Beslutning fra Det Rådgivende EKSF-udvalg

i anledning af dets sidste plenarmøde

om arven efter Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab

(enstemmigt vedtaget på det 361. plenarmøde den 26. juni 2002)

(2002/C 176/04)

1. DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR DET EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKAB,

1.1. der henviser til præamblen til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig ønsket om at bidrage til en højnelse af levestandarden og til fremme af freden og om gennem oprettelse af et økonomisk fællesskab at nedlægge den første grundsten til et uddybet fællesskab mellem befolkningerne,

1.2. der henviser til Jean Monnets tale på det rådgivende udvalgs første møde den 26. januar 1953, hvor han bl.a. fremhævede, at EKSF's hovedmål var at forbedre produktionen, give enhver bruger fri adgang til alle forsyningskilder til nedsatte priser og uden forskelsbehandling og forbedre leve- og arbejdsvilkårene,

1.3. der understreger, at det rådgivende udvalg er den eneste af de ved EKSF-traktaten oprettede institutioner, som stadig eksisterer i sin oprindelige form, og at det i fem årtier har muliggjort en samordnet behandling af ethvert spørgsmål om udviklingen af kul- og stålindustrien,

1.4. der henviser til Kommissionens meddelelse(1) af 27. september 2000 om fremtiden for den strukturerede dialog efter EKSF-traktatens udløb,

1.5. der henviser til sin beslutning(2) af 25. januar 2001 om fremtiden for den strukturerede dialog på kul- og stålområdet,

1.6. der henviser til sin beslutning(3) af 6. april 2000 om statusrapport om den europæiske stålindustris konkurrenceevne,

1.7. der henviser til sin erklæring af 25. juni 1999 om kuls rolle i Europa i det 21. århundrede og sin erklæring af 5. april 2001 om ståls betydning i Europa i begyndelsen af det 21. århundrede,

1.8. der henviser til sin udtalelse(4) af 25. januar 2002 om Kommissionens meddelelse om en EU-strategi for bæredygtig udvikling,

2. UDTRYKKER SIN TILFREDSHED MED BESTRÆBELSERNE FOR AT BEVARE EKSF-REGLERNE EFTER TRAKTATENS UDLØB:

2.1. For det første, at der ved afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 27. februar 2002, om de finansielle konsekvenser af udløbet af EKSF-traktaten og om Kul- og Stålforskningsfonden(5) er oprettet en forskningsfond for kul og stål for at videreføre den kooperative sektorforskning efter de retningslinjer, der er vedføjet som bilag til denne afgørelse; det er specielt vigtigt, at industrien også fremover kan deltage i fordelingen af de forskningsmidler, der bygger på EKSF-afgiften, og at det ved EKSF oprettede ekspertnet fortsat består. Det rådgivende udvalg bifalder desuden, at eksperternes adgang til EU's generelle rammeprogrammer som følge af den forskning, der gennemføres efter EKSF-traktatens udløb, og som ligger uden for EU's budget, ikke indskrænkes.

2.2. For det andet, at der i Det Økonomiske og Sociale Udvalg oprettes et rådgivende udvalg for kul, stål og industriel omstilling, der ud over de af ØSU's medlemmer, som repræsenterer de to sektorer, vil bestå af 30 delegerede fra det rådgivende udvalgs tre kategorier, som på grund af deres viden om EKSF og deres umiddelbare kendskab til de industrielle, sociale og arbejdsmarkedsmæssige forhold får til opgave at sikre videreførelsen af den strukturerede sociale dialog.

2.3. For det tredje, at Kommissionen den 19. marts 2002 vedtog en meddelelse om multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter, støtte til redning og omstrukturering og støtte til lukning i stålindustrien, ifølge hvilken hverken EKSF-traktatens udløb eller den i 2004 påtænkte udvidelse vil føre til en opblødning af den strenge støtteordning, der gælder for EU's stålsektor. De kendteste støtteformer, der har negative konsekvenser for en sund konkurrence - investeringsstøtte, regionalstøtte, støtte til redning og omstrukturering - vil også fremover være forbudt i stålsektoren.

2.4. For det fjerde, at Rådet den 7. juni 2002 nåede til politisk enighed om forslaget til Rådets forordning om statsstøtte til kulindustrien, hvor EKSF-principperne er bevaret, for så vidt angår ledsageforanstaltninger til omstrukturering, og hvor spørgsmålet samtidig er sat i forbindelse med forsyningssikkerhed og bæredygtig udvikling i det 21. århundrede,

3. OPFORDRER STÆRKT EU-INSTITUTIONERNE TIL AT TAGE HENSYN TIL FØLGENDE:

3.1. EKSF-sektorerne har forstærket deres indsats betydeligt for at beskytte miljøet med henblik på en bæredygtig udvikling. Det er af afgørende betydning, at myndighederne - specielt på europæisk niveau - tager de hidtidige fremskridt i betragtning.

3.2. Der stilles stadigt større krav til virksomhederne i kul- og stålsektoren på grund af den voksende strøm af love og administrative bestemmelser fra myndighederne på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan. Bureaukratisk overregulering begrænser investeringskapaciteten, som er en forudsætning for at kunne bevare og forbedre den samlede konkurrenceevne og opnå en bedre miljøbeskyttelse. Myndighederne bør bestræbe sig på at sikre en afbalanceret hensyntagen til de økonomiske, miljømæssige, sociale og arbejdsmarkedsmæssige krav.

3.3. Virksomhederne i EKSF-sektoren har brug for unge og højt kvalificerede ingeniører og iværksættere for at kunne udvikle sig. Skoler og universiteter må bidrage til at øge interessen for industri og teknologi. Uden et solidt industrigrundlag har det moderne samfund ingen fremtid.

3.4. De internationale forhandlinger om bæredygtige og kontrollerbare nedskæringer på verdensplan af overkapaciteterne i stålindustrien må fremskyndes og videreføres inden for rammerne af WTO og OECD. I betragtning af det rådgivende udvalgs erfaringer med omstruktureringen af EKSF-sektorerne må arbejdsmarkedets parter inddrages i forhandlingerne.

3.5. Skal de central- og østeuropæiske landes regeringer kunne øge den nationale stålindustris konkurrenceevne, må de begrænse kontrollen over virksomhederne og fremskynde privatiseringen i overensstemmelse med kodeksen for støtte til jern- og stålindustrien. Desuden må de lokale virksomheder nedskære deres kapacitet ud fra et realistisk skøn over den forventede efterspørgsel. Det rådgivende udvalg mener, at Kommissionen bør tage disse forhold i betragtning ved afslutningen af forhandlingerne om disse vigtige spørgsmål og påse, at forpligtelserne i denne henseende efterleves fuldt og helt,

4. YTRER DOG BETÆNKELIGHED VED DE MIDLER, DER ER AFSAT TIL AT SIKRE UDNYTTELSEN AF ARVEN EFTER EKSF, OG BEMÆRKER I DEN FORBINDELSE SÆRLIG FØLGENDE:

4.1. De forskellige sociale og arbejdsmarkedsmæssige EKSF-foranstaltninger, særlig støtten til omskoling, er gradvist blevet indstillet, uden at der som erstatning er indført nogen tilsvarende foranstaltninger inden for EF-traktatens rammer, hvilket kan give alvorlige problemer ved de kommende omstruktureringer, særlig i tiltrædelseslandene.

4.2. Den sektorbaserede model, der anvendes i forbindelse med strukturfondene, og som er blevet udmøntet i EU-initiativerne Resider og Rechar, er blevet opgivet i stedet for at tjene som bindeled til EKSF-foranstaltningerne.

4.3. der er ingen sikkerhed for, at Paul Finet-fonden, som blev oprettet for at uddele studielegater til børn af mine- og stålarbejdere, der er blevet offer for arbejdsulykker eller erhvervssygdomme, og som derfor er et symbol på EKSF's sociale bevidsthed, kan fortsætte sit virke.

4.4. Sammenlægningen af Det Stående Udvalg for Bedriftssikkerhed og Sundhedsforhold i Kulminer og Anden Udvindingsindustri med Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen er et alvorligt problem, hvorfor det rådgivende udvalg henstiller til Kommissionen at holde fast ved en forebyggelse, der er specifik for minedrift, eftersom der er tale om et højrisikoerhverv,

5. ØNSKER SOM AFSLUTNING PÅ SIT VIRKE AT GIVE UDTRYK FOR EN FØLELSE AF TAKNEMMELIGHED OG STOLTHED:

5.1. Idet det bringer en speciel hyldest til arbejdstagerne i begge sektorer, som med deres indsats og hengivenhed har banet vejen for EKSF's opbygning og virke, og særlig til de arbejdstagere, der er blevet offer for arbejdsulykker og alvorlige erhvervssygdomme.

5.2. Idet det bringer en hyldest til alle parter i begge sektorer, som med deres engagement og vilje til social dialog og fred har gjort det muligt at udvikle, hvad der i dag er et effektivt og konkurrencedygtigt industrielt værktøj.

5.3. Idet det erindrer om, at grunden til Den Europæiske Union blev lagt i kul- og jernminerne og stålværkerne, og at den proces, der i 1952 begyndte med EKSF, i 2002 blev afsluttet med indførelsen af den fælles valuta.

5.4. Idet det sidst, men ikke mindst bringer en varm hyldest til borgerne i Storhertugdømmet Luxembourg, det første værtsland for de europæiske institutioner, som med deres gæstfrihed har skabt særligt gunstige betingelser for Den Høje Myndigheds, det rådgivende udvalgs og siden hen de øvrige EU-institutioners arbejde.

(1) KOM(2000) 588 endelig.

(2) EFT C 87 af 17.3.2001.

(3) EFT C 136 af 16.5.2000, s. 7.

(4) EFT C 54 af 1.3.2002, s. 5.

(5) EFT L 79 af 22.3.2002.