DA Den Europæiske Unions Tidende C 332/1

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om langtidspleje og afinstitutionalisering

(sonderende udtalelse)

(2015/C 332/01)

Ordfører: Gunta ANČA Medordfører: José Isaías RODRÍGUEZ GARCÍA-CARO

I et brev af 25. september 2014 og i henhold til artikel 304 i TEUF anmodede Rihards Kozlovskis, fungerende udenrigsminister og indenrigsminister i Letland, på vegne af det lettiske formandskab, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om at udarbejde en sonderende udtalelse om:

»Langtidspleje og afinstitutionalisering«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab, som vedtog sin udtalelse den 7. maj 2015.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 508. plenarforsamling den 27.—28. maj 2015, mødet den 27. maj 2015, følgende udtalelse med 139 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

EØSU

1.1. opfordrer til at øge opmærksomheden om situationen for personer, som bor på institution, gennem sammenhængende og opdelte data og menneskerettighedsindikatorer

1.2. opfordrer medlemsstaterne til i de nationale reformprogrammer at indføre foranstaltninger til bekæmpelse af forskelsbehandling og til at fremme handicappedes ret til at deltage fuldt ud i samfundet og i økonomien

1.3. konkluderer, at økonomiske stramninger har reduceret de lokale og regionale myndigheders budgetter, hvilket har direkte konsekvenser for tilgængeligheden af sociale plejeordninger. Dette har i visse medlemsstater medført en tendens til institutionalisering

1.4. anbefaler, at medlemsstaterne anvender de europæiske struktur- og investeringsfonde til at fremme overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet og til at udvikle sociale og sundhedsmæssige plejeordninger samt uddanne støttetjenestepersonale

1.5. anbefaler medlemsstaterne at reformere langtidsplejeordningerne ud fra overvejelser om omkostningseffektivitet ved at vedtage en langsigtet tilgang, som omfatter investering i mennesker og tjenesteydelser frem for at indskrænke de finansielle ressourcer

1.6. fremhæver, at »afinstitutionalisering« er en proces, som kræver en langsigtet politisk strategi og tildeling af tilstrækkelige finansielle ressourcer til at udvikle alternative støttetjenester i nærmiljøet

1.7. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at anerkende handicappede mænd og kvinders rets- og handleevne på lige fod med andre på alle områder af livet og støtte deres beslutningstagning, når der er behov for det (1)

1.8. anbefaler, at der udvikles plejeordninger af høj kvalitet i nærmiljøet som et vigtigt skridt i afinstitutionaliseringsprocessen (2). Det er farligt at lukke institutioner uden at tilbyde alternative plejeordninger

1.9. mener, at den nødvendige udvikling af professionelle plejeordninger til overkommelige priser skal sikres i forbindelse med pleje i hjemmet

1.10. anbefaler, at der i hele Europa uddannes personer til at arbejde med plejeordninger i nærmiljøet, og at de informeres om afinstitutionaliseringsprocessen

1.11. anbefaler, at der lokalt tilbydes plejeordninger i nærmiljøet, som er prismæssigt overkommelige og tilgængelige for alle

1.12. understreger betydningen af adgang til beskæftigelse for mennesker, der forlader institutioner, så de kan deltage fuldt ud i samfundet. Specialiserede arbejdsformidlinger og erhvervsuddannelser bør være tilgængelige for personer med behov herfor uden forskelsbehandling

1.13. anbefaler, at der indgås partnerskaber mellem alle involverede parter i afinstitutionaliseringsprocessen

1.14. fremhæver, at forskellige brugergrupper har forskellige behov, og at der skal findes særlige løsninger i samarbejde med alle relevante parter, blandt andre brugerne og deres repræsentative organisationer, familierne, serviceudbyderne, de involverede økonomiske sektorer og de offentlige myndigheder

1.15. opfordrer indtrængende Kommissionen til at vedtage en europæisk kvalitetsramme for plejeordninger i nærmiljøet og gentager det presserende behov for bindende standarder for at sikre den højest mulige kvalitet

1.16. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at etablere en uafhængig og effektiv kontrol- og tilsynsvirksomhed for at sikre overholdelse af de regulerings- og kvalitetsnormer, der gælder for plejeordningerne

1.17. anbefaler at bekæmpe de negative stereotyper og øge bevidstheden i skolerne og i samfundet gennem inklusiv uddannelse og kampagner i medierne.

2. Indledning

2.1. Afinstitutionaliseringsprocesser og respekt for menneskerettighederne i Europa har udviklet sig på forskellig vis over en lang periode i det forrige århundrede. Derfor er det vanskeligt at opnå sammenlignelige data fra forskellige lande.

2.2. EØSU mener, at det i et samfund i forandring er vigtigt at analysere situationen for mennesker, der har behov for sociale plejeordninger og et højt niveau af støtte i hele EU med henblik på at udvikle passende løsninger og udveksle god praksis.

2.3. EØSU

2.3.1. bemærker således, at mere end en million børn og voksne med handicap lever i institutioner i hele Europa (3)

2.3.2. anser en »institution« for at betyde ethvert plejecenter, hvor beboerne er isoleret fra samfundet som helhed og/eller tvinges til at leve sammen. Sådanne beboere har ikke tilstrækkelig kontrol over deres liv eller over de beslutninger, der påvirker dem, og selve organisationens krav har tendens til at gå forud for borgernes individuelle behov (4)

2.3.3. påpeger, at gode plejeordninger i nærmiljøet resulterer i bedre resultater med hensyn til livskvalitet end institutionel pleje, hvilket kan føre til social integration og mindske risikoen for isolation (5)

2.3.4. fordømmer enhver form for forskelsbehandling og misbrug, som mænd, kvinder og børn med eller uden handicap og personer med behov for et højt niveau af støtte samt personer med psykosociale handicap kan opleve i institutioner og ved brug af plejeordninger

2.3.5. henviser til anbefalingerne i tidligere udtalelser fra EØSU (6)

2.3.6. henleder opmærksomheden på de forpligtelser, der — i henhold til FN’s konvention om rettigheder for personer med handicap (7) — påhviler EU og medlemsstaterne til at respektere borgernes værdighed, frihed og retten til et selvstændigt liv og til at lade dem vælge, hvor og med hvem de vil leve og til at give dem adgang til støttetjenester, herunder personlig assistance, i nærmiljøet

2.3.7. påpeger, at et barn i overensstemmelse med FN's Konvention om Barnets Rettigheder »med henblik på fuld og harmonisk udvikling af sin personlighed bør vokse op i et familiemiljø, i en atmosfære af glæde, kærlighed og forståelse«. Forældrene har det primære ansvar for at opfostre deres børn, og det er statens ansvar at støtte forældrene — især de socialt dårligst stillede — med passende sociale beskyttelsesinstrumenter. Børn har ret til beskyttelse mod skade og misbrug. Hvis deres familie ikke kan yde den pleje, de har brug for, selv om staten yder tilstrækkelig bistand, har børn ret til familiepleje

2.3.8. understreger på ny, at unge med handicap, navnlig unge med intellektuelle handicap, har ret til overalt at blive anerkendt ud fra et retligt synspunkt.

3. Overgang fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet

EØSU

3.1. glæder sig over, at mange lande er i gang med at reformere den måde, de yder pleje og støtte til børn og voksne på ved at erstatte nogle eller alle institutioner beregnet til længerevarende beboelse med familiebaserede plejeordninger og plejeordninger i nærmiljøet (8)

3.2. opfordrer til at gennemføre afinstitutionaliseringsprocessen på en måde, der respekterer brugergruppernes rettigheder, mindsker risikoen for skade og sikrer positive resultater for alle involverede. Nye pleje- og støtteordninger skal respektere den enkelte persons og dennes families rettigheder, værdighed, behov og ønsker

3.3. mener, at enhver person har ret til at vælge, hvor og hvordan vedkommende ønsker at leve.

4. Afinstitutionalisering for forskellige interessegrupper

4.1. EØSU erkender, at der er stor forskel på behovet for pleje af henholdsvis børn, personer med handicap — herunder personer med psykosociale handicap — og ældre. Derfor bør der i forbindelse med afinstitutionalisering af langtidspleje tages hensyn til de enkelte brugergruppers særlige behov.

4.2. Plejeordninger i nærmiljøet, herunder professionel pleje og pleje i familien og det sociale miljø, skaber en merværdi, som mangler i døgninstitutioner.

4.3. Det institutionelle system bør derfor tilpasses, så det supplerer sociale og sundhedsmæssige plejeordninger i nærmiljøet, når disse ikke er til rådighed og i overgangsperioden.

4.4. En uafhængig tilværelse betyder ikke, at folk er henvist til at leve isoleret. Det betyder snarere, at de kan vælge specialiseret pleje og gængse tjenesteydelser i det nærmiljø, de har valgt at bosætte sig i.

4.5. Afinstitutionalisering handler ikke blot om at etablere de rette plejeordninger, men også om at skabe de rette rammevilkår i samfundet. Det er nødvendigt at forberede offentligheden på denne overgang for at skabe opmærksomhed om og bekæmpe stigmatisering. Ellers bliver resultatet snarere reinstitutionalisering end afinstitutionalisering, idet der skabes »ghettoer« af personer med psykosociale handicap, der lever i samfundet, men forbliver isoleret på grund af negative holdninger. Medierne spiller en vigtig rolle i denne forbindelse.

4.6. EØSU noterer sig forskellene mellem EU-medlemsstaterne, ikke mindst med hensyn til definition af langtidspleje. Forskellene kan også vedrøre typen af pleje og de anvendte plejeordninger. På samme måde er der i medlemsstaterne store forskelle mellem regioner og kommuner, navnlig mellem byer og landområder (9). Efter EØSU's mening retfærdiggør dette ikke de manglende fremskridt i en medlemsstat med egne særlige kendetegn, og udvalget støtter en gradvis overgang til plejeordninger i nærmiljøet.

4.7. I en tidligere sonderende udtalelse (10) anbefalede EØSU at evaluere telepleje og intelligente omgivelser og etablere en omfattende og decentral struktur i nærheden af folks bopæl, baseret på direkte kontakt med de ældre. Udvalget gentager denne anbefaling og støtter en hensigtsmæssig afinstitutionaliseringsproces for ældre, børn, handicappede personer i alle aldre og personer med psykosociale handicap (11).

4.8. Disse brugergrupper omfatter personer, hvis evne til at træffe beslutninger kan være reduceret eller mangler på grund af deres alder, handicap, eller fordi de er plejekrævende. EØSU opfordrer derfor medlemsstaterne til at yde maksimal beskyttelse af sådanne personer i en gradvis og kontrolleret afinstitutionaliseringsproces, således at deres rettigheder til enhver tid respekteres og de får den bedst mulige pleje i nærmiljøet, herunder støttet beslutningstagning.

4.9. EØSU er opmærksom på den indvirkning, som overgangen fra institutioner til pleje i nærmiljøet kan have på de involverede arbejdstagere. Alle myndigheder og parter, der er involveret i processen, skal samarbejde for at sikre, at afinstitutionaliseringsprocessen har en positiv og gradvis virkning på plejepersonerne. Arbejdsvilkårene bør under alle omstændigheder være rimelige.

4.10. Alternativet til institutionalisering er ikke pleje i hjemmet, men pleje i nærmiljøet, og derfor må investeringer i plejeinfrastrukturer sikres.

4.11. EØSU bifalder de gode eksempler, f.eks. plejeorlov, deltidsplejeorlov og anerkendelse af forsikringen for uformelle plejepersoner (12). Udvalget opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at tilskynde til udveksling af god praksis.

4.12. EØSU anerkender plejepersonernes betydning. Uformelle plejepersoner, der handler på et frivilligt grundlag, bestræber sig på at skabe balance mellem omsorgsforpligtelserne og deres eget liv. Dette kan føre til et »hjælpersyndrom«, hvorved den vigtigste plejeperson bliver fysisk og psykisk opbrugt. EU bør sikre følgende: at balanceskabende politikker og omsorgsforpligtelser bygger på lighed for alle, og at uformelle plejeopgaver deles lige og rimeligt (13); at plejepersonernes grundlæggende rettigheder bevares; at uformel pleje og familiepleje anerkendes og støttes; og at frivilliges rolle i forbindelse med formel og uformel pleje anerkendes og støttes (14).

4.13. EØSU erkender, at mange af de udsatte grupper, der har brug for institutionel pleje, er overrepræsenteret blandt hjemløse. EØSU opfordrer derfor medlemsstaterne til at udvikle afinstitutionaliseringsstrategier og -programmer, der fuldt ud tager hensyn til hjemløshed og behovet for plejeordninger i nærmiljøet med henblik på at forebygge og håndtere hjemløshed.

4.14. Udvikling og professionalisering af husligt arbejde er strategisk vigtigt for ligestillingen på arbejdsmarkedet, idet det hovedsageligt er kvinder, som udfører denne type arbejde og har behov for børnepasning, hjælp til ældrepleje og vedligeholdelse af boligen for at være på lige fod med mændene i deres karriere. Disse ydelser kommer den enkelte og hele samfundet til gode. De skaber nye job, opfylder behovene i et samfund, der ældes, og letter balancen mellem arbejde og familieliv. Ydelserne forbedrer livskvaliteten og den sociale inklusion og bidrager til, at ældre kan blive længere i eget hjem (15).

4.15. EØSU anerkender behovet for at uddanne fagligt personale i hele Europa til afinstitutionalisering. F.eks. skal den nye generation af psykiatere uddannes, således at det sikres, at de udøver deres hverv i overensstemmelse med FN-konventionen om handicappedes rettigheder.

4.16. EØSU er bekymret over, at folk i visse tilfælde sendes på institution uden samråd og klare procedurer. Udvalget anerkender betydningen af en formel vurdering af folks behov for langtidspleje. Denne proces må respektere personernes værdighed og resultere i udviklingen af individualiserede tjenester.

5. Finanskrisens konsekvenser for sociale plejeordninger

5.1. EØSU er klar over, at udbuddet af langtidspleje til de brugergrupper, der har behov for det, er en af de største sociale og økonomiske udfordringer, EU står over for, især i en tid med økonomisk krise, som det er tilfældet nu.

5.2. Meddelelsen om sociale investeringer (16) gør det klart, at den økonomiske krise har truet de sociale beskyttelsessystemer, idet arbejdsløsheden er steget, skatteindtægterne faldet og antallet af mennesker med behov for ydelser steget. På denne baggrund er EØSU enig med Kommissionen i, at det er nødvendigt at støtte medlemsstaterne i at udforme langsigtede strategier for pleje for at mindske virkningerne af den økonomiske krise.

5.3. I sin udtalelse (17) om den pågældende meddelelse erklærede EØSU, at sociale investeringer i vækst og samhørighed også bør anvendes til at styrke sociale plejeordninger. Dermed vil man også støtte oprettelsen af job i servicesektoren og udviklingen af nye tjenester i samfundet.

5.4. Den økonomiske krise har haft en negativ virkning på handicappedes mulighed for at leve selvstændigt samt på familier og sårbare grupper, som i forvejen har en højere risiko for fattigdom og social udstødelse.

5.5. Den sociale investeringspakke (SIP) har til formål at tage fat på udfordringerne i forbindelse med den økonomiske krise og de demografiske ændringer (18).

5.6. EØSU er overbevist om, at krisen har ført til et stort tilbageskridt med hensyn til anerkendelse af sociale rettigheder, da budgetterne for disse politikker er blevet reduceret. Udvalget opfordrer derfor Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne til at sikre, at sociale investeringer giver sig udslag i socialbeskyttelsespolitikker for — i det mindste — at genoprette det niveau, der gjorde sig gældende før den økonomiske krise (19).

5.7. EØSU understreger, at hvis der skal gøres noget ved de behov, der følger af stigningen i den forventede levealder, må man drøfte det vanskelige spørgsmål om retfærdighed og solidaritet mellem generationerne. Det må være målet at gøre det muligt for gamle og meget gamle mennesker i Europa at få en værdig og tryg alderdom, også når de har behov for pleje, og samtidig drage omsorg for, at solidariteten mellem generationerne ikke medfører så tung en byrde, at de efterfølgende generationer ikke kan bære den (20).

5.8. Selv om forskellene i EU hvad angår langsigtet institutionel pleje og pleje i nærmiljøet allerede var åbenbare, har krisen forværret de i forvejen store økonomiske og sociale uligheder i EU. Den har desuden fremhævet forskellene i konkurrenceevne og social samhørighed, øget polariseringen af vækst og udvikling med tydelige konsekvenser for den rimelige fordeling af indtægter, velstand og trivsel mellem medlemsstaterne og mellem regionerne (21).

6. Anvendelse af EU-midler til langsigtede sociale plejeordninger og afinstitutionalisering

EØSU

6.1. beklager, at EU’s strukturfonde i den sidste programmeringsperiode blev anvendt til afsondrede institutioner i stedet for plejeordninger i nærmiljøet

6.2. glæder sig over bestemmelserne i de nye europæiske struktur- og investeringsfonde 2014-2020 om at fremme finansieringen af overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet ud fra en forventning om, at Den Europæiske Fond for Regionaludvikling kan forbedre de sociale og sundhedsmæssige infrastrukturer

6.3. formoder, at en flerfondstilgang kan fremskynde overgangen til pleje i nærmiljøet, bl.a. gennem anvendelse af Den Europæiske Socialfond til bløde foranstaltninger såsom uddannelse af støttetjenestepersonale og indførelse af nye sociale plejeordninger

6.4. bifalder de forudgående tematiske bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser for de europæiske struktur- og investeringsfonde vedrørende bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse, som gør indførelsen af en afinstitutionaliseringsstrategi til et krav til medlemsstaterne

6.5. anbefaler, at medlemsstaterne anvender de europæiske struktur- og investeringsfonde til at fremme overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet og til at udvikle sociale og sundhedsmæssige plejeordninger samt uddanne støttetjenestepersonale

6.6. mener, at instrumentet til førtiltrædelsesbistand og Den Europæiske Udviklingsfond bør anvendes til at støtte retten til at leve i nærmiljøet og vokse op i et familiemæssigt miljø

6.7. forstår, at overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet er kompleks. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til at udarbejde en meddelelse om og politiske retningslinjer for fremme af afinstitutionaliseringen, selv og især i en tid med økonomisk krise.

7. Plejeordninger af høj kvalitet i nærmiljøet

EØSU

7.1. opfordrer indtrængende Kommissionen til at vedtage en europæisk kvalitetsramme for plejeordninger i nærmiljøet og gentager det presserende behov for strenge bindende standarder for at sikre den højest mulige kvalitet

7.2. konkluderer, at plejeordningerne skal være tilgængelige i nærmiljøet, herunder i fjerntliggende områder og landdistrikter, og at borgerne skal modtage tilstrækkelige individuelle midler til frit at vælge den plejeordning, de har behov for

7.3. mener, at plejeordninger i nærmiljøet bør udvikles i tæt samarbejde med brugerne og deres repræsentative organisationer, og at kvaliteten bør fastlægges af disse i samarbejde med andre relevante parter, herunder tjenesteydere, offentlige myndigheder og fagforeninger

7.4. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at etablere en uafhængig og effektiv kontrol- og tilsynsvirksomhed for at sikre overholdelse af regulerings- og kvalitetsnormerne for såvel plejeordningerne som for de institutionelle tjenester

7.5. anbefaler, at der lokalt tilbydes plejeordninger i nærmiljøet, som er prismæssigt overkommelige og tilgængelige for alle

7.6. mener, at disse plejeordninger skal godkendes af de relevante myndigheder og akkrediteres af certificeringsorganer

7.7. Kompenserende teknologier og tekniske hjælpemidler er af central betydning for handicappedes, herunder børn og ældre, liv i samfundet. Disse teknologier er mest effektive, når de er i overensstemmelse med brugerens præferencer og respekterer privatlivets fred.

Bruxelles, den 27. maj 2015. Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Som fastsat i artikel 12 i FN s konvention om handicappedes rettigheder.

(2) Dette gælder også for lukning af psykiatriske institutioner. Der skal indføres reelle alternativer.

(3) Børn og voksne med handicap (herunder personer med psykiske problemer). Dette omfatter EU og Tyrkiet. Kilde: Mansell, J., Knapp, M., Beadle-Brown, J. og Beecham, J. (2007): »Deinstitutionalisation and community living — outcomes and costs: report of a European Study«. Volume 2: Main Report Canterbury: Tizard Centre, University of Kent (i det følgende kaldet »DECLOC-rapporten«).

(4) Rapport — ad hoc-ekspertgruppe om overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet http://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=4017&langId=en

(5) De fælles europæiske retningslinjer for overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet (www.deinstitutionalisationguide.eu).

(6) EUT C 204 af 9.8.2008, s. 103; EUT C 181 af 21.6.2012, s. 2; EUT C 44 af 15.2.2013, s. 28.

(7) Jf. http://www.un.org/disabilities/convention/conventionfull.shtml

(8) Eksempler på langtidspleje kan findes i en Eurobarometer-undersøgelse om sundhed og langtidspleje (http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_283_en.pdf). Yderligere god praksis med hensyn til afinstitutionalisering kan findes i »Fælles europæiske retningslinjer for overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet« (www.deinstitutionalisationguide.eu).

(9) Langtidspleje i EU ISBN 978-92-79-09573-3. Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor.

(10) EUT C 44 af 11.2.2011, s. 10.

(11) Idem.

(12) I Østrig er der indført relevant lovgivning. Eksempler:

Plejeorlov og deltidsplejeorlov: For at sikre en bedre balance mellem arbejde og pleje har arbejdstagere siden den 1. januar 2014 haft mulighed for at aftale plejeorlov (med fuldstændig afskaffelse af deres løn) eller deltidsplejeorlov (med delvis afskaffelse af lønnen) for en periode på en til tre måneder. I denne periode har de juridisk ret til plejeydelse, til beskyttelse mod afskedigelse på grund af fravær og til sociale sikringsordninger (ikkebidragspligtig sundheds- og pensionsforsikring). Plejeorlovsydelsen svarer til den potentielle arbejdsløshedsunderstøttelse. Formålet med en sådan orlov eller deltidsorlov er at give de berørte arbejdstagere mulighed for at (om)organisere deres plejeordninger, navnlig i tilfælde af et pludseligt behov for at tage sig af et nært familiemedlem, eller for at aflaste en plejeperson i en bestemt periode.

Pensionsforsikring for familiemedlemmer, der arbejder som plejepersoner: Plejepersoner, der tager sig af et tæt familiemedlem i hele eller en stor del af deres arbejdstid, har følgende muligheder for at opnå ikkebidragspligtige pensionsforsikringsrettigheder: fortsættelse af forsikring som en del af pensionsforsikringen; personlig forsikring som en del af pensionsforsikringen; fortsættelse af forsikring eller personlig forsikring som en del af sundhedsforsikringen. Forsikringsbidragene overtages af forbundsregeringen, hvilket betyder, at familiemedlemmer, der arbejder som plejepersoner, ikke har nogen omkostninger.

(13) Mellem mænd og kvinder og mellem generationer.

(14) Den sociale platforms anbefalinger om plejeordninger: http://www.socialplatform.org/wp-content/uploads/2013/03/20121217_SocialPlatform_Recommendations_on_CARE_EN1.pdf

(15) EUT C 12 af 15.1.2015, s. 16.

(16) COM(2013) 83 final.

(17) EUT C 271 af 19.9.2013, s. 91.

(18) Den henvender sig blandt andre til børn og unge, personer med handicap, hjemløse og ældre. SIP's målsætninger er at: sikre, at de sociale beskyttelsessystemer opfylder folks behov; opnå forenklede og mere målrettede socialpolitikker og opgradere aktive inklusionsstrategier i medlemsstaterne. (værktøjssæt vedrørende anvendelsen af EU-midler til overgangen fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet — https://deinstitutionalisationdotcom.files.wordpress.com/2015/03/annex-1-en-orig.pdf).

(19) EUT C 170 af 5.6.2014, s. 23 og EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21.

(20) EUT C 204 af 9.8.2008, s. 103.

(21) EUT C 12 af 15.1.2015, s. 105.