ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (84) 125 
 
 
 
Vol. 1984/0 047 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(84) 125 endelig udg
Bruxelles, 6 marts 1984
FEM ÅRS MONETÆRT SAMARBEJDE I EUROPA  
(Meddelelse fra Kommissionen til Rådet)
KOM(84) 125 endelig udg

FEM ÅRS MONETÆRT SAMARBEJDE I EUROPA
(marts 1979 - marts 1984)
Indledning
Før marts 1979 byggede det monetære samarbejde i  Fællesskabet på for­
skellige bestemmelser i  traktaten og beslutninger truffet af Rådet. Sam­
arbejdet fik imidlertid en ny dimension og blev orienteret i  en ny  
retning med indførelsen af Det europæiske monetære System, hvis formål,  
som blev klart defineret ved indførelsen, er at etablere "et snævrere  
monetært samarbejde, der skal føre til en zone med monetær stabilitet  
i Europa". Udviklingen har været sådan, at det monetære samarbejdes  
historie i  Europa siden marts 1979 er identisk med Det europæiske mone­
tære Systems historie, og at en statusopgørelse for det ene samtidig er  
en statusopgørelse for det andet.
I denne rapport gøres der status over EMS. Der er først en analyse af  
EMS' bidrag til sikringen af den konvergens, som er en forudsætning for  
stabilitet, idet der gøres forsøg på at vurdere den grad af konvergens,  
systemet har medført, og der gøres rede for de opnåede resultater.
Dokumentet handler dernæst om, hvorledes systemets mekanismer har sikret  
en ordnet valutakurspolitik, idet det først undersøges, i  hvilket omfang  
mekanismerne er egnede, og der derefter gøres rede for deres anvendelses­
område.

- 2 -
I. EMS, INSTRUMENT TIL SIKRING AF KONVERGERENDE ØKONOMISKE POLITIKKER
Vurderingen af, i hvilket omfang EMS har været en succes, skal ske med  
udgangspunkt i  systemets dobbelte målsætning: evnen til at skabe større  
konvergens mellem de enkelte landes økonomiske politik og de resultater,  
som er opnået med hensyn til stabilisering af de monetære størrelser.
A. Konvergens som følge af EMS
a) EMS har givet Fællesskabets overvågningsprocedurer konkret indhold
Indførelsen af EMS medførte hverken ændring eller formel udvidelse af  
det overvågningssystem på fællesskabsplan, som gradvis var blevet indført  
i  det foregående tiår. Til gengæld har systemet i  høj grad medvirket til  
at give de eksisterende procedurer nyt liv og udnytte dem på en sammen­
hængende måde.
I løbet af 70'erne viste Fællesskabets overvågnings- og samordningssystem  
sig at være forholdsvis mangelfuldt. Denne mangelfuldhed var en af hoved­
grundene til den relative fiasko for de første forsøg på at etablere et  
stabilt valutakurssystem i Fællesskabet (forsøget med "valutaslangen").  
Stillet over for de alvorlige problemer på internationalt plan i  forbin­
delse med, at fastkurssystemet blev opgivet, og olien blev dyrere, valgte  
medlemsstaterne til tider økonomiske politikker, som var grundlæggende  
i modstrid med hinanden, idet intet land virkelig var indstillet på at  
fravige sine interne mål og i  stedet underkaste sig en valutakursbegræns­
ning.
Oprettelsen af EMS fulgte i  kølvandet på en forsvarsrefleks over for  
dollarens uregelmæssige udvikling og den risiko for forværring af den  
økonomiske situation, som Fællesskabet udsatte sig for med så uensartede  
reaktioner i  de enkelte lande. Systemets egentlige iværksættelse har  
gradvis forstærket denne vågnende erkendelse.

- 3 -
- Der er med hensyn til hovedretningslinjerne i  de enkelte landes øko­
nomiske politik sket en tilnærmelse i  retning af, at det ml tilstræbes  
at stabilisere priserne og tilpasse politikken til den bedste rette­
snor pa omradet. Det var denne holdning, der var den fremherskende i  
forbindelse med det andet olieprischok.
- Samråd i EF-regie er blevet en aktiv og systematisk praksis. De be­
grænsninger, som skyldes EMS' regler, har givet de regelmæssige under­
søgelser i  Centralbankchefkomiteen og Det monetære Udvalg vedrørende  
udviklingen i  den økonomiske politik, herunder pengepolitikken, en  
konkret og operationel karakter.
- Systemets interne spændinger har haft en disciplinerende effekt. Valuta-  
kurstiIpasningerne er blevet en velegnet lejlighed til at foretage en  
dybtgående undersøgelse af de enkelte landes økonomiske politik. Denne  
praksis, som ikke udtrykkelig er nævnt i  reglerne for EMS's funktion,  
har været et fast led i  proceduren siden tilpasningen i  februar 1982.  
Medens tilpasningerne tidligere hovedsagelig var teknisk præget, har
de siden da i  de lande, som ønskede, at deres valuta blev devalueret,  
været knyttet sammen med et program for følgeforanstaltninger. I en  
situation med inflatoriske tendenser har denne fremgangsmåde, der  
ganske vist er asymmetrisk, været forenelig med ønsket om at opnå sta-  
bilitet.
b) Konvergensforpligtelsernes rækkevidde er ikke desto mindre begrænset
De fremskridt, der navnlig i  de to sidste år er gjort med hensyn til  
konvergens, er utilstrækkelige og usikre. EMS har ganske vist faet del­
tagerne til at styrke deres samarbejde på præcise omrader i  forbindelse  
med pengepolitikken, med de enkelte landes frihed er fortsat næsten to­
tal, og hensyntagen til interne forhold kan foranledige dem til at fra­
vige den linje, der giver størst mulighed for at na de fælles mal.
Erfaringerne i  EF's medlemsstater med omlægningen, som reaktion på de to  
olieprischok og dollarens udvikling har vist, at konvergensen især er

- 4 -
afhængig af regeringernes vi Lje tit at føre de rigtige politikker, en vilje,  
der for EMS-deltagernes vedkommende er blevet støttet af den disciplin,  
soro overholdelsen af forpligtelser pi valutakursomridet indebærer.
Tilslutningen til EMS' mekanismer har tvunget deltagerne til at foretage  
en mere samordnet gennemførelse af deres pengepolitik. I overensstemmelse  
roed den tilstræbte interne og eksterne stabilisering er der endvidere ved  
fastlæggelsen af de kvantitative mil med hensyn til pengemængde eller  
kredit i de fleste medlemsstater sket en bevægelse i retning af gradvis  
mindre forøgelse af pengemængden. Styrkelsen af samarbejdet og tilbage­
holdenheden i pengepolitikken har spillet en effektiv rolle i forhold til  
presset mod valutakurser og priser. Forsøgene pi at ni de kvantitative  
mål har imidlertid ikke i  sig selv været tilstrækkelige til at sikre varig  
stabilitet i EMS. Spørgsmålet om, hvorvidt pengepolitikken er i  overens­
stemmelse med målene i valutakurspolitikken, er resultatet af komplicerede  
samspil; disse afhænger af, hvor åbent hvert land er over for omverdenen,  
hvorledes væksten i  pengemængden opnås - en meget stor udvidelse af bank­
kreditten sammen med kapitaleksport kan have tilsvarende virkning på  
pengemængden som en behersket udvidelse af den interne kredit - og navnlig  
hvorledes den økonomiske politik set under ét lægges til rette, og hvilke  
forventninger der hermed skabes. I denne forbindelse har de fortsat meget  
store budgetunderskud og den utilstrækkelige styring af den nominelle ud­
vikling i indkomster og omkostninger sat grænser for en mere restriktiv  
udvikling i pengepolitikken.
Med hensyn til de påvirkningsmidler, som ikke direkte står i forbindelse  
med pengepolitikken, har EMS kun lejlighedsvis og som oftest først sent  
udøvet indflydelse, idet to specifikke faktorer bidrager til at svække  
tilpasningspolitikkens samlede konvergensdynamik.
- For det første har opretholdelsen i  flere medlemsstater af restriktioner
for de frie kapitalbevægelser bremset udbredelsen til hele Fællesskabet

- 5 -
af virkningerne af de enkelte landes økonomiske politik, herunder penge­
politikken, og dermed mindsket rækkevidden af det monetære samarbejde  
uden noget andet resultat end, at akkumuleringen af presset mod valuta­
kurserne er blevet forhalet.
- For det andet har den lette adgang til organiseret og betingelsesløs  
gældsstiftelse på de internationale markeder gjort det muligt at und­
lade at udnytte systemets muligheder for kort- og mellemfristet kredit  
på et tidligt tidspunkt. Siden EMS blev oprettet, er kun fællesskabs-  
låneordningen, som ikke indgår i  systemet, blevet udnyttet. Systemets  
kreditmuligheder er velegnede som konvergensinstrumenter, men er ikke  
blevet udnyttet og derfor er muligheden for at lette anvendelsen af  
tilpasningsprogrammer ikke blevet taget i anvendelse.
B. Resultater med hensyn til virkeliggørelsen af stabilitetsmålsætningen
a) Systemet har bidraget positivt til valutakursstabiliseringen
EMS har trods det ustabile internationale valutariske klima formindsket  
udsvingene i kurserne mellem de deltagende valutaer og har bragt orden  
i  disse valutaers indbyrdes udvikling.
Kravet om fastholdelse af kurserne inden for snævre rammer har ikke u-  
ventet medført en større stabilitet i valutakurserne på kort sigt. De  
gennemsnitlige ændringer fra måned til måned mellem 1979 og 1983 har med  
den tyske mark som reference for de øvrige EMS-valutaer været pa mellem  
0,5% og 0,8%, dvs. ca. en tredjedel af ændringerne for de vigtigste va­
lutaer, der ikke deltager i  systemet - dollar, yen og pund sterling -  
for hvilke ændringerne har været mellem 2,4% og 2,7%. For de valutaer,

- 6 -
der flød frit inden deres deltagelse i  EMS - den franske franc og liren -  
er den gennemsnitlige ændring over for den tyske mark fra 1979 faldt med  
over halvdelen i  forhold til perioden 1974-78 (fra 1,7% til 0,8% for 
Frankrig og fra 2,2% til 0,8% for Italien).
Pi baggrund af den interne EF-handels store betydning for medlemsstaternes  
udenrigshandel har den større kursstabiLitet mellem de valutaer, der del­
tager i  systemet, alt i  alt givet sig udslag i  en større stabilitet i  
deres effektive valutakurser, dvs. den gennemsnitskurs, som hvert af de  
pågældende lande anvender i  samhandelen med resten af verden. Den gennem­
snitlige ændring fra måned til måned i EMS-valutaernes effektive kurs  
varierede i  perioden 1979-83 mellem 1,2% og 1,5%, dvs. en betydelig ned­
gang i  forhold til den foregående periode (1,3 - 2% for 1974-79) og be­
tydeligt mindre udsving end for de vigtigste ikke-EMS-valutaer (gennem­
snitlig ændring mellem 2,3% og 2,8% for dollar, yen og sterling).
Siden EMS' oprettelse har der fundet syv kursjusteringer sted. Justering­
ernes hyppighed viser klart, at der er grænser for stabiliseringen på  
mellemlang sigt af de indbyrdes valutakurser for lande, hvis inflations­
rater og betalingsbalanceudvikling afviger betydeligt fra hinanden.  
Kursændringerne har imidlertid i alle tilfælde haft samme retning som de  
grundlæggende økonomiske faktorer og har gjort det muligt at undgå til­
fældige ændringer i  realvekselkurserne (effektiv valutakurs korrigeret  
for inflationsforskellen mellem det pågældende land og dets handelspart­
nere). Fra 1979 til 1983 var de maksimale udsving fra trend'en på mel­
lemlang sigt for markens, den franske francs, lirens og det irske punds  
realvekselkurser over forsystemets øvrige valutaer kun ca. halvt så store  
som i de fem foregående år. På samme mide har forskellen i forhold til  
trend'en for hver enkelt af de deltagende valutaers realvekselkurser

- 7 -
bestandig holdt sig inden for klart snævrere grænser over for alle de  
vigtigste valutaer (idet forskellene har været pi mellem 8,2 og 13,1%)  
end over for de vigtigste valutaer uden for systemet,(hvor forskellene  
har været på 16,6% for dollar og over henholdsvis 29 og 41% for yen og  
pund sterling). Denne ordnede valutakurspolitik har ganske givet for­
hindret protektionistiske reaktioner, der kunne være opstået ved mar­
kante kursudsving eller ved konkurrerende devalueringer.
b) Resultaterne med hensyn til konvergerende prisudvikling giver anledning  
til en mere nuanceret bedømmelse
I de fem sidste ir har de samlede resultater på inflationsbekæmpelses­
området fortsat været beskedne. Den gennemsnitlige inflationsrate i  EF  
målt ved forbrugerprisindekset er faldet med 2,7 procentpoints fra 1979  
til (8,9%) til 1983 (6,2%). For deltagerne i valutakursmekanismen har  
faldet i  inflationsraten ligget en smule under 2 procentpoints fra et  
oprindeligt lavere niveau (8% i  1979 og 6,1% i  1983). Tendensen til ned­
gang i  inflationsraten ventes at fortsætte i  1984, idet de nuværende  
prognoser vedrørende inflationsraten er på 5,2% for EF i  gennensnit og  
5% for de lande, der deltager i  EMS' valutakursmekanisme. I samme periode  
er forskellene i  prisudviklingen kun mindsket svagt mellem EF-landene  
(gennemsnittet for de absolutte forskelle faldt fra 4,3 procentpoints  
i  1979 til 3,9 i  1983), og forskellene består fortsat mellem deltagerne
i valutakursmekanismen (gennemsnittet for de absolutte forskelle var på
4.4 procentpoints i  1983 mod 4,2 i  1979). Imidlertid forventes der at  
ske betydelige fremskridt i  retning af en formindskelse af forskellene  
i  år (gennemsnittet for de absolutte forskelle forventes at falde til
2.5 procentpoints for EF og til 2,7 for deltagerne i  EMS*  1  valutakurs­
mekanisme).

- 8 -
Der kan sondres mellem to pi hinanden følgende faser i perioden. Specielt  
hvad angår prisudviklingen i  de lande, der deltager i  EMS' valutakurs­
mekanisme, kan det konstateres:
- at den gennemsnitlige prisstigning inden for dette system i  de to  
første år, hvor EMS eksisterede , accelererede og nåede op på 10,3%
i  1980. Parallelt hermed blev inflationsgabene mellem landene større;
- at inflationsraterne derefter, og specielt fra 1982, har nærmet sig  
hinanden og har haft en kraftigt faldende tendens.
Disse udviklingstendenser har haft interne årsager, men skyldes også  
internationale faktorers indvirkning.
Pa baggrund af de forskellige udviklingsforløb kan man på internt plan  
ikke forvente, at stabiliseringsmålsætningen vil blive nået på samme  
tid og made i  alle lande. I øvrigt gik Frankrig, Italien og Irland ind  
i EMS med gunstige relative valutariske positioner udtrykt ved realva­
lutakurser. Til gengæld lå realvalutakurserne for "slang&valutaerne"  
forholdsvis højt. Der kunne i  den første fase opstå et inflationsgab,  
inden valutakursbegrænsningen kunne få fuld virkning. Da de efterfølgende  
kursjusteringer kun delvis udlignede inflationsforskellene, virkede  
systemet gradvis stabiliserende. I den anden fase har denne stabilisa-  
tionspolitik virket mere målrettet, hvilket bl.a. har givet sig konkret  
udslag i  en bemærkelsesværdig konvergens i  pengepolitikken og en til­
pasning af den økonomiske politik og finanspolitikken.
De to olieprischok havde stort set samme indvirkning på industrilandenes  
økonomier:

- 9 -
Virkningen svarede begge gange for hele OECD-omridet til en merudgift  
pa ca. 2% af BNP. Dog bekæmpede EMS-landene de inflatoriske virkninger  
af det andet olieprischok bedre-, end i  1974. Fra 1972 til 1974 steg  
EMS-landenes gennemsnitlige inflationsrate brat fra 6,3% til 12,9%.  
Accelerationen blev mere begrænset i  1980 (en inflationsrate på 10,2%  
mod 6,7% i  1978). En anden udefra kommende påvirkning kan tilskrives  
dollaren, hvis kurs over for ECU er blevet opskrevet med knap 70% siden  
1979. Dollarstigningen har bidraget til at opretholde inflationspresset  
i de medlemslande, hvor situationen i  forvejen var vanskelig. Det høje  
amerikanske renteniveau har påvirket de løbende poster på medlemsstat­
ernes betalingsbalancer på forskellig måde. Til gengæld har den fortsatte  
dollarstigning medvirket til at stabilisere kursrelationerne inden for  
EMS ved at trykke den effektive valutakurs for systemets vigtigste va­
luta, hvilket har vist sig at være særlig nyttigt i en periode, hvor  
konvergensideen gradvis har taget form, også i  praksis.

-  10  -
II. EMS - ET INSTRUMENT TIL SIKRING Ai EN ORDNET VALUTAKURSPOLITIK
Selve eksistensen af EMS har en politik og adfærd pi valutaområdet,  
som har bidraget til at stabilisere kursrelationerne mellem de deltagende  
valutaer. Dette resultat hænger imidlertid også sammen med systemets  
mekanismer. I det følgende gives en redegørelse for EMS' funktion i praksis,  
og endvidere gennemgås systemet pa baggrund af resolutionerne fra Det  
europæiske Råd i  Bremen og i Bruxelles samt af centralbankernes aftale  
af 13. marts 1979, hvori der blev fastsat bestemmelser for EMS' funktion.  
Gennemgangen tager udgangspunkt dels i  mekanismernes anvendelse indtil  
nu - deres tilpasning efter behovene - dels i deres anvendelsesområde  
eller med andre ord deres betydning.
A. Tilpasning af mekanismerne
a) Anvendelsen af ECU
Centralbankernes tildelinger af ECU pa grundlag af deres deponeringer  
af guld og dollar anvendes kun i  begrænset omfang. Den nuværende metode  
til udstedelse af ECU (revolverende swaps hvis skæbne efter overgangs­
periodens afslutning er uvis) og beholdningernesmanglende værdistabilitet  
(guldprisen og dollarkursen er ikke tilstrækkeligt stabile) gør ECU-  
beholdningerne til meget usikre aktiver. Det forhold, at ECU kun accep­
teres i begrænset omfang (en kreditor er kun forpligtet til at acceptere  
ECU ved tilbagebetaling af en ultrakort kredit på forfaldstidspunktet  
og kun med op tit 50%), at akkumulerede kreditorstitlinger ikke er  
konvertible, samt at forrentningen af ECU-beholdninger er lav (et gennem­
snit af EF-centraLbankernes diskonto), gør det lidet attraktivt at  
holde aktiver i  form af ECU. De forskellige egenskaber ved ECU er tilsam­
men med til at gøre denne valutaenhed til et lidet anvendt aktiv, selv  
i de tilfælde hvor der udtrykkeligt er åbnet mulighed for at anvende  
ECU. Der er imidlertid opstået en ny type transaktion: for at mobilisere  
ECU indgås swap-arrangementer mellem ECU og nationale valutaer. I denne  
forbindelse betragtes ECU mindre som et reserveaktiv end som en kredit,  
hvis afregning skal ske ved hjælp af andre aktiver.

- 11 -
Fra 1979 til 1983 blev ca. 80% af de ultrakorte kreditter afviklet uden  
anvendelse af ECU, men ved modregning eller førtidig tilbagebetaling  
i  kreditors valuta. De samlede afregninger i  ECU i  hele denne periode  
beløber sig til omkring 2 mia ECU, hvilket skal sammenholdes med ECU-  
beholdninger pa i alt 53 mia ved udgangen af 1983. De frivillige trans­
aktioner i  ECU, som giver sig udslag i  et netto-tiIbagekøb af ECU, af­
spejler ligeledes centralbankernes ønske om at begrænse deres nettostil-  
linger i  ECU.
b) Valutakurs- og interventionsmekanismen
80% af alle de deltagende centralbankers samlede interventioner har fundet  
sted inden for udsvingsmargenerne - uden at de obligatoriske interventions-  
grænser er blevet nået.
Denne overvægt af interventioner inden for margenerne falder uden for  
rammerne af mekanismens oprindelige udformning og var næppe noget, man  
forestillede sig i 1979. For sådanne tilfælde gælder den regel, at anven­
delsen af en fællesskabsvaluta til intramarginale interventioner (og  
dermed adgangen til at opnå ultrakorte kreditter) er betinget af forud­
gående tilladelse fra den centralbank, hvis valuta der anmodes om. Den  
mest anvendte fællesskabsvaluta har været DM, idet Bundesbank har tilladt  
andre centralbanker at foretage betydelige interventioner i  DM. Men da  
anvendelsen af dollar ikke er undergivet nogen begrænsning, har største­
delen af de intramarginale interventioner fundet sted i  dollar.
På grund af dollarens stærke position i  størstedelen af perioden og EMS-  
landenes betydelige betalingsbalanceunderskud over for omverdenen har  
dette ikke ført til nævneværdige problemer. Men det er dog noget para­
doksalt, at man f.eks. når den amerikanske valuta overvurderes, køber  
dollar for at trykke kursen på en forholdsvis stærk EMS-valuta; omvendt  
vil det være lige så paradoksalt i  tilfælde af en lav dollarkurs at sælge  
dollar for at støtte en svækket EMS-valuta. Endvidere er dolLarinterven-  
tionernes virkning på en valuta, der ligger inden for interventionsgran-  
serne, i  princippet ringere end interventioner i  fællesskabsvalutaer.

- 12 -
I praksis dikteres valutakurspolitikken inden for udsvingsmargenerne  
af en række forskellige hensyn: ønsket om at fastholde en bestemt  
vekselkurs over for en anden deltagende valuta, at fastholde de  
pengepolitiske vilkår og det indenlandske renteniveau samt at ud­
jævne tilfældige udsving i det pågældende lands egen valuta. Disse  
legitime hensyn har ført til øget anvendelse af interventioner,  
som ikke altid gavner systemets sammenhold.
c) Di vergensi ndi katoren
Divergensindikatoren blev indført for at varsle kursudsving og dermed  
udløse en formodning om gennemførelse af modforholdsregler, men  
den opfylder ikke længere sin funktion særlig godt. På grund af  
de mangler, som skyldes tekniske vanskeligheder (det er umuligt  
at tage fuldstændigt hensyn til vægtningen af ECU og helt eliminere  
påvirkningen fra valutaer, som indgår i  ECU, men som ikke deltager  
i  den "snævre mekanisme"), samt de skævheder, der skyldes priorite­
ringen af bestemte bilaterale kursrelationer inden for mekanismen,  
har divergensindikatoren mistet meget af sin betydning, og i  mange  
tilfælde har indikatoren ikke udløst et ventet signal. Endvidere  
betragtes formodningen om indførelse af passende foranstaltninger  
ved overskridelse af divergenstærsklen som et væsentligt svagere  
pressionsmiddel end ønsket om at respektere de bilaterale interven­
tionsgrænser.

- 13 -
d) Kreditmekani smerne
Bortset fra træk på den ultrakorte kreditfacilitet har ingen af kredit-  
mekanismerne (den kortfristede monetære støtte og den mellemfristede  
finansielle bistand) været anvendt. I et vist omfang kan dette have  
styrket systemets finansielle troværdighed. Det skaldog tilføjes,  
at en aktivering af disse mekanismer i  visse tilfælde kunne have  
udgjort et incitament til at gennemføre tilpasningsforanstaltninger  
på et tidligt tidspunkt.
e) Ændringer af centralkurserne
Et af instrumenterne i  EMS er ændringer af centralkurserne. Disse  
ændringer sker efter fælles overenskomst i  form af valutakurstilpas­
ninger, der gennemføres i  overensstemmelse med en gradvis fastlagt  
procedure, og de udgør et middel, hvormed man kan opveje manglende  
konvergens mellem landene. Det var tanken, at disse valutakurstilpas­
ninger skulle være forholdsvis sjældne og af beskedent omfang. De  
har imidlertid været ret hyppige (syv), og de aftalte forskelle  
mellem de bilaterale centralkurser har til tider været på 8-10%.  
Kapitalbevægelser i  spekulationsøjemed som følge af forventninger  
om pludselige og kraftige fluktrationer på valutamarkederne har  
ikke altid gjort det muligt at gennemføre valutakurstiLpasningerne  
under så rolige omstændigheder, som man kunne ønske. Ikke desto  
mindre synes erfaringerne at vise, at spekulation kan koste dyrt 
og fortsat er et risikabelt forehavende på baggrund af valutakurs-  
mekanismens nuværende funktion.

- 14 -
f) Ove r i ørse Ismekani sroen
I december 1978 understregede Det europæiske Råd vanskelighederne  
ved at sikre en større konvergens mellem de økonomiske politikker  
og resultater. Rådet erkendte, at det var nødvendigt at træffe for­
anstaltninger "for at styrke det økonomiske potentiel i  Fællesskabets  
mindre velstillede stater". De foranstaltninger, som blev vedtaget  
med henblik herpå, blev udformet som rentegodtgørelser (200 mio  
ECU om året i  fem år) i  forbindelse med EIB-lån og NIC-lån til finan­
siering af infrastrukturprojekter i  Italien og i  Irland. Valget  
af denne form for overførsel var i  overensstemmelse med ønsket om  
konkret at styrke de økonomiske strukrurer i  de mindre velstillede  
lande og at forene opretholdelsen af ambitiøse vækst- og beskæftigelses­
mål med de nye krav om stabilitet, som blev indført med EMS. Rentegodt­
gørelsesmekanismen - hvis fornyelse i øjeblikket er til drøftelse  
i  Rådet - har via en særdeles kraftig forøgelse af fællesskabslånene  
til Irland og Italien gjort det muligt at kanalisere en stigende  
del af Fællesskabets samlede finansielle midler til disse lande  
og har derved bidraget til at øge konvergensen mellem medlemsstaternes  
økonomiske strukturer.
B. Mekanismernes betydning
EMS omfatter ikke alle aspekter af de monetære relationer mellem  
Fællesskabets medlemsstater. EMS er fortsat ufuldstændigt, idet  
to fællesskabsvalutaer ikke deltager i  valutakursmekanismen, medens  
en tredje fællesskabsvaluta midlertidigt er omfattet af en særordning.  
Hvad enten der er tale om systemets eksterne aspekter eller et hermed  
forbundet fænomen - udviklingen af den private anvendelse af ECU  
- ligger betydelige aspekter af de monetære relationer uden for  
EMS' dækningsområde.

- 15 -
Ikke deltagende valutaer eller valutaer med særlig status
Den italienske lire indtager en særlig plads i  systemet, som skyldes  
en specielt divergerende udgangssituation med hensyn til inflationstakt,  
og en udsvingsmargen på 6% har muliggjort en gradvis sænkning af  
valutakursen, hvilket samtidig har beskyttet liren mod spekulation.
De italienske myndigheder har imidlertid vogtet sig for i  fuldt omfang  
at benytte den margen, de rådede over, i  konkurrenceøjemed, og de  
har endda accepteret en gradvis stigning i  lirens realvekselkurs,  
som de har benyttet i  bekæmpelsen af inflationen. Til gengæld har  
Lirens udvidede båndbredde og den devaluering af den, der fandt sted  
i  tilknytning til andre nedskrivninger, skånet Italien for det drama,  
der er følgen af en valutakrise, og for en hermed forbunden forpligtelse  
til en grundlæggende omlægning af den økonomiske politik. Kan derfor  
det mindre pres, som EMS har lagt på liren, være en del af forklaringen  
på, at de italienske resultater på stabiliseringsområdet ikke har  
været alt for gode?
Med hensyn til valutakursmekanismen har pundets manglende deltagelse  
sandsynligvis været gavnlig på et tidspunkt, hvor Det forenede Kongerige  
foretog en grundlæggende omlægning af sin økonomiske politik, herunder  
pengepolitikken, og hvor landet skulle tilpasse sig til sin nye rolle  
som nettoeksportør af råolie. I dag er pundets og drachmens manglende  
deltagelse i  valutakursmekanismen imidlertid et vidne om, at det  
monetære Europa ikke er sammenfaldende med det økonomiske Europa.
Pundets fravær har særlige konsekvenser. EMS kan ikke udnyttes fuldt  
ud, og Fællesskabets vægt i drøftelser vedrørende det internationale  
valutasystems organisation forringes. EMS trækkes ensidigt mod én  
dominerende valuta, som de facto udgør forbindelsesleddet mellem  
EMS og det internationale valutasystem. Pundets vægt i  de internationale  
valutarelationer ville uundgåeligt have ført til en mere afbalanceret  
fordeling af ansvaret, som - hvad erfaringen har vist - kan være  
tungt atbære. Pundets fravær har i  øvrigt kompliceret valutakurspo-

- 16 -
Litikken for de deltagere i  EMS, der, som det er tilfældet for Irland,  
har særlig snævre handelsmæssige og finansielle forbindelser med  
Det forenede Kongerige. Endelig har dette forhold i betragtelig grad  
reduceret visse tredjelandes interesse i  at tilslutte sig EMS.
b) Systemets forbindelser udadtil
Der er ikke indgået nogen aftale mellem EMS og europæiske lande med  
særlig snævre økonomiske og finansielle forbindelser med Fællesskaberne,  
fordi der ikke er tilstrækkelig interesse for ECU, og fordi systemet  
er ufuldstændigt. Selv om man kan være af den opfattelse, at EMS'  
stabiliserende indflydelse har bredt sig til disse lande, har deva­
lueringen af den svenske krone i oktober 1982 vist, at der var reel  
risiko for konkurrerende devalueringer i EMS' umiddelbare nærhed.
Selv om systemet ikke indeholder en fælles politik over for store  
tredjelandes valutaer, er koordineringen af deltagernes politik over  
for dollaren blevet noget bedre. De fremskridt, der er gjort, har  
antaget forskellige former, og er af forskellig rækkevidde: Der fore­
går en nærmest konstant udveksling af oplysninger mellem central­
bankerne, som også foretager punktvise samordnede aktioner som  
led i den daglige styring af valutamarkederne, og der har i dertil  
kompetente udvalg fundet grundige drøftelser sted af fælles retnings­
linjer for, hvorledes man i  fællesskab skal reagere pa internationale  
udviklinger, der giver anledning til bekymring (både udviklinger,  
der allerede er i  gang, og formodede udviklinger), pa savel rente­
som valutakursområdet. Samtlige fremskridt har pa forskellig vis  
givet koordineringen mere håndgribelig form. Man har imidlertid  
ikke kunnet komme videre ad denne vej på grund af to forhindringer:  
de amerikanske myndigheders manglende interesse for dollarkursen  
og forholdet til dollaren i  de enkelte lande, der deltager i  EMS.

- 17 -
Den rolle som reservevaluta, som DM har opnået, men også den uensar­
tede betydning, dollarens niveau og bevægelserne heri har for økono­
mien i  de respektive medlemsstater, samt den økonomiske og monetære  
situation iden enkelte stat, gør det naturligvis til et kompliceret  
forehavende at nå frem til fælles synspunkter og en fælles holdning  
til dollaren, saledes som det udtrykkeligt er nævnt i  bilaget til  
Bremen-erklæringen og i Bruxelles-resolutionen.
c) Et beslægtet fænomen: ECU's udvikling på markederne
Uafhængigt af den rolle, som systemet har givet ECU, og uden nogen  
sammenhæng med den officielle status, der er tillagt den, finder  
ECU stadig større anvendelse til private formål. I øjeblikket formodes  
det kortsigtede ECU-marked (interbankmarked og kortfristede transak­
tioner) at have nået 10 mia ECU; de langfristede emissioner beløber  
sig til 3,3 mia ECU (hvad der gør ECU til den tredjestørste låne­
valuta på euro-markederne i  1983), og de samlede mellemfristede  
syndikerede bankkreditter anslås til 2 mia ECU.
Dette fænomen kan være lovende for det europæiske monetære sammen­
hold, men det betyder også, at EMS bedre tåler ydre påvirkninger.
En friere anvendelse af ECU i  handels- og finanstransaktioner i  
Europa kan således fremme den konvergerende udvikling såvel på  
renteområdet som med hensyn til finansiel integration. En mere  
udbredt anvendelse af ECU som internationalt fakturerings-, betalings-,  
låne- og investeringsmiddel vil ligeledes mindske effekten af ydre  
påvirkninger og sprede denne over samtlige europæiske valutaer.
Til dato har ECU's rolle på markederne udviklet sig nærmest spontant  
og med medlemsstaternes mere eller mindre helhjertede samtykke.
Men det omfang, som ECU-markedet har nået i  dag, kræver en mere  
homogen indsats fra medlemsstaterne, hvis markedets krav skal opfyldes.

- 18 -
Konklusion
Det billede af situationen, som her er skitseret, er vist i sort/hvid  
og mi fortolkes med forsigtighed. I positiv henseende er det de  
fremskridt, der er gjort med hensyn til konvergens mellem de økono­
miske politikker, der er mest iøjnefaldende. Disse fremskridt skal  
afgjort regnes et system til gode, uden hvilket de beviseligt ikke  
kunne være opnået. Men det opnåede er skrøbeligt og ml konsolideres  
og udvides. Det stir ti Ibage at konstatere, at de forpligtelser,  
som systemets eksistens og den måde, det fungerer pa, har affødt,  
har skabt en praksis, der nu udgør en integrerende del af systemets
rette anvendelse.
Generelt mi den måde, mekanismerne fungerer på, bedømmes som tilfreds­
stillende, selv om der er tale om en anden praksis end den, mekanis­
merne oprindeligt var udtænkt til. I den samlede vurdering må man  
imidlertid ikke tilsløre de mindre gunstige aspekter. ECU er fortsat  
et sekundært reserveaktiv. Der er ingen transparens i interventionerne  
inden for margenerne og i  finansieringen af disse interventioner.  
Divergensindikatoren fungerer ikke efter formalet. EMS 1 anvendelses­
område er fortsat begrænset, hvilket gar ud over systemets interne  
ligevægt og begrænser dets basis og forbindelserne udadtil. På  
alle disse punkter er vurderingen i  vid udstrækning identisk med  
den vurdering, som Kommissionen foretog for to ar siden, og som  
førte til et forslag til Rådet om tilpasninger, specielt hvad angar  
officiel og privat anvendelse af ECU samt visse af valutakurssystemets  
mekanismer.

Bi Lag
FEM ÅRS MONETÆRT SAMARBEJDE I EUROPA  
Statistiske oplysninger
1. ValutakursvariabiLitet fra måned til måned.
2. Realvekselkursernes variabilitet på mellemlang sigt.
3. Udviklingstendensen for de effektive realvekselkurser over for  
EMS-partnerne.
4. Dollars og yen's udvikling i  forhold til ECU.
5. Udviklingen i pengemængden: årlig stigningstakt og gennemsnitlig  
absolut forskel (EF- og EMS-gennemsnit).
6.  Udviklingen i forbrugerpriserne: årlig stigningstakt og gennemsnit­
lig absolut forskel (EF- og EMS-gennemsnit). 7
7. Udviklingen i  saldiene på betalingsbalancens løbende poster i  
% af BNP.

1. ynlutakursvariabilitet fra måned til måned  
(Gennemsnitlig procentvis andring fra mined til måned,, uden hensyntagen til fortegn)
1974 1975 1976 1977 1978 197A-78
Over for DM
FF 
LIT
HF l
Df r/L.f r
US $
Yen
£2.8
2.2
1.1
0.8
2.9
2.A
1.70.8
1.0 
0.A 
0.A
2.5
2.0
2.0
Over for alle de  
vigtigste valutaer
DM
FF
L IT 
HF l
3fr/Lfr
US $
Yen
£2.1 
2.A 
1  .9 
1 .8 
1.5
2.0
2.1
1.71 .A
1.5 
1.3 
1 .2  
1.0
1.8
1.5
2.0
i1 .9 
A.A 
0.6 
0.5
1.3
1.1
3.1
.9
.0
.8
.6
,5
.5 
,  A1.1
1.5 
0.6 
0.5
1.6 
1  .7 
1.3
2.81.3
1.0 
1.1 
1.1 
1.0
1 .3 
1 .8 
1 .31.7
1.8 
0. A 
0. A
3.6
3.2
2.A
2.2
2.1
1.9 
1.8 
1.7
2.9
3.5
2.51.7 
2.2 
0.6 
0.5
2.A
2 .1
2.1
1.8
1.8 
2.0 
1.5 
1.3
1.9
2.1
2 .11979 1980 1981 1982 1983 1979-83
0.5
1.0
0.5
0.5
1.9
2.9
2.2
1.3
1 .2
1.3
1.1 
1 .0
2.0 
2.6 
2.A0.8
0.6 
0. A 
0.3
2.7 
A .0 
2.5
1.5
1.5
1.6
1.2
1.0
2.A 
3.5 
2.A1.0 
1.2 
0. A 
0.8
3.2
3.3 
3.1
1.9
1.9 
2.0 
1.6 
1 .A
2.9 
3.0 
3.21.0
0.8
0.6
1.3
2.3
1.9 
1.7
1.A
1.7 
1.6 
1 .-3
1.8
2.6
3.3
2.00.7 
0.6 
0.  A 
0.A
1.7
1.5
2.5
1.2
1.3 
1.1 
1.0 
0.9
1.5
1.5
2.30.8
0.8
0.5
0.7
2.A 
2.7 
2.A
1.5
1.5
1.5 
1.2 
1 .2
2.3
2.8
2.5

2. Real veksel kur ser nes variabilitet på mel lem lang siet
(Maksimal procentvis margen omkring trend’en)
a) Mellem. EMS-valutaerne indbyrdes
1974-78 1979-83
DM 16.8 8.5 
FF 15.1 ·  8.8 
LTT 16.9 7.0 
HfL 6.7 6.5 
Bfr/lfr 6.0 8.1 
DKr 7.5 10.2 
IRL 14.3 8.4
b) Over for alle de vigtigste valutaer
El’ iS-valutaer
DM 13.1
FF 8.2
LIT 10.1
HF l 11..2
Bfr/lfr 11.6
DKr 12.2
IRL 12.3
Øvrige valutaer . .
US $ 16.6
Yen 29.1
£ 41.5
SFr 18.4
NKf 9.7
Os 8.7

3. EFFEKTIVE REALVEKSELKURSER OVER FOR EMS-PARTNERNE

4. DOLLARS OG YEN8S UDVIKLING I FORHOLD TIL ECU
(indeks baseret på ultimokurserne for hver måned)

5. UDVIKLINGEN I PfNÉEfÎÆNGDEN
a) GEfcUèi-iSNIT, EF-10
b) ÉMS-GENNEMSNIT

6. UDVIKLINGEN I FORBRUGERPRISERNE
a) GENNEKSMIT EF-1U
b) üi-iS-ûci'ÎNtt-iSniT

7. BETALINGSBALANCENS LØBENDE POSTER I % AF BNP
1974 1975 1976 1977 1 9  7 8 1979 1980 198  1 1982 1983 (1)1 984 (2)
D 2,7 1,0 0,9 0,8 1,4 -0,8 -1,9 -0,9 0,5 .  0,5 0,8
F -1,5 0,8 -1,0 -0,1 1,5
10,9 -0,6 -0,8 -2,2 -1,0 -0,7
I -4,7 -0,3 -1,5 1,1 2,4 1,7 -2,5 -2,3 -1,6 -0,4 -0,1
NL 3,0 2,3 2,8 0,5-1,1 -1,3 -1,8 2,0 2,5 3,0 3,7
B/L 1,7  ' 0,4 -o,v -0,9 -1,0 -2,8 -4,2 -4,1 -3,1 -1,6 -0,5
DK -3,1 -1,3 -4,6 -3,7 -2,6 -4,5 -3,7 -3,2 -4,0 -2 ,2 -1,5
IRL -10,0 -0,7 -4,1 -3,9 -4,1 -11,0 -9,8 -12,5 -8,2(1) -2,6 -1,4
EMS 0,0 0,7 -0,2 0,3 1 ,  1 -0,3 -1,9-1,3 -0,9(1) 0,1 0,3
OK -3,9 -1,5 -0,7 0,0 0,6 -0,4 1,5 2,6 1 ,9 0,5 0,3
GR -6,1 -4,2 -4,1 -4,1 -3,1 -4,9 -5,5 -6,5 -5,0 -5,1 -5,5
EF-0,7 0,3 -0,3 0,2 0,9 -0,4 -1,3 -0,5 -0,4(1) -0,1 0,2
......................... .............
(1)  Skøn.
(2) Prognoser. .  .  __Ki
lder: Eurostat (betalingsbalancestatistikker) og Kommissionens tjenestegrene.