DA Den Europæiske Unions Tidende CE 259/86

Grønbog om markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske formål

P6_TA(2008)0182

Europa-Parlamentets beslutning af 24. april 2008 om grønbog om markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske og andre beslægtede politiske formål (2007/2203(INI))

(2009/C 259 E/16)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til grønbogen om markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske og andre beslægtede politiske formål (KOM(2007)0140),

— der henviser til formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles (den 8.-9. marts 2007), herunder »En energipolitik for Europa« i bilag I,

— der henviser til rapporten fra Det Europæiske Miljøagentur »Using the market for cost-effective environmental policy« (nr. 1/2006),

— der henviser til EF-traktatens artikel 2 og 6, hvori det er fastsat, at miljøbeskyttelseskrav skal integreres i de forskellige områder af fællesskabspolitikken med henblik på at fremme en bæredygtig udvikling af den økonomiske virksomhed,

— der henviser til EF-traktatens artikel 175,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 2179/98/EF af 24. september 1998 om revision af Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling »Mod en bæredygtig udvikling« (1),

— der henviser til revisionen af EU's strategi for bæredygtig udvikling,

— der henviser til det sjette miljøhandlingsprogram,

— der henviser til sine beslutninger om temastrategier for bymiljøet (2), for genanvendelse af affald (3), bæredygtig udnyttelse af naturressourcer (4), og for bæredygtig anvendelse af pesticider (5),

— der henviser til sin beslutning af 15. november 2007 om begrænsning af den globale opvarmning til 2° C — Bali-konferencen om klimaændringer og fremtidsudsigterne (6),

— der henviser til forretningsordenens artikel 45,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og udtalelser fra Økonomi- og Valutaudvalget og Udvalget om Industri, Forskning og Energi (A6-0040/2008),

A. der henviser til, at det af dataene vedrørende klimaændringer fremgår, at der er behov for strenge foranstaltninger for at begrænse virkningerne heraf, og til, at Det Europæiske Råd har fastsat mindstemål for reduktion af CO2-emissionerne på 20 % senest i 2020 og 60 % senest i 2050, samt til, at Det Europæiske Råd også har opstillet et mål om, at vedvarende energikilder senest i 2020 skal dække 20 % af energiforbruget, ligesom der skal være sket en forbedring af energieffektiviteten på 20 % senest i 2020,

B. der henviser til, at Parlamentet i ovennævnte beslutning af 15. november 2007 understreger, at industrilandene må forpligte sig til at reducere deres emissioner med mindst 30 % inden 2020 og 60-80 % inden 2050 i forhold til 1990-niveauet;

C. der henviser til, at der er forskellige former for forurening, og at der er risiko for, at naturressourcerne vil slippe op,

D. der henviser til den høje risiko for, at en lang række dyre- og plantearter vil uddø, og til, at EU har sat sig som mål at standse tabet af biodiversitet senest i 2010,

E. der henviser til, at der i EU er en støt stigende trafik, navnlig i forbindelse med transport af varer, og at der er et heraf følgende stigende energiforbrug,

F. der henviser til, at markedsbaserede instrumenter (MBI) er vigtige redskaber i bestræbelserne på at gennemføre »forureneren betaler«-princippet og, mere generelt, på at få medregnet de skjulte omkostninger for folkesundheden og miljøet i forbindelse med produktion og forbrug på en omkostningseffektiv måde,

G. der henviser til de store forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til både miljøafgifter (som udgør mellem 2 og 5 % af BNP) og anvendelsen af MBI, og til, at miljøafgifternes andel i medlemsstaternes BNP har været faldende i de seneste fem år,

H. der henviser til, at energiafgifter i gennemsnit udgør 76 % af miljøafgifterne og afgifterne på transport 21 %,

I. der henviser til, at husholdningerne bærer langt størstedelen af miljøafgiftsbyrden, selv om andre økonomiske sektorer er de største forbrugere af energi, vand og transport,

J. der henviser til, at reformen af miljøskadelige støtteordninger kan bidrage til bekæmpelse af klimaændringer, fremme bæredygtig udvikling og bevare EU's internationale konkurrenceevne,

K. der henviser til, at der som reaktion på klimaændringernes forudsete globale indvirkning bør ske ikke blot en afkobling af vækst fra produktions- og forbrugsmønstre, men også en ændring af vor socioøkonomiske udviklingsmodel,

L. der henviser til, at de nuværende økonomiske indikatorer for BNP ikke længere er tilstrækkelige til at give et korrekt billede af den sociale, økonomiske og miljømæssige situation, og til, at de ikke tager hensyn til de miljømæssige konsekvenser af menneskelige aktiviteter, som bør indgå heri, og til, at det derfor bør overvejes at tage nye miljøindikatorer i brug ved beregningen af økonomisk vækst for i højere grad at tage hensyn til disse ændringer,

Kritik af grønbogen

1. glæder sig over henvisningen til »forureneren betaler«-princippet, men beklager, at forbindelsesleddet hertil er svagt eller ikkeeksisterende, når det drejer sig om udformningen af miljøpolitiske instrumenter og justeringen af sådanne allerede eksisterende instrumenter; understreger, at »forureneren betaler«-princippet gør det muligt at fastsætte en reel pris ved i produktprisen at medregne udgifterne til rensningsprocesser efter forurening og til afhjælpning af produktionsrelaterede skader; påpeger, at forurenende produktion eller forurenende produkter reelt i sidste instans er dyrere, hvis alle eksterne faktorer medregnes i prisen, da forebyggelse er billigere end genopretning eller sanering;

2. beklager manglen på en tilbundsgående analyse af fordelene ved at sondre mellem MBI, der har forbrugerne som målgruppe, og MBI, der har producenterne som målgruppe;

3. understreger, at »forureneren betaler«-princippet ikke udelukkende må gå ud på at lade den endelige forbruger, navnlig husholdningerne, betale;

4. beklager, at grønbogen overvejende beskæftiger sig med luftforurening og global opvarmning og i det store og hele ignorerer de øvrige negative virkninger af produktions- og distributionsprocesser og forbrugsmønstre;

5. deler Kommissionens opfattelse med hensyn til MBI's forskelligartethed og sondringen mellem skatter og afgifter på den ene side og gebyrer på den anden, idet sidstnævnte normalt er en betaling for en klart identificeret tjeneste eller omkostning; understreger, at det er nødvendigt at råde over såvel incitamenter som afskrækkende midler for at nå de mål, der er sat inden for miljø- og sundhedsbeskyttelse og i forbindelse med strategien for bæredygtig udvikling;

6. beklager, at den internationale dimension ikke er behandlet grundigt nok, og at der stadig ikke er indført foranstaltninger med henblik på at reducere konkurrenceforvridningen mellem regioner og mellem industrisektorer mest muligt;

Foranstaltninger

7. glæder sig over grønbogen; opfordrer indtrængende Kommissionen til at fastlægge en klar strategi for anvendelsen af MBI, omfattende skatter og afgifter, revision af EU's emissionshandelsordning (ETS) samt handels- og teknologipolitik, med henblik på at prissætte miljøskader og korrigere hermed forbundne markedssvigt;

8. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med udformningen af sin strategi for gennemførelsen af MBI at undersøge og derefter udarbejde en omfattende rapport om effektiviteten af de lovgivningsmæssige instrumenter, som EU i øjeblikket anvender på miljøområdet, med henblik på at fastslå, på hvilke områder det vil være hensigtsmæssigt at erstatte gældende lovgivning med MBI;

9. opfordrer Kommissionen til at gøre brug af en sammenlignende undersøgelse af eksisterende MBI til at vurdere deres effektivitet og fremme udvekslingen af god praksis mellem medlemsstaterne;

10. opfordrer EU til at skelne mellem den økonomiske bruttovelstand pr. indbygger og den økonomiske, sociale og miljømæssige nettovelstand, som er den sande indikator for bæredygtig økonomisk vækst (True Progress Indicator (TPI)); opfordrer følgelig Kommissionen og medlemsstaterne til at foretage en grundigere undersøgelse af muligheden for at måle europæisk vækst ved hjælp af »grønne« indikatorer (7), der indregner tab af velstand forårsaget af miljøskader som en faktor,

11. erkender, at fuld internalisering af miljøomkostninger er en vigtig forudsætning for at skabe retfærdig konkurrence mellem forskellige virksomheder og for at øge de økonomiske incitamenter til renere produktion og forbrug og stimulere innovation inden for renere teknologier;

12. erkender, at manglende internalisering af miljøomkostninger er ensbetydende med subsidiering af miljøskadelig virksomhed;

13. påpeger, at eksistensen af en lang række miljøskadelige støtteordninger i EU-medlemsstaterne forværrer forureningen og undergraver »forureneren betaler«-princippet i alvorlig grad;

Principper

14. påpeger, at »forureneren betaler«-princippet er en af hjørnestenene i EU's miljøpolitik, hvilket betyder, at eksterne omkostninger internaliseres i markedspriserne for at sikre, at disse afspejler de reelle produktionsomkostninger eller de reelle omkostninger i forbindelse med forårsagede miljø- og helbredsskader; konstaterer, at gennemførelsen af »forureneren betaler«-princippet lader meget tilbage at ønske i de fleste medlemsstater;

15. bemærker, at MBI omfatter en lang række instrumenter, som er skabt til at opfylde specifikke formål, f.eks. omsættelige tilladelser, der har til formål at mindske forureningen (f. eks. CO2-emissioner), miljøafgifter, der ændrer priserne og dermed producenters og forbrugeres adfærd, miljøgebyrer, der dækker omkostningerne ved miljøtjenester, og miljøsubsidier, der støtter udviklingen af renere teknologier osv.;

16. erkender, at MBI til miljøformål er et af de mest effektive midler til at nå miljømål til en rimelig pris; pointerer imidlertid, at sådanne instrumenter må suppleres med andre foranstaltninger såsom effektivitetsstandarder, emissionsmål osv.;

17. bemærker, at MBI vil komme til at spille en vigtig rolle i forbindelse med opnåelse af EU's mål på 20 % for vedvarende energikilders andel af det samlede energiforbrug inden 2020;

18. mener, at overgangen til en bæredygtig udvikling og en kulstoffri økonomi kræver en kombination af afskrækkende instrumenter (f.eks. skatter og afgifter samt gebyrer) og incitamenter (f.eks. emissionshandelsordninger);

19. understreger, at udviklingen af instrumentkombinationer vil hjælpe med til at optimere anvendelsen af MBI; mener i denne forbindelse, at MBI i høj grad kan bidrage til at nå Lissabondagsordenens mål;

20. er af den opfattelse, at de energi- og klimapolitiske foranstaltninger, der vedtages som led i et samlet koncept på såvel EU-plan som nationalt plan, skal bringes i overensstemmelse med de mål, der blev fastsat i Lissabon og Göteborg;

21. mener, at MBI er et velegnet og effektivt middel til internalisering af eksterne virkninger, der bør anvendes oftere, og som kan supplere, men ikke erstatte administrative instrumenter;

22. understreger, at anvendelsen af MBI til imødegåelse af forurening og negative indvirkninger på miljøet skal være baseret på princippet om miljøeffektivitet; mener, at der bør kompenseres for de sociale følger af anvendelsen af MBI ved hjælp af specifikke politiske foranstaltninger såsom subsidier osv. til fordel for lavindkomsthusholdninger; finder det endvidere nødvendigt at vedtage foranstaltninger, der straffer overdrevent forbrug;

23. minder om, at beskatning i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (energibeskatningsdirektivet) (8) på visse betingelser helt eller delvis kan erstattes med alternative MBI, herunder navnlig EU's emissionshandelsordning;

24. fremhæver den vigtige rolle, som miljøafgifter spiller for opfyldelsen af miljømålsætninger;

25. mener ikke, at markedsbaserede foranstaltninger kan begrænses til ordninger for handel med emissionsrettigheder eller -kvoter, men at andre mulige ordninger skal overvejes, herunder f.eks. indførelse af en CO2-afgift samt reduktion af støtten til fossile brændstoffer;

26. understreger, at miljøafgifter ikke først og fremmest bør betragtes som et middel til at øge skatteprovenuet, men snarere som et middel til at undgå skadelig forurening og miljøforringelse — og dermed øge velfærden i samfundet — til en rimelig pris; understreger, at indførelse af afgifter på negative faktorer såsom forurening bør opvejes af en nedsættelse af afgifterne på positive faktorer såsom arbejde;

27. påpeger, at traktaterne, selv om de kræver enstemmighed på beskatningsområdet, rummer mulighed for et tættere samarbejde, og henleder opmærksomheden på eksistensen af den åbne koordinationsmetode; opfordrer derfor medlemsstaterne til at gøre fremskridt med hensyn til miljøafgifter på europæisk niveau for at forhindre enhver form for skattedumping;

28. bemærker, at øget EU-samordning af miljøafgifter og udveksling af bedste praksis vil fremme en reform; støtter navnlig forslag om at give medlemsstaterne tilladelse til at sænke momssatserne eller tilbyde skatte- og afgiftsbegunstigelser for energieffektive produkter og energibesparende materialer; understreger imidlertid, at medlemsstaterne selv bør afgøre, hvilken fremgangsmåde der er mest hensigtsmæssig for deres egne skatte- og afgiftssystemer;

29. noterer sig fordelene ved miljøafgiftsreformer; opfordrer medlemsstaterne til at iværksætte sådanne reformer for at afhjælpe bl.a. energifattigdom og støtte teknologier med lave CO2-emissioner, energibesparelser, energieffektivitet og vedvarende teknologier;

30. støtter en nedsættelse af skatten på arbejde på nationalt plan, men understreger, at en sådan ikke kun er forbundet med en reform af miljøafgifterne;

31. mener, at prismodulation er ét middel til at påvirke produktions- og forbrugsmønstre og til at anspore forbrugerne til at vælge hensigtsmæssige og mere miljøvenlige transportformer (f.eks. ved at sænke priserne inden for offentlig transport); mener, at enhver prisforhøjelse som følge af anvendelsen af MBI skal kunne forudsiges og om nødvendigt tage hensyn til de omstændigheder, der gør sig gældende i de enkelte medlemsstater; pointerer dog, at prisforanstaltninger kan have begrænset virkning som følge af den beskedne elasticitet i visse sektorer og visse forbrugerkategorier;

32. understreger, at det er vigtigt at indhente præcise oplysninger om de miljømæssige og sociale omkostninger for så vidt angår hele varers og tjenesteydelsers livscyklus; opfordrer Kommissionen til at forelægge en metodologi til vurdering af disse omkostninger;

33. glæder sig over den nyligt afholdte konference »Beyond GDP«, som var arrangeret af Kommissionen, Europa-Parlamentet, OECD, WWF og Rom-klubben, og over de vigtigste konklusioner derfra; understreger betydningen af at supplere BNP med andre indikatorer for at vurdere samfundets velfærd og fremskridt på en mere afbalanceret måde, navnlig for så vidt angår den økonomiske væksts indvirkning på atmosfæren og økosystemerne;

34. mener, at MBI kan være med til at fremme forskning og økoinnovation, eftersom beskatning af ikkemiljøvenlige produkter og tjenesteydelser eller anvendelse af miljøstandarder kan tilskynde producenterne til at investere i forskning i mere energieffektive produkter og tjenesteydelser;

Hvilke instrumenter til hvilke sektorer?

35. erkender, at EU's emissionshandelsordning i sin nuværende udformning har et for snævert anvendelsesområde i betragtning af det store antal berørte drivhusgaskilder og sektorer, og at Kommissionen og medlemsstaterne i projektets tredje fase, som tager sin begyndelse i 2013, må foretage de forbedringer, der er nødvendige for at optimere emissionshandelsordningen;

36. opfordrer indtrængende Kommissionen til at styrke EU's emissionshandelsordning ved at indføre en gradvis stramning af loftet og udvide det til at gælde for alle de største emissionslande som det væsentligste middel til at nå 2020-målene for reduktion af drivhusgasemissionerne;

37. understreger derfor, at det haster med at revidere EU's emissionshandelsordning, således at der kan ske en effektiv afhjælpning af de i forsøgsperioden konstaterede mangler, herunder visse virksomheders (f.eks. store elselskabers) uventede kæmpefortjenester som følge af aktiver erhvervet ved tildelingen af gratis CO2-kvoter; pointerer, at den kraftige støtte af »forureneren betaler«-princippet i EU's strategi for bæredygtig udvikling betyder, at EU's emissionshandelsordning fortrinsvis bør baseres på auktionering af emissionstilladelser og på fastsættelse af et samlet emissionsloft, som er i overensstemmelse med EU's reduktionsmål for 2020 på 30 %, herunder kvantitative begrænsninger og kvalitative krav for anvendelsen af projektkreditter fra mekanismen for bæredygtig udvikling/fælles gennemførelse (CDM/JI);

38. fremhæver i denne henseende betydningen af at fremme udviklingen af det globale CO2-marked for at nå frem til de fornødne omfattende emissionsreduktioner på omkostningseffektiv vis;

39. mener, at øget anvendelse af MBI i transportsektoren har særlig betydning for fuld internalisering af de miljømæssige og sociale omkostninger ved alle transportformer; mener navnlig, at den lave internaliseringsgrad inden for landevejstransport har en negativ indvirkning på andre transportformers — f.eks. jernbanetransports -konkurrenceevne og på fremme af men effektive og renere teknologier;

40. glæder sig over Kommissionens forslag om også at lade flytransport omfatte af EU's emissionshandelsordning, men mener, at parallelle og supplerende foranstaltninger såsom afgifter på kerosen og NOX-emissioner er nødvendige for at begrænse flysektorens indvirkning på klimaændringerne;

41. opfordrer indtrængende Kommissionen til senest i 2009 at forelægge et lovgivningsmæssigt forslag om reduktion af drivhusgasemissioner inden for søtransport, da denne sektor ikke i øjeblikket er omfattet af nogen fællesskabslovgivning eller international lovgivning på dette område;

42. mener, at energibeskatning bør forblive et sekundært og supplerende værktøj til reduktion af drivhusgasemissioner og kun anvendes for emissioner, der hverken direkte eller indirekte kan påvirkes af EU's emissionshandelsordning;

43. påpeger, at transport- og byggesektorerne tegner sig for en stor del af det energiforbrug og de CO2-emissioner, der ikke er omfattet af EU's emissionshandelsordning;

44. mener, at revisionen af energibeskatningsdirektivet bør gennemføres hurtigt og parallelt med revisionen af direktivet om lastvogne (9) (eurovignetdirektivet) for at undgå overlapning mellem foranstaltninger med samme formål og for at ændre miljøbeskatningen med henblik på hurtigt at gøre adfærden i de forskellige økonomiske sektorer mere miljøbevidst, navnlig gennem internalisering af de eksterne omkostninger;

45. er af den opfattelse, at anvendelsen af eurovignetdirektivet bør gøres obligatorisk i samtlige medlemsstater, og at det bør tilpasses for at muliggøre internalisering af eksterne omkostninger gennem opkrævning af afgifter for brug af infrastruktur, navnlig inden for vejtransport; mener, at eurovignetdirektivets anvendelsesområde bør udvides til at omfatte hele vejnettet for at hindre overførsel af trafik til veje, der ikke i øjeblikket er omfattet af direktivet;

46. understreger, at det er nødvendigt at gøre brug af bedre reguleringsprincipper i forbindelse med anvendelsen af MBI og undgå overlappende og komplekse instrumenter; støtter en sådan ændring af energibeskatningsdirektivet som ville sikre, at deltagere i EU's emissionshandelsordning ikke betaler dobbelt for deres emissioner via både handel og beskatning;

47. mener, at der som led i revisionen af lovgivningen om afgifter på energiprodukter bør ske en forhøjelse af minimumafgifterne på industriel og kommerciel transport; støtter skattedifferentiering, hvorved der ved beskatningen skelnes mellem energielementer og miljøelementer på grundlag af CO2-emissionernes omfang;

48. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at evaluere de i energibeskatningsdirektivet indeholdte undtagelser og fritagelser og til at overveje, hvilke fossile energikilder der i fremtiden bør fritages for afgifter samtidig med, at anvendelsesområdet for og ånden i direktivet respekteres, og operatørerne ikke dobbeltbelastes som følge af andre beskatnings- eller handelsordninger;

49. kræver øget anvendelse af MBI for at sætte de enkelte medlemsstater og EU i stand til at nå de generelle miljøpolitiske mål, navnlig målet om internalisering af eksterne omkostninger; mener dog i denne forbindelse, at det bør sikres, at medlemsstaternes suverænitet med hensyn til skattelovgivning ikke medfører konkurrenceforvridning; foreslår at anvende stærkt markedsbaserede instrumenter til, f. eks. fremme af energieffektivitet og varmeisolering i bygninger;

50. opfordrer medlemsstaterne til at styrke deres politik med incitamenter til byggesektoren for at fremme en reduktion af energiefterspørgslen og af CO2-emissionerne; understreger betydningen af støtte til udviklingen af passivhuse, som er energineutrale;

51. foreslår, at der via kompensationsordninger, som skal baseres på Kyoto-protokollens mekanismer og indeholde finansielle incitamenter, ydes støtte til forbedringer af energieffektiviteten i boligsektoren og af CO2-regnskabet for bytrafik;

Særlige instrumenter og sektorer

52. mener ikke, at en reform af miljøskadelige støtteordninger bør begrænses til den fælles landbrugspolitik; er af den opfattelse, at der på dette område er brug for en særlig målrettet indsats i transportsektoren, navnlig hvad angår vejtransport; opfordrer Kommissionen til snarligt at foreslå en køreplan for en gradvis, men hurtig afskaffelse af miljøskadelige støtteordninger i overensstemmelse med Det Europæiske Råds afgørelse om en revision af strategien for bæredygtig udvikling;

53. er enig med Kommissionen i, at afskaffelse af miljøskadelige støtteordninger udgør en væsentlig supplerende foranstaltning til sikring af bæredygtig udvikling og navnlig til opfyldelse af de målsætninger, som er godkendt af EU's stats- og regeringschefer for så vidt angår den integrerede dagsorden for klimaændringer og energi;

54. forventer, at Kommissionen ved sin revision af Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse tager behørigt hensyn til behovet for at påvirke produktions-, trafik-, transport- og forbrugsmønstrene og begrænse affaldsmængden;

55. minder om Fællesskabets lovgivning om affald, men beklager, at den ikke berører spørgsmålet om affaldsmængden i EU; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at gøre sig overvejelser om fastlæggelse af en lovgivningsramme for affaldsbeskatning for at forhindre produktion af affald og på mellemlang sigt reducere den mængde affald, der produceres i EU;

56. glæder sig over fokuseringen på MBI til gennemførelse af vandrammedirektivet (10) og finder det yderst vigtigt at internalisere omkostningerne ved grundvandsudvinding, forringet vandkvalitet og vandværker i vandprisen; understreger, at vandrammedirektivet kan tjene som referencegrundlag ved fastsættelse af MBI for miljøet; opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge direktivets gennemførelse i medlemsstaterne og til at anvende den fælles gennemførelsesstrategi for vandrammedirektivet og forsøgsoplande for vandløb til at udforske og fremme bedste praksis; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at styrke deres bestræbelser på at gennemføre vandrammedirektivet korrekt og særlig til at sikre, at vandforbrug underlægges en økonomisk vurdering, der omfatter omkostningerne ved brug af denne ressource og den miljømæssige omkostning, hvor disse kriterier særlig skal anvendes ved beregningen af vandafgifter;

57. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indføre en ordning med skatter og afgifter eller gebyrer med henblik på at reducere den mængde pesticider, der anvendes, og fremme brugen af pesticider, der er mindre giftige og mindre skadelige for miljøet og sundheden;

58. mener, at indførelsen af en lavere momssats for miljøvenlige produkter skal underlægges strenge regler for at sikre, at en sådan sats reelt kommer forbrugerne til gode, og skal ledsages af supplerende ordninger, f.eks. miljømærkning, således at der skabes en ordning, som gør det let at sammenligne produkterne;

59. erkender vanskelighederne ved at indføre MBI med det formål at øge eller bevare biodiversitet og økosystemtjenester og imødegå miljøproblemer af lokal art; opfordrer Kommissionen til at fortsætte sine overvejelser vedrørende evaluering af omkostningerne ved tab af biodiversitet og den mulige anvendelse af MBI, idet den må sikre sig ikke at glemme, at beskyttelse eller forbedring af biodiversitet i ét område ikke må føre til tab af biodiversitet i et andet som følge af de lokale konsekvenser dette ville få;

60. noterer sig i denne forbindelse med interesse de NOX- og SO2-emissionshandelsordninger, som visse medlemsstater har indført, da sådanne ordninger gør det muligt at løse de problemer, som denne type luftforurenende stoffer skaber, på så omkostningseffektiv vis som muligt; understreger, at der i forbindelse med enhver indførelse af NOX- og SO2-emissionshandelsordninger må tages hensyn til de lokale forhold, hvorunder sådanne emissioner finder sted, og at sådanne ordninger skal begrænses til præcist afgrænsede geografiske områder;

61. opfordrer Kommissionen til i sine initiativer at inkludere opretholdelse af de mekanismer, som medlemsstaterne i øjeblikket benytter for at fremme udviklingen af bæredygtige energikilder; understreger, at der, inden der gives økonomiske incitamenter til biobrændstoffer, må foretages yderligere evalueringer til bestemmelse af, om disse produceres på miljømæssigt bæredygtig vis;

62. understreger, at MBI bør udformes således, at de ikke får negativ indvirkning på konkurrenceevnen i de brancher, der er udsat for international konkurrence, såsom energiintensive brancher, med henblik på at undgå faldende salg som følge af import (»leakage«) og eventuel udflytning af produktionen, og dermed også af de miljømæssige virkninger, til områder uden for EU;

63. opfordrer Kommissionen til at gennemføre en feasibility-undersøgelse af indførelsen af et »CO2-kort« til personer og små og mellemstore virksomheder, hvorpå deres energiforbrug og drivhusgasemissioner registreres;

64. glæder sig over, at der ud over beskatning og emissionshandelsordninger kommer nye finansielle instrumenter til, navnlig flere og flere grønne/etiske investeringer, f.eks. grønne obligationer, der bidrager til øget opmærksomhed og skaber et markedsvalg for investorer;

65. anerkender den støttefunktion, som risikovillig kapital og private kapitalselskaber har for investeringer i teknologi med lavt CO2-udslip;

Den internationale dimension

66. bemærker, at de europæiske økonomier tegner sig for over 35 % af verdensmarkedet for handel med miljøvarer, og at europæiske virksomheder derfor er godt placeret til at drage fordel af en global grøn økonomi, og at dette opvejer i det mindste en del af indvirkningen på BNP;

67. går ind for at overveje en ordning med tilpasninger ved grænserne, bl.a. for at undgå eventuelle kulstoflækager, der kunne undergrave forpligtelsen til at reducere CO2-emissionerne, og for at bevare EU's økonomiske konkurrenceevne; opfordrer Kommissionen til at benytte de undersøgelser, der er gennemført i en række medlemsstater, som basis for udarbejdelsen af en rapport til Europa-Parlamentet om en eventuel indførelse af en sådan ordning; understreger imidlertid, at der kun bør gennemføres tilpasningsforanstaltninger ved grænserne, når og hvis bestræbelserne på at nå til enighed om obligatoriske CO2-reduktioner på internationalt niveau slår fejl;

68. mener, at en sådan ordning for at kunne vinde international accept bør udformes under hensyntagen til den bedste tilgængelige teknik og være gunstig for tredjelande, navnlig udviklingslandene;

69. erkender, at bindende internationale referencepunkter og forpligtelser for alle sektorer, der er sårbare over for konkurrence, ville være at foretrække frem for en eventuel indførelse af afgiftstilpasning ved grænserne som modvægt mod konkurrenceforvridning blandt handelspartnere;

*

* *

70. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemsstaternes regeringer og parlamenter.

(1) EFT L 275 af 10.10.1998, s. 1.

(2) Europa-Parlamentets beslutning af 26.9.2006 om en temastrategi for bymiljøet (EUT C 306 E af 15.12.2006, s. 182).

(3) Europa-Parlamentets beslutning af 13.2.2007 om en temastrategi for genanvendelse af affald (EUT C 287 E af 29.11.2007, s. 168).

(4) Europa-Parlamentets beslutning af 25.4.2007 om en temastrategi for bæredygtig udnyttelse af naturressourcer (EUT C 74 E af 20.3.2008, s. 660).

(5) Europa-Parlamentets beslutning af 24.10.2007 om en temastrategi for bæredygtig anvendelse af pesticider (»Vedtagne tekster«, P6_TA(2007)0467).

(6) »Vedtagne tekster«, P6_TA(2007)0537.

(7) Miljøindikatorer eller indikatorer, der tager hensyn til miljøet, f.eks. IBED (Indicateur du bien-être durable), ISEW (Indicator of Sustainable Economic Welfare) eller TPI.

(8) EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51.

(9) Rådets direktiv 93/89/EØF af 25.10.1993 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer (EFT L 279 af 12.11.1993, s. 32).

(10) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23.10.2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1).