 15. Ekspertgruppen forventes at forelægge udvalget resultatet af sit arbejde 
ved udgangen af 1998. 
Tabel 3 nedenfor viser referencedatoerne for situationsrapporterne og 
programmerne for gennemførelsen, tidsfristerne for offentliggørelsen og 
fremsendelsen til Kommissionen af situationsrapporterne samt tidsfristerne for 
udarbejdelsen og fremsendelsen til Kommissionen af programmerne for 
direktivets gennemførelse. I tabellen opereres der med samme referencedato for 
de to dokumenter, som for situationsrapporternes vedkommende er den dato, der 
er fastsat i beslutningen af 28. juli 1993 (31.12.1992). Eftersom der i artikel 17 
opereres med forskellige tidsfrister for henholdsvis uarbejdeisen og 
fremsendelsen af programmerne, har medlemsstaterne således mulighed for at 
samle de to dokumenter og fremsende dem til Kommissionen på det tidspunkt, 
der er fastsat i artikel 16. 
14 
Tabel 3: Situationsrapporter (artikel 16) og programmer for direktivets 
gennemførelse (artikel 17) 
Referencedato 
Situationen pr 
31/12/1992 
31/12/1994 
31/12/1996 
31/12/1998 
31/12/2000 
etc. Dato for offentliggørelse 
og fremsendelse til 
Kommissionen af 
situationsrapporter 
(artikel 16) 
— 
30/0671995 
30/06/1997 
30/06/1999 
30/06/2001 Dato for udarbejdelse 
af programmet for 
gennemførelsen 
(artikel 17) 
31/12/1993 
31/12/1995 * 
31/12/1997 * 
31/12/1999 * 
31/12/2001 * Dato for 
fremsendelse af 
programmet til 
Kommissionen 
(artikel 17) 
30/06/1994 
30/06/1996 * 
30/06/1998 * 
30/06/2000 * 
30/06/2002 * 
* om nødvendigt 
5. OVERTRÆDELSESPROCEDURER 
I henhold til artikel 169 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab kan 
Kommissionen indlede overtrædelsesprocedurer mod medlemsstater, der ikke har opfyldt de i 
direktivet fastsatte forpligtelser. 
Der er indledt overtrædelsesprocedurer mod de medlemsstater, som ifølge Kommissionens 
konstateringer ikke har efterkommet direktivets krav. Den procedure, der er på det mest 
fremskredne stadium, er indledt mod Italien for at have undladt at gennemføre direktivet (EF-
Domstolen afsagde kendelse den 12. december 1996, og Kommissionen har under henvisning 
til traktatens artikel 171 besluttet at afgive endnu en begrundet udtalelse). 
6. GENNEMGANG OG EVALUERING AF PROGRAMMERNE FOR DIREKTIVETS 
GENNEMFØRELSE 
De vigtigste oplysninger i de programmer om direktivets gennemførelse, der er indkommet fra 
de 14 medlemsstater (der er ikke modtaget oplysninger fra Italien), er gengivet i nedenstående 
tabeller og figurer. Det skal understreges, at samtlige tal hidrører fra medlemsstaternes egne 
overslag. 
6.1. Antal byområder og mængden af organiske stoffer 
Det fremgår af tabel 4 nedenfor, at der i de 14 medlemsstater findes 17 351 
byområder med over 2 000 PE, hvilket svarer til en samlet mængde organisk stof 
på ca. 424 mio. PE. 
15 
Tabel 4: Antal byområder og mængden af organisk stof udtrykt i personækvivalenter 
(PE) —1992-199524 
Medlemsstat 
Forskellene mellem den samlede mængde organisk stof udtrykt i 
personækvivalenter (PE) og befolkningen i medlemsstaterne skyldes primært 
følgende faktorer: 
- ved angivelsen af mængden af organisk stof er kun medtaget befolkningen i 
byområder med over 2 000 PE, for hvilke der i henhold til direktivet kræves 
kloaknet og rensningsanlæg for byspildevand, og der er således ikke 
medregnet byområder med under 2 000 PE og spredte bebyggelser, hvor der i 
højere grad opereres med individuelle rensningssystemer; 
- i mængden af organisk stof fra byområder med over 2 000 PE indgår ud over 
mængden fra den fastboende befolkning også: 
24 Referenceåret for tallene i tabellen varierer fra 1992 til 1995 afhængigt af, hvilken medlemsstat det drejer 
sig om. 
16 
- mængden af organisk stof fra ikke-fastboende i form af turister25, hotelgæster 
m.fl. 
- mængden af industrispildevand, der tilledes kloaknet og rensningsanlæg for 
byspildevand 
- mængden af regnvand fra befæstede arealer, der ligeledes tilledes kloaknet og 
rensningsanlæg for byspildevand. 
Fordelingen af byområder og mængden af organisk stof mellem de forskellige 
typer udledningsområder - følsomme, normale og mindre følsomme - er baseret 
på medlemsstaternes egen kortlægning af områderne. For de 14 medlemsstater 
tilsammen udgør udledningerne i følsomme områder og dertil hørende 
afvandingsområder 37% af den samlede mængde organisk stof, udledningerne i 
mindre følsomme områder udgør 9%, og udledningerne i såkaldt normale 
områder udgør 54%. Denne fordeling varierer dog meget fra medlemsstat til 
medlemsstat. 
Ud over Portugal og Det Forenede Kongerige, der formelt har kortlagt mindre 
følsomme områder, har Spanien og Grækenland ligeledes i deres program 
medtaget mindre følsomme områder, selv om de ikke formelt har kortlagt 
sådanne områder. Undtagelsesreglen med hensyn til mindre vidtgående rensning 
end sekundær rensning før udledning i mindre følsomme områder kan naturligvis 
kun accepteres, såfremt disse områder er formelt kortlagt. 
Kommissionen vil f.eks. undersøge, hvorfor mængden af organisk stof udtrykt i PE for Grækenlands 
vedkommende ikke er højere end antallet af indbyggere på trods af det store antal turister i landet. 
17 
6.2. Prognoser for udviklingen i opsamlings- og rensningskapaciteten 
Tabel 5: Prognoser for udviklingen i kloaknettenes kapacitet 
1992 
1000 PE 
1721 
12 133 
114 084 
7 278 1995 
1000 PE 
1721 
12 133 
114 230 
7 465 1998 
1000 PE 
1810 
12 133 
121 756 
8 170 2000 
1000 PE 
1898 
12 133 
124 589 
8 708 2005 
1000 PE 
2 201 
12 133 
127 055 
8 708 Forøgelse 
1000 PE 
480 
0 
12 971 
1430 % 
28% 
0% 
11% 
20% 
35 001 41456 52 836 62 890 74 439 39 438 113% 
55 780 61 192 65 893 68 648 70 508 14 728 26% 
878 1020 1 196 3 862 3 918 3 040 
914 937 969 969 969 55 346% 
6% 
21780 21780 21780 21780 21780 0% 
16 571 16 571 17 906 18 997 19 467 2 896 17% 
9 367 9 657 13 188 16 235 16 462 7 095 76% 
3 395 3 461 3 576 3 576 3 576 181 5% 
13 044 13 044 13 044 13 044 13 044 0% 
76 526 76 322 76 957 75 635 75 604 -922 
368472 380989 411 214 432 964 449864 81392 •1% 
22% 
Tabel 5 er en oversigt over, hvordan medlemsstaterne har planlagt udviklingen 
mellem 1992 og 2005 af kapaciteten med hensyn til mængden af organisk stof i 
de kloaknet, der anses for at være i overensstemmelse med direktivet. De to sidste 
kolonner angiver forøgelsen af denne kapacitet i PE og i procent fra den 
oprindelige situation inden direktivets gennemførelse i 1992 og til den afsluttende 
situation efter direktivets gennemførelse i 2005. Det er værd at bemærke den 
meget store planlagte forøgelse af kapaciteten i Irland, Spanien og Portugal, 
hvorimod der i Danmark, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige 
ikke opereres med nogen forøgelse af kapaciteten, som blev anset for værende 
tilstrækkelig på det tidspunkt, direktivet blev vedtaget. 
Som helhed skulle kapaciteten i medlemsstaternes kloaknet i 2005 være større 
eller på niveau med den oprindelige mængde organisk stof, bortset fra i 
Grækenland og Finland, hvor den vil være mindre end den mængde organisk stof, 
der skal opsamles og transporteres, således som det fremgår af tabel 4. 
Belgien har kun givet ufuldstændige oplysninger. 
26 Tallene vedrører udelukkende Vallonien. 
18 
Tabel 6: Udviklingen i rensningsanlæggenes kapacitet 
1992 
1000 PE 1995 
1000 PE 1998 
1000 PE 2000 
1000 PE 2005 
1000 PE Forøgelse 
1000 PE 
5 499 6 836 7 770 8 300 9 919 4 420 
5 950 9 246 9 246 9 246 9 246 3 296 
111456 131 403 141 221 142 022 143 831 32 375 
2 058 2 785 5 028 8 624 8 637 6 579 80% 
55% 
29% 
320% 
23 872 30 152 45 713 60 862 73 754 49 882 209% 
40 333 51 188 60 761 66 924 69 378 29 045 
483 550 698 3 641 3 810 3 327 
777 808 939 948 969 192 
21396 21705 22 053 22 053 22 053 657 
14413 14 413 16 945 18 864 19 467 5 054 
5 731 6 660 11 194 15 873 16 387 10 656 
3 598 3 772 3 905 3 925 3 935 337 
13 038 13 038 13 038 13 038 13 038 0 72% 
689% 
25% 
3% 
35% 
186% 
9% 
0% 
29 335 46 841 50 964 74 233 75 323 45 988 157% 
277 939 339 397 389 475 448 553 469747 191808 69% 
Tabel 6 ovenfor viser efter samme princip som den foregående tabel udviklingen 
mellem 1992 og 2005 i kapaciteten på de rensningsanlæg, der anses for at være i 
overensstemmelse med direktivet. Det fremgår, at den planlagte forøgelse af 
rensningskapaciteten er stor i samtlige medlemsstater bortset fra Nederlandene, 
Finland og Sverige, som angiver en meget høj kapacitet som udgangspunkt. 
Kapaciteten på rensningsanlæggene skulle, når direktivet er fuldt gennemført, 
gøre det muligt at behandle den mængde organisk stof, som er anført i tabel 4. 
Det gælder dog ikke for Grækenland, hvor slutkapaciteten for 
rensningsanlæggene er mindre end den mængde organisk stof, der er angivet i 
tabel 4. For de 14 medlemsstater tilsammen er denne slutkapacitet på 
rensningsanlæggene mere end 10% større end mængden af organisk stof, men 
tallene er helt oppe på 28% i Nederlandene, 35% i Tyskland og hele 74% i 
Sverige. 
Nedenstående figur 1 viser den planlagte udvikling i den samlede kapacitet for 
kloaknet og rensningsanlæg i de 14 medlemsstater tilsammen. Kapaciteten i 
kloaknettene skal forøges med 22% i løbet af de 13 år, direktivets gennemførelse 
varer, mens kapaciteten på rensningsanlæggene skal forøges med 69%. 
19 
Figur 1: Planlagt forøgelse af kloaknets og rensningsanlægs kapacitet (1000 PE) 
Kloaknet 
Rensnings­
anlæg 
1992 1995 1998 2000 2005 
6.3. Bortskaffelse af slam fra rensningsanlæg 
Ved rensningen af byspildevand fremkommer der slam. 
Tabel 7 og figur 2 viser den mængde slam, der forventes produceret i takt med 
direktivets gennemførelse, samt den planlagte bortskaffelse af dette slam. 
For samtlige 13 medlemsstater, der har afgivet oplysninger, skulle mængden af 
slam således stige fra 5,5 mio. tons tørstof i 1992 til 8,3 mio. tons i 2005. Det er 
værd af bemærke, at en stigende del af slammet forventes genanvendt i 
landbruget og til spredning på jorder, og en stigende del skal forbrændes, mens en 
stadig mindre del skal deponeres. Den mængde slam, der skal genanvendes, 
skulle i løbet af hele gennemførelsesperioden udgøre 53% af den samlede 
mængde producerede slam. 
Generelt finder Kommissionen, at der bør tilskyndes til genanvendelse af 
slammet, fordi det udgør en varig løsning under forudsætning af, at kvaliteten af 
det genanvendte slam er forenelig med målsætningerne om at beskytte 
folkesundheden og bevare miljøet. 
I Spanien, Irland og Det Forenede Kongerige udledes der slam i overfladevand. 
Spanien har til hensigt at fortsætte med denne form for udledning også efter 1998, 
hvilket strider imod direktivet. 
20 
Tabel 7: Prognoser for bortskaffelsen af slam fra rensningsanlæg (i 1000 tons 
tørstof om året)27 
Ar 
1992 
1995 
1998 
2000 
2005 Bortskaf. 
Udled. 
Genanv. 
Dcpon. 
Forbræn. 
i.o. 
lait 
Udled. 
Genanv. 
Depon. 
Forbræn. 
i.o. 
lait 
Udled. 
Genanv. 
Depon. 
Forbræn. 
i.o. 
lait 
Udled. 
Genanv. 
Depon. 
Forbræn. 
i.o. 
lait 
Udled. 
Genanv. 
Depon. 
Forbræn. 
i.o. 
lait B 
17 
34 
8 
59 
22 
39 
17 
78 
33 
37 
11 
32 
113 
40 
43 
11 
37 
131 
47 
40 
14 
58 
159 DK 
110 
25 
40 
175 
120 
25 
40 
185 
125 
25 
50 
200 
125 
25 
50 
200 
125 
25 
50 
200 D 
1018 
846 
274 
70 
2 208 
1 151 
857 
411 
93 
2512 
1270 
744 
558 
89 
2 661 
1334 
608 
732 
62 
2 736 
1391 
500 
838 
58 
2 787 GR 
1 
65 
66 
1 
65 
66 
4 
82 
86 
6 
90 
96 
7 
92 
99 E 
38 
275 
180 
35 
528 
54 
390 
257 
50 
751 
57 
410 
268 
52 
787 
57 
578 
360 
74 
1069 
57 
589 
367 
75 
1088 F 
402 
131 
110 
643 
489 
114 
161 
764 
572 
92 
214 
878 
640 
71 
269 
980 
765 
407 
1 172 IRL 
14 
4 
16 
3 
37 
15 
7 
14 
4 
40 
25 
17 
1 
43 
65 
35 
100 
84 
29 
113 L 
5 
4 
9 
7 
3 
10 
9 
1 
3 
13 
9 
1 
3 
13 
9 
1 
4 
14 NL 
134 
177 
12 
1 
324 
95 
192 
56 
23 
366 
100 
108 
150 
23 
381 
110 
68 
200 
23 
401 
110 
68 
200 
23 
401 A 
63 
58 
66 
3 
190 
63 
58 
66 
3 
190 
68 
58 
66 
4 
196 
68 
58 
66 
4 
196 
68 
58 
65 
4 
195 P 
38 
75 
13 
126 
44 
88 
15 
147 
74 
147 
25 
246 
104 
209 
35 
348 
108 
215 
36 
359 FIN 
87 
63 
150 
86 
72 
158 
85 
65 
150 
90 
60 
150 
115 
45 
160 UK 
282 
472 
130 
90 
24 
998 
267 
648 
114 
no 
19 
1 158 
240 
672 
118 
144 
19 
1 193 
1014 
111 
326 
19 
1.470 
1 118 
114 
332 
19 
1583 Total 
334 
2 626 
1804 
627 
122 
5 513 
336 
3123 
1898 
894 
174 
6 425 
297 
3 447 
1762 
1248 
193 
6 947 
57 
4183 
1739 
1731 
198 
7 890 
57 
4 5361 
1554 
1985 
198 
8330 
Bortskaf. = Bortskaffelse 
Udled. = Udledning i overfladevand 
Genanv. = Genanvendelse i landbruget og til spredning på jorder 
Depon. = Deponering 
Forbræn. = Forbrænding 
i.o. = Ikke oplyst 
27 Sverige har ikke afgivet oplysninger om bortskaffelsen af slam. 
21 
Figur 2: Bortskaffelse af slam (i 1000 tons tørstof om året) 
(1000 TONS) 
[£] Genanvendelse 
gg Deponering 
jrj Forbrænding 
g| Overfladevand 
Ikke oplyst 
1995 1998 2000 2005 
22 
Tabel 8: 6.4. Overslag over investeringer 
Overslag over investeringer 1993-2005 i kloaknet og rensningsanlæg 
(i mia. ECU — 1994-1995-priser28) 
Grækenland har ikke oplyst tal for perioden 1993-2000. 
Tabel 8 og figur 3 viser de investeringer, medlemsstaterne har planlagt for at 
efterkomme direktivet. De samlede investeringer beløber sig til 130 mia. ECU, 
hvoraf 53% er afsat til kloaknet og 47% til rensningsanlæg. 
Tyskland alene opererer med investeringer for 49% af det samlede beløb29. 
Fordelingen af investeringerne mellem kloaknet og rensning varierer meget fra 
medlemsstat til medlemsstat. Kloaknettene tegner sig for over 50% af de samlede 
investeringer i Danmark, Tyskland, Frankrig, Østrig, Portugal og Finland. De 
1996-1997-priser for Det Forenede Kongerige. 
De store investeringsudgifter i Tyskland skyldes, at der skal foretages omfattende udbedringer af 
kloaknettene og rensningsanlæggene, bl.a. i det tidligere Østtyskland, at der er behov for vidtgående 
rensning (tertiær rensning) i størsteparten af landet for at bekæmpe eutrofieringen i Nordsøen og Østersøen, 
at der i vidt omfang må tages højde for overløb som følge af voldsomme regnskyl, og at prisen på både 
materialer og arbejdskraft er høj i Tyskland. 
23 
repræsenterer kun 22% af investeringerne i Det Forenede Kongerige, og 
Luxembourg har slet ikke planlagt investeringer i kloaknet. 
De vigtigste faktorer i relation til overslagene over de nødvendige investeringer er 
følgende: 
- kloaknets og rensningsanlægs oprindelige stand før direktivets ikrafttræden 
- nødvendige udbedringer af kloaknettet for at kunne transportere alt det 
spildevand, der skal renses, til rensningsanlæggene, forhindre lækager og 
begrænse forureningen af vandrecipienterne som følge af overløb ved 
voldsomme regnskyl 
- de nødvendige udbedringer af rensningsanlæg for at kunne rense 
byspildevandet på det af direktivet krævede niveau, afhængigt af 
byområdernes størrelse og vandrecipienternes følsomhed samt under 
hensyntagen til overløb ved voldsomme regnskyl. 
- særlige problemer i relation til placering, urbanisering, klima m.m. 
- prisen på arbejdskraft og materialer. 
Figur 3: Overslag over investeringer i perioden 1993-2005 (i mia. ECU — 
1994-1995-priser30) 
65,00 
60,00 
55,00 
50,00 
45,00 
40,00 
35,00 
30,00 
25,00 
20,00 
15,00 
10,00 
5,00 
0,00 P 
D UK F E A DK B NL P IRL FIN GR L 
1996-1997-priser for Det Forenede Kongerige. 
24 
Figur 4 viser investeringerne pr. personækvivalent i hver enkelt medlemsstat. 
Beløbet varierer fra 112 ECU pr. PE i Grækenland til 602 ECU pr. PE i 
Tyskland. Gennemsnitsprisen i de 14 medlemsstater tilsammen er 307 ECU pr. 
PE. Hvis man for overskuelighedens skyld forestiller sig en ensartet fordeling af 
disse investeringer på gennemførelsesperiodens 13 år, udgør de gennemsnitlige 
investeringsomkostninger i faste 1994-1995-priser 23,6 ECU om året pr. 
personækvivalent, hvilket med et gennemsnitligt årligt forbrug på 55 m3 vand pr. 
privat forbruger svarer til en gennemsnitlig investeringsomkostning eksklusive 
finansielle omkostninger og afskrivninger på ca. 0,43 ECU pr. m3 vand. 
Figur 4 viser, at en gruppe på syv medlemsstater bestående af Tyskland, Østrig, 
Danmark, Belgien, Irland, Sverige og Finland ligger klart over dette gennemsnit, 
mens en anden gruppe på seks medlemsstater bestående af Frankrig, 
Nederlandene, Det Forenede Kongerige, Spanien, Portugal og Grækenland ligger 
klart under. 
Det skal understreges, at der til disse investeringer kan ydes EF-bistand fra 
strukturfondene og Samhørighedsfonden. Specielt for Samhørighedsfondens 
vedkommende har planlagte og gennemførte investeringer i miljøsektoren i 
relation til direktivet i perioden 1995-1999 fortrinsstilling. Det anslås f.eks., at 
næsten 30% af de samlede planlagte investeringer i Spanien skal samfmansieres 
af Samhørighedsfonden i denne periode. 
Figur 4: Overslag over investeringer pr. personækvivalent 
ECU/PE 
71TO/T 
D A DK B IRL S FIN L F NL UK E P GR 
25 
7. DE NÆSTE TIDSFRISTER OG KOMMISSIONENS OPGAVER 
De næste tidsfrister for medlemsstaterne i relation til gennemførelsen og anvendelsen af 
direktivet er følgende: (i kronologisk orden): 
- den 30. september 1998: tidsfrist for gennemførelsen af Kommissionens direktiv 98/15/EF 
af 27. februar 1998 om ændring af Rådets direktiv 91/271/EØF; 
- den 31. december 1998: tidsfrist for anvendelsen af direktivet for så vidt angår opsamling 
og rensning af byspildevand fra byområder med mere end 10 000 personækvivalenter, der 
udledes i afvandingsområder for følsomme områder (artikel 3 og 5); 
- den 31. december 1998: tidsfrist for fastsættelse af generelle regler for eller registrering 
eller godkendelse af udledning af slam fra rensningsanlæg (artikel 14, stk. 2);' 
- den 31. december 1998: tidsfrist for ophør med udledning af slam fra rensningsanlæg i 
overfladevand; 
- den 30. juni 1999: tidsfrist for offentliggørelse af og fremsendelse til Kommissionen af 
situationsrapporter (artikel 16), derefter hvert andet år; 
- den 30. juni 2000: tidsfrist for fremsendelse og om nødvendigt ajourføring af programmet 
for direktivets gennemførelse (artikel 17), derefter hvert andet år; 
- den 31. december 2000: tidsfrist for anvendelse af direktivet, for så vidt angår opsamling 
og rensning af byspildevand, der hidrører fra byområder med over 15 000 PE, og som ikke 
udledes i afvandingsområder for følsomme områder (artikel 3,4 og 6); 
- den 31. december 2000: tidsfrist for anvendelsen af direktivet, for så vidt angår biologisk 
nedbrydeligt industrispildevand, som hidrører fra virksomheder, der falder ind under de i 
bilag III anførte industrisektorer, og som ikke ledes til rensningsanlæg for byspildevand 
(artikel 13); 
- den 31. december 2005: tidsfrist for anvendelse af direktivet, for så vidt angår opsamling 
og rensning af byspildevand fra byområder, der er mindre end de ovenfor nævnte (artikel 3, 
4, 6 og 7). 
Ud over denne tidsplan for de fremtidige krav skal desuden nævnes det løbende krav om 
overvågning af udledninger, vandrecipienter og bortskaffelse af slam (artikel 15) samt kravet 
om hvert fjerde år at revidere fortegnelsen over følsomme og mindre følsomme områder 
(artikel 5 og 6). 
Kommissionen har for sig eget vedkommende fastlagt følgende som værende de vigtigste 
opgaver i de næste to år, for så vidt angår tilsynet med direktivets iværksættelse: 
- videreførelse af undersøgelsen af, hvorvidt direktivet er gennemført i medlemsstaterne i 
overensstemmelse med de fastsatte krav 
- videreførelse af evalueringen af medlemsstaternes kortlægning af følsomme og mindre 
følsomme områder 
26 
- anmodning om oplysninger om net og anlæg og om overvågning af udledninger, 
vandrecipienter og bordskaffelse af slam i overensstemmelse med de ovenfor anførte 
tidsfrister for direktivets anvendelse samt evaluering af disse oplysninger i samordning 
med Det Europæiske Miljøagentur 
- kontrol af, at de projekter, hvortil der ydes EF-støtte, er i overensstemmelse med direktivet 
- evaluering af situationsrapporterne fra medlemsstaterne og ajourføringerne af 
programmerne for gennemførelsen samt offentliggørelse af en sammenfattende rapport 
hvert andet år (den næste i 2000) i samordning med Det Europæiske Miljøagentur 
- behandling af eventuelle ansøgninger om dispensation 
- iværksættelse og videreførelse af overtrædelsesprocedurer, såfremt direktivets 
bestemmelser ikke efterkommes 
- afholdelse af mindst ét møde om året i det udvalg, der skal føre tilsyn med direktivets 
anvendelse, og som er nedsat i henhold til artikel 18. 
8. KONKLUSION 
Med undtagelse af Italien har medlemsstaterne gennemført direktivet om byspildevand i den 
nationale ret og har udarbejdet et program for direktivets gennemførelse, i visse tilfælde dog 
med betydelige forsinkelser. Der er indledt overtrædelsesprocedurer mod visse medlemsstater 
for ikke at opfylde kravene med hensyn til direktivets gennemførelse i den nationale ret, 
programmet for gennemførelsen eller kortlægning af følsomme områder. Kommissionen er i 
færd med at foretage andre evalueringer for at kontrollere, hvorvidt 
gennemførelsesbestemmelserne og kortlægningen af følsomme og mindre følsomme områder 
er i overensstemmelse med de fastsatte krav. 
De programmer for direktivets gennemførelse, der er indkommet fra 14 medlemsstater, viser, 
at det som helhed skulle være muligt at overholde de kommende tidsfrister for direktivets 
anvendelse i de ca. 17 351 berørte byområder, der repræsenterer en mængde organisk stof på 
424 mio. personækvivalenter; heri er ikke medregnet byområder i Italien. Til dato er det kun 
Belgien (byen Bruxelles) og Italien (byen Milano), der har meddelt, at de ikke er i stand til at 
overholde de i direktivet fastsatte tidsfrister. Disse programmer, der omfatter ganske 
betydelige investeringer (130 mia. ECU for de 14 medlemsstater), er udtryk for 
medlemsstaternes vilje til at foretage en markant forbedring af opsamlingen og rensningen af 
byspildevand med det formål at forbedre kvaliteten af vandmiljøerne for at beskytte 
folkesundheden og det samlede miljø. 
På baggrund heraf finder Kommissionen det ikke hensigtsmæssigt på nuværende tidspunkt at 
foreslå en revision af direktivet. 
Kommissionen vil allerede i 1999 kontrollere, om de planer, der er indeholdt i programmerne 
om direktivets gennemførelse, realiseres, bl.a. med hensyn til kloaknet og rensningsanlæg for 
byområder med over 10 000 personækvivalenter i afvandingsområder for følsomme områder 
og med hensyn til bortskaffelse af slam fra rensningsanlæg. 
27 
9. KORT NR. 1 : FØLSOMME OG MINDRE FØLSOMME OMRÅDER 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 775 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 15 01 17 
Katalognummer : CB-CO-98-775-DA-C 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
23